ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 139, 2014-05-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ז באייר תשע"ד, 27 במאי 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח, כמדי יום שלישי, בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכל חברי הכנסת להצביע על מנת להירשם לנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיצביע יוכל גם להשתתף.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני מזמין את חברת הכנסת סתיו שפיר לפתוח את הפרק הזה בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: גם השבוע עברו בוועדת הכספים מיליארדי שקלים הרחק מעין ציבור, כמובן מכספי הציבור, בלי שמשרד האוצר מסכים לשנות את השיטה האיומה הזאת של סחר בכספים, כאילו מדובר פה בקומבינות פוליטיות ותו לא.

סתיו שפיר: בין היתר עברו 2.7 מיליון שקלים לחינוך יהודי בתפוצות, 7 מיליון שקלים לתרבות יהודית, 74 מיליון שקלים למאגר הביומטרי, 78 מיליון שקלים למשטרה, 2 מיליון שקלים למימון מפלגות, 2 מיליון שקלים לאסטרטגיה במשרד התיירות, 33 מיליון שקלים בעודפים למשרד הביטחון, 23 מיליון שקלים לתיאום הפעולות בשטחים, 17 מיליון שקלים לפיתוח מבני דת, ועוד, ועוד, ועוד.

סתיו שפיר: בסך הכול יותר מ-4 מיליארד שקלים עברו השבוע.

סתיו שפיר: אני אמשיך לסקור את הכספים האלה מדי שבוע, עד שמשרד האוצר יתחיל לגבש נוהל שקוף, אמיתי ויעיל להעברת תקציב המדינה.

סתיו שפיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת בועז טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

בועז טופורובסקי: בין התאריכים 20 ו-27 במאי התרחשו חמש תאונות קטלניות, ונהרגו בהן חמישה בני-אדם.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 20 במאי, נהרגה יסמין אבו גאנם, פעוטה בת שנתיים מלוד; יסמין נהרגה מפגיעת משאית בסמוך לביתה.

בועז טופורובסקי: באותו היום נהרג נאיף טהא, בן 19, תושב כפר-כנא, בתאונת דרכים חזיתית בין שני כלי רכב בצומת בית-רימון; עוד תאונה שהתרחשה באותו יום גבתה את חייו של הולך רגל בן 55, תושב הרצלייה, שנפגע ממכונית פרטית ברחוב המעפילים בעירו.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 23 במאי, נהרג הולך רגל בן 75 מפגיעת רכב בעת שחצה את הכביש ברחוב ז'בוטינסקי בבני-ברק; היום לפנות בוקר, 27 במאי, נהרג אלי מאיר אמסלם, בן 40, תושב מגדל-העמק, בהתנגשות בין שתי משאיות בכביש 70 סמוך ליוקנעם.

בועז טופורובסקי: אנו רואים עלייה מדאיגה במספרן של תאונות עם מעורבות של פעוטות, ומתחילת השנה נדרסו למוות שישה פעוטות.

בועז טופורובסקי: תאונות אלה נקראות "תאונות חצר", מאחר שהן מתרחשות עקב חוסר תשומת לב של נהגים בזמן נסיעה במהירות אטית, על-פי רוב בסביבת הבית ובמגרשי חניה.

בועז טופורובסקי: תאונות מסוג זה ניתן למנוע בקלות על-ידי הקפדה על כללי בטיחות פשוטים, ובכך שלא נאפשר לילדים מתחת לגיל חמש להסתובב מחוץ לבית ללא ליווי של מבוגר.

בועז טופורובסקי: לפני כל תחילת נסיעה יש לסרוק את סביבת הרכב על מנת לבדוק שהאזור פנוי וללא ילדים.

בועז טופורובסקי: עם קצת תשומת לב נציל חיים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רק אתמול נגמר והגיע לסיומו ביקור האפיפיור באזור, ברשות הפלסטינית, בירדן וגם בישראל.

עפו אגבאריה: והכול נגמר טוב ויפה, ללא שום תקלות וללא הפרעה של האנשים שרצו להפריע לביקור האפיפיור.

עפו אגבאריה: משום מה, האנשים שהיו אמורים להפריע – המשטרה הודיעה להם: אנחנו יודעים מי אתם, והם קיבלו את הצווים כדי שהם לא יפריעו, אנשי "תג מחיר".

עפו אגבאריה: אבל כאשר האנשים האלה מבצעים עבירות ואירועי טרור נגד האוכלוסייה הערבית, גם בשטחים הכבושים וגם בתוך מדינת ישראל, עד היום, שלוש שנים, כוחות הביטחון לא הצליחו לאתר אותם.

עפו אגבאריה: השאלה: מדוע כשיש צורך למדינה, עוד לפני שהם יעשו את הפיגועים ויעשו את הטרור שלהם הם מכירים אותם וחוסמים אותם, וכאשר הם מבצעים נגד האוכלוסייה הערבית, אז עדיין לא נמצא ולא נשפט אף אחד?

עפו אגבאריה: זה מתאים ליום שאנחנו היום הולכים לציין, יום המאבק בגזענות.

עפו אגבאריה: לדעתי, על כוחות הביטחון לחשוב עוד פעם איך לעשות את זה כפי שעשו את זה בביקור המוצלח של האפיפיור.

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שירה ואיילת ריוה, שתי נערות מתבגרות, התעוררו לסיוט נורא ביום שבת האחרון:

שמעון אוחיון: אירוע טרור בבריסל גדע את חיי הוריהן ושינה את מסלול חייהן לנצח.

שמעון אוחיון: טיול תמים לכבוד יום נישואים הפך בן-רגע לטרגדיה נוראה.

שמעון אוחיון: האירוע הנורא שהתרחש בבריסל בסוף השבוע האחרון הוא דוגמה קיצונית להלך הרוח באירופה של המאה ה-21.

שמעון אוחיון: דרור אידר מפרסם הבוקר כמה נתונים מטרידים: רק ברבעון הראשון של 2014 נרשמו בצרפת לבדה עלייה של 55% בפעולות אלימות על רקע אנטישמי ועלייה של 41% במספר האיומים האנטישמיים, ואלו רק האירועים שעליהם הוגשו תלונות.

