ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 144, 2014-06-11 00:00

חמד עמאר: היום י"ג בסיוון התשע"ד, 11 ביוני 2014.

חמד עמאר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי עם מינויו של חבר הכנסת צחי הנגבי לסגן שר ביום ד' בסיוון התשע"ד, 2 ביוני 2014, הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – בחירת נשיא בית-המשפט העליון), התשע"ד–2014, פ/2044/19, שהוא יוזם יחיד שלה, הוסרה מסדר-יומה של הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, לפי סעיף 96(ה)(2) לתקנון הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי הודיע כי חבר הכנסת יריב לוין יהיה יוזם במקומו לעניין הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39) (ביטול הגבלות על ציון הכהונה בידי חבר כנסת לשעבר או שר לשעבר), התשע"ד–2014, שהגיש כיוזם יחיד פ/1884/19 חוברת כ/541.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי נמחק שמו מהצעות חוק נוספות שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מיכל רוזין ודב חנין בנושא: בנייה בלתי חוקית בחוף י"א באשדוד; ובהצעה של חברות הכנסת אורית סטרוק ועליזה לביא בנושא: הריסות בית קייזלר בבנימין.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו מתחילים בנושא הראשון: שאילתות דחופות.

חמד עמאר: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת דני דנון.

חמד עמאר: שאילתה דחופה מס' 207 – חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, השאילתה הזו באה על רקע פרסום בעיתון, שלמעשה אימונים של צה"ל בשטחי אש בגדה המערבית מהווים אמצעי לצמצום מספר התושבים הפלסטינים, בעיקר בשטחי C, ושבעצם אחת הסיבות המרכזיות לכך שצה"ל מגביר בתקופה האחרונה את האימונים בבקעת-הירדן היא מלחמה בבנייה הבלתי-חוקית.

תמר זנדברג: השאילתה היא כזאת: לאחרונה נחשף כי אימונים בשטחי אש בגדה המערבית מהווים אמצעי לדחיקת התושבים הפלסטינים.

תמר זנדברג: ברצוני לשאול: 1.

תמר זנדברג: כיצד עובדה זו מתיישבת עם גרסת המדינה שהקצאת שטחי אש נועדה למטרות צבאיות בלבד? 2.

תמר זנדברג: מה ייעשה למניעת שימוש פוליטי בצה"ל?

תמר זנדברג: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, שטחי האש של צבא הגנה לישראל משמשים אך ורק לאימון צבא הגנה לישראל.

דני דנון: אין להם שום שימוש אחר.

דני דנון: היה דיון בוועדת החוץ והביטחון שממנו הודלפו אמירות כאלו ואחרות, לקחו איזו אמירה חלקית ופירשו אותה לא נכון.

דני דנון: מה שנאמר שם בדיון עצמו, בוועדה, שברגע שלא מתאמנים בשטח אש מסוים יש פלישות.

דני דנון: דרך אגב, כשאני אומר "פלישות לשטח" אני מתכוון גם לפלישות של תושבים פלסטינים וגם לפלישות של תושבים יהודים.

דני דנון: והיום, בשטחי האש ביהודה ושומרון, בייחוד בבקעת-הירדן, יש חלקים מסוימים שבהם יש פלישות גם של פלסטינים וגם של יהודים, והמינהל האזרחי מבצע פעילות אכיפה נגד אותם פולשים שנכנסו לשטחי האש האלו שלא כדין.

דני דנון: זה הדבר היחידי שנאמר, זה הדבר היחידי שמשרד הביטחון עומד מאחוריו, ולכן אנחנו נמשיך לוודא שבשטחי האש ימשיכו לאמן את הצבא, והצבא מתאמן; ודרך אגב, לצערי, בגלל ויכוחים שלנו עם מערכות הביטחון, בין האוצר לביטחון, אנחנו לא מתאמנים מספיק, אבל יש רצון בהחלט להתאמן יותר גם בשטחי האש האלה.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש ואדוני סגן השר, בניגוד לדברים – או יותר נכון, הדברים שאמרת כרגע עומדים בניגוד לדברים שנאמרו בישיבה של הוועדה.

תמר זנדברג: ציינת שהדברים הודלפו לתקשורת, אבל לא סתרת את הדברים.

תמר זנדברג: כלומר, הם אכן הודלפו לתקשורת מכיוון שיש אינטרס ציבורי חשוב מאוד וחזק מאוד בחשיפת הדברים.

תמר זנדברג: בישיבה שהשתתפו בה אך ורק חברי כנסת מהימין הקיצוני ביותר ועמותות מתנחלים וימין קיצוני בלבד, ללא חברי אופוזיציה, ללא שום ארגון שעובד עם התושבים בשטח, נאמרו הדברים הבאים על-ידי אלוף-משנה עינב שלו, קצין אג"ם בפיקוד מרכז, ואני מצטטת: "אני חושב שהתנועה של רק"מ" – רכב קרבי משוריין, למי מאתנו שלא בקי בציטוטים הצבאיים – "במרחב הזה, ואלפי חיילים שהולכים היא מזיזה הצדה.

תמר זנדברג: כאשר הגייסות דורכים, אנשים זזים" – ציטוט.

תמר זנדברג: ציטוט נוסף: "מכה באף במקומות הנכונים".

תמר זנדברג: מדבר אלוף-משנה על אימוני צה"ל כלפי אוכלוסייה פלסטינית שגרה באזור.

תמר זנדברג: אז נשאלת השאלה: איך הדברים האלה, ששוב, הדיוק שלהם לא הוכחש על-ידך, איך הם עולים בקנה אחד גם עם המדיניות המוצהרת וגם עם המדיניות שדיווחת עליה כרגע?

תמר זנדברג: ואני חייבת בשולי הדברים להוסיף עוד שאלה, כי שאר הישיבה עסקה בפיקוח על אותה בנייה בלתי חוקית, כפי שאתה מציין, וגם בעצם הוועדה ניסתה להנחות באמירות קשות מאוד שנוגדות את העבודה של זכויות אדם ואת העבודה ההומניטרית שנעשית בשטח.

תמר זנדברג: דווח על החרמה של חומרי בניין, על ציוד לבניית גני-שעשועים – איך הדברים האלה עולים בקנה אחד עם תשובתך?

תמר זנדברג: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: לפני שאתה עונה, יש שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: לכמה חברי כנסת יש שאלה נוספת.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, שמעתי בקשב רב את תשובתך, אבל אני רוצה להפנות את תשומת לבך לכך ששטח אש 918, שהוא בדרום הר-חברון, מאז שנות ה-80 הוכרזו שם כ-33,000 דונם כשטח סגור לצרכים צבאיים.

דב חנין: אבל מתוך השטח הזה, מתוך שטח האש הזה, 5,743 דונם הוכרזו אחר כך כאדמות מדינה והוקצו לחטיבה להתיישבות שעוסקת בהקמת התנחלויות.

דב חנין: בשטח האש הזה, אגב, נכללו 12 כפרים פלסטיניים שבהם גרו באותה העת בין 100 ל-120 משפחות, ונכללו בו גם כ-12,000 דונם אדמות פרטיות של פלסטינים.

דב חנין: מחקר שארגון "בצלם" עשה יחד עם האגודה לזכויות האזרח העלה כי בסוף שנת 2012 התגוררו באזור כ-1,300 בני-אדם.

דב חנין: עכשיו, מצד אחד, פלסטינים שנמצאים בשטחי האש מגורשים, או מוציאים אותם החוצה משטחי האש.

דב חנין: מצד שני, הטענות שמגיעות, אלי לפחות, אומרות שלא נוקטים צעדים נגד מתנחלים שעושים שימוש חקלאי בשטחי אש, למשל מתנחלי רועי.

דב חנין: ושוב, מתעוררת השאלה: האם יהודים מתנחלים משתמשים בשטחי האש, ומה בדיוק המדיניות כלפיהם?

דב חנין: מעבר לכל הדברים האלה, אדוני סגן השר, התפרסמה לאחרונה בתקשורת הכוונה להכשיר את המאחז הבלתי-חוקי אביגיל, ובכלל זאת כמה מבנים שנמצאים בתוך שטח אש 918 בדרום הר-חברון.

דב חנין: אז איך זה קורה שכשמדובר בתושבים פלסטינים מגרשים אותם, גם אם היישובים שלהם קדמו לקיומו של שטח האש, וכשמדובר בהקמת התנחלויות או מבנים של התנחלויות מאפשרים את ההקמה הזאת ואת ההכשרה הזאת, אפילו אם ההקמה נעשתה אחרי שהוכרז שטח האש הזה?

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: כבוד סגן השר, יש לי בעצם שלוש שאלות.

אברהים צרצור: הראשונה היא: אילו פתרונות מוצעים לתושבים שגורשו מביתם בעקבות אימונים והכרזה של שטחי אש, וכיצד אתם, או אתה, רואים את המחויבות של צה"ל לרווחתם של התושבים שגורשו מביתם?

אברהים צרצור: השאלה השנייה: איך אתם מבטיחים את ביטחונם של התושבים הגרים סמוך לאזורים שבהם מתבצעים אימונים?

אברהים צרצור: והשאלה האחרונה: האם אתם עושים שימוש במבניהם של פלסטינים בזמן האימונים?

אברהים צרצור: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחרון השואלים.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, רבותי חברי הכנסת, הגיע הזמן לחשוף מה קורה בשטחי C.

ג'מאל זחאלקה: אין שקיפות בכלל לגבי מה שקורה שם, ואני מקווה שסגן השר ייתן לי תשובות על שאלות פשוטות: כמה בתים הרסתם בגלל שטחי אש?

ג'מאל זחאלקה: כמה אתם מתכוונים להרוס בשטחי C?

ג'מאל זחאלקה: כמה תושבים פונו?

ג'מאל זחאלקה: כמה אתם מתכוונים לפנות?

ג'מאל זחאלקה: האם אתה יכול להבטיח לתושבים בשטח אש 918, בדרום הר-חברון, שהם לא יפונו מבתיהם?

ג'מאל זחאלקה: האם אתה יכול להבטיח לתושבים ליד מעלה-אדומים, באזור E1, שהם לא יפונו מבתיהם?

ג'מאל זחאלקה: האם אתה יכול להבטיח לרועים בבקעת-הירדן שהם לא יפונו ממאהליהם?

ג'מאל זחאלקה: אלו השאלות.

ג'מאל זחאלקה: האם הממשלה שאתה מייצג דבקה בהסכמי אוסלו?

ג'מאל זחאלקה: האם הסכם אוסלו, שאומר בפירוש שעל ישראל לסגת לאזורים או למקומות צבאיים מוגדרים, ולא להתרחב עוד יותר, לא לפתוח שטחי אש חדשים, תקף?

ג'מאל זחאלקה: האם ישראל מחויבת לאמנת האג, שאוסרת במפורש כל שימוש לצורך צבאי שלא לצורך הכיבוש עצמו?

ג'מאל זחאלקה: שטחי אימונים אסורים על-פי האמנה הבין-לאומית.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להתאמן בשטח כבוש כדי לעשות מלחמה בלבנון; זה אסור על-פי האמנה הבין-לאומית.

ג'מאל זחאלקה: ופינוי תושבים כאלה – החלטת בית-הדין הבין-לאומי בהאג נגד הפושעים בסרביה הייתה מפורשת: אסור לגרום לכך שאנשים יעזבו את בתיהם; לנתק אותם מחשמל, לנתק אותם ממים, לא לאפשר להם לבנות בתים – זה פשע מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שאני אקבל תשובות: האם הסכמי אוסלו תקפים?

ג'מאל זחאלקה: האם החוק הבין-לאומי תקף בעיניך או בעיני ממשלתך?

חמד עמאר: תודה רבה.

אורית סטרוק: – – –

חמד עמאר: היו יותר משני שואלים כי אישרנו את זה בנשיאות.

חמד עמאר: הייתה הצעה לסדר-היום, ואנחנו הוספנו את זה לשאילתות.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: עלו פה נושאים רבים, חלקם פתחו נושאים נוספים שלא קשורים לשאילתות.

אורית סטרוק: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

חמד עמאר: אתה יכול לשלוח את זה בכתב אם אתה לא יכול לענות – – –

דני דנון: לא, לא, אני אענה על כל מה שנשאלתי.

דני דנון: אבל אם יש נושאים נוספים, מוזמנים להגיש שאילתות נוספות, בכתב או ישירות, ונענה על הכול.

חמד עמאר: אמרתי: אם אתה לא יכול לענות עכשיו, אתה יכול – – –

דני דנון: לא, לא, אני אענה עכשיו.

דני דנון: רק אני אומר לחבר הכנסת דב חנין שאם יש דברים ספציפיים נוספים שרוצים לשאול, שיפנה אותם ונענה עליהם.

דני דנון: אבל אני רוצה לומר משהו על רוח הדברים, חברי.

דני דנון: בואו לא נטעה: יש עבריינים ויש חוק.

דני דנון: העבריינים – – –

ג'מאל זחאלקה: זה אתה.

דני דנון: לא, העבריינים זה מי שאתה מדבר בשמם.

ג'מאל זחאלקה: זה הממשלה שלך.

דני דנון: העבריינים זה מי שפלשו – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה, בוא נאפשר לסגן השר לענות.

דני דנון: העבריינים זה מי שפלשו – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: המתנחלים הם העבריינים.

דני דנון: העבריים זה מי שאתה רוצה לייצג כרגע.

דני דנון: מי שפלש לשטח לא שלו הוא עבריין.

ג'מאל זחאלקה: האזור שלו, הוא לא עבריין.

ג'מאל זחאלקה: הכובש הוא העבריין.

ג'מאל זחאלקה: אתה עבריין.

ג'מאל זחאלקה: הכובש הוא עבריין.

דני דנון: סליחה, העבריינים זה מי שפלשו, ואתה מנסה להגן עליהם.

דני דנון: כשאתם שואלים פה שאלות לגבי בנייה לא חוקית של יהודים ביהודה ושומרון, אתם שומרי צדק, שומרי חוק, אומרים "למה לא מפנים אותם?

דני דנון: " המדיניות – – –

תמר זנדברג: למה הפלסטינים תמיד והיהודים לא?

דני דנון: אני עונה לך.

דני דנון: אז אני עונה לך.

דני דנון: המדיניות היא מדיניות – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

תמר זנדברג: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בוא נקבל את התשובה של סגן השר ונאפשר לו לדבר.

דני דנון: צבא הגנה לישראל מתאמן.

דני דנון: הוא לא מכריז על שטחי – דרך אגב, בניגוד למה שנאמר פה, אני לא מכיר הכרזה של שטחי אש חדשים לאחרונה, ותקנו אותי אם אני טועה.

תמר זנדברג: זה לא לאחרונה, אבל זה אחרי – – –

דני דנון: סליחה, סליחה, סליחה, תקנו אותי אם אני טועה.

דני דנון: שטחי האש האלו קיימים כבר שנים רבות, חלקם עשרות שנים.

תמר זנדברג: אבל היישובים הפלסטיניים – – –

דני דנון: מה שקרה זה שיכול להיות שמכיוון שלא התאמנו בהם, פלשו.

דני דנון: פלשו יהודים ופלשו פלסטינים.

דני דנון: זו האמת, פלשו לשטחי האש.

דני דנון: וכרגע אתם באים ואומרים: הורסים, מגרשים, פיצויים.

תמר זנדברג: אבל זה לא נכון, אתה יודע שזה לא נכון.

דני דנון: כשהרסו את הבית בקידה, ואני עמדתי פה, בקושי רב, ועניתי על השאילתה של חברי מהימין, למה הרסתם את הבית בקידה, באתם ואמרתם: בוודאי, נבנָה לא כחוק, חייבים אכיפה שווה לכולם.

דני דנון: הרסו בית של יהודי, עם התכולה שלו, והוא לא קיבל פיצויים, דרך אגב, עד היום; מישהו שאל פה על פיצויים.

דני דנון: ולכן, המדיניות היא אכיפה.

דני דנון: וכשאתם באים ואומרים – – –

תמר זנדברג: למה אתם מקימים התנחלות במקום שגורש ממנו כפר פלסטיני, במקום שהוא שטח אש?

דני דנון: אני עונה על שאלותיכם – – –

תמר זנדברג: תענה על זה.

דני דנון: אני רוצה לשאול אתכם שאלה כרגע: כשפנה למשרד הביטחון גורם משפטי ואמר שהוא דורש שתהיה אכיפה מלאה ביהודה ושומרון, נשאלתי שאלה אחת:

דני דנון: על-פי איזה קריטריונים להתחיל באכיפה – האם על-פי מועד ההפרה?

דני דנון: האם נלך לכל הבתים שנבנו לא חוקית, נתחיל מהמועד?

דני דנון: האם לפי גודל המבנה?

דני דנון: אתם רוצים שתהיה אכיפה רק ליהודים?

דני דנון: רק כשיהודים פולשים?

דני דנון: זה לא יהיה.

מוחמד ברכה: סגן השר, באמת, בשקט, בשקט, בוא נעשה סדר בדברים – – –

דני דנון: אני לא צריך את עזרתך שתעשה סדר, אני עונה על השאילתה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת מוחמד ברכה – – –

מוחמד ברכה: – – –

דני דנון: אתה מוכן להגיש שאילתה?

חמד עמאר: חבר הכנסת ברכה, אתה יכול להעיר הערה, לא לשאול עוד שאלה.

מוחמד ברכה: הקיום של ההתנחלויות – פולשים, לא פולשים, קצת יותר, קצת פחות – הוא לא לגיטימי, כי הם נמצאים מכוח הכיבוש.

דני דנון: או, יפה, בוא נתחיל פה דיון.

מוחמד ברכה: תתחיל משם.

חמד עמאר: אני מבקש מחבר הכנסת מוחמד ברכה, אנחנו לא מקיימים דיון עכשיו.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אני אשמח – –

מוחמד ברכה: מפה זה מתחיל, לא משום מקום אחר – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה, אנחנו לא מקיימים דיון על חוקיות ההתנחלויות עכשיו.

דני דנון: – – אני אשמח לענות לחבר הכנסת ברכה – – –

חמד עמאר: בבקשה, בוא תענה על השאילתות שנשאלת.

חמד עמאר: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – –

דני דנון: יש לנו זכויות תנ"כיות – –

מוחמד ברכה: אין לגיטימיות לכיבוש – –

דני דנון: – – יש לנו זכויות היסטוריות, זכויות של המשפט הבין-לאומי, יש לנו זכויות שניצחנו במלחמה – –

מוחמד ברכה: – – הכיבוש הוא לא לגיטימי, הוא לא לגיטימי – – –

דני דנון: – – אל תדבר אתי על זכויות שלנו בארץ שלנו.

מוחמד ברכה: – – – כל מה שנשאר זה תופעות לוואי – – –

תמר זנדברג: אדוני סגן השר, יש שטח אש, ואתם מקימים עליו יישובים – – –

חמד עמאר: תודה.

דני דנון: אני רוצה, ברשותך, לחזור לשאילתות.

חמד עמאר: בוא נענה על השאילתות.

תמר זנדברג: על זה השאילתה.

דני דנון: האכיפה היא לא סלקטיבית, האכיפה היא כלפי יהודים וכלפי פלסטינים.

דני דנון: כן, אני אומר, יותר פלסטינים פלשו לשטחי אש מיהודים, זו המציאות.

דני דנון: ולכן אתם צריכים לבוא – – –

תמר זנדברג: אביגיל.

תמר זנדברג: ההתנחלות היא אביגיל.

חמד עמאר: תודה רבה, בוא נאפשר לסגן השר לענות.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר, תודה.

דני דנון: בוודאי זה לא נוח שמפנים אנשים מבתיהם, אבל מה לעשות, זה שטח אש מוכרז.

דני דנון: ואני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שברגע שמישהו פולש ואנחנו מתעלמים מכך, ורוצים לבוא – – –

תמר זנדברג: אביגיל זה פולשים.

דני דנון: אז אני עניתי לך: יש אכיפה גם כלפי פלישות של יהודים.

תמר זנדברג: אבל אתם מקימים התנחלות, אתם מפנים, על המקומות שבהם – – –

דני דנון: דרך אגב, אני מקווה מאוד שנקים הרבה מאוד יישובים ביהודה ושומרון.

דני דנון: לצערי, זה לא קורה מספיק.

דני דנון: אבל לגבי שאלתכם לגבי שטחי האש, אתם צריכים לבוא ולהבין שמי שנמצא בשטח לא שלו, מי שנמצא במקום שמוכרז כשטח אש, צריך להיות מפונה משם.

דני דנון: והבעיה, דרך אגב, היא גם ביטחונית: יש משפכי ירי, אדוני היושב-ראש, וברגע שיש לך בית, חוקי או לא חוקי, שנמצא שם במקום, זו סכנה.

דני דנון: ולכן אנחנו באים ואומרים – נאמר פה שאין לנו שום רצון לסכן אף אחד, שום אזרח, ולא עושים שום שימוש בשום בתים של אזרחים בתרגילים צבאיים.

דני דנון: אבל השורה התחתונה היא שמי שבנה את ביתו בצורה לא חוקית בשטחי אש מוכרזים, אם הוא יהודי ואם הוא פלסטיני, דינו להתפנות.

דני דנון: וכן, אנחנו מתכוונים לפנות עוד אנשים שפלשו בצורה לא חוקית לשטחי אש.

מוחמד ברכה: כמה?

דני דנון: כמה?

תמר זנדברג: אבל נאמר בפרוטוקול הוועדה שהדיונים מתקיימים – – –

דני דנון: אני קורא מפה לאחראים לאכיפה במינהל האזרחי לפעול בצורה יעילה ומסודרת, לפנות את כל מי שבנה בצורה לא חוקית בשטחי אש.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה נשמע נהנה מהפינוי, מגירוש אנשים?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה נשמע – – –

חמד עמאר: תודה.

דני דנון: בינתיים גירוש המוני נעשה כלפי יהודים.

דני דנון: גירוש המוני נעשה כלפי יהודים, לא כלפי פלסטינים.

דני דנון: אני סיימתי, תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, סגן השר, חבר הכנסת דני דנון.

חמד עמאר: אני מזמין את השר לביטחון פנים – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא לא ענה על השאלות – – –

מוחמד ברכה: הוא לא יודע לענות עליהן.

חמד עמאר: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: מה עם הסכמי אוסלו?

ג'מאל זחאלקה: הוא לא אמר עליהם מילה אחת.

ג'מאל זחאלקה: על החוק הבין-לאומי – אף מילה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מזמין את השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, לענות על שאילתה דחופה מס' 204 של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

חמד עמאר: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ערב הבחירות – המוניציפליות הכוונה, זה לא כתוב כאן – היה בלוד ניסיון רצח של חבר מועצה, והשבוע היה ניסיון רצח של אחיין של חברת מועצה.

מוחמד ברכה: למרות ידיעות מוקדמות, לא נעשה דבר למניעה.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: 1.

מוחמד ברכה: למה לא נעצרו חשודים באלימות ובניסיונות הרצח?

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: מה נעשה למניעת הרצח הבא?

מוחמד ברכה: תודה.

חמד עמאר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אפתח קודם כול בברכה לקציני אגף הלוגיסטיקה שנמצאים שם, שבאו לכבד אותנו, את המליאה ואת חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': שיהיה לכם בהצלחה.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה בתחילת הדברים לציין כי מדובר בחקירות, ומטבע הדברים עדיין יש הרבה מה להשלים שם, ולפיכך לא ניתן את הפעילות של החקירה עצמה.

יצחק אהרונוביץ': אני אנסה לתת רק את מה שאני יכול לתת במליאה, ודברים שאני לא יכול למסור – אשאיר לצוות החוקרים שמטפלים בזה.

יצחק אהרונוביץ': באשר לחקירת אירוע ניסיון רצח חבר המועצה ערב הבחירות – ב-21 באוקטובר 2013 התקבל דיווח במשטרה על אדם שנורה כמה יריות על-ידי רעול פנים.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בפעיל ברשימת מועצת העיר.

יצחק אהרונוביץ': הוא נפצע באורח קשה ופונה לבית-החולים לקבלת טיפול רפואי.

יצחק אהרונוביץ': תיק זה מטופל על-ידי צוות החקירה המיוחד של מרחב השפלה.

יצחק אהרונוביץ': באשר לאירוע שבו נורה ונפצע קל אחיינה של חברת מועצת העיר השבוע: ב-2 ביוני 2014 התקבלה קריאה במוקד המשטרה על יריות באזור שכונת-הרכבת בלוד, ובמקביל התקבל דיווח מבית-החולים "אסף הרופא" על פצוע ירי שנפגע בלוד.

יצחק אהרונוביץ': תיק החקירה עדיין נמצא בתחנה.

יצחק אהרונוביץ': לסיכום הדברים, חבר הכנסת ברכה, צר לי, אבל שני התיקים נמצאים בחקירה כרגע.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כמובן, אני ער למגבלות שעומדות בפני השר ולצורך לאפשר לחקירה להתמצות בדרכים המקובלות.

מוחמד ברכה: אבל הדברים חוזרים על עצמם בכמה מקומות – ואני לא ארחיב כאן את היריעה – זה גם בכפר-קאסם, גם בטירה וגם במקומות אחרים.

מוחמד ברכה: אני אצמד לנושא שעליו אנחנו מדברים, בעיר לוד.

מוחמד ברכה: הרי מאז יום הבחירות למועצת העיר בלוד, ואחריו, הוגשו כמה תלונות למשטרה עם תמונות ומספרי רכב, אך לא נעשה דבר.

מוחמד ברכה: נמשך גם הגל של שרפת מכוניות ותקיפה וכו'.

מוחמד ברכה: לפני כחודש, אדוני השר, הייתה פנייה למשטרה והודעה על איום על חייו של אחיינה של חברת המועצה.

מוחמד ברכה: אני לא אנקוב עכשיו בשמות.

מוחמד ברכה: הייתה תלונה במשטרה, מתוך הרגשה וידיעה שהוא מאוים.

מוחמד ברכה: המשטרה אספה את כל ה-DVR של מצלמות העסקים ברדיוס של האירוע – סליחה, הייתה הודעה למשטרה, והייתה בקשה שהוא עצמו, זה שנפגע, ייחקר – כביכול הוא מואשם באירוע הקודם או מנסים לייחס לו – שהוא ייחקר על-ידי המשטרה, שתגיד אם הוא כן מעורב או לא מעורב.

מוחמד ברכה: על אחת כמה וכמה כשיש בידי המשטרה קלטות של מצלמות אבטחה מהעסקים הסמוכים, שמראות שהאדם לא יכול להיות מעורב כי הוא היה בעסק שלו, תוך כדי עבודה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הכתובת הייתה על הקיר, אדוני השר.

מוחמד ברכה: ויש כאן הרגשה, ויש כאן כל הנתונים שאומרים שהמשטרה לא ממלאת את תפקידה.

מוחמד ברכה: אדם מאוים, באים למשטרה ואומרים שהאדם הזה מאוים – נא תחקרו אותו אם הוא מעורב, ותגידו לציבור אם הוא כן מעורב או לא, על-פי הנתונים שיש לכם – ושום דבר לא קורה.

מוחמד ברכה: לדעתי, יש פה מחדל משטרתי שכבוד השר חייב לטפל בו, כמובן בלי – אני לא מבקש ולא אבקש – בלי להתערב בחקירה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת של חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אי-אפשר לנתק את כל השאלה על האלימות הגואה בחברה הערבית בלי לדבר על תופעת הנשק הבלתי-חוקי.

באסל גטאס: העלינו את זה כמה פעמים, וכבוד השר עלה על הבמה וגם התייחס.

באסל גטאס: אני ראיתי דוח פנימי של המשטרה, של מחוז הצפון, שמראה שבחמשת החודשים הראשונים של שנת 2014 עלה מספר תפיסות הנשק הבלתי-חוקי במחוז פי-כמה; אני לא זוכר כרגע את המספרים, אבל ממש עלייה מרשימה.

באסל גטאס: מה זה מלמד?

באסל גטאס: שכשהמשטרה עושה מאמץ – ושמענו ברדיו, ועשו לזה יחצנות – באמת תפסו נשק.

באסל גטאס: אם המשטרה הייתה שמה כיעד את איסוף הנשק הבלתי-חוקי – ולא רק לאסוף את הקיים, אלא למנוע את המשך התופעה של מכירה כמעט חופשית של נשק בשוק – 90% ממעשי האלימות, ולפחות מהתוצאות של מעשי האלימות, היו נחסכים.

באסל גטאס: היוצא מן הכלל של מחוז הצפון, שהוא עצמו מדווח, מראה שאפשר.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: שלום, אדוני השר, אני רוצה לפתוח בדברי שבח.

אורית סטרוק: פניתי אליך לפני כשבוע, אולי קצת יותר, והראיתי לך כרוזים שהופצו שקוראים לפגוע בחייו של ראש מועצת בית-אריה–עופרים.

אורית סטרוק: סיפרתי לך שמאז שהכרוזים האלה הובאו לידיעת המשטרה לא נעשה דבר על מנת להגן על חייו או על מנת למצוא את האנשים שמאיימים על חייו.

אורית סטרוק: קודם כול אני רוצה לשבח אותך שניכרת ההתערבות שלך, ואכן האבטחה על ראש המועצה תוגברה באופן ראוי.

אורית סטרוק: על כך, כמובן, יש לשבח.

אורית סטרוק: עם זה, כמובן, לא יכול להיות במדינת ישראל מצב שבו אדם מאוים, וכל מה שעושים זה להגן על חייו.

אורית סטרוק: הרי צריכים ללכת ולמצוא את המאיימים, לחקור מי הם, ובמידת הצורך להגביל את התנועות שלהם ולא את התנועות של מי שמאוים.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר: האם הדברים האלה נעשו?

אורית סטרוק: עד כמה שידיעתי מגעת, אבל אני אשמח להתבדות, כל מה שנעשה זה להדק את השמירה על האדם המאוים, ולא כך אנחנו רוצים שמדינת ישראל ומשטרת ישראל יפעלו.

אורית סטרוק: בנוסף, אני רוצה לומר לך שבמוצאי חג השבועות הלכה קבוצה של בחורי ישיבה מהכותל המערבי בחזרה לישיבה שלהם.

אורית סטרוק: הם עברו דרך רחוב שנקרא בית-הבד, בעיר העתיקה, ושם התרחשה תקרית שקורית לעתים מזומנות, שחבורה של פורעים ערבים התנפלה עליהם באבנים, במקלות, בבקבוקים ריקים שזרקו עליהם; התקיפו אותם בצורה מאוד קשה.

אורית סטרוק: הבחורים האלה, חלקם נפוצו לכל עבר, ובחלקם פשוט בוצע לינץ' במקום, והוגשה תלונה למשטרה בקישלה.

אורית סטרוק: אתה יודע, אדוני השר, שהרחובות האלה מרושתים במצלמות, וטוב שכך.

אורית סטרוק: אבל אני מוכרחה להגיד לך מהניסיון שלי שהרבה מאוד פעמים המשטרה לא עושה שימוש בצילומים האלה, ולא מנסה לאתר ולהעמיד לדין את הפורעים האלה.

אורית סטרוק: לכן האירועים האלה גם חוזרים על עצמם פעם אחר פעם.

אורית סטרוק: יש קבוצות של צעירים ערבים אלימים ברחובות העיר העתיקה שחושבים שהרחובות שייכים להם, ושמותר להם להתעלל ביהודים שעוברים שם כי, כנראה, זה לא מקומם לעבור שם.

אורית סטרוק: אני רוצה לבקש את התערבותך, אדוני השר, שתוודא שהצילומים יילקחו על-ידי המשטרה; שייעשה מאמץ לאתר את הפורעים ולהביא אותם לדין.

אורית סטרוק: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברכה, התיאורים שנתת לגבי האירוע בלוד, אני לא מכיר אותם.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק אותם.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר, ואני מכיר את משטרת ישראל, בהנחה שהם פעלו כפי שמצופה מהם, שהם עשו את כל הפעולות, גם כשנודע להם – וכמו שאתה אומר, הכתובת הייתה על הקיר – הם עשו את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אבל כדי להיות שלם עם התשובה, אני רוצה לבדוק את התיק הזה עוד הפעם.

יצחק אהרונוביץ': אתה אומר שהייתה התרעה, ואף שלא הייתה התייחסות, בסוף היו גם נפגעים.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את המשטרה, בדרך כלל הם מתייחסים לדברים האלה ומתייחסים לכל דבר ולכל הודעה או בקשה, כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני – – –

מוחמד ברכה: תבדוק ותחזיר תשובה.

יצחק אהרונוביץ': אני בודק, אמרתי לך.

יצחק אהרונוביץ': פתחתי ואמרתי שאני אבדוק את הפרטים שאתה ציינת, שאני לא מכיר אותם.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את האירוע ולא את הפרטים.

יצחק אהרונוביץ': באסל, הנושא של נשק לא חוקי: אני כבר שנה חמישית בתפקיד.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול אני אומר לך שאנחנו – אני מדבר "אנחנו" – המשטרה עושה באמת פעולות אמיתיות.

יצחק אהרונוביץ': אמיתיות.

יצחק אהרונוביץ': אני אתן לך את הנתונים של כל שנה ושנה, כמה כלי נשק נאספים – המספרים הם גדולים וגבוהים, ואני אגיד לך שעדיין לא הגענו, בגדול, אני אומר, עוד לא הגענו ל-10% מהנשק שנמצא, גם חוקי וגם לא חוקי.

יצחק אהרונוביץ': יש מספיק נשק – – –

מוחמד ברכה: אולי, אדוני השר, צריך לטפל.

מוחמד ברכה: לא רק לדעת מאין זה מגיע הנשק, מאיפה זה יוצא.

יצחק אהרונוביץ': ברור, ברור, ברור.

יצחק אהרונוביץ': אני גם אמרתי, ברכה, אתה מכיר, אמרתי: זה בא ממחנות צה"ל, מבסיסי משמר הגבול – שנגנבים – מיהודה ומשומרון, זה מגיע מכל מיני מקומות, אנחנו מכירים את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני הקמתי בשנה, בשנתיים האחרונות, אורגנים שלמים, גם באזור המשולש וגם באזור נצרת, ועכשיו בכרמיאל ובאזור שפרעם.

יצחק אהרונוביץ': האורגנים האלה, המטרה המרכזית שלהם היא לחזק את שלטון החוק ולהפסיק את הירי ואת כל מה שקורה: רצח ומקרים, דברים איומים שהיו קורים, של מקרי אלימות.

יצחק אהרונוביץ': האורגנים האלה, קרוב ל-300, 350 איש פועלים באזורים, וגם השנה, בדרישות התקציב, אני מעלה עוד שני אורגנים נוספים, שאחד מהם יהיה בוואדי-עארה, כנראה באזור באקה-אלע'רביה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מחזקים את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לחזק באמת את כוחות המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': מה שאתה אומר, הנתונים של המחוז הצפוני, אני מכיר אותם.

יצחק אהרונוביץ': הייתי שם בסקירה, וגם מה שפורסם זה מה שאתה אומר.

יצחק אהרונוביץ': מפקד המחוז, שנכנס לתפקידו לפני כמה חודשים, החליט לקחת גם את הנושא הזה ולתת לו תעדוף, ובאמת התוצאות הן מכובדות ואני בירכתי אותו.

יצחק אהרונוביץ': זה לא אומר שקודם לא אספו – אספו כלים.

יצחק אהרונוביץ': הוא לקח את זה, ובאמת מספרים גדולים מאוד, והוא ימשיך בזה.

יצחק אהרונוביץ': כיעד, אני אומר לך, באסל, כיעד – היעד של נושא של הנשק הלא-חוקי והיריות במגזר הערבי, היעד הזה מופיע אצל השר, לא אצל מפקד המחוז.

יצחק אהרונוביץ': כשזה מופיע אצל השר, זה יורד למפכ"ל וזה יורד למחוז וזה יורד למרחב וזה יורד לתחנה ולכולם.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, כל הנושא של הירי הבלתי-חוקי והנשק הלא-חוקי נמצא כיעד של שר, וזה היעד הכי גבוה שנמצא.

יצחק אהרונוביץ': צריך להמשיך לטפל בזה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שהתופעה היא תופעה מסוכנת, היא קשה.

יצחק אהרונוביץ': אם תשאל אותי, אני אומר לך שמאחר שיש לי – בראייה לאחור, אני רואה שיש באמת גם פעילות וגם ירידה באירועים עצמם.

יצחק אהרונוביץ': יש, אבל זה לא משמח אותי, כי יש הרבה אירועים ויש הרבה מקרים.

באסל גטאס: – – – לפני 20 שנה?

יצחק אהרונוביץ': מה?

באסל גטאס: למה לא היה לפני 20 שנה – – –

יצחק אהרונוביץ': לא, אין מה להשוות.

יצחק אהרונוביץ': מה זה 20 שנה?

יצחק אהרונוביץ': כשאנחנו מדברים, תראה, כשהייתה אינתיפאדה או כשהיו אירועים, היו פיצוצים, היו עוד דברים, אז כמובן, העסק ירד.

יצחק אהרונוביץ': כשאתה רואה שכשאין פעילות, אז יש פעילות פלילית ופחות ביטחונית; כשיש פעילות ביטחונית – העסק נרגע יותר.

יצחק אהרונוביץ': זה גם במגזר היהודי, לא רק במגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': כשאין פעילות – אז הפעילות הפלילית עולה למעלה.

יצחק אהרונוביץ': זה ארגוני פשיעה, זה עבריינים, שמתעסקים בדברים האלה, והמשטרה צריכה להתמודד עם הדברים.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה הם לא בשנה ולא בשנתיים, זה בשנים, וצריך להמשיך להתעסק עם זה.

יצחק אהרונוביץ': הימ"רים המחוזיים ו"להב" מתעסקים בדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מחזקים מאוד את חטיבת הסיגינט, אמרתי, גם בתחומים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שגם שם אנחנו נצליח.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני אומר שהתופעה היא מסוכנת וקשה, ואתם – אני מאוד שמח שגם אתם, כחברי כנסת, וגם ראשי השלטון המקומי, גם מסייעים וגם מודעים לדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אורית, קודם כול, מבחינת הטיפול בראש מועצת בית-אריה, אני טיפלתי וציינת את זה.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, הנושא של ראשי רשויות מאוימים, או חברי מועצות, זה תופעה.

יצחק אהרונוביץ': מאוימים שוטרים, מאוימים עורכי-דין מהפרקליטות, מאוימים שופטים, מאוימים ראשי שלטון מקומי וחברי מועצה.

יצחק אהרונוביץ': זו תופעה קשה, ואנחנו מקצים – הקמתי מדור במשטרה שמתעסק רק באבטחה ובדיקת המסוכנות.

יצחק אהרונוביץ': מי שבודק מסוכנות הוא ברמה הכי בכירה, מפקד המחוז או סגנו.

יצחק אהרונוביץ': הם בודקים ונותנים את המעטפת לשמירה על חייו קודם כול.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול, שהוא לא ייפגע; ב.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים לחלוטין, זה שצריך לשמור – צריך לשמור עליו, אבל לטפל במאיימים – זאת הנקודה ולזה אני מפנה את הימ"רים ואת היחידות המיוחדות ואת כל מי שיש לו באמת – לטפל במאיימים להפסיק את האיומים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שדווקא באירוע הזה, של בית-אריה, נדמה לי שיש התפתחות – אני לא בטוח, אני רוצה לבדוק את זה – בעניין של המאיימים, אבל אני אומר שחייבים קודם כול לשמור על חייו, ולכן, התלונה מטופלת.

יצחק אהרונוביץ': לגבי חג השבועות, מוצאי-שבת – אני מכיר את האירוע, אני מכיר את התלונה.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, דבר ראשון, זה לא סוד – אני לא מספר סודות – צוותי חקירה, כשמקבלים אירוע כזה, זה מייד ללכת למצלמות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עושים את זה כמעט בכל אירוע; המשטרה עושה את זה ומוציאה את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, אני משוכנע שהם הוציאו ורואים את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שגם פה יש התפתחות, אני לא משוכנע – – –

אורית סטרוק: תוודא, תוודא – – –

יצחק אהרונוביץ': בסדר.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, אני חושב שגם שם יש התפתחות, שיודעים מי ביצע, אולי גם אפילו ביצעו מעצר, אבל אני רוצה לבדוק את עצמי.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את זה, אני אעדכן אותך.

יצחק אהרונוביץ': אבל זה בהחלט אירוע שצריך לטפל בו.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: אדוני השר, אתה יכול להישאר, יש עוד שאילתה.

חמד עמאר: שאילתה דחופה מס' 205 של חברת הכנסת יפעת קריב.

יפעת קריב: אדוני השר לביטחון פנים, יש נושא שאני אחזור עליו שוב ושוב ושוב, ועד שלא נצליח למגר אותו אני לא מתכוונת להרפות: בעיית האלימות המינית ברשת הולכת וגדלה, היא לא הולכת וקטנה.

יפעת קריב: כל יום אנחנו שומעים על עוד ועוד סיפורים של אלימות מינית ברשת.

יפעת קריב: ברצוני לשאול: 1.

יפעת קריב: איפה עומדת היום יחידת הסייבר וכמה תקנים כבר אוישו מאז הפעם האחרונה ששאלתי?

יפעת קריב: 2.

יפעת קריב: כמה תיקים נפתחו על הפצת תוכן מיני מאז אישור חוק הסרטונים?

יפעת קריב: כמה תיקים הגיעו לכדי כתב-אישום?

יפעת קריב: 3.

יפעת קריב: מה עושה משטרת ישראל כדי להתמודד עם ביצוע החוק?

יפעת קריב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

חמד עמאר: חברת הכנסת, את יכולה לשבת.

חמד עמאר: אני אזמין אותך לשאלה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': – – חברת הכנסת יפעת קריב, 1.

יצחק אהרונוביץ': פקודת ההקמה של יחידת הסייבר במשטרת ישראל הייתה באוגוסט 2013, את מעודכנת גם.

יצחק אהרונוביץ': מאז, הוחל בהכשרות ואיוש – וצריך לזכור שמדובר באנשי מקצוע, בעיקר בתחום הטכנולוגי – מהיר ככל שניתן, וכיום המצבה: מתוך 45 תקנים שנתתי להם, 35 תקנים כבר נמצאים בעבודה.

יצחק אהרונוביץ': זה באמת שיא המהירות.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר דבר כזה, שבקצב כזה מצליחים להעמיד את היחידה.

יצחק אהרונוביץ': הצפי להשלמת כוח-האדם והצבתו, המחייב הכשרה מקצועית מיוחדת, הוא עד סוף שנת העבודה הנוכחית.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, עד סוף 2014 תהיה לנו כל היחידה כבר בפריסה מלאה.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': להלן הנתונים שביקשת לגבי תיקים: תיקים שנפתחו בגין עבירה בהתאם לסעיף 3(א) ו-5(א) – את מכירה את זה – לחוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 10), החל מתאריך, או למעשה ממועד כניסתו של החוק לקובץ החיקוקים הממוחשב, בחודש מרס 2014 – כלומר, החל מתאריך מועד כניסתו של החוק לקובץ החיקוקים הממוחשב בחודש מרס 2014, נפתחו 37 תיקים בגין עבירה זו.

יצחק אהרונוביץ': 11 מבין התיקים שנחקרו מטופלים ביחידת הנוער.

יצחק אהרונוביץ': מה המשמעות של הדבר?

יצחק אהרונוביץ': שהחשודים בביצוע העבירות הם קטינים, זאת המשמעות.

יצחק אהרונוביץ': 11 מתוך ה-37.

יצחק אהרונוביץ': בחלק מהתיקים האמורים מדובר בעבירה היחידה הנחקרת במסגרת תיק החקירה, ובחלק אחר של התיקים מדובר בעבירה הנלווית לעבירות נוספות, כגון סחיטה באיומים ומעשים מגונים.

יצחק אהרונוביץ': מבין התיקים שנחקרו, תיק אחד נסגר בעילת "עבריין לא נודע".

יצחק אהרונוביץ': ככלל, הגשת כתבי-אישום על-פי החוק למניעת הטרדה מינית היא בסמכות הפרקליטות, ולכן יש לפנות אליהם על מנת לקבל את הנתונים הנוגעים להגשת כתבי-אישום.

יצחק אהרונוביץ': זה בתחום הפרקליטות, התיקים האלה, כי מי שמייצג אותנו בבתי-המשפט זה הפרקליטות.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': לאחר פרסום החקיקה ברשומות הפיץ היועץ המשפטי של המשטרה הנחיות ופירוט על התיקון לחוק ומשמעותו, וכן הנחיה בדבר החובה והחשיבות בפתיחה בחקירה בגין עבירה חדשה זו בכל מקרה שבו מגיעה לפתחה של המשטרה תלונה שעניינה פרסום כאמור.

יצחק אהרונוביץ': משמעויות החוק החדש הופצו גם לקציני האח"ם – אגף החקירות והמודיעין המחוזיים – ולקציני נפגעי עבירה המחוזיים.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, הנושא מועבר במסגרת השתלמויות לחוקרי עבירות מין ולחוקרי מרכז שירות לאזרח.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה מתמודדת עם תיקון זה לחוק בפרט ועם עבירות האלימות במרחב הקיברנטי באמצעות הפעלתם של מערכי מודיעין וחקירות המיומנים לטפל בעבירות הנדונות בכל המחוזות.

יצחק אהרונוביץ': את כל הסיוע וההכשרה המקצועיים הם מקבלים ממערך הסייבר הארצי.

יצחק אהרונוביץ': מערך הסייבר הארצי, שנמצא במטה הארצי ומעובה בשלוחות מקצועיות במחוזות, אחראי לכיסוי מודיעיני של עבירות אלימות ומין במרחב הסייבר, ופועל לאיסוף ראייתי על-פי הכללים המקצועיים הנהוגים בתחום הפורנזיקה הדיגיטלית, ונמצא בקשרי עבודה מבצעיים עם רשויות האכיפה המקבילות בתווך הבין-לאומי בתחום ההנחיה, הבקרה, ההכשרה וההפעלה של כוח-האדם המקצועי העוסק בחקירות הנדונות במשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני אומר שזה מערך מאוד מורכב, מאוד מקצועי, שהקמנו אותו רק לפני כמה חודשים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שאם רוצים דיון לגבי המערך עצמו או לקבל יותר פרטים, צריך להזמין – אני ממליץ, יפעת – להזמין אותו לאחת הוועדות שתחליטי עליהן, להביא את האנשים, לקבל פירוט, כי אלה אנשי מקצוע, ולא כולם מבינים במרחב הקיברנטי או בכל הנושא של הסייבר – אלה דברים מקצועיים – או שתרצי בנפרד לבוא לביקור או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו כמובן נשמח לתת לך את כל הכלים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת?

יפעת קריב: אדוני השר, תודה על תשובתך.

יפעת קריב: אני רוצה במשפט להמשיך את הדברים שלך ולומר שכל העולם הזה רק הולך ונהיה הרבה יותר אפל והרבה יותר קשה.

יפעת קריב: נחשפנו עכשיו לעבירה קשה ב-Darknet, עבירה בישראל של אבא כלפי הבת שלו, שצילם והפיץ ברשת את זה שהוא אונס אותה.

יפעת קריב: אין דברים כאלה.

יפעת קריב: אני ממש מבקשת בכל לשון של בקשה שתבינו את המומחיות שאתם צריכים – כמו היחידות בעולם.

יפעת קריב: ישראל לא יכולה להישאר מאחור.

יפעת קריב: זה נעשה קשה מיום ליום, משעה לשעה, ואפל יותר.

יפעת קריב: יחידות הסייבר באמת צריכות להיות ברמה בין-לאומית, ולא להישאר ברמה החובבנית.

יצחק אהרונוביץ': זה לא חובבני, יפעת.

יפעת קריב: צריך לקפוץ עוד – – –

יצחק אהרונוביץ': עלינו כמה מדרגות.

יצחק אהרונוביץ': בנושא הזה אני מקבל את התעדוף הנכון, הקמתי את היחידה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון.

יפעת קריב: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, העליתי לפני כשבועיים – שלחתי לכבודו מכתב בקשר למה שקורה במסגד אל-אקצא, הנהלים החדשים של לקיחת תעודות הזהות ועינוי האנשים שם, התנכלות להם.

מסעוד גנאים: את תעודת הזהות שלך אתה מוסר בשער מסוים, ואחר כך אומרים לך: תלך לשער ההוא, הזה.

מסעוד גנאים: והיום לא רק לוקחים את תעודת הזהות שלו או שלה לשער אחר, אלא תלך לנקודת המשטרה בקישלה, ושם תעודת הזהות של המתפלל יכולה להישאר יום, יומיים, ולא נותנים לו להיכנס.

מסעוד גנאים: אתמול הייתה הפגנה בגלל זה, היו עימותים.

מסעוד גנאים: אני מבקש מכבודו להתערב.

מסעוד גנאים: יש נשים שהן מאוד מבוגרות, לוקחים להן את תעודת הזהות, מתנכלים להן, גורמים להן סבל במטרה בסוף – לא כדאי לבוא.

מסעוד גנאים: זה מה שרוצים להגיד להם: לא כדאי לכם לבוא להתפלל במסגד אל-אקצא.

מסעוד גנאים: אני מקווה שכבודו יתערב, משום שזו – – –

משה זלמן פייגלין: – – –

מסעוד גנאים: – – – משום שזו פגיעה.

מסעוד גנאים: הייתי שם, הייתי שם – – –

משה זלמן פייגלין: – – – הן עולות לשם בתשלום.

מסעוד גנאים: – – – הייתי שם.

מסעוד גנאים: ראיתי נשים, אנשים, מבוגרים, סובלים בגלל זה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, השאלה שלך לא קשורה לשאילתה, לכן אני מבקש שתקצר.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: השאלה שלי היא לכבוד השר.

מסעוד גנאים: לא שאילתה – שלחתי מכתב.

מסעוד גנאים: אני מקווה – אפילו אני מעלה את הנושא עוד הפעם – –

חמד עמאר: אנחנו עונים על שאילתות עכשיו.

מסעוד גנאים: – – משום שזה חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: זו פגיעה בזכותם של האנשים להתפלל ולקיים מצווה דתית.

חמד עמאר: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אני מקווה שכבודו יבדוק את זה ויתערב.

משה זלמן פייגלין: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אדוני השר, אתה יכול שלא לענות, כי זה לא רשום לך.

חמד עמאר: זה לשיקולך.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מסעוד גנאים, הנושא של הר-הבית – אני מלווה את זה מקרוב.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, יש הרבה גורמים קיצוניים שמנסים לחמם את הר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': היו אירועים קשים מאוד.

יצחק אהרונוביץ': נכנסים לתוך המסגד עם אבנים, בלוקים, בקבוקי תבערה; נפגעו שוטרים, ולצערי כוחות המשטרה עולים מדי פעם בפעם להר-הבית ומשליטים סדר.

יצחק אהרונוביץ': המצב הוא בלתי נסבל.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך, חבר הכנסת מסעוד גנאים, חייבים להפסיק עם הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של העלייה לתפילות בימי שישי, מדי פעם, כשיש צורך ויש מידע מודיעיני, אנחנו כמובן מגבילים את גיל העלייה לשם, בעיקר של צעירים, ואנחנו יודעים שהם בדרך כלל דוחפים – לא המבוגרים והמבוגרות שדיברת עליהם.

מסעוד גנאים: אנשים חפים מפשע.

יצחק אהרונוביץ': מטבע הדברים, מחלקם נלקחות התעודות, וברגע שהם יוצאים מוסרים להם את התעודות, כי אדם שלא יוצא, סימן שהוא נשאר במסגד או ברחבה, ואנחנו יודעים שהוא כנראה יודע גם למה הוא לא יוצא.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הגיל, שאמרת, המבוגרות וזה, אני אעשה בדיקה.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך, זה בעיקר הצעירים; לא המבוגרים עושים את כל הזריקות והפגיעות.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה, אנחנו מכירים אותם.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ירושלים עוצרת הרבה מהאנשים האלה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה חייבים להיפסק.

יצחק אהרונוביץ': אבל לגבי מה שביקשת, לגבי המבוגרות, אני אעשה בדיקה ואני אתן לך תשובה.

מסעוד גנאים: התקשר אלי אתמול בן 60.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את זה.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי לך שאני אבדוק.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: אני מזמין את שרת העלייה והקליטה חברת הכנסת סופה לנדבר.

חמד עמאר: שאילתה דחופה מס' 206, של חבר הכנסת אריאל אטיאס – חבר הכנסת אריאל אטיאס, חבר הכנסת אריאל אטיאס, אנחנו מחכים לך.

חמד עמאר: השאילתה שלך.

חמד עמאר: אתה לא רוצה להגיד את השאלה?

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, פורסם בכלי התקשורת כי הממשלה הכריזה על תוכנית חירום להעלאת יהודים מאירופה בהשקעה של 100 מיליון שקלים, והדגש הוא על יהדות אוקראינה, על כל מה שהיה שם.

אריאל אטיאס: רצוני לשאול: 1.

אריאל אטיאס: האם הפרסום נכון?

אריאל אטיאס: 2.

אריאל אטיאס: אם כן – האם החברה הוקמה?

אריאל אטיאס: למי מיועדים 100 מיליון השקלים?

אריאל אטיאס: 3.

אריאל אטיאס: ושאלה אחרונה – מה ייעשה כדי לוודא שיגיעו רק יהודים בכספי העלייה הזאת?

סופה לנדבר: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת אטיאס.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, אדוני השר, אני רוצה להשיב לך, חבר הכנסת אטיאס.

סופה לנדבר: 1–2.

סופה לנדבר: הפרסום הקדים את זמנו.

סופה לנדבר: אנחנו כן מגבשים את התוכניות.

סופה לנדבר: בינתיים התוכנית לא גובשה ואנחנו לא הצגנו את התוכניות האלה לפני הממשלה.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה להגיד שאנחנו חיים בזמנים שיש עלייה: מאוקראינה – גידול בעלייה של 90%, גידול בעלייה מצרפת של 190%, וגם ממערב אירופה.

סופה לנדבר: בגלל זה אנחנו כן מכינים את התוכניות לעידוד עלייה ולקליטה כאן בארץ.

סופה לנדבר: אבל מכיוון שאין בינתיים אישור ממשלה, אני אציג את זה כאשר יהיו אישורים.

סופה לנדבר: אנחנו לא גיבשנו את התוכניות בינתיים.

סופה לנדבר: עד שהתוכנית תאושר על-ידי הממשלה אני לא אוכל לדבר על תקציבים ועל דברים שאנחנו נאשר בממשלת ישראל.

סופה לנדבר: כאשר נאשר אני אציג אותם, אם תרצה, כאן בכנסת.

סופה לנדבר: 3.

סופה לנדבר: בנושא האחרון, יהודים שמגיעים למדינת ישראל מגיעים לפי חוק השבות.

סופה לנדבר: מי שאחראי לשמירה על חוק השבות ועל אישורים זה ארגונים כמו "נתיב", הסוכנות היהודית ומשרד הפנים.

חמד עמאר: שאלה נוספת של חברת הכנסת אורית סטרוק.

סופה לנדבר: אלי?

חמד עמאר: אלייך, כן.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, קודם כול אני רוצה להגיד שטוב מאוד עושה הממשלה ועושה את, גברתי, כאשר מחליטים להשקיע סכומי כסף נכבדים בקליטת עלייה.

אורית סטרוק: מדינת ישראל קמה בדיוק בשביל זה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך שאנחנו כל בוקר מתפללים ומבקשים מהקדוש-ברוך-הוא "תקע בשופר גדול לחירותנו שא נס לקבץ גלויותינו וקבצנו מארבע כנפות הארץ לארצנו".

אורית סטרוק: זאת תפילה שהתפללו היהודים בכל הדורות.

אורית סטרוק: הם יכלו רק להתפלל על זה ולחלום על זה, ופה זה פשוט קורה, ואנחנו שותפים בעצמנו, במו-ידינו, לנס הגדול הזה, וזוכים לפעול עם הקדוש-ברוך-הוא בנס קיבוץ גלויות.

אורית סטרוק: אני רוצה לברך אותך, גברתי השרה, שבזה את עוסקת.

סופה לנדבר: תודה רבה.

אורית סטרוק: יחד עם זה, אני מאוד אשמח לשמוע, כי ידוע, ודיברנו על זה גם, אנחנו גם רוצים עכשיו לעודד מאוד את העלייה מצרפת.

אורית סטרוק: רציתי לשמוע על חלוקת המשאבים, במסגרת הסכום הגדול של עידוד העלייה מאירופה, שאני מברכת עליו, חלוקת המשאבים בין אוקראינה לבין צרפת לבין אולי מקומות אחרים; איזה עוד תוכניות מיוחדות אתם מפעילים במשרד הקליטה כדי שבאמת היהודים ינהרו בהמוניהם לפה?

אורית סטרוק: באמת בשביל זה הקמנו את המדינה שלנו.

אורית סטרוק: תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת של חבר הכנסת משה פייגלין.

משה זלמן פייגלין: גברתי השרה, אני מצטרף לא רק לברכה של חברת הכנסת סטרוק, אלא גם להתרגשות שבקולה.