שמעון אוחיון: האירוע מחוץ למוזיאון היהודי בבריסל ומגמת העלייה באירועי האנטישמיות ברחבי אירופה הצטרפו לחששות של הקהילה היהודית עם היוודע תוצאות הבחירות לפרלמנט האירופי.

שמעון אוחיון: תוצאות אלו הוגדרו כרעידת אדמה, והמסקנה החד-משמעית היא כי חייבים לבלום את גלי האנטישמיות ולפעול נמרצות כנגד מפלגות בעלות אידיאולוגיה אנטישמית, אנטי-יהודית ובכלל אנטי-דמוקרטית.

שמעון אוחיון: כולנו למדנו על האווירה ערב מלחמת העולם השנייה.

שמעון אוחיון: האווירה הייתה לכאורה של התקוממות ושל תגובות זעם על המצב הכלכלי ועל משברים שהיו באותה תקופה, אבל מהר מאוד הכידון הופנה לכיוון היהודים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שמעון אוחיון: – – ונמצא השעיר לעזאזל.

שמעון אוחיון: יש להפיק את הלקח מכך.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת רונן הופמן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בבוקר היה דיון בוועדת הפנים על צווי הריסה של בתים בעיר קלנסואה, ביוזמתו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

מסעוד גנאים: בדיון עלה הנושא של מצוקת הדיור והמחסור בשטחי בנייה ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: קלנסואה היא דוגמה לעיר ערבית שמספר התושבים בה מתרבה וגדל, אבל תחום הבנייה והמתאר נשאר כפי שהוא, ואנשים נאלצים בסוף לבנות בלי רישוי – לא כי הם עבריינים בגנים, ואת זה אמרנו.

מסעוד גנאים: מדינה, לפי דעתי, צריכה לדעת איך תושביה ואזרחיה לא יעברו על החוק.

מסעוד גנאים: אבל הנושא העיקרי שעליו רציתי לדבר זה בקשר לוועדה.

מסעוד גנאים: הוועדות בכנסת בסוף אינן חותמת גומי לוועדות תכנון או לכל מוסד שלטוני אחר.

מסעוד גנאים: אנשים באים לוועדה כדי שהוועדה תבין אותם, תשמע אותם, תעזור להם ותנסה למצוא פתרונות, וזה מה שצריך לעשות; לא רק שהוועדה תהיה חותמת גומי לאיזה החלטת מוסד כזה או ועדה אחרת, אלא לגלות הבנה לאנשים ולנסות למצוא פתרון.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רונן הופמן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברות הכנסת, הבוקר נפלה בחלקי הזכות לנהל דיון בוועדת החינוך בנושא המאבק בגזענות, דיון שיזמה חברתי חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

רונן הופמן: בדיון הזה התגלה דבר די – לפחות אותי מאוד הפתיע.

רונן הופמן: מצד אחד, משרד החינוך – המערכת הממשלתית הוגה, יוזמת, מבצעת תוכניות של מאבק בגזענות, ומצד שני, יש ארגונים של החברה האזרחית שעושים באמת עבודת קודש בעניין הזה.

רונן הופמן: הבוקר היו בדיון שלושה או ארבעה ארגונים כאלה.

רונן הופמן: אבל אין קשר, מסתבר, בין העבודה של החברה האזרחית של הארגונים לבין המערכת הממשלתית.

רונן הופמן: אני חושב שאנחנו, חברי כנסת שהשתתפו פה – אני רואה חברי כנסת שהיו בדיון – אני חושב שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו לסייע לחבר וליצור ממשק בין החברה האזרחית מצד אחד ובין הממשלה מצד שני, שיהיה אפקטיבי ויעזור למאבק בגזענות.

רונן הופמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הופמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שישי האחרון בשעות הצהריים נפטר הרב הראשי של יהודי גאורגיה, הרב חכם משה מיכאלשווילי, זכר צדיק לברכה.

אברהם מיכאלי: הוא הנהיג את הקהילה בחוץ-לארץ ובארץ יותר מ-80 שנה.

אברהם מיכאלי: הוא היה מפורצי שער הברזל בשנת 1967, מרוסיה הקומוניסטית, כשכמעט אף אחד לא העז לצאת משם, בתקופה של שנת 1967, עדיין – בדיוק אחרי מלחמת ששת הימים.

אברהם מיכאלי: חכם משה ואחיו, ולאחר מכן 18 המשפחות – שמכתבן המפורסם הוקרא על-ידי ראש הממשלה דאז, הגברת גולדה מאיר, פה בכנסת, ועל-ידי השגריר באו"ם מר יוסף תקוע – בעצם מהווים את הסיפור ההירואי של יציאת יהודי רוסיה ויהודי גרוזיה מרוסיה הקומוניסטית לארץ-ישראל.

אברהם מיכאלי: חכם משה חלם על הגעה לארץ-ישראל, וכבר בגרוזיה חינך את הדור שישמור על זהות יהודית, כדי להגיע לארץ-ישראל ולהמשיך לחיות פה כיהודים גאים, ואכן הוא עשה כך.

אברהם מיכאלי: מהיום הראשון שהוא הגיע לארץ, אדוני היושב-ראש, הוא כיתת את רגליו, באוטובוסים, מקצה אחד לקצה השני של הארץ, כדי לשמור על הזהות היהודית של הדור הצעיר במיוחד.

אברהם מיכאלי: ואכן, במשך כמעט 50 שנה שהוא חי בארץ הוא הגיע להישגים בלתי רגילים מבחינת קירוב הלבבות, הן בקרב בני-נוער הן בקרב המבוגרים.

אברהם מיכאלי: האובדן הוא גדול.

אברהם מיכאלי: אני מנחם את כל עם ישראל ואת קהילת יהודי גאורגיה בישראל.

אברהם מיכאלי: מי ייתן לנו תמורתו.

אברהם מיכאלי: אדם גדול הלך מאתנו, זכר צדיק לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני בוודאי מצטרף לדברי התנחומים למשפחה, וגם ביקרתי אצלם, באמת מדובר במנהיג גדול של קהילתו ובכלל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה – חבר הכנסת דב ליפמן.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, החוק אוסר פעילות של ארגון אשר משתמש בפעולותיו במעשי אלימות העלולים לגרום למותו של אדם או לחבלתו, או איומים במעשי אלימות כאלה.

חנין זועבי: הוא גם אוסר חברות בארגון כזה, ואוסר תמיכה מילולית או כספית והזדהות אתו.

חנין זועבי: עכשיו, לגבי התנועה האסלאמית, לכולם ברור שאין סכנה של פגיעה חמורה וקרובה לוודאות בביטחון המדינה.

חנין זועבי: בכל ההיסטוריה שלה אין ראיות ברורות, אין ראיות חד-משמעיות ומשכנעות נגדה.

חנין זועבי: לא מדובר בארגון כמו "כך", או כמו "כהנא חי", שהוגדרו ארגוני טרור.

חנין זועבי: הם תמכו במדיניות של פעולות נקם ותמכו באלימות נגד הערבים, וארגונים כאלה העניקו סיוע לאנשים שהורשעו בפגיעה בערבים, או הם העניקו תמיכה לאנשים הפועלים בשירותיה, וביצעו פיגועי טרור, והתארגנו במה שנקרא סיירת נקמה, ורצחו ערבים.

חנין זועבי: לא מדובר אפילו בארגון של "תג מחיר", שמשחית והורס נכסים.

חנין זועבי: עכשיו, ממול, הארגון הזה, "תג מחיר", הוא כן תנועה אלימה; הוא ביצע מעשי חבלה, הוא ביצע מעשי הרס, הוא ביצע – הוא מעורב באלימות.

חנין זועבי: אבל המדינה החליטה שלא להגדירו ארגון טרור אלא התאחדות בלתי מותרת.

חנין זועבי: מה אנחנו יכולים להסיק?

חנין זועבי: שהגדרה של טרור אינה קשורה למושג של אלימות, אלא היא קשורה למושג של אידיאולוגיה.

חנין זועבי: התנועה האסלאמית חורגת ממסגרת האידיאולוגיה הכוללת של המדינה הזאת, שגורסת עליונות של היהודים על המולדת.

חנין זועבי: איפה אתה מוצא משמעות כזאת של טרור שהיא משמעות אידיאולוגית ולא משמעות של אלימות?

חנין זועבי: רק במשטרים פאשיסטיים.

חנין זועבי: זו ההגדרה.

חנין זועבי: ואם תהיה החלטה כזאת – ואני בטוחה שלא תהיה, בגלל ההשלכות שלה – אז זה גם אינדיקטור אחר ונוסף לכך שאנחנו חיים במשטר פאשיסטי.

חנין זועבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, קיבלתי הזמנה לאירוע ביום ראשון לכבוד יום ירושלים, וסיפרו לי שיהיו שם גם נוצרים וגם יהודים.

דב ליפמן: הגעתי לשם והופתעתי: הם מסרו לי, קבוצה של נוצרים, כמעט 25,000 חתימות על אמנת ירושלים של נוצרים מיותר מ-100 מדינות בכל העולם; הם מסרו לי אפילו בספר כזה, ויש לי את הספר בלשכה שלי, עם כל החתימות, עם כל השמות.

דב ליפמן: אני חושב שבעקבות הביקור של האפיפיור פה אנחנו רואים – לדעתי יש לנו הזדמנות פז באמת לייצר קשרים עם הציבור הנוצרי בכל העולם, ציבור רחב, שתומכים בנו, במדינת ישראל, תומכים בקשר שלנו, ההיסטורי, עם ירושלים עיר הקודש, עיר הבירה שלנו.

דב ליפמן: ולכן, יש לנו הזדמנות, ואני קורא לחברי הכנסת, לממשל, אנחנו כמדינה, לחזק את הקשרים שלנו עם הציבור שתומך בנו ככה, עד כדי כך שיש חתימות כאלה.

דב ליפמן: הלוואי שנמשיך הלאה, מחיל אל חיל, עם החברות שלנו עם הנוצרים בכל העולם.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, כאמור, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני דווקא רציתי לקחת משהו – היום יום המאבק בגזענות, ותכף כולנו נעסוק בשאלה הזאת, ויעלו הנואמים וידברו על כמה חשוב להילחם בגזענות.

איתן כבל: הגיע אלי לינק, דווקא מבית "האח הגדול".

איתן כבל: אני, עוד לא יצא לי לצפות.

איתן כבל: אני מניח שאני אצפה; אני לא מאלה שאומרים: אני לא צופה.

קריאה: – – –

איתן כבל: אני לא יודע, אבל כשיגיע אני אצפה.

איתן כבל: אני מוכרח לומר, דווקא ביום הזה, ומצאתי לנכון להעלות את זה: השיח האלים, אדוני היושב-ראש, שעולה מתוך אותה שיחה – שמדברת על חברי כנסת, ובעיקר על חבר הכנסת טיבי, בשיח – יש עכשיו קמפיין "מילים הורגות".

איתן כבל: שם כבר הורגים במילים.

איתן כבל: זאת אומרת, יש שם אנשים שאומרים שהם לא מבינים איך אחמד טיבי עוד לא מת, איך עדיין לא נטלו את חייו.

איתן כבל: באיזה מדינה של אנשים לא רציניים אנחנו?

איתן כבל: ואני לא מציע לאף אחד מאתנו לעשות הבחנות; חבר הכנסת טיבי, כמו חבריו הערבים האחרים, הם חברי כנסת, חלק בלתי נפרד מהבית הזה.

איתן כבל: זאת חובתנו להיאבק בכל כוח כדי שהקול שלהם יישמע, גם כשהקול הזה הוא צורם; לעתים גם באוזניים שלי.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה.

איתן כבל: זה לא רק כשמדברים על ה"אח הגדול", על כל הדברים האחרים, זה מסוג אותם דברים – כשהבטתי, אדוני היושב-ראש, הרגשתי צורך לקום ולומר: מילים הורגות.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא נמצא גם בבדיקת קצין הכנסת, ואני מקווה שידווח לי בקרוב על המסקנות, ואם נמצא דרך גם לטפל בעניין וגם לא להצטרף לפרסומות של תוכנית התועבה הזאת, אז אנחנו נטפל בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, היום קיימנו בוועדות הכנסת דיונים בענייני ירושלים, והתמונה שהתגלתה היא תמונה של עיר מפוצלת ולחלוטין לא מאוחדת.