משה זלמן פייגלין: אני חש את אותן תחושות.

משה זלמן פייגלין: תבורכו על כך שאתם שמים לב שגל עלייה גדול צפוי לפנינו.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה רק לשאול: האם נעשתה מחשבה אסטרטגית לטווח ארוך יותר?

משה זלמן פייגלין: אנחנו יודעים שבכל 10–15 שנה גל עלייה גדול מגיע למדינת ישראל.

משה זלמן פייגלין: זאת ההיסטוריה.

משה זלמן פייגלין: יש איזה ריתמוס היסטורי שכזה, כמו שהיה בשנות ה-90.

משה זלמן פייגלין: אפשר לומר שעכשיו אנחנו קרוב ל-20 שנה מהגל הקודם, הגל המבורך שהפך את מדינת ישראל לכל כך עשירה ומוצלחת.

משה זלמן פייגלין: להערכתי, בעשור הקרוב, ואולי אפילו קודם לכן, צפוי גל עלייה גדול עוד יותר, אולי מיליון וחצי עולים, גם עקב האנטישמיות במזרח וגם עקב המשברים הכלכליים במערב, ואיזה שילוב של שני הדברים באמצע.

משה זלמן פייגלין: מאגר יהדות העולם של כ-6 מיליון יהודים שעליו מדברים, סביר להניח שכ-20% מהם לפחות יתדפקו על שערי ארץ-ישראל, אז אנחנו מדברים על סדרי-גודל של כמיליון, מיליון וחצי.

משה זלמן פייגלין: האם נעשית חשיבה בסדרי-גודל גדולים הרבה הרבה יותר מ-100 מיליון שקל?

משה זלמן פייגלין: 100 מיליון שקל נשמע אולי סכום גדול מול כמה עשרות אלפים, אבל זה הולך להיות – ובעזרת השם, אני מוסיף, הולך להיות – טיפה בים.

משה זלמן פייגלין: כאן צריכה להיות חשיבה אסטרטגית, איפה הם הולכים לגור?

משה זלמן פייגלין: איפה הם הולכים לעבוד?

משה זלמן פייגלין: מדינת ישראל צריכה להיערך לגל עלייה עצום, אולי הגדול ביותר בתולדותיה בתקופה האחרונה.

משה זלמן פייגלין: האם נעשית מחשבה גם בכיוון הזה?

חמד עמאר: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: קודם כול אני רוצה להגיד שמדינת ישראל תמיד מוכנה לעלייה, ובגלל זה אנחנו מגבשים את התוכניות ובגלל זה היו פרסומים לאור המצב של גידול העלייה מצרפת ומאוקראינה ומאירופה.

סופה לנדבר: אנחנו מוכנים לעלייה, ואנחנו מוכנים עם תוכניות שיש לנו בפנים, במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו כן צריכים תוכניות ואישורים נוספים של ממשלת ישראל וכספים נוספים כדי לקלוט את אותם עולים.

סופה לנדבר: מה אנחנו עושים?

סופה לנדבר: אנחנו בעצם שינינו את הדיסקט.

סופה לנדבר: אנחנו היינו מקבלים את העולה לגמרי אחרת.

סופה לנדבר: אנחנו מקבלים אותם בשדה התעופה, ואנחנו נותנים לעולה, חצי שעה אחרי הנחיתה, תעודת עולה ותעודת זהות; אנחנו נותנים לו אפשרות לבחור בנק ולבחור קופת-חולים, ואנחנו מלווים אותו עם פרויקטים.

סופה לנדבר: יש לנו בתוכניות לצרפת ולחבר המדינות ולמדינות שמהן מגיעים עולים – בשפת האם של העולה אנחנו קולטים אותו.

סופה לנדבר: אנחנו נותנים לו בשדה התעופה טלפון של פרויקטור, בן-אדם שמלווה אותו, נוסף על משרד העלייה וקליטה, מהרשות המוניציפלית.

סופה לנדבר: זה על חשבון ממשלת ישראל, אבל יחד עם הרשות המוניציפלית.

סופה לנדבר: אנחנו מלווים את העולה בשעות שהוא צריך אותנו: בבית-חולים, חס וחלילה, בקופת-חולים, ברישום מסמכים, בכל דבר שעולה צריך הוא מקבל ליווי של פרויקטור.

סופה לנדבר: זה דבר אחד.

סופה לנדבר: דבר שני, יש לנו תוכניות: מינהל סטודנטים לסטודנטים צעירים; 6,500 סטודנטים לומדים במדינת ישראל על חשבון המדינה, ומקבלים תואר.

סופה לנדבר: אנחנו מצפים שעם גלי העלייה, כאשר יגיעו סטודנטים נוספים, נצטרך לתת לזה אישורים תקציביים נוספים.

סופה לנדבר: יש לנו תוכניות של יזמות; היום אנחנו בעצם נותנים לעולה חדש לקחת הלוואה בלי ערבים.

סופה לנדבר: אנחנו נותנים רבע מיליון שקלים, ובעצם אנחנו גם מלווים אותו עם אנשי מקצוע.

סופה לנדבר: אנחנו בודקים את השוק, אנחנו בודקים אפשרויות לפתיחת עסק.

סופה לנדבר: התוכניות שלנו עוברות בהצלחה, באישורים של המשרד שלנו עם עובדים נוספים שצריכים לבחור את הסביבה הקרובה כדי לפתוח את העסק.

סופה לנדבר: יש תוכניות של תעסוקה והלאה והלאה והלאה.

סופה לנדבר: אני מסכימה אתך, חבר הכנסת – בעצם למיליון וחצי או למיליון, או ציפייה – אני לא מצפה שייפלו עלינו, אפילו עם גלי האנטישמיות, עולים בסדר גודל כמו שהיו, אבל אנחנו כן צריכים להיות ערוכים, ויש לנו תוכניות מגירה.

סופה לנדבר: לתוכניות המגירה האלה אנחנו צריכים אישורי ממשלה.

סופה לנדבר: זה אחד מהצעדים הראשונים.

סופה לנדבר: נכון, 100 מיליון זה לא סכום גדול, אבל 100 מיליון לסל קליטה של עולים שמגיעים בלי כלום ובורחים, נניח, היום ממדינה מסוימת, שאני לא רוצה להכריז ולדבר עליה, אבל מגיעים בלי כלום, עם מזוודה אחת, במצב של היום, אנחנו צריכים להגדיל את סל הקליטה, לתת לתעסוקה ולדברים נוספים סכום נוסף, כמו שזה היה קודם.

סופה לנדבר: לזה אנחנו ערוכים ומוכנים, ואני רוצה להגיד כאן, בכנסת, שאנחנו ערוכים לכל גל עלייה שיגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: נעשה הכול שהנחיתה תהיה רכה והקליטה מוצלחת.

אורית סטרוק: מה לגבי החלוקה בין אוקראינה לצרפת?

סופה לנדבר: בינתיים אני לא רוצה לחזור על מה שעניתי לחבר הכנסת אטיאס.

סופה לנדבר: אנחנו מכינים לאישור הממשלה את ההחלטה, וכאשר היא תאושר אני אציג כאן אם תרצו.

חמד עמאר: תודה, גברתי השרה.

חמד עמאר: אני מזמין את שר החינוך חבר הכנסת שי פירון.

חמד עמאר: שאילתה דחופה מס' 203 של חבר הכנסת שמעון אוחיון.

שי פירון: כן, אדוני, חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החינוך, השאילתה נוגעת בשביתת התלמידים בחטיבת הביניים – –

שי פירון: ההורים, ההורים התכוונת.

שמעון אוחיון: שביתת ההורים, כן.

שמעון אוחיון: – – בחטיבת הביניים בראשון-לציון.

שמעון אוחיון: 740 תלמידים בראשון-לציון שובתים במצטבר – אני מתקן – 25 ימים, במחאה על סגירת חטיבת הביניים והעברתם לשכונה אחרת.

שמעון אוחיון: ביום אחד נוספו לשביתה אפילו גם תלמידי כיתות א'–ג', ובסך הכול שבתו 1,100 תלמידים.

שמעון אוחיון: ברצוני לשאול: מדוע משרד החינוך – במקום אינו מתערב – מתערב בשביתה רק לאחר שלושה שבועות ומה נעשה בסוגיה בעקבות השביתה המתחדשת שוב?

שי פירון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להשיב על שאילתה של חבר הכנסת אוחיון, תושב העיר ראשון-לציון, ומבקש, קודם כול, לפתוח במחאה שלי על עידוד, במובן הפשוט ביותר, של אלימות ניהולית.

שי פירון: אני בטוח שחבר הכנסת אוחיון, שפעם אחר פעם מתהדר, בצדק, בפועלו החינוכי, לא היה שמח, למשל, לחזק את ידיהם של הורים שקבעו אתם פגישה על דעת זה שהם יפסיקו לשבות והם לא הפסיקו.

שי פירון: לכן אני מציע, כשבאים לשאול שאילתה דחופה, לברר את הדברים לאשורם.

שי פירון: ההורים התחייבו שאם הם יוזמנו לפגישה – הפגישה התעכבה בשל חוסר נכונותם להתחייב, ולא בשל היעדר מעורבותו של משרד החינוך.

שי פירון: אני לא מעלה על דעתי שד"ר שמעון אוחיון, איש בית-הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, מצפה שכשהורים נוהגים באלימות ומשתמשים בילדים שלהם כבני-ערובה, ולא מוכנים לעצור את השביתה ולו כדי שמנכ"לית המשרד תיפגש אתם כדי לברר – אני משוכנע שאם הייתי בא לייעוץ אישי אצל ד"ר שמעון אוחיון בבית-הספר לחינוך, הוא היה אומר לי שלא להיפגש אתם.

שי פירון: אז מכיוון שלא הכול פוליטיקה, ולא הכול זה רק עוד כמה נקודות כאלה ואחרות, אלא לפעמים צריך גם לחנך, ומשרד החינוך ממונה על החינוך, אנחנו הסכמנו להיפגש רק אחרי שהבטיחו לנו שהפגישה תהיה כרוכה בביטול השביתה, כי חשבנו שאם אנחנו נכנסים לעניין, חלק מהעניין זה שייתנו לנו למצות את התהליך.

שי פירון: אבל לתדהמתנו, על אף ההבטחה – התקיימו שלוש פגישות, לא אחת, ולא כמו שניסחת בשאלה, אף שתיקנת אותה הרגע.

שי פירון: אבל העובדות שוב, עוד הפעם, לא היו נכונות.

שי פירון: כתובה עובדה לא נכונה.

שי פירון: המנכ"לית נפגשה כבר שלוש פעמים, פגישות ארוכות ביותר, כולל הצעות אטרקטיביות ביותר לעניין.

שי פירון: ההורים גם לא קיבלו את ההצעות וגם המשיכו בשביתה על אף ההתחייבות.

שי פירון: התלבטתי, אדוני, אם ראוי ונכון שאשיב על השאילתה, משום שאני חושב שאסור שכל אדם בישראל – בעיקר לא חברי הכנסת, ובעיקר כאלה שמתמחים בחינוך, יחזקו – – –

אורית סטרוק: – – –

שי פירון: סליחה.

שי פירון: אני יודע שאת רגילה – חברת הכנסת סטרוק, אני יודע שאת רגילה לא לשמוע משפט עד הסוף.

שי פירון: הייתי בפסיק, פשוט.

שי פירון: אם הייתי גומר את המשפט – – –

אורית סטרוק: – – –

שי פירון: אני יודע שאת אוהבת לצעוק.

שי פירון: כשאסיים את המשפט תתערבי.

אורית סטרוק: – – –

שי פירון: אני אסיים את המשפט ותתערבי.

שי פירון: אני רק רציתי מהר להגיד: התלבטתי – רק לגמור את המשפט – אם להשיב על השאילתה עניינית.

שי פירון: רציתי – – –

אורית סטרוק: – – –

שי פירון: בבקשה, גברת, מצלמים, את יכולה לצעוק.

שי פירון: בבקשה.

שי פירון: תמשיכי, בבקשה, זה בסדר.

שי פירון: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה, אני ממתין.

אורית סטרוק: – – –

שי פירון: אני יודע שאת לא נותנת לגמור משפט אף פעם.

חמד עמאר: בבקשה, בואו ניתן לשר להמשיך, ונאפשר שאלה נוספת לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

שי פירון: בבקשה, גברת, אני אמתין בסבלנות.

חמד עמאר: נאפשר שאלה נוספת לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

שי פירון: אמרתי, התלבטתי, חבר הכנסת אוחיון, אם להשיב לגופו של עניין, דווקא מפני שאני חושב שאנחנו מרגישים כאן שהוּנינו בעניין.

שי פירון: פנו אלינו בבקשה לנהל דיאלוג, ובאמצע הדיאלוג, תוך כדי בירור העניין – ולכן התלבטתי אם צריך להתייחס לגופם של דברים, כלומר לשיקולים שהובילו את ראש העיר לקבל את ההחלטה.

שי פירון: אני חושב שכדי שנוכל לטפל בעניין – ואנחנו מוכנים להתגייס לעניין, והתגייסנו לעניין, ונפגשנו כמה וכמה פעמים בעניין – אני חושב שלא יהיה נכון שנתייחס כרגע לפרטי הדברים, משום שהתנאי שלנו לטיפול הוא ביטול השביתה ויצירת דיאלוג.

שי פירון: לכשתבוטל השביתה ולכשית

שי פירון: נהל דיאלוג כפי שסוכם מראש, אנחנו נעשה הכול כדי להמשיך לטפל בבעיה ולעשות הכול כדי לפתור אותה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

שמעון אוחיון: שאלה שנייה.

שמעון אוחיון: קודם כול, אני קצת תמה על העניין הזה – הפיכתו לעניין אישי.

שי פירון: חלילה וחס.

שמעון אוחיון: כל הזמן, כן; שמעון אוחיון, ד"ר שמעון אוחיון.

שי פירון: אתה שאלת היום.

שמעון אוחיון: לא, בכל זאת, זה לא העניין האישי.

שמעון אוחיון: אני לא רוצה לומר – כמעט, אם היה תלוי בך אם אני אשאל שאילתות, לא הייתי שואל שאילתות בכלל.

שמעון אוחיון: לא הייתי גם מציע הצעות חוק בחינוך.

שמעון אוחיון: אפשר גם לבטל את הרשות המחוקקת בקצב הזה כמעט.

שמעון אוחיון: אני מציע שלא להפוך את זה להתנגדות אישית, ולא רק מכיוון שאני תושב ראשון ואני משוחח עם יושב-ראש ועד ההורים – ואני לא מעודד אותו בוודאי, ואני כן מעודד אותו להידברות.

שמעון אוחיון: אלא שהבעיה כרגע היא שראש העיר לא מסכים לסיכום שהיה, גם על דעת המנכ"לית וגם על דעת ועד ההורים בעניין הזה.

שמעון אוחיון: ולכן אני מבקש את התערבותו של המשרד, שיש לו בוודאי יותר כוח מאשר לוועד הורים כלפי ראש עיר.

שמעון אוחיון: לא ייתכן ששביתה תימשך, גם אם באמת בעניין הזה אני לא מסכים לכל צעד שהם עושים.

שמעון אוחיון: אבל משרד החינוך צריך להפעיל גם את השפעתו, כי הם מוכנים – למיטב ידיעתי, הם מוכנים לסיכום עם המנכ"לית, מה שראש העיר לא מסכים.

שמעון אוחיון: ולכן אני מבקש את ההתערבות של המנכ"לית שוב; לא לחכות שלושה שבועות אלא להתערב שוב, כדי שהעניין הזה יבוא על מקומו בשלום.

שמעון אוחיון: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

שי פירון: באותו עניין?

חמד עמאר: נשמע אותו.

שי פירון: באותו עניין, מסעוד?

מסעוד גנאים: – – –

שי פירון: אז רק אני אשיב לחבר הכנסת אוחיון, אפשר?

חמד עמאר: לא ככה.

חמד עמאר: הוא צריך לשאול ואתה – – –

מסעוד גנאים: כבוד השר, זה נושא אחר, אבל אתה, זכותך להשיב לו, לא להשיב.

מסעוד גנאים: אבל מכיוון שזה חשוב, ולא הייתה תשובה – לפני כמה ימים היה בגרות במתמטיקה.

מסעוד גנאים: בצפון הודלפו כמה שאלות משאלון דרך הווטסאפ.

מסעוד גנאים: אני הגשתי שאילתה דחופה – לא התקבלה.

מסעוד גנאים: נכתב בתקשורת שמשרד החינוך הגיש תלונה במשטרה.

מסעוד גנאים: רציתי לדעת מה קרה עם התלונה הזאת.

מסעוד גנאים: האם התגלה מאיפה, מי הדליף, מה?

מסעוד גנאים: אני חושב שטוהר הבחינות הוא עניין חשוב מאוד לנו ולכולם, ואנחנו מעוניינים לדעת מה עשה משרד החינוך בנושא.

שי פירון: קודם אני רק אשיב לחבר הכנסת אוחיון, ואני אתייחס אחר כך לדברים.

שי פירון: חבר הכנסת אוחיון, אני רק רוצה להבהיר – חבר הכנסת אוחיון, אתה ביקשת תשובה.

שי פירון: חבר הכנסת אוחיון, אני רק רוצה להבהיר באופן החד ביותר: מי ששובת הוא לא ועד הורים עירוני אלא יושב-ראש ועד בית-ספר יישובי.

שי פירון: זה לא חוקי, הוא לא ארגון יציג, אין לו זכות להשבית ילדים, ואסור לנו לשתף פעולה עם ההתנהלות הזאת.

שי פירון: ולכן, כל עוד מתנהלת שביתה – ללא שום קשר לצדקת ראש העיר או אי-צדקת ראש העיר – מדובר פה על הפרה של חוק ועל לקיחת ילדים מחובת ביקור סדיר.

שי פירון: אני מצפה – אישי, לא אישי – לשותפות של אנשי חינוך למנוע מוועדי הורים מקומיים, שאינם ארגונים יציגים – שנייה, סליחה, אני משיב – לעבור על החוק ברגל גסה ולמנוע מילדים ללכת לבית-הספר.

שי פירון: זה מה שאני אומר, ואני אומר את זה ענייני לחלוטין.

שי פירון: יש פה שביתה כוחנית, יש פה שביתה לא חוקית, ויש פה תהליך שצריך לטפל בו.

שי פירון: זאת הערה ראשונה.

שי פירון: הערה שנייה – ביום חמישי האחרון, ככל הידוע לי, הוגשה הצעה מכבדת וראויה על דעת כל הצדדים.

שי פירון: אני מציע שכבודו יבדוק שנית אם הוגשה הצעה ביום חמישי או לא, מי דחה את ההצעה ולמה.

שי פירון: אני שמעתי את הצעקות מחדר הישיבות עד לחדרי, אז אני יודע שהייתה ישיבה ארוכה, ואני חושב שהוצע שם פתרון מאוד מקיף ומאוד נכון.

שי פירון: דבר שלישי – מנכ"לית המשרד חוזרת על פנייתה מיום 9 ביוני 2014, שבה היא כותבת שהיא מוכנה להתערב בעניין ללא הפסקה, ובתנאי שלא תהיה שביתה לא חוקית.

שי פירון: אני חוזר: אנחנו מוכנים לטפל בעניין, אבל אנחנו לא יכולים לטפל בעניין כאשר יש שביתה לא חוקית על-ידי הורים שמפִרים את החוק ואת הוראות הביקור הסדיר.

שי פירון: ברגע שלא תהיה שביתה, נמשיך לטפל באופן המעמיק ביותר והרציני ביותר, ככל שניתן, בסוגיה.

שי פירון: זה התשובה המאוד-ממוקדת, מאוד ממוקדת, ולא אישית בכלל.

שי פירון: לגבי שאלתו של ידידי – אני לא בקי מספיק.

שי פירון: אנחנו לא קיבלנו את השאילתה; זאת אומרת, לא הבנתי: מה זה לא התקבלה השאילתה?

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: – – –

שי פירון: מכיוון שאני לא יכול כרגע להשיב לך במדויק – אני מכיר את הסוגיה און-ליין, תוך כדי התרחשות, אבל איפה זה עומד בדיוק כרגע אני לא יכול להשיב לך.

שי פירון: אני מבטיח לך לחזור אליך בהקדם.

שי פירון: אני אברר את זה ואני אחזור אליך.

שי פירון: אני לא יודע איפה זה עומד כרגע.

שי פירון: מובן שתוך כדי הסיפור ידעתי על הפרשה כולה מתחילה עד סוף.

שי פירון: להגיד לך איפה זה עומד כרגע אני לא יודע.

שי פירון: אני אבדוק ואני אשוב אליך.

חמד עמאר: אדוני השר, יש שאלה נוספת של חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כדי שלא לדבר על משהו כשיש שביתה, למנוע שביתה, אז אני מבקש להעלות בפניך דבר שאולי עדיין אתה לא יודע, ומבקש את התערבותך ותשובתך בעניין.

בשכונת קריית-היובל בירושלים גדלה האוכלוסייה החרדית בשנים האחרונות.

יש צורך בפתיחה דחופה של בית-ספר יסודי לבנות.

עיריית ירושלים אינה עושה את תפקידה ואינה מבקשת ממשרד החינוך, כנהוג, אישור לפתיחת בית-ספר.

ההורים אמורים לשלוח את ילדיהם מרחק רב משכונה אחת לשכונה אחרת, ובירושלים הפרש בין שכונה לשכונה זה כמו עיר אחת ליד השנייה בגוש-דן.

אני מבקש מכבוד השר את תשובתו ואת התערבותו בעניין הזה כדי שהדבר הזה ייעשה עוד טרם פתיחת שנת הלימודים, ואפשר יהיה לפתוח מסגרת לציבור החרדי שגר בשכונה המעורבת וילדיו רוצים ללמוד בבית ספר-יסודי; מדובר בבית-ספר יסודי לבנות.

תודה רבה, אדוני.

שי פירון: קודם כול תודה לך על הפנייה, חבר הכנסת אשר.

שי פירון: ראשית, בהיותך ראש עיר ותיק וגם מוצלח, אתה בהחלט יודע בידי מי הסמכות לפתוח בתי-ספר חדשים.

שי פירון: כדי שאוכל לטפל בעניין – ואני אשמח מאוד לסייע – אני אשמח לקבל פנייה מדויקת יותר.

שי פירון: ברור שצריך לעשות הכול כדי שכל ילד בישראל יוכל לקבל מבנה ראוי ללימודים כמה שיותר קרוב – בבתי-ספר יסודיים; זה ודאי חלק מהעניין שלוקחים את התיק על הכתפיים והולכים ברגל.

שי פירון: אני מציע לשלוח פנייה רשמית ומסודרת, ואנחנו יחד נעשה כל שניתן כדי לצמצם את הבעיה ולפתור אותה.

שי פירון: שוב, פנה אלי באופן מסודר.

שי פירון: אני לא מכיר את הסיפור עד לרגע זה.

שי פירון: אני אשמח לסייע.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: אני מזמין את שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת אורי אריאל.

חמד עמאר: שאילתה דחופה מס' 202 של חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, השר אריאל, פורסם ששר השיכון מקציב מכספי קרן קיימת לישראל מיליארדי שקלים למשרדי הממשלה למימון פרויקטים לאומיים לפי בחירתו.

חנא סוייד: רצוני לשאול: 1.

חנא סוייד: האם חלוקת התקציבים מכספי קרן קיימת לישראל נמצאת בסמכותו של השר?

חנא סוייד: 2.

חנא סוייד: מה הם הפרויקטים שזכו בתקצוב מטעם השר? 3.

חנא סוייד: האם מהלך זה של השר הופסק על-ידי הממשלה?

אורי אריאל: תודה, חבר הכנסת סוייד.

אורי אריאל: ראשית, ברשות היושב-ראש, אני מנצל את הבמה לאחל לחבר הכנסת ראובן רובי ריבלין ברכה והצלחה גדולה, אני חושב שאני יכול להגיד את זה עכשיו, מכולנו, ושיהיה לתפארת מדינת ישראל.

אורי אריאל: אני מברך בשלום וברוכים הבאים את כל החברים שיושבים ביציע, רבים וטובים מהם, ושיעור בדמוקרטיה זה תמיד דבר טוב.

אורי אריאל: 1–2.

אורי אריאל: במענה על שאלתך, האם חלוקת תקציבים מכספי קרן קיימת לישראל היא בסמכותי, דבר שמתבסס על פרסומים שקריים, אינטרסנטיים ומוטים בתקשורת, ברצוני להבהיר ולענות באופן ברור: קק"ל, קרן קיימת לישראל, הנה גוף עצמאי שיש לו דירקטוריון, הנהלה וועדות המקבלות החלטות, ולכן, בצורה הכי ברורה: אין זה בסמכותי, ואני לא מחלק שום דבר לאף אחד.

אורי אריאל: על כן ברור שהפרויקט לא קיבל תקצוב מטעמי, ורק קרן קיימת לישראל היא המוסמכת לחלק את כספיה שלה.

אורי אריאל: 3.

אורי אריאל: האם המהלך הופסק על-ידי הממשלה?

אורי אריאל: היות שהוא לא התחיל והוא לא בידי, ממילא לא הופסק; מה שלא מתחיל, לא מפסיקים אותו.

אורי אריאל: לשמחתי, אתמול פרסם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עורך-דין אבי ליכט את המלצותיו בעניין, ובהן הקמת ועדת שרים לתיאום בין ממשלת ישראל לקק"ל, ועדה שהצעתי להקים כבר לפני תקופה, בשיחותי עם כל הגורמים הרלוונטיים.

אורי אריאל: אני מבקש לצטט מחוות הדעת עצמה: "קק"ל מבקשת לייעד חלק מכספיה לציבור שאותו היא נועדה לשרת, וזאת בשיתוף עם הממשלה.

אורי אריאל: על מהלך זה יש לברך" – אני קופץ – "וברצוננו להבהיר כי ההחלטה להעביר את התקציב היא מהלך ראוי".

אורי אריאל: המלצות היועץ המשפטי לממשלה הן ראויות ואני מברך עליהן.

אורי אריאל: לצד זה אני מבקש להוסיף ולומר כי קק"ל אכן צריכה להיות מבוקרת.

אורי אריאל: יש לה מבקר פנימי, ואף-על-פי-כן אני חושב שהיא צריכה להיות בביקורת מסוימת של מבקר המדינה.

אורי אריאל: שוחחתי על כך כמה פעמים עם מבקר המדינה ועם אנשי לשכת ראש הממשלה, ואכן סוכם שיוקם צוות מיוחד שימונה על-ידי ראש הממשלה ויביא את המלצותיו בתוך 60 יום, ואכן קרן קיימת תהיה, בעזרת השם, גוף מבוקר.

אורי אריאל: קק"ל עוברת מסכת השמצות בעת האחרונה, ואני מנצל את הבמה להזכיר כמה דברים על קרן קיימת.

אורי אריאל: ראשית, קק"ל מקבלת את המגיע לה על-ידי שיווק קרקעותיה שמנוהלות על-ידי רמ"י, רשות מקרקעי ישראל; קק"ל מנהלת כמיליון וחצי דונם של המדינה המוגדרים כיערות – בין היתר מדובר בתחזוקה הכוללת נטיעות, פינוי מפגעים, הכשרת השטח ועוד; קרן קיימת הקימה ומנהלת 230 מאגרי מים לטובת החקלאות בכל רחבי הארץ, בעדיפות לפריפריה; קק"ל עוסקת רבות בהכשרות קרקע, פיתוח תשתיות להרחבת יישובים והקמת יישובים חדשים, בעיקר בנגב ובגליל.

אורי אריאל: בנוסף, קרן קיימת משקיעה בכל הנוגע לפיתוח סביבה בת-קיימא, הפקת אנרגיה נקייה ומיחזור.

אורי אריאל: קק"ל גם עוסקת בתחום "החינוך הירוק" ומקנה מודעות לתלמידים.

אורי אריאל: בין היתר מפעילה קרן קיימת חמישה מרכזי שדה לטובת פעילות שוטפת בתחומי חינוך והעשרה.

אורי אריאל: קק"ל מגייסת תרומות מחו"ל לטובת פרויקטים קהילתיים, בעיקר בנגב ובגליל, כמו מגרשי משחקים וכל דבר שהיא מצליחה לגייס, לפי המדיניות של קרן קיימת עצמה.

אורי אריאל: אסיים כרגע ואומר כך: אם זה פשע לסייע בהשגת סיכום בין קק"ל לממשלה על מנת להביא כספים אלו לתועלת הציבור לפרויקטים הלאומיים, הרי אני שמח להיות מואשם בכך.

אורי אריאל: התקציב הנוסף המדובר יאפשר מימון פרויקטים לאומיים חשובים לצד הסרת חסמים מרכזיים בדיור, ואני מצפה שהפעלתו של התקציב תצא בהקדם האפשרי לדרך.

אורי אריאל: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: תודה לשר על התשובה.

חנא סוייד: עצם העובדה שהוחלט להקים ועדה כלשהי אומרת שהייתה בעיה כלשהי, כשבראשית התשובה נאמר שלא דובים ולא יער – –

אורי אריאל: יש, יש יער.

חנא סוייד: – – שלא היה מהלך, ומכיוון שלא היה מהלך הוא לא הופסק.

חנא סוייד: ככה אמרת בתשובה שלך.

אורי אריאל: לא.

חנא סוייד: אבל בכל זאת הוקמה ועדה.

חנא סוייד: נראה שהקמת הוועדה באה בעקבות משהו.

חנא סוייד: ובתשובה ובציטוט שעשית מההחלטה להקים את הוועדה, נאמר שם במפורש שהייתה מזימה להקצות תקציבים.

חנא סוייד: אז אני לא רואה איך אתה יכול לענות תשובה שיש בתוכה ניגודים פנימיים.

חנא סוייד: מצד אחד אתה אומר "אין מהלך", וכל מה שאמרת אומר שהיה מהלך והוא הופסק, וטוב שהוא הופסק.

חנא סוייד: עכשיו, לגופו של עניין, אני רוצה להגיד שכאן מדובר בפגיעה כפולה – האחת, בסדרי שלטון תקין.

חנא סוייד: אדוני השר, עם כל הכבוד, קרן קיימת היא לא קופה קטנה והיא לא כיס עמוק שלך.

חנא סוייד: קרן קיימת לישראל היא לא גוף פרטי במדינת ישראל.

חנא סוייד: קרן קיימת לישראל מקיימת ועושה, ואתה מנית חלק מדברים שרק ריבון יכול לעשות, ולכן היא לא יכולה להיות – ואולי אנחנו מסכימים בשורה התחתונה, שקרן קיימת צריכה להיות כמו כל גוף סטטוטורי במדינת ישראל: מבוקר, וכל החוקים וכל הכספים, וההכנסות וההוצאות, נשלטים על-ידי הכנסת, על-ידי האוצר ועל-ידי ביקורת ציבורית.

חנא סוייד: מצד שני, אני רוצה להדגיש: האדמות של קרן קיימת לישראל, הן לא כולן האדמות שנקנו על-ידי קרן קיימת לישראל.

חנא סוייד: אתה יודע שמרביתן, יותר ממחציתן, ניתנו כמתנה ממדינת ישראל לקרן קיימת לישראל; משמע, שבעלי הקרקע המקוריים, אלו שהופקעו מהם הקרקעות – אלו הפליטים הפנימיים, שהקרקעות שלהם הופקעו וניתנו והועברו במתנה לקרן קיימת לישראל – זכאים ליהנות מהפירות, וכך כל אזרח במדינת ישראל.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, קרן קיימת לישראל היא גוף סטטוטורי; כל אזרח במדינת ישראל חייב וזכאי ליהנות מההכנסות של קרן קיימת לישראל.

חנא סוייד: אז אל תתחכם, וקרן קיימת לישראל צריכה, בסופו של דבר, להיות גוף מבוקר לכולם, ולא צריך לנשל ולא צריך לעשוק את בעלי הקרקעות המקוריים פעמיים: גם להפקיע את הקרקעות שלהם וגם לא לתת להם ליהנות מההכנסות של הקרקעות האלה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאלה נוספת.

מסעוד גנאים: כבוד השר, יש לי שאלה בעניין שיווק מגרשים לבנייה בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אם כבוד השר רוצה להשיב, הוא יכול להשיב, אם לא – משום שהעניין הוא לא מה שכתב בשאלה חבר הכנסת חנא סוייד, הוא בקשר למצוקת הדיור, שכבוד השר מכיר אותה מאוד, בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אני מסייר בכל שבוע בכפר, בעיר הערבית.

מסעוד גנאים: שם מדברים רק על מצוקת הדיור.

מסעוד גנאים: הייתי בטורעאן, הייתי בשעב – דיברו רק על זה שאין שטחים לבנייה.

מסעוד גנאים: אין שיווק של מגרשים.

מסעוד גנאים: הבעיה הנוספת, שאני מעלה אותה, ואני מקווה שכבודו יתייחס אליה ברצינות, זה האופי שבו משווקים את המגרשים האלה.

מסעוד גנאים: יש חלק שמשווקים דרך הגרלה, וזה טוב, וזה מה שצריך להיות, ויש חלק שהוא המרבה במחיר.

מסעוד גנאים: אם אתה רוצה לשווק מגרשים, מי ששם יותר כסף, סכום גבוה יותר, הוא שמרוויח, אז מה פתרת?

מסעוד גנאים: לאן ילך האדם החלש, העני?

מסעוד גנאים: בכל עת, בכל זמן, העשיר, בעל ההון, הוא שיזכה.

מסעוד גנאים: אני חושב שזה לא מן הצדק לשווק את המגרשים האלה בשיטת המרבה במחיר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: אתחיל בשאלה הנוספת של חבר הכנסת סוייד.

אורי אריאל: קרן קיימת החליטה להשתתף בפרויקטים לאומיים כהגדרתה – זה הגדרה שלה – בכ-2.5 מיליארד ש"ח בשנים הקרובות.

אורי אריאל: היא לא גוף סטטוטורי ממשלתי.

אורי אריאל: היא גוף סטטוטורי לא ממשלתי, זה הדגש, ולכן יש לה גופים מנהלים פנימיים שלה.

אורי אריאל: אלה החלטותיה, ואני מכבד אותן, ומודה להם, גם ליושבי-הראש, שטנצלר ואפללו, וגם לדירקטוריון, שאישר את ההחלטה פה-אחד, מימין ומשמאל – כידוע, בקרן קיימת יש גם אנשים פוליטיים בהגדרה; כולם, ללא יוצא מן הכלל, אישרו את ההחלטה העקרונית הזאת.

אורי אריאל: הממשלה כנראה תקים ועדה שלה, כדי לשבת עם קק"ל ולראות איזה מהפרויקטים יצאו לדרך, אם כבישים, מאגרי מים, תשתיות חקלאות, כל דבר אחר, ולכן מוקמת הוועדה הזאת.

אורי אריאל: אמרת שאין דובים ואין יער.

אורי אריאל: דובים אין, יערות יש הרבה מאוד, הודות לקרן קיימת, שצריך לברך אותה על כל פועלה.

אורי אריאל: יחד עם זאת הזכרתי בדברי, מיוזמתי, שאכן תהיה ביקורת מסוימת על קרן קיימת על-ידי מבקר המדינה.

אורי אריאל: ראש הממשלה הקים צוות בראשותו של מזכיר הממשלה כדי לבחון את זה ולראות באיזה תחומים בדיוק.

אורי אריאל: לצוות הזה נקבע זמן ידוע ומוגדר, כך שהוא צריך להגיש את המלצותיו בהקדם.

אורי אריאל: נראה את ההמלצות, ואחרי זה נראה – אני מעריך שההמלצות תאושרנה.

אורי אריאל: מבקר המדינה יהיה שותף – אולי שותף בכיר – בביקורת על קרן קיימת לישראל.

אורי אריאל: לגבי שאלתו של חבר הכנסת גנאים – הדברים מוכרים.

אורי אריאל: אני ישבתי הבוקר עם ראש עיריית נצרת, וסיכמנו שמשווקים 700 יחידות דיור, כי משרדנו, יחד עם העירייה, קידם תוכניות, ויש שם גם אדמות מדינה, גם אדמות פרטיות, וקידמנו את זה, ואנחנו מתכוונים לשווק כ-700 – אני לא אומר מספר מדויק – בעיר נצרת, כי יש שם מצוקת דיור, דרך אגב, כמו שיש בכל הארץ.

מסעוד גנאים: משהו שהתחיל לעבוד או משהו חדש?

אורי אריאל: לא, יש השיווק הקודם, שעובדים עליו וכבר בונים שם.

אורי אריאל: זה מלפני כשנתיים.

אורי אריאל: אני לא בטוח שאני מדייק.

אורי אריאל: אני מדבר על עכשיו, בחודשים הקרובים – יש לנו שם בעיה, אני אשתף אתכם במילה, עם תחמ"ש, תחנת משנה של חברת החשמל, שבלעדיה אנחנו לא יכולים לצאת לדרך.

אורי אריאל: אנחנו פותרים את זה, אני מטפל בזה אישית, מול חברת החשמל, ואנחנו נצא בחודשים הקרובים בשיווק של עוד כ-700 יחידות דיור בשכונת-הגליל בעיר נצרת.

אורי אריאל: אני גם אגיע לסיור שם ואני אראה אם יש דברים נוספים לבחון אותם.

מסעוד גנאים: באותו מקום.

אורי אריאל: הבעיה, חבר הכנסת גנאים, שאתה מכיר אותה היטב, היא שחלק גדול מהקרקעות הוא אדמות פרטיות.

אורי אריאל: ומכובדי היושב-ראש כבר דיבר אתי על זה כמה וכמה פעמים.

אורי אריאל: ישבנו על זה.

אורי אריאל: כשאנחנו מגיעים לאדמות פרטיות, יש כללי עבודה שונים לגמרי, גם מבחינת ההשתתפות בתכנון; פעם לא היו נותנים בכלל השתתפות בתכנון, ועכשיו נותנים כ-50%, תלוי באיזה מקום בדיוק ואיך, אבל אנחנו כן משתתפים, מתוך הכרת הצורך, ואנחנו כן עוזרים במקומות מסוימים בתשתיות.

אורי אריאל: אני חושב שצריך להגביר את המהלך הזה.

אורי אריאל: לממשלה יש כמה החלטות פרטניות למגזר הזה, כדי להקל עליו להגיע לדיור.

אורי אריאל: אני מוכן לבדוק כל מקום בפני עצמו – הזכרת את טורעאן, או מקומות אחרים, אני רוצה לבקש ממך שתעביר לי בכתב – – –

קריאה: – – –

אורי אריאל: רק שנייה, אני גומר את התשובה, וברשות היושב-ראש, אני לא מחלק פה רשות דיבור.

אורי אריאל: אני מבקש ממך, בכל מקום שהיית, ביקרת וזיהית תקלה, אנא העבר אלי כדי שאוכל לבדוק ולתת תשובות, כי פה, עכשיו, באופן אקראי, זה בלתי אפשרי, אבל אני אשמח לענות על כל שאלה במהירות, בכתב, כדי שנוכל להתקדם.

מסעוד גנאים: שאלתי היא: מה הקריטריון?

מסעוד גנאים: למה בכפרים או בערים מסוימות זה בהגרלה ובמקומות אחרים זה המרבה במחיר?

אורי אריאל: זה משתנה מאזורי הפיתוח, וזה משתנה אם זה קרקע מדינה, ויש עוד מרכיבים.

אורי אריאל: אם תעביר לי על מקום מסוים – בוא נהיה קונקרטיים, כדי שנהיה מעשיים.

אורי אריאל: אתה לא רוצה משהו עקרוני, אתה רוצה לעזור לטורעאן, כמשל, או לאחרים, כדי לקדם את השיווק, לקדם את הבנייה.

אורי אריאל: תעביר לי בבקשה, בכל מקום שאתה נמצא, את השאלה, את הבעיה, ואנחנו נתייחס אליה ונפנה אליך תשובה בכתב.

אורי אריאל: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, אדוני השר.

חמד עמאר: [נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – פיצויים בשל נזק שאינו ממוני ונגישות למידע מהמעסיק), התשע"ג–2013.

חמד עמאר: יציג את הנושא חבר הכנסת אילן גילאון, בשם יושב-ראש הוועדה.

אילן גילאון: שלום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חברי גרעין "רבין" המבקרים פה; זה גרעין ששם לו למטרה להשתלט על הכנסת, וכל אחד מסתכל על המקום העתידי שלו במליאה.

חמד עמאר: גם אני רוצה לברך אותם.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפניכם החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לפצל את הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – פיצויים בשל נזק שאינו ממוני ונגישות למידע מהמעסיק), התשע"ג–2013, לשתי הצעות חוק, לפי סעיפי הצעת חוק שעוסקים כל אחד בעניין אחר.

אילן גילאון: סעיף 1 להצעת החוק מציע שבתובענה לפי חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו–1996, להלן: החוק, יהיה בית-הדין לעבודה רשאי לפסוק פיצויים גם במקרה שבו לא נגרם נזק ממון, ואילו סעיף 2 להצעת החוק מציע שנוסף על עובד יוכל גם ארגון העובדים היציג, או ארגון העובדים שבו העובד חבר וארגון העוסק בזכויות נשים, ככל שהסכים לכך העובד, לדרוש מהמעסיק מידע בדבר רמות השכר של העובדים אצלו לשם בירור המצב העובדתי בדבר פערי שכר בין עובדת לעובד בעד עבודה שווה.

אילן גילאון: לפיכך, אבקשכם לאשר את החלטת הוועדה לפצל את הצעת החוק כך שחלק אחד יכלול את סעיף 1 להצעת החוק וחלקה האחר יכלול את סעיף 2.

נחמן שי: תודה רבה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אנחנו עוברים להצבעה.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: הצבעה.

נחמן שי: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – 21 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – פיצויים בשל נזק שאינו ממוני ונגישות למידע מהמעסיק), התשע"ג–2013, נתקבלה.

קריאה: – – –

נחמן שי: לא הספקתם?

נחמן שי: בפעם הבאה תוכלו.

נחמן שי: 21 בעד, אין נגד, אין נמנעים, אין הערות.

נחמן שי: עוברים הלאה.

נחמן שי: ההחלטה שהתקבלה מעבירה את הנושא הזה לוועדת הכנסת.

נחמן שי: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון) התקבלה ברוב של 21.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לברך אותך – –

נחמן שי: תודה.

): – – אני חושב שזו הישיבה הראשונה שאתה מנהל ממרום הדוכן הזה, אז אני מברך אותך ומאחל לך הרבה הצלחה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

): ברשותך, אני עובר להודעות מטעם ועדת הכנסת.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 48) (מניעת נזקי שביתת רעב), התשע"ד–2014, מ/870, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): כמו כן, אני מבקש להודיע כי בהמשך להחלטת ועדת הכנסת מיום י"א בסיוון התשע"ד, 9 ביוני 2014, בדבר הקמת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014, מ/869, אני מבקש להודיע את שמות החברים מטעם הסיעות שלגביהן נמסר רק הרכב סיעתי: מטעם סיעת ש"ס יכהן חבר הכנסת דוד אזולאי; מטעם סיעת העבודה יכהן חבר הכנסת איתן כבל.

): אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נחמן שי יהיה ממלא-מקומו הקבוע; מטעם סיעת הבית היהודי ממלא-מקום קבוע יהיה חבר הכנסת יוני שטבון.

): חברת הוועדה כמובן היא חברת הכנסת איילת שקד.

): תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נסים זאב: אפשר להתנגד?

נסים זאב: אני מבקש להתנגד.

נחמן שי: להתנגד?

): אי-אפשר.

): זו רק הודעה.

נחמן שי: זו הודעה בלבד, אז לא נוכל לסייע בעדך.

נחמן שי: חבר הכנסת זאב, ידעתי שאני לא אעבור את הדקה הראשונה כאן בלי שאתה תתנגד למשהו.

קריאה: – – –

): לא לא לא, רק הודעה.

נחמן שי: אני נאלץ לדחות.

נחמן שי: אי-אפשר.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: זה הכיף.

נחמן שי: נמשיך לעבוד בוועדה ביחד.

נחמן שי: יש שם באמת הרבה מה לעשות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: שלום לגרעין "רבין" למעלה.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2406/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/2406, הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייצוג הולם לנשים במועצות דתיות), התשע"ד–2014.

נחמן שי: הנמקה מהמקום – חברת הכנסת עליזה לביא.

נחמן שי: בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: ראשית, אני – – –

משה גפני: אתמול הייתה לכם אפשרות לבחור נשיאה.

משה גפני: למה לא בחרתם?

משה גפני: רק לדתיים – – –

עליזה לביא: תן לי להתחיל בברכה לחברי הכנסת.

משה גפני: יותר חרדים הצביעו אתמול לנשים מחילונים.

משה גפני: אתם גיבורים על – – –

עליזה לביא: אז אולי נמשיך את הקו הזה ויהיו לכם סוף-סוף חברות כנסת.

משה גפני: הייתם יכולים לבחור נשיאה – – –

עליזה לביא: אולי סוף-סוף יהיו אצלכם גם חברות כנסת?

משה גפני: הייתם יכולים לבחור נשיאה ולא בחרתם – – –

עליזה לביא: למה אין לכם נציג בוועדה לקידום מעמד האישה?

עליזה לביא: אני רוצה אותך אצלי בוועדה לקידום מעמד האישה, אדוני.

משה גפני: אתם גיבורים – – –

עליזה לביא: אני מייחלת ליום שתגיע לוועדה.

משה גפני: נשיאה הייתה יכולה להיות.

משה גפני: נשיאה.

עליזה לביא: בזה הרגע הצטרפת לוועדה לקידום מעמד האישה, אדוני.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: נשיאה, נשיאה הייתם יכולים לבחור – – –

נחמן שי: חבר הכנסת גפני, תהיה לנו הזדמנות בעוד שבע שנים.

משה גפני: איזו צביעות, איזו צביעות.

עליזה לביא: אני יכולה להגיד לך את כל התורה על רגל אחת, וזה ממש מתאים למצבי עכשיו.

משה גפני: – – – זה לא רגל אחת.

נחמן שי: חבר הכנסת גפני, יהיה מקצה שיפורים בעוד שבע שנים.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: ימשיכו הלאה לדבר על החרדים.

משה גפני: יותר חרדים הצביעו אתמול לאישה מאשר האנשים הללו.

משה גפני: יותר חרדים הצביעו לאישה.

שלי יחימוביץ': – – –

משה גפני: עכשיו מדברים על מועצות דתיות.

משה גפני: חזרנו למסלול הרגיל.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חברת הכנסת לביא.

משה גפני: באה הממשלה – – – אני כבר לא מדבר על זה.

משה גפני: נשיאה הייתה יכולה להיות אתמול למדינת ישראל.

נחמן שי: אבל הכנסת החליטה אחרת.

משה גפני: מה זה "הכנסת"?

משה גפני: 19 מנדטים.

משה גפני: מה זה "הכנסת"?

משה גפני: הכנסת זה גוף ערטילאי?

משה גפני: 19 מנדטים – – –

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חברת הכנסת לביא, בבקשה.

משה גפני: – – –

עליזה לביא: חבר הכנסת גפני, זו לא חוכמה, כשאני עומדת על רגל אחת, לתת לי לעמוד ולהמשיך על רגל אחת, אבל אני אענה לך.

עליזה לביא: אתה יודע, אני עומדת בהרבה התמודדויות בשבועיים האחרונים, אז עוד התמודדות אחת באמת לא תעצור אותי.

עליזה לביא: אני שוב חוזרת על ההזמנה שלי אליך להצטרף לוועדה לקידום מעמד האישה.

משה גפני: – – –

עליזה לביא: הגיע הזמן שגם לסיעה שלך יהיה ייצוג בוועדה לקידום מעמד האישה, ויחד נפעל שנינו לקידום מעמד הנשים – –

משה גפני: – – –

עליזה לביא: – – במדינת ישראל ובעולם היהודי.

משה גפני: נשיאה הייתם יכולים לבחור אתמול.

משה גפני: תשע-עשרה מנדטים.

משה גפני: צבועים.

אורי מקלב: תשעה-עשר.

משה גפני: תשעה-עשר.

משה גפני: צבועים.

קריאה: – – –

משה גפני: – – –

נחמן שי: די.

נחמן שי: חבר הכנסת גפני, מיצינו את הנקודה.

נחמן שי: הבנו את המסר.

נחמן שי: עכשיו חברת הכנסת עליזה לביא על רגל אחת.

נחמן שי: תאר לעצמך מה יקרה – – –

משה גפני: – – – מאשר הם.

נחמן שי: אנחנו יודעים.

נחמן שי: אנחנו יודעים.

נחמן שי: כשהיא תהיה על שתי רגליים זה יהיה לגמרי אחרת.

נחמן שי: בבקשה.

משה גפני: מועצות דתיות.

משה גפני: הבניין הכי צבוע במזרח התיכון.

נחמן שי: לא בדיוק.

נחמן שי: בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להצטרף לברכות.

נחמן שי: תודה.

עליזה לביא: זו הישיבה הראשונה שאתה מנהל כסגן יושב-ראש הכנסת; זו הישיבה הראשונה שלך.

עליזה לביא: ברכות לך, ותודה לך.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כולנו כבר יודעות ויודעים שכשנשים אינן מיוצגות בקרב מקבלי החלטות, ההתייחסות לנושאים ולסוגיות חברתיות שיש לפעול לגביהם בשיקולים רחבים היא מועטה וחסרה.

עליזה לביא: רק הבוקר קיימנו ישיבה בוועדה לקידום מעמד האישה, יחד עם השגריר הבריטי גולד, כדי לקדם את הנושא של פגיעה בנשים באזורי סכסוך ואלימות, וגם כדי לצרף נשים לוועדות בהתאם להחלטות האו"ם.

עליזה לביא: המועצות הדתיות בישראל, בדומה להרבה גופים, ממונות על אספקת שירותי דת, ואין לנו כמעט נשים במועצות הדתיות.

עליזה לביא: נשים הן צרכניות של דת ושל שירותי דת כמו גברים, ילדים וילדות.

עליזה לביא: יש לנו הרבה מאוד נושאים שהמועצות הדתיות מטפלות ומופקדות עליהם, כמו בתי-קברות, מקוואות, כשרות, בתי-כנסת, עולם דיני האישות ועוד.

עליזה לביא: אלו שירותים שניתנים לכלל הציבור באשר הוא, אבל הייצוג של נשים במועצות הדתיות מועט ואינו הולם.

עליזה לביא: מנתוני עמותת חדו"ש – לחופש דת ושוויון עולה כי נשים מהוות 5% בלבד מכלל חברי המועצות, כלומר, במילים אחרות, רק אחת מכל 20 חברים היא אישה, ורק בשליש מהמועצות הדתיות יש אישה.

עליזה לביא: אין היום אף אישה שעומדת בראש מועצה דתית.

עליזה לביא: המציאות בשטח אינה מאפשרת, באופן גלוי, אבל גם סמוי, במקומות רבים כניסה של נשים.

עליזה לביא: נכון, צריך שיותר נשים תתמודדנה וצריך לסייע להן בתהליך, ולשם כך אני הנחתי את הצעת החוק.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לכל ארגוני הנשים ולכל הערים שבהן יש מועצת נשים חזקה להירתם לנושא הזה.

עליזה לביא: ברגע שתהיינה יותר נשים מעורבות בהחלטות ובהנגשה, השירות יהיה טוב יותר לכולנו ולכולם.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת, שנוסחה יחד עם מרכז רקמן, מבקשת להבטיח כי ייצוגן השווה של נשים יובטח במסגרת החוק ובהתאם לעקרונות השוויון של המשפט הישראלי.

עליזה לביא: הבטחת ייצוג של נשים, כאמור, תסייע בהשתתפות בקבלת ההחלטות ובקביעת המדיניות – –

נחמן שי: חברים, קצת כבוד לחברת הכנסת לביא.

אמנון כהן: דקה, דקה.

עליזה לביא: – – המשפיעה על הציבור הישראלי בכלל ובתחום שירותי הדת בפרט.

נחמן שי: דקה.

נחמן שי: אנחנו נקצר.

נחמן שי: אני מבקש שתסיימי, אבל – – –

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: תודה לכם, חברי.

נסים זאב: תראה איזה נאום על רגל אחת.

נחמן שי: אמרתי שכשהיא תהיה על שתי רגליים, נכפיל לה את הזמן.

נחמן שי: עכשיו היא תחזור בביטחון לכיסאה.

משה גפני: – – – נשיאה.

נחמן שי: ישיב מטעם הממשלה סגן השר אלי בן-דהן.

נחמן שי: בבקשה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש – – –

משה גפני: למה לא מתחילים בנשיאה?

משה גפני: הייתם בוחרים נשיאה – – –

נחמן שי: חבר הכנסת גפני, חשבתי שהבנו את הנקודה.

נחמן שי: אין לנו נשיאה.

משה גפני: – – – לא מבינים.

קריאה: – – –

משה גפני: למה לא בחרתם נשיאה, הבית היהודי?

נחמן שי: יש נשיאים וגשם אין.

רינה פרנקל: עוד מעט.

משה גפני: לא.

משה גפני: נשיאה.

נחמן שי: אני מבקש.

נחמן שי: הבנו את הנקודה.

משה גפני: יש 50% בממשלה ויש 50% בכנסת – – –

נחמן שי: תוכל למצוא עוד מעט הזדמנות לתת עוד הפעם ביטוי לעמדתך.

נחמן שי: החמצנו, אבל עוד שבע שנים, אמרתי, יהיה תיקון.

נחמן שי: יהיה תיקון גדול.

קריאה: – – –

נחמן שי: בבקשה, סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, אני גם מברך אותך על הפעם הראשונה שאתה מנהל ישיבה.

אלי בן-דהן: בהצלחה רבה.

נחמן שי: תודה.

אלי בן-דהן: שרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, לצערי, כפי שהוגשה על-ידי חברת הכנסת עליזה לביא, יש בה נתונים שגויים, ואני רק רוצה לתקן את הדברים.

אלי בן-דהן: אין שום מועצה דתית בישראל שיש בה 20 חברים.

אלי בן-דהן: המועצה הדתית הגדולה ביותר בישראל יש בה 11 חברים בלבד.

אלי בן-דהן: הרוב המוחלט של המועצות הדתיות יש בהן חמישה חברים בלבד.

אלי בן-דהן: אנחנו, במשרד לשירותי דת, קבענו כלל, על-פי פסיקה של בית-המשפט העליון, שבכל הרכב של מועצה דתית תהיה לפחות אישה דתית אחת.

אלי בן-דהן: מכיוון שרוב המועצות הדתיות יש בהן חמישה חברים בלבד, זה אומר שיש 20% נשים.

אלי בן-דהן: אני חושב שזה ייצוג הולם מאוד.

אלי בן-דהן: הדרישה ל-50% היא דרישה מוגזמת.

אלי בן-דהן: היא לא קיימת בשום מקום – לא בכנסת ולא בממשלה ולא בשום גוף אחר.

אלי בן-דהן: אז אני חושב שכדאי לפחות לדבר לעניין.

אלי בן-דהן: ייצוג הולם הוא ייצוג נכון, ו-20% זה ייצוג הולם ונכון.

אלי בן-דהן: אין 5%, כפי שאמרתי, וחבל שלא הקשבת.

אלי בן-דהן: גם אין מועצות דתיות של 20 איש.

אלי בן-דהן: אין דבר כזה.

עליזה לביא: – – – שרוצות להיבחר – – –

נחמן שי: נשי מרצ, אתן מפריעות.

נחמן שי: חברת הכנסת גלאון – – – בכל כוחך.

אלי בן-דהן: המועצה הדתית הגדולה ביותר, כפי שאמרתי כשלא הקשבת, יש בה 11 חברים בלבד.

אלי בן-דהן: 11 חברים, זאת המועצה הדתית הכי גדולה בארץ.

אלי בן-דהן: הרוב המוחלט של המועצות הדתיות – חמישה חברים בלבד, ובהן תמיד תהיה לפחות אישה אחת – – –

משה גפני: כמו ביש עתיד, יש להם חמישה שרים – – –

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: אלה הם הנתונים – – –

משה גפני: אישה אחת – – –

אלי בן-דהן: אלה הם הנתונים, וחבל להתווכח על נתונים – – –

משה גפני: הרב בן-דהן, יש ביש עתיד חמישה שרים – – – ורק אישה אחת.

משה גפני: למה היא לא דורשת בשרים של יש עתיד 50%?

משה גפני: אצלנו אומרים – – – אין עם מי לדבר.

משה גפני: צבועים, אין עם מי לדבר.

אלי בן-דהן: אבל למה אתה מפריע לי?

משה גפני: אני לא מפריע, להפך – – – יש עוד דוגמה של חמישה.

משה גפני: חמישה שרים של יש עתיד – אישה אחת, ארבעה גברים.

נחמן שי: הבנו.

נחמן שי: הבנו, רק 20%.

קריאה: – – –

נחמן שי: ממני או – – – מיושב-ראש המפלגה.

נחמן שי: בבקשה.