דב חנין: יש הרבה קווי חלוקה בעיר: יש קווי חלוקה בין שכונות חרדיות לשכונות לא חרדיות; יש קווי חלוקה בין שכונות עניות לשכונות יותר עשירות; יש, כמובן, החלוקה של העיר המזרחית והעיר המערבית – שתי הערים שלא חוברו להן יחדיו; ויש החלוקה של גדר ההפרדה, שבצדה השני חיים עד היום למעלה מ-100,000 תושבים פלסטינים.

דב חנין: למרות שהתושבים האלה נמצאים תחת אחריותה של עיריית ירושלים, הם לא זכאים לקבל שירותים בסיסיים כמו חינוך, תאורת רחוב, תשתיות מתפקדות.

דב חנין: גם המשטרה, מסתבר, לא נוכחת שם, יש שם עלייה בהיקף הפשיעה, כולל מקרי שוד ורצח.

דב חנין: בחודש מרס האחרון נותקו להם גם המים.

דב חנין: נשארו כ-80,000 פלסטינים, כולם בעלי מעמד של תושבי קבע בישראל, בלי אספקת מים סדירה במהלך כשלושה שבועות.

דב חנין: זו התמונה האמיתית העצובה של המציאות בירושלים.

דב חנין: אני מאחל לעצמנו, אני מאחל גם לתושבי ירושלים, שבכל הדיונים על יום ירושלים לא רק נדבר על חזונות לאומיים או דתיים גדולים, אלא נסתכל קודם כול על בני-האדם שחיים שם, כי כל עיר היא בסופו של דבר קודם כול בני-אדם, וגם ירושלים היא קודם כול בני-האדם שחיים שם.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

פנינה תמנו: ראשית, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על שאישרת את ציון יום המאבק בגזענות, בגלל שהתאריך המקורי חל בסיום המושב הקודם.

פנינה תמנו: אני חושבת שמדינת ישראל כבר הגיעה, או-טו-טו, לגיל פנסיה, ואנחנו עדיין צעירים ובועטים, אבל מה לעשות שיש גם תופעות שקיימות ובועטות בתוך החברה שלנו, ולא רק שלנו.

פנינה תמנו: לא צריך להרגיש לא נוח לדבר על גזענות.

פנינה תמנו: אני חושבת שבסופו של דבר מגיע שלב של בגרות, של לבוא ולומר שלמרות הסכסוך הישראלי–פלסטיני, ולמרות שהרבה פעמים התחושה היא שמנסים לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל – ואני יודעת את זה היטב, כמי שעסקה 12 שנים בהסברה – אני חושבת שאל מול אלה אי-אפשר להתעלם מהעובדה שדוח הגזענות מעלה שיש יותר ויותר מקרים של גזענות שאינם קשורים לנושאים מדיניים אלא קשורים להשפלתו וביזויו של אדם באשר הוא אדם, רק בשל צבע עורו או בשל דתו או כי הוא האחר, רק ש"האחר" הפכו להיות לא מעט אנשים בתוך החברה שלנו.

פנינה תמנו: אני רוצה להאמין שאם מדינות כמו שווייץ, קנדה, אוסטרליה, ארצות-הברית ועוד מדינות באירופה הצליחו למסד אצלן נציבות למאבק ולמניעת גזענות, אין שום סיבה שדווקא אנחנו, מדינה שהיא כל כך רבגונית, חברה פלורליסטית, לא נמסד בצורה אמיתית נציבות שתבחן את הנושאים האלה.

פנינה תמנו: כולנו מבינים שיש נציבויות ומועצות שהוקמו על-ידי החוק בתחומים שונים, ואני לא חושבת שתופעת הגזענות, או בכלל אדם שמושפל ברמה הזאת – זה צריך להיות עניינו הפרטי או עניינם הפרטי של אנשים שבסופו של דבר נאלצים להתמודד עם מערכת משפטית, הרבה פעמים מסורבלת, שלא לדבר על פגיעה נפשית; וכאשר מדובר בילדים – ילד שמקבל הערות קשות בתוך אוטובוס או אנשים שממש מושפלים עד חורמה – גם אני, כמי שחוותה את זה לא אחת בעברי, יכולה לומר שכנראה מי שמצליח לדעת מה זה גזענות זה אנשים שחווים זאת.

פנינה תמנו: אבל עלינו להרים את הכפפה ולהבין שאם לא נגלה אפס סובלנות, ונמסד מדיניות, ונקדם חקיקה תוך שינוס מותניים וחבירה משותפת של כל המוסדות, התופעה הזאת תימשך, ואנחנו נלך אחורה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כולם מזועזעים מכך שבתוצאות הבחירות לפרלמנט האירופי השבט הלבן באירופה החליט שהוא הריבון על אירופה, ולא כל אלה שמהגרים לאירופה.

ישראל אייכלר: פה בארץ שר האוצר יאיר לפיד אמר היום בריאיון: "הדבר החשוב והאמיתי שקרה כאן הוא שהריבון חזר להיות ריבון, שאנו אומרים לחרדים: אלו הערכים שלנו ועליכם לקבלם".

ישראל אייכלר: אם לא יהיה אוטובוסים למהדרין – לדוגמה, הוא מביא – לא יהיו אוטובוסים לחרדים.

ישראל אייכלר: הוא, בן השבט הלבן, החליט שהוא הריבון.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה לבשר לכל אלה שירקדו הלילה ברחובות ירושלים, שיזכרו שאותו ריבון לפיד הודיע היום שהוא יקרע 80,000–90,000 ילדים מבתיהם בהתנחלויות, וכך הוא אומר: יהיה פינוי מתנחלים.

ישראל אייכלר: ההיפרדות מהשטחים כרוכה בדברים כואבים – "לפנות 80,000–90,000 מתנחלים זה יטלטל את כולנו".

ישראל אייכלר: לא רק המדינה תשתנה – "כל אחד מאתנו יהיה שונה, וכל היחסים בין האזרח למדינה ישתנו.

ישראל אייכלר: זו תהיה הקריעה הגדולה ביותר שמדינת ישראל תעבור מאז מלחמת יום כיפור".

ישראל אייכלר: נו, אדוני היושב-ראש, אתה בטח חושב שהוא אומר: אסור לעשות דבר כזה, שיביא קריעה כזאת.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר: לא, הממשלה צריכה להוביל למקומות כואבים, "צריך לפתור דברים באופן הכואב והארוך, ולא הקצר והנוח".

ישראל אייכלר: רבותי, יש פה סכנה, שבשאר אל-אסד חושב כך, הגזענים באירופה חושבים כך על אירופה, ושראש, מנהיג מפלגה כל כך גדולה בכנסת חושב כך – שהוא הריבון, וכל האחרים יקבלו את הערכים שלו, ועליהם לקבלם, אחרת לא יהיה להם אוטובוס; או, אם הוא חושב שצריך לפנותם מבתיהם, זו תהיה קריעה גדולה בדרך הכואבת, והוא יוציא 80,000–90,000 ילדים, נשים והורים מבתיהם.

ישראל אייכלר: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש: הזהרתי את הבית היהודי, וכולנו הזהרנו אותם, שאחרי שהוא יגמור עם החרדים, הוא יטפל בהם, וזה מה שהוא מתכוון לעשות; ושלא יגידו, היום כשהם רוקדים, שלא יגידו שהם לא ידעו מי הריבון במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

רונן הופמן: – – – הסדר מדיני.

ישראל אייכלר: זה לא קשור.

רונן הופמן: הסדר מדיני – – –

ישראל אייכלר: זה לא קשור.

ישראל אייכלר: זה לא קשור.

ישראל אייכלר: אדם שאומר שהוא הריבון, זו סכנה לדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע חבר הכנסת אחמד טיבי בזכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: הופתעתי לשמוע, אדוני היושב-ראש, על מינוי ברקוביץ למנהל המקצועי של "הפועל תל-אביב".

יולי יואל אדלשטיין: זה נקרא בלועזית מנג'ר.

אחמד טיבי: מנג'ר.

אחמד טיבי: "הפועל תל-אביב" היא קבוצה שהיא סמל הסובלנות והדו-קיום האמיתי והשותפות בכדורגל הישראלי.

אחמד טיבי: בילדותי, יחד עם צעירים רבים מהיישוב טייבה, שבו גדלנו, נהגנו ללכת למשחקים שלהם.

אחמד טיבי: אף פעם לא הרגשנו זרים שם בשל העובדה שאנחנו ערבים.

אחמד טיבי: ברקוביץ, לפני כמה שבועות, בריאיון אתי לתחנת רדיו, אמר שבתגובה להנפת הדגל של פלסטין של אוהדי סח'נין ב"דוחה", הוא מבין את הקריאה של אוהדי "בית"ר" "מוות לערבים".

אחמד טיבי: הוא אומר:

אחמד טיבי: אם הם מניפים, אני מבין את הקריאה "מוות לערבים".

אחמד טיבי: כמה חברי כנסת – חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת נחמן שי, אני ועוד חברי כנסת – פנינו לרשות השנייה כדי לנקוט נגדו צעדים ולהתנצל.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: הוא סירב להתנצל אפילו; ב.

אחמד טיבי: הוא כנראה ממשיך להחזיק באותן דעות.

אחמד טיבי: ולכן ההחלטה של ידידנו חיים רמון ושל הנהלת הקבוצה להכריז על המינוי הזה היא סטירת לחי להיסטוריה ולפנים היפות של הכדורגל הישראלי, שהיא "הפועל תל-אביב".

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרון הדוברים בנאומים בני דקה, חבר הכנסת נחמן שי.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר בקצרה על שני נושאים.

באסל גטאס: בעניין הראשון, אני מצטרף לחברתי חברת הכנסת חנין זועבי בביקורת על מה שהיה בישיבת הממשלה – קריאות להוציא מחוץ לחוק תנועה פוליטית עממית וגדולה כמו התנועה האסלאמית.

באסל גטאס: אין מקום לדיבורים האלה.

באסל גטאס: התנועה הזאת עובדת לאור יום.

באסל גטאס: כל הפעילויות שלה נעשו במסגדים או בתוך החברה, תחת אור השמש.

באסל גטאס: אם יש משהו לא חוקי היו הממשלה וזרועות הביטחון שלה, תאמינו לי, יודעות עליו, וכנראה, מחוסר ידיעות, ובגלל שהם עובדים דווקא חוקי ולאור השמש, רוצים להוציא אותם מחוץ לחוק.

באסל גטאס: זה מעשה מגונה, שרק יגביר את הניכור, את התסיסה ואת האי-אמון במערכת הפוליטית בציבור הערבי.

באסל גטאס: העניין השני הוא ביקור האפיפיור.

באסל גטאס: הזדמן לי להיות שלשום בבית-לחם ולקבל את פניו בחצר של הכנסייה.

באסל גטאס: נכנסתי לבית-לחם באוטו שלי והגעתי למקום מרכזי, ומשם נסענו באופן מרוכז לחצר.

באסל גטאס: כל הדרכים פתוחות, עשרות-אלפי אנשים הלכו ברחובות וקיבלו את פניו כשהם שמחים.

באסל גטאס: היו אומנם שמירות, והיו חיילים בצדי הדרך, אבל זה היה נורמלי.

באסל גטאס: נוסף על זה שמהבית שלי לכאן לקח לי שעה ורבע להגיע – בירושלים – התברר לי שגם ברחובות העיר העתיקה משפחות שרצו לקבל את פני האפיפיור הוכו על-ידי שוטרים בצורה זוועתית – אתם יכולים להיכנס ולראות את זה – רק כדי לעמוד ולנופף לאפיפיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, אחרון הדוברים בנאומים בני דקה, ואז נעבור לציון יום המאבק בגזענות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו ציינו היום את יום ירושלים בשורה של ישיבות בוועדות שונות של הכנסת, וגם במפגש של שדולת ירושלים, שהיה מאוד חגיגי ומיוחד.

נחמן שי: ירושלים היא עיר שונה, יוצאת דופן, מכל היבט שהוא, עיר שצריך להתייחס אליה בחרדת קודש, עיר שקדושה לשלוש דתות, עיר שיש בה אוכלוסייה מורכבת של יהודים וערבים, של חרדים, דתיים וחילונים.