אלי בן-דהן: נוסף על כך, אני רוצה להסביר.

אלי בן-דהן: אנחנו במשרד הכרזנו לפני כמה חודשים שאנחנו הולכים לבטל את ההרכבים של המועצות הדתיות.

אלי בן-דהן: אנחנו איננו מעוניינים בסחר-מכר הקיים היום בין הרשות המקומית לבין המשרד לבין הרבנות המקומית.

אלי בן-דהן: אנחנו רוצים לנתק את הפוליטיקה הקיימת היום משירותי הדת – –

עליזה לביא: – – –

אלי בן-דהן: – – ולכן אנחנו מתכננים לבטל את ההרכבים.

אלי בן-דהן: יושב-ראש המועצה הדתית ייבחר במכרז פומבי, יוכל להגיש מועמדות, כך שממילא – – –

עליזה לביא: אם אתה תעביר את זה, אני מושכת את הצעת החוק שלי – – –

אלי בן-דהן: – – – ממילא ההצעה הזאת כרגע לא תוכל להתממש.

אלי בן-דהן: זה מה שהמשרד הולך לעשות, ובשבועות הקרובים תוגש לכנסת הצעת חוק ממשלתית שתקבע שיושב-ראש המועצה הדתית ייבחר – – –

עליזה לביא: אדוני, יש לך כל התמיכה – – –

אלי בן-דהן: אני לא שומע, אני מצטער.

עליזה לביא: אמרתי שיש לך את כל התמיכה ואנחנו – – – במציאות הקיימת אין לי ברירה אלא – – –

אלי בן-דהן: כבר אמרתי, אני קצין תותחנים – אנחנו לא שומעים טוב, מה לעשות.

אלי בן-דהן: אם תדברי בקול רם אני אשמע יותר.

אלי בן-דהן: אני, כפי שאמרתי – – –

נחמן שי: באמת אתה קצין תותחנים?

אלי בן-דהן: קצין בכיר אפילו.

נחמן שי: קצין בכיר.

נחמן שי: חברים, התותחנים סופגים לפעמים נזקים בשמיעה, אז לכבד את – – –

עליזה לביא: אנחנו הגשנו את הצעת החוק – – – במציאות הקיימת – – – אם אדוני יעשה את השינוי, אנחנו אתך.

קריאות: – – –

נחמן שי: חברת הכנסת לביא, שמענו.

נחמן שי: בבקשה.

אלי בן-דהן: כפי שסיכמה ועדת השרים לחקיקה, הצעת החוק הזאת, נצביע עליה בקריאה טרומית, ומכאן ואילך היא לא תקודם עד לאחר שהממשלה תגיש את הצעת החוק המקיפה לשינוי ההרכבים של המועצות הדתיות וביטולם.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

עליזה לביא: מתי להערכתך זה יהיה?

אלי בן-דהן: כרגע זה מותנה באישור של משרד המשפטים.

אלי בן-דהן: הצעת החוק הועברה למשרד המשפטים.

אלי בן-דהן: כידוע, משרד המשפטים לא תמיד ממהר להגיב על הצעות חוק, במיוחד של המשרד שלנו.

אלי בן-דהן: אנחנו ממתינים לאישור של משרד המשפטים.

אלי בן-דהן: ברגע שהאישור יתקבל, הצעת החוק הזאת תופץ כתזכיר ממשלתי ותוגש לוועדת שרים לחקיקה.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

נחמן שי: לא, הוא מעביר את זה ואחר כך – – –

מירי רגב: אני מבקשת שהחוק יעבור לוועדת הפנים.

נחמן שי: לא, לא, אמרת שאתה מעביר – – –

אלי בן-דהן: אני מזכיר: ועדת השרים אישרה לקריאה טרומית, ולאחר מכן היא תמתין להצעת החוק הממשלתית – –

נחמן שי: מצוין.

אלי בן-דהן: – – המקיפה בנושא הרכבי המועצות הדתיות.

אברהם מיכאלי: – – –

אלי בן-דהן: תודה רבה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: חבר הכנסת יעקב אשר, להתנגדות.

נחמן שי: להתנגדות, חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, ועדת הפנים – – –

נחמן שי: ואת רוצה ועדת הפנים אחר כך.

נחמן שי: כן, בסדר.

עליזה לביא: הוועדה למעמד האישה.

נסים זאב: אני רוצה – – –

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

נחמן שי: שלוש דקות לרשותך.

אדוני היושב-ראש, הכול פופוליסטי.

אני אחזור על כמה דברים.

אתם יודעים שסיעת דגל התורה מדברת בקול אחד גם בהצבעות, אבל הצביעות הזאת, ומה שהפכתם בתקופה האחרונה, את הנושא הזה של ייצוג נשים, בצורה שתאמינו לי שאתם עושים בדיוק ההפך – בדיוק להפך, גם בנושא החוק הזה של הרשויות המקומיות, שהייתה התנגדות של מרכז השלטון המקומי.

אתם הופכים את הנשים בסופו של דבר לאיזה קישוט כביכול, בלי פרופורציות, בלי היגיון, בלי שום דבר, ואתם טובלים ושרץ בידכם.

כבר אמרו את זה קודם, על נשיאה שיכולתם לבחור אתמול, ושכחתם את הייצוג ההולם; על כך שבממשלה שלכם יש שרה אחת, ושכחתם את הייצוג ההולם – –

רוברט אילטוב: שתיים.

– – וגם במקומות נוספים.

אבל הפגיעה שאתם פוגעים בנשים, ובנשים חרדיות, חברת הכנסת לביא – – –

עליזה לביא: אנחנו פוגעים בנשים חרדיות?

כן.

כן.

עליזה לביא: אנחנו פוגעים בנשים חרדיות?

עליזה לביא: – – –

כן.

ישבנו אצלך בוועדה, ובכו לך נשים עובדות על כך שהולכים להעלות להן את תעריפי מעונות-היום.

נשים עובדות – –

עליזה לביא: איפה אתם הייתם כל השנים – – –

– – נשים משכילות.

מה עשית בשביל זה?

עברו שבועיים מאז.

מה עשית בשביל זה?

עליזה לביא: מה אני עשיתי?

כלום.

עליזה לביא: תשאל אתה – – –

מה את עושה עם הגננות שלא מקבלות משכורת – –

עליזה לביא: איפה אתה היית?

עליזה לביא: איפה אתה היית – – –

– – כי אתם מורידים לבתי-ספר חרדיים?

איפה אתם בדבר הזה?

אתם פופוליסטים, אתם נאה דורש ולא נאה מקיים.

עליזה לביא: תשאל את – – –

לפני שבועיים היה אצלך דיון, ושכחת.

אדוני סגן שר הדתות – אדוני סגן שר הדתות – אני לא מבין בכלל, אדוני היושב-ראש.

הוא עומד כאן ומדבר נגד החוק, והממשלה הולכת לאשר את זה.

אז מה קורה פה?

אלא אם כן, אדוני – אני מסיים – אלא אם כן, אדוני, אנחנו נתבשר בזמן הקרוב שאולי תמורת הוויתור של הבית היהודי ליש עתיד, יעברו עוד כמה כספים למוסדות כאלה ואחרים או התנחלויות כאלה ואחרות.

היכונו לדיל הבא.

נחמן שי: חברת הכנסת לביא, את רוצה להגיב על הדברים של סגן השר?

נחמן שי: את צריכה עזרה?

עליזה לביא: – – –

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אוקיי.

עליזה לביא: – – – הפורום שהביא סגן השר אלי בן-דהן – – –

נחמן שי: בסדר, תודה.

נחמן שי: אוקיי, אז זו הייתה תשובה מהירה מהמקום.

נחמן שי: אנחנו עוברים – – –

נסים זאב: אבל למה הבית היהודי לא שמים וטו על החוק הזה?

נחמן שי: אנחנו עוברים להצבעה – – –

נסים זאב: סגן השר מתנגד – – –

נחמן שי: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה, חברים וחברות, על הצעת החוק שירותי הדת היהודיים – –

משה גפני: לא הבנתי, אבל סגן השר דיבר נגד החוק – – –

נחמן שי: סבלנות, אני קורא.

נחמן שי: – – (תיקון – ייצוג הולם לנשים במועצות דתיות), התשע"ד–2014.

נחמן שי: נא להצביע, בבקשה.

קריאה: – – –

נחמן שי: לעבודה.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: הצבעה.

נחמן שי: חמש, שלוש, שתיים, אפס – לא הגעת, שלי.

נחמן שי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייצוג הולם לנשים במועצות דתיות), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: בעד החוק – 38, נגד – 12 חברי כנסת, נמנע אחד.

נחמן שי: החוק עובר – – –

עליזה לביא: ועדה למעמד האישה.

נחמן שי: אוקיי, אז יש לנו שתי פניות לשתי – – –

משה גפני: לא, לוועדת המדע.

נחמן שי: ועדת המדע, רגע – – –

קריאות: – – –

משה גפני: בשתיהן הצביעות חוגגת – – –

נחמן שי: אוקיי, אז יש שלוש ועדות – –

עליזה לביא: – – –

משה גפני: – – –

נחמן שי: – – ועדת הפנים והגנת הסביבה, ועדה למעמד האישה וועדת המדע – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – שני היושבים ראש ממשיכים לדבר ביניהם.

נחמן שי: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת כדי להכריע.

נחמן שי: הנושא יוכרע בוועדת הכנסת.

נחמן שי: תודה רבה לכולכם.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/2239/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה לבניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ד–2014.

נחמן שי: הנמקה מהמקום של חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

נחמן שי: בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב בראש, והמון המון בהצלחה בתפקידך הנוסף החדש.

נחמן שי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: כולם יודעים שבשביל להוריד את מחירי הדיור צריך להגדיל את היצע הדירות במשק.

בועז טופורובסקי: בעקבות פנייה של תנועת "התעוררות" שהגיעה אלינו, התברר שיש מיליוני מטרים רבועים של בניינים בנויים אך נטושים.

בועז טופורובסקי: מדובר על עשרות-אלפי יחידות בפוטנציה שאינן מנוצלות.

בועז טופורובסקי: בדקנו וחיפשנו למה זה קורה, והתברר לנו – – –

נחמן שי: חברים, חברות, אפילו בועז לא שומע את עצמו, לדעתי.

נחמן שי: הוא לא שומע את עצמו.

בועז טופורובסקי: זה מפתיע אותי שאנשים לא מפסיקים הכול כדי להקשיב לי, אבל בסדר.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: הם יודעים מראש גם מה הם יעשו.

נחמן שי: בבקשה.

בועז טופורובסקי: התברר לנו שיש היום פטור של שלוש שנים מארנונה למבנה שמוגדר מבנה נטוש; לאחר מכן, חמש שנים נוספות שבהן משלמים ארנונה מינימלית, ולאחר מכן פטור מוחלט מארנונה לזמן בלתי מוגבל.

בועז טופורובסקי: הדבר הזה מביא למצב שבו מבנים, אין אינטרס לבעלים שלהם לשפץ אותם, לשדרג אותם ולהשמישם למגורים.

בועז טופורובסקי: אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים לשנות את זה.

בועז טופורובסקי: הגשתי הצעת חוק שאמורה לשנות את כל נושא הפטור מארנונה למבנים נטושים.

בועז טופורובסקי: הפטור יינתן לשנה בלבד, בשנה הזאת יהיה לאותם בעלי מבנים זמן לשפץ את המבנים, להשמישם למגורים.

בועז טופורובסקי: מי שלא יעשה כן, לאחר שנה הארנונה תהיה מקסימלית לאותם מבנים, אלא אם כן יהיה פטור כלשהו ששר הפנים יקבע מסיבות ייחודיות.

בועז טופורובסקי: אנחנו מאמינים שהדבר הזה ישנה את האינטרס הכלכלי של בעלי המבנים ויביא לכך שיהיו עוד אלפי, אם לא עשרות-אלפי, יחידות דיור למגורים כבר בתוך שנה, שנה וחצי.

בועז טופורובסקי: הצעת החוק הזאת חשובה מאוד, ואני מבקש מכולם, מכולכם, לתמוך בה.

בועז טופורובסקי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: שר הפנים, הצלחת להגיע.

נחמן שי: בבקשה, תשובת השר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עד שנת 2012 קבע סעיף 330 לפקודת העיריות כי נכס שנהרס או ניזוק במידה שלא ניתן להשתמש בו יהיה פטור מארנונה לחלוטין.

גדעון סער: בדוח ועדת טרכטנברג הוצע לקצר את הפטור לנכס הרוס לתשעה חודשים, עם אפשרות להארכה לשישה חודשים נוספים, שאחריהם יחויב הנכס בכפל ארנונה, בדומה להמלצה לעניין דירות רפאים.

גדעון סער: אגב, גם אותה קיימנו, אנוכי ושר האוצר, לפני כמה חודשים, וחתמנו עליה אחרי זמן רב שהיא לא יושמה.

גדעון סער: כל זאת על מנת ליצור תמריץ להשמשת הנכסים לצורך הרחבת היצע הדירות בשוק.

גדעון סער: הממשלה אימצה בשעתה את ההמלצה באופן חלקי בהצעת חוק ההסדרים לשנים 2011–2012, ובסופו של דבר פוצל הסעיף מחוק ההסדרים, נדון בנפרד ואושר כך שנקבע כי בשלוש השנים הראשונות לנכס ההרוס בעל הנכס יקבל פטור מלא מארנונה, ובחמש השנים שלאחר מכן ישלם ארנונה בתעריף המינימלי הקבוע בהוראות הדין לנכסים מסוגו.

גדעון סער: לאחר מכן יחזור ויהיה פטור מארנונה בעתיד.

גדעון סער: הצעת החוק של חבר הכנסת טופורובסקי, אשר אני באמת חושב שהיא הצעה בכיוון הנכון, מבקשת לקבוע כי הפטור יקוצר לשנה בלבד, שלאחריה תשולם – –

נחמן שי: נא לא לדבר בטלפון במליאה, חברים.

גדעון סער: – – ארנונה בסכום המרבי הקבוע בהוראות הדין לאותו סוג נכס.

גדעון סער: וכמו כן, ניתנת סמכות לשר הפנים לקבוע סוגי בניינים או בניין מסוים אשר יהיו פטורים מתשלום כאמור.

גדעון סער: כך בהצעת החוק המקורית.

גדעון סער: אני תמכתי בוועדת השרים לחקיקה ביום ראשון האחרון בהצעת החוק, וועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק, בתנאי שהמשך קידומה יתואם ויוסכם אתי ועם שר האוצר, ולכך המציע מסכים.

גדעון סער: אנחנו חושבים שנדרשים תיקונים והתאמות בחוק לגבי התעריף שהבעלים יידרשו לשלם וכן בנוגע לסעיף הפטור בחוק, אבל בהחלט, הכיוון הכללי של קיצור אותה תקופה שקבועה היום בחוק, אנחנו תומכים בו וזה הבסיס.

גדעון סער: הסיבות העיקריות להחלטת ועדת השרים לחקיקה הן שבעצם מגולם בהצעת החוק של חבר הכנסת טופורובסקי רעיון של זירוז השמשת הנכסים ההרוסים; לבעלי הנכסים יהיה יותר נכון להשמיש את הנכס בהקדם האפשרי, וכך יהיו עוד דירות למגורים, יהיה ניצול יותר טוב.

גדעון סער: כמו כן, היישום של הצעת החוק יזרים כסף לרשויות המקומיות בסכומים שקשה ברגע זה להעריך אותם, אבל ודאי שברגע שהנכסים האלה יושמשו הדבר הזה יתרום גם לרשויות המקומיות.

גדעון סער: כמובן, צריך למצוא את התקופה המדויקת, לעשות את ההתאמות, אבל העיקרון שקבוע בהצעת החוק הוא נכון.

גדעון סער: בראש ובראשונה הוא בא לנקוט צעד נוסף בנושא ההתמודדות עם משבר הדיור.

גדעון סער: אנחנו נוקטים הרבה מאוד צעדים בכל התחומים, ואני חושב שהצעת החוק הזאת של חבר הכנסת טופורובסקי היא כלי נוסף שכדאי לנקוט, ואני ממליץ לאשר אותה בקריאה טרומית – –

נחמן שי: תודה רבה לשר.

נחמן שי: שלושה ביקשו להתנגד – – –

גדעון סער: – – וכמובן, להעביר אותה להכנה לקריאה ראשונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: ביקשו חברי הכנסת אורי מקלב, נסים זאב ומשה גפני, אז אני מבקש מאורי מקלב.

נחמן שי: משה גפני ידבר?

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: טוב.

נחמן שי: נסים, אנחנו נתנצל.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לאחל לך הצלחה בתפקיד החדש.

נחמן שי: תודה רבה.

משה גפני: פעם ראשונה שאני מדבר כשאתה מנהל את זה.

נחמן שי: אני חושב שהקציתי לך יותר מדי זמן.

נחמן שי: מייד אקצר את זה.

משה גפני: לא חשוב, אני לא הולך לדבר הרבה זמן בכל מקרה.

נחמן שי: טוב, תודה.

משה גפני: אני מאחל לך הצלחה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: תודה רבה.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, קודם כול אני מבקש – פעמים רבות מגיעים לכאן חוקים, והחוקים נראים על פניהם כאלה נורמליים.

משה גפני: אז אני רק מבקש, קודם כול, עובדתית – בסוף אני אגיד על הנשיאה משפט – אני רוצה להגיד לחברי הכנסת על מה מדובר, במי הולכים לפגוע ומה התשתית של הצעת החוק הזאת.

משה גפני: בקדנציה הקודמת הובא לוועדת הכספים דיון לגבי הנושא של מבנים נטושים.

משה גפני: נדע על מה אנחנו מדברים; רבותי חברי הכנסת, תדעו על מה אתם הולכים להצביע: מדובר על שכנים שנמצאים – אמר לי חבר הכנסת מקלב דוגמה שאנחנו גם דיברנו עליה – היה פיצוץ גז בבניין בנתניה לפני כמה שנים.

משה גפני: השכנים שם, שהם ממעמד הביניים, סובלים מהפיצוץ, אין להם מקום לגור, הם משלמים כסף לבתי-מלון או לכל מיני מקומות שהם נמצאים בהם, עד שנגמר התהליך של שיקום את הבניין ההרוס הזה לוקח שנים.

משה גפני: מה לעשות, אנחנו חיים במדינה כזאת.

משה גפני: הרי לא מדובר על מיליונרים שמשקיעים בבניינים נטושים, מדובר על בנייני מגורים.

משה גפני: ואני לא מדבר על תעשייה, שזה עוד דיון בפני עצמו.

משה גפני: הרי אנשים לא רוצים שהבניין יהיה נטוש, אנשים רוצים לגור.

משה גפני: ואפילו אם רוצים להרוויח, אז רוצים להשכיר את הדירה.

משה גפני: הגיע האוצר לוועדת הכספים – תראו את ההבדל בין הקואליציה הקודמת לקואליציה הנוכחית – הגיע האוצר לוועדת הכספים וניהל קרב.

משה גפני: הוא רצה כסף.

משה גפני: ואנחנו, חברי ועדת הכספים מכל המפלגות, עמדנו כחומה בצורה שיהיה תהליך של שלוש שנים ואחרי זה הנחות.

משה גפני: הרי מדובר על מעמד הביניים.

משה גפני: הגיע לכאן, לכנסת, שר – שר אוצר – שדיבר על מעמד הביניים.

משה גפני: זה המקרה.

משה גפני: אני, החרדי, שהייתי יושב-ראש ועדת הכספים, הוא אומר לי תמיד: כשאתה מדבר על מעמד הביניים, אני צוחק.

משה גפני: ככה אמר לי השר לפיד.

משה גפני: הנה, מעמד הביניים היה על שולחני – לא נתתי בשום אופן לפגוע במעמד הביניים.

משה גפני: לא מדובר כאן בעשירים, מדובר באנשים מסכנים שמשתכרים למחייתם והם לא יכולים לשפץ את הדירה הנטושה הזו בגלל אלף ואחת סיבות.

בועז טופורובסקי: מדובר באנשים עשירים – – –

משה גפני: איזה עשירים?

משה גפני: עשירים זה בניין נטוש?

בועז טופורובסקי: על מה אתה מדבר בכלל?

בועז טופורובסקי: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

משה גפני: חבר הכנסת טופורובסקי, אני קיימתי על זה שלושה דיונים לפחות; הבאתי את כל המומחים שעוסקים בעניין הזה, את כל משרדי הממשלה, ישבו כל חברי הוועדה בדיונים הללו, ואתה מביא עכשיו הצעת חוק כמעט מילה במילה מה שהאוצר מבקש.

משה גפני: כמעט מילה במילה.

בועז טופורובסקי: ממש לא.

משה גפני: אז לא, בסדר.

משה גפני: אבל זה מה שהאוצר ביקש, ולא הסכמנו לתת להם את זה.

משה גפני: לא הסכמנו.

משה גפני: תראו מול עיניכם, חברי הכנסת – – –

נחמן שי: התארכו שלוש הדקות.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: תראו מול עיניכם את המשפחה המסכנה שהבניין שלה נפגע, הדירה שלה נפגעה כתוצאה מפיצוץ של מכל גז בנתניה.

משה גפני: ועכשיו אתה בא – הוא לא מצליח עדיין לשפץ את זה, אין לו איפה לגור, ועכשיו אתה הולך לקחת ממנו ארנונה.

יחיאל חיליק בר: יש לשר הפנים אפשרות, במקרים מיוחדים, לתת – – –

משה גפני: האפשרות הזאת של שר הפנים, אני לא סומך על זה מפני שהאוצר דורש את הכסף, והוא לא יאפשר לו את זה.

משה גפני: אין דיבורים כאלה.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: עכשיו הולכים – את מה שאנחנו מנענו, אנחנו כולנו, כל המפלגות, מנענו בקדנציה הקודמת כדי שלא לפגוע באנשים האלה.

משה גפני: זה פשוט לפגוע באנשים.

נחמן שי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד החוק הזה, שהוא נגד מעמד הביניים, נגד משפחות מסכנות, ואני לא יכול שלא להגיד למפלגתו של שר האוצר: צבועים, יכולתם לבחור נשיאה אתמול.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת טופורובסקי, אתה רוצה להשיב?

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת גפני, אתה טועה ומטעה.

בועז טופורובסקי: אני מקווה שאתה לא יודע מה אמרת, כי מדובר – ואתה יודע טוב מאוד – על מבנים נטושים שמחזיקים בהם בעלי הון אמידים, והסיבה שהם לא משפצים אותם היא שלא משתלם להם כלכלית לשפץ אותם אלא לחכות כמה שנים שערך הבניין יעלה וערך הקרקע יעלה והם יעבירו את זה הלאה.

בועז טופורובסקי: בהצעת החוק – ואני גם אמרתי את זה – בהצעת החוק תהיה סמכות לשר הפנים לתת פטור בדיוק במקרים כמו אלה, של בניינים שמחזיקים בהם אנשים ממעמד הביניים או למטה, והסיבה שזה מתארך מעבר לשנה היא סיבה ששר הפנים רוצה להעניק בשלה את הפטור, ולכן תהיה לו סמכות.

בועז טופורובסקי: לא יהיה פטור מארנונה לאנשים אמידים שמחזיקים בניינים ועושים עליהם הון, ובגלל זה הרבה מאוד דירות שיכולות להיבנות ויכולות להיות משוכנות על-ידי אנשים ממעמד הביניים לא נבנות ולא משוכנות היום.

בועז טופורובסקי: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: כמה משפחות כאלה אתה מכיר, שמחזיקות דירות מהסיבות האלה?

משה גפני: כמה?

נחמן שי: אנחנו עוברים להצבעה.

נחמן שי: בעד?

נחמן שי: נגד?

נחמן שי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 54 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה לבניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נחמן שי: אוקיי, שלי הספיקה, יפה.

נחמן שי: תוצאות ההצבעה: בעד – 54, נגד – 11, נמנעו – אפס.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני קובע שהצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה, כהצעתו של השר, להכנה לקריאה ראשונה.

נחמן שי: כן, בבקשה?

משה גפני: ועדת המדע.

נחמן שי: להוסיף את חבר הכנסת אבישי ברוורמן; ביקש להוסיף את שמו, הוא לא הספיק להגיע.

משה גפני: ועדת המדע.

נחמן שי: מה אתה אומר, חבר הכנסת טופורובסקי?

בועז טופורובסקי: ועדת הכספים.

עדי קול: ועדת הכספים.

נחמן שי: אה, ועדת הכספים?

בועז טופורובסקי: כן.

משה גפני: ועדת המדע.

נחמן שי: ועדת המדע היום בפעילות מרובה, אז אנחנו נבחר בפתרון הקלאסי ונעביר לוועדת הכנסת והיא תקבע.

נחמן שי: שם תתרחש המערכה הבאה.

נחמן שי: תודה רבה.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: מעמד האישה – – –

נחמן שי: אני רואה שמעמד האישה הולך יפה היום.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/1296/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: הצעת חוק פ/1296, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת למדריך בתחום החינוך הבלתי-פורמלי), התשע"ג–2013; מציעים – חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת בר-לב.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, ראשית, הצלחה בתפקידך.

נחמן שי: תודה רבה.

עמר בר-לב: כבוד גדול.

נחמן שי: תודה, ידידי.

איתן כבל: תעשה אתו סלפי.

עמר בר-לב: חברי חברי הכנסת, עם יד על הלב, איתן, עם יד על הלב, כמה פעמים אמרתם על משהו או מישהו שהכול חינוך?

איתן כבל: כל הזמן.

עמר בר-לב: כל פעם שאמרתם – צדקתם.

עמר בר-לב: כן, הכול מתחיל בחינוך.

עמר בר-לב: אבל חינוך הוא לא רק פורמלי, חשוב ככל שיהיה; חינוך הוא גם מה שקורה עם הילדים והנוער לפני השעות בבית-הספר וגם אחרי השעות, ובדיוק כאן משתלבות מסגרות החינוך הבלתי-פורמלי.

עמר בר-לב: עשרות מסגרות כאלה קיימות במדינת ישראל, פזורות בכל רחבי הארץ: תנועות הנוער, מתנ"סים, מרכזי התנדבות ועוד.

עמר בר-לב: מטרת כולם להשלים את הנלמד בבית-הספר, וכפי שנאמר לאחרונה במשרד החינוך – לא רק ללמד כי אם גם לחנך; חינוך, ערכים, אהבת הארץ, אבל לא רק.

עמר בר-לב: מדי פעם יד מכוונת, פעם אוזן קשבת, פעם להניח את היד על כתף של נער או נערה שמתקשים ומחפשים את דרכם, ולעתים, אתם יודעים, סתם שהנוער לא יסתובב ברחובות, או שלא ייתקע, אדוני היושב-ראש, מול המסך הדיגיטלי, כמו שקורה פעמים רבות.

עמר בר-לב: המדריכות והמדריכים, החונכים והחונכות, צעירים בוגרי צבא שעושים ימים ולילות בתחושת שליחות וערבות הדדית, נמצאים באותן מסגרות יחד ולמען הילדים והנוער.

עמר בר-לב: אני מכיר אותם היטב, מקרוב, מהתקופה שבה הובלתי את תנועת "אחריי!".

עמר בר-לב: תאמינו לי, הייתי שם ואני יודע, ראיתי אותם.

עמר בר-לב: המדריכים הצעירים הללו מוסרים את כל מרצם, נפשם, יכולתם, יום ולילה והרבה מעבר לחובתם הפורמלית למען ערכי החינוך האלה.

עמר בר-לב: רבים מהמדריכים והמדריכות הם חיילים וחיילות משוחררים.

עמר בר-לב: לחלקם היה גם רקע ויש רקע של חינוך בלתי פורמלי עוד לפני השירות הצבאי, חלקם במסגרת הדרכה בשירות הצבאי.

עמר בר-לב: אבל למרות כל החשיבות שכולנו מסכימים עליה בנושא החינוך, עדיין החינוך, אדוני שר הרווחה, לא מוכר על-ידי המדינה כעבודה מועדפת וחיילים משוחררים לא מקבלים מענק עבורו.

עמר בר-לב: הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לתקן את העיוות הזה ולהוסיף לרשימת העבודות המועדפות לצעירים ולצעירות אחרי צבא גם עבודה מועדפת בתחום החינוך הבלתי-פורמלי.

עמר בר-לב: ומה יצא לנו, למדינה, מזה?

עמר בר-לב: ראשית, היא תיתן העדפה ברורה לחינוך.

עמר בר-לב: לא מספיק לדבר על ערכים, צריך גם לעשות, ויש כאן הזדמנות למדינה, לכנסת הזאת, להוכיח שהיא עושה.

עמר בר-לב: שנית, אני סבור שזה יוביל לכך שיותר ויותר בוגרי צבא ובוגרות צבא יתרמו חצי שנה מחייהם אחרי השירות לחינוך, שלא לדבר על היתרון הערכי שקיים כאן – לתת תוקף מעשי, מוחשי, לאמירה שהכול חינוך; לתת ביטוי לכך שהמדינה רוצה שצעירים לא ישקיעו רק בהיי-טק, כי אם ישקיעו את מרצם גם בחינוך, ולהכיר בחינוך כנדבך מרכזי וחשוב בחברה הישראלית.

עמר בר-לב: תסבירו לי, חברי חברי הכנסת, מה ההיגיון שמי שעובד אחרי צבא כחדרן בבית-מלון מקבל מענק – וזה בסדר – אבל מי שמדריך בתנועת נוער או במרכז התנדבות לא מקבל מענק?

עמר בר-לב: תסבירו לי את ההיגיון שמי שעובד בבניין מקבל מענק – וזה חשוב, בוודאי – ומי שעובד במסגרת שיקומית או טיפולית לא מקבל מענק כזה.

עמר בר-לב: ואתם יודעים למה, חברי חברי הכנסת?

עמר בר-לב: ככל שתעשיית הבניין והמלונאות וענפים אחרים הם חשובים, בוודאי כולנו מסכימים שתחום החינוך אינו נופל בחשיבותו, אז גם אם לתפיסתך, אדוני שר הרווחה, זו לא תכלית החוק, מדוע לא לעשות מה שנכון?

עמר בר-לב: הרי אנחנו כאן לא כטכנוקרטים מבצעי חוקים או מחוקקי חוקים, אלא אנחנו אלה שתפקידם לחוקק חוקים לשנות את המציאות לפי האמונות שלנו.

עמר בר-לב: לצערי, החלטת ועדת השרים, המתנגדת להצעת החוק הזאת, מצביעה על כך שגם בנושא החינוך פיה ולבה של הקואליציה אינם שווים.

עמר בר-לב: הטענה להתנגדות הייתה שלמענק העבודה המועדפת יש שתי תכליות: האחת, הפניית חיילים משוחררים לעבודה בסוגי עבודות הנחוצות למשק המדינה; והשנייה, לעודד עבודה ישראלית.

עמר בר-לב: אם כך, אז מה בעצם הבעיה?

עמר בר-לב: הרי זה ברור שחינוך בלתי פורמלי עומד בתכלית החשיבות והנחיצות למדינה.

עמר בר-לב: אני לא חושב שיש על זה ויכוח.

עמר בר-לב: מובן כי מדובר בחיילים וחיילות משוחררים, לכן מדובר בישראלים, זה ברור.

עמר בר-לב: אבל מתברר ומסתבר שלממשלה הזאת לא מספיקה החשיבות הערכית של העניין, אלא שתכליתו האמיתית של החוק הקיים בביטוח הלאומי היא להחליף את כוח האדם הזר החוקי שנמצא כאן במדינת ישראל כחוק.

עמר בר-לב: זה הכול.

עמר בר-לב: זו התכלית האמיתית.

עמר בר-לב: כל השיקולים האחרים הושלכו: ערכים, ערבות הדדית, תרומה לקהילה וכן הלאה.

עמר בר-לב: כל אלה הושלכו לפח תחת הכותרת הלאומנית "החלפת העובדים הזרים".

עמר בר-לב: זו מטרת החוק הנוכחי של הביטוח הלאומי.

עמר בר-לב: בדוח ששלח אלי משרד הרווחה, ובו מסקנות הצוות לבחינת ענפי התעסוקה המזכים, התפיסה העכורה הזאת מובאת לידי ביטוי בצורה ברורה.

עמר בר-לב: הרשו לי לצטט לכם קטע מזה: הצורך לעסוק בו, במענק, שימשוך אך ורק במקום שבו נצפה מחסור בעובדים ישראלים ותעסוקה של עובדים.

עמר בר-לב: אז מכיוון שאין צפי לתעסוקה של עובדים זרים בתחום החינוך – אתם יודעים, חלקם אפילו מתקשים לדבר עברית, בוודאי לקרוא ולכתוב – אז אין להתעסקות בחינוך מקום במסגרת עבודה מועדפת.

עמר בר-לב: וכמובן, אחרי יעלה שר הרווחה, אולי נציג אחר, ויגיד שבוודאי מכירים בחשיבות החינוך הבלתי-פורמלי, ושמבחינתם צריך לתקצב את זה, אבל במסגרת אחרת; אולי במסגרת משרד החינוך.

עמר בר-לב: ואני שואל אותך, אדוני שר הרווחה: האם זו אחריותך לקבוע מה תכליתו של החוק?

עמר בר-לב: האם הערך היחיד שמקודש בעיניך הוא סילוק הגר?

עמר בר-לב: אני בטוח שלא, כפי שאני מכיר אותך.

עמר בר-לב: האם התוקף של הרוח היהודית והציונית, זה התוקף שלה?

עמר בר-לב: גם בעניין הזה אני בטוח שהערכים שלנו דומים, אם לא זהים, ולכן אני מתפלא.

עמר בר-לב: שכחנו את סולם הערכים הזה?

עמר בר-לב: מה המטרות שלנו כאן?

עמר בר-לב: מבחינתי, התשובה ברורה לחלוטין: עבודה מועדפת שמטרתה, בראש ובראשונה, לסייע כלכלית למי שתרמו לשירות הצבאי ולאכוון אותם לתפקידים שיתרמו לחברה.

עמר בר-לב: אין תרומה גדולה יותר מכך, בוודאי בתחום החינוכי, כפי שאני רואה את זה.

עמר בר-לב: וכפי שהזכרתי קודם, אתם עצמכם, חברי מהקואליציה, אמרתם שהכול חינוך, ואני מסכים.

עמר בר-לב: לקראת סיום, המענק החד-פעמי הזה לא יהפוך את אותם מדריכים לעשירים, אבל יש בו אמירה ברורה, אמירה ערכית: מדינת ישראל צריכה אנשים כמוכם; מדינת ישראל רוצה אנשים כמוכם.

עמר בר-לב: אני חושב שזו אמירה מאוד מאוד חשובה.

עמר בר-לב: ולכן, חברי מהקואליציה, אני מבקש מכם, אל תהיו טכנוקרטים, אל תהיו אוטומטית נגד, תלכו עם הלב שלכם.

עמר בר-לב: האם החינוך הבלתי-פורמלי איננו תכלית ראויה לעבודה מועדפת לבוגרי או בוגרות צבא, שנתנו כמה שנים מחייהם למען מדינת ישראל?

עמר בר-לב: תענו לי בבקשה בהצבעה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

נחמן שי: בבקשה, שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן.

נחמן שי: בבקשה, אדוני השר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, ברכותי, חברות וחברי כנסת, אדוני חבר הכנסת בר-לב, אכן נאום יוצא מן הכלל על ערכים, אלא שהוא לא מכוון לכתובת הנכונה.

מאיר כהן: החוק הזה נחקק, ואני לא רואה בחוק שום דבר שיש בו שנאת הגר.

מאיר כהן: לא צריך בכל מקרה לצייר אותנו כשונאים של גר כזה או אחר, כשאנחנו מדברים בסוגיה פשוטה של חוק שאומר שיש לעודד ענפים יצרניים, חבר'ה, ללכת לענפים יצרניים, ובטבלה שמוצמדת לחוק גם נאמר לאיזה ענפים.

מאיר כהן: חשבתי שבוועדה שהוקמה – והגיעו בקשות מהסוג של הצעת החוק שלך – חשבתי שיש סדרי עדיפויות לתקציב מאוד מוגבל.

מאיר כהן: וכן, אני כשר הרווחה חייב להגיד לך, אדוני, שבין לשלם, להיות מדריך בתנועה או מדריך ב"אחריי!", ולעודד את זה, אני מעדיף לעודד את ההמלצה שמדברת על חבר'ה צעירים שייכנסו לסיעוד.

מאיר כהן: וכן, אני חושב, בניגוד למה שאתה חושב, שאם התקציב מוגבל, אז עדיף וראוי יותר שהבוגרים שלנו ילוו קשישים שמונה שעות ביום וילוו ילדים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: לא שלהיות מדריך בתנועה או ב"אחריי!" וכו' וכו' זה לא חשוב, אבל בסדרי עדיפויות, היות שאנחנו לא הוספנו כסף לחוק אלא אנחנו צמצמנו, אני חושב שמאוד אחראי מצדי כשר לקבל החלטות בסדרי עדיפויות, ואני בהחלט קיבלתי את ההמלצות של הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו מערערים עליהן, גם הסוגיה שלך נכנסה לתוך הערעור החדש.

מאיר כהן: אנחנו יושבים בשבוע הבא וגם זה יובא בחשבון.

מאיר כהן: אבל אני אומר לך מראש שהגיעו עשרות בקשות, והיינו צריכים לעשות לזה סוף.

מאיר כהן: אני חשבתי, וכך גם הוועדה, שעבודה בחקלאות, בגלל הקושי הגדול באזורי הערבה ובאזור הצפון להשיג עובדים, ראוי שתהיה בראש סדר העדיפויות.

מאיר כהן: לעבוד כעובדים סיעודיים – יש לנו מצוקה גדולה מאוד בפריפריה.

מאיר כהן: אגב, הנושא של מתדלקים – אני המלצתי להוריד את זה.

עמר בר-לב: מצד שני הוספתם קציני ים.

מאיר כהן: תראה, כאשר הצי הישראלי, כאשר אנשים מבקשים ואומרים שהצי הזה כבר נעלם, וכן יש מקום לכך שצעירים שרוצים להיכנס לענף הזה – שהוא ענף מאוד חשוב, אני חושב שהוא גם מכבד את המדינה – גם שם היינו מאוד מוגבלים.

מאיר כהן: מה כן עשינו?

מאיר כהן: חבר'ה שנכנסים לסיעוד ולחקלאות, אנחנו ביקשנו להוסיף להם עוד מענק, אחרי חצי שנה ואחרי שנה.

מאיר כהן: זאת הסיבה שוועדת השרים דחתה את החוק שלך.

מאיר כהן: בכל מקרה, אני מגיש את המלצות הוועדה כהצעת חוק ממשלתית.

מאיר כהן: יש לך שתי אפשרויות: אם אתה רוצה להצביע, אנחנו נצביע ונפיל את זה; או שנשב עוד הפעם, נבחן – זה תלוי בך, אדוני.

מאיר כהן: אבל ועדת השרים מבקשת לדחות את הצעת החוק שלך.

עמר בר-לב: אדוני השר, לפני חצי שנה נתבקשתי לדחות את זה בחודשיים.

מאיר כהן: ראה, שוב, חבר הכנסת בר-לב, אמרתי שהיו כל כך הרבה בקשות, עשרות בקשות.

מאיר כהן: אני חשבתי שראוי, היות שכל אחד מרגיש את התחושה הזאת שלך, שההצעה שלו הכי דחופה, בסבלנות אין-קץ, ממילא זה אמור להיכנס ב-1 בינואר 2015.

מאיר כהן: אז חשבתי שיש לנו זמן להזמין את כולם ולערער.

מאיר כהן: אני מזמין גם אותך, תשב אתנו.

עמר בר-לב: בכמה זמן אתה מציע לדחות?

מאיר כהן: בסוף החודש הזה, בעזרת השם, אני מביא את זה בפני הממשלה.

מאיר כהן: אשמח בשבוע הבא לשבת אתך.

עמר בר-לב: בסדר, אני אשמח לשבת אתך ואני אשמח לדחות את זה בסדר גודל של חודשיים.

נחמן שי: זה מקובל?

מאיר כהן: תראה, אם אתה רוצה למשוך את זה לחודשיים, זה יהיה המקסימום.

מאיר כהן: אבל שוב, אני אומר לך, אני עשיתי ספירה, פחות או יותר, לגבי הצעת החוק, של חבר'ה שנמצאים בתנועות נוער ו"אחריי!" והכנה לצה"ל, חבר הכנסת בר-לב, זה אלפי אנשים.

מאיר כהן: אגב, בכל החוק הזה יש תקציב של 140 מיליון, ואנחנו משחקים בסכום אפס.

מאיר כהן: זה לא שאנחנו מביאים עוד כסף.

מאיר כהן: אני גם חושב שלא צריך להביא עוד כסף.

מאיר כהן: להשאיר את זה.

מאיר כהן: אנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו.

עמר בר-לב: אני מקבל את הצעתך.

מאיר כהן: אתה מקבל את הצעתי, מאה אחוז.

נחמן שי: מאחר שהשר כבר עלה להשיב, אנחנו חייבים להמשיך בתהליך, שזה אומר הצבעה.

נחמן שי: אם אתה מוכן, חבר הכנסת בר-לב, להפוך את זה להצעה לסדר-היום, לא נצביע, ויש פה סיכום בינך לבין השר, להפוך להצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: להצעה לסדר-היום זה אפשרי.

איתן כבל: להצעה לסדר-היום שלא תידון לעולם.

מאיר כהן: לא נכון.

נחמן שי: להצעה לסדר-היום.

נחמן שי: להפוך להצעה לסדר-היום, זה בסדר?

נחמן שי: אז לא מצביעים.

נחמן שי: אז אנחנו מדלגים על ההצבעה ויש פה הסיכום ביניכם.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אז נצביע על הצעתו של חבר הכנסת בר-לב כהצעה לסדר-היום שתועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: מי בעד?

נחמן שי: מי נגד?

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: סליחה על האיחור הקל.

נחמן שי: אני מדגיש, זו הצעה לסדר-היום.

נחמן שי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 66 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת למדריך בתחום החינוך הבלתי-פורמלי), התשע"ג–2013, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בנימין נתניהו: – – –

נחמן שי: ראש הממשלה טעה – קודם כול, התוצאה היא 66 בעד, נגד – אפס.

נחמן שי: ראש הממשלה שגה והצביע במקומו של שר החוץ, ואת זה הוא מבקש לתקן.

נחמן שי: ההצבעה עדיין 66, ואנחנו רושמים תיקון – ההצעה לסדר-היום תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמן שי: תודה, חברים.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/779/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אני עובר להצעת החוק הבאה, הצעת חוק פ/779.

נחמן שי: תשיב עליה השרה לימור לבנת בשם שרת המשפטים.

נחמן שי: הצעת חוק העונשין (תיקון – הכפלת ענישה בשל פגיעה ברגשי דת ומסורת), התשע"ג–2013.

נחמן שי: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: לרשותך עשר דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עדים בתקופה האחרונה לגל עכור, מסוכן, של פגיעה במסגדים, בכנסיות, בסמלי דת, ונשאלת השאלה איך אפשר לעצור את הגל הזה.

אחמד טיבי: עלתה הצעה בממשלה, עלתה הצעה שהובאה בפני ראש הממשלה להתייחס לאנשי "תג מחיר" כאל ארגון טרור, והיא נדחתה.

אחמד טיבי: גם אנשים שנפגע רכושם באום-אלפחם, בפוריידיס וביישובים אחרים, בג'יש, בטובא, לא פוצו אפילו.

אחמד טיבי: לצד האי-מעש יש כאן אמירה של כמעט השלמה עם המצב, לא מתייחסים בחומרה הראויה, ולכן, יש צורך במשהו הצהרתי.

אחמד טיבי: המשהו-ההצהרתי הזה הוא ההצעה הזאת, שמבקשת להכפיל את העונש – כפל – גזר-הדין הוא עונש כפול מבחינת שנות המאסר, כדי לשלוח מסר.

אחמד טיבי: עד היום אני לא יודע אם אנשים נאסרו לאחר גזר-דין בעניינים האלה.

אחמד טיבי: אגב, אני מתייחס לכל פגיעה בכל הדתות, כלומר לגבי מוסלמים, נוצרים, יהודים, דרוזים.

אחמד טיבי: כל פגיעה ברגשי דת – בעיקר מקומות דת, אני מתכוון, אדוני היושב-ראש – צריכה לבוא על עונשה בחומרה יתרה.

אחמד טיבי: נכון, יכול להיות שאנשים יגידו: תשמע, שש שנים זה מוגזם, זה יותר מדי וכו'.

אחמד טיבי: בינתיים אני לא רואה שיישמו את זה בעונש של שנה או של שנתיים במה שמתרחש לאחרונה.

אחמד טיבי: יתרה מזאת, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש צורך להחמיר, או אולי חקיקה – אני לא יודע אם שמת לב, אדוני, אתה ער לרשת החברתית – זה מעניין לעניין באותו עניין: הטוקבקים לאחר, למשל, תאונות דרכים שבהן נהרג ערבי.

אחמד טיבי: אתה נכנס לכמה אתרים, אתרים ראשיים, מובילים.

אחמד טיבי: אתה רואה את התגובות והטוקבקים, עיניך חושכות.

אחמד טיבי: חושך בעיניים.

אחמד טיבי: איזה גזענות, איזה שנאה.

אחמד טיבי: טוב, עוד ערבי מת, איזה סוף שבוע נהדר, פחות ערבי אחד, פחות שני ערבים.

אחמד טיבי: אולי גם צריך לחוקק חוק נגד ההחמרה של החוק הקיים – למרות שקיים חוק, אבל הוא לא מיושם.

אחמד טיבי: יש צורך באמירה, יש צורך באמירה נגד הדברים האלה.

אחמד טיבי: אגב, תמיד מבקשים משלטון הרוב יותר מאשר מהמיעוט, כי אתה יכול לבוא ולהגיד לי: אבל לפעמים יש גם אמירות כאלה בצד השני; א.

אחמד טיבי: אין פרופורציה; ב.

אחמד טיבי: מבקשים משלטון הרוב, מהמדינה, ממי ששולט, יותר מאשר מאלה שנמצאים תחת שלטון, ממודרים ומקופחים.

אחמד טיבי: אני קורא לחברי הכנסת לעשות מעשה שהממשלה וועדת השרים לא עשו, והוא לשלוח מסר של יחס חמור יותר למעשי "תג מחיר", נגד פגיעה גם במסגדים, גם בכנסיות, גם בח'ילוות, שהיו לאחרונה, והם לא מטופלים כראוי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמן שי: משיבה השרה לימור לבנת בשם שרת המשפטים.

נחמן שי: בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להשיב על הצעת חוק העונשין (תיקון – הכפלת ענישה בשל פגיעה ברגשי דת ומסורת), הצעת החוק של חבר הכנסת אחמד טיבי, בשם שרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

לימור לבנת: הצעת החוק של חבר הכנסת טיבי, כפי שהוא הסביר כאן, מציעה לתקן את חוק העונשין כך שתוכפל הענישה על עבירות שפוגעות ברגשי דת ומסורת, לגבי עבירות עלבון דת, הפרעות לפולחן וכניסה ללא רשות למקום פולחן או קבורה, ולקבוע עונש של שש שנות מאסר במקום שלוש שנים, ולגבי העבירה של פגיעה ברגשי דת, סעיף 173 לחוק, מוצע לקבוע עונש של שנתיים מאסר במקום שנה.

לימור לבנת: אני גם שמעתי את חבר הכנסת טיבי עכשיו – אני מייד אשיב, כמובן – אני לא יכולה להימנע מלהזכיר ששמעתי את חבר הכנסת טיבי עכשיו מדבר על עבירות חמורות, גם בעיני, של "תג מחיר", על כך שלא מתייחסים אליהן, על טוקבקים, שגם הם חמורים כמובן.

לימור לבנת: חבר הכנסת טיבי לא הזכיר, לצערי, כי צריך ונכון היה להזכיר – כפי שאמרת, זה מתייחס, והחוק מתייחס כולו, וגם הצעת החוק שלך, מן הסתם, לכל הדתות, לפגיעה ועלבון וכו' בקודשי הדתות כולן, אבל לא הזכרת הסתות נגד יהודים, הסתה במסגדים, תהלוכות, "בדם ואש" ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: אני לא ארחיב כרגע, אבל השר לביטחון פנים, שנמצא כאן אתנו, יכול בוודאי לפרט עוד הסתות נגד יהודים, שנעשות, חלקן, בחסות חברי כנסת שיושבים כאן.

לימור לבנת: אז אם אנחנו נכנסים לזה, אפשר כמובן להיכנס ולהתייחס למה שקורה לא רק בפגיעה בקודשי דת, שאותה אני מגנה מכול וכול, במסגדים, אלא כדאי להזכיר מה קורה כאשר מסיתים בחסות חברי כנסת, כאן, ושיח'ים ואימאמים נגד יהודים.

לימור לבנת: אבל אני רוצה להשיב – לקחתי את הנייר הלא-נכון, אני מתנצלת.

לימור לבנת: ליד השרה גרמן יש לי שם ערמת ניירות גדולה – – –

נחמן שי: כן, כי יש לך כמה חוקים פה להשיב.

לימור לבנת: זה זה?

לימור לבנת: אז הוא יביא לי את זה.

לימור לבנת: פשוט יש לי עוד הצעת חוק אחרי זה.

לימור לבנת: אני מתנצלת.

נחמן שי: קורה, קורה.

לימור לבנת: אני פשוט עונה בשם השרה לבני.

לימור לבנת: יש לי פה עוד כמה וכמה הצעות חוק.

נחמן שי: נכון.

לימור לבנת: ובכן, אנחנו ודאי מסכימים שיש מקום להחמיר עם הפוגעים במקומות קדושים בכוונה להסית נגד דת, בכוונה לפגוע במאמינים, ויחד עם זה צריך להדגיש כאן שההסדרים בחוק העונשין הנוגעים בפגיעה בקודשי דת נותנים במידה רבה – ההסדרים הקיימים, אני מתכוונת, בחוק – נותנים מענה למקרים החמורים.

לימור לבנת: אני אפרט.

לימור לבנת: כך, למשל, סעיף 144ו לחוק העונשין, הקובע נסיבה מחמירה על מי שעובר עבירה מתוך מניע של גזענות או של עוינות כלפי ציבור, בין היתר מחמת דת או קבוצה דתית – משמעות הנסיבה המחמירה היא הכפלת העונש בצד אותה עבירה או מאסר עשר שנים, לפי העונש הקל יותר.

לימור לבנת: נסיבה מחמירה זו חלה על עבירות רכוש ואלימות, ולכן היא תחול על חלק מהעבירות המפורטות בסעיפים 170–173 שאותם מבקש חבר הכנסת אחמד טיבי לתקן.

לימור לבנת: לכן זה בעצם מייתר את זה.

לימור לבנת: נוסף על זה, העבירה של היזק לרכוש במזיד, לפי סעיף 453 לחוק העונשין, קובעת עונש של ארבע שנות מאסר על מי שפוגע במזיד או הורס נכס בעל ערך דתי.

לימור לבנת: כאשר עבירה זו נעשית מתוך מניע של גזענות או עוינות כלפי ציבור, העונש יוכפל לשמונה שנות מאסר.

לימור לבנת: עכשיו אני רוצה להדגיש: ההסדר שתואר אינו נותן מענה ביחס לעבירות שאינן פגיעה ברכוש או אלימות.

לימור לבנת: לגבי העבירות האלה תיערך במשרד המשפטים בחינה בדבר ההסדר הראוי, בשים לב למדרג הענישה הקיים.

לימור לבנת: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, ואני מבקשת מחברי הכנסת להצביע נגדה.

לימור לבנת: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה להשיב?

נחמן שי: לא, אתה מוותר.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: הצבעה בתוקף.

נחמן שי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 40 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק העונשין (תיקון – הכפלת ענישה בשל פגיעה ברגשי דת ומסורת), התשע"ג–2013, נתקבלה.

נחמן שי: בעד הצעת החוק – 15, נגדה – 40, אין נמנעים.

נחמן שי: הצעת החוק לא התקבלה.

נחמן שי: מי לא הספיק?

קריאה: המחשב.

נחמן שי: זה קרה לי אתמול.

נחמן שי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי מודיע שהוא נגד.

נחמן שי: המחשב אצלו לא עבד.

נחמן שי: זה קורה.

נחמן שי: גם את אמרת משהו, חברת הכנסת קול?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: היית רק רמקול לחבר הכנסת טופורובסקי.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/447/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: אני עובר להצעת החוק הבאה, הצעת חוק פ/447, הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה לגזענות), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת ניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: תשיב שוב השרה לימור לבנת, בשם שרת המשפטים.

נחמן שי: בבקשה, חבר הכנסת הורוביץ.

נחמן שי: לרשותך עשר דקות.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת עוסקת בהסתה לגזענות.

ניצן הורוביץ: אנחנו מבקשים להוסיף להגדרה הקיימת, שכוללת צבע עור, השתייכות לגזע או למוצא לאומי אתני, גם את ההגדרה של דת, השתייכות לקבוצה דתית, מוצא עדתי, נטייה מינית או עובדים זרים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מדברים על הסתה לגזענות, ואנחנו רואים מקרים קשים בחברה הישראלית של הסתה נגד ציבור על רקע הקבוצות האלה, שאני מניתי.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו קיימנו בכנסת אירוע גדול של השדולה הגאה, השתתפו כמעט 30 חברי כנסת, היה אירוע מאוד יפה, מאוד מרגש, אבל גם אירוע קשה, כי באירוע הזה שמענו על מקרים בלתי נסבלים, שבשל הסתה פרועה, בוטה, פוגענית, בני-נוער נפגעו, נרדפו, הושפלו, כולל מקרים של פגיעה פיזית, וגם פגיעה עצמית, עד כדי התאבדות.

ניצן הורוביץ: הדברים האלה הם תוצאה – וחייבים לראות את הקשר בין הסתה ופרסומים שחוצים את גבולות חופש הביטוי.

ניצן הורוביץ: אני האחרון כאן שאבוא ואנסה לצמצם את חופש הביטוי או לפגוע בחופש הביטוי, אבל יש לפעמים הסתה, אמירות, פרסומים, שהם בגדר התרת דם.

ניצן הורוביץ: ועל כך אנחנו מדברים.

ניצן הורוביץ: אם דמות ציבורית, שמקבלת את משכורתה מהציבור, כמו למשל רב היישוב מזכרת-בתיה, אומר שיחסים בין בני-זוג גברים הורסים את התא המשפחתי ומקעקעים את יסוד החברה הישראלית, אלה דברים שהם בגדר הסתה פרועה.

ניצן הורוביץ: כאשר אנשי ציבור, רבני עיר, וגם חברי כנסת, ואפילו שרים, משתלחים במילים פרועות, בוטות, קיצוניות, נגד מאות-אלפי אזרחים ישראלים – ישראלים וישראליות – הדברים האלה הם בבחינת הסתה.

ניצן הורוביץ: והסתה, על-פי החוק הקיים, מוגבלת לצבע עור, השתייכות לגזע או מוצא לאומי אתני, ולדעתנו – וזאת הסיבה להצעת החוק הזאת – ההגדרה הזאת צרה מדי.

ניצן הורוביץ: אני גם אומר לחברי במפלגות הדתיות, התיקון שלנו מבקש לכלול גם הסתה על רקע דת או השתייכות לקבוצה דתית.

ניצן הורוביץ: גם בעניין הזה – אני אומר – גם בעניין הזה צריך לטפל, ואני מזכיר את הדברים שאמר לפני חבר הכנסת אחמד טיבי בעניין הזה, ואני חושב שיש פה צורך לתקן את הטעות.

ניצן הורוביץ: בעוד יומיים, חברות וחברים, יתקיים בתל-אביב מצעד הגאווה, אירוע מאוד גדול, שמושך אליו מאות-אלפי אנשים.

ניצן הורוביץ: כשאנחנו נראה את כל התמונות האלה בטלוויזיה, ונראה את הכתבות בעיתונים, אולי תהיה תחושה אצל חלק מהאנשים שבאמת הבעיה שלנו כבר לא כל כך קשה, התקדמנו, והחברה הישראלית מאוד נאורה וליברלית.

ניצן הורוביץ: אבל אסור לטעות: הדברים האלה הם עדיין בעיה קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: וכשאני נתקל במכתבים ופניות אלי מצד נערים ונערות, מצד הורים, מצד אנשים מבוגרים ואנשים צעירים, מצד חיילים, מצד סטודנטים, מצד אנשים שמופלים בעבודה, ולפעמים מאבדים את מקום העבודה שלהם על הרקע הזה, אני חושב שאנחנו, כבית-המחוקקים של מדינת ישראל, צריכים לעשות מעשה.

ניצן הורוביץ: הכנס הזה שקיימנו היום בכנסת, מתקיים זאת השנה החמישית, ומשנה לשנה מספר חברי הכנסת שמגיעים אליו הולך וגדל.

ניצן הורוביץ: אני שמח על כך, אני רואה בזה ביטוי ללגיטימציה של העניין, להזדהות, לסולידריות מחברי כנסת מכל הסיעות בבית כמעט – כמעט – אבל עדיין העניין הזה דורש הסדרה חקיקתית.