נחמן שי: עיני כל העולם נישאות אליה, וצריך לגעת בה בהתרגשות גדולה.

נחמן שי: למדנו היום הרבה על הדברים החדשים שמתגלגלים בירושלים, על התחלות חדשות, על חדשנות, על צעירים שיש בעיר.

נחמן שי: לא דיברנו על נושאים פוליטיים היום, לשם שינוי.

נחמן שי: דיברנו על 800,000 ומעלה איש שחיים בעיר – איזה חיים יש להם.

נחמן שי: אני שמח שהכנסת תקדיש לזה גם מחר דיון מיוחד, ובאמת, זכות גדולה נפלה בחלקנו כולנו לחיות בתקופה הזאת, ולהבין את האחריות שיש לנו בהיותנו פה, בזמן הזה ובמקום הזה, כדי לשמור על ירושלים.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי, ובאמת גם מגיע לך ולחבריך להובלת שדולת ירושלים יישר כוח על היוזמות ועל המאמצים.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת באסל גטאס, מרב מיכאלי, דב חנין, מיכל רוזין ופנינה תמנו-שטה בנושא:

נאזם בדר: אכיפת תנאי שכר של עובדים פלסטינים בבקעת-הירדן.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום המאבק בגזענות

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, אנחנו מציינים היום את יום המאבק בגזענות, ביוזמתה הברוכה של סגנית יושב-ראש הכנסת חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נציין את היום במליאה במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הגזענות צמחה על מצע של שנאה ועוינות, פחד ותיעוב, שהזינו את הכוחות האפלים ביותר באירופה המודרנית.

יולי יואל אדלשטיין: שילוב של מדע מזויף לצד פילוסופיית ה"על-אדם" של ניטשה הביא לפיתוחה של תורת הגזע שחילקה את האנושות לגזעים עליונים ונחותים, מעורבים וטהורים.

יולי יואל אדלשטיין: גזענות בשילוב אנטישמיות פגעה במיוחד, כפי שזכור לכולנו, בבני העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא העם היהודי, שהאמין מאז שנהיה לעם שהאדם, כל אדם, נברא בצלם אלוקים, היה מושא לתוקפנות גזענית.

יולי יואל אדלשטיין: עם הקמתה של מדינת ישראל הכריזה המדינה על מלחמת חורמה בגזענות.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל חתמה על אמנות למאבק בגזענות, והכנסת חוקקה חוקים משמעותיים בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, חברי הכנסת, עדיין אנו צריכים להיאבק נגד גילויי גזענות הפוגעים במרקם היחסים בתוככי החברה הישראלית, וחלק מן התופעות האלה כבר הוזכרו כאן במסגרת נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להיזהר, ודאי, כמו בכל דבר, מלכנות בשם גזענות כל תופעה חברתית מכוערת.

יולי יואל אדלשטיין: אך כשאכן מדובר באירוע גזעני, צריך לגלות אפס סובלנות, גם מבחינתנו כמחוקקים וגם מבחינת מערכת אכיפת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הגזענות היא נגע ממאיר, ואסור לאפשר את קיומה ופריחתה אפילו בשולי החברה.

יולי יואל אדלשטיין: כשלוחי הציבור מוטלת עלינו החובה לחנך לחברה סובלנית, היודעת לקבל ולהכיל את השונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שהדיון היום במליאת הכנסת יתרום באופן משמעותי להעלאת נושא הגזענות לסדר-היום הלאומי ויתרום למאבק אפקטיבי בה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כאמור, אנחנו נציין את היום במליאה במסגרת הצעות לסדר-היום – הצעות לסדר-היום מס' 2946, 3169, 3197, 3203, 3207 ו-3208.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת עיסאווי פריג', עפו אגבאריה, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי ומשה מזרחי.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, למען הפרוטוקול, בסוף המושב הקודם הקמנו את השדולה, וציינו, אבל זה לא היה באותו היום.

שמעון סולומון: אני חושב שצריך לציין יותר, ביחס לתופעות הגזענות שיש.

שמעון סולומון: יחד עם חברי חבר הכנסת עפו אגבאריה אנחנו ציינו, והייתה נוכחות נכבדה.

שמעון סולומון: בכל פעם אנחנו מתפלאים עד כמה התופעה הזאת נפוצה בכל מקום.

שמעון סולומון: היא חוצה כמעט את כל תחומי החיים שלנו – אם זה בבית-הספר, בעבודה, במקומות העבודה, במקומות בילוי; וזה דבר שהוא חמור מאוד, שאנחנו צריכים להילחם בו, וטוב שהגדירו אותו מלחמה נגד גזענות, או מאבק נגד גזענות.

שמעון סולומון: אני חושב שזה דבר שיכול לגרום לנו לקרעים ולסכסוכים בתוך החברה, כי זה אומר שכל חברה, כל קבוצה, נלחמת נגד השנייה על בסיס כל מיני הגדרות שהן לא במקום.

שמעון סולומון: והחשוב ביותר, אדוני היושב-ראש, זה שאני מתפלל שנגיע ליום הזה שנחשוב שזאת בעיה של כולנו, ולא רק של הקורבנות.

שמעון סולומון: לפעמים חושבים שרק אלה שסובלים צריכים להילחם נגד הגזענות.

שמעון סולומון: אנחנו שוכחים שבסופו של דבר, אם הגזענות הזאת לא תרוסן ולא תמוגר, אף אחד לא יחיה בשלום כאן.

שמעון סולומון: זו תהיה מגפה, זו תהיה מכה לכולם, מה גם שאנחנו לא נמצאים בארצות-הברית – מדינה ענקית; זו מדינה כל כך קטנה, שזו צריכה להיות מלחמה של כולנו, אלה שסובלים, אלה שמתנגדים ואלה שנפגעים; כולם צריכים לשלב ידיים, כי זוהי מלחמה של כולם.

שמעון סולומון: ברור לנו, לכולנו, שהחינוך הוא הדבר הכי נכון כדי שהמלחמה והמאבק נגד הגזענות יהפכו משותפים לכלל החברה הישראלית.

שמעון סולומון: ברור לי שזה צריך להתחיל מחינוך, כי זה מתחיל בתודעה האישית, תודעה שאומרת: גזענות לא יכולה להתקיים בין בני-אדם – על בסיס מוצא, על בסיס אתני – וזה צריך להיות מהשורש, מהבית, מהמשפחה, כי אחרת זה הולך ומתגלגל.

שמעון סולומון: אני רוצה לדבר היום דווקא על משהו שהוא קצת שונה.

שמעון סולומון: חוקים לא חסרים לנו במדינת ישראל.

שמעון סולומון: אני חושב שישראל היא בין המובילות בחקיקת חוקים, כי, לצערי הרב, יש גם תחרות מי מחוקק יותר חוקים; לא תמיד מסתכלים על האיכות ועל התועלת של החוק, אלא כמה אנחנו מחוקקים.

שמעון סולומון: חוקים יש לנו.

שמעון סולומון: הבעיה הכי מרכזית שלנו בישראל היא דווקא באכיפה.

שמעון סולומון: שימו לב, יש לנו עונשים, יש סנקציות, יש חוקים ברורים נגד הגזענות.

שמעון סולומון: הבעיה היא שכשבן-אדם מבצע עבירות של גזענות, מה עושים אתו?

שמעון סולומון: אז לפעמים 10,000 שקל, 20,000 שקל.

שמעון סולומון: אנחנו לא ראינו שמכניסים לכלא, אנחנו לא ראינו שמכבידים בעונשים, מטילים את העונש המקסימלי, ואז המסר לפעמים הוא שזה אפילו משתלם לי ואני יכול להמשיך לנהוג בגזענות, וזה חמור מאוד.

שמעון סולומון: אני אתן לכם דוגמה, הדוגמה האחרונה, שהייתה, אני חושב, לפני חודש או חודש וחצי – מה שקרה בארצות-הברית ב-NBA, עם "לוס-אנג'לס קליפרס".

שמעון סולומון: היה אירוע שם, שסטרלינג, היהודי המיליארדר, התבטא באופן הכי קיצוני נגד השחורים, שחקנים שלו.

שמעון סולומון: שמתם לב שאדם סילבר, הקומישיונר של ה-NBA, לא חיכה יום-יומיים, שבוע-שבועיים; הוא חתך, כמו מנהיג טוב: ביום אחד השעה אותו, אילץ אותו למכור את הקבוצה, והעניש אותו ב-2.5 מיליון דולר.

שמעון סולומון: כלומר הייתה כאן יד קשה, הייתה כאן מנהיגות.

שמעון סולומון: הוא הבין שזאת בעיה קשה מאוד, והוא ידע גם שכולם צופים בו.

שמעון סולומון: NBA זה לא רק לכדרר; זו פעילות חברתית שחובקת כמעט את כל העולם.

שמעון סולומון: והוא ידע שכל העיניים נשואות אליו, ולכן ביום אחד הוא נתן מכה חזקה בפטיש, כדי שכולם ידעו שזה לא מקובל.

שמעון סולומון: בישראל קרה אותו דבר עם פיני גרשון; אפילו יותר גרוע, דרך אגב, מה שפיני גרשון אמר.

שמעון סולומון: שום דבר לא קרה.

שמעון סולומון: היה דיבור: אולי זו מעידה, אולי זה חד-פעמי.

שמעון סולומון: הרבה סנגורים אחר כך, שאוהבים אותו, ובעלי אינטרסים, דיברו, ונמחק כלא היה, ושום דבר לא קרה לו.

שמעון סולומון: המסר של הדבר הזה הוא שאפשר להמשיך ושום דבר לא יקרה.

שמעון סולומון: בשבוע שעבר השתתפתי בכנס מכללת "אחווה", כנס על שונוּת, ושם אתה שומע את הנתונים על הגזענות ופשוט לא מאמין שבמדינת ישראל יש עוד דברים כאלה.

שמעון סולומון: אני, כמובן, אמשיך בשדולה, במסגרת השדולה, יחד עם חברי עפו אגבאריה ואחרים שנכחו.

שמעון סולומון: נמשיך לפעול, אם בחוקים, אם בנאומים ואם בתגובות על תופעות בכל מקום.

שמעון סולומון: וכמו שחברת הכנסת חברתי פנינה תמנו-שטה ציינה היום, אנחנו נמשיך להביא את המודעות הזאת, כדי למגר את זה.

שמעון סולומון: יש גם חברי כנסת בבית הזה שכל פעם שאומרים "גזענות", קופצים, אומרים: אין גזענות; וזה דבר נורא.

שמעון סולומון: למה זה נורא?

שמעון סולומון: כי – אני חזרתי על הפתגם – בבוקר אמרתי בוועדת החינוך שאדם שיש לו בעיה והוא לא יודע שיש לו בעיה, זו בעיה חמורה; הוא בכלל לא מתחיל לטפל.

שמעון סולומון: אבל כשיש לי בעיה ואני יודע שיש לי בעיה, אני מתחיל לטפל.

שמעון סולומון: והאנשים האלה, שמכחישים, שאומרים: אין גזענות פה, הם פשוט טומנים את הראש בחול ואפילו לא ממשיכים לטפל בזה.

שמעון סולומון: רק הגדרה – מהי ההגדרה של גזענות?

שמעון סולומון: התייחסות שלילית לבני-אדם בגלל מוצאם האתני או צבע עורם.

שמעון סולומון: גזענות כזאת נחשבת לסותרת זכויות האדם, פשוט מאוד, ואף אחד לא יכול להתכחש – שבישראל אין את הדברים האלה.

שמעון סולומון: ותיקון קטן: אנחנו חושבים שהגזענות הומצאה על-ידי הגרמנים.

שמעון סולומון: זה מה שאנחנו יודעים, רובנו לפחות – תורת הגזע.

שמעון סולומון: אנחנו שוכחים שזה – בכלל, המקור שלה זה בצרפת, ב-1853, עם ארתור דה גובינו, שהיה דיפלומט, סופר, והוא היה המגדיר הראשון של הארים ושל הנחותים וכו'.

שמעון סולומון: והנה לכם היום, בימים האלה, בממשלת צרפת, בהובלתו של הנשיא הולנד, הם מובילים חוק שאומר למחוק מספרי החוקים של צרפת את המילה גזענות.