ניצן הורוביץ: אני לא יכול להתעלם מהקשר בין האמירות המסיתות, בין הביטויים, בין האלימות המילולית, לבין אחר כך האלימות שחווים אותה ברחוב – ברחוב ממש.

ניצן הורוביץ: כי כשאני מקבל תלונות על אנשים שחטפו מכות, שחטפו אבנים, עם מקלות, עם כל מיני – באמת, אלימות פיזית קשה – רק כי הם – אני לא יודע מה – החזיקו יד ביד, או התחבקו, דברים הכי תמימים, הכי טריוויאליים ובנאליים, ועל זה הם הושפלו או הוכו.

ניצן הורוביץ: דבר כזה, אסור לנו להשלים אתו.

ניצן הורוביץ: ומי שחושב, חברי חברי הכנסת, שהעניין הזה הוא רק נחלה של קבוצה מסוימת או מישהו שעושה כאילו פרובוקציה – כי אני שומע אנשים אומרים: למה הם עושים פרובוקציה?

ניצן הורוביץ: חברים וחברות, זוג שמחזיק יד ביד זה לא פרובוקציה.

ניצן הורוביץ: מי שכאן לא בסדר זה אלה שתוקפים אותם ורואים בזה פרובוקציה.

ניצן הורוביץ: ולכן אני אומר:

ניצן הורוביץ: בואו כולנו נחזק את הסולידריות החברתית ובואו כולנו נתגייס כדי שתופעות כאלה לא יהיו בחברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: ושאף אחד כאן לא יחשוב שזה איזה דבר רחוק ושהוא נחלה של קבוצה מסוימת; היום זה ערבי ומחר זה חרדי – וכן, אני מודה, יש גם חרדים שמותקפים כתוצאה משנאה ומהסתה – ומחר זה רוסי, ואתמול זה אתיופי, וזה מישהו מהפריפריה וזה מישהו מתל-אביב, וזה גברים וזה נשים, וזה כו-לנו.

ניצן הורוביץ: והמטרה שלנו והמשימה שלנו ככנסת שמייצגת את החברה הישראלית זה להילחם בפשעי השנאה האלה ולהילחם בהסתה ולהילחם באלימות המילולית שמובילה לאלימות פיזית, וזאת מטרתה של הצעת החוק הזאת.

ניצן הורוביץ: עכשיו, גברתי השרה לימור לבנת, שתשיב לי, דיברתי אתך קודם, והגעתי להסכמה שהצעת החוק הזאת תהפוך להצעה לסדר-היום, כי מה שאני מעוניין בו זה דיון אמיתי בוועדה; ללבן את העניין כדי שכולנו נוכל להתאחד סביבו ובאמת לקדם את הטיפול בכך – למשל, שהדברים יודגשו במערכת החינוך, שהדברים יודגשו בקרב בני-נוער, בקרב ארגונים.

ניצן הורוביץ: ולכן, אני מוכן להפוך את זה להצעה לסדר-היום, כי אני רוצה שהנושא הזה יטופל, וזה באינטרס של כולנו, מעבר למחלוקת המפלגתית, מעבר להשתייכות הפוליטית, לטפל בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: ואני יודע שאת שותפה לי בקו הזה, ואני יודע שהרבה מאוד חברי כנסת שותפים בעניין, כי את העניין הזה, חברות וחברים, בעניין הזה צריך סוף-סוף לטפל.

ניצן הורוביץ: ואם אני עוד פעם אחת אשמע, כמו ששמעתי הבוקר בכנס, שבחורה פה בירושלים, תלמידת תיכון, התאבדה על הרקע הזה – באמת, כדי שנער או נערה יגיעו למצב הקיצוני שישימו קץ לחייהם, תחשבו מה בן-אדם כזה צריך לעבור כדי שישלח יד בנפשו, מה עבר כתוצאה מדברים ששמע מהסביבה שלו, מבית-הספר.

ניצן הורוביץ: כשהיום בשדולה שלנו הוצג מחקר שיותר מחֵצי מבני-הנוער הלהט"בים חוו הטרדה, רדיפה, השפלה, כולל חלקם תקיפה פיזית, יותר מחֵצי מבני-הנוער הלהט"בים, חברי חברי הכנסת – אנחנו חייבים לשים קץ לעניין הזה – – –

משולם נהרי: חַצי ולא חֵצי.

ניצן הורוביץ: סליחה?

נחמן שי: מה רצית להגיד?

משולם נהרי: מחצית, לא חֵצי.

נחמן שי: אוקיי, זה – חשבתי שתגיד – – –

ניצן הורוביץ: מחצית, יותר ממחצית, יותר ממחצית.

משולם נהרי: – – – הוא אמר חֵצי – – –

נחמן שי: זו תופעה – – –

ניצן הורוביץ: לא, יותר מחצי.

לימור לבנת: לא, על העברית.

נחמן שי: הוא העיר על העברית, אבל התופעה – מה, היא בלתי נסבלת, מה יש להגיד.

לימור לבנת: ההבדל בין חַצי לחֵצי – הוא תיקן את העברית.

ניצן הורוביץ: וזה דבר שתאמינו לי, חבר כנסת נהרי, תאמין לי, תאמין לי שגם אתה חייב – אף אחד, אף אחד לא יכול להישאר אדיש לפגיעה בבני-נוער, באמת.

ניצן הורוביץ: זה דבר שכולנו חייבים להתאחד סביבו.

ניצן הורוביץ: לכן, אני מוכן שזה יידון – –

נחמן שי: כהצעה לסדר-היום.

ניצן הורוביץ: – – כהצעה לסדר-היום, ואשמח לשמוע גם את הדברים של שרת התרבות, שתשיב על הצעת החוק הזאת.

ניצן הורוביץ: ואני באמת מסיים את הנאום שלי כאן בקריאה לכולנו, קודם כול למי מאתנו שחטא בהשתלחות, בוא נאמר את זה, חריגה, נגד קבוצות מסוימות בחברה הישראלית, למתן את דבריו, וכולנו כאן – לגנות יחד תופעות של הסתה ושל אלימות מילולית, שמובילות, לצערי הרב, גם לפגיעה, לתקיפה, עד כדי התרת דם של ממש.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אחרוג מהפרוטוקול ואצטרף אליך בכל מילה שאמרת.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני מזמין עכשיו את השרה לימור לבנת להשיב, בשם שרת המשפטים.

נחמן שי: תודה.

זהבה גלאון: אדוני, זו פעם ראשונה שאתה מנהל את הישיבה בתור סגן?

נחמן שי: כן, גברתי, חברת הכנסת גלאון.

קריאה: ברכות, נחמן.

קריאות: – – –

קריאה: בירכנו אותו.

נחמן שי: אבל חברת הכנסת לביא בירכה.

נחמן שי: האמת, בירכה גם בירכה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: עליזה – – –

נחמן שי: בבקשה, השרה לבנת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, קודם כול, מובן שהצעתך להפוך את זה להצעה לסדר-היום – סיכמנו עליה לפני שעלית לדוכן, ואני חושבת שהיא גם נכונה וטובה, משום שאכן יש כאן קושי מסוים.

לימור לבנת: אני משיבה כאן לא כשרת התרבות אלא בשם שרת המשפטים, שאמורה הייתה להשיב על הצעת החוק וביקשה ממני להשיב בשמה.

לימור לבנת: יש כאן קושי כאשר יש צמצום של גבולות חופש הביטוי – הזכרת את זה קודם – דבר שאנחנו לא רוצים מחד גיסא, ומאידך גיסא הצורך באמת להגן מפני פוגענות ופגיעה באותה קבוצת אוכלוסייה של הקהילה הלהט"בית שהזכרת אותה כאן.

לימור לבנת: והקושי הזה, באמת, שמוצב כאן – יש, אגב, מענים לזה בחוק היום.

לימור לבנת: אני יכולה לקרוא לך כאן ולקרוא כאן בפני המליאה את התשובה, אבל אני אוותר על זה, ורק אומר מילים קצרות שמתייחסות לדברים שאמרת כאן.

לימור לבנת: אני – – –

נסים זאב: – – – כמה מילים לגבי התשובה להחמרה, למה שקיים בחוק.

לימור לבנת: למה שקיים בחוק?

לימור לבנת: אני יכולה לומר.

לימור לבנת: יש איסור – – –

נסים זאב: זה גם התיקון שלך.

לימור לבנת: אני יכולה להגיד, יש איסור – אני אומר – סליחה, חבר הכנסת נסים זאב, אם אתה מבקש אז אני אומר: על התבטאויות פוגעניות ומסוכנות ואפליה יש, למשל, איסור בסעיף 144ד2 בחוק העונשין על הסתה לאלימות; יש איסורים שקבועים בחוק: איסור אפליה במוצרים, שירותים, כניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, עיסוקים; חוק איסור לשון הרע; סעיף 144ו לחוק העונשין – אני השבתי קודם לחבר הכנסת טיבי בעניין אחר, אבל בדיוק לאותו סעיף, שקובע נסיבה מחמירה לעבירה אחרת, שמבוצעת ממניעים של גזענות או עוינות כלפי ציבור, ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: זאת אומרת, התוספת לסעיף הגזענות כאן יכולה עוד לצמצם את חופש הביטוי, דבר שלא היינו רוצים לעשות, ולכן יש כאן התנגשות מסוימת שהיא בעייתית, וספק אם זה המענה הנכון לאותם דברים שהעלה כאן חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

לימור לבנת: זה שנים רבות מאוד אני מכירה היטב את הסוגיות שהעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואני עושה כמיטב יכולתי גם לפעול כדי לסייע לאותם – בעיקר הוא דיבר כאן על בני-נוער, כי באמת עיקר המצוקה היא של בני-נוער; לא רק, אבל עיקר המצוקה היא של בני-נוער.

לימור לבנת: אספר אולי על חוויה שעברתי לפני כחודש, חודש וחצי; אפשר למצוא את זה גם בדף הפייסבוק שלי.

לימור לבנת: ביקרתי ב"בית דרור" בתל-אביב, בית שהוא מקום לבני-נוער וצעירים, בעיקר באמת צעירים מאוד, שפשוט נזרקו וגורשו ולא יכלו להישאר בביתם משום שהם או הומואים או לסביות או טרנס, והם מצאו את עצמם ברחוב, ללא בית, ללא מזון, לפעמים מוכים.

לימור לבנת: הם הגיעו בדרך כלל דרך שירותי הרווחה או דרך המשטרה, תחנת משטרה שהם פנו אליה, או דרך מישהו שחיבר אותם, קישר אותם.

לימור לבנת: והם הגיעו לשם, לתל-אביב – אגב, מכל הארץ; פגשתי שם בחור – חלקם מבתים נורמטיביים, חלקם מבתים חלשים מאוד, משפחות חלשות מאוד – פגשתי שם מישהו מהקהילה החרדית, בית עם עשרה, שמונה ילדים, סליחה.

לימור לבנת: וכולם כולם במצב נפשי קשה ביותר, ושם הם מקבלים הרבה אהבה וחום, ואוכל כמובן, וטיפולים פסיכולוגיים ועובדים סוציאליים – – –

קריאה: זו עמותה?

לימור לבנת: מדובר בעמותה, כן, בעמותה.

לימור לבנת: והם מקבלים פשוט את כל מה שחסר להם.

לימור לבנת: גם כך קשה להם מלכתחילה, אבל שם לפחות הם מקבלים את היכולת ונמצאים שם תקופה מסוימת, ואחר כך, גם כן – לאן הם הולכים אחר כך?

לימור לבנת: יש גם כאן קושי מאוד מאוד גדול.

לימור לבנת: אבל לשמוע את הסיפורים שלהם – הם, אגב, אמרו לי שאף פעם לא היה שם שר קודם לכן, והם כל כך התרגשו מבואי.

לימור לבנת: אבל ישבתי אתם בלי מצלמות, בלי כלום, פשוט באתי לבד.

לימור לבנת: ישבתי ודיברתי אתם, ולא יום הגאווה ולא שבוע גאווה ולא חודש הגאווה – פשוט באתי ודיברתי אתם.

לימור לבנת: דיברתי ושמעתי אותם וחיבקתי אותם, פשוט חיבקתי אותם, פיזית, ובכיתי אתם, וצחקתי אתם, וזה פשוט לא יתואר, לא יתואר מה הם חוו, ומה הם חווים, ומה הם עברו ומה הם עוד יעברו.

לימור לבנת: ולשמוע את הדברים האלה, כדי להבין אותם, כדי לשמוע אותם, כדי לחוש אותם, כדי להרגיש אותם – כל אדם, באשר הוא אדם, וזה לא משנה אם הוא חרדי, וזה לא משנה אם הוא דתי, וזה לא משנה אם הוא לא מסכים, וזה לא משנה אם הוא חושב שזו מחלה, זה לא חשוב בכלל מה הוא חושב, היה צריך להבין מה ילד כזה או נער כזה או נערה כזאת עוברים.

לימור לבנת: ואחד מהם בסוף ניגש אלי, הוא בא ממשפחה חרדית מהצפון, והוא חיבק אותי ואני חיבקתי אותו בחזרה, ואני רוצה לספר לכם דווקא מה הוא אמר – לכם, מהמפלגות החרדיות: אני חיבקתי אותו, והוא חיבק אותי עוד יותר חזק, ואני חיבקתי אותו יותר חזק, ואז הוא אמר לי: זה חיבוק של אימא.

לימור לבנת: והוא בכה והוא אמר לי: יש לי שמונה אחים ואחיות, ואני לא אראה אותם יותר, אני לא יכול לראות אותם, ועכשיו נולדה לי עוד אחות קטנה, ואני לא יכול לראות אותה יותר, אני אף פעם לא אראה אותם, כי לא נותנים לי לבוא ולא נותנים לי לראות אותם.

לימור לבנת: אני אומרת את זה עם דמעות בעיניים.

לימור לבנת: תקשיבו, רק תקשיבו, זה ממש לא משנה, רק תחשבו שנייה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: תודה לשרה לימור לבנת.

נחמן שי: לאן את מציעה, גברתי, ועדת חינוך?

לימור לבנת: ועדת חינוך.

נחמן שי: חינוך?

ניצן הורוביץ: ועדת חינוך.

נחמן שי: חינוך.

נחמן שי: אוקיי, יש הסכמה בין השרה לבין המציע להעביר לוועדת החינוך.

נחמן שי: אנחנו נצביע על זה, ברשותכם.

נחמן שי: אוקיי, בבקשה, השעון רץ.

נחמן שי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה לגזענות), התשע"ג–2013, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

נחמן שי: תוצאות ההצבעה: 15 בעד – סליחה, אז אני מצרף את הצבעתה של השרה לבנת, וחברת הכנסת עליזה לביא, שתיהן הצביעו בעד, וגם חבר הכנסת אילן גילאון, וגם קארין אלהרר, סליחה, קארין.

נחמן שי: זהו, עוד ארבעה נוספו, אז 19 היו בעד ההצעה.

נחמן שי: היא עוברת לוועדת החינוך.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: [הצעת חוק פ/1497/19; נספחות.

נחמן שי: ]

נחמן שי: הנושא הבא, הצעת חוק פ/1497, הצעת חוק ברית הזוגיות לבני ובנות אותו מין, התשע"ג–2013.

נחמן שי: המשיבה תהיה השרה לימור לבנת, בשם שרת המשפטים.

נחמן שי: הצעת חברת הכנסת סתיו שפיר וקבוצת חברי הכנסת.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת שפיר.

נחמן שי: לרשותך עשר דקות.

נחמן שי: תהיה הצבעה שמית.

נחמן שי: בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, וברכותי, נחמן, על ישיבתך הראשונה.

נחמן שי: תודה.

סתיו שפיר: במפגש עם התא הגאה בליכוד, שהתקיים בפברואר השנה, אמר שר הביטחון משה יעלון: תראו אותי כמי שמגויס למען הקהילה ההומו-לסבית בכל מה שקשור לזכויות, בכל מה שקשור למניעת אפליה, בכל מה שקשור ללחימה בהומופוביה.

סתיו שפיר: אני מגויס, ולא מגמגם בזה, לא מהסס בזה ולא מתלבט בזה.

סתיו שפיר: יש לי קו ברור, מצפון ברור.

סתיו שפיר: בריאיון לאתר "מאקו", בינואר 2013, לפני הבחירות, אמרה שרת התרבות לימור לבנת: אנו מאוד רוצים שלא נהיה תלויים בש"ס כדי לקדם את זכויות הלהט"ב ונושאים נוספים שחשוב לקדם, שראש הממשלה לא יהיה תקוע ולא יהיה תלוי בש"ס, במפלגות שלא מכניסות נשים לרשימה כהגדרה, ובוודאי ברשימות שקהילת הלהט"ב היא בעיניהם דבר פסול מכול וכול.

סתיו שפיר: השרה לבנת מצאה לנכון גם להדגיש: בליכוד מרגישים מחויבים לשוויון לקהילת הלהט"ב.

סתיו שפיר: נפעל יחד עם כוחות אחרים בממשלה רחבה, ונוכל לבצע את זה.

סתיו שפיר: אם נהיה בקואליציה רק עם גורמים כמו ש"ס, שיפריעו, לא נוכל לבצע זאת.

סתיו שפיר: באירוע שהתקיים באותו חודש אמרה לבנת באופן חד-משמעי: אני אישית מתכוונת לתמוך בנישואים חד-מיניים.

סתיו שפיר: שר אחר ממפלגתה, גדעון סער, אמר ביולי 2010:

סתיו שפיר: החברה הישראלית חותרת לשוויון זכויות לכל בניה ובנותיה.

סתיו שפיר: עלינו לחסום את הדה-לגיטימציה של הקהילה הגאה, את הלגיטימציה של ההומופוביה, מאבק קשה וארוך שכרוך בזכויות.

סתיו שפיר: השר לעניינים אסטרטגיים יובל שטייניץ אמר בפגישה עם התא הגאה של הליכוד: אסור להתעלם מכל כך הרבה אזרחי מדינת ישראל.

סתיו שפיר: לפני 15 שנים חשבתי שלא נכון לאפשר נישואים גאים, היום אני מבין את הנקודה הזאת הרבה יותר מאשר בעבר.

נחמן שי: רק מילה אחת:

נחמן שי: אני רוצה לומר שהוגשה בקשה להצבעה שמית, אז אני מיידע את כל חברי הכנסת.

נחמן שי: הפסקתי – – –

משה גפני: אני אצביע נגד.

נחמן שי: זכותך להצביע ככל שתרצה.

נחמן שי: בבקשה, חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: חבר הכנסת בועז טופורובסקי כתב בחשבון הפייסבוק שלו ב-10 באוקטובר, לצד תמונה מהחתונה של אחותו, שהתחתנה עם אישה: שלי ולירון, אני מבטיח לכן שלא אנוח עד שהמדינה תכיר בנישואים שלכן כמו שמכירים בשלי.

נסים זאב: – – – אין בושה, לא נשארה לכם בושה – – –

סתיו שפיר: שרת הבריאות יעל גרמן אמרה: באנו לשנות – –

נסים זאב: – – – בושה – – –

סתיו שפיר: – – חופש דת ומצפון.

סתיו שפיר: הבוקר, בישיבת השדולה הגאה של עפר שלח וניצן הורוביץ, אמרה: כולנו שווים, זכותם של כולם להיות הורים.

סתיו שפיר: ויש עוד, ואני יכולה להמשיך לצטט – יאיר לפיד שאמר:

סתיו שפיר: אני רוצה להגיע ליום שבו הקהילה הגאה בישראל לא תצטרך עוד להיאבק על זכויותיה, משום שהיא תקבל אותן באופן ברור מאליו.

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: באותו ערב אמר ראש מפלגת יש עתיד כי יפיל – – –

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: סוף-סוף אני רואה שיתוף פעולה בין יש עתיד לבין החרדים.

נסים זאב: בושה, בושה.

נסים זאב: קצת בושה.

נסים זאב: מדינה יהודית.

נסים זאב: בכי על היהודים.

נסים זאב: איזה יהודים?

נסים זאב: איזה יהודים – – –

סתיו שפיר: – – – כי יפיל הצעת חוק לנישואים אזרחיים שלא תכלול הומואים ולסביות – –

תמר זנדברג: – – –

סתיו שפיר: – – כך אמר יאיר לפיד – – –

נסים זאב: – – – תתביישי לך – – –

סתיו שפיר: – – – כל חוק נישואים אזרחיים מוכרח לכלול את הזכויות של הקהילה הלהט"בית, כמו שכל חוק פונדקאות מוכרח גם כן לכלול את הקהילה.

סתיו שפיר: במצעד הגאווה, חברים – בדיוק עוד יומיים חל מצעד הגאווה שוב – במצעד הגאווה בדיוק לפני שנה אמר שר האוצר: אני רוצה לדבר על הזכויות של זוגות בקהילה הלהט"בית להינשא האחד לשני.

סתיו שפיר: לכל זוג מותר להתחתן ולהיות מקודשים זה לזה וזו לזו.

סתיו שפיר: לפיד הוסיף ואמר: אני רוצה לדבר על הרצון שלי למשוך את מדינת ישראל, את כנסת ישראל ואת ממשלת ישראל לעגן את הנישואים החד-מיניים בחוק הישראלי.

סתיו שפיר: בנאום אחר, עוד לפני הבחירות, לפיד הבטיח לאנשי הקהילה הגאה שהוא תומך בימים אלה בכל דבר: הוא ילך להפגנות, הוא יקים תא להט"בי, תומך בכנסת בכל הצעה שתקדם את הקהילה הגאה.

סתיו שפיר: אז רגע, אני לפני שנה הגשתי יחד עם חברי מפלגתי, כל סיעת העבודה, ויחד עם חברת הכנסת מירי רגב וחבר הכנסת דוד צור מהליכוד ומהתנועה, הצעת חוק שתאפשר להומואים ולסביות להינשא באמצעות מוסד ברית הזוגיות, מחוץ למוסד הרבנות – לא פוגעים במוסד הזה, רק מאפשרים להם לזכות באותן זכויות שזוגות סטרייטים יכולים לקבל, זה הכול.

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: ומה הן הזכויות האלה?

סתיו שפיר: הזכויות האלה, חברים – –

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: – – עם כל הרומנטיקה – – –

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: – – – עם כל הרומנטיקה שיש פה בחדר, זכויות שכרוכות בנישואים כוללות זכויות כלכליות וחברתיות רבות: הטבות במשכנתה, בבנק, בזכויות עירוניות, בזכויות חברתיות, בהורות, בביטוח לאומי, זכויות בירושה, הכרה על-ידי מדינות אחרות לצורכי ויזה לצורכי לימודים בחו"ל.

סתיו שפיר: כל הזכויות האלה נשללות היום מהקהילה הלהט"בית, כי אין להם דרך להינשא בישראל.

סתיו שפיר: עשרות מדינות ברחבי העולם כבר התקדמו בשנה או בשנתיים האחרונות לעבר נישואים להומואים ולסביות.

סתיו שפיר: כמעט כולן.

סתיו שפיר: אנחנו נמצאים הרחק הרחק, לצד מדינות כמו איראן.

סתיו שפיר: אלה המדינות שאנחנו מעמידים את עצמנו בשורה אחת אתן, במקום להצטרף למערב.

סתיו שפיר: ולמה?

סתיו שפיר: בעוד כמה דקות תעלה פה הצעת חוק שיכולה לאפשר כבר ממחר להומואים ולסביות להינשא.

סתיו שפיר: זה לא יפריע למוסד הרבנות, זה לא קשור להפרדת דת ומדינה, זה יאפשר להם פשוט לזכות באותן זכויות שאנחנו היום יכולים לקבל בנישואים, זה הכול; יאפשר למדינת ישראל להצטרף למדינות המערב, להצטרף למאה ה-21, לא להיות תקועים במאה ה-19, זה הכול.

סתיו שפיר: זה החוק הזה.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שהחוק הזה לא יעבור כאן?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שהקואליציה הולכת להתנגד להצעת החוק הזאת?

סתיו שפיר: איך?

סתיו שפיר: הרי בדיוק חברי הקואליציה, שאני מסתכלת עליכם, אני יודעת מי אתם: אתם תומכים בזכויות הקהילה, אתם תומכים בלהט"בים – חלק מהעוזרים הפרלמנטריים שלכם הם הומואים ולסביות, אני יודעת כמה אתם מחוברים לקהילה – איך תוכלו להצביע נגד ההצעה הזאת?

סתיו שפיר: איך?

סתיו שפיר: ההצעה הזאת מייצרת מצב שכבר ממחר – – –

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: חבר, אם זה לא מוצא חן בעיניך, אתה לא מוכרח להצביע.

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: אני מבינה את מי שמתנגד.

סתיו שפיר: יותר מזה, חבר הכנסת זאב, יותר מזה: אני מבינה את מי שמתנגדים מטעמי דת – –

נסים זאב: – – –

נחמן שי: חבר הכנסת זאב, חבר הכנסת זאב.

סתיו שפיר: – – אני לא מבינה את מי שלא מתנגדים ויצביעו נגד, את זה אני לא מצליחה להבין.

סתיו שפיר: איך מי שלא מתנגד להצעה כזאת – הרי ברור שאתם לא מתנגדים, איך אתם תצביעו נגד?

סתיו שפיר: לפני שנה, כשהחתמתי פה חברי כנסת על ההצעה הזאת, לא הסכמתם לחתום, הבטחתם שיש לכם הצעה משלכם – –

נסים זאב: – – –

קארין אלהרר: – – –

רות קלדרון: – – –

סתיו שפיר: – – הבטחתם לפני שנה.

סתיו שפיר: לפני שמונה חודשים, כשהבאתי את ההצעה הזו לוועדת שרים לחקיקה, שוב הבטחתם.

סתיו שפיר: יש לכם הצעה משלכם?

סתיו שפיר: מה קורה עם ההצעה הזו?

קארין אלהרר: – – –

רות קלדרון: – – –

סתיו שפיר: כמה זמן צריך לחכות?

סתיו שפיר: כמה זמן צריך לחכות עד שההצעה הזאת תעבור?

סתיו שפיר: האם גם במצעד הגאווה של 2015 נחכה להצעת החוק הזו?

סתיו שפיר: האם גם במצעד הגאווה של 2016 נגיד "מה קרה אתה"?

סתיו שפיר: אנשי יש עתיד יקרים, יש לי הפתעה בשבילכם: נפתלי בנט לא הולך להגיע למצעד הגאווה ואורית סטרוק לא הולכת לרקוד על המשאיות עם דגלים צבעוניים, זה פשוט לא הולך לקרות – –

קארין אלהרר: – – –

סתיו שפיר: – – אתם נכנסתם לקואליציה הזו, שבה סיכלתם מראש את האפשרות לקדם הצעות חוק שיביאו אותנו קדימה.

סתיו שפיר: עזבו את זה.

סתיו שפיר: אתם, בתוקף המשרדים שלהם אתם אחראים: משרד האוצר, משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד התרבות כמובן, משרד הפנים – אתם יכולים היום לקדם שלל הצעות למען הקהילה הלהט"בית, למען לסביות, הומואים וטרנסג'נדרים; אתם יכולים לקדם את זה באמצעים מינהליים, באמצעות שינוי תקנות, חקיקה שתשנה – – –

יעל גרמן: – – – יותר מהממשלה הזו.

יעל גרמן: אנחנו, כל הממשלה, וראש הממשלה, בהחלטה תקדימית, הרמנו יד בעד חוק הפונדקאות.

יעל גרמן: במשרד הבריאות כל הזמן עוסקים בנושא.

יעל גרמן: זאת הממשלה שמקדמת יותר מכל ממשלה אחרת פתרון – – –

סתיו שפיר: חוק הפונדקאות, על עיקריו אני מברכת, אף שגם שם, לצערי, יש בעיות.

סתיו שפיר: אני מברכת על המצב, וגם בירכתי אותך פעמים רבות על האומץ לעשות זאת.

סתיו שפיר: אני אתן לך עוד דוגמאות לדברים שניתן לעשות.

סתיו שפיר: גם אנחנו, גם מפלגת העבודה, גם כשהיא ישבה בקואליציה הרבה יותר קשה מהקואליציה שאתם נמצאים בה היום, הצליחה לקדם.

סתיו שפיר: כשיושב-ראש מפלגתי כיהן כשר הרווחה הוא הצליח לקדם, בשינוי מינהלי, מבלי להביא את זה להצבעה פה, בשינויים מתוקף תפקידו כשר, את מה שהיום אפשר לך לקדם את חוק הפונדקאות – –

יעל גרמן: סתיו, בואי נשתף פעולה – – –

סתיו שפיר: – – אישור לבני זוג הומואים לאמץ ילדים בישראל.

יעל גרמן: בואי נשתף פעולה.

סתיו שפיר: אני ביקשתי לשתף פעולה.

סתיו שפיר: אומרת לי השרה גרמן: בואי נשתף פעולה.

נסים זאב: – – –

נחמן שי: חבר הכנסת נסים זאב.

סתיו שפיר: אני מסכימה לחלוטין, ולכן פניתי אליכם לפני שנה בבקשה לעשות את התיקון הקטן הזה, תיקון מזערי בדרך, אני מקווה, לנישואים אזרחיים לכולם.

סתיו שפיר: בינתיים – תיקון קטן שיכול להביא לשינוי מדהים כבר היום, בדרך לשינוי הגדול.

סתיו שפיר: אני ממש מבקשת מכם:

סתיו שפיר: אחרי שנה שהמתנתי להתקדמות בנושא הזה, וחיכיתי ולא הבאתי את ההצעה הזאת למליאה, אני מבקשת שהיום תפעלו לפי המצפון, לא לפי קואליציה–אופוזיציה, אלא לפי האינטרס המשותף של כולנו.

סתיו שפיר: רגע לפני מצעד הגאווה, בואו נביא בשורה אדירה לקהילה הגאה בישראל.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: תשיב השרה לימור לבנת, בשם שרת המשפטים.

יצחק וקנין: רבותי, בסיום תשובת השרה תתקיים הצבעה שמית, בהתאם לבקשת 20 חברי כנסת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שוב מתכבדת להשיב בשם שרת המשפטים, על הצעת החוק של חברת הכנסת סתיו שפיר.

לימור לבנת: אני מציעה רק שחברת הכנסת סתיו שפיר לא תטעה כאן אף אחד.

לימור לבנת: אני שמעתי את כל הציטוטים, את כל הקריאות הנרגשות והנלהבות של חברת הכנסת שפיר, ואני באמת ממליצה: אף אחד לא ילמד אותי, אף אחד לא יטיף לי, איך להתנהג או מה לעשות כלפי הקהילה הגאה, הקהילה הלהט"בית.

לימור לבנת: אני באמת ממליצה, מכיוון שאני הייתי במשרד – כשהייתי שרת התרבות, עוד בקדנציות קודמות – במשרד הממשלתי הראשון שנתן זכויות לקהילה הלהט"בית.

לימור לבנת: אז אנא, באמת, קצת צניעות וקצת ענווה.

לימור לבנת: לי, נא לא להטיף.

לימור לבנת: ואני גם חושבת שלמשרדי ממשלה אחרים בממשלה הזאת אין מקום כאן להטיף הטפות.

לימור לבנת: אז להתחיל להסביר לנו שאנחנו יכולים כל אחד במשרדו לעשות, וכל אחד – אני באמת חושבת שדרושה כאן קצת ענווה.

סתיו שפיר: למה שתצביעו נגד?

סתיו שפיר: – – –

לימור לבנת: שמעתי אותך בקשב רב.

לימור לבנת: זה כדי להתחיל.

לימור לבנת: אבל עכשיו, בואו נלך באמת לעניינה של הצעת החוק שאת הצעת כאן.

לימור לבנת: המצב בחוק בישראל הוא שנישואים נערכים לפי הדין האישי הדתי, ולכן בני-זוג ובנות-זוג מאותו מין לא יכולים להינשא.

לימור לבנת: נכון ציטטת דברים שאני אמרתי וגם אמרו כאן רבים מחברי.

לימור לבנת: מטרת החוק שאת מציעה היא לאפשר לבני או בנות זוג מאותו מין למסד באופן רשמי את החיים שלהם במסגרת מקבילה לנישואים – ומטרת החוק בעיני היא ראויה – אבל יש גם בני-זוג רבים שאינם מאותו מין, אלא גבר ואישה, אישה וגבר, והם מנועים מלהינשא בשל הוראות הדין הדתי, אותו דין אישי דתי שעל-פיו נערכים נישואים בישראל, מטעמים שונים, מסיבות שונות.

לימור לבנת: וגם מי שנישואים דתיים מנוגדים לתפיסת עולמם מטעמים שונים, גם הם לא יכולים להינשא כאן, והם נאלצים להינשא מחוץ לישראל.

לימור לבנת: כדי לתת לכל הדברים האלה מענה, לא רק למה שאת מעלה כאן, אלא לכל מי שלא יכול או לא רוצה להינשא על-פי הדין הדתי הנוהג בישראל, משרד המשפטים הפיץ תזכיר חוק חיים משותפים, התשע"ד–2014, שקובע מסגרת חוקית לחיים משותפים של בני-זוג שאינם יכולים להינשא לפי הדין הדתי.

לימור לבנת: לכן אין מקום לקדם חקיקה שאינה מספקת מענה לכל מי שאינם יכולים או אינם מעוניינים להינשא לפי הדין הדתי.

לימור לבנת: לאור האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק האמורה.

לימור לבנת: אני מציעה, כאמור, לא להטעות את הכנסת ולא להטעות את חברי הכנסת, ולא לנסות ולתפוס איזו בעלות על מה שיש מי שעושים כבר מזה שנים, לא רק מהיום.

סתיו שפיר: מתי אתם מתכוונים לעשות?

סתיו שפיר: מתי אתם מתכוונים להפוך את זה – – –?

סתיו שפיר: מתי זה יקרה?

לימור לבנת: בכל הכבוד הראוי, אני שמחה על כל מי שמצטרף, כל מי שמצטרפת, לתמיכה בזכויות הקהילה הלהט"בית, ואני באמת מברכת על כך מאוד, כמי שעוסקת בזה וכמי שתומכת בכך כבר שנים, לא רק בהצהרות אלא גם במעשים.

לימור לבנת: אני באמת מברכת על זה, אבל בין זה לבין לעמוד כאן מעל הדוכן ולהטיף לי ולאחרים, אני חושבת שהמרחק הוא עוד מרחק רב.

לימור לבנת: תודה רבה.

לימור לבנת: אני מבקשת מהכנסת להתנגד להצעת החוק.

משה גפני: למה לא לעשות – – –

יצחק וקנין: תודה לשרה לימור לבנת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר, יש לך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אם את מוכנה ואת מסכימה – – –

סתיו שפיר: אני מוכנה – – –

נסים זאב: אם היא מוכנה לתת לי לדבר במקומה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, שב במקומך.

יצחק וקנין: אתה צועק בעמידה, וזה לא מקובל.

יעל גרמן: – – –

יצחק וקנין: את מסכימה שהיא גם תשיב חמש דקות?

סתיו שפיר: – – –

יצחק וקנין: אני מאשר לה, אבל אני צריך את ההסכמה שלך.

יצחק וקנין: אוקיי, שלוש דקות לחברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה – השרה יעל גרמן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לך.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: השרה לבנת והשרה גרמן, יש לי הרבה מאוד הערכה כלפי פועלכן ומסירותכן לקהילה, ומתוך ההערכה הזו אני פונה אליכן היום.

סתיו שפיר: את הטיעון על כך שאתם מתנגדים להצעה הזו מכיוון שהיא לא חלק מהצעה כוללת לנישואים אזרחיים או ברית הזוגיות, שזה דבר שתלוי בעיני המתבונן – גם יש שיגידו פה, חלק מחברי, שברית הזוגיות זה לא מספיק ושצריך נישואים אזרחיים.

סתיו שפיר: את הטיעון הזה שמעתי לפני שנה, הקשבתי לו, ולכן גם לא הבאתי אותה להצבעה עד כה.

סתיו שפיר: לכן חיכיתי.

סתיו שפיר: אמרתי: גם אני תומכת בנישואים אזרחיים לכול, אני רוצה לראות את זה קורה.

סתיו שפיר: העניין הוא שלא ראיתי את זה קורה, ואני גם לא מאמינה ואני לא יודעת אם בקואליציה הזו תצליחו להעביר את ההצעה הזאת.

לימור לבנת: הופץ תזכיר חוק ממשרד המשפטים.

לימור לבנת: זה לא היה קודם, זה עכשיו.

סתיו שפיר: ועדיין, הדבר הזה נמצא בבישול בתנור כבר שנה.

סתיו שפיר: ואני אומר לך משהו אחר.

סתיו שפיר: תחשבו אחרת: אפשר היום לקדם את התיקון הזה, שהוא תיקון קטן.

סתיו שפיר: תיקון קטן, שלחלק מאזרחי ישראל הוא לא יהיה משמעותי, אבל הוא יהיה משמעותי ליותר מ-10% מהקהילה הישראלית, שנקראת הקהילה הגאה.

סתיו שפיר: יותר מ-10% מהציבור הישראלי יזכו לזכויות שוות בכל הנושאים החברתיים והכלכליים שתיארתי עכשיו, זה הכול.

סתיו שפיר: אחרי התיקון הזה הדרך אל ברית הזוגיות לכולם תהיה הרבה יותר קלה, כי אז יבואו יתר אזרחי ישראל – הסטרייטים, ההטרוסקסואלים – ויגידו: אנחנו מופלים לרעה, כי אנחנו לא יכולים להינשא דרך ברית הזוגיות.

סתיו שפיר: הדרך תהפוך להיות הרבה יותר פשוטה בשביל כולנו, אם נרצה, אם יהיה האומץ הפוליטי.

סתיו שפיר: אבל עד אז, מה המניעה לאשר חלק קטן בחוק הגדול של כולכם?

סתיו שפיר: למה להתנגד לו?

קריאות: – – –

סתיו שפיר: למה שתצביעו עכשיו נגד?

סתיו שפיר: החוק הזה נוסח על-ידי החוג הגאה של מפלגת העבודה, החוק שפועל רבות לטובת הקהילה הגאה, שבראשו עומדים גם יו"ר וגם יו"רית.

סתיו שפיר: אנחנו הולכים להמשיך ולהיאבק על הדבר הזה, כמו שניאבק בעתיד למען החוק שלכם ולמען החקיקה שמקדמות שלי יחימוביץ ומרב מיכאלי ממפלגתי לברית הזוגיות ונישואים אזרחיים, למען החקיקה שיקדמו סיעת מרצ, למען כל חוק שיקדם את כולנו.

סתיו שפיר: אנחנו נבוא ונצביע בעד.

סתיו שפיר: אנחנו לא נצביע נגד משהו שאנחנו מאמינים בו.

סתיו שפיר: כמו שאנחנו מצביעים בעד חקיקה שלכם מהקואליציה, בלי קשר להיותנו אופוזיציה – –

קריאות: – – –

רות קלדרון: – – – לא הצבעתם בעד.

סתיו שפיר: – – וכמו שבוועדת הכספים אני לעתים אצביע ביחד עם הקואליציה, כי אני מצביעה עניינית ולא פוליטית, לא על קרדיטים ואגו, אלא על העניין.

סתיו שפיר: אבל חברים שמחכים לכם כמעט שנה, בדיוק שנה השבוע, ודברים לא מתקדמים – זה תפקידנו לבוא ולעשות מאמץ גדול – –

נסים זאב: – – –

סתיו שפיר: – – על מנת לקדם אותה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: תשיב השרה יעל גרמן, שרת הבריאות.

יצחק וקנין: גברתי השרה, לרשותך חמש דקות בלבד.

יעל גרמן: זה יהיה אפילו פחות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי היקרות, חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, סתיו, אני ממש מדברת אלייך.

יעל גרמן: אסור אפילו לרגע שתחשבי שההתנגדות שלנו לחוק הזה נובעת באמת מכך שאנחנו קואליציה ואת באופוזיציה.

יעל גרמן: זה בשום פנים ואופן לא נכון.

יעל גרמן: אני לא אומרת שאין לעתים מקרים כאלה, אני אהיה מאוד נאיבית, אבל זה ממש לא המקרה.

יעל גרמן: אני באמת מאמינה שכאשר אנחנו באים לקדם קבוצות חלשות בחברה, קבוצות מודרות, קבוצות שמופלות לרעה – ולא משנה אם נשים, הומוסקסואלים, ערבים או כל קבוצה אחרת – אנחנו חייבים לשתף פעולה, ואני יודעת שאנחנו משתפים פעולה.

יעל גרמן: הסיבה לכך שאנחנו מתנגדים לחוק הזה היא שאנחנו מניחים הנחה הפוכה להנחה שאת הבעת.

יעל גרמן: את באת ואמרת: אם נעביר את החוק הזה, שמדבר רק על נישואים אזרחיים או נישואים בין בני אותו מין, זאת אומרת הומוסקסואלים ולסביות, זה יכשיר את הדרך ויפתח את הדרך לברית הזוגיות לכול, וההנחה שלנו היא בדיוק הפוכה:

יעל גרמן: אנחנו מאמינים שיהיה מאוד מאוד קל לאנשים שמאוד מתנגדים לברית הזוגיות להיאחז בחוק הזה, שבמידה מסוימת הוא אפילו פותר להם כמה בעיות – ואני בטוחה שאת יודעת למה אני מתכוונת: פותר להם בעיות של נישואים ושל גירושים וכו' – ייתפסו בחוק הזה ויאמרו: זהו זה, החוק הזה עבר, גמרנו, לא צריך יותר חוק, ולא נוכל – – –

סתיו שפיר: למה?

יעל גרמן: מייד.

יעל גרמן: אני הקשבתי לך.

יעל גרמן: אני מבקשת שתקשיבי כדי שתביני – –

נסים זאב: היא רוצה לעבות את החוק הזה.

נסים זאב: היא צודקת, זה לא מספיק.

יעל גרמן: – – שזה ממש ממש לא נובע מקואליציה ואופוזיציה.

יעל גרמן: זה נובע מאמונה, ממש מביטחון, שהחוק הזה יחבל בחוק היותר-גדול.

יעל גרמן: אבל יש עוד עיקרון שאני מאמינה בו.

יעל גרמן: כשאנחנו מדברים על הקהילה הגאה – – –

אבישי ברוורמן: שרת הבריאות, למה לא תיקחי את זה, תצמידי את זה לחוק?

יעל גרמן: רגע.

יעל גרמן: רק רגע.

יעל גרמן: תכף יש לי איזו הצעה.

יעל גרמן: רק רגע.

יעל גרמן: יש עוד נושא.

יעל גרמן: אנחנו באמת מאמינים שאסור לקחת את הקהילה ההומוסקסואלית ולבדל אותה כאן בנושא המאוד-מאוד עקרוני שנקרא – – –

סתיו שפיר: היא מבודלת עכשיו.

יעל גרמן: לא.

סתיו שפיר: היא עכשיו מבודלת, היא לא יכולה עכשיו להינשא.

סתיו שפיר: עכשיו אין לה זכויות.

יעל גרמן: אבל אנחנו לא רוצים לבדל אותה.

סתיו שפיר: היא בין כך ובין כך מבודלת.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לקחת את הקהילה ולשים אותה בכלל הציבור ולבוא ולומר: היא שווה, היא לא שונה.

יעל גרמן: ואם הקהילה שווה, אז ברית הזוגיות, אז ברית הזוגיות צריכה לחול עליה כמו על כולם.

סתיו שפיר: השרה, כשאת עושה חוק למניעת גזענות ומכניסה פנימה את הקהילה, שלא תהיה גזענות נגד הומואים ולסביות, את גם מבדילה אותה, מפני שהיא עכשיו מבודלת – –

נסים זאב: כדת משה וישראל.

נסים זאב: מה היא רוצה?

נסים זאב: – – – שהיא דת מוחמד.

סתיו שפיר: – – את מקדמת אותה ומשלבת אותה בכל החברה.

יעל גרמן: אז אנחנו לא חושבים כך.

יעל גרמן: אני מציעה דבר כזה: אני באמת מבקשת ממך, כדי שלא יצא שיש פה כאילו קואליציה ואופוזיציה כאשר כולנו בעד הקהילה, אני חושבת שבהחלט ראוי – –

נסים זאב: העיקר שיש טבעת.

נסים זאב: מה זה משנה?

יעל גרמן: – – שתצטרפי לחוק של ברית הזוגיות.

משה גפני: מה זה כולנו?

יעל גרמן: אמרה השרה לימור לבנת: יש תזכיר חוק.

יעל גרמן: אנחנו עומדים להעלות אותו.

יעל גרמן: עברה שנה קשה – – –

משה גפני: מה זה כולנו?

משה גפני: מה זה כולנו?

משה גפני: על מי את מדברת?

קריאות: – – –

יעל גרמן: אני לא יודעת, אולי בתוך כמה שבועות – קרובים.

משה גפני: מה זה כולנו?

יעל גרמן: אנחנו לא מתכוונים להמתין עוד הרבה זמן, ויש תזכיר חוק, ואנחנו רוצים לשלב ידיים, ובואו נעשה את זה ביחד ונעשה את המהפכה שכולנו רוצים: ברית זוגיות לכול, לא רק להומוסקסואלים.

משה גפני: אתם תעשו את זה עם הבית היהודי?

משה גפני: מי זה "ביחד"?

יעל גרמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשרת הבריאות – –

משה גפני: אתם תביאו את זה עם הבית היהודי – – –

יצחק וקנין: – – השרה יעל גרמן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: שמית, רבותי.

קריאות: רגע.

קריאות: רגע.

קריאות: רגע.

יצחק וקנין: אתם רוצים להגיע להסכמה?

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: רבותי – – –

משה גפני: מה זה?

משה גפני: מה זה?

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני לא אאפשר הפסקה כזאת בישיבה.

יצחק וקנין: אני נותן לכם חמש שניות להגיע להסכמה.

יצחק וקנין: לא, אני אמשיך את הישיבה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא 30 שניות – – –

אבישי ברוורמן: 35 שניות.

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, את הדברים האלה עושים – זה לא מכובד.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

יצחק וקנין: רבותי, עם כל הכבוד.

משה גפני: – – – בכנסת.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: השרה יעל גרמן.

יצחק וקנין: נא להתחיל את ההצבעה השמית.

יצחק וקנין: נא להתחיל את ההצבעה השמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – נגד דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – בעד משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח זבולון כלפה – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – אינו נוכח משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – נגד חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – בעד רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – נגד רות קלדרון – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – אינו נוכח יואל רזבוזוב – נגד כרמל שאמה-הכהן – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – אינו נוכח סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

יצחק וקנין: אני מבקש להקריא פעם שנייה את שמות אותם אלה שלא נכחו בקריאה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד אבי וורצמן – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – אינו נוכח כרמל שאמה-הכהן – אינו נוכח יוני שטבון – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח יאיר שמיר – אינו נוכח פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע, לא בהקראה הראשונה ולא בהקראה השנייה?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: עד שיוגשו אלי תוצאות ההצבעה אני רוצה לברך את ידידי חבר הכנסת נחמן שי, סגן יושב-ראש הכנסת, על ניהול הישיבה הראשונה כסגן היושב-ראש.

יצחק וקנין: אני מאחל לך הרבה הצלחה בניהול הישיבה.

אילן גילאון: חשבתי שתמיד היית שם.

שלי יחימוביץ': כן, זהו, נחמן, אתה עושה את זה בכזאת מיומנות שאין תחושת ראשוניות.

יצחק וקנין: הצעת חוק ברית הזוגיות לבני ובנות אותו מין, התשע"ג–2013, של חברת הכנסת סתיו שפיר וקבוצת חברי הכנסת – להלן תוצאות ההצבעה: 19 בעד, 51 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2113/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור שחרור רוצחים), של חברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: אני מבין שההנמקה מהמקום, או שבתמיכת הממשלה?

איילת שקד: תמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: תמיכת הממשלה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

איילת שקד: אני רוצה לפתוח בקטע ממאמר שכתבה העיתונאית סיון רהב-מאיר, כמובן סיפור אמיתי: לפני 721 שנה נפטר המהר"ם מרוטנבורג, מגדולי הרבנים בימי הביניים.

איילת שקד: בתקופה שבה הוא חי נחטפו לעתים יהודים, ובני הקהילה התלבטו אם לפדות אותם ובאיזה מחיר.

איילת שקד: פדיון שבויים נחשב מצווה גדולה, אבל מצד שני נוצר חשש מחטיפות חוזרות ונשנות של יהודים שיהפכו לסחורה מבוקשת מכיוון שאחיהם מוכנים לשלם בעבורם מחיר גבוה.

איילת שקד: בשנת 1286 נתפס הרב במהלך ניסיון לעלות לארץ-ישראל בניגוד לחוק, ונכלא בבית-הסוהר הגרמני.

איילת שקד: הקיסר רודולף הראשון דרש סכום כופר עצום כדי לשחררו.

איילת שקד: הרב בתגובה לא הרשה לקהילה היהודית לפדות אותו תמורת סכום כזה, מחשש שהתקדים יביא עוד ועוד מאסרים דומים בעתיד.

איילת שקד: לא הייתה אז תקשורת המונים, הוא לא שלח קלטות וידיאו מהכלא, וגם לא פורסמו סטיקרים "המהר"ם עדיין חי".

איילת שקד: בקור-רוח שהוא כמעט בלתי נתפס, סירב הרב במשך שנים ארוכות להיכנע לסחטנות הקיסר, המשיך ללמוד ולכתוב במעצר, ולבסוף נפטר בכלא.

איילת שקד: אפילו אחרי פטירתו סירבו השלטונות הגרמניים במשך שנים לשחרר את גופתו לקבורה.

איילת שקד: על מצבתו נכתב גם תאריך הפטירה שלו וגם תאריך הקבורה, שבע שנים אחר כך.

ניצן הורוביץ: – – – גלעד שליט, שימות בכלא?

ניצן הורוביץ: בושה וחרפה.

איילת שקד: הרב, הסבירו תלמידיו, סירב לסטות מהקביעה העתיקה של חז"ל בתלמוד: "אין פודין את השבויים יתר על כדי דמיהן מפני תיקון העולם".

מיכל רוזין: – – –

איילת שקד: כלומר, תשלום מחירים מופקעים בעסקאות כאלה אולי יביא לאנחת רווחה במקרה הספציפי שלפנינו, אבל לאורך זמן – יקלקל את העולם וסדריו.

ניצן הורוביץ: שבויי צה"ל – – – גם הם צריכים למות בכלא?

איילת שקד: הצעת החוק שלי כאן, לצערי, לא עוסקת בנושא של עסקאות וחטופים.

איילת שקד: זה באמת דבר שהממשלה צריכה לשבת בכובד ראש ולדון עליו.

איילת שקד: אבל הצעת החוק הזו מאפשרת לשופט – –

ניצן הורוביץ: אין בהצעת החוק הבדל – – –

איילת שקד: – – בזמן מתן גזר-הדין להחליט – –

זהבה גלאון: – – –

איילת שקד: – – האם האסיר הזה רצח, והאם הרצח שלו מספיק מתועב ככה שהוא צריך להינמק בכלא כל ימי חייו.

מיכל רוזין: – – –

איילת שקד: למעשה, במדרג הענישה הפלילית זה עונש אחד פחות מעונש מוות, ויותר חמור ממאסר עולם.

איילת שקד: אני חושבת שיש קונסנזוס בבית הזה על כך שרוצחים כמו הרוצחים שרצחו את משפחת אושרנקו, או כמו הרוצחים שרצחו את משפחת פוגל, מגיע להם שיינמקו בכלא עד סוף ימי חייהם.

איילת שקד: נהוג לחשוב שבמדינת ישראל אין עונש מוות, אבל יש.

איילת שקד: יש בבתי-הדין הצבאיים.

איילת שקד: המחבל האחרון שנידון כאן למוות, מישהו יודע באיזו שנה זה היה?

איילת שקד: באיזו שנה גזרו עונש מוות במדינת ישראל?

זהבה גלאון: – – –

איילת שקד: אוקיי, אז זה קרה בשנת 1994.

איילת שקד: בשנת 1994, המחבל האחרון, ששמו סעיד בדארנה, אדריכל של שני פיגועי תופת מרובי חללים בעפולה ובחדרה, קיבל עונש מוות.

ניצן הורוביץ: לא צריך עונש מוות.

איילת שקד: הרכב שופטים יוצא-דופן בראשות סגן-אלוף עודד פסנזון דן אותו למוות, אף שהתביעה לא ביקשה עונש כזה.

איילת שקד: גזר-הדין התפלמס עם הטענה שעונש מוות לא יצליח לסכל פיגועי התאבדות.

איילת שקד: אכן, מיצוי הענישה על-פי הוראות החוק אין בו כדי להרתיע מטורפים המוכנים להתאבד כשמט

איילת שקד: עני חבלה על גופם ולמצות את הדין עם המסייעים בידם; יש בו כדי להרתיע את אותם אנשי "חמאס" וארגונים קיצוניים אחרים המעודדים מטורפים להיות קדושים.

עיסאווי פריג': – – –

איילת שקד: השופטים הוסיפו: ישראל, מדינת היהודים, שגאוותה על היותה מדינת חוק, מחויבת להגן על אזרחיה, ושומה על בית-המשפט ליטול חלק בכך.

איילת שקד: יהיה זה סוף שלטון החוק אם בית-המשפט לא ימצא עוז למצות את הדין באותם מקרים ובאותן נסיבות שנמצאו ראויים לכך.

איילת שקד: כך אמר בית-המשפט.

עיסאווי פריג': – – –

איילת שקד: בדארנה נשאר אופטימי: "אני בטוח שלא יוציאו אותי להורג", אמר לעיתונאים, ובצדק.

איילת שקד: בית-הדין הצבאי לערעורים ברמאללה הורה לקיים לו משפט חוזר, והפעם נבחר הרכב סלחני יותר שהסתפק בכמה מאסרי עולם.

איילת שקד: לפני שנתיים שוחרר בדארנה במסגרת עסקת שליט.

איילת שקד: במדינת ישראל, לצערי, פעמים גזר-הדין שנותנים שופטים בישראל לא שווה את הנייר שעליו הוא חתום.

איילת שקד: אני חושבת שאם יהיה עונש כזה – –

עיסאווי פריג': – – – תגישי בג"ץ, תביאי חוק שלכם – – –

איילת שקד: – – לרוצחים מתועבים במיוחד, ואני חוזרת, לא מדובר – אני חושבת, דעתי האישית, שצריך להיות במקרה – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איילת שקד: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני לא מבינה מדוע אתה נסער כל כך – –

עיסאווי פריג': – – –

איילת שקד: – – אבל אתה יכול להמתין ולהתנגד אחר כך.

איילת שקד: אני חושבת שבמקרי רצח מתועבים במיוחד, מקרי רצח – אני בטוחה שגם את, חברת הכנסת גלאון, לא חושבת שרוצח של משפחת אושרנקו צריך להשתחרר מהכלא וצריך לקצוב את עונשו – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: זאת לא מטרת הצעת החוק.

איילת שקד: – – וגם לא רוצח של משפחת פוגל.

איילת שקד: זה כן, תקראי.

איילת שקד: במקרים כאלה ראוי ששופטים במדינת ישראל – –

עיסאווי פריג': – – –

איילת שקד: – – שנותנים גזר-דין, שגם הממשלה תכבד את גזר-הדין הזה.

איילת שקד: העונש הזה הוא אכן חמור מאוד.

איילת שקד: לקבל מאסר עולם ללא יכולת חנינה, זה עונש חמור מאוד, עונש שמתאים למקרי רצח חמורים במיוחד.

איילת שקד: אני חושבת – דרך אגב, כמו במדינות אחרות בעולם – שראוי שבטח במדינה כמו מדינת ישראל תהיה לשופטים האפשרות, במקרים שהם חושבים, לפסוק את העונש הזה.

איילת שקד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה סגן השר אופיר אקוניס.

עיסאווי פריג': מה יש לך להגיד, מר אקוניס?

קריאות: – – –

מיכל רוזין: רגע, פונה או שהוא עונה?

עיסאווי פריג': עונה.

עיסאווי פריג': זאת תעלומה, מה יש לך להגיד?

מיכל רוזין: זה מה שנקרא "מחרה מחזיק".

קריאות: – – –

יצחק וקנין: החבר'ה ממרצ עם הרבה מרץ.

עיסאווי פריג': – – – להשלים את ההצגה.

מיכל רוזין: אקוניס עולה להפתיע.

עיסאווי פריג': – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר'ה, עיסאווי פריג', מילא אם הוא היה אומר משהו, אני יכול להבין את ההפרעה שלך.

יצחק וקנין: עוד לא התחיל לדבר אפילו.

עיסאווי פריג': מה יש להבין?

ניצן הורוביץ: אנחנו שחררנו את גלעד שליט – מה?

ניצן הורוביץ: מי שחרר – – –

עיסאווי פריג': מה יש לך – – –

יצחק וקנין: רבותי, אתם לא רוצים שאני אוציא אתכם, נכון?

אופיר אקוניס: אם חברי האופוזיציה יפסיקו לצווח ככרוכיות – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – הם ישמעו תשובה.

אופיר אקוניס: אני הרי לא הוצאתי הגה, ואתם התחלתם לצווח.

אופיר אקוניס: לא הוצאתי הגה אחד, אחד, והתחלתם בצווחות שלכם.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: וזה כשזחאלקה איננו עדיין, שהוא המצווח הראשי.

אילן גילאון: על זה אומרים: הפוסל, במומו פוסל – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, ראשת מרצ, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

זהבה גלאון: בושה – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: למדנו כבר, ולא פעם אחת, ששחרור רוצחים מתועבים הוא פעולה פסולה מבחינה מוסרית ומבחינה ביטחונית.

אופיר אקוניס: למדנו את זה בעבר הרחוק, ולמדנו את זה גם בעבר הקרוב.

ניצן הורוביץ: ושחררתם מרצחים.

אופיר אקוניס: וראינו – חבר הכנסת הורוביץ, אני הייתי מצפה דווקא ממפלגות שמניפות את דגל זכויות האזרח, דווקא ממפלגותיכם, שתהיו מדי פעם קצת הגונים.

אופיר אקוניס: הרי איך אתה יכול, כל פעם התמיכה המסיבית הזאת בדברים הכי שגויים?

עיסאווי פריג': זה עוד לא אומר שאין לך מה להגיד.

עיסאווי פריג': תסיים, זה בסדר.

עיסאווי פריג': זה לא מעניין, שמענו את הנאום – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': – – – שמענו – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פריג', אני מבקש ממך לשמור – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת פריג', באמת, אתה כבר מגזים, אתה לא נותן לו להוציא מילה מהפה.

אופיר אקוניס: – – – שמור על קור רוח.

אופיר אקוניס: פשוט שמור על קור רוח.

אופיר אקוניס: עכשיו, הצעקות והזעקות של חברי האופוזיציה, כשדווקא ממך, חברת הכנסת גלאון – מכירים את עמדותי – ממך ומחברייך בסיעת מרצ – – –

זהבה גלאון: – – – מעודדת חטיפות, זה מה שאתם – – –

אופיר אקוניס: לא רוצה לדבר על הסיעות הערביות כי העמדות הן די ברורות.

זהבה גלאון: אה, כי מה?

זהבה גלאון: כן, כי מה?

אופיר אקוניס: דווקא ממך.

אופיר אקוניס: הרי אתם התנועה שקמה מייסודה של התנועה לזכויות האדם ולזכויות האזרח, כך אתם הוקמתם, אני חושב שהיה מוסרי ונבון וצודק שתתמכו בחוק החשוב הזה.

אופיר אקוניס: אבל אצלכם הכול – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – מה אמרת עוד?

ג'מאל זחאלקה: אתה רחוק מזה מאוד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, איש המוסר, הגיע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, איש המוסר, אתה תטיף לנו מוסר?

ג'מאל זחאלקה: בטח אני אטיף לך.

אופיר אקוניס: אתה האחרון להטפת מוסר.

אופיר אקוניס: אתה האחרון להטפת מוסר.

עיסאווי פריג': עשית פרסה 180 מעלות, מה קורה פה?

אילן גילאון: מה הבעיה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה הוא האחרון שיטיף מוסר.

אופיר אקוניס: ואתם יודעים, חברי האופוזיציה, כמו שכולנו יודעים, ואנחנו עדים, רק לאחרונה, מכירים ורואים ומקשיבים לדעת הקהל בארצות-הברית של אמריקה – יש לכם טענות גם על הדמוקרטיה האמריקנית – להתנגדות המסיבית שלהם – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: שומעים, רואים, אתם הרי אנשי העולם, נכון?

אופיר אקוניס: אתם אנשי הספר, אנשי הרוח, אנשי העולם, האינטלקטואלים.

אופיר אקוניס: גם דעת הקהל בארצות-הברית מתנגדת נחרצות לעסקאות של שחרור מחבלים רוצחים.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: למדנו, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, וחברי האופוזיציה, גם אתם למדתם ששחרור מחבלים איננו מקרב שלום, הוא מרחיק אותו.

אופיר אקוניס: שחרור מחבלים מגביר את הטרור – – –

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מה אתם זועקים כל כך?

אופיר אקוניס: פשוט, או שתצביעו נגד או שתפסיקו לזעוק.

מיכל רוזין: אתה לא מדבר על עובדות, אתה לא מדבר על עובדות, אתה מדבר בססמאות.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך לקדם, כפי שהודענו, גם שהודיעה הממשלה ושהחליטה הממשלה לקדם את החוק הזה, הממשלה תומכת בו, ואין לנו ספק שהוא יעבור.

מיכל רוזין: הממשלה מתנהלת אחרי בנט.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רוזין, את נראית לי שאת לא – קצת שליטה עצמית, גברתי.

אופיר אקוניס: אתם יכולים אחר כך, בוועדות הכנסת, להתנגד, וגם שם, וגם שם לא תצליחו לגייס רוב.

מיכל רוזין: תפסיקו להתנהל אחרי הבית היהודי.

אופיר אקוניס: והחוק הזה, הנכון והצודק, יגיע גם לקריאה השנייה והשלישית וייכנס לספר החוקים.

עיסאווי פריג': תחי הדמוקרטיה.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: מתנגדת להצעת החוק חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

יצחק וקנין: סליחה, שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין לי ציפיות מחברת הכנסת איילת שקד והמפלגה הימנית-קיצונית שהיא מייצגת, אבל, אדוני ראש הממשלה, איך אתה תוקע לעצמך כדור ברגל?

זהבה גלאון: אני לא מבינה את זה.

זהבה גלאון: אתה עכשיו מעניש את הפלסטינים על הקמת ממשלת הפיוס – – –

איילת שקד: – – –

זהבה גלאון: אל תקפצי, שמעתי אותך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: – – –

זהבה גלאון: אתה עכשיו, בתמיכה שלך בהצעת החוק, מעניש את הפלסטינים על הקמת ממשלת הפיוס.

זהבה גלאון: הרי מה השתנה מלפני כמה שבועות?

זהבה גלאון: לפני כמה שבועות התנגדת כי חשבת שמדובר בהצעה שמסנדלת אתכם, שאין לה מקום, שלא תעמוד במבחן הזמן והמציאות.

זהבה גלאון: ועכשיו, מה קרה, הפלסטינים הקימו ממשלת פיוס, אז בואו נעניש אותם, בואו נמנע מהם העברת כספים במזומן, בואו נמנע מהם את תעודות ה-VIP, ובוא נתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת איילת שקד.

זהבה גלאון: הרי מה אתה עושה?

זהבה גלאון: אתה מונע מעצמך בכלל מרחב תמרון מדיני.

זהבה גלאון: מישהו מעלה על הדעת שחלילה אם היו חוטפים את גלעד שליט שוב, שזה לא יקרה ושלא נדע, לא היינו משחררים אסירים, כולל את הרוצחים הכי מתועבים שיושבים בכלא, את כל אותם אלה שאיילת שקד הזכירה?

זהבה גלאון: הרי אתה, אדוני ראש הממשלה, שחררת אלפי אסירים מה"חמאס" במסגרת הסכמים, גם כדי לשחרר את גלעד שליט.

זהבה גלאון: אתם, במקום לאשר הקפאת בנייה, הייתם מוכנים בארבע פעימות לשחרר אסירים, עם כל הכאב של משפחות נפגעי הטרור, הייתם מוכנים לעשות את זה כדי לא להקפיא את הבנייה.

זהבה גלאון: אז מה אתם אומרים עכשיו?

זהבה גלאון: אתם קובעים הצעת חוק שמייצרת מדרג בין דם לדם.

זהבה גלאון: איפה נשמע כדבר הזה, שכנסת ישראל תקבע שרוצחים כבדים, או איך שהם לא מוגדרים, שאותם לא ישחררו אלא רק עם שופט?

זהבה גלאון: ובכלל – – –

איילת שקד: – – –

זהבה גלאון: בסדר, בסדר, בסדר.

זהבה גלאון: ובכלל, חברת הכנסת שקד, כל היום יש לכם טענות על בית-המשפט; כל היום אתם מבקרים את בית-המשפט.

זהבה גלאון: פתאום אתם רוצים לאפשר לבית-המשפט כוח?

זהבה גלאון: הרי, גם מה הטמטום בהצעה הזאת?

זהבה גלאון: הרי חנינות נותנים בבתי-הדין הצבאיים – – –

איילת שקד: – – –

זהבה גלאון: הרי ההצעה הזאת לא תחול על בתי-הדין הרגילים.

איילת שקד: הפרדת רשויות – – –

זהבה גלאון: אני לא שומעת את עצמי, תגן עלי.

איילת שקד: שהרשות השופטת תשפוט והרשות המבצעת תשפוט.

איילת שקד: הפרדת רשויות.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד, יש לך שלוש דקות אחרי כן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, רוב המחבלים הפלסטינים נשפטו בבתי-דין צבאיים.

זהבה גלאון: בכלל, הצעת החוק הזאת גם לא תחול על אלה שיושבים היום בכלא, אז מה אתם עושים?

איילת שקד: צו אלוף.

איילת שקד: צו אלוף.

זהבה גלאון: אתם מבקשים לטרפד – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: – – – צו אלוף?

איילת שקד: – – – לוקחים את החוק, מתרגמים לצו אלוף.

זהבה גלאון: בסדר, בסדר, שמעתי את השטויות האלה שלכם.

זהבה גלאון: את יודעת, צריך גם איזו תבונה לעמוד על הבמה ולתת צידוק לזה שאתם הולכים לשנות עכשיו את שיטת המשפט ולייצר מדרג בין דם לדם.

זהבה גלאון: איפה נקבע כדבר הזה?

זהבה גלאון: איפה זה נשמע?

איילת שקד: למה "דם לדם"?

איילת שקד: את כל הזמן אומרת דברים לא נכונים.

איילת שקד: זה ליהודים ולערבים.

איילת שקד: איזה "דם לדם"?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד, היא סיימה את הזמן, את בסך הכול גורמת לכך שאני משאיר אותה על הדוכן.

איילת שקד: – – –

יצחק וקנין: אל תפריעי לה, בבקשה ממך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, הימין הקיצוני בתוך הממשלה הסרבנית הזאת עושה כל מאמץ כדי למנוע אפשרות להגיע להסכם, אבל ראש הממשלה, מפלגת השלטון המרכזית, אתם נותנים יד לאורי אריאלים שלכם ולבנטים שלכם, ועוד אופיר אקוניס עומד כאן ומסביר את התבונה שבהצעה הזאת.

זהבה גלאון: אתם מסנדלים את עצמכם.

יצחק וקנין: תודה.

זהבה גלאון: תגידו שאתם לא רוצים להגיע להסדר.

זהבה גלאון: בואו נגיד את זה מראש, ולא נצטרך את ההצעות ההזויות האלה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דוד צור לשלוש דקות, הוא אחד מן החתומים על הצעת החוק.

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: מייד אחריו אני אאפשר לך דקה מהצד.

עיסאווי פריג': צור, אתה חלב או בשר – – – צורי, תגיד לי, אתה חלבי או בשרי?

עיסאווי פריג': – – –

דוד צור: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת זהבה גלאון וידידי עיסאווי פריג' – – –

יצחק וקנין: עיסאווי פריג', הוא עוד לא התחיל לדבר.

יצחק וקנין: שים לב, ככה עשית לסגן השר.

יצחק וקנין: קצת נימוס, רבותי.

דוד צור: בואו רגע נפריך אחד לאחד את החלק של הדמוניזציה שעשתה פה חברת הכנסת זהבה גלאון, שיש לי הערכה גדולה מאוד אליה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: החבר'ה ממרצ, אני אומר לכם, אתם משתלטים פה על הדיון בצורה בלתי אפשרית.

דוד צור: ראשית, החוק בא לעשות צדק.

דוד צור: הוא מסתכל קדימה, הוא לא מסתכל אחורה.

דוד צור: זאת אומרת, ידי הממשלה לא כבולות בכל משא-ומתן שיהיה בעשר השנים הבאות, לצורך העניין, לשחרור מחבלים רוצחים – ואני, אגב, נגד גם כך – כאתנן לשלבים הראשונים של משא-ומתן.

דוד צור: בסוף, כשייגמר הסכסוך, אפשר.

דוד צור: שנית, אין הפרדה – לצערי, את עושה את זה, ולצערי, גם אולי חלק מאנשי הקואליציה, שזה היה בשבילם אולי הספין הפוליטי הנכון – אין הפרדה בין יהודים, ערבים, רקע לאומני, רקע פלילי, בחוק המוצע.

זהבה גלאון: לא אמרתי את זה.

זהבה גלאון: לא אמרתי את זה.

דוד צור: החוק המוצע מדבר על סעיף 300 לחוק העונשין.

זהבה גלאון: אבל יש הפרדה בין אנסים – – –

דוד צור: רגע, שנייה, זהבה, תני לי לסיים.

זהבה גלאון: אבל אתה לא – – – מה עם אנסים?

זהבה גלאון: הם פחות גרועים מרוצחים?

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אנא ממך.

דוד צור: אז זה שופט יחליט.

דוד צור: שופט, ניתנת לו פה בעצם האפשרות.

דוד צור: להפך, היית צריכה להיות בעד החוק הזה מהסיבה הפשוטה שאנחנו פה מחזקים את מערכת המשפט על פני הליך מינהלי שכרגע נתון בכלל בידי שר המשפטים, נשיא המדינה, הליך של חנינה.

דוד צור: עכשיו, אני אספר לך רגע סיפורים – – –

זהבה גלאון: – – –

ניצן הורוביץ: אדוני, זו לא כוונת החוק, אתה יודע את זה.

דוד צור: אני, כמפקד מחוז – אחד ממקרי הרצח היותר מזעזעים: שופט נרצח בתל-אביב על-ידי אסיר שהיה שפוט למאסר עולם, ואחרי עשר שנים יצא.

דוד צור: בחופשה הראשונה שבה הוא יצא מהמאסר שלו ביצע רצח.

דוד צור: עכשיו, כל נושא החנינה – – –

זהבה גלאון: – – –

דוד צור: למה?

דוד צור: כי זה מייד, אוטומטית, נקצב לו העונש, דקה אחרי זה – – –

זהבה גלאון: אז תשנה את חוק החנינות.

זהבה גלאון: תשנה את חוק החנינות, תגיד – – –

דוד צור: אני אשנה גם את זה.

דוד צור: אני אשמח שתצטרפי אלי לשם.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: מה שאתה עושה, אתה – – –

דוד צור: אז אני רוצה רק לסיים – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

דוד צור: כל מערכת המשפט בארץ, כל מערכת המשפט מוכוונת המדינה מול הנאשם.

דוד צור: המשפחות של הקורבנות נותרות מאחור, ולמעשה לא חשות שיש להן צדק.

דוד צור: אומר לך את זה עכשיו מי שהיה באכיפת החוק, מי שבעד שתי מדינות לשני עמים.

זהבה גלאון: – – –

דוד צור: ואני סבור שאין קשר בין ניהול המשא-ומתן המדיני – הלוואי שהמלצות ועדת שמגר, שאנחנו כרגע לא יודעים – – –

זהבה גלאון: תגיד את זה לראש הממשלה שלך.

דוד צור: אז אני אומר לראש הממשלה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון, את לא חושבת שאת מגזימה?

יצחק וקנין: לי יש אורך רוח, אבל עד איפה?

דוד צור: אני מניח שראש הממשלה, אחרי שקיים דיון בקבינט על המלצות ועדת שמגר – אז יכול להיות שהן יובאו לכאן או יפורסמו, ואז יכול להיות שגם במשא-ומתן עתידי, חלילה, אם ייחטף לנו עוד הפעם חייל, או כפי שאמרת, מקרי חטיפה אחרים, יהיו מספיק מחבלים, למעט אותם חמישה או עשרה שבית-המשפט יקבע שהם, מה שנקרא: life in prison without parole.

יצחק וקנין: נא לסיים.

דוד צור: אפשר גם ללמוד מהחברים שלנו משהו.

דוד צור: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד צור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, אני מאפשר לך דקה מהמקום.

זהבה גלאון: את המהר"ם היא הביאה לנו.

זהבה גלאון: מלפני 800 שנה, עם המהר"ם – – –

איילת שקד: מה יש?

איילת שקד: תלמדי קצת.

יצחק וקנין: בשביל זה משה גפני מקבל דקה, בשביל המהר"ל מפראג.

משה גפני: לא, לא המהר"ל.

משה גפני: זה המהר"ם מרוטנבורג.

יצחק וקנין: מרוטנבורג.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני – – –

זהבה גלאון: המהר"ם – – – 800 שנה – – –

יצחק וקנין: רבותי, בסיום דבריו אני עובר להצבעה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, א.

משה גפני: אני מודה לך על זה שאפשרת לי.

משה גפני: רצתי להירשם גם, אבל זהבה הקדימה אותי.

משה גפני: מכיוון שחברת הכנסת איילת שקד הביאה את המקרה של המהר"ם מרוטנבורג, שהחליט על עצמו, מפני שבאו לפדות אותו, ורצו לשלם כסף – הוא עצמו החליט שאין פודים את השבויים יתר על כדי דמיהם, והוא אמר שהכסף הוא יותר ממה שהוא שווה – ואז היה עידן אחר לחלוטין.

משה גפני: המשמעות של העניין של המהר"ם מרוטנבורג – –

קריאה: – – –

משה גפני: – – היא שיתחילו לחטוף.

משה גפני: הרי זה מה שהיה אז.

משה גפני: הטענה המרכזית שלו הייתה – מה שהיה קורה הלאה.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני – הדבר הכי נורא שקורה בחוק הזה: בואו ונחשוב שיש עכשיו את רון ארד, ומוכנים לתת אותו חזרה, וצריך לשחרר מחבלים מהסוג הזה – פיקוח נפש במלוא מובנה של המילה.

משה גפני: אנחנו עכשיו מחליטים שלא?

משה גפני: אומרת חברת הכנסת איילת שקד – וכאן אני חולק עליה מכול וכול.

משה גפני: קודם כול זה פיקוח נפש.

משה גפני: אני מדבר על רוצחים יהודים; יכולים להיות גם מקרים של רוצחים ערבים – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

משה גפני: – – אבל אני מדבר על הסוף.

משה גפני: מי נושא באחריות על הביטחון ועל כל הדברים האלה?

משה גפני: ראש הממשלה ושר הביטחון.

משה גפני: הם עוסקים בכל המערכות.

משה גפני: אומרת חברת הכנסת איילת שקד – שאני חולק עליה ואני אצביע נגד גם בגלל הנימוקים שאמרתי וגם בגלל זה: לא, לא הממשלה תחליט.

משה גפני: אני סומכת על שופטי בית-המשפט העליון שהם יחליטו.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

משה גפני: אני נגד.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אלי בן-דהן: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – שחרור רוצחים), של חברת הכנסת איילת שקד וקבוצת חברי כנסת.

משה גפני: אני מבקש לדעת: זה תמורת חוק הפונדקאות?

משה גפני: האם זה תמורת חוק הפונדקאות?

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 20 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור שחרור רוצחים) לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, 36 בעד ו-20 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תודה, רבותי.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2260/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תנמק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת, לרשותך עשר דקות.

זהבה גלאון: מהצעה להצעה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: זה יהיה קצר.

מוחמד ברכה: היושב-ראש – – –

זהבה גלאון: עוד לא התאוששנו מהצעה אחת, ועכשיו את מביאה לנו את ההצעה השנייה.

יצחק וקנין: זהבה, איך אומרים?

יצחק וקנין: עוד זה מדבר וזה בא.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך השם.

שולי מועלם-רפאלי: זהבה חברתי, חשבתי שאת תתמכי בזה.

זהבה גלאון: ממש לא.

שולי מועלם-רפאלי: זהו, שאתם מצליחים להפתיע אותי פעם אחר פעם – ולרעה, לצערי.

זהבה גלאון: מספיק לנו.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מביאה בפניכם את הצעת חוק לתיקון חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה – איסור הפליה מחמת מקום מגורים.

שולי מועלם-רפאלי: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מוכר וידוע, ואוסר אפליה מחמת עילות שונות: נטייה מינית – חברת הכנסת גלאון, למה את הולכת?

שולי מועלם-רפאלי: הרי בזה אנחנו מסכימות – מעמד אישי, גיל, גזע, לאום ועוד.

שולי מועלם-רפאלי: בחודש פברואר השנה נתקלנו באפליה מסוג חדש – אפליה על רקע מקום המגורים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מדברת על תופעת לוואי אומללה לתקרית שהייתה בין המורה אדם ורטה לתלמידה ספיר סבאח מקריית-טבעון.

שולי מועלם-רפאלי: תקרית זו הביאה – מנהל בית-ספר, שנחשב מחנך דגול, המחנך דורות שלמים במדינת ישראל, יצא בפומבי ובגלוי וטען: אני לא אעסיק מורים שגרים בהתנחלויות.

שולי מועלם-רפאלי: כמה ימים הסתובבתי עם תחושה רעה ולא ידעתי את נפשי.

שולי מועלם-רפאלי: לא ייתכן בעיני שמי שמתנגד לכל עילות האפליה שמניתי קודם, יתנגד לכך שאדם שגר במקום מסוים לא יתקבל למקום מסוים במקום אחר, והכול בגלל מקום המגורים שלו.

שולי מועלם-רפאלי: כאילו שנגמרו הצרות שלנו בעולם.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נפלה אנשים מפני שהם גרים בעיר, בכפר, בהתיישבות, במושב או בקיבוץ?

שולי מועלם-רפאלי: מקום מגורים של אדם מושפע מכל כך הרבה בחינות: עיר הולדתו, מצבו הכלכלי, לעתים אפילו מצבו הבריאותי מכתיב את מקום מגוריו.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו זוכרים שאנשים רבים הלכו לגור בערד כי האוויר שם לח ומאפשר להם לנשום טוב יותר.

שולי מועלם-רפאלי: האדם הזה, שגר בבאר-שבע או בערד – –

עפו אגבאריה: יבש ולא לח.

שולי מועלם-רפאלי: – – לא יתקבל לעבוד בתל-אביב.

עפו אגבאריה: יבש ולא לח.

שולי מועלם-רפאלי: ניקח לדוגמה את המקרה של מנהל בית-הספר הזה, שמסרב להעסיק מתנחלים בגלל השקפת עולמם ובגלל קביעתו הפרועה והבלתי-ראויה, שאנשים שהם חלק מהציבור במדינת ישראל, שמדינת ישראל עודדה אותם ושלחה אותם, תומכת במקום המגורים שלהם – אנשים כאלה, לדבריו, הם אנשים לא מוסריים.

שולי מועלם-רפאלי: באחת הפעמים הוא עומת עם מורה שגר בחיפה ועבר לגור בקריית-ארבע, והוא אומר לו: כן, כשגרת בחיפה היית מוסרי; עברת לקריית-ארבע – הפסקת להיות מוסרי, ומהשעה הזאת לא תעבוד אצלי יותר.

מוחמד ברכה: נכון.

מוחמד ברכה: מה שנכון נכון.

שולי מועלם-רפאלי: מזל שאני ואתה לא מסכימים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אדם מבאר-שבע לא יוכל לעבוד במרכז, ותל-אביבי לא יוכל לעבוד בצפון – –

תמר זנדברג: קריית-ארבע זה לא באר-שבע.

תמר זנדברג: זה לא שטח – – – של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: – – ותושבי יהודה ושומרון לא יוכלו לעבוד בירושלים, ואז אנחנו נמשיך ונרחיק את עצמנו מעוד ועוד מקומות, ונמשיך וניצור פה אפליות חוזרות ונשנות.

שולי מועלם-רפאלי: לא ייתכן שאנשים לא יועסקו במקום מסוים בגלל מקום המגורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד פה אמירה ברורה: אנחנו רוצים להגן על הזכויות של אנשים – כן, גם על הזכות שלהם להתקבל למקום העבודה בכל מקום שהם מבקשים לעבוד בו.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכולכם, חברי, להצביע בעד הצעת החוק הזאת בקריאה הטרומית, ולמנוע אפליה נוספת, שלאט-לאט מנסים מכל מיני כיוונים רעים ולא ראויים להחדיר למקומותינו ולשיח שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה שר הכלכלה נפתלי בנט.

מיכל רוזין: – – –

מוחמד ברכה: הוא בעד.

מיכל רוזין: כל מי שקשור אליכם – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי על הנמרצות ועל הדחיפה.

נפתלי בנט: לא היה קל להגיע לרגע הזה.

נפתלי בנט: היו עררים; היו עשרות עררים.

נפתלי בנט: מובן שמדובר בחוק מאוד מאוד ראוי.

נפתלי בנט: אני משוכנע שכל חברי הבית יתמכו.

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: מכיוון שבוודאי מפלגות השמאל הן בעד – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

נפתלי בנט: – – שוויון זכויות לכולם, אז אני לא מעלה על דעתי שהן יצביעו נגד.

מיכל רוזין: אתה התנגדת להצעת חוק – – –

נפתלי בנט: כולם, אני בטוח; מרצ וכל המפלגות.

מיכל רוזין: חוק של אופוזיציה – – –

נפתלי בנט: בוודאי – אני מניח – שמפריע לכם מאוד שמתיישב שגר בהתיישבות ביהודה ושומרון – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אמרת את דברייך פעם אחת.

נפתלי בנט: – – – לא יופלה מחמת מקום מגוריו.

מיכל רוזין: אז למה אתה מפלה בין אופוזיציה לקואליציה?

נפתלי בנט: המבחן של לוחמי השוויון הגדולים זה תמיד ברגעים שמדובר בשוויון שפחות מעניין אותם, אבל הנאורות היא דבר שאני משוכנע שיצלח פה.

נפתלי בנט: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה נפתלי בנט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוחמד ברכה מתנגד להצעת החוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברכה, לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני אשאיר את הלוח כמו שהוא.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היות שמדובר על מגורים, היה ראוי לציין את המגורים בתוך הצעת החוק, אבל הכוונה היא כמובן לא זאת.

מוחמד ברכה: אם היה מדובר על איסור אפליה בגלל מרכז ופריפריה בתחומי מדינת ישראל המוכרים, המוכרזים, המוכרים על-ידי העולם, מובן שהדבר הוא הכי טבעי, הכי – – –

תמר זנדברג: גם על-ידי ישראל עצמה.

מוחמד ברכה: סליחה?

תמר זנדברג: מוכרים גם על-ידי ישראל עצמה.

מוחמד ברכה: כן, כן.

מוחמד ברכה: – – – הדבר היה ברור וחד-משמעי.

מוחמד ברכה: כמובן, הצעת החוק לא באה להגיד שאם אתה גר ביישוב ערבי, אז אסור להפלות אותך מפני שאתה גר ביישוב ערבי – – –

שולי מועלם-רפאלי: למה?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מוחמד ברכה: לא, לא, לא מתכוונים לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אסור להפלות אותך על סמך איפה שאתה גר – – –

מוחמד ברכה: חברת הכנסת מועלם – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת – – –

מוחמד ברכה: – – הרי אני יודע ואת יודעת שאת לא מתכוונת.

מוחמד ברכה: אל תעשי, באמת, סלטות באוויר על מנת להראות נאורות עכשיו – –

שולי מועלם-רפאלי: לא עושה – – –

מוחמד ברכה: – – זה לא מתאים לך ולא למפלגה שלך ולא לשר שדיבר כאן לפני.

יוני שטבון: – – –

מוחמד ברכה: באמת שזה לא מתאים.

אורי אריאל: למה להתנגד?

אורי אריאל: אם ברכה – – –

מוחמד ברכה: אריאל, אורי – – –

יצחק וקנין: שר השיכון.

מוחמד ברכה: שר השיכון, שר השיכון.

מוחמד ברכה: לכן, הכוונה היא לא כזאת.

מוחמד ברכה: הכוונה היא להכשיר סיפוח זוחל של השטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת, כמו שהיא מנוסחת ולאן מועדות פניה, למה היא מתכוונת, היא מנוגדת גם לחוק הישראלי הפשוט.

מוחמד ברכה: היא לא חוקתית.

מוחמד ברכה: היא גם מנוגדת לחוק הבין-לאומי, כי היא באה – –

אורית סטרוק: – – –

מוחמד ברכה: – – לנהוג בשטח כבוש בכוח, כאילו זה שטח ריבוני של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: ואז כאן מגלגלים עיניים על נאורות ועל זכויות אדם, כשידוע שאותם אנשים שמתמחים בגלגולי עיניים, אין להם שום נגיעה לא לנאורות ולא לשוויון.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזו, אדוני היושב-ראש, היא הצעת חוק מסוכנת.

מוחמד ברכה: היא באה לתת גושפנקה חוקית למשהו שהוא לא חוקי – ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: לכן, אם, ולו, כפי שאמרתי בהתחלה, הצעת החוק הייתה מדברת על אזרחי מדינת ישראל בתוך מדינת ישראל, היינו עומדים כאן ומוחאים כפיים, אומרים שיצא משהו לא נורמלי ממפלגה גזענית.

מוחמד ברכה: אבל כנראה האופי גובר על הכוונות ועל המילים המתייפייפות כאן.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פסולה, על-פי כל דין.

מוחמד ברכה: היא באה כדי להכשיר שרץ שאי-אפשר להכשיר אותו.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי כנסת – קריאה טרומית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 27 בעד, 12 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה, רבותי, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2357/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות (תיקון – הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: נא לפתוח לה את המיקרופון.

עדי קול: הצעת החוק שלי מבקשת לנתק את התלות בין דירקטורים חיצוניים לבעלי שליטה בהגשת מועמדות לכהונה שנייה.

עדי קול: כיום, חוק החברות יוצר מצב אבסורדי שלפיו רק בעל שליטה יכול להמליץ על מועמדותו לכהונה נוספת של דירקטור חיצוני.

עדי קול: בכך למעשה מתרוקן החוק מתוכן ומותיר את התלות הבעייתית בין הדירקטור החיצוני לבעל השליטה על כנה.

עדי קול: הצעת החוק מבקשת לאפשר לדירקטור החיצוני להציע את עצמו לכהונה נוספת, ובכך למנוע את הצורך שלו לעשות לובי – כמו שעברנו בשבועות האחרונים במסגרת הנשיאות – גם במסגרת דיוני הדירקטוריון.

עדי קול: הצעת החוק הזאת נכתבה יחד עם "מרכז עומק", מרכז של סטודנטים למשפטים, שמסייע לחברי כנסת בחקיקה.

עדי קול: אני מציעה לכולם להשתמש במרכז הזה, מרכז מצוין.

עדי קול: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יצחק וקנין: לא הזכרתי את חבר הכנסת יריב לוין, שגם הוא שותף להצעת חוק זו.

יצחק וקנין: ישיב השר נפתלי בנט, בשם שרת המשפטים.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני משיב בשם שרת המשפטים.

נפתלי בנט: הצעת חוק החברות (תיקון – הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), של חברי הכנסת יריב לוין ועדי קול.

נפתלי בנט: ההצעה מבקשת לתקן את חוק החברות בכל הנוגע להצעת דירקטור חיצוני בחברה לכהונה נוספת, לאחר שכהונתו הסתיימה.

נפתלי בנט: דירקטור חיצוני הוא בלתי תלוי בבעל השליטה ובהנהלת החברה.

נפתלי בנט: החוק קובע שתי דרכים להארכת כהונתו בתום קדנציה של שלוש שנים: על-ידי יוזמה של בעל השליטה והדירקטוריון, או על-ידי יוזמה של בעל מניות.

נפתלי בנט: מצב זה יוצר סיטואציה שבה הדירקטור עלול למצוא את עצמו במצב שבו הוא נדרש לאתר בעלי מניות שיציעו את מועמדותו.

נפתלי בנט: לפיכך, הצעת החוק מבקשת לקבוע כי גם הדירקטור החיצוני עצמו יוכל להעמיד את עצמו לבחירה לתקופת כהונה נוספת.

נפתלי בנט: זאת מתוך ראייה כי לעתים קרובות בעלי מניות המיעוט לא יפעלו באופן אקטיבי להעלאת מועמדותו של הדירקטור החיצוני, אבל יתמכו בחידוש מינויו, גם אם סר חנו בעיני בעל השליטה.

נפתלי בנט: הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף לתיקון בנוסח: במקום ההפניה להוראות הסעיף המתייחס למינוי בתמיכת בעל השליטה וגם רוב מהמיעוט, יפנה הסעיף גם למינוי הדורש רק רוב מהמיעוט; ובכפוף לתיאום המשך הליכי החקיקה עם משרד המשפטים.

נפתלי בנט: הערה זו תואמה עם חברי הכנסת המציעים ונועדה להבטיח כי הרוב למינוי מחדש לא יכלול את בעל השליטה, שהרי אילו הוא היה חפץ בהארכת המינוי, לא היה נדרש המנגנון החלופי של מינוי בתמיכת המיעוט בלבד.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה נפתלי בנט.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עדי קול וחבר הכנסת יריב לוין, אתם מסכימים להתניית הממשלה להשתלב בהתאם להסכמת הממשלה, אוקיי?

עדי קול: מסכימים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות (תיקון – הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, של חברי הכנסת עדי קול ויריב לוין – קריאה טרומית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון – הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2402/19; נספחות]

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת יפעת קריב.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: דקה לרשותך.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זו מתייחסת לנפגעי עבירות מין.

יפעת קריב: לא פעם אחת, נפגעת עבירת מין נאלצת להיחקר מול חוקר, והיא נאלצת לתאר לו בפרטי-פרטים דברים אינטימיים ואישיים.

יפעת קריב: לרוב זה קורה זמן קצר לאחר האירוע, ולא תמיד תוך רגישות רבה.

יפעת קריב: דבר זה עלול הן לפגוע ברמת הפתיחות שלעתים נדרשת לחקירה, והן להחמיר את הרגשתה של הנפגעת.

יפעת קריב: לא ייתכן כי בשנת 2014 הרשויות יאלצו את הנפגעות לחוות "אונס" נוסף במקום מוגן.

יפעת קריב: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה שלפנינו נועדה להעניק לנפגעי עבירת מין זכויות אשר יגנו וישמרו על ביטחונם בהליך הבירור הפלילי והאזרחי, תוך מתן אפשרות לבחירת מינו של האדם החוקר.

יפעת קריב: הצעת החוק הזאת נוסחה בשיתוף עם צוות מרכז טנ"א לנפגעי עבירה מינית ותקיפות מיניות בבית-החולים פדה, פורייה, והיא תוצאה של פניות רבות של נשים שמבקשות לא להיאנס פעם שנייה במהלך החקירה.

יפעת קריב: אני מבקשת את תמיכתכם בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.

יצחק וקנין: ישיב בשם שרת המשפטים שר הכלכלה נפתלי בנט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר) מבקשת לעגן בחוק את זכותם של נפגעת או נפגע מעבירת מין לבחור את מינו של חוקר המשטרה שיגבה מהם את התלונה, אלא אם כן יש בכך לפגוע בחקירה.

נפתלי בנט: הצעת החוק מבקשת לתת מענה על קושי אמיתי שחוות נפגעות תקיפה מינית, שבמהלך הגשת התלונה למשטרה נדרשות, מטבע הדברים, לשוחח עם אדם זר ולשתפו בסיפור הקשה של הפגיעה על כל פרטיה.

נפתלי בנט: מחובתנו, אם כן, לעשות כל שביכולתנו כדי לאפשר לנפגעות ולנפגעים סביבה מוגנת, מכבדת ותומכת בשלב החקירה במשטרה ובכלל.

נפתלי בנט: כבר כיום נפגעת תקיפה מינית יכולה לבקש להיחקר על-ידי חוקרת.

נפתלי בנט: לפי נוהל משטרתי של אגף החקירות, על חוקר משטרה ליידע את המתלוננת שיש לה אפשרות לבקש זאת, והנוהל ממשיך ומפרט מגבלות חריגות שבגינן לא ניתן יהיה להיענות לבקשה.

נפתלי בנט: כיוון שאין חולק על חשיבות הנושא, וכיוון שחוק זכויות נפגעי עבירה כולל כבר היום הוראות מיוחדות הנוגעות לחקירתן של נפגעות תקיפה מינית במשטרה, הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף לתיאום הנוסח עם משרדי הממשלה וקידום המשך הליכי החקיקה בתיאום עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר: משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים ומשרד האוצר.

נפתלי בנט: אני באמת רוצה לברך את חברת הכנסת קריב על חוק חשוב זה.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה נפתלי בנט.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יפעת קריב, אני מבין שאתם מסכימים לכל ההתניות של הממשלה?

יפעת קריב: כן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת יפעת קריב וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה, רבותי, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

יפעת קריב: אני מבקשת – מעמד האישה.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני באמצע הכרזה.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: אני מבין שאת מבקשת לוועדה למעמד האישה.

יצחק וקנין: מי שתחליט על כך זו ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: היא תחליט לאיזו ועדה תועבר הצעת החוק.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2391/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת.

עמרם מצנע: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, שר הכלכלה, הצעת החוק נועדה להגן על זכויות האמנים בישראל בתחום המוזיקה ולהבטיח את נאותות ההתקשרויות המסחריות עמם, מתוך הכרה בתרומתם המרכזית לפיתוח ושיפור החיים האמנותיים במדינת ישראל.

עמרם מצנע: המצב המשפטי כיום הוא של חופש חוזים כמעט מוחלט, מה שמאפשר לחברות התקליטים, מנהלים ומוציאים לאור להחתים אמנים צעירים על חוזים דרקוניים לתקופות ארוכות, שבהם רוב ההתחייבויות מוטלות על האמן בלבד, בעוד לחברות התקליטים, המנהלים והמפיקים יש חופש כמעט מוחלט לעשות כל פעולה או להימנע ממנה, בדגש על כך שהאמנים הם, על-פי רוב, חסרי ניסיון וידע במורכבות העצומה של שוק המוזיקה בישראל.

עמרם מצנע: זו הצעת החוק.

עמרם מצנע: יחד אתי חברי כנסת רבים, אבל בעיקר אני רוצה לציין את דב חנין.

עמרם מצנע: אני גם התחייבתי בפני הממשלה שקידום החוק יהיה בתיאום עם הממשלה.

עמרם מצנע: אני מבקש להעביר את זה לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת עמרם מצנע.

יצחק וקנין: תשיב שרת התרבות והספורט, השרה לימור לבנת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, כפי שאמר כאן חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט עמרם מצנע, נועדה להגן על זכויות אמנים ולהבטיח את נאותות והוגנות ההתקשרויות עמם.

לימור לבנת: אנחנו, משרד התרבות, רואים את עצמנו בית שני למוסדות וליוצרים בתחומי התרבות השונים, ואנחנו פועלים כמובן גם לעידוד האמנים והיוצרים המבצעים, ומובן שאנחנו רואים את טובתם לנגד עינינו.

לימור לבנת: על אף זאת, יש קשיים לא מעטים בהצעת החוק הזאת, אני צריכה לומר את זאת, ומשרד המשפטים, יחד עם הלשכה המשפטית של המשרד שלנו, ישבו עם שניים לפחות, שאני יודעת, ממציעי החוק, חבר הכנסת מצנע וחבר הכנסת דב חנין, כדי לנסות לבחון, לנוכח הקשיים שנובעים מהצעת החוק, כיצד אפשר בכל זאת – גם להגן על האמנים, אבל גם לפתור את הבעיות.

לימור לבנת: אני כאן אתייחס בצורה מאוד קצרה.

לימור לבנת: עלולה להיות השפעה על חוזים קיימים, אבל זאת לא הבעיה הקשה, אלא יש כאן סוגיות של דיני חוזים, שיכולות להיות בעייתיות מאוד; יש כאן נושאים של תקנת הציבור, יש להידרש לשורה ארוכה מאוד של התנגשויות בין עקרונות – בין חשיבותו של חופש היצירה וכבוד האדם לבין עקרון חופש העיסוק, כפי שאמרתי, וחופש החוזים ודיני החוזים.

לימור לבנת: כדי לנסות למצוא דרך – דרך אגב, לא בטוח שהנושא שבו עוסקת הצעת החוק, של הגנה מפני חוזים שיכולים להיות חוזים כובלים, או חוזים בעייתיים, נוגע רק במוזיקה; יכול להיות שזה נוגע גם בתחומים אחרים ולא רק במוזיקה.

לימור לבנת: לכן צריך לבחון בראייה כוללת ובראייה משפטית לא פשוטה.

לימור לבנת: היו על זה שני דיונים לא פשוטים, והמשפטנים שעסקו בזה לא מצאו בשלב הזה את הדרך הראויה.

לימור לבנת: בוועדת השרים לחקיקה, כשהדברים הוצגו – כשהדברים הוצגו לי, לפחות, ולשרת המשפטים, על-ידי המשפטנים שלנו, ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, ולתמוך בהמשך תהליכי החקיקה, כפוף להסכמת משרד המשפטים ומשרד התרבות.

לימור לבנת: בהתניה הזאת הממשלה תומכת, כאמור, בקריאה טרומית, בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשרת התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, אם אתה עולה, אני יכול לאפשר לך שלוש דקות, אבל אתה תצטרך או להתנגד או להימנע בהצבעה.

אבישי ברוורמן: לא, רק הערה.

אבישי ברוורמן: החוק, שדנו בו כל הזמן בוועדת הכלכלה, אני מאוד בעדו, בעד השינויים והתיקונים.

אבישי ברוורמן: כרגע ועדת הכלכלה דנה בחוק היוצרים, השינויים והתיקונים, ולכן זה צריך להיות בוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: טוב, זה אחרי ההצבעה.

יצחק וקנין: אתה תצטרך – – –

אבישי ברוורמן: אני תומך בהצעה.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, של חבר הכנסת עמרם מצנע – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר להכנתה לקריאה ראשונה לוועדת – מה שכתוב לי פה – ועדת הכלכלה.

עמרם מצנע: חינוך.

אבישי ברוורמן: כמו שהיה – – – הכנסת.

יצחק וקנין: זה מה שמופיע במזכירות הכנסת.

יצחק וקנין: אבל יש הצעה – לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: אם כן, החוק יועבר לוועדת הכנסת שבה יוחלט על מקום הכנתו לקריאה ראשונה – באיזו ועדה הוא יוכן.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2070/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – השעיית עובד חינוך או עובד שירות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול; שוב, הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: דקה לרשותך.

עדי קול: הצעת חוק זו מבקשת להסדיר את סמכות ההשעיה של עובד חינוך או עובד שירות שאינם עובדי מדינה, שהוגש נגדם כתב-אישום בגין ביצוע עבירות מין או אלימות.

עדי קול: כיום השיקול להשעות עובד חינוך או עובד ציבור שאינם בשירות המדינה נתון למנהל בית-הספר, דבר שעלול להוביל לפגיעה נוספת ומתמשכת בתלמידים אשר חוו עבירות מין או אלימות.

עדי קול: אומנם על-פי הדין הפלילי בישראל אדם הוא בחזקת חף מפשע כל עוד לא הוכח אחרת.

עדי קול: עם זאת, הליכים פליליים עשויים להימשך חודשים ארוכים ואף שנים, ובשל מאפייני אוכלוסיית התלמידים מוטלת עלינו החובה להבטיח את שלומם ורווחתם.

עדי קול: הדברים נכונים ביתר שאת כאשר העבירה בוצעה כלפי תלמיד אשר אמור לפגוש את העובד הפוגע ולהתמודד אתו מדי יום במוסד החינוכי שבו התרחשה הפגיעה.

עדי קול: הדבר מגדיל את מצוקת התלמיד הנפגע ולעתים אף גורר את אי-הגעתו לבית-הספר.

עדי קול: בכך הקורבן משלם פעמיים על דבר הפגיעה בו.

עדי קול: לפיכך, מוצדקת הפגיעה המזערית בחופש העיסוק של מי שחשודים בביצוע עבירות מין או אלימות חמורה.

עדי קול: נוסף על כך, הצעת חוק זו באה להגן על התדמית ורמת המוסריות של מערכת החינוך והעובדים בה, האמורים להוות מודל לחיקוי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יצחק וקנין: אם כן, ישיב בשם שר החינוך השר נפתלי בנט, שר הכלכלה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הפיקוח על בתי-הספר כך שתהיה אפשרות למנכ"ל המשרד להתלות את אישור העסקתו של עובד חינוך ולדרוש מבעל רישיון למוסד חינוך להשעות עובד חינוך או עובד שירות שהוגש נגדו כתב-אישום בגין עבירת מין או עבירת אלימות חמורה בקטין או חסר ישע, אלא אם כן שוכנע כי קיימים טעמים מיוחדים שלא לעשות כן.

נפתלי בנט: עובד החינוך או עובד השירות המושעה רשאי לפנות למנכ"ל בבקשה להפסיק את ההשעיה או ההתליה.

נפתלי בנט: המנכ"ל ישקול בקשתו בהתייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה או בא-כוחו, וככל שיוחלט להמשיך בהשעיה או ההתליה תשוב ותיבחן ההחלטה אחת לתשעה חודשים.

נפתלי בנט: הגם שלשיטתנו יש בידי מנכ"ל משרד החינוך סמכות להורות על השעייתו של עובד חינוך במוסדות פרטיים ולהתלות את אישור העסקתו, יש בתיקון המוצע כדי לחדד את הסמכות הנתונה למנכ"ל המשרד.

נפתלי בנט: נוסף על כך, התיקון מציע כלי מאוזן שאיננו פיטורים מלאים.

נפתלי בנט: אומנם יש לחדד כמה הוראות בנוסח החוק המוצע ולהבהיר את הפרוצדורות המוצעות, ובהן הצורך בהיוועצות עם היועץ המשפטי לממשלה, אך הוא מקדם מטרה ראויה.

נפתלי בנט: ההצעה מגלמת עיקרון חשוב – השמירה על ביטחונם ורווחתם של ילדים באשר הם.

נפתלי בנט: אנחנו נמשיך ונעבוד על גיבושה יחדיו בהמשך.

נפתלי בנט: אשר על כן, אני מציע לחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה ולתמוך בהצעת החוק, והמשך החקיקה יתבצע בתיאום והסכמה בין משרדי החינוך והמשפטים, כפי שנקבע בהחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה.

יצחק וקנין: תודה לשר הכלכלה נפתלי בנט.

יצחק וקנין: חברות הכנסת עדי קול ופנינה תמנו-שטה – אני מבין ששתיכן שותפות להצעה – אתן מסכימות להתניית הממשלה.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – השעיית עובד חינוך או עובד שירות), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול וחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: רבותי, קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – השעיית עובד חינוך או עובד שירות), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יצחק וקנין: 33 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר להכנתה לקריאה ראשונה לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2302/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות (תיקון – קביעת תאגיד שאינו מדווח או שותפות כחברת שכבה), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יצחק כהן וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק תועלה, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן.

יצחק וקנין: אני אודיע את זה, חבר הכנסת, לקלדניות.

יצחק וקנין: אני מודיע לפרוטוקול שחבר הכנסת שמעון אוחיון בטעות לא הצביע ממקומו, בטעות.

יצחק וקנין: זה נרשם בפרוטוקול, שלא יגידו שעשית איזו הצבעה כפולה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד–2013, נקבע בפרק העוסק בהגבלת שליטה בחברות במבנה פירמידלי כי חברת שכבה היא חברה או חברת-חוץ שהן תאגיד מדווח, למעט חברה או חברת-חוץ שאין אינטרס ציבורי לסווג אותה כחברת שכבה והיא מסוג שקבעו שר המשפטים ושר האוצר.

יצחק כהן: כתוצאה מהגדרה זו לא מתקיימת תכלית הפרק במלואה, ככל שמדובר בחברות ובחברות-חוץ שאינן תאגיד מדווח, וכן בשותפויות.

יצחק כהן: משמעות הדבר – כשחוקקנו את חוק הריכוזיות, עבדנו עליו קשה מאוד והוא עבר לספר החוקים, אבל עם כזו לקונה שמרוקנת אותו מכל תוכן.

באסל גטאס: אתה יכול להסביר?

יצחק כהן: אני אסביר.

יצחק כהן: קודם כול אני אגיד לך מה ההצעה שלי מבקשת – להרחיב את הגדרת חברת שכבה כך שהיא תחול גם לעניין חברות או חברות-חוץ שאינן תאגיד מדווח.

יצחק כהן: אני יודע שיש מתנגדים להצעת החוק הזאת; אני רוצה להזכיר להם שיסתכלו על מבנה השליטה בפירמידה – פירמידה עם עשר שכבות.

יצחק כהן: עכשיו, לאחרונה, אחרי שחוקקנו את החוק, כן?

יצחק כהן: קיבלנו פתאום פירמידה עם עשר שכבות.

יצחק כהן: כל תפקידו של המבנה העקום הזה הוא לסרס את האיזון העדין הקיים בחברה בעירבון מוגבל בין האספה הכללית לדירקטוריון ולהנהלה.

יצחק כהן: הוא מאפשר לאנשים שהם מיעוט אבסולוטי לשלוט כמו בדיקטטורה, ללא איום על השליטה, דרך מנגנון השוק שהחברה בעירבון מוגבל מאפשרת, ואני אסביר.

יצחק כהן: אסור לשכוח את התמונה הגדולה, שלציבור יש – אני רוצה לסבר את האוזן – לציבור יש 3 טריליון שקל נכסים פיננסיים, גברתי היושבת-ראש, ולבעלי ההון והפירמידות יש פחות מ-1%; פחות מ-1%.

יצחק כהן: אבל מה המציאות?

יצחק כהן: ה-1% הזה מושקע בפירמידות, במוסדות פיננסיים.

יצחק כהן: כלומר, לציבור יש 99% מהבעלות, ולמעשה הוא כמעט ממודר לגמרי.

יצחק כהן: יש שלושה מנגנונים לפחות שנועדו למדר את הציבור מנכסיו: המנגנון הראשון זה הפירמידות; המנגנון השני זה הנכסים הפיננסיים והריאליים; והמנגנון השלישי זה גרעיני שליטה.

יצחק כהן: הצלחנו לטפל בחוק הריכוזיות – כמעט, לא מושלם, בשביל זה באה הצעת החוק, להשלים את העניין – בנושא הפירמידות, בנושא ההפרדה בין נכסים פיננסיים וריאליים; גרעיני שליטה – לשמחתי, החשבת הכללית הגיעה לוועדת הכספים ומכרה את יתרת המניות של בנק לאומי שהמדינה החזיקה בהן, כך שבנק לאומי הופך להיות בנק ללא גרעין שליטה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, הגיע הזמן להכריע האם התועלת של הפירמידות עולה על נזקן.

יצחק כהן: כזכור, למדינה בתחילת דרכה הכלכלית-חברתית, כשלא היה בה עדיין שוק הון מפותח או שלטון חוק מסודר, אולי בזמנו מישהו חשב שזה טוב, אבל לא היא, ואנחנו לא שם.

יצחק כהן: תקציב המדינה, רבותי, הוא 400 מיליארד ש"ח, כולל החזר חובות.

יצחק כהן: הנכסים הפיננסיים של הציבור הם כמעט פי-עשרה מזה.

יצחק כהן: הפירמידות, האחזקות הצולבות וגרעיני השליטה מטים דרמטית את ההון למתי-מעט ומונעים צמיחה של המשק.

יצחק כהן: אשר על כן, הצעת החוק באה להשלים את הצעת חוק הריכוזיות שכבר העברנו ולסגור את הלקונה שמאפשרת כניסה של חברות מחוץ-לארץ.

יצחק כהן: ואז, כמה שזה ציני, אחרי שחוקקנו את חוק הריכוזיות קיבלנו חברה עם פירמידה בעלת עשר קומות.

יצחק כהן: הממשלה ביקשה לחשוב – – –

אברהם מיכאלי: יש מחסור בדיור אז בונים פירמידות.

יצחק כהן: בבקשה?

אברהם מיכאלי: יש מחסור בדיור אז בונים פירמידות.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: על כל מקרה, הממשלה ביקשה – הם ביקשו חודש לבוא להידבר אתנו.

יצחק כהן: על הצעת החוק הזו חתומים כמעט כל חברי הבית, בלי יוצא מן הכלל.

יצחק כהן: שלי, את גם חתומה עליה, מהיוזמים.

יצחק כהן: קשה לי להאמין שבסופו של יום מישהו פה יתנגד.

יצחק כהן: קשה לי להאמין מכיוון שזה כל כך מתבקש.

יצחק כהן: אז אנחנו, חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, ניתן לממשלה חודש להידבר אתנו ונביא מוצר מושלם להצבעה.

יצחק כהן: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

רות קלדרון: תשובה והצבעה במועד אחר.

רות קלדרון: אני מבקשת מחברי חברי הכנסת לקבל ביחד אתי בברכה את חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

רות קלדרון: אנחנו לא מוחאים כפיים, אבל תודה רבה, נקבל את זה בלב.

רות קלדרון: תחילה, ברצוני להעביר את התנצלותו של יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין על היעדרו מהדיון בשל נסיעה מדינית לחוץ-לארץ.

רות קלדרון: כמי שלמדה שנים רבות מאוד באוניברסיטה העברית, אני חשה רגש של אחווה וגאווה לארח אתכם כאן בכנסת ישראל.

רות קלדרון: האוניברסיטה העברית בירושלים היא בית ועד לחכמים, מקום של לימוד ועיון, מחקר, השכלה ורוחב דעת.

רות קלדרון: כבוגרת אני רואה עד כמה לתואר מן האוניברסיטה העברית יש שם טוב, ועד כמה הוא שומר על ערכו ופותח דלתות בכל מקום בארץ ובעולם.

רות קלדרון: אנשי הסגל של האוניברסיטה העברית בולטים ומובילים בתחומי מחקר רבים, והיא זכתה שבין בוגריה וסגל ההוראה שלה יש מספר מכובד של זוכי פרס נובל ופרסים חשובים אחרים.

רות קלדרון: לא פחות חשוב לציין שהצמרת המדינית, הכלכלית והפוליטית של מדינת ישראל מורכבת במידה מרובה מבוגרי ובוגרות האוניברסיטה העברית.

רות קלדרון: אבל תפקידנו איננו רק לנוח על זרי התהילה, אלא לחשוב כיצד עם כל האנשים המוכשרים הללו אנו מצליחים לראות את הנולד ומכינים את האוניברסיטה העברית להתמודדות עם אתגרי המאה ה-21, כיצד נמנף את ההשראה, החוכמה, המחקר והפיתוח לכוח עולה גם בעתיד.

רות קלדרון: על חבר הנאמנים של האוניברסיטה לפענח נכון את האתגרים החינוכיים והתקציביים העומדים לפני האוניברסיטה העברית בעולם שמשתנה בקצב מהיר.

רות קלדרון: השאלות העומדות בפניכם, חבר הנאמנים, אינן רק שאלות תקציביות, כיצד להשתמש נכון בתקציב, במה להשקיע ואיך, כדי לשמור על האוניברסיטה העברית כמוסד מוביל בתרבות הישראלית ובאקדמיה העולמית – החלטות אלו הן בידיכם, אך הרשו לי לפנות אליכם בנושא הקרוב ללבי: כבוגרת הפקולטה למדעי הרוח אני פונה אליכם – להמשיך ולפתח את מחלקות התנ"ך, מקרא ותלמוד, מחשבת ישראל, פילוסופיה, היסטוריה, שפות וספרות.

רות קלדרון: התחומים הללו הם חיי הנפש שלנו; הם אומנם לא מניבים דיבידנדים כמו המצאות ופיתוחים בתחום הטכנולוגי, אבל הם ייחודיים לנו כבני-אנוש, כבני-אדם וכבנים לעם הספר.

רות קלדרון: האוניברסיטה העברית חייבת להמשיך להציב לעצמה את פיתוח תחום מדעי הרוח ולהשקיע משאבים בקידום העניין של דור העתיד של מדינת ישראל בתחומי הרוח והיצירה האנושית.

רות קלדרון: אדם משכיל לא יכול להיות רק איש מקצוע.

רות קלדרון: השכלה רחבה במדעי הרוח הכרחית ליצירת בוגר שלם ברוחו, אזרח ראוי ומנהיג תרבות באשר יהיה.

רות קלדרון: כדי להמשיך לצמוח אנחנו חייבים עומק רוחני, ואת העומק הזה צריכה האוניברסיטה העברית להוביל בעודה מהווה מוקד משיכה לכל חפץ דעת.

רות קלדרון: ברוכים הבאים.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: שוב, מחיאות כפיים פנימיות.

רות קלדרון: תודה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/1425/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אני מבקשת מחבר הכנסת גפני לעלות ולהציג את הצעת החוק לייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה).

רות קלדרון: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר הכלכלה, אני מצטרף לברכות שלך לחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית.

רות קלדרון: אני רואה שאתה מכיר אותם באופן אישי.

משה גפני: מה זה אני מכיר, את נשיא האוניברסיטה, את יודעת כמה רבתי אתו כשהיה חבר כנסת?

משה גפני: אבל אני עוזר לו כל הזמן באוניברסיטה, הוא יעיד על זה – מנחם בן-ששון.

יצחק כהן: באיזה חוק?

משה גפני: אל תתערב.

רות קלדרון: ברוך שובך.

משה גפני: ברוכים הבאים.

אברהם מיכאלי: תשאל אותו איפה הוא מעדיף להיות, שם או פה?

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד להציג בפני הכנסת הצעת חוק להעדפה מתקנת של יהודים בני המגזר החרדי, שכבר העלינו אותה כמה וכמה פעמים, והיא לא עברה במליאת הכנסת.

משה גפני: הפעם אני מקווה שאנחנו בתהליך כן להעביר זאת.

משה גפני: קודם אני רוצה להסביר, ואני גם רוצה לתת קרדיט לשר הכלכלה, לשם שינוי; אחרי זה אני אחזור בתשובה, אבל מה שמגיע מגיע.

משה גפני: הטענה המרכזית נגד הציבור החרדי זה שהוא לא רוצה ללכת לעבוד.

משה גפני: יש טענה, אני שומע את זה הרבה מאוד, ואני אמרתי כמה וכמה פעמים – אני מייצג את הציבור החרדי, כמו חברי, ואני מבקש שתהיה העדפה מתקנת לציבור החרדי בקבלה לעבודה בכל מיני תחומים שעליהם אנחנו מדברים.

משה גפני: סיעת יהדות התורה, במהלך כל השנים, תמכה בהעדפה מתקנת לסקטורים שהיו מופלים לרעה בקבלה לעבודה, גם בשירות המדינה, גם בשלטון המקומי, גם בדירקטוריונים בחברות.

משה גפני: זה היה יכול להיות נשים, זה היה יכול להיות ערבים, דרוזים, צ'רקסים, אתיופים – יוצאי אתיופיה, כל הזמן תמכנו בהעדפה המתקנת הזאת.

משה גפני: פעם לא הייתי נואם נאום כזה, אבל היום, באמת, זה מאוד אקטואלי.

משה גפני: הבאנו כמה פעמים הצעה להגיד שאם יש שני – ואני רוצה להסביר על מה מדובר, כי אני מבין שעיתונאים אחרי זה יגידו אחרת, תכף נדבר עליהם – מדובר על שני אנשים שיש להם אותן תעודות, שניהם בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים, שניהם מבקשים להתקבל כדירקטורים בחברה ממשלתית או בחברה ציבורית אחרת, אחד איננו חרדי והשני חרדי.

משה גפני: החרדי לא מתקבל, ברוב המקרים; יש לי אין-ספור מקרים שלא מתקבלים.

משה גפני: לא מתקבלים.

משה גפני: הסיבות הן פסיכולוגיות, סוציולוגיות, כל מיני שמות שאנחנו יכולים להדביק לעניין הזה.

משה גפני: לתת להם העדפה מתקנת.

משה גפני: וכל הזמן הממשלות מתנגדות לכך.

משה גפני: אז פעם היה הטיעון של משרד המשפטים, שאי-אפשר לעשות חוק כזה, כי החרדי הוא לא דת, לא גזע ולא מין.

משה גפני: כל זה כתוב בדברי הימים של הכנסת, בספר הבדיחות, אבל זה כתוב.

משה גפני: בפרוטוקול.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמרו בדיון בוועדת החוקה, לא זו שמנחם בן-ששון היה בראשה; היה דיון בראשות מישהו אחר, אני כבר לא זוכר, אבל הטענה הייתה שהחרדים לא רוצים לעבוד, לא שלא מקבלים אותם.

משה גפני: בסדר, טענות.

משה גפני: אני רוצה לומר לכם, אדוני שר הכלכלה, אני רוצה לומר לכם, היה דיון לפני יומיים בוועדת המדע על תעסוקת חרדים בהיי-טק, חבר הכנסת אראל מרגלית העלה אותו, דיון של יותר משעתיים.

משה גפני: ישבו שם נציגים של הציבור החרדי, והם אומרים: אנחנו מדברים על אלפים, אלפים, אלפים שמבקשים לעבוד.

משה גפני: הם לא מתקבלים.

משה גפני: הממשלה רק עכשיו התחילה לתקצב מעט מאוד בעניין הזה, ואמרו במשרד הכלכלה שהולכת להיות תוכנית לטווח ארוך.

משה גפני: אני ביקשתי – כל חודשיים אני רוצה דיווח אם זה מתקדם או לא מתקדם.

משה גפני: אלפים בני הציבור החרדי, גברים ונשים, רוצים לעבוד.

משה גפני: אז מה רע בהעדפה מתקנת?

משה גפני: מה רע בזה?

משה גפני: הרי באמת, מתוך אלו שעובדים במערכות השונות, אחוז החרדים – – –

נפתלי בנט: אין הצבעה.

משה גפני: תשובה והצבעה במועד אחר, תכף אני אומר למה – כי הממשלה אישרה את זה.

משה גפני: אחוז החרדים שעובדים גם בשלטון המקומי – ירושלים, אחוז החרדים שעובדים בעירייה זה 1.2%.

משה גפני: כולם יודעים שהחרדים הם שליש מתושבי העיר, הם מבקשים לעבוד – לא מקבלים אותם.

משה גפני: עכשיו אומרים לנו, יעד לאומי.

משה גפני: מה זה יעד לאומי?

משה גפני: כל כך חשוב שחרדים יצאו לעבוד?

משה גפני: מה עשיתם בשביל זה?

משה גפני: קמה מפלגה על הדבר הזה, יש עתיד קמה על זה, לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: הנה, קיבלתי את המצע של יש עתיד.

משה גפני: אני בעד לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: השר בנט, במקום לעבוד בכל הכוח נגד אלה שלומדים תורה – הרי לא יעזור שום דבר, כל עוד הם לומדים תורה הם לא יצאו לעבוד; אלא שהם רואים בזה יעד של העם היהודי, הם רואים בזה יעד עולמי.

משה גפני: אבל רוב הציבור החרדי, גברים ונשים, הם אינם לומדים, הם רוצים לעבוד, נו, אז תטפלו בהם.

משה גפני: עד היום לא טיפלו.

משה גפני: ייאמר לשבחך, אדוני שר הכלכלה, שאתה תמכת, גם בהחלטת הממשלה שהייתה לא מכבר, אבל גם בוועדת השרים ביום ראשון, תמכת בהצעת החוק שלנו – שלי, של חבר הכנסת אורי מקלב, של חבר הכנסת יעקב אשר, ותכף יעלה גם חבר הכנסת אמנון כהן עם הצעת חוק דומה; קצת שונה, אבל דומה.

משה גפני: וועדת השרים אישרה.

משה גפני: אמרתי, אחרי שוועדת השרים אישרה כבר את הצעת החוק, סעיף אחד בנאומים שלי, נגד אלה שתוקפים את הציבור החרדי, ירד.

משה גפני: עד עכשיו מה אמרתי?

משה גפני: אמרתי, החרדים רוצים לעבוד, הממשלה נגד, הנה היא מתנגדת לחוק של העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: ירד הטיעון הזה.

משה גפני: מאוחר, אבל ירד.

משה גפני: ושוב, מה זה העדפה מתקנת?

משה גפני: העדפה מתקנת, המשמעות של העניין, ששני אנשים, שהתעודות שלהם, התעודות שוות, הכישורים שווים.

משה גפני: נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה כותבת בחוות דעת שהתפרסמה באחד העיתונים השבוע, שהעדפה מתקנת לחרדים תפגע באוכלוסיות אחרות.

משה גפני: תפגע באוכלוסיות אחרות.

משה גפני: איך זה יפגע?

משה גפני: פשוט, יהיו שני אנשים, אחד יהיה חרדי ואחד לא, יעדיפו את החרדי, אז זה יפגע בשני.

משה גפני: לא שמענו את הטיעונים האלה כאשר הייתה העדפה מתקנת לערבים, לדרוזים, לצ'רקסים, לנשים, לעולים מאתיופיה, עולים מרוסיה, אנשים עם מוגבלות; לא שמענו את זה.

משה גפני: רואים את המילה חרדים – יש עיתונאים שרואים את המילה חרדים, אז מייד צריך להביא את זה – למה לא להביא את זה בתחום החיובי?

משה גפני: הנה, חבר הכנסת גפני, חברי כנסת חרדים, מבקשים לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: אין דבר כזה בעיתונות החילונית, היא יותר גרועה מהעיתונות החרדית.

משה גפני: להביא את זה חיובי, מה אתם מביאים את זה בצורה הזאת?

משה גפני: אבל אני הוצאתי מכתב בעקבות הדיון בוועדת המדע לנציבת שוויון הזדמנויות בעבודה, הוצאתי לה מכתב על הטיעון, על הדבר הנורא הזה.

משה גפני: למה הטיעון הזה לא ירד לי עכשיו בהרצאות, ולכן גם לא תהיה תשובה והצבעה?

משה גפני: כי שר האוצר – –

אמנון כהן: מי?

משה גפני: – – שר האוצר, שהוביל – – –

איך קוראים לו?

משה גפני: יאיר לפיד.

משה גפני: שר האוצר הוביל את המהלך הזה, ועל זה הוא הלך לבחירות – חרדים לא רוצים לעבוד, וצריך לחייב אותם לעבוד.

משה גפני: שרי יש עתיד היו היחידים בוועדת השרים שהצביעו נגד החוק.

משה גפני: הצביעו נגד, בסדר, זה עוד לא מוריד לי כל כך את הטיעון.

משה גפני: הייתי בטוח, ועדת השרים אישרה, אז עכשיו אנחנו נביא את זה, ונצביע, ונתחיל להתקדם.

משה גפני: שר האוצר הלך והגיש ערר לממשלה – –

דב ליפמן: יש ועדה – – –

יצחק כהן: יש ועדה.

משה גפני: תעשה לי טובה – – –

יצחק כהן: יש ועדה.

משה גפני: בסדר, תעשה לי טובה, אני לא בליצנות עכשיו.

משה גפני: – – הגיש ערר לממשלה.

משה גפני: הרי מי מופקד על החוק הזה?

משה גפני: מי צריך להגיש ערר לממשלה כי יש ועדה או כי צריך לדון?

משה גפני: מי השר המופקד על זה?

משה גפני: אם זו בעיה טכנית, אם זו לא בעיה אידיאולוגית.

משה גפני: השר המופקד על זה הוא שר הכלכלה.

משה גפני: הוא אחראי ליישום החוק.

משה גפני: הוא בעצם מייצג בוועדת השרים ובממשלה, מבחינה מקצועית, את המשרד שמופקד על החוק.

משה גפני: אומר שר הכלכלה – והסכמתי – הוא אומר: נעביר את זה בקריאה טרומית, כדי לקדם את התהליך, ואחרי זה אנחנו נשלב את זה יחד עם החוק הממשלתי, אם יהיה חוק, כי יכול להיות שהחלטת הצוות תהיה לא חוק בכלל, שאז, לפי דעתי, לא יהיה לזה ערך, כי גם החוקים הם מאוד קשים ליישום.

משה גפני: אבל בסדר, הוא אומר לו: אני מבקש לאשר את החוק.

משה גפני: חברו – אני לא יודע מה אתם בהגדרה עכשיו, אחרי כנס הרצלייה, מה?

בני-דודים.

רות קלדרון: גיסים.

משה גפני: גיסים?

משה גפני: יש דוגמאות של גיסים שזה דבר נורא ואיום.

משה גפני: זאת אומרת שהממשלה הולכת ליפול.

משה גפני: על כל פנים – –

נחמן שי: המשפחתולוגיה מעניינת.

משה גפני: מעניינת מאוד.

משה גפני: – – אם באמת הממשלה חושבת – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת גפני, יש לך עוד שתי דקות.

משה גפני: כן, כן, שתי דקות.

משה גפני: אני יכול לדבר על שר האוצר, אבל אני מדבר על החוק.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: הגשת הערר הזאת היא לא בסדר, היא לא בסדר מכל היבט אפשרי.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר שקרים מול עיני האומה.

משה גפני: בא נציג חרדי, נציגים חרדים – אני לא לבד פה, באים נציגים חרדים ואומרים: אנחנו רוצים לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: הרי זה מה שאמרת.

משה גפני: אתה היית צריך לבקש שבכלל נצמצם את הזמן של הגשת החוק – הרי זה מה שאני מבקש.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד – מכיוון שאת היושבת-ראש, אני לא רוצה להגיד שזה שנאת חרדים, כי זה לא פרלמנטרי, אבל אני מחפש סיבה.

משה גפני: מה הסיבה?

משה גפני: למה להגיש ערר כאשר כל השרים, גם מהבית היהודי, גם מהליכוד, גם מישראל ביתנו, גם מהתנועה, כולם הצביעו בעד?

משה גפני: אגב, כבר יש הגדרה לחרדים, כבר יודעים – אני טענתי תמיד, מול משרד המשפטים, שחרדי, ההגדרה שלו היא נורא פשוטה: מי שהכי דפוק במדינה – חרדי.

משה גפני: משרד המשפטים לא קיבל את זה, ביקש הגדרה ממשית, לפרוט את זה.

משה גפני: העבירו את חוק הגיוס, שאנחנו מתנגדים לו מכול וכול, הוא חוק שלא שווה כלום, לא משיג שום יעד, אבל יש הגדרה לחרדי שם.

משה גפני: הטיעון הזה, שאין הגדרה לחרדי, כי הוא לא דת, לא גזע ולא מין, ירד.

משה גפני: גם מדברים רעים יוצא משהו טוב.

משה גפני: יש הגדרה, ועם ההגדרה הזאת אפשר להעביר את זה.

משה גפני: ולא רוצים לצאת לעבודה – יש דיון השבוע, בוועדת המדע, נציגי הציבור החרדי באים ואומרים, והביאו רשימות של אלפי גברים ונשים, שאינם לומדים תורה.

משה גפני: הם לומדים, קרובים לתורה, אבל לא אברכים, ורוצים לעבוד – – –

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: זה מעניין אותי אבל.

משה גפני: בסדר, אני מסיים.

רות קלדרון: גם אותי, האמת, אבל אני אשמור על הזמן.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני מבקש – בשם חברי, אני מבקש לאשר את החוק הזה, להתקדם.

משה גפני: הוא לא יפתור את הבעיות, אבל הוא יהיה כיוון דרך כלשהו, ואני משבח את שר הכלכלה על העניין הזה.

משה גפני: אני אמרתי, אני אחזור בתשובה, מכיוון שאני אתקוף אותו על זה שהוא הוריד את הסבסוד לנשים עובדות חרדיות, אז על זה אני אתקוף אותו, אבל את זה אני אעשה בהזדמנות אחרת, אין מערבים שמחה בעצב.

משה גפני: מה – – –

רות קלדרון: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: ולכן, אנחנו לא נצביע.

משה גפני: אנחנו לא נבקש הצבעה ולא נבקש את התשובה הפעם.

משה גפני: אנחנו נעשה את זה, בעזרת השם, בשבוע הבא.

משה גפני: שר האוצר ביקש – רוצה לשוחח אתי בעניין, אני מדבר עם כולם, אז אני אדבר אתו, ואני אביא את זה, בעזרת השם, בשבוע הבא להצבעה, וגם אם שר האוצר יגיד להצביע נגד, אני מבקש ממך באופן אישי שתצביעי בעד.

משה גפני: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה מאוד.

רות קלדרון: אני מוכרחה לומר שאני מרגישה רוח טובה וחדשה, והלוואי שנצליח.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/1776/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אני מזמינה את חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה, לשלוש דקות, להציע את הצעתו, הצעת חוק לייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013.

אמנון כהן: לא, תני עשר דקות, זה נושא חשוב.

רות קלדרון: שלוש דקות – אני עוד לא מתחילה לספור.

רות קלדרון: להתראות, תודה לחברי חבר הנאמנים, ניפגש בהמשך.

אמנון כהן: תוציאו בוגרים טובים.

רות קלדרון: בבקשה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אכן, אנחנו, כחרדים, חשבנו באמת שיש ממשלה, והיא דיברה רבות לטובת שילוב חרדים בתעסוקה.

אמנון כהן: בוודאי אנחנו מחזקים את אלה שיושבים ולומדים תורה, שתורתם אומנותם, ואברכים שומרים על המסורת, שומרים על תורת ישראל, אבל אלה שרוצים לצאת לעבוד – ובלי חוקים אנחנו רואים אקדמיזציה בענף של החרדים בתחום הזה, ואנחנו רואים – דווקא יש לי הרבה מאוד חברים שלומדים בקריה האקדמית קריית-אונו, יש להם שלוחה מיוחדת לחרדים – –

רות קלדרון: יש להם שם מאוד טוב, כחרדים.

אמנון כהן: – – ואלפי בוגרים ובוגרות מסיימים שם תואר ראשון.

אמנון כהן: לא פעם – אני מתכתב, פשוט, אני מכיר אותם – הם שולחים קורות חיים כדי להתקבל לעבודה אחרי שסיימו בהצטיינות את המבחנים, גם של לשכת עורכי-הדין, לשכת רואי-החשבון – ועברו את כל המבחנים – וכשהם שולחים את קורות החיים, ישר אומרים להם: תבואו; הציונים גבוהים, וגם יש להם מבחנים מקדימים.

אמנון כהן: כשמגיע בן-אדם עם חזות חרדית, אומרים לו: אנחנו נחזיר לך תשובה יותר מאוחר.

אמנון כהן: זו עוגמת נפש עצומה מאוד לאנשים, שלמעשה יכולים להיות דוגמה לחבריהם.

אמנון כהן: אז מה הם יגידו לחברים?

אמנון כהן: הנה, השקעתי ארבע שנים באקדמיה, למדתי, כמובן הוא גם למד תורה, בשעות הפנויות, קבע עתים לתורה, אבל לקח את זה כיעד אקדמי, ואז הוא מגיע, למעשה, והוא לא שווה בין שווים להתקבל לעבודה.

אמנון כהן: לא כי הוא לא מוכשר, לא כי אין לו תעודה, אלא כי הוא נראה חרדי.

אמנון כהן: אנחנו, בכנסת הזאת, העברנו הרבה חוקים של אפליה מתקנת, והיינו שותפים, וציין את זה גם חבר הכנסת גפני, גם בוועדת הכספים, כל פעם שראינו עיוות כלשהו, או עוול, אמרנו: לתקן.

אמנון כהן: הזכירו כאן את הצ'רקסים, את הדרוזים.

אמנון כהן: הזכירו גם את אפליית הנשים; על האתיופים – בכל החוקים האלה תמכנו באהדה רבה, כי המדינה צריכה לתת להם הזדמנות להתחבר, ובראש ובראשונה בממשלה, במשרדי הממשלה ובחברות הממשלתיות, גם כדירקטורים בחברות ממשלתיות.

אמנון כהן: היום לא שמו שום רף לחרדי – לא יכול להיכנס שם.

אמנון כהן: למעשה, אם יבואו שמונה שגמרו את לימודיהם ועומדים בכל התנאים, לא תהיה שום העדפה, ואנחנו נראה בתוך 400–500 דירקטורים שיהיו ב"פול", שמהם יכולים להיבחר לחברות הממשלתיות, כמעט לא נמצא שם בוגרים חרדים שבאמת עברו ויכולים לתרום מזמנם וחלקם לטובת אותה מערכת שייבחרו אליה.

אמנון כהן: אני רוצה לשבח את שר הכלכלה.

אמנון כהן: יש לי שדולה לשילוב חרדים בתעסוקה ובתעשייה, רצינו להקים באזורים שהממשלה תגדיר שהם מוכי אבטלה, אזורים חרדיים, להקים שם תעשיות, לתת להם הגדרה של אזור עדיפות לאומית א', שתיתן להם העדפה.

אמנון כהן: מהצד השני – להקים ליד זה מעונות-יום, שהנשים יוכלו להביא אליהם את הילדים, לשים במעון, באור יום, להיכנס לעבודה, ובערב, במשמרת שנייה, יעבדו במפעלים האלה גברים.

אמנון כהן: כמה פעמים ישבנו עם שר הכלכלה גם בנושא הזה של החוק לשילוב חרדים בתעסוקה.

אמנון כהן: הגיע לשולחנו – – –

רות קלדרון: תודה, חבר הכנסת כהן.

אמנון כהן: אני כבר מסיים, רק אגיד משפט לטובת שר הכלכלה, שהוא גם ביוזמתו וגם אחרי שביקשנו עשה שולחן עגול עם כל הנוגעים בדבר: מעסיקים, המגזר החרדי עצמו, כל אלה שמתעסקים בהיי-טק, על מנת לראות את מכלול הדברים; ובאמת אנחנו רואים את הניצנים הראשונים של אותה ישיבה.

אמנון כהן: אני אומר לך יישר כוח גם על תמיכתך בהצעות החוק.

אמנון כהן: זה חלק קטן, אבל זה חלק משמעותי שייתן אופק לאותם אנשים – שיש לאן להגיע ואיפה להשתלב.

אמנון כהן: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חזק וברוך.

אמנון כהן: אני מצטרף כמובן לחבר הכנסת גפני – –

רות קלדרון: תשובה והצבעה – –

אמנון כהן: – – ותשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

רות קלדרון: – – במועד אחר.

משה גפני: בשבוע הבא.

אמנון כהן: חבר הכנסת גפני, אני מבקש ממך: בשבוע הבא מעלים את זה; שיפילו את החוק, זה טוב לנו.

משה גפני: בשבוע הבא מעלים את זה.

אמנון כהן: שיפילו את החוק.

משה גפני: בדיוק.

אמנון כהן: כן, תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לכם.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2279/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למעון) – חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, הצג לנו את החוק.

רות קלדרון: אחר כך – איילת שקד ודב חנין.

יעקב ליצמן: גם זה תשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב ליצמן: כן.

רות קלדרון: כן, במועד אחר.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיש הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למעון), התשע"ד–2014.

יעקב ליצמן: בסעיף 5ג(ה) לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה נקבעה רשימה של נכסים שלא תוטל עליהם ארנונה כללית, בכלל זה בתי-כנסת, בתי-קברות, מוסדות חינוך, מקלטים לנשים מוכות, מעונות המספקים הגנה וטיפול לילדים ולנערות בסיכון ועוד.

יעקב ליצמן: במסגרת רשימת הנכסים האמורים נכלל גם מעון-יום, כמשמעותו בחוק הפיקוח על מעונות.

יעקב ליצמן: אולם, בחוק הפיקוח על מעונות לא נקבעה הגדרה למעון-יום אלא למעון בלבד.

יעקב ליצמן: לפי חוק הפיקוח על מעונות, מעון הוא מקום המשמש או נועד לשמש, כולו או חלקו, מקום מגורים או מקום שהייה לילדים, לזקנים, לבעלי מום גופני או ללוקים בשכלם, והכול כשהם מחוץ למשפחתם, או מוסד לטיפול במשתמשים בסמים.

יעקב ליצמן: לאור האמור, נוצרה אי-בהירות ביחס לסוג המעון אשר יהיה זכאי לפטור מארנונה כאמור בפקודה.

יעקב ליצמן: על אי-בהירות זו עמד גם בית-המשפט העליון בשבתו כבית-משפט לערעורים באותו מקרה שבו התעוררה השאלה לעניין תחולת הפטור מארנונה על מעון-יום לקשישים.

יעקב ליצמן: בית-המשפט קבע כי יש לקרוא את הסעיף כך שהכוונה בו היא למעון, כמשמעותו בחוק הפיקוח על מעונות, הפועל ביום ומשמש מקום שהייה הן לילדים והן לקשישים, כלומר הפטור אינו מוגבל למעון-יום לילדים בלבד.

יעקב ליצמן: לנוכח האי-בהירות האמורה, בהצעת החוק הזאת מוצע לתקן את הפקודה ולהבהיר כי כל מעון כמשמעותו בחוק הפיקוח על מעונות יהיה זכאי לפטור מארנונה, בין שהוא מעון-יום, כלומר מעון המשמש מקום לשהייה, ובין שהוא מעון המשמש מקום מגורים, כלומר מעון אשר לנים בו.

יעקב ליצמן: עכשיו, מה שיוצא לי מכל הדבר הזה, מישהו צריך להסביר למה הממשלה מתנגדת.

יעקב ליצמן: הרי זה דבר אבסורדי, כי זה אוטומטית צריך להיות כלול בפטור כמו כל המעונות, מעונות-יום, מעונות זקנים, ופתאום כאן הממשלה – אני מציג את זה פשוט כי הממשלה מתנגדת לחוק הזה ואני לא מבין למה.

יעקב ליצמן: סגן שר האוצר ביקש שנדחה את ההצבעה, הסכמתי, אבל זה ברור לי שעושים כאן אפליה ונזק גדול לכל המעונות, גם למעונות-יום וגם לזקנים.

יעקב ליצמן: אני מבקש פשוט שבהצבעה הכנסת תתמוך בהצעת החוק.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה לך.

רות קלדרון: תשובה והצבעה במועד אחר.

רות קלדרון: תודה על הנימוק.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/2069/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: ואנחנו נמשיך להצעת חוק מוצמדת של – – –

קריאה: – – –

רות קלדרון: סליחה, נכון, קודם חברי הכנסת איילת שקד ודב חנין.

רות קלדרון: אז מי יציג?

קריאה: לא, אני לא מציגה – – –

דב חנין: – – –

רות קלדרון: אז פשוט להציג את זה.

רות קלדרון: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום כבר הוצגה, ויחד אתה גם הצעת החוק בינוי ופינוי הראשונה של איילת שקד ודב חנין – והוצמדה גם ההצעה של דב חנין – שתיהן כבר נומקו.

רות קלדרון: עכשיו אנחנו מבקשים מחברת הכנסת שלי יחימוביץ שגם החוק שלה – הצעת חוק בינוי ופינוי הוצמדה לאותו חוק, לעלות ולנמק את הצעתך.

שלי יחימוביץ': – – –

רות קלדרון: את לא מנמקת?

קריאה: אז איך יצביעו על זה?

קריאה: סליחה, שלי, שלי.

רות קלדרון: שלי?

קריאה: אז ביטלת את ההצעה?

שלי יחימוביץ': לא, לא, לא.

קריאה: אז את צריכה לנמק.

קריאה: איך יצביעו?

קריאה: על מה יצביעו?

שלי יחימוביץ': טוב, בסדר.

קריאה: את וניצן הורוביץ.

רות קלדרון: ניצן, אתה רוצה קודם?

רות קלדרון: מצורפות גם ההצעות של חבר הכנסת אילן גילאון שכבר נומקה, של אברהם מיכאלי ויעקב מרגי שכבר נומקו, וחבר הכנסת ניצן הורוביץ גם הוא יציג את הצעתו המוצמדת.

רות קלדרון: שלוש דקות, ואחר כך, שלי, את מוזמנת לנמק את שלך.

אברהם מיכאלי: ניצן ינמק שוב.

ניצן הורוביץ: סיפור כפר-שלם, גברתי היושבת-ראש וחברי חברי הכנסת, הוא סיפור שהיה צריך להיות מוסדר כבר שנים.

ניצן הורוביץ: כפר-שלם הוא אזור של מצוקה, אזור שלפעמים מסתובבים שם – השר אריאל, אתה מכיר את שכונת-הארגזים למשל – זה מקום – אי-אפשר להאמין שהמקום הזה בכלל במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: יש שם מקומות עזובים, מוזנחים, שלוליות, בורות.

ניצן הורוביץ: אנשים גרים בתנאים באמת קשים, והגיע הזמן לסדר את הסיפור.

ניצן הורוביץ: יושבים פה כמה מנציגי התושבים, שלום לכם.

ניצן הורוביץ: אנחנו כבר עוברים כברת דרך עם הסיפור הזה.

רות קלדרון: ברוכים הבאים.

ניצן הורוביץ: החוק הזה נועד להסדיר את הזכויות של תושבי כפר-שלם לפיצויים תמורת פינוי הנכסים והסדרה בדמות של בינוי חלופי, פיצויים ושאר תנאים אחרים.

ניצן הורוביץ: מה שאנחנו מציעים בהצעת החוק – שסכום הפיצויים שאותו מפונה יהיה זכאי לקבל יהיה הסכום המרבי שאותו הייתה רשאית לאשר ועדת הפינויים לפי מסמך ריכוז הקריטריונים לפינוי כפר-שלם של משרד הבינוי והשיכון מלפני כמעט 20 שנה, אבל בתנאי שלא יפחת משווי מחירה הממוצע של דירת ארבעה חדרים חדשה בבנייה רוויה במתחם כפר-שלם ששטחה 100 מ"ר.

ניצן הורוביץ: וזה פיצוי שהוא לדעתנו פיצוי הולם לאנשים שגרים שם ורשאים לקבל את אותה דירה שאנחנו רוצים לתת להם.

ניצן הורוביץ: כי תראו, היום הקרקע באזור כפר-שלם בתל-אביב היא מאוד יקרה.

ניצן הורוביץ: אפשר לבנות שם במתחם, על-פי התוכניות השונות, בנייה רבה מאוד של אלפי יחידות דיור, להביא לשם אנשים, לפתח את האזור הזה, לשים אותו על המפה.

ניצן הורוביץ: אין שום סיבה שאזור כזה שנמצא בלב הארץ, באמצע תל-אביב, במקום שהוא כל כך נגיש וכל כך מבוקש, ימשיך להיראות כמו איזה, אני לא יודע, כפר בעולם השלישי.

ניצן הורוביץ: באמת שאין לזה שום סיבה.

ניצן הורוביץ: בראש ובראשונה כלפי האנשים שגרים שם – את הצדק הזה צריך לעשות אתם, וצריך לתת להם את הפיצוי ולאפשר להם לעבור לדיור משופר.

ניצן הורוביץ: אני שמח שסוף-סוף – באמת, זה נמשך כל כך הרבה זמן – סוף-סוף ההצעה הזאת מגיעה, יש כאן שלל הצעות של חברי כנסת נוספים שמובילים את זה, ואני יחד אתם, אני שמח שזה מגיע.

ניצן הורוביץ: אני רק מקווה שזה לא ייגרר בוועדות יותר מדי זמן, כי זה באמת נגרר כבר בצורה שלא מתקבלת על הדעת, במיוחד כשיש כזה בסיס כלכלי לעניין.

ניצן הורוביץ: פה לא צריך – המדינה מכיסה, מכספה, לא צריכה לתת גרוש.

ניצן הורוביץ: ערך הקרקע כל כך גבוה, התמורה שתתקבל בעד הדירות כל כך גבוהה, כל הגורמים השותפים – אם משרד הבינוי והשיכון, עיריית תל-אביב וכו' – ירוויחו הון תועפות על העסקה הזאת, זאת אומרת, גם מבחינה כלכלית זה דבר מאוד מאוד משתלם.

ניצן הורוביץ: ובראש ובראשונה, אני רוצה לומר לכם כאן משהו: בעיני זה לא קודם כול עסק כלכלי, אף שגם העניין הכספי חשוב מאוד.

ניצן הורוביץ: זה עניין של צדק בסיסי עם אנשים שגרים הרבה מאוד שנים בתנאים מאוד גרועים; זה דבר שיסייע לשנות את פניה של השכונה הזאת; זה דבר שיביא תועלת גדולה מאוד לעיר תל-אביב–יפו – –

רות קלדרון: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: – – ובכלל לחברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: אז אני שמח שהגענו לרגע הזה.

ניצן הורוביץ: החוק הזה עבר גלגולים, טוב, לא משנה, למה לדבר – –

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: – – על דברים כואבים – –

רות קלדרון: בוא נעבור להצבעה.

ניצן הורוביץ: – – אנחנו כאן במצב – בוא נהיה אופטימיים.

אברהם מיכאלי: – – – עשו כמה צעדים.

ניצן הורוביץ: מיכאלי, בוא נהיה אופטימיים קדימה, נקווה שזה יעבור מהר, ושהחוק הזה ייגמר.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: אז אני נותן – – –

אופיר אקוניס: – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת אקוניס מקבל קרדיט שזה החוק שלו.

ניצן הורוביץ: מיכאלי ואקוניס ודב חנין – –

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: – – ואיילת שקד.

ניצן הורוביץ: יש לזה הרבה שותפים, ואני שמח שזה ככה.

ניצן הורוביץ: אני רק מבקש דבר אחד: שזה יעבור מהר, שיתקדם מהר בוועדות ושנגמור את הסיפור הזה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [הצעת חוק פ/1018/19; נספחות.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013 [הצעות חוק פ/1481/19; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 7592.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג

רות קלדרון: –2013 [הצעת חוק פ/771/19; דברי הכנסת, חוב' י"ג, עמ' 7593.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ד

רות קלדרון: –2013 [הצעת חוק פ/1020/19; "דברי הכנסת" חוב' י"ג, עמ' 7594.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013 [הצעת חוק פ/1933; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 7595.

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

רות קלדרון: לגבי הקרדיט: כמדליק נר מנר – זה נהנה וזה לא חסר.

רות קלדרון: חבר הכנסת זאב, בבקשה לא לדבר בטלפון במליאה.

רות קלדרון: תודה רבה.

נסים זאב: – – –

אברהם מיכאלי: הוא רק משוחח.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בפרשה שמתגלגלת כבר 40 שנה ובגורלן של משפחות שבית-המשפט קבע – אני לא מרבה לבקר את בתי-המשפט, אבל לגביהן קבע בית-המשפט שהן אינן זכאיות לקבל פיצוי בגין הפינוי כיוון שהאדמות אינן אדמות מדינה.

שלי יחימוביץ': פורמליסטית הדבר הזה אולי נכון, אבל לגופו של צדק חברתי וצדק חלוקתי מדובר בהחלטה שאין בינה ובין הצדק דבר וחצי דבר.

שלי יחימוביץ': במיוחד מקומם הדבר לגבי תושבי כפר-שלם, כיוון שאנחנו יודעים מה יהיו רווחי העתק מהפרויקטים היוקרתיים שיעמדו באותו שטח שיפונה מתושביו, שהם דלים באמצעים, ולכן האי-צדק היה משווע שבעתיים.

שלי יחימוביץ': באמת אחרי גלגולים רבים ועל-ידי חברי כנסת רבים, ואם אני לא טועה, אפילו הראשון שהגיש את החוק הזה במתכונת מסוימת היה גלעד ארדן, בהיותו חבר כנסת, ואכן גם אופיר אקוניס שתבע כאן את הקרדיט שלו, ובעקבותיהם באו רבים באמת מכל קצוות הקשת הפוליטית, זבולון אורלב, וגם אנוכי הגשתי חוק כזה בעבר וגם עכשיו, ואילן גילאון ואפילו יואל חסון וחברי כנסת מש"ס, ועכשיו חברי ניצן הורוביץ ועוד רבים אחרים, וסליחה אם אני מקפחת מישהו בקרדיט שלו.

ניצן הורוביץ: דב.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת דב חנין, ואם אני לא טועה, חברת הכנסת איילת שקד, נכון?

שלי יחימוביץ': שבזכותה גם במידה רבה אנחנו מגיעים עכשיו למעמד הזה שהצעות החוק הופכות גם בסופו של דבר לחוק, כי, כמו שאתם יודעים, הצעות חוק אפשר להגיש למכביר, אבל ברגע שיש חבירה אליהן, לעתים קרובות של חבר כנסת, חברת כנסת חזקה, במקרה הזה מהקואליציה, שרואה את הדברים עין בעין, נוצרת ההזדמנות להפוך את הצעת החוק לדבר חקיקה, ולמעשה לתיקון עוול ולפיצוי בני-אדם שזכאים לפיצוי הזה.

שלי יחימוביץ': אני שמחה שיש לי הזדמנות להיות אחת מהמציעים, ואני מקווה שהחוק הזה יצא לדרך במהרה, יגמור את שלבי החקיקה, והעוול הזה יתוקן.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: ישיב במשולב שר הבינוי והשיכון אורי אריאל.

רות קלדרון: בבקשה.

אורי אריאל: גבירותי היושבות בראש, זו היוצאת וזו הנכנסת, ברשותכם, חברי הכנסת, ברשות נציגי התושבים שיושבים ביציע האורחים, שהם אלה הדוחפים האמיתיים, ראשית ברצוני לברך את חברתי חברת הכנסת איילת שקד, יושבת-ראש סיעת הבית היהודי, שהבטיחה לפני הבחירות ומקיימת לפני הבחירות הבאות, בסדר?

אורי אריאל: אבל עכשיו.

אורי אריאל: יחד אתם אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהצמידו את הצעות החוקים שלהם: חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חבר הכנסת אילן גילאון וחברי הכנסת אברהם מיכאלי ויעקב מרגי, יחד כולם בהצעת חוק שחוצה מפלגות.

אורי אריאל: אם קודם הייתה הצעת חוק של איילת שקד, חברת הכנסת שקד, שעוררה פה פולמוס גדול, כידוע, על נושא האפשרות לשחרר מחבלים רוצחים והורגים אחרים, בעניין הזה יש תמימות דעים בבית, וטוב שכך, זה נושא חברתי ראשון במעלה.

אורי אריאל: הזכיר כבר קודמי שהעניין הזה מתגלגל 20 שנה.

אורי אריאל: חלפו כבר שבעה עד עשרה שרי שיכון, חמישה-שישה יושבי-ראש של – אז קראו לזה מינהל מקרקעי ישראל; ולבעיה הזאת שהולכת ומחריפה עם השנים – היא לא עומדת במקום אחד, היא מידרדרת כל הזמן.

אורי אריאל: היטיב לתאר את זה חבר הכנסת הורוביץ: קשה להאמין שזה במדינת ישראל 2014, תשע"ד.

אורי אריאל: אני אמרתי לחברי, גם במשרד, גם ברמ"י וגם בממשלה, שצריך לגמור את זה.

אורי אריאל: זו לא שיטה לסחוב את זה משר לשר, מקדנציה לקדנציה, וכל פעם לספר משהו.

אורי אריאל: וזה מה שהממשלה וזה מה שהמשרד שלנו עושה עכשיו.

אורי אריאל: אני מתחייב פה, בכנסת, לעשות כל מאמץ שהדברים ילכו עכשיו במהירות.

אורי אריאל: אנחנו לא מעבירים את הצעת החוק ואת ההצעה הממשלתית כדי לסחוב עכשיו, אלא כדי לסיים ולעשות צדק עם המתיישבים, לעשות צדק עם עיריית תל-אביב ועם כולם.

אורי אריאל: אנחנו הולכים לוויתור משמעותי בערכי הקרקע בשכונה שיעלה באובדן הכנסות, כנראה בסדרי-גודל של מאות-מיליוני שקלים, ואנחנו עושים את זה בצורה מודעת, מתוך רגישות, התחשבות ורצון לסיים את הפרשה הכאובה הזאת.

אורי אריאל: מדובר על קרקע שאפשר לבנות עליה אלפי יחידות דיור, והן נמצאות בפני אפשרות של זמינות ברמה גבוהה.

אורי אריאל: גם אם צריך עוד לתקן דברים מסוימים, הזמינות של הקרקע היא ברמה גבוהה, ואנחנו בקשר רצוף ומתמיד עם עיריית תל-אביב, עם ראש עיריית תל-אביב, כדי להביא את זה אכן לביצוע ולא לדבר אחר.

אורי אריאל: בתאריך 15 במרס 2010 קיבלה מועצת מקרקעי ישראל החלטה מס' 1198 לבחון את הקריטריונים לפינוי ופיצוי כפר-שלם על-ידי ועדת משנה של המועצה.

אורי אריאל: אנחנו מדברים על לפני יותר מארבע שנים.

אורי אריאל: הליך קביעת הקריטריונים טרם מוצה וטרם גובש הסדר סופי.

אורי אריאל: צריך לומר לחברי הכנסת, לבית ולתושבים, שלפני שבועיים, בתאריך 1 ביוני 2014, החליטה ממשלת ישראל שוועדת משנה תקבע את הקריטריונים לזכאים, ולאחר מכן שיווק הקרקע ופינוי התושבים ייעשו על-ידי עיריית תל-אביב.

אורי אריאל: זוהי הסכמה עם העירייה.

אורי אריאל: שום דבר לא נמצא במחלוקת בינינו לבין עיריית תל-אביב.

אורי אריאל: מהחלטה זו, הנגזרת שלה היא למעשה שאנחנו מוכרים, מעבירים, את חברת "חלמיש" לעיריית תל-אביב, והממשלה לא תהיה שותפה בחברה הזאת מהרגע שייגמרו ההליכים המשפטיים כדי להעביר את החברה לעיריית תל-אביב.

אורי אריאל: מתוך כך עולה שהצעת החוק באה ומסייעת בהחלטת הממשלה לקידום הפינוי-פיצוי בכפר-שלם, ואני דרשתי מהעוסקים במלאכה ברמ"י ובמשרד לסיים את הסחבת הזאת ולהגיש את ההצעות לקריטריונים ולהסדר שיסיים את הפרשה בהקדם.

אורי אריאל: אי לכך, אני מציע לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, וקידומה יתבצע בכפוף להסכמת משרד הבינוי והשיכון, משרד האוצר ומשרד המשפטים.

אורי אריאל: אני צריך לבקש את הסכמת המציעים השונים, אז אני אשאל, ברשותכם, את חברת הכנסת איילת שקד על הסכמתה.

אורי אריאל: היא מהנהנת בראשה שכן.

אורי אריאל: חבר הכנסת הורוביץ?

אורי אריאל: כן.

אורי אריאל: חבר הכנסת גילאון?

אורי אריאל: גם כן מהנהן.

אורי אריאל: חבר הכנסת דב חנין?

אורי אריאל: ואחרונה חביבה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני צריך את הסכמתך שזה ייעשה בתיאום עם משרדי הממשלה: בינוי, משפטים ואוצר.

אורי אריאל: אחרי שיש לנו את הסכמה של כל אלה, אני מבקש – – –

אברהם מיכאלי: – – –

אורי אריאל: סליחה, מחילה.

אורי אריאל: בגדר אחרונים-אחרונים חביבים, אני שואל את חבר – – –

אברהם מיכאלי: בהסכמות אין – – – עושים צחוק מאתנו, זה הכול.

אורי אריאל: לא, אבל אם כבודו יאמר שהוא לא מסכים, נביא את זה בחשבון.

אברהם מיכאלי: יש לנו ברירה?

אורי אריאל: אני חושב שהברירה עכשיו היא לא בדיעבד, היא לכתחילה, כי הסברתי את ההחלטות שקיבלנו, ואני אומר לך שמה שקודמי לא עשו – ובטח יש להם סיבות טובות – אנחנו מקדמים עכשיו, עובדה.

אורי אריאל: החוק הזה לא בא לעולם עד שהגיעה חברת הכנסת שקד, ואני דחפתי אותו, ולא היה צריך לחכות; ולא היה כדבר הזה.

אברהם מיכאלי: – – – החלטה – – –

אורי אריאל: חבר הכנסת מיכאלי, אם אתה תגיד לי שאתה לא מסכים – – –

אברהם מיכאלי: לא לא, כרגע, כי מגיע גם לשר האוצר לקבל.

אברהם מיכאלי: הנה, יושב פה סגן שר האוצר – – –

דב חנין: למען הצדק ההיסטורי – – –

אורי אריאל: שנייה.

אורי אריאל: חבר הכנסת מיכאלי, אתה מסכים?

אברהם מיכאלי: יש לי ברירה?

אורי אריאל: אתה מסכים.

קריאות: – – –

אורי אריאל: רגע, חברים, אני – – –

נסים זאב: הוא לא מסכים שלא מגיע לו קרדיט.

אורי אריאל: חבר הכנסת חנין?

דב חנין: אדוני השר – – – אני מברך על דבריך החשובים, אבל אני רק רוצה לומר – – –

אורי אריאל: רק שנייה, אתה יכול להרחיב על המשפט האחרון?

דב חנין: אני ארחיב אם יפתחו לי את המיקרופון.

דב חנין: אני רק רוצה לומר, למען הסדר, שהצעת החוק הזאת כבר עברה פעמיים בקריאה טרומית בכנסת – –

אברהם מיכאלי: זה היה – – – בוועדה.

אברהם מיכאלי: זה היה בוועדת הפנים.

דב חנין: – – ולכן – –

קריאות: – – –

דב חנין: – – היא גם תונח במהירות המשך.

אורי אריאל: אנחנו מתכוונים לקדם את פתרון הבעיה, אנחנו מקדמים את העניין עם "חלמיש" ועם עיריית תל-אביב, ואלה דברים שלא היו עד השבועות האחרונים.

אורי אריאל: יש פה שינוי מהותי.

אורי אריאל: בכל מקרה, אחרי הסכמת כל המציעים לעשות את זה בתיאום, אני מבקש מחברי לתמוך בחוק ולהעביר את הצעת החוק להכנה לקריאה ראשונה לוועדת הכספים.

אורי אריאל: תודה רבה.

דב חנין: לוועדת הפנים.

גילה גמליאל: תודה רבה לשר השיכון.

גילה גמליאל: ועדת הפנים, זו הוועדה שזה אמור להגיע אליה.

יצחק כהן: ועדת הכספים.

גילה גמליאל: שר השיכון, זה אמור להגיע לוועדת הפנים; אתה מבקש להעביר את זה – הלשכה המשפטית מבקשת להעביר את זה לוועדת הפנים.

אורי אריאל: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הכספים, ומן הסתם ועדת הכנסת תחליט ביום שני הקרוב.

אורי אריאל: תודה.

גילה גמליאל: בסדר, טוב, בהחלט.

גילה גמליאל: לאחר שהצעות החוק יעברו, הן יועברו כולן לוועדת הכנסת להכרעה אם מדובר בהעברה לוועדת הפנים או לוועדת הכספים.

גילה גמליאל: אנחנו נתחיל בהצבעות.

גילה גמליאל: ההצעה הראשונה: הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013, של חברי הכנסת איילת שקד ודב חנין.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

משה גפני: הנה, הוא רצה להצביע.

גילה גמליאל: 27 בעד, ולפרוטוקול נוסיף גם את הצבעתו של חבר הכנסת יצחק כהן.

גילה גמליאל: ההצעה עברה, ותועבר לוועדת הכנסת להכרעה.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), הצעה מוצמדת, של חבר הכנסת דב חנין, ולפי המספר אני רואה שאתה היית הראשון ליזום את ההצעה.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה – בקריאה טרומית.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה גמליאל: 28 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה – שוב – תעבור לוועדת הכנסת להכרעה בין ועדת הפנים לוועדת הכספים.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצעת חוק בינוי ופינוי של אזור שיקום (כפר-שלם), מוצמדת, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

גילה גמליאל: ועוברות, כמובן.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזור שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה גמליאל: 27 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה ותועבר לוועדת הכנסת גם כן.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצעה הבאה, המוצמדת, של חבר הכנסת אילן גילאון.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מרדכי יוגב: לא הספקתי להצביע.

גילה גמליאל: 24 בעד, ומתווסף גם חבר הכנסת מוטי יוגב – לפרוטוקול.

גילה גמליאל: ההצעה עברה, ותועבר לוועדת הכנסת לאישור.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), הצעה מוצמדת, של חברי הכנסת אברהם מיכאלי ויעקב מרגי.

גילה גמליאל: נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ד–2013, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה גמליאל: 25 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה גם כן תועבר לוועדת הכנסת.

גילה גמליאל: ההצעה האחרונה בנושא – של חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גילה גמליאל: 25 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה תועבר גם כן לוועדת הכנסת, להכרעה.

גילה גמליאל: השבעת הממשלה הפלסטינית החדשה ותגובת ממשלת ישראל

גילה גמליאל: תמו כל הצעות החוק להיום, ואנחנו נעבור להצעות דחופות לסדר-היום.

גילה גמליאל: הצעות לסדר-היום: השבעת הממשלה הפלסטינית החדשה ותגובת ממשלת ישראל, מס' 3229, 3236, 3264, 3277, 3274, 3276, 3287 ו-3288.

גילה גמליאל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, טעות לקרוא לממשלה החדשה הפלסטינית ממשלת אחדות; היא לא ממשלת אחדות, היא ממשלת הסכמה, או ממשלה מוסכמת, שתוביל לבחירות חדשות.

מוחמד ברכה: זה גם המינוח בערבית וזה רב-משמעות.

מוחמד ברכה: אני באמת מברך על הקמת הממשלה הזאת, אני חושב ששנות הפירוד השחורות בתוך העם הפלסטיני היו אות קין במצחה של הפוליטיקה הפלסטינית והיו שירות לכיבוש ולכובש.

מוחמד ברכה: במשך שנות הפילוג ממשלת ישראל נתלתה בפילוג הזה כדי להתחמק מכל מחויבות לתהליך שלום ולמשא-ומתן.

מוחמד ברכה: אמרו לנו כאן:

מוחמד ברכה: עם מי אתם רוצים שננהל משא-ומתן, עם רמאללה או עם עזה?

מוחמד ברכה: בעצם זה היה נתיב מילוט לכובש הישראלי.

מוחמד ברכה: אני חושב שממשלת ישראל, שקוראת חמס היום בגלל הקמת הממשלה, בעצם מגלה צביעות ממדרגה ראשונה, הרי היא לא מנהלת, וגם לא ניהלה בעבר, משא-ומתן עם הממשלה הפלסטינית – הממשלה הפלסטינית זה פרי של הסכמי אוסלו לניהול החיים השוטפים בגדה וברצועה – אלא ניהלה משא-ומתן עם אש"ף, נציגו הלגיטימי של העם הפלסטיני, כל העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: אבל בכל אופן, אני חושב שזאת בשורה חיובית שהממשלה הזאת קמה, ואני מקווה שלא יוערמו קשיים על מי מהצדדים, במיוחד ברצועת-עזה, כדי להכשיל את הפיוס הזה שקרה בזירה הפלסטינית.

מוחמד ברכה: אני חושב שממשלת ישראל צריכה לעמוד במקומה, במובן של להסתכל מסביב; גם האיחוד האירופי וגם האמריקנים אמרו שהם ישתפו פעולה עם הממשלה הפלסטינית, וכל העולם מכיר בממשלה הזאת כממשלה לגיטימית, וממשלת ישראל, בעצם, לפי העונה, מחפשת את התירוץ החדש להתחמק ממשא-ומתן אמיתי שמבוסס על הלגיטימיות הבין-לאומית, ועל החלטות האו"ם, ועל מה שכל העולם חושב, ולא על מה שחושבים כל מיני אנשים סהרוריים שחיים בבית הזה, שהם מחוץ לקונטקסט הבין-לאומי, מחוץ לקונטקסט האנושי של העולם ושל הלגיטימיות.

מוחמד ברכה: אני חושב שממשלה כזאת אין לה מקום, היא לא יכולה להמשיך.

מוחמד ברכה: במיוחד – אני לא מדבר על בנט, כמובן, ואני לא מדבר על ביבי נתניהו, שניהם סרבני שלום מושבעים, אלא אני מדבר על אלה שעניין השלום בגרונם, כמו מפלגת יש עתיד, או מפלגת התנועה, שיושבים בממשלה כביכול כדי לקדם תהליך מדיני, אבל בעצם הם הפכו לעלה תאנה לסרבנות של ממשלת נתניהו – נתניהו-ליברמן-בנט.

גילה גמליאל: נא לסיים.

גילה גמליאל: בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מסיים כמובן.

מוחמד ברכה: לכן, אני לא הייתי קורא לממשלה הזאת להתעשת וללכת למשא-ומתן, הרי הממשלה הזאת, בראשות נתניהו, רוצה תהליך בלי מדיניות ובלי שלום.

מוחמד ברכה: תהליך שלום בלי שלום.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שהגיעה העת לפרק את החבילה המסוכנת הזאת, את חבית חומר הנפץ הזאת שנקראת "ממשלת ישראל".

מוחמד ברכה: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: ואחריו – חבר הכנסת אריאל אטיאס.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היה לנו איזה שבוע קסום בכנסת – בחירות לנשיא.

נחמן שי: וקצת, ככה, התבשמנו – – –

ניצן הורוביץ: מה זה קסום?

ניצן הורוביץ: היה גן-עדן.

נחמן שי: – – – התרגשות פוליטית שהרדימה את המעשה המדיני שנעשה בשבוע האחרון ושהדיו ממשיכים עדיין להתגלגל, ושבו כשלה ממשלת ישראל.

נחמן שי: פשוט זה נשכח, ידידי.

נחמן שי: אתה יודע איך זה בחדשות, ניצן, זה כבר כל יום עם הכותרת החדשה.

נחמן שי: אתה עסקת בזה הרבה שנים.

נחמן שי: מה שקרה הוא מאוד ברור.

נחמן שי: באופן מפתיע, אבל אולי לא מפתיע, הפלסטינים הקימו ממשלת טכנוקרטים שמשתפת בין ה"חמאס" לבין ה"פתח".

נחמן שי: אוקיי, אף אחד לא צריך להיות מופתע מההתפתחות הזאת, ומדינת ישראל וממשלת ישראל לא נערכו היערכות מוקדמת לשום תסריט, כך שמענו במו-אוזנינו, זה לא הובא בחשבון.

נחמן שי: זה היה בום, כרגיל.

נחמן שי: בום.

טלב אבו עראר: איך להיערך?

נחמן שי: בום.

נחמן שי: נפל עלינו – בום.

נחמן שי: ואז, ברגע שזה קרה, וזה קרה, פרץ מפה איזה מבול של כעס וגינויים והאשמות כלפי כל העולם ואשתו, אם אשתו הייתה בסביבה: מה עשיתם?

נחמן שי: איך זה יכול להיות שקמה ממשלה ואתם אפילו מוכנים לדבר אתה?

נחמן שי: כי הנה, מה קרה לנו?

נחמן שי: גם ארצות-הברית, גם האיחוד האירופי, גם מדינות נוספות באירופה, מדינות מפתח שאנחנו זקוקים להן, פתאום מוכנות לשמוע, לפתוח אוזן ולראות מה קורה פה באמת.

נחמן שי: ממשלת ישראל כשלה כישלון חרוץ בקריאת המפה ולא נערכה מלכתחילה כמו שהיה צריך.

נחמן שי: ואני אומר שהמעשה שנעשה, גם אם הוא לא לפי הפרוטוקול, הוא לא מהווה סיבה להפסיק את ההידברות עם הפלסטינים, והוא לא מהווה סיבה לעשות ברוגז, והוא לא מהווה סיבה לתקוף את ארצות-הברית, והוא לא מהווה סיבה לבוא בהאשמות למזכיר המדינה של ארצות-הברית, שעדיין, לפי מיטב ידיעתי, רוצה לקדם הסדר בינינו לבין הפלסטינים, ובוודאי לא סיבה לבצע פעולות כמו שמציע ידידי השר בנט, שאומר, בהזדמנות זאת, תנו לנו את ההזדמנות עכשיו, 21 שנה ניסיתם פתרון א' ועכשיו 21 שנה תנסו פתרון ב'.

נחמן שי: זה לא עובד כך, לצערי הרב, אדוני השר.

נחמן שי: ואנחנו צריכים להמשיך בפתרון של הסדר, ואנחנו צריכים להמשיך בפתרון של שתי מדינות לשני עמים, כי אין פתרון ישים אחר, אין פתרון אחר שהקהילה הבין-לאומית תקבל.

נחמן שי: ולכן ממשלת ישראל, במקום להגיד לא היא צריכה להגיד כן, אבל.

נחמן שי: זה יותר אינטליגנטי, יותר חכם, יותר קביל ואפילו יותר הסברתי.

נחמן שי: משהו אני מבין בעניין הזה, אפילו בהיבט ההסברתי.

נחמן שי: אוקיי, מוכנים, ועכשיו תבצעו את הפעולות האלה והאלה, כמו שכבר נאמר באיזה מקום בסוף השבוע.

נחמן שי: אבל הנזק כבר נגרם.

נחמן שי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס.

גילה גמליאל: בבקשה, עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

גילה גמליאל: בבקשה.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, טענתי כמה פעמים מעל הבמה הזאת שביבי נתניהו, המדיניות היחידה הסדורה, המשנה הסדורה שלו היא איך לנהל את הסכסוך ולא איך להביא לפתרון אמיתי בר-קיימא לסכסוך בן 100 השנים.

באסל גטאס: לאחרונה, לצערו הרבה דברים מקלקלים לו את האסטרטגיה של ניהול הסכסוך.

באסל גטאס: מצד אחד, כל העולם עומד ומדבר על הצורך בפתרון של שתי מדינות, והוא כאילו קיבל את אותו פתרון בנאום המפורסם של בר-אילן, אבל בעצם הוא רק דיבר עליו ועושה הכול כדי לא להגיע לאותו פתרון.

באסל גטאס: גם כשקיבל על עצמו את הכניסה למשא-ומתן הוא לא באמת התכוון.

באסל גטאס: כל העולם ידע שהולכים תשעה חודשים למשא-ומתן על מנת לטחון מים ועל מנת בסוף להגיע לנקודה שביבי יוכל להגיד שהפלסטינים אחראים לפיצוץ.

באסל גטאס: אבל מה לעשות שאי-אפשר לשקר לכל העולם כל הזמן ושגורמים נוספים עומדים בפתח.

באסל גטאס: בראש ובראשונה, עניין הסנקציות הבין-לאומיות ועניין החרם, לא רק על ההתנחלויות ועל התוצרת של ההתנחלויות, אלא על ישראל כמדינה שמכשירה את הכיבוש ושמכשירה את מפעל ההתנחלויות – זה יגיע.

משה זלמן פייגלין: כיבוש ממי?

באסל גטאס: זה יגיע.

משה זלמן פייגלין: ממי כבשנו?

משה זלמן פייגלין: תגיד לי.

באסל גטאס: כבשתם מאתנו.

משה זלמן פייגלין: ממי?

באסל גטאס: לא היו מלחמות?

משה זלמן פייגלין: מה זה "מאתנו"?

משה זלמן פייגלין: תגיד ממי.

באסל גטאס: כוחות אלוהיים הביאו את היהודים מעבר לים, ככה, והם נחתו כאן?

משה זלמן פייגלין: לא מי כבש.

משה זלמן פייגלין: אנחנו כבשנו.

משה זלמן פייגלין: ממי כבשנו?

באסל גטאס: אלפיים שנה, אדוני, היו פה עמים, והעם הערבי הפלסטיני הוא הריבון בארץ והוא הבעלים של הארץ, ואתה משתמש עדיין בטקסטים דתיים בשביל להצדיק את הכיבוש ואת ההתנחלויות ואת המפעל הקולוניאלי שלך.

משה זלמן פייגלין: שאלה פשוטה – ממי כבשנו?

משה זלמן פייגלין: תענה.

משה זלמן פייגלין: מה הבעיה?

משה זלמן פייגלין: אם כבוש, ממי כבוש?

באסל גטאס: העניין הנוסף הוא, שהעם הערבי הפלסטיני – –

עפו אגבאריה: אין ואקום.

באסל גטאס: – – הצליח לאחד את השורות והקים לו ממשלת אחדות לאומית, ואם היה ראש ממשלה בישראל, במקום להסתכל על זה כעל איום, הוא היה מסתכל על זה כעל הזדמנות להגיע להסדר שלום עם הממשלה שמייצגת את כל העם הפלסטיני.

באסל גטאס: אני צופה לביבי ולמדיניות של ניהול הסכסוך שלו סוף עגום, ובקרוב מאוד כל העולם יתייצב נגד אותה מדיניות ויביא לשימוש באמצעים בין-לאומיים לכפות על ממשלת ישראל או להיכנס לפתרון מוסכם על-פי הלגיטימיות הבין-לאומית, על-פי החלטות האו"ם, או ענישה, כמו שקרה במצבים אחרים בעולם.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת באסל גטאס, ואני מזמינה את חבר הכנסת טלב אבו עראר.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את קבוצת התלמידים והתלמידות מדיר-אל-אסד.

גילה גמליאל: ברוכים הבאים לכנסת ישראל, ברוכות הבאות.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, יומיים אחרי השבעת ממשלת האחדות הפלסטינית – –

עיסאווי פריג': ההסכמה.

עיסאווי פריג': ממשלת ההסכמה.

טלב אבו עראר: ההסכמה, אוקיי.

טלב אבו עראר: – – שאני מברך על הקמתה ועל כינונה, ישב הקבינט ודן בענישה כלפי הרשות.

טלב אבו עראר: על מה?

טלב אבו עראר: על הפשע הנורא שהיא ביצעה.

טלב אבו עראר: הפשע הוא אחדות פלסטינית בין חברי ההנהגה הפלסטינית.

טלב אבו עראר: הרי העם הפלסטיני מאוחד, העם בעזה וגם בגדה הם אחים, מאוחדים.

טלב אבו עראר: מעולם לא היה העם הפלסטיני מפולג.

טלב אבו עראר: אז למה הזעם?

טלב אבו עראר: למה הכעס?

טלב אבו עראר: מה הסיבה לדאגה?

טלב אבו עראר: כי ישראל חיה וחוגגת כל הזמן על פילוג ההנהגה הפלסטינית.

טלב אבו עראר: ואז כשקמה – איך קראת לה, עיסאווי, ההסכמה הפלסטינית – נגמרה החגיגה, יעני כמו שאומרים בערבית (אומר פתגם בשפה הערבית; להלן תרגומו: בא אליך הוי בלוט מי שמכיר את ה"בלוטיות" שלך), אללה יבלטכם.

טלב אבו עראר: נחשפה ישראל האמיתית – סרבנית השלום שקברה כל תקווה לשלום.

טלב אבו עראר: אפילו לא השאירה אפשרות או הזדמנות לפריצת דרך בשיחות.

טלב אבו עראר: התגובה הישראלית לממשלת האחדות או ההסכמה הפלסטינית, כענישה, היא הרחבת הבנייה בהתנחלויות: כ-2,000 דירות ייבנו בהתנחלויות, 400 בירושלים.

טלב אבו עראר: האמת היא שזאת התערבות ישראלית חצופה בעניין פנים-פלסטיני.

טלב אבו עראר: הולכים באותה מדיניות של הפרד ומשול.

טלב אבו עראר: אני פונה בשאלה לראש הממשלה או לממשלתו: האם העם הפלסטיני או ההנהגה הפלסטינית מתערבים בהקמת הממשלה הישראלית?

טלב אבו עראר: בהרכבת הקואליציה שלך, ראש הממשלה?

טלב אבו עראר: אני חושב שלא התערבה ולא תתערב.

טלב אבו עראר: לכן בא שר המתנחלים – הרי יש תפקיד גם בין השרים שמכהנים היום, תפקיד שנקרא שר המתנחלים, שהוא שר הבינוי והשיכון – הוא הראשון שבישר בישיבת הקבינט שהייתה הסכמה בינו לבין ראש הממשלה על מה שהוחלט בהרחבת ההתנחלויות.

טלב אבו עראר: שר המתנחלים הזה משקיע את רוב תקציב משרדו לבנייה בהתנחלויות, כאילו הוא רק שר לאלה שגרים בהתנחלויות, או בהריסת הבתים של הערבים הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: בתחום הזה הוא משקיע את כל כספו, את כל תקציבו.

טלב אבו עראר: אני חושב שהגיע הזמן, די.

טלב אבו עראר: הרי ממשלה פלסטינית, שכל העולם – תרצו או לא תרצו, "ראס בין עינכום", היא הוקמה וכל העולם הכיר בה.

טלב אבו עראר: תכירו – יותר טוב, עדיף.

טלב אבו עראר: עדיף לשמור על הכבוד שלכם.

טלב אבו עראר: ארצות-הברית, שאתם כל הזמן סומכים עליה ונשענים עליה, הכירה ברשות הפלסטינית, בממשלה הפלסטינית.

טלב אבו עראר: וגם ישראל, כמדינת היהודים – ואני באמת לא יכול להגיד שהיא מדינת כל אזרחיה עם כל המדיניות המתמשכת בגזענות ובכל התחומים לגבי החברה הערבית בישראל.

טלב אבו עראר: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברים, תמיד כשמעלים את הנושא המדיני ואת נושא המשא-ומתן, אנחנו, ואני שואל את עצמי, צריך לעלות על הדוכן ולחזור על אותם דברים?

עיסאווי פריג': הרי אנחנו חוזרים ואומרים את הדברים כל שבוע, השכם והערב, ושומעים את התגובות ואת המילים משני הצדדים.

עיסאווי פריג': ידידי חבר הכנסת פייגלין התייחס לכיבוש; התייחס לכיבוש.

עיסאווי פריג': יושבים כאן תלמידי בית-ספר מדיר-אל-אסד.

עיסאווי פריג': אתה רואה אותם?

עיסאווי פריג': קרוב ל-50 תלמיד.

עיסאווי פריג': על-פי הגדרתך הם מתנחלים.

עיסאווי פריג': אמת?

עיסאווי פריג': צריך להגיד להם, אתם מתנחלים, אני חזרתי למולדת.

משה זלמן פייגלין: אני לא מסכים.

עיסאווי פריג': על-פי ההגדרה שלך הם מתנחלים ואתה חזרת למולדת.

משה זלמן פייגלין: לא – – –

עיסאווי פריג': אז אני בא ואומר לך.

עיסאווי פריג': תקשיב, באמת.

עיסאווי פריג': עזוב את החלום – – –

משה זלמן פייגלין: שאלתי שאלה אחרת, שאלתי – – –

עיסאווי פריג': עזוב את החלום, אני לא רוצה לנהל את השיח ברמות כאלה.

עיסאווי פריג': עזוב את החלום, שים בצד.

משה זלמן פייגלין: לא עניתם על השאלה.

עיסאווי פריג': אני אענה לך.

עיסאווי פריג': שים את החלום שלך בצד ואת שלי ואת של כל אחד שאוהב את המקום הזה בצד.

עיסאווי פריג': יש מציאות.

עיסאווי פריג': המציאות היא שאנחנו, מדינת ישראל שולטת בשאלטר של 4.5 מיליון אנשים.

עיסאווי פריג': היא כובשת אותם, קובעת להם מתי לשתות מים ואת כמות המים ומתי יהיה להם חשמל.

עיסאווי פריג': זאת המציאות.

עיסאווי פריג': אתה רוצה לגדל דור עם מציאות כזאת?

עיסאווי פריג': אהלן וסהלן.

עיסאווי פריג': אבל יש נושא אחר שאני חייב להתייחס אליו בהתנהלות העניינים במליאה.

עיסאווי פריג': כל שבוע – – –

משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה להפריע לך.

משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה לדבר מהצד.

משה זלמן פייגלין: אתה לא עונה לי, אתם מתחמקים.

עיסאווי פריג': אז אני לא מתחמק, אני לא רוצה להיכנס לשיח הזה.

עיסאווי פריג': יש מציאות היום.

עיסאווי פריג': עזוב, אני לא אכנס לשיח הזה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי הוא עקר.

עיסאווי פריג': איזה נרטיב, מתי לחזור להיסטוריה – עזבו את הוויכוח הזה.

עיסאווי פריג': אני אומר על המציאות של היום.

עיסאווי פריג': במציאות של היום מדינת ישראל כובשת, זאת המציאות.

עיסאווי פריג': עזוב את האדמה האלוקית והתפיסה ההיסטורית.

עיסאווי פריג': זה לא הדיון היום.

עיסאווי פריג': תרשה לי, בזמן שנותר לי אני רוצה להתייחס לסוגיה שבבית הזה – מדי שבוע אנחנו רואים את זה.

עיסאווי פריג': היום אני הסתכלתי על רשימת הצעות החוק: הבית היהודי מככבת, יש עתיד מזדנבת והליכוד שומרת כמיעוט ומנסה לתחזק את הקואליציה.

עיסאווי פריג': איך אני מנסה לתחזק את הקואליציה?

עיסאווי פריג': תאכל כמה שאתה יכול, תעביר חוקים, העיקר שתישאר אתי, שתישאר אתי.

עיסאווי פריג': סתם לשם הדגמה, אני אתן לכם שתי דוגמאות.

עיסאווי פריג': היום הבית היהודי העבירה שתי הצעות חוק בקריאה טרומית.

עיסאווי פריג': ומה?

עיסאווי פריג': חוק אפליית מגורים ושוויון הזדמנויות בעבודה והחוק על אי-שחרור אסירים.

עיסאווי פריג': כשאני מסתכל על החוק של חברת הכנסת, שוויון ההזדמנויות בעבודה, אני מסתכל: איזה מילים יפות, העדפה שלא קשורה למקום המגורים.

עיסאווי פריג': שאלתי את אחד החברים – יש לנו פתגם בערבית שאומר: (אומר ביטוי בשפה הערבית, להלן תרגומו: דבר אמת החוטא לאמת).

עיסאווי פריג': שאלתי את אחד החברים, שאני סומך על דעתו ועל בקיאותו בנושא, והוא אמר לי משפט, והמשפט הזה משליך על כל התנהלות הממשלה הזאת: הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות, הן בחוקים והן בהתנהלות של ביבי.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אני לא מגלה את הסודות שלי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

גילה גמליאל: אחריך אמור להשיב בשם הממשלה סגן השר אופיר אקוניס, שלא נמצא כרגע ויכול מאוד להיות – – –

עיסאווי פריג': הוא משכפל את התשובות, הוא עושה שטנץ.

גילה גמליאל: נמתין לראות אם הוא יגיע עד אז.

גילה גמליאל: אם לא, נעלה את הדרישה שלכם להצבעה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השרים, אני בוחן את ההתנהלות המדינית של הממשלה ואני מאוד מודאג, מאוד מאוד.

משה גפני: אני רואה שמוקמת ממשלה, ממשלה של הרשות הפלסטינית וה"חמאס".

משה גפני: אני רואה את ההתרחקות בין ממשלת ישראל לבין ממשלת ארצות-הברית.

משה גפני: נשיא ארצות-הברית – אני שומע, אני גם ישבתי לא מכבר עם השגריר האמריקני.

משה גפני: לא הולך לממשלה הזאת מבחינה מדינית בכלל.

משה גפני: לא הבנתי למה, אנשים טובים ונחמדים.

משה גפני: עד ששמעתי אותם בכנס הרצלייה, האחד אחרי השני.

משה גפני: יכול להיות ויכוח בין שרים בממשלה אם צריך להעלות את המע"מ ב-1.5% או ב-0.5%.

משה גפני: ויכוח לגיטימי בתוך ממשלה.

משה גפני: השר בנט, שאגב, עולה כל הזמן בסקרים, כי הוא מפלגת הימין היחידה, השר בנט אומר שצריך לספח את גוש-עציון.

משה גפני: אמר.

משה גפני: שר בכיר בממשלה.

משה גפני: לספח את גוש-עציון, בסדר.

משה גפני: אני חולק על הסיפוחים האלה, אני חושב שזה לא נכון, אבל הממשלה, יש לה מדיניות, ותוך כדי דיבור עולה שר האוצר, שגם – שר בכיר בממשלה.

משה גפני: כל אחד עומד עם הרבה מנדטים, הרי זה הממשלה, והוא אומר שאנחנו הולכים לעשות התנתקות ביהודה ושומרון להיאחזויות מבודדות, ואם לא – השחצן הזה – ואם לא, נפיל את הממשלה.

משה גפני: ואני בודק מה אומר ראש הממשלה – חוץ ממאיר שטרית, זאת אומרת, מה אומר ראש הממשלה, אז ראש הממשלה נוזף בשר האוצר באמצעות מקורביו, אז הוא בעד – –

עיסאווי פריג': שר הביטחון.

משה גפני: לא.

משה גפני: – – אז הוא בעד האמירה של השר בנט, שהולכים לספח את גוש-עציון?

משה גפני: רואים את זה בכל העולם, את ההתנהלות הזאת.

משה גפני: וחבר הכנסת עיסאווי פריג', זה לא המקרה שהדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות.

משה גפני: זה משהו שהוא פי-מיליון יותר גרוע.

גילה גמליאל: אז הגיע הזמן שתצטרפו.

משה גפני: אני לא מדבר פוליטיקה, אני מדבר רק דבר שקורה.

משה גפני: אנחנו מחזיקים מדינה בלב המזרח התיכון, שנמצאת בסכנות קיומיות אמיתיות, שכל האזרחים מצפים שבדברים העקרוניים הממשלה שולטת.

משה גפני: האם הולכים לסיפוח?

משה גפני: האם הולכים למשא-ומתן מדיני?

משה גפני: האם מפסיקים את המשא-ומתן הזה?

משה גפני: אומרת יושבת-ראש התנועה, שרת המשפטים ציפי לבני – היא לא תהיה בממשלה אם הממשלה הזאת לא תקדם את התהליך המדיני.

משה גפני: אז אני רוצה להבין: הכיסאות זה הדבר הכי חשוב?

משה גפני: הפגיעה בחרדים זה הדבר הכי חשוב?

משה גפני: מדיניות – על מה קמה הממשלה הזאת, לקדם תהליך מדיני?

משה גפני: להיות מדינה לא מבודדת בעולם, עם הידידה הגדולה שלה, ארצות-הברית, להדק את הקשרים?

משה גפני: להיות משהו באירופה?

משה גפני: לקדם תהליך מדיני עם המדינות הערביות שהיום יש בהן רבים שמעוניינים בקידום התהליך המדיני?

משה גפני: אנחנו בתוך העניין הזה?

משה גפני: אנחנו לא בשום תהליך.

משה גפני: השר בנט, אני אומר לך, זאת ממשלה שאין לה סייעתא דשמיא.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

גילה גמליאל: מכיוון שסגן השר אופיר אקוניס, המקשר בין הכנסת לממשלה, אינו נוכח, אנחנו נעבור להצבעה על ההצעות לסדר-היום.

גילה גמליאל: הדרישה שלכם הייתה להעביר למליאה, אלא אם כן מישהו אחר רוצה לוועדה.

משה גפני: מליאה – – –

גילה גמליאל: למליאה.

גילה גמליאל: עד שזה יגיע לדיון במליאה, כמו שאתה יודע, כבר אז – בדיוק.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה להעביר את הדיון למליאה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: מי בעד?

גילה גמליאל: מי נגד?

גילה גמליאל: מי נמנע?

גילה גמליאל: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גילה גמליאל: שמונה בעד, מתנגד אחד.

גילה גמליאל: בטעות חבר הכנסת עיסאווי פריג' הצביע נגד, הוא בעד להעביר את הנושא לדיון במליאה.

גילה גמליאל: אי-שוויון בזמני ההמתנה לניתוחים בישראל

גילה גמליאל: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: אי-שוויון בזמני ההמתנה לניתוחים בישראל, מס' 3260, 3262, 3268, 3279, 3292 ו-3296.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני מוכרח כל פעם להטריד אותך בעניינים כאלה, אבל היות שהוועדה שאת מינית צריכה כבר להתחיל לסכם, אנחנו מוכרחים להתריע על כמה דברים שבאמת כואבים לאנשים.

עפו אגבאריה: כידוע לך, אני כבר אחרי 30 וכמה שנות עבודה כרופא וכירורג, אז אני תמיד בקשר עם אנשים שיש להם בעיות עם הניתוחים, וכמעט אין שבוע שלא פונים אלי אנשים לקדם להם תור לניתוח.

עפו אגבאריה: רק השבוע פנתה אלי אישה צעירה שקצת סובלת מהשמנת יתר, זה לא קצת, זה קצת הרבה; זה BMI, משהו מעל 43, אז היא צריכה ניתוח.

עפו אגבאריה: כדי שהיא תגיע לניתוח – התורים הם שנתיים ושלוש שנים.

עפו אגבאריה: אני מניח שבתוך השנתיים או שלוש השנים – כי ככה אמרו לה: שנתיים בבית-חולים "העמק", שנתיים או שלוש.

עפו אגבאריה: אבל אם יש לה "מושלם" אפשר לעשות את זה יותר מהר.

עפו אגבאריה: אז הגברת היא לא כל כך אמידה, ולא הייתה לה אפשרות לשלם את הכסף, ובגילה, מעל 40, קצת יותר מבוגרת מ-40, היא צריכה לשלם קצת יותר מאשר בגיל הצעיר, משהו מעל 200 שקל לחודש.

עפו אגבאריה: ומה עוד, אמרו לה שרק בתום שנה תהיה לה אפשרות לקבל את השירות הזה, הניתוח.

עפו אגבאריה: אז השאלה, מדוע הדברים האלה נעשים.

עפו אגבאריה: אני חושב שיש מדיניות פשוט לחסל את הרפואה הציבורית; פשוט מאוד דוחפים את האנשים ללכת לרפואה פרטית.

עפו אגבאריה: בטוח שאנשים אמידים, שיש להם כסף, לא ייתקלו בבעיות האלה, כי הם ישלמו את הכסף הזה.

עפו אגבאריה: מי משלם את המחיר?

עפו אגבאריה: משלמים את המחיר האנשים העניים, האנשים שהם במצב סוציו-אקונומי נמוך, ואנחנו יודעים ש-50% או 40% מאזרחי המדינה הם מתחת לקו העוני, או מה שנקרא קו העוני.

עפו אגבאריה: לכן, אם אנחנו מביאים בחשבון ש-50% או 40% לא יכולים להגיע לניתוחים כאלה בצורה סבירה, בצורה רגילה, מן הדין שהוועדה שמינית תביא גם את הדברים האלה בחשבון.

עפו אגבאריה: דבר שני, אבל אולי עוד יותר מרגיז, שגם ילדים שצריכים ניתוחים, אם זה ניתוח בקע, או אם זה ניתוח שקדים – תארי לעצמך כמה זה גרוע שילד שסובל משקד שלישי צריך לחכות שנה, שנה וחצי או שנתיים לניתוח הזה.

עפו אגבאריה: הילד הזה לא ישן טוב, לא אוכל טוב, נוחר בלילה, מתעורר כל רגע, עושה את כל הבעיות גם לאימא, גם למשפחה, ולעצמו זה מאוד מאוד מאוד קשה.

עפו אגבאריה: אני לא רוצה לעבור על הסטטיסטיקות ועל המספרים, ויש לי אותם, אבל אני מדבר מהשטח, מהאנשים; לא מהנתונים שנמסרו מבתי-החולים, והם דברים בדוקים.

עפו אגבאריה: אז איך אפשר לתרץ את זה שלילד, תינוק, בן שנה, בן שנתיים, שלוש שנים, ארבע שנים, שצריך את הניתוח הזה, יחכה כל כך הרבה זמן?

עפו אגבאריה: לכן אני פונה אלייך, גברתי השרה, שמה שלא יהיה, הוועדה הזאת תביא את הדברים האלה בחשבון.

עפו אגבאריה: אני חושב שהעבודה של הוועדה הזאת צריכה להיות קצת יותר שקופה, שאנשים יוכלו להביע את דעתם, כי חשוב מאוד – במרקם האנושי, במרקם החברתי, במרקם של קיבוץ הגלויות של מדינת ישראל, אני חושב שצריך לשמור על רפואה ציבורית נכונה, טובה, שתשרת את האנשים שצורכים את השירותים האלה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

גילה גמליאל: אם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת אורי מקלב.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת טלב אבו עראר ועפו אגבאריה, נושא התור לניתוחים אלקטיביים הוא אחת הקושיות שגורמות להרבה טרוניות של הציבור בישראל – והקשר בין מערכת הבריאות הציבורית לפרטית.

אחמד טיבי: זה הפך להיות נושא בוער שחייבים להביא אותו בחשבון בדיון על עתידה של מערכת הבריאות הציבורית בישראל, שכן הוא נחשב לאחד הגורמים המרכזיים, אם לא המרכזי שבהם, לנדידה של הציבור מהמערכת הציבורית למערכת הפרטית.

אחמד טיבי: אז למה במערכת הפרטית התור קצר יותר?

אחמד טיבי: הסיבה היא כפולה: ראשית, הכסף הגדול שמתגלגל בביטוחים המשלימים והפרטיים מושך לשם את הרופאים יחד עם החולים שלהם.

אחמד טיבי: שנית, מערכת הבריאות הציבורית, הקופות, בתי-החולים, לא מצליחים לממן הפעלה של משמרת שנייה – משמרת שנייה אחרי-הצהריים בבתי-חולים – וכך חדרי הניתוח נותרים ריקים בעוד התור לניתוחים הולך ומתארך.

אחמד טיבי: משרד הבריאות, לאחרונה, פרסם את הדוח שחושף הבדלים אדירים בזמני המתנה לתור בין בתי-חולים שונים באותם ניתוחים.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת דוגמאות, גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה: תיקון מפרצת של האאורטה, אנוריזמה – אנשים ימתינו 126 יום בבית-חולים שיבא, אבל ברמב"ם או ב"אסף הרופא", שני בתי-חולים ממשלתיים גדולים אף הם, ניתן לעבור את אותו ניתוח בתוך שלושה-ארבעה ימים.

אחמד טיבי: לניתוח החלפת מפרק ברמב"ם נמתין לא פחות מ-212 יום, שבעה חודשים – – –

יעל גרמן: איזה מפרק?

יעל גרמן: ירך?

יעל גרמן: ברך?

אחמד טיבי: תכף אני אפרט – בעוד באיכילוב נעבור אותו בתוך שישה ימים בלבד מרגע ההפניה.

אחמד טיבי: ההמתנה לניתוח שקדים, שעליו דיבר עפו, בשיבא נמשכת בממוצע 100 ימים, שלושה חודשים, לעומת שישה ימים ב"אסף הרופא".

אחמד טיבי: הניתוחים עם ממוצעי ההמתנה הארוכים ביותר הם: החלפת מפרק ירך בבית-חולים "העמק" – 193 יום; חצי שנה; ניתוח קיצור קיבה בשיבא – 173 יום, חצי שנה; יישור מחיצת האף ב"שערי צדק" – 186 יום, חצי שנה.

אחמד טיבי: הממוצע הארוך מכולם, הצימוק: ניתוח החלפת מפרק ירך בבית-החולים "בני ציון" בחיפה; ממוצע ההמתנה לו הוא 366 יום – שנה שלמה, גברתי השרה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קריאה: שנה ויום.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

עפו אגבאריה: אני רק מוכרח להגיד שחבר הכנסת מרגי נמצא עכשיו בכנס מאוד חשוב, אז בגלל זה הוא חסר.

אורי מקלב: הפסד שלנו.

עפו אגבאריה: דיון ביחסי יהודים

עפו אגבאריה: –ערבים – – – ואנשי דת, באולם "נגב".

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גברתי היושבת בראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ראשית, חסר לנו כאן הנשיא הנבחר.

אורי מקלב: אנחנו רגילים לדבר בהצעות לסדר-היום, ולא מעט, אחד המתמידים ביושבים פה היה הנשיא הנבחר, והוא לא נמצא פה, אבל ודאי אנחנו יודעים שיש לנו נשיא נבחר.

אברהם מיכאלי: מאיר שטרית מוכן להחליף אותו.

אורי מקלב: אבל הוא חסר והוא נשיא נבחר וצריך לברך אותו.

אורי מקלב: לא הייתה עוד – זו הזדמנות ראשונה.

אורי מקלב: אבל גם במערכת הזו – בחצי דקה – יש אנשים שהתמודדו והם פורשים שנפגעו במערכה הזו.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לציין את זה.

אורי מקלב: ישנם גם מאוכזבים בבחירות האלה, כאלה שהתאכזבו שלא נבחרו.

אורי מקלב: יש אפילו אחד שהרוויח מאוד, תכף נגיע אליו, אבל יש מפסיד, מפסיד אחד מכל המערכה הזאת, זה ראש הממשלה.

אורי מקלב: השפל שהוא הגיע אליו בעקבות הבחירות לנשיאות – – –

אחמד טיבי: שני מפסידים: ביבי וליברמן.

אורי מקלב: זה ביחד, נכון.

אורי מקלב: ביבי וליברמן.

אורי מקלב: אבל אני מדבר על ראש הממשלה.

אורי מקלב: זה בלט מאוד – חוסר היכולת שלו להוביל מהלכים, ההתבזות שלו, להגיד דבר אחד ולעשות דבר שני במחשכים.

אורי מקלב: ככה פועל ראש הממשלה?

אורי מקלב: זה מסר בכלל לדור צעיר שקורא את העיתונים ויודע איך הדברים התנהלו פה?

אורי מקלב: ובסופו של דבר, אין לו יכולת.

אורי מקלב: הוא ביקש מאנשים: תתמודדו; ולא רצו.

אורי מקלב: הוא לא היה יכול לתמוך אפילו באחד במערכת הזו, הוא לא מצא מישהו שהוא יכול לתמוך בו.

אורי מקלב: וגם האנשים שואלים: למה?

אורי מקלב: למה לא תמכת במישהו?

אורי מקלב: מה הייתה הבעיה?

אורי מקלב: איפה הבעיה?

אורי מקלב: צריך להגיע לבעיות רגשיות-משפחתיות וכאלה, שזה גורם לכך שלא בוחרים ומכינים מלחמה כזאת מבוזה.

אורי מקלב: ואנחנו צריכים גם להקיש מזה: אם כך מערכת השיקולים שלו ומערכת ההתנהלות שלו, אז מה קורה כשמדובר על דברים מדיניים, איזו אכזבה ממישהו או פגיעה במישהו, ככה זה מגיע.

אורי מקלב: אבל מכיוון שהזמן הוא לא על זה – ויש אחד שהרוויח, חבר הכנסת אחמד טיבי, זה חבר הכנסת והשר גדעון סער.

אורי מקלב: הוא, תוך כדי משילות של ראש הממשלה, הוא הוליך גם מהלך של מישהו שכבש את הקיסר, את המלך, עמו בבית, ויש מישהו שמרוויח.

אורי מקלב: אז יש מישהו שמרוויח, יש מישהו שנבחר, יש מאוכזבים.

אורי מקלב: יש כאלה שמאוכזבים ויש כאלה שבאמת נאלצו לפרוש, אבל יש מפסיד אחד.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הנושא הוא באמת הבריאות, אחד מהנושאים בתוך מערכת הבחירות, הבריאות הכללית, שהיא בעייתית בכמה מישורים.

אורי מקלב: אנחנו ראינו את זה בתקופות האחרונות גם במשבר "הדסה", שהשליך על כלל בתי-החולים הפרטיים – איפה הם נמצאים.

אורי מקלב: אבל התורים הארוכים לניתוחים בעצם הציפו בעיה הרבה יותר קשה, שהיא לא סתם רק מחסור בכוח-אדם או מחסור בחדרי ניתוח – פוליטיקות שנעשו ואינטרסים כספיים שפועלים על גבם של החולים מכמה אנשים ביחד.

אורי מקלב: ראשית, ודאי קופות-החולים מחפשות את המקומות עם ההסכמים הזולים, ולכן גם אם יש מקום שבו אפשר לעשות בזמן יותר קצר, הם לא יכולים לעשות.

אורי מקלב: מעבר לזה, מה שמאוד השתקף פה: הרופאים בעצמם מעוניינים שיהיו תורים כדי שאכן אנשים יבואו לרפואה הפרטית, שזה לא היה.

אורי מקלב: ובתי-החולים, הם גם עושים שיקולי כדאיות, אם כדאי להם או לא, איזה ניתוח כדאי ואיזה ניתוח לא כדאי, מפני שמשרד הבריאות לא עדכן את התעריפים.

אורי מקלב: אבל מעל כולם, מה שקורה, אדוני היושב-ראש, שבשב"נים, אלה שיש להם רפואה פרטית כבר, שכבר משלמים על זה הרבה כסף, גם שם יש תורים ארוכים.

אורי מקלב: אנשים מחכים, גם מי שיש לו ביטוח רפואי פרטי, דהיינו מסגרת שב"ן.

אורי מקלב: הוא לא תמיד יכול ללכת לבית-חולים פרטי.

אורי מקלב: יש רופאים שהוא רוצה במקום המגורים שלו, הוא לא רוצה דווקא ללכת למקומות רחוקים, והוא רוצה בבתי-החולים הגדולים ולא בבתי-החולים הפרטיים.

אורי מקלב: גם שם, וגם אם יש לו שב"ן, הוא מחכה.

אורי מקלב: זה לא רק בביטוח או ברפואה האלקטיבית.

אורי מקלב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת גילה גמלאיל.

טלב אבו עראר: גמליאל.

חמד עמאר: גילה גמליאל.

חמד עמאר: אמרתי נכון, אתה לא שמעת.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, משרד הבריאות פרסם את הנתונים שדיבר עליהם קודם חבר הכנסת טיבי.

גילה גמליאל: ממש הצגת את הנתונים כהווייתם, ממש, כמה זמן לוקח בכל בית-חולים לקבל את האפשרות לבוא ולהגיע לניתוחים.

גילה גמליאל: וזמני ההמתנה לניתוחים, לא רק שהם לא סבירים בעליל, הם גם בוטים בצורה שבה משתמשים במערכת הציבורית, באופן מאוד בוטה, אל מול זה שמי שיש לו משאבים עוד יכול לנצל את המערכת הציבורית, שזה דבר שגובל לא רק באבסורד אלא בניצול בוטה.

גילה גמליאל: שוב, החלשים נושאים על גבם את בעלי ההון שיכולים להרשות את זה.

גילה גמליאל: מצד אחד, אני מברכת על עצם פרסום הדוח, שהוא מאוד מאוד חשוב.

גילה גמליאל: עדיין לא ניתן לקבוע בצורה חד-משמעית אם אכן מדובר פה בדוח שנתוניו מספיק בהירים לגבי הממצאים שלו, מכיוון שמדובר בפעם הראשונה שגם חושפים את הממצאים.

גילה גמליאל: מצד שני, בהחלט אני קוראת כאן לשרה להמשיך ולערוך עוד ועוד סקרים על מנת לחשוף את הנתונים ואת הממצאים ומהם להסיק את המסקנות.

גילה גמליאל: הרי לא יעלה על הדעת שיש בית-חולים במקום מאוד מאוד מוגדר, שזה מרכז הארץ, אל מול בתי-חולים שנמצאים בפריפריה, ששם הפערים הם כל כך עצומים מבחינת זמני המתנה בלתי סבירים בעליל ושירות גרוע.

גילה גמליאל: אני רק רוצה לציין שלאחרונה בני-משפחה הלכו לביקור בצפת.

גילה גמליאל: במהלך השבת אחד מהילדים חטף אפנדציט ונאלץ ללכת לבית-החולים "זיו" בצפת, ושם אמרו שהוא חייב לעבור במהרה את הניתוח, רק שאין אצלם הניתוח המתקדם, והיו צריכים לחתוך את בשרו בכללותו, כי אין אמצעים לעבור את הניתוח באותו מכשיר חדשני.

עפו אגבאריה: לפרוסקופ.

גילה גמליאל: בדיוק.

גילה גמליאל: זה מתקבל על הדעת?

גילה גמליאל: מה כאן קורה?

גילה גמליאל: אלה דברים שערורייתיים בכל קנה מידה וצריך להוקיע אותם במערכת הציבורית, צריך להציב יעדים מאוד מאוד ברורים בסוגיות האלה כדי להגיע גם לפתרון.

גילה גמליאל: ההיבט של ביקוש והיצע לא יכול לבוא על חשבון חיי אדם, בטח ובטח לא במערכת ציבורית, שבה כולם אמורים לקבל את אותו שירות בסוגיה כבדה של טיפול בחיים.

גילה גמליאל: אני חושבת שהנתונים הם חשובים.

גילה גמליאל: אני מבקשת מכבוד השרה להוביל מהלך שבו יותר ויותר נתונים ייחשפו בפנייך, ולחשוב בצורה יצירתית, לצאת מהתבנית הקיימת, ולראות כיצד אפשר לתת את המענה האמיתי, ולבחון אם בבתי-חולים במקומות שבהם יש בעיות של זמני המתנה בלתי סבירים – ליצור איזו רוטציה בהיבטים של חלוקת האפשרויות עבור אותם אנשים, שמי שגר במקום ספציפי לא יהיה נתון רק לאותו שירות באותו מקום ליד הבית, אלא לבחון מצע – נגדיר כך: בכל בתי-החולים הבדיקה לצורך ניתוח תהיה פתוחה בהיבט של כלל בתי-החולים, ולא רק בבית-חולים ספציפי.

גילה גמליאל: זה גם יכול להציל חיים, וגם יכול, כפי שאמרו כאן קודם, ליצור מצב שאותו ילד לא יצטרך לא לישון בלילות במשך כמעט שנה, כי זה מה שמציע לו בית-החולים שלידו, אלא המערכת תהיה יותר יעילה, ויהיה בה נתון – פתוח עבור כולם – להבין שזמני ההמתנה הם לא מחויבי המציאות, להיות בסיטואציה הזאת, אלא אם יהיה בין כל בתי-החולים ממש מעבר מידע למתן האפשרות, למי אפשר ומתי להעביר את אותם ניתוחים, זה בהחלט יכול להיות שירות הרבה יותר טוב עבור הציבור הרחב.

גילה גמליאל: אני חושבת שהנושא הזה חשוב, ואני מחכה גם כן למסקנות של הוועדה כדי לבחון יחדיו כיצד אפשר לייעל את המערכת הציבורית בהיבט של בתי-החולים והשירות.

גילה גמליאל: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשיב שרת הבריאות יעל גרמן.

חמד עמאר: בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

עפו אגבאריה: – – –

יעל גרמן: לא רק שאתה לא מטריח – – –

עפו אגבאריה: זה דבר שהוא לא בשגרה.

יעל גרמן: שרה ויושבת-ראש.

גילה גמליאל: כן, בהחלט.

עפו אגבאריה: – – –

יעל גרמן: לא רק שאתה לא מטריח, ד"ר – –

גילה גמליאל: אני מקווה גם מכאן לראות את זה כלפי כל חברות הכנסת, לפחות מחצית.

עפו אגבאריה: – – –

יעל גרמן: – – ד"ר עפו אגבאריה, אלא שאני מברכת.

יעל גרמן: אני מברכת על ההצעה לסדר-היום של יעקב מרגי, שאני מצטערת שהוא לא נמצא כאן.

יעל גרמן: דרך אגב, הוא אחד התומכים הגדולים בתוספת תקציבית למערכת הבריאות, והוא אומר את זה שוב ושוב, ובכל הזדמנות.

יעל גרמן: אני מברכת גם על כך שאתה העלית – בכלל, כל אימת שאנחנו מעלים נושאים שנמצאים באמת בליבת הבעיות של מערכת הבריאות, אני חושבת שזה מבורך.

יעל גרמן: זה מעלה למודעות את הנושאים, זה מכריח את כולנו לדון בהם, וכמובן גם למצוא פתרונות.

יעל גרמן: ראשית, אני גם רוצה לומר תודה על השאלה, שכן בפעם הראשונה משרד הבריאות מפרסם את התורים, וזה לא פשוט לפרסם תורים במערכת בכלל, ובוודאי במערכת כמו זו של בתי-החולים.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שהתחילו בזה כבר לפני שנתיים.

יעל גרמן: כשאנחנו התחלנו בוועדה, אני דרשתי – פניתי למנכ"ל, זה שיצא, ודרשתי ממנו שכל הנתונים על התורים ראשית כול ייאספו, יועלו על מערכת ממוחשבת, יישמרו, ינותחו, ובעיקר יהיו שקופים לציבור, מפני שאם אנחנו רוצים לטפל בבעיה, הרי דבר ראשון שאנחנו צריכים לדעת זה מה גודלה.

יעל גרמן: ואכן, חבר הכנסת אחמד טיבי, שלא נמצא אתנו עכשיו, פירט את ימי התורים.

יעל גרמן: יש לי כאן, כמובן, את כולם, אבל אני לא אפרט.

יעל גרמן: נכון, יש שונות מפתיעה בין בתי-החולים, עד כדי כך שבבית-חולים אחד אפשר לחכות חמישה חודשים, ולאותו ניתוח בבית-חולים אחר – שלושה עד שישה ימים.

יעל גרמן: הנתונים האלה צריכים להיות שקופים למטופלים ולמבוטחים.

יעל גרמן: אבל לא די בכך.

יעל גרמן: צריך לטפל בכמה מישורים.

יעל גרמן: צריך לעשות צעד נוסף ולקצר את התורים – לקצר את התורים באותם בתי-חולים שבהם התורים ארוכים.

יעל גרמן: משמעות הדבר היא לאפשר לרופאים להישאר שעות נוספות, לעשות משמרת נוספת, להפעיל את חדרי הניתוחים שאחר-הצהריים באמת עומדים כאבן שאין לה הופכין ולא משתמשים בהם, ואלה תשתיות כל כך יקרות שעומדות ללא שימוש.

יעל גרמן: לא מדובר רק על המנתחים.

יעל גרמן: מדובר על צוותים נוספים שצריכים להישאר אחר-הצהריים.

יעל גרמן: יש לשבת ולחשוב על התמחור.

יעל גרמן: אני לא יודעת מי העלה כאן את נושא התמחור, אבל שמעתי.

יעל גרמן: הוא נושא קריטי, כאשר אנחנו באים באמת לדון בתורים, מפני שלעתים לבית-החולים לא כדאי לעשות פרוצדורה שבה הוא מפסיד – הוא חייב לעשות אותה, אבל אסור גם שהוא יפסיד.

יעל גרמן: זאת אומרת, התמחור צריך להיות כזה שבית-חולים לא יפסיד – לא יפסיד בגין התמחור, וגם לא יפסיד בגלל ה-cap, שאחרי ה-cap מתחילים בתי-החולים לקבל את האלפא: 70–30, ואפילו מגיעים לאלפא אפס, והמשמעות היא שהם לא מקבלים את המחיר שהם באמת יכולים לקבל וצריכים לקבל עבור הפרוצדורה.

יעל גרמן: פרסום התורים היה דבר הראשון שדרשנו וקיבלנו, ואכן, ד"ר עפו אגבאריה, חבר הכנסת, אנחנו יושבים בוועדה שלנו בעיקר כדי לחשוב איך אנחנו מקצרים תורים.

יעל גרמן: הצעתי כאן כמה הצעות, שבוודאי יהיו בסופו של דבר גם חלק מההמלצות שלנו.

יעל גרמן: גם מה שאמרה היושבת-ראש, חברת הכנסת גילה גמליאל, גם על כך אנחנו חושבים.

יעל גרמן: אנחנו חושבים על כל הגורמים – חברת הכנסת גילה גמליאל העלתה את הרעיון שאולי נפתח את אזורי הבחירה, ואם בן-אדם שבא לבית-חולים מסוים ואומרים לו: אתה צריך להמתין חצי שנה – אם יאמרו לו דבר כזה, הוא יוכל לבוא ולדרוש בית-חולים שבו ההמתנה היא רק שישה ימים.

יעל גרמן: גם הרעיון הזה עלה בוועדה, גם על הפתרון הזה אנחנו חושבים.

יעל גרמן: צריך להמתין עוד שבועיים-שלושה, ולא הרבה יותר, ואנחנו נצא עם המסקנות ועם ההמלצות שחלקן ואולי עיקרן נוגע בדיוק לנושא הזה של צמצום התורים.

יעל גרמן: אני רוצה רק לסיים ולומר שאין ספק שאנחנו חייבים לצמצם את התורים כדי לחזק את מערכת הבריאות הציבורית.

יעל גרמן: זה נשמע נהדר שאפשר ללכת למערכת הבריאות הפרטית על-ידי השב"ן ועל-ידי ביטוחים מסחריים ופרטיים, אבל מערכת בריאות טובה במדינה נשענת, בסופו של דבר, על מערכת בריאות ציבורית טובה, וזו חובתנו.

גילה גמליאל: תודה רבה לשרה גרמן.

גילה גמליאל: מה בעיקרון את ממליצה?

גילה גמליאל: בוועדה?

יעל גרמן: לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

יעל גרמן: אני מציעה שזה יהיה בעוד שלושה-ארבעה שבועות, וזה יהיה יחד עם מסקנות הוועדה.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: מקבלים את זה?

גילה גמליאל: אוקיי.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה על העברת הדיון לוועדה – לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גילה גמליאל: 11 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעות לסדר-היום, אי-שוויון בזמני ההמתנה לניתוחים בישראל, תעבורנה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גילה גמליאל: הצתת שני בתי-כנסת במדינת ישראל – בכביש 6 ובפתח-תקווה

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 3272 ו-3289 בנושא:

גילה גמליאל: הצתת שני בתי-כנסת במדינת ישראל – בכביש 6 ובפתח-תקווה, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי וחבר הכנסת יעקב ליצמן.

גילה גמליאל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן, לצערנו, שוב שמענו על הצתת שני בתי-כנסת באזורים שונים, בית-כנסת סמוך לכביש 6 ובית-כנסת בפתח-תקווה, ולצערנו, זו לא הפעם הראשונה שאנחנו עולים כאן בכנסת ומדברים על הצתת בתי-הכנסת.

אברהם מיכאלי: אבל, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לגעת פה בזווית מסוימת.

אברהם מיכאלי: האחת היא ההד הציבורי של הצתת בתי-הכנסת.

אברהם מיכאלי: לצערנו, ההד הציבורי כמעט שלא קיים בעיתונות הכללית.

אברהם מיכאלי: העיתונות הכללית, אם, חלילה, חלילה, ואני מגנה בכל תוקף כל פגיעה במוסד דתי כזה או אחר של המוסלמים או של הנוצרים – ישר כותרת ראשית בעיתונות הכללית: "תג מחיר".

אברהם מיכאלי: ומי שעשה את זה – אני מגנה אותם, את כל מי שעושה את זה, אבל זה פתאום תופס כביכול תהודה שאנחנו מתעוררים אז ומגנים את זה.

אברהם מיכאלי: אבל כששורפים או מציתים בתי-כנסת במדינת ישראל, בעיתונות הכללית בקושי בקושי, אם מאזכרים את האירוע מאזכרים אותו בעמודים האחוריים של העיתון.

אברהם מיכאלי: זה מראה אטימות כלשהי שנוצרה כאן במדינה שלנו, במדינה היהודית, שלשרוף בתי-כנסת כביכול זה בסדר, שום דבר לא קרה.

אברהם מיכאלי: עד כדי כך שבמקרה הספציפי הזה חבר הכנסת פרוש, ייאמר לזכותו, העיר על זה בוועדת חוץ וביטחון לראש הממשלה, וראש הממשלה לא חשב לנכון לצאת ולגנות את העניין הזה.

אברהם מיכאלי: איפה הידרדרנו, לאיפה הגענו?

אברהם מיכאלי: אם זה קורה באירופה, פתאום כולם מתעוררים ומתחילים לדבר על גינוי כזה או אחר כלפי אותה ממשלה שלא שומרת על בתי-הכנסת, או, להבדיל, גם על בתי-העלמין של היהודים.

אברהם מיכאלי: אבל כאן, במדינת ישראל, אנחנו הידרדרנו כבר לרמה כזאת שהצתה או שרפה של בתי-כנסת זה כבר טבעי, מובן מאליו.

אברהם מיכאלי: לכן, אני על הדבר הזה קודם כול מוחה ומעיר שאסור לנו להגיע, חלילה, להסתה כזאת בין מגזרים, כביכול בתי-כנסת שייכים רק לדתיים או לחרדים.

אברהם מיכאלי: צריך להעיר כאן, גם לחנך וגם כמובן לטפל במלוא חומרת העניין על-ידי משטרת ישראל, נגד הצתת בתי-כנסת, כפי שאני דורש שיטפלו בהצתה של מוסדות דתיים אחרים, דבר שנקרא כביכול "תג מחיר".

אברהם מיכאלי: אני חושב שפה אנחנו צריכים גם לבקש ממשטרת ישראל לקבל דיווח מה קרה עם שני בתי-הכנסת האלה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר נמצא פה, אני מבין שהוא ייתן לנו עדכון, כי הצתת בתי-כנסת, אדוני השר, בשנים האחרונות הפכה, לצערנו, למין ספורט אצל כל מיני קיצונים, ולצערנו, יכול להיות שזה כבר הפך להיות גם כלפי מגזרים אחרים, לא-יהודיים, שגומלים לנו על אותם "תגי מחיר", ובוודאי ובוודאי אסור לאשר, לא את זה ולא את זה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי חברי הכנסת, שרפת בתי-כנסת, מה שקורה היום, אם זה קורה בחוץ-לארץ, אנחנו מייד מגנים ומבקשים לבדוק ולחקור.

יעקב ליצמן: כאן יוצא כאילו, בשגרה, שרפו עוד בית-כנסת.

יעקב ליצמן: ההצעה לסדר-היום שהגשנו היא על שני בתי-כנסת, אבל אנחנו בחודש יוני בשנה הלועזית, ואם תבדקו מתחילת השנה עד היום, אני בטוח – לפי זיכרוני – לפחות עשרה בתי-כנסת נשרפו.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים אם בתי-הכנסת האלה נשרפו ממניע לאומני, פלילי, לא משנה לעצם השרפה – – –

משה זלמן פייגלין: למה פלילי?

משה זלמן פייגלין: איזה אינטרס פלילי יש לשרוף בית-כנסת?

יעקב ליצמן: כי שכחת, אדוני, שעברנו ואנחנו עוברים הסתה לא נורמלית כאן בכנסת נגד הציבור החרדי, וזה גורם, בהחלט אחד הגורמים, שזה יכול להיות גם פלילי.

יעקב ליצמן: לא צריך לברוח מהנושא הזה.

יעקב ליצמן: אבל מה, אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אולי השר ייתן לנו יותר פרטים לגבי החקירה.

יעקב ליצמן: לא משנה לי אם זה פלילי או לאומני, שניהם חמורים – –

גילה גמליאל: בהחלט.

יעקב ליצמן: – – את שניהם צריך לבדוק – אותו דבר.

יעקב ליצמן: אבל מה שחבר הכנסת מיכאלי הזכיר קודם – ואני מצטרף פה לכל מילה שהוא אמר קודם – לא שמענו זעזוע, לא שמענו גינוי מראש הממשלה, לא שמענו מאף אחד.

יעקב ליצמן: כאילו בודקים, יחקרו, לראות בדיוק מה קורה.

יעקב ליצמן: המקומות – בכביש 6 גם שרפו ספרי קודש מעבר לזה, אז אולי זו אינדיקציה דווקא כן לכיוון פלילי.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד מה היה במקומות אחרים, אין לי הפרטים המלאים – בעמנואל, קיבוץ מגל וכל המקומות שיש כאן.

יעקב ליצמן: דבר אחד, הצד השווה בכל הדברים האלה: א.

יעקב ליצמן: המשטרה צריכה להיכנס לזה לא פחות מל"תג מחיר"; זה נגד הציבור החרדי, נגד המתפללים, לא משנה מאיזה סיבה עשו את זה.

יעקב ליצמן: ואני הייתי שמח, אדוני השר, שבהמשך – לא יודע אם יש לך את הפרטים עכשיו – הייתי רוצה לשמוע עדכון מה נהיה בשנה האחרונה, כל השרפות של בתי-כנסת שהיו, אם הגעתם למי שעשה את זה ומה המסקנות.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

גילה גמליאל: ישיב השר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ, בבקשה, ואחריו – עמדה נוספת של חבר הכנסת משה פייגלין.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לגנות מכול וכול, וכאן, מעל בימת הכנסת, את תופעת ההצתות והפגיעה בקודשי הדת על-ידי פורעי חוק.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל תמשיך ותפעל בכל האמצעים העומדים לרשותה עד למיצוי הדין עם העבריינים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי התייחסות לאירוע ההצתה בכביש 6 – חבר הכנסת מיכאלי, אני מדבר על כביש 6 עכשיו – ב-31 במאי 2014, שבת, בשעה 04:52, התקבלה במשטרה הודעה על מבנה נייד – זה קרוון עם גרר, על נגרר – העולה באש בחלקה הצפוני של תחנת הדלק "דור אלון" בכביש 6, מדרום לצפון.

יצחק אהרונוביץ': שוטרי משטרת עירון הגיעו מייד למקום האירוע ופתחו בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': במהלך יום האירוע נוצר קשר עם בעל המבנה הנייד, ולדבריו הוא אינו מסוכסך עם איש ואינו יודע מה גרם לשרפה.

יצחק אהרונוביץ': לטענתו, במבנה היו ספרי קודש רבים שנשרפו.

יצחק אהרונוביץ': חוקר שרפות קבע כי מדובר בהצתה זדונית.

יצחק אהרונוביץ': המבנה היה מחובר למערכת החשמל ומערכת המים.

יצחק אהרונוביץ': באשר לאירוע בפתח-תקווה, ב-31 במאי 2014, סמוך לשעה 16:30, נתקבל דיווח על שרפה בתוך בית-כנסת ברחוב חובבי-ציון בפתח-תקווה.

יצחק אהרונוביץ': צוותים אשר הגיעו למקום טיפלו באירוע יחד עם כיבוי האש.

יצחק אהרונוביץ': מהבדיקה עלה כי במקום נשרפה פרוכת אשר עוטפת את ארון הקודש, ונגרם נזק לפרוכת ולקיר הסמוך.

יצחק אהרונוביץ': למקום הגיע חוקר שרפות.

יצחק אהרונוביץ': טרם התקבל דיווח סופי וחקירת האירוע עדיין נמשכת.

יצחק אהרונוביץ': האירוע בירושלים – ב-4 ביוני 2014, בחג השבועות, התקבל דיווח בשעה 11:00 למוקד המשטרה על שרפת קוצים ברחוב זרח ברנט בשכונת הר-נוף.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות הדיווח הגיעו כוחות הכיבוי למקום, השתלטו על השרפה ללא נזק וללא נפגעים.

יצחק אהרונוביץ': מאוחר יותר באותו יום, בשעה 13:45, דווח למוקד המשטרה שנית על שרפת קוצים גדולה, אשר מתפשטת במהירות ומהווה סיכון לתושבי המקום ולרכוש במקום.

יצחק אהרונוביץ': הכוחות שהגיעו למקום פינו את הדיירים והמתפללים מבית-הכנסת וכיבו את השרפה.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי לא נגרם כל נזק לרכוש, ובכל זה לא נגרם נזק גם לבית-הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': מבירור שערך הכוח המשטרתי אשר הגיע למקום עלה כי מוקדם יותר נצפה קטין בן חמש משחק בגפרורים בסמוך למקום האירוע.

יצחק אהרונוביץ': אביו של הקטין הוזמן לחקירה.

יצחק אהרונוביץ': בחקירתו מסר האב כי בעת שהתפלל בבית-הכנסת פנה אליו אחד המתפללים ואמר לו שבנו מתעסק בגפרורים מחוץ לבית-הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': האב מסר כי יצא מבית-הכנסת, לקח את האחריות על בנו, אשר שיחק במקום עם שני קטינים נוספים, בני שלוש וארבע, וכי לאחר זמן-מה פרצה השרפה המדוברת.

יצחק אהרונוביץ': נסיבות המקרה נבדקו גם על-ידי חוקר שרפות, אשר מסר כי מדובר בגרימת שרפה ברשלנות.

יצחק אהרונוביץ': לאור נסיבות האירוע, ומאחר שמדובר בקטין מתחת לגיל האחריות הפלילית, נסגר התיק, תיק החקירה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנתונים, חבר הכנסת ליצמן, שגם אתה ביקשת: בחוק, אין לנו אפשרות לעשות בחקיקה – אין אפשרות למשטרה לעשות הפרדה בין הצתת בית-כנסת שנעשתה, בהצתה, או בניסיון להצתה.

יצחק אהרונוביץ': עשו את זה ידנית – הם לקחו את כל המקרים ופילחו אותם באמצעות פילוח של העבירה ומקום העבירה.

יצחק אהרונוביץ': העבודה נעשית בצורה ידנית.

יצחק אהרונוביץ': לגבי 2013, ב-2013 היו שמונה מקרים שדווחו למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אחד עדיין בחקירה; חמישה נגנזו ושניים בחקירות ובתביעות.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שכן יגישו כתב-אישום ויכול להיות שלא.

יצחק אהרונוביץ': מינואר עד יוני 2014, כלומר השנה, בסך הכול – שני תיקים, ושניהם עדיין נמצאים בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': אלה הנתונים.

יעקב ליצמן: זה – – –

יצחק אהרונוביץ': של השנה עדיין בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': השניים בחקירות.

יצחק אהרונוביץ': והתביעות – אני אומר שאם הגיעו לתביעות, כנראה יש סיכוי שיוגשו כתבי-אישום.

יצחק אהרונוביץ': יש סיכוי.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, מה המשמעות שנגנזו?

מנחם אליעזר מוזס: חמישה תיקים נגנזו, מה זה אומר?

יצחק אהרונוביץ': תיקים כאלה שנגנזים – צריך לראות את התיק.

יצחק אהרונוביץ': אין לי התיקים מול העיניים, אבל מי שסוגר תיק – זה רק בסמכות של קצין חקירות של תחנת משטרה.

יצחק אהרונוביץ': אם היה קצה חוט או משהו כזה היו ממשיכים לעבוד.

יצחק אהרונוביץ': התיקים האלה, להבנתי, בניסיון שיש לי כקצין משטרה לשעבר, אם ייכנס מידע כזה או אחר או מישהו בסוף, ידעו, אז התיק הזה מייד נפתח.

יצחק אהרונוביץ': הוא לא נסגר, נשלח ונגרס.

יצחק אהרונוביץ': הוא פשוט נמצא כרגע לא בתעדוף; כל חומר שייכנס ומוביל לפתיחה – אז התיק הזה ייפתח מחדש.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לשר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

גילה גמליאל: עמדה נוספת של חבר הכנסת משה פייגלין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אדוני השר, אני פשוט נדהם.

משה זלמן פייגלין: אני פשוט נדהם.

משה זלמן פייגלין: זה עתה דיווחת לכנסת ישראל שידוע לך על למעלה מעשרה מקרים של שרפת בתי-כנסת במדינת היהודים, לא בגרמניה של שנות ה-30, והשמים לא נפלו, והדיווח היה עייף משהו.

משה זלמן פייגלין: יש לי שתי שאלות אליך, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: הראשונה היא: כמה אחוזים, או אולי כמה פרומילים מהמאמץ המושקע במציאת אנשים שסרטטו כתובות טיפשיות, המכונות "תג מחיר", מושקעים בפתרון התעלומות הללו של שרפת בתי-הכנסת, שרובן נגנזו, כמו שאתה מתאר?

משה זלמן פייגלין: ויש לי עוד שאלה אליך, אדוני השר: כאשר יימצא – אולי בטעות, כי אתם לא משקיעים בזה שום דבר – איזה בן-בליעל ששרף בית-כנסת, והוא בן לאיזה כפר ערבי, האם תרוץ אז לתקשורת ותדרוש להחריב את אותו כפר, כולל תושביו שוחרי השלום שלא היו מעורבים, כפי שעשית ביישוב בשומרון, שבו לא הייתה לך שום הוכחה?

משה זלמן פייגלין: בושה וחרפה.

משה זלמן פייגלין: בושה וחרפה.

משה זלמן פייגלין: אני לא מדבר עכשיו על התנהלות התקשורת, שהדיון הזה לא מעניין אותה ולא עניין אותה.

משה זלמן פייגלין: ואחר כך יבואו אלינו מהערוץ הראשון ומערוץ 10 לקבל תוספת, כדי שנממן אותם, בטענה שהם אובייקטיביים.

משה זלמן פייגלין: אני מדבר על התייחסות הממשלה, שאתה רץ לבזות.

משה זלמן פייגלין: אתה, אדוני השר, רץ לבזות ורץ לבצע דה-לגיטימציה בכל מחיר במקום שבו אתה יודע שהתקשורת תאהב אותך.

משה זלמן פייגלין: בושה וחרפה.

משה זלמן פייגלין: כרגע דיווחת על למעלה מעשרה בתי-כנסת שנשרפו במדינת ישראל בשנה האחרונה.

משה זלמן פייגלין: לא בגרמניה, לא ב"ליל הבדולח".

משה זלמן פייגלין: כאן.

משה זלמן פייגלין: וזה לא מעניין אותך, כמעט נרדמת עכשיו עם הדיווח הזה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת משה פייגלין.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: עמדה נוספת?

גילה גמליאל: חבר הכנסת איציק שמולי, עמדה נוספת.

גילה גמליאל: ואחריה נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: מה מציע השר?

יצחק אהרונוביץ': ועדת הפנים.

גילה גמליאל: להעביר לוועדת הפנים.

גילה גמליאל: בסדר.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: חבל שחבר הכנסת פייגלין יצא, כי אני רציתי לשאול אותו אם הוא היה מדבר באותו הטון ובאותו הלהט כאשר יש פגיעה בבסיס של חיילי צה"ל.

איציק שמולי: לא מדובר בפעולות "תג מחיר", רק בריסוסי גרפיטי, כפי שהוא מנסה לצייר.

איציק שמולי: אני דווקא יכול לשבח את הפעולה של השר, שאי-אפשר לטעות בו על הנחישות שבאמצעותה הוא מנסה להתמודד עם הבעיה.

איציק שמולי: אבל "תג מחיר" זו פעולה מסוכנת, שמאיימת על כל חלקי החברה הישראלית.

איציק שמולי: נכון, זה מתחיל בגרפיטי, אבל הגענו למקום מאוד מאוד מסוכן, שכבר נכנסים לבסיס צה"ל, הורסים אותו עד היסוד וגם פוגעים בחיילי צה"ל.

איציק שמולי: אז אני מציע גם לחבר הכנסת פייגלין קצת להירגע, לשתות מים קרים ולשאול את עצמו איפה באמת נמצאים המפגעים האמיתיים.

איציק שמולי: נכון, פגיעה בבתי-כנסת זה דבר בזוי, זה דבר שאסור לקבל אותו וצריך להעניש עליו בחומרה רבה מאוד, נקודה.

איציק שמולי: אבל בדיוק באותו המטבע צריך להתייחס לפעולות של מפגעים גם מהצד השני של המתרס.

איציק שמולי: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: השר מציע להעביר את זה לוועדת הפנים.

גילה גמליאל: מקובל על המציעים?

גילה גמליאל: מקובל, ועל כן נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: מי בעד להעביר את ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הפנים?

גילה גמליאל: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

גילה גמליאל: עשרה בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה בנושא הצתת שני בתי-כנסת במדינת ישראל – בכביש 6 ובפתח-תקווה, תעבור לדיון בוועדת הפנים.

גילה גמליאל: מחסור חמור בתקציב ובכוח-אדם בלשכות הרווחה

גילה גמליאל: נעבור לנושא הבא, הצעות לסדר-היום בנושא: מחסור חמור בתקציב ובכוח-אדם בלשכות הרווחה, מס' 3273, 3284 ו-3298, של חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת חמד עמאר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נסים זאב, עומדות לרשותך שלוש דקות מהרגע שתעלה לדוכן.

גילה גמליאל: בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, לא עכברא גנב אלא חורא גנב.

נסים זאב: לפעמים חושבים שהבעיה זה העכבר – זה לא העכבר.

נסים זאב: זה החור, שנותנים לו אפשרות להיכנס פנימה לאכול, מה לעשות.

נסים זאב: אז תשמעו מה קרה לפני שבוע וחצי.

נסים זאב: מדינת ישראל הזדעזעה, אבל אולי כמו רעידת אדמה – זה כמה שניות ואז מודיעים את זה ברדיו והכול שקט, הכול רגוע, מחכים לרעידה הבאה.

נסים זאב: זה מה שקורה במדינה שלנו.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: הייתה איזה פילגש בגבעה, בקריית-גת, שדיברו על פדופיליה.

נסים זאב: אז כדי להתחמק מאחריות מה אמרו?

נסים זאב: – יש בעיית מחסור של עובדים סוציאליים.

נסים זאב: הבנתם?

נסים זאב: פתאום הבעיה היא עובדים סוציאליים.

נסים זאב: אז השר כהן הודה בכשל רב-מערכתי, אמר:

נסים זאב: אני מסייר – שמענו את זה ברדיו, זה נשמע משהו דרמטי – הוא מסייר בקריית-גת, והוא אומר וטוען שיותר מדי גורמים הסתמכו על תקנות החוק בחובת הדיווח ונהגו תחת הכלל שמי שלא חייב לא מדווח, והשר מבטיח לנו הבטחה שמעכשיו כולנו יכולים להיות רגועים, שמה הוא יעשה?

נסים זאב: הוא יפעל לתיקון החוק והרחבתו, שכל אזרח יוכל לדווח.

נסים זאב: בקיצור, אתם מכירים את הססמה, כל העם צבא וכל הארץ חזית, אבל אנחנו כבר לא יודעים איפה האויב – ואז אנחנו נפתור את הבעיה.

נסים זאב: גברתי השרה, דווקא במקרה הזה הייתה העלמת עין.

נסים זאב: הכשל היה בשיקול דעת.

נסים זאב: פקידות הסעד הכירו וידעו את הגברת, והעדיפו לרחם עליה, אף-על-פי שהייתה עבריינית ידועה, כדי שלא לסבך אותה בתיקים פליליים.

נסים זאב: לעומת זאת, אני מכיר שכשרוצים לפעול, העובדים הסוציאליים, הם נחושים ויודעים לפעול טוב ומהר.

נסים זאב: למשל הוצאות ילדים מהבית – שם אין בכלל צד להורים אפילו לחשוב, כי צריכים לטפל בילד, מה לעשות, וההורים לא רלוונטיים.

נסים זאב: עכשיו, מה קורה?

נסים זאב: במשטרה חוקרים את התנהלות גורמי הרווחה שלא דיווחו למשטרה, אבל שירותי הרווחה לא הסכימו אפילו לפתוח את התיק – רק בצו שיפוטי, בתיק פלילי, של עניין תפיסת המסמכים.

נסים זאב: אז מדובר בעבירות חמורות ביותר נגד קטינים, מדובר במעשי סדום מהחמורים ביותר, ואם היה מדובר בגבר, שהיה עושה את אותה עבירה, הציבור היה מבקש מאסר עולם, היה מבקש סירוס כימי, אבל כאשר מדובר באישה, אז מה?

נסים זאב: היא מסכנה בסך הכול, לא עזרו לה, לא טיפלו בה.

נסים זאב: אין הבדל בין פגיעה בילד או בילדה, ולא משנה מי הפוגע.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לכם, הבעיה היא הזבל שאנחנו מאפשרים, התכנים הפורנוגרפיים.

נסים זאב: למשל יש – האתר "פרוגי" מציג כל פעם כל מיני תוכניות לילדים ולנוער – – –

יעל גרמן: למה אתה עושה להם פרסום?

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: – – – אז למשל, באחת התוכניות, אם אתן רוצות להתקבל למקום עבודה נחשק, איפה תעיינו?

נסים זאב: ב"פרוגי", שם יש לכם כל התשובות.

נסים זאב: למשל, יש להם מדור של יחסים ואהבה.

נסים זאב: יש פה רשימה מזובלת, כמו שאומרים בלשון שלנו, של כל האתרים שמלמדים את הנוער, מחנכים אותם לזנות – –

גילה גמליאל: תודה.

נסים זאב: – – ואחר כך שואלים למה הגיעו לגברת הזאת.

נסים זאב: יש לנו בעיה עם עובדים סוציאליים.

נסים זאב: אני אומר לך, עוד מעט נצטרך על כל ילד עובד סוציאלי ועל כל ילדה שתי עובדות סוציאליות, וזה לא יעזור.

גילה גמליאל: נא לסיים.

נסים זאב: אם אנחנו לא נדאג לחינוכם של ילדי ישראל באמת, ולא נרעיל אותם ונזהם אותם – –

גילה גמליאל: תודה רבה.

נסים זאב: – – בתוכניות זבל בטלוויזיה, בשם תוכניות חינוכיות, אני אומר לך, אנחנו בעוד דור לא נוכל למצוא את הילדים האלה.

נסים זאב: הם כבר לא יהיו אתנו.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת חמד עמאר.

גילה גמליאל: בבקשה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, השבוע הגיע אלי סקר צרכים בנושא הרווחה במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: קראתי אותו בעיון רב, יישוב יישוב, כל מה שצריך כל יישוב – דוח מזעזע.

חמד עמאר: אחד הדברים החשובים שם: ממוצע ההכנסה של משפחה דרוזית – 5,000 שקל.

חמד עמאר: זה ממוצע ההכנסה בכל היישובים.

חמד עמאר: אין יישוב אחד שעובר את 5,000 השקל, לעומת הממוצע הארצי, שהוא 9,000 שקל, אפילו יותר.

חמד עמאר: חוסר באזורי תעשייה, חוסר בעסקים קטנים – שום דבר לא מתפתח במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני לא מבין את זה, לא מצליח לקלוט את זה.

חמד עמאר: אני שומע את כל השרים מדברים – כמה אנחנו רוצים לעזור, ולקדם, ולתת למגזר הדרוזי, וכמה המגזר הדרוזי יקר ערך לנו, אבל אף אחד לא לוקח את הנושא ברצינות ומקדם את המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: ובנושא רווחה מדובר בכסף קטן, לא כסף גדול.

חמד עמאר: אפילו אם אנחנו ניקח מה שמקבלת משפחה במגזר הדרוזי לעומת מה שמקבלת משפחה נצרכת במרכז הארץ, נראה הבדל ענק.

חמד עמאר: ואפילו אם הממשלה עכשיו תבוא ותשווה למרכז הארץ, הרבה שנים יעברו עד שנגיע לשוויון מלא לאותן משפחות.

חמד עמאר: דבר נוסף: אפילו אם יש תקציב, מה שמונע מהרשויות לנצל את זה – השתתפות של המועצות, מצ'ינג של 25%.

חמד עמאר: לך תמצא מועצה אחת בכל המגזר הדרוזי שיכולה לשלם את ה-25%.

חמד עמאר: אתה לא יכול למצוא.

חמד עמאר: ואז מה שקורה – שמים תקציב, נותנים תקציב, ובסופו של דבר אותו תקציב לא מנוצל, כי לאותו ראש רשות אין 25% לשלם.

חמד עמאר: אני העליתי את זה יותר מפעם אחת.

חמד עמאר: משרד התחבורה קלט את זה והחליט שבמועצות חלשות, מועצות במגזר הלא-יהודי, לא משלמים את המצ'ינג.

חמד עמאר: אין השתתפות של המועצה, כי אותן מועצות לא יכולות לשלם.

חמד עמאר: אחד הדברים החשובים שראיתי בדוח, בסקר הצרכים שראיתי – מחסור בכוח-אדם, בעובדים סוציאליים.

חמד עמאר: חסרים יותר מ-30 עובדים סוציאליים למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: יותר מ-30 עובדים סוציאליים.

חמד עמאר: יישוב אחד יש לו עובד סוציאלי אחד, שאמור לטפל בעשרות משפחות, אני לא רוצה להגיד במאות משפחות.

חמד עמאר: לכן – גברתי השרה, אני יודע שאת תעני תשובה שנכתבה על-ידי משרד הרווחה; אני ציפיתי ששר הרווחה יהיה כאן – נעלה את הנקודות, ובמיוחד את הנקודה של המצ'ינג והשתתפות הרשויות המקומיות; להוריד את הנושא של ההשתתפות של הרשויות המקומיות.

חמד עמאר: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת חמר עמאר.

גילה גמליאל: בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן, תשיב שרת הבריאות יעל גרמן.

גילה גמליאל: בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, גברתי השרה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברתי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא לענות על ההערות של חבר הכנסת חמד עמאר, שעכשיו מכהן בראשות המליאה, ולומר שאתה מעלה כאן סוגיה הרבה יותר רחבה מהשאלה שנדונה, זאת אומרת מההצעה לסדר-היום.

יעל גרמן: אתה מדבר על ההשקעות במגזר הלא-יהודי, ובפרט במגזר הדרוזי, ומכיוון שזה לא נושא השאלה וההצעה לסדר-היום אני לא יכולה לענות על כך, אבל אני כן יכולה לבוא ולומר שרק השבוע אנחנו קיבלנו החלטה בממשלה להקים ועדה למגזר הלא-יהודי – –

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לך – אני גם העליתי את הנושא הזה – אפילו נציג אחד למגזר המיוחד, הדרוזי, אין בוועדה, לא פקיד ולא נציג מהממשלה, כי אין אף דרוזי בממשלה; אפילו פקיד אחד אין בכל הוועדה.

חמד עמאר: אני מכיר את זה.

יעל גרמן: אז קודם כול, מי שעומד בראש הוועדה הוא חברי השר יעקב פרי.

חמד עמאר: אני מעריך את העבודה שלו, אבל אני מצפה שידאגו שיהיה לפחות פקיד אחד שייצג את המגזר הדרוזי.

יעל גרמן: אני אעיר בהחלט את ההערה שלך.

יעל גרמן: – – ואני חושבת שבמסגרת אותה ועדה, אני משוכנעת, ימצאו את התקציבים שצריך כדי לכסות על הפערים ולגשר על הפערים שישנם בין החברה היהודית לחברה הערבית בכלל, וגם לחברה הדרוזית.

יעל גרמן: הנושא של המצ'ינג שאתה מציין, הוא גם המצ'ינג בתחום החינוך, גם המצ'ינג בתחום הרווחה וגם המצ'ינג, כמו שאמרת, בתחום התחבורה, הוא באמת נושא שצריך לתת עליו את הדעת, אבל ודאי שאיני יכולה כרגע לתת תשובה, מפני שהתשובה מתייחסת לבעיה הספציפית של מחסור בכוח-אדם ברווחה, ובפרט המקרה המאוד-מאוד מצער שקרה בקריית-גת.

יעל גרמן: כאן אני רוצה לומר לחברי נסים זאב, אני רוצה לומר לך, אני אפילו לא יודעת על איזה אתר אתה מדבר, מעולם לא ראיתי אותו וחבל בכלל שאנחנו נדבר על אתרים כאלה.

יעל גרמן: אם יש כאלה, ודאי שלא ראוי שנפרסם אותם מעל בימת הכנסת.

נסים זאב: כל ילד יודע את זה, כל יודע רואה את זה בשעה 19:00 בערוץ – – –

יעל גרמן: אני מקווה שלא כל ילד.

נסים זאב: אני לא רואה – – –

יעל גרמן: אני מכירה כמה ילדים שלא צופים באתר הזה.

נסים זאב: אני קורא בעיתון, אני קורא איזה זבל מראים בתוכניות לימוד לילדים.

נסים זאב: אני לא רואה, אין לי טלוויזיה, ברוך השם, אבל אני מאמין למה שכתוב בעיתון, אלא אם כן את אומרת לי – – –

יעל גרמן: אני בטוחה שאתה לא מאמין לכל מה שכתוב בעיתון, אבל גם אם כתוב, לא צריך תמיד לעשות לזה פרסום, וזו כוונתי.

יעל גרמן: אני קוראת כמובן את התשובה שכתב חברי שר הרווחה מאיר כהן: משרד הרווחה והשירותים החברתיים בראשותו של שר הרווחה מאיר כהן, מודע לעומסים הקיימים בקרב העובדים הסוציאליים, עומסים שמשליכים לא אחת על איכות הטיפול והשירות שניתן לאוכלוסייה הזקוקה לשירותי הרווחה.

יעל גרמן: משרד הרווחה פועל בשנים האחרונות כדי להקל את העומסים, והוא הגדיל את מספר התקנים ברשויות המקומיות בלמעלה מ-500 תקנים.

יעל גרמן: אולם יש לשים לב כי חלוקה של מספר התקנים באוכלוסייה המטופלת אינה חזות הכול.

יעל גרמן: מהנתונים שבידינו ניתן לראות כי רק 30% מהמשפחות הנמצאות בטיפול מטופלות באינטנסיביות גבוהה, מגיעות פעמים רבות לטיפול.

יעל גרמן: 40% נמצאות באינטנסיביות נמוכה ו-30% רק בבקרה תקופתית, זאת אומרת, ממש לעתים רחוקות.

יעל גרמן: בשנתיים האחרונות, למעשה שנה וארבעה חודשים, מאז כניסתו של שר הרווחה לתפקיד, גדל תקציב המשרד בקרוב למיליארד שקלים.

יעל גרמן: הגידול התקציבי מתבטא בתוספת משאבים רבים לטיפול באוכלוסיות הרווחה במגוון פרויקטים, דבר שהגדיל את המענים לאוכלוסיות אלו וגם הקטין את הלחצים במחלקות לשירותים חברתיים.

יעל גרמן: משרד הרווחה והשירותים החברתיים מקדם רפורמה מקיפה בלשכות הרווחה, שמטרתה להבנות את עבודת המחלקה לשירותים חברתיים כך שתהיה חלוקה נכונה יותר של המעמסות על העובדים, לייעל ולשפר את העבודה ואת איכות הטיפול שניתן לאוכלוסיות הזקוקות לרווחה.

יעל גרמן: במסגרת הרפורמה ייבחנו דרכים לארגון אחר של העבודה על-פי שיטות עבודה חדשניות ונוספות.

יעל גרמן: למשל, תונהג פלטפורמה שבה המשפחה נתפסת כיחידה אחת, כאשר העובד הסוציאלי – העובדת הסוציאלית המטפלת במשפחה מנהלת את הטיפול בראייה הוליסטית ומפנה, בהתאם לצורך, את בני-המשפחה לעובד סוציאלי מומחה.

יעל גרמן: המשרד, ביחד עם הרשויות המקומיות, מעודד פתיחה של מרכזים מתמחים, כמו מרכז לאלימות במשפחה, מרכז תעסוקה ועוד.

יעל גרמן: כמו כן, בתקופה האחרונה התקבל אישור לפרויקט העצמת משפחות בסך של 100 מיליון ש"ח.

יעל גרמן: הוא כולל בתוכו תוספת של למעלה מ-100 עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות.

יעל גרמן: בנוסף, כמובן, עומד לפתחנו חוק האוטיסטים, שנעשה בעידוד שר הרווחה ושר האוצר, והוא יוסיף עוד 170 תקנים של עובדים סוציאליים לרשויות המקומיות.

יעל גרמן: באשר לפרשת המין שנחשפה בקריית-גת, מדובר באירוע קשה, שמעיד כאלף עדים על כשלים רב-מערכתיים.

יעל גרמן: ראוי שנשאל את עצמנו מה מוביל לאירוע קשה כל כך, ואולי זוהי ליבת העניין.

יעל גרמן: יחד עם זאת, השר, אישית, ירד לקריית-גת כדי לעמוד באופן אישי על פרטי האירוע.

יעל גרמן: הוא מינה צוות ועדת בדיקה שמטרותיו הן:

יעל גרמן: בדיקת מהלך הטיפול באישה החל מהיכרותה הראשונה עם משרד הרווחה ועד היום; בדיקת ממשקי העבודה בתוך הרשות, ברמה המקומית וברמת המשרד; גיבוש לקחים והמלצות.

יעל גרמן: הצוות אמור להגיש את המלצותיו בתוך 12 יום.

יעל גרמן: ראוי שיהיה ברור לכול שכל הנוגעים בפרשה הזאת חייבים בבדיקה אמיתית.

יעל גרמן: קל מאוד להפנות אצבע מאשימה רק לרשויות הרווחה.

יעל גרמן: אבל מבדיקה ראשונה שנערכה, אנשי הרווחה פעלו ללא רבב, ובימים הללו נבדק אם הדיווחים שכן נמסרו על-ידם לרשויות החוק טופלו בהתאם.

יעל גרמן: מבחינת הקצאת כוח-האדם, קיימת נוסחה קבועה של תקנים בכל הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: יחד עם זאת, רשויות מקומיות חזקות, כגון תל-אביב, מוסיפות לעתים תקנים משל עצמן, אפרופו – בהקשר של הנושא שדיברנו עליו לפני כן.

יעל גרמן: לא ניתן לומר כי באזור הדרום בכלל ובקריית-גת בפרט נוסחת הקצאת כוח-האדם היא שונה, אם כי ברור שרשות מקומית כמו קריית-גת לא יכולה להוסיף תקנים משלה.

יעל גרמן: תודה.

חמד עמאר: מה את מציעה?

יעל גרמן: להעביר את זה לדיון בוועדה, ועדת הרווחה.

נסים זאב: רווחה או מעמד האישה?

נסים זאב: יש שתי ועדות – – –

חמד עמאר: אנחנו נעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

יעל גרמן: חבר הכנסת נסים זאב, אני מציעה שאת הציניות תוציא מן החדר.

נסים זאב: לא, אמיתי, אני רוצה לדעת.

יעל גרמן: אמיתי?

יעל גרמן: אז אני מציעה לוועדה למעמד האישה.

נסים זאב: אתה רואה?

נסים זאב: לא, עכשיו אני מדבר ברצינות.

חמד עמאר: יש חילוקי דעות.

חמד עמאר: גברתי השרה, לאיזה ועדה ביקשת?

חמד עמאר: ועדת העבודה והרווחה אמורה לטפל בנושא.

חמד עמאר: אם את מסכימה לוועדת העבודה והרווחה, אנחנו נצביע על ועדת עבודה.

יעל גרמן: אני מסכימה.

חמד עמאר: אז בוא נצביע לוועדת העבודה והרווחה.

נסים זאב: אני רוצה לומר ששני הנושאים שהעלינו – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק איסור הפליה מחמת גיל (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 155), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 156), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: יש תלמידים רעבים ודחויים – מורה שביקרה בבית תלמידה שבה מזועזעת

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעה לסדר-היום בנושא: יש תלמידים רעבים ודחויים, הצעה מס' 3267, של חבר הכנסת משולם נהרי.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

משולם נהרי: איפה שר החינוך, לא נמצא?

משולם נהרי: או שר הרווחה.

חמד עמאר: החוק לא מחייב אפילו תשובת שר, אבל שרת הבריאות יעל גרמן תענה.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, ביום ראשון השבוע התפרסמה כתבה בעיתון שהכותרת שלה היא: ביקור הבית שזעזע את המורה.

משולם נהרי: למזלי, הפעם, רציתי ששר החינוך יהיה, כי אני בא לדבר מצד מערכת החינוך, אבל כיוון שכתבו ששר הרווחה צריך להשיב, אז אני אזכיר גם את הצדדים של הרווחה.

משולם נהרי: אבל הפעם אני – בשונה מהפעמים הקודמות שהשרה ענתה במקום שרים אחרים – הפעם זה גם ידבר אל השרה, כל הנושא החינוכי, הנושא הזה בעיקר; היא מכירה אותו מקרוב, ולכן אני אדבר על הנושא הזה.

משולם נהרי: בכתבה מסופר על מורה שהלכה לבקר תלמיד בביתו והוכתה בהלם.

משולם נהרי: מורה שאכפת לה, מורה שהאכפתיות שלה חשפה אותה לעוני בלתי נסבל שבו חי אחד מתלמידיה, בתנאים שבהם בלתי אפשרי ללמוד.

משולם נהרי: היא מתארת, היא כתבה מכתב לשר החינוך ולשר הרווחה, והיא מתארת שם, במכתב, את החוויות הקשות שהיא חוותה בביקור שלה.

משולם נהרי: מדובר במחנכת בכיתה א' באחד מבתי-הספר בירושלים.

משולם נהרי: לא מדובר בקריית-שמונה, דימונה, ירוחם, שלומי או בית-שאן; מדובר בירושלים, ירושלים רבתי, עיר הבירה של מדינת ישראל.

משולם נהרי: והיא מתארת בצורה קשה מאוד את אשר ראו עיניה כבר בכניסה לבניין, ועוד יותר כאשר היא נכנסה לתוך הבית וראתה באיזה תנאים חיה המשפחה.

משולם נהרי: אני רוצה לצטט כמה דברים מהמכתב שלה, דברים – ציטוטים – שהיא שלחה לשר החינוך ולשר הרווחה.

משולם נהרי: היא כותבת שהביקור מדיר שינה מעיניה וטורד את מוחה ללא הרף.

משולם נהרי: "הייתכן שבכיתתי לומד ילד שמצבו כל כך רע, ושאני מבקשת ממנו כל יום להביא ספרים ומחברות כשאין לו ספרייה וכוננית?

משולם נהרי: הייתכן שאני דורשת מהתלמיד להכין שיעורי-בית כשאין שולחן?

משולם נהרי: הייתכן שאני מבקשת ממנו ללמוד ככל חבריו כאשר המצב בבית כל כך קשה?

משולם נהרי: הייתכן שאמשיך כך הלאה?

משולם נהרי: לא ולא.

משולם נהרי: איני יכולה להמשיך כך.

משולם נהרי: " היא אומרת שהיא למדה מהביקור הזה שאנחנו המורים חייבים להתאמץ יותר.

משולם נהרי: כשילד לא מכין שיעורי-בית צריכות להידלק נורות אדומות.

משולם נהרי: ילד אינו יכול להיות פנוי ללמידה כאשר הוא חי בדלות ובצפיפות.

משולם נהרי: רבותי, תיאור מזעזע, ואני אמרתי רק חלק מהדברים.

משולם נהרי: מה אומרת מערכת החינוך במצבים האלה?

משולם נהרי: איך מערכת החינוך מנחה את המורים שלה לאתר ילדים שבאים ממצבים כאלה?

משולם נהרי: אז יש מושג של ביקורי-בית.

משולם נהרי: אני זוכר, כשהייתי מורה, וגם כשהייתי מנהל, הלכנו לביקורי-בית.

משולם נהרי: אני חייבתי את המורים שלי ללכת לביקורי-בית פעמיים בשנה, ללא שום קשר – ללא שום קשר אם התלמיד בעייתי או לא בעייתי.

משולם נהרי: ללכת לביקורי-בית.

משולם נהרי: וגם כמנהל, גם כשהיה מדובר ביישובי פיתוח בפריפריה, ללכת, לנסוע שעות מעיר לעיר, ללכת ולראות.

משולם נהרי: ואני אומר לכם שאני מבין את המורה הזאת, אני מכיר את החוויות האלה, הקשות.

משולם נהרי: ואתה לא רואה את זה על הילד, אתה לפעמים רואה ילד מופנם, לא בעייתי במיוחד, אבל הוא קצת מופנם, ומתברר שהוא בא מבית שאני בכלל מתפלא שהוא עדיין נמצא במערכת החינוך.

משולם נהרי: מצבים קשים ביותר.

משולם נהרי: כתוב אצל משה רבנו, שכשהוא גדל, אחותו הביאה אותו לבת-פרעה והוא היה לה כבן.

משולם נהרי: אחרי זה כתוב: "ויהי בימים ההם ויגדל משה ויצא אל אחיו וירא בסבלֹתם".

משולם נהרי: אבל הוא כבר גדל, למה כותבים עוד פעם שהוא גדל?

משולם נהרי: אומרים שה"ויגדל" השני, הכוונה לגדולתו של משה; הגדולה של משה הייתה בזה שהוא יצא אל אחיו, וירא בסבלותם.

משולם נהרי: לא נשאר בהיכל השן.

משולם נהרי: הוא היה בארמון של פרעה, הוא היה יכול לשבת, לא היה חסר לו שום דבר, אבל גדולתו לא הייתה בזה שהוא היה בארמון.

משולם נהרי: גדולתו הייתה בזה שהוא יצא אל אחיו, וירא בסבלותם.

משולם נהרי: אם לא היה יוצא, אם לא היה יורד אל אחיו, לא היה רואה את הסבל שלהם.

משולם נהרי: איך אתה יכול לראות ולדעת מה עובר על הילד אם אתה לא הולך ומבקר בביתו, רואה את הסביבה שממנה הוא בא?

משולם נהרי: לא תוכל לטפל בו, לא תוכל לעזור לו.

משולם נהרי: ומה אומר חוזר מנכ"ל משרד החינוך?

משולם נהרי: מה שהיה נראה לי כחובה, ובתקופה שלנו זו הייתה חובה, בא חוזר מנכ"ל מתשס"א – ואגב, הדיון הזה התקיים בדיוק בחודש יוני 2004, כלומר לפני עשר שנים, בוועדת החינוך שהייתי חבר בה.

משולם נהרי: מה אומר הנוהל של משרד החינוך בנושא של ביקור-בית?

משולם נהרי: חוזר מנכ"ל מתשס"א, שמדבר על היעדרות בגין מחלה, שם כתוב שהמשרד מעודד הן את הצוות החינוכי והן את התלמידים לקיים מצוות ביקור חולים.

משולם נהרי: זאת אומרת, הילד צריך להיות חולה, ויש לדעת שהילד חולה, אחרת איך ילכו לבקר אותו?

משולם נהרי: אם הוא לא בא, זו היעדרות – דינה כמחלה.

משולם נהרי: אם הילד נעדר, יש הוראות ברורות בחוזר מנכ"ל, אחרי שלושה ימים צריך לברר, ויש פרוצדורה, ובסופו של דבר צריך לבקר בביתו.

משולם נהרי: זה רק עידוד, זאת לא חובה.

משולם נהרי: גם כשהילד חולה וצריך לבקר אותו מדין מצוות ביקור חולים, אין שום חובה לעשות זאת.

משולם נהרי: בחוזר מנכ"ל מיוחד, מחשוון תשנ"ה, העוסק בביקורי מחנכים בבית תלמידיהם, כתוב ש"מחנך הכיתה יכיר מקרוב את בתי תלמידיו ויבקר בהם לפי הצורך, ובייחוד בבית הוריו של תלמיד בעייתי".

משולם נהרי: הכול בגדר המלצות.

משולם נהרי: אולי פה זה יותר מחייב, אבל זו ההתייחסות.

משולם נהרי: אין חובה ללכת לבקר, ואחר כך אנחנו מתפלאים שהילדים באים עם מטענים, שילדים נושרים ממערכת החינוך.

משולם נהרי: ועכשיו נעבור למצב של הבית, וזה כבר קשור למשרד הרווחה, איך לא יודעים על מצבים כאלה – – –

חמד עמאר: אתה צריך לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

משולם נהרי: עברו עשר דקות?

חמד עמאר: עברו עשר דקות, אפילו אנחנו לא הרגשנו.

משולם נהרי: חלפו להן ביעף, כן.

יחיאל חיליק בר: – – –

משולם נהרי: אז אני באמת רוצה רק לסיים במחקר קצר שנערך באוניברסיטת בן-גוריון, ושם המסקנות הן שהקיצוץ בקצבאות הילדים – אגב, זה מחקר שנעשה בקרב 67 ראשי משפחות עובדות ובקרב 48 עובדים סוציאליים ואנשי חינוך.

משולם נהרי: זאת אומרת, לא מדובר באנשים בטלנים, אלא באנשים שעובדים לפרנסתם.

משולם נהרי: הממצאים שם מגלים כי רמת החינוך של נערים אלה נפגעה, וכי יותר ויותר מהם הולכים לישון בלילה רעבים.

משולם נהרי: זה רק מחזק את הדוחות שאנחנו יודעים עליהם, שיש מאות אלפים – 300,000 – ילדים רעבים.

משולם נהרי: ואני שואל, אם יש דברים כאלה, אם אנחנו יודעים על מצבים כאלה, מדוע לא לחייב את המורים ללכת ולבקר בבתים ולראות ולבדוק?

משולם נהרי: נכון, המורה לא יכול לתת תקציב, אבל המורה יכול ליידע את הרשויות, המורה יכול ללכת וליידע את העובד הסוציאלי, את כל אלה שאמונים לטפל ולתת מענים לילדים הללו.

משולם נהרי: אנחנו בסופו של דבר משלמים – אנחנו אלה שיוצרים את העוני, אנחנו אלה שפוגעים בילדים, ואחרי זה אנחנו צריכים לטפל בהם בתור נוער נושר.

משולם נהרי: ואז, רבותי, אם אנחנו לא נעשה את זה לא נוכל לומר: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

משולם נהרי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תשיב שרת הבריאות, חברת הכנסת יעל גרמן.

קריאה: אתה יכול לברך את הילדים מבית-הספר "אלמותנבי" ממג'ד-אלכרום?

חמד עמאר: אני רוצה לברך את הילדים מבית-הספר "אלמותנבי" ממג'ד-אלכרום, אהלן וסהלן.

יעל גרמן: גם אני רוצה לברך את תלמידי בית-הספר.

יעל גרמן: ברוכים הבאים למשכנה של הדמוקרטיה הישראלית, לכנסת.

יעל גרמן: עכשיו לנושא.

יחיאל חיליק בר: הם נראים מאוד מתלהבים.

יחיאל חיליק בר: הם נראים מאוד מתלהבים.

יעל גרמן: כן?

חמד עמאר: או שלא שומעים.

יחיאל חיליק בר: או שהם שומעים ולא מתלהבים.

יחיאל חיליק בר: יש אופציה כזאת.

יעל גרמן: עוד כמה אופציות בין לבין.

חמד עמאר: הנה, עכשיו הסבירו להם.

יעל גרמן: כמו שאמרת, חבר הכנסת נהרי, אני לא אוכל להשיב על הנושא החינוכי, אף שמניסיוני, כמו שאתה יודע, כראש עיר, אני יודעת שבתוך בתי-הספר יש רגישות רבה לאותן אוכלוסיות שיש להן פחות ולאותם ילדים שנמצאים במצוקה סוציו-אקונומית.

יעל גרמן: אני יודעת שיש נרתמים לעזור להם – גם ההורים באותו בית-ספר, גם העיריות, גם המורים.

יעל גרמן: ולהערכתי, באותם מקומות שבהם באמת יש ילדים עם מצוקה, הרי כן מסייעים להם, אם החברה האזרחית, או באמת הרשויות, גם רשויות הרווחה וגם הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: אבל מובן שהדבר הזה משליך מאוד על כל בעיית העוני – נהפוך הוא, בעיית העוני משליכה על המצב של הילדים.

יעל גרמן: ועל כך אני בהחלט יכולה לענות בשמו של חברי, שר הרווחה מאיר כהן.

יעל גרמן: בעיית העוני בחברה הישראלית היא באמת בעיה עמוקה ומדאיגה מאוד.

יעל גרמן: לדאבוני, יש קבוצות רבות באוכלוסייה שחיות בעוני ונמצאות בסיכון להיות בעוני בעתיד.

יעל גרמן: ברור לכולנו שעוני, חוסר ביטחון תזונתי ופערים חברתיים הם מתכון לאסון חברתי, ויש לטפל בהם באופן מיידי.

יעל גרמן: הממשלה רואה את עצמה אחראית לשלומם ולרווחתם הפיזית והנפשית של כל אזרחיה, ובעיית העוני נמצאת על סדר-יומה.

יעל גרמן: יש להעיר שבעיית העוני לא נולדה היום, וגם לא אתמול, וגם לא שלשום, והיא מלווה את כל הממשלות, גם אלו שאתה היית בתוכן, כידוע.

משולם נהרי: אבל היא מחריפה היום, את רואה לפי הדוחות.

יעל גרמן: אנחנו בהחלט מנסים לטפל.

יעל גרמן: היום, כאשר אנחנו סוף-סוף מתמודדים באופן ישיר עם העוני, אנחנו גם לוקחים אחריות לפערים שנוצרו בשנים שקדמו לכהונתנו בממשלה.

יעל גרמן: טיפול אמיתי ומעמיק בשאלת העוני ובצמצום הפערים דורש שילוב מערכות בין משרדים, שכולל איגום משאבים, נגישות לבריאות, חינוך טוב ושוויוני, דיור בר-השגה, הורדת מחירים וחיזוק הביטחון התזונתי.

יעל גרמן: לנוכח הנתונים הקשים והמדאיגים של העת האחרונה, המצביעים על שיעורי עוני ואי-שוויון גבוהים, גבוהים בישראל בהשוואה למדינות המפותחות, הוקמה על-ידי חברי שר הרווחה מאיר כהן הוועדה למלחמה בעוני; ועדה ראשונה מסוגה, שמטרתה היא אחת: התמודדות מדינת ישראל עם העוני לטווח ארוך.

יעל גרמן: יש להדגיש כי לראשונה לוקחת הממשלה אחריות בנושא זה.

יעל גרמן: מדובר בתהליך ארוך, מורכב וממושך, ואין לצפות שהבעיה תיפתר בחודש הקרוב או בחודשים הקרובים.

משולם נהרי: תחזירו את הקצבאות – – –

יעל גרמן: הממשלה התחייבה לקדם את המלצות הוועדה, שיוגשו לשר בשבוע הקרוב.

יעל גרמן: נוסף על הקמת הוועדה למלחמה בעוני ננקטו מהלכים שנועדו להרחיב את הסיוע ולהיטיב את מצבם של כלל העניים בישראל, וגם לצמצם את התופעה – שאין לה מקום בחברתנו.

יעל גרמן: בין היתר, בסיס התקציב לנושא הביטחון התזונתי הוגדל, וממשלת ישראל הקצתה 230 מיליון ש"ח לטובת הנושא.

יעל גרמן: 70,000 ילדים נוספו למפעל ההזנה.

יעל גרמן: אלפי עובדים עניים עם צרכים מיוחדים וקשישים במועדוניות מועשרות מקבלים בכל יום ארוחה חמה.

יעל גרמן: במסגרת הפרויקט, שנעשה בשיתוף עם המועצה לביטחון תזונתי, גובשו כמה תוכניות שנועדו לסייע ולחזק את נושא הביטחון התזונתי בקרב האוכלוסיות, ולהלן הנקודות: הרחבת פרויקט מפעלי ההזנה בבתי-הספר, פרויקט באחריות משרד החינוך, הוקצו לכך 110 מיליון ש"ח.

יעל גרמן: הוספת מרכיב המזון במפעלים מוגנים שבהם עובדים בעלי צרכים מיוחדים, באחריות משרד הרווחה והשירותים החברתיים, והנושא נמצא ממש בימים אלה לקראת היערכות ומימוש.

יעל גרמן: הוספת ארוחות חמות במועדונים משודרגים לזקנים – אושרו 114 מועדונים ברשויות המקומיות, ובקרוב יאושרו מועדונים נוספים ברשויות נוספות.

משולם נהרי: לא היה עד עכשיו?

יעל גרמן: נוספו.

יעל גרמן: נוספו 114, ויתווספו עוד.

יעל גרמן: הוספת כרטיסי רכישת מזון עבור קשישים וניצולי השואה הממתינים לדיור – – –

משולם נהרי: מה עם הנוער?

משולם נהרי: הנוער?

יעל גרמן: דיברתי על הנוער, ודיברתי על כך שהרחיבו את פרויקט מפעל ההזנה בבתי-הספר ונוספו עוד 110 מיליוני שקלים רק לנוער שנמצא בבתי-הספר ונמצא במצוקה.

יעל גרמן: זה היה נושא אחד שדיברתי עליו; אתה לא מקשיב לי.

יעל גרמן: כמו כן, בימים אלו אנו שוקדים על הנעת התוכנית "נושמים לרווחה" – 100 מיליוני שקלים לטיפול ב-5,000 משפחות עניות.

יעל גרמן: כמו שאמרתי, גם אתם הייתם שותפים ליצירת חברה שבה הפערים הם בלתי נסבלים.

יעל גרמן: גם כאופוזיציה אנחנו מצפים שתהיו שותפים לטובת תיקונים היסטוריים.

יעל גרמן: אנו מחויבים לתיקונים אלה.

חמד עמאר: מה את מציעה?

יעל גרמן: להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: אז אנחנו נעבור להצבעה.

חמד עמאר: לפני ההצבעה, סליחה, דעה נוספת, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

חמד עמאר: יש לך דקה.

חמד עמאר: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, גברתי השרה, אנחנו, ככנסת, את יום רביעי הזה לא מנצלים נכון.

אברהם מיכאלי: זה אחד הנושאים שהיום עולים במליאה, ואני דווקא הבנתי מההצעה לסדר-היום של חברי חבר הכנסת נהרי שהוא דווקא מאיר בכיוון של תקלות שקורות במערכת החינוך לגבי איתור ילדים.

אברהם מיכאלי: לצערנו, זה לא מקרה בודד.

אברהם מיכאלי: יש הרבה מאוד מקרים דומים, והמורים והמנהלים של בתי-הספר לא מכירים אותם.

אברהם מיכאלי: ואת, גברתי השרה, כראשת עיר מוצלחת, שמכירה את הדברים האלה מהרשות – לצערנו, המקרים האלה הם רבים והמערכת לא יודעת עליהם.

אברהם מיכאלי: אותו ילד, אותה ילדה, מבוישים, הם לא רוצים שידעו מה קורה אצלם בבית, אלא אם כן המורה או המורה יוזמים ביקור אצלם בבית.

אברהם מיכאלי: דווקא כאן, הבנתי, מעבר לבעיה של הרווחה, יש פה בעיה של נהלים במשרד החינוך.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת נהרי אמר משהו, שהנוהל הזה או הוראות המנכ"ל הם מלפני כעשר שנים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שפה יש פן שצריך לדון בו, מעבר לבעיה של כלל הילדים שנמצאים בעוני וכו', שאני מסכים אתך שהיא נושא מאוד רחב.

אברהם מיכאלי: הייתי מציע שאת הדיון הזה נמשיך בוועדת החינוך, כדי לזמן את אותם גורמים שאולי עשר שנים כבר לא דנו בעניין הזה.

יעל גרמן: אתה יכול להציע.

אברהם מיכאלי: הכול מתנהל בצורה שהכול בסדר.

אברהם מיכאלי: לפני שבאתי לכנסת הייתי כ-17 שנה יושב-ראש ועד הורים בבית-ספר.

אברהם מיכאלי: עקבתי אחרי הדברים האלה והערתי לכל מנהל או לכל מורה שהיה בבית-הספר הזה, שהדברים האלה לא צריכים להיות בגלל הוראות מנכ"ל משרד החינוך, אלא מיוזמתם הם.

אברהם מיכאלי: לצערנו, הם לא מצליחים גם בגלל דוחק שעות וכו'.

אברהם מיכאלי: לכן אני כן – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: – – מציע להעביר את זה – –

חמד עמאר: – – – מה שאתה מציע – – –

אברהם מיכאלי: – – לוועדת החינוך.

חמד עמאר: ועדת החינוך.

חמד עמאר: אתה מסכים.

חמד עמאר: המציע מסכים, אז אנחנו נצביע לוועדת החינוך.

יעל גרמן: בנושא הזה?

חמד עמאר: כן.

יעל גרמן: לא לוועדת הרווחה?

חמד עמאר: הם מציעים לוועדת החינוך, כי זה נושא – – –

יעל גרמן: אתה רוצה גם את ועדת החינוך?

קריאה: יש הצבעה?

משולם נהרי: אני מדבר על ביקורי-בית, לאתר את הילדים הללו, אחר כך ממזגים את משרד הרווחה – – –

חמד עמאר: את מסכימה לוועדת החינוך?

יעל גרמן: אני חייבת לצאת.

חמד עמאר: אז אנחנו נצביע.

יעל גרמן: נצביע, כי אני חייבת לצאת, אבל אני לא אתנגד.

יעל גרמן: אני לא מתנגדת.

יעל גרמן: אוקיי, תודה.

יעל גרמן: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 6, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה תעבור לוועדת החינוך.

חמד עמאר: אני מבקש שיהיה שר תורן כאן.

חמד עמאר: דיוני התקציב לשנת 2015 וחלקה של החברה הערבית בתקציב

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: דיוני התקציב לשנת 2015 וחלקה של החברה הערבית בתקציבי המשרדים השונים, מס' 3275, של חבר הכנסת באסל גטאס.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי לא יכול להגיד גם כבוד השר או השרה, כי אין.

חמד עמאר: ביקשתי ששר תורן שיהיה נוכח.

אברהם מיכאלי: – – –

חמד עמאר: הם לא חייבים להשיב, אבל שר תורן חייב לשבת במליאה.

באסל גטאס: בפתח דברי אני רוצה גם להביע את מחאתי על כך שאין תשובה מטעם הממשלה, אף-על-פי שנודע לי שהתשובה הוכנה והועברה לשר להשיב לי, וכפי שאתם רואים לא תהיה תשובה.

באסל גטאס: כנראה הנושא שאני עומד לדבר עליו, וזה תקציב המדינה, החלק של הערבים בתקציב המדינה ואיך אפשר להגיע לתקצוב שוויוני – מה שמדברים עליו יום ולילה גבוהה-גבוהה שרי הממשלה והפקידים הבכירים, כולל ראש הממשלה, כנראה הנושא הזה הוא לא מספיק חשוב כדי שהמדינה, הממשלה, תשלח תשובה מנומקת והשרים יהיו פה וישמעו את מה שיש לי להגיד.

באסל גטאס: וזה מצער.

באסל גטאס: זה כבר סימן שלילי, במיוחד כשהממשלה מינתה בשבוע שעבר ועדת שרים מיוחדת בראשות השר – בראשות ראש הממשלה, בעצם, ובתיאום של השר יעקב פרי.

באסל גטאס: חשבנו שזה סימן טוב לבאות, אבל עצם ההתנהלות הזאת וההתנהגות הזאת כבר אומר שיצאנו לדרך ברגל שמאל.

באסל גטאס: אני מקווה שאני טועה.

באסל גטאס: רבותי, בשנים האחרונות אין כמעט שר או ראש ממשלה שלא התבטא בעניין הפערים, בעניין התקצוב האי-שוויוני, בקשר לחברה הערבית בישראל.

באסל גטאס: עד כדי כך הדבר היה כבר קונסנזוס, שאני הפסקתי מזמן לצטט את מה שאמרו הפקידים או השרים.

באסל גטאס: אבל לצורך העניין אני חוזר לצטט, גם בשביל הפרוטוקול וגם בשביל להחזיק את אותם אנשים במילים שהם בעצמם אומרים.

באסל גטאס: השר בנט, בוועידת ראש הממשלה, האחרונה, אומר: "ישנה אפליה מושרשת נגד ערבים"; השר בנט, שר הכלכלה.

באסל גטאס: הגדיל לעשות הממונה על התקציבים הנוכחי, מר אמיר לוי, בביקור עם השר בסח'נין; הוא אומר: שיטות ההקצאה כלפי ערביי ישראל אינן שוות.

באסל גטאס: יש פערים גדולים במשאבים המוקצים בתחבורה ציבורית, בחלוקת הכנסות מארנונה עסקית, באזורי תעשייה משותפים ליישובים ערביים ויהודיים, בחינוך ועוד.

באסל גטאס: ראש הממשלה הקודם, אולמרט: יש אפליה נגד ערביי ישראל.

באסל גטאס: לא צריך להמשיך בכל הציטוט.

באסל גטאס: קרנית פלוג, שהתמנתה רק לאחרונה לנגידת בנק ישראל, בנאום שלה, גם בוועידת ראש הממשלה, אומרת: לא מספיק לדבר על המדיניות ומה שצריך לעשות; יש לתת את המשקל הראוי לסוגיות הרלוונטיות בסדרי העדיפויות התקציביים העתידיים.

באסל גטאס: מדובר, בין השאר, על העלאת רמת ההשכלה והמיומנויות הרלוונטיות לשוק העבודה; על הרחבת הפתרונות לטיפול בילדים בגיל הרך; על שיפור הנגישות התחבורתית בין מקומות המגורים ומרכזי תעסוקה; על דרכים להסרת חסמים תרבותיים בפני השתתפות בעבודה; על עידוד עסקים קטנים במגזר הערבי בדרכים שונות; על עידוד ההשתלבות של עובדים מהמגזר הערבי שיש להם הכישורים המתאימים בענפים המתאפיינים בשיעור נמוך של אוכלוסייה זו, ועל המאבק באפליה.

באסל גטאס: זה לא אני אומר, זה נגידת בנק ישראל.

באסל גטאס: ועוד ועוד ועוד ועוד.

באסל גטאס: הראל לוקר, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מדבר על הפוטנציאל האדיר להתפתחות כלכלית.

באסל גטאס: זה חשוב לבני המגזרים האלה – הוא מדבר על מגזרי מיעוטים כמובן – ולא פחות מכך חשוב לפיתוחה של מדינת ישראל.

באסל גטאס: המשק הישראלי צמא לכך.

באסל גטאס: האחריות למשימה זו מונחת לפתחה של ממשלת ישראל.

באסל גטאס: נו?

באסל גטאס: אם אנחנו מוסיפים שיש הכרה מקיר לקיר באפליה הקיימת ובפערים, וכולם, מקיר לקיר, מדברים על הפוטנציאל האדיר, לא רק לפיתוחה של החברה הערבית אלא לפיתוחה של הכלכלה הישראלית כתוצאה מניצול הפוטנציאל הזה – יש הכרה כזו מקיר לקיר, כולם מדברים.

באסל גטאס: מה נדרש, אם כן, בשביל ליישם את זה?

באסל גטאס: איך קושרים את המילים, את ההצהרות, עם מעשים?

באסל גטאס: יש משוואה של צד אחד, התוצאה בצד השני – טוחנים מים, לרוב.

באסל גטאס: תוצאות אין.

באסל גטאס: והנה, אנחנו עומדים, רבותי, בחודש של הכנת התקציב של 2015.

באסל גטאס: בימים אלה כל משרד ממשלתי שוקד, אדוני היושב-ראש, על הכנת התקציב שלו.

באסל גטאס: אני כינסתי לפני שבועיים את השדולה לפיתוח הכלכלה הערבית.

באסל גטאס: באו הרבה חברי כנסת, נציגים של כעשרה משרדים ממשלתיים, הממונה על התקציבים, מר אמיר לוי, הגיע, יושב-ראש הרשות לפיתוח כלכלי, מר איימן סייף, הגיע, גם השר פרי כיבד אותנו, גם סגן השר מיקי לוי היה שם, והצגנו את הנתונים.

באסל גטאס: איך אפשר – אני לא רוצה לדבר בססמאות ופערים ומספרים; כולם יודעים את זה – איך אפשר להשפיע על תקציב 2015, שיהיה יותר שוויוני?

באסל גטאס: אם לא נעשה את זה, אני אומר לשר יעקב פרי ולראש הממשלה: אם כל הדיבורים האלה, אם ועדת השרים שהתמנתה לא תשאיר חותם מיידי בתקציב 2015, לא עשינו כלום.

באסל גטאס: סתם עוד מינוי של עוד ועדה שעומד בראשה שר.

באסל גטאס: כמובן, כולם מדברים על זה שתמיד הוועדות שמטפלות בערבים, תמיד חייב להיות שר עם עבר ביטחוני, אבל אני חושב שלגבי יעקב פרי, זו לא הייתה הסיבה למינויו, כי הוא באמת רצה ולקח את התיק הזה על עצמו, ואני מאחל לו הצלחה.

באסל גטאס: אבל ההצלחה תימדד כבר, מייד.

באסל גטאס: התקציב הזה יובא לכנסת בעוד כמה חודשים.

באסל גטאס: אם לא יובא תקציב עם השפעה קונקרטית של ועדת השרים, אז אנחנו מסתובבים במקום.

באסל גטאס: ואני אומר לכם מה נדרש: נדרשים שינויים, והשינויים האלה לא יבואו מהשמים; אי-אפשר להגדיל את העוגה, חייבים לשנות את סדרי העדיפויות, חייבים להסיט תקציבים – מה שמנסים לעשות במשרד החינוך, לפחות מה שהתפרסם.

באסל גטאס: החישובים שלנו, שהצגנו בכנס של הלובי – תקציב המדינה חייב לכלול 4 מיליארד שקלים בתקציבי הפיתוח, ייעודיים – ייעודיים – ליישובים הערביים, לאוכלוסייה הערבית, ועוד 1.5 מיליארד שקל בתקציבים השוטפים.

באסל גטאס: וזה לא כדי לסגור את הפערים שהצטברו במשך 60 שנה, 66 שנה.

באסל גטאס: זה כדי להדביק, להיות שוויוניים היום, בלי לדבר על סגירת פערים, פערי עבר.

באסל גטאס: 4 מיליארד שקל בתקציבי הפיתוח ייעודיים, צבועים, לפרויקטים בתקציבי המשרדים ועוד מיליארד וחצי בתקציב השוטף.

באסל גטאס: אני ביקשתי, ואני רוצה להודות מכאן לממ"מ, על הדוח שהכין בפעם הראשונה, על תקציבים המיועדים למגזר הערבי.

באסל גטאס: לקח לו שלושה חודשים של עבודה קשה לקבל ממשרדי הממשלה את הנתונים.

באסל גטאס: נתונים מזעזעים, רבותי.

באסל גטאס: כשאתה מסתכל על טבלאות של משרד השיכון, ואתה רואה טבלאות שבשורה של ערבים – לדוגמה: אכלוס של דיור ציבורי – אפס, אפס, אפס, אפס.

באסל גטאס: או הלוואות שמיועדות לשיכון בפריפריה; שיכון בפריפריה, גם לבנייה עצמית וגם לקנייה מקבלן, רכישה מקבלן – בסעיף אחד 350,000 שקל ובסעיף שני 750,000 שקל.

באסל גטאס: מגזר שלם – 350,000 שקל.

באסל גטאס: משהו מצחיק, מספרים של פחות מ-1% מתקציבים.

באסל גטאס: כל תקציבי הממשלה מצביעים על אפליה ענקית.

באסל גטאס: אי-אפשר לתקן אותה, רבותי, אלא אם מחזיקים את השור בקרניו.

באסל גטאס: ועדת השרים התמנתה בשביל זה, ואנחנו נמדוד אותה רק לפי – איך היא משפיעה עכשיו, בימים אלה, בשבועות הקרובים, על הכנת תקציב המדינה.

באסל גטאס: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת באסל גטאס.

חמד עמאר: דעה נוספת, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

חמד עמאר: דקה, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, מכיוון שאין פה שר, ואני מבין שחבר הכנסת גטאס לא יכול להציע להעביר את זה לוועדה, אני רוצה להציע שהדיון הזה יעבור לוועדת הכספים.

אברהם מיכאלי: אני מציע לך, חבר הכנסת גטאס, אתה כבר התנסית בכנסת: אם הדברים שאתה מדבר עליהם – ולצערנו, הרבה ממשלות כבר הקימו ועדות והרבה ממשלות העבירו, איך אומרים, מקדנציה לקדנציה בוועדות – אם אנחנו לא נתגייס לעבור מ"הכול דיבורים" למעשים, לוועדת כספים, לגייס שם כוח, כדי שהתקציב בכלל לא ייכנס לדיונים עד שלא יביאו את הקריטריונים הסבירים – אפשר להתווכח כמה למעלה, כמה למטה – אבל את הקריטריונים הסבירים לתכנון תקציבי נכון למגזר הערבי, שלכל הדעות הוא מקופח.

אברהם מיכאלי: וכל מה שכולם מצביעים עליו היום בכל הדוחות, שהעוני בארץ הוא במגזר הערבי, במגזר החרדי, כולם מדברים כאילו על שיפור, ואף אחד לא עושה כלום.

אברהם מיכאלי: לכן אני מציע להעביר את זה לוועדת הכספים, שם נקבל גיבוי לכך שלא יתחיל דיון בתקציב עד שלא נטפל בסוגיה הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו נעבור להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

באסל גטאס: העברה לוועדת הכספים.

חמד עמאר: ועדת הכספים, כן.

חמד עמאר: אחרי ההצבעה אני אגיד לאן מעבירים את זה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

נסים זאב: תצרף אותי גם כן, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: אני מוסיף גם את חבר הכנסת.

חמד עמאר: בעד – 4, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יועבר לוועדת הכספים.

נסים זאב: חמישה, אם מוסיפים אותי.

חמד עמאר: אם אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת נסים זאב, אנחנו חמישה.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בסיוון תשע"ד, 16 ביוני 2014, בשעה 16:00.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.