שמעון סולומון: למה?

שמעון סולומון: כי ברגע שאנחנו אומרים: ללא הבדל דת, גזע ומין, כאילו אנחנו מניחים שיש גזענות.

שמעון סולומון: אף אחד לא מתעכב על המילה הזאת.

שמעון סולומון: לכן אני עובד בנושא הזה, כדי שנשתמש ב"מוצא" ו"תרבות".

שמעון סולומון: אני לא הלכתי עד כדי כך רחוק ואומר למחוק, אלא מילת פרשנות למילה גזע, שאנחנו במקום גזע נכתוב: אתני, מוצא או תרבות, ולא גזע, אחרת אנחנו כאילו מסכימים שיש גזעים, ואנחנו אומרים שאין גזעים.

שמעון סולומון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, יום הגזענות – כל יום זה בעצם יום גזענות בחיים שלנו.

עיסאווי פריג': היום התקיים דיון בוועדת החינוך לציון יום הגזענות.

עיסאווי פריג': אני תיארתי לעצמי שאראה שם מקום גדוש, מלא: ארגונים, חברי כנסת, בעלי תפקיד.

עיסאווי פריג': אני נכנס, מקפיד להגיע בזמן, אפילו הקדמתי בכמה דקות, שזה בניגוד להרגלי – נכנס, את מי אני מוצא?

עיסאווי פריג': את הערבים – אני ומסעוד גנאים – ואת החברים האתיופים לשעבר, חברי שמעון סולומון ותמנו-שטה.

עיסאווי פריג': הגזענות מדברת אלינו.

עיסאווי פריג': והיה בינינו עוד אחד, ערבי-יהודי ממוצא עיראקי, שמו חבר הכנסת שמעון אוחיון.

עיסאווי פריג': הוא, למען האמת – – –

סילבן שלום: ממוצא מרוקני.

עיסאווי פריג': מרוקני?

סילבן שלום: היום זה רק מרוקני.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': לפעמים טועים בהגדרות.

עיסאווי פריג': היה שמעון אתנו – הדיון מתחיל, וכל אחד – – –

שמעון סולומון: גם דב חנין היה.

עיסאווי פריג': דב חנין יצא ובא, חנין זועבי.

עיסאווי פריג': דב חנין חצי ערבי, עזוב; לא נחשב, דב חנין ערבסקה.

עיסאווי פריג': אז מתחיל הדיון, אנחנו מתחילים לשמוע – – –

ראובן ריבלין: באיזו שעה זה היה?

עיסאווי פריג': נעם?

עיסאווי פריג': בשעה 12:30.

עיסאווי פריג': מתחיל הדיון, שמעון אוחיון מתחיל לדבר – חבל שהוא לא נמצא כאן, שישמע אותי, החבר – ואנחנו מתמקדים בתוכניות ובהמצאות של משרד החינוך נגד – המאבק בגזענות.

עיסאווי פריג': ויושבים אנשים כבדים מהמטה למאבק בגזענות, עם חוברות שעבדו קשה להכין אותן.

עיסאווי פריג': אז קם שמעון כועס.

עיסאווי פריג': אני חשבתי לתומי: יש סולידריות בינינו לבין שמעון לגבי הביקורת על משרד החינוך, שלא עושה מספיק.

עיסאווי פריג': כועס: איך אתם אומרים שיש גזענות במדינת ישראל?

עיסאווי פריג': ויי.

עיסאווי פריג': איזו גזענות יש במדינת ישראל?

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': יורד על אנשי משרד החינוך: איך אתם מעזים להגיד שיש גזענות במדינת ישראל?

עיסאווי פריג': ומסיט את כל הדיון.

עיסאווי פריג': ואני – לבכות?

עיסאווי פריג': לצחוק?

עיסאווי פריג': להחזיר את העולם אחורה?

עיסאווי פריג': לא מצאתי מה להגיד.

עיסאווי פריג': זה היה דברים – חשבתי שהוא בא כסולידריות.

עיסאווי פריג': אתה, חבר הכנסת ריבלין, כשאתה בא, אתה בא ככוח תומך.

ראובן ריבלין: היום היה יום ירושלים.

עיסאווי פריג': היום יום הגשת מועמדויות, זה יום חגיגה היום, זה יום שונה.

ראובן ריבלין: לא, זה גם היה יום ירושלים.

ראובן ריבלין: שמע, כדאי שתתייעץ אתנו.

ראובן ריבלין: יש הרבה אנשים במדינת ישראל שהם יהודים ומודאגים מאוד מהגזענות.

ראובן ריבלין: אני אומר לך את זה חד-משמעית.

עיסאווי פריג': לא ראיתי, והנוכחות באולם הזה לציון יום – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אבל אתה מחליט בשעה שיש לנו ועדות.

עיסאווי פריג': אני לא מחליט; ועדת החינוך.

עיסאווי פריג': ציון יום כזה – ואני סופר: חבר הכנסת פייגלין, סולומון, אתה, השר סילבן וחברי הערבים והשמאלנים.

עיסאווי פריג': אז אני שואל את עצמי: יכול להיות שזה לא מעניין, שהגזענות היא מנת חלקו של האדם שחי במקום – – – חברים, היום התבשרנו לגבי תוצאת הבחירות בפרלמנט האירופי, וקמה צעקה שהניאו-נאצים, הגזענות ושנאת הזר הרימו ראש – ובצדק, דאגה צריכה להיות.

עיסאווי פריג': אבל הדאגה והצעקה והכינוסים והוועדות, וכולם מדברים על זה, אבל למה לא מסתכלים על עצמנו בראי?

עיסאווי פריג': הלאומנות ושנאת האחר שחוגגות שם, הן נמצאות אצלנו.

עיסאווי פריג': למה לא מסתכלים על עצמנו בראי?

עיסאווי פריג': למה להונגרי ולצרפתי אסור ולי מותר?

עיסאווי פריג': הרי הגזענות, שצומחת בכל רבדיה, גם צומחת אצלנו גזענות נגדית, אצל הערבים, כי גזענות – מה מביאה?

עיסאווי פריג': לגזענות.

עיסאווי פריג': אבל צר לי מאוד, הכול פוליטיקה; ואני אגיד את זה, וזה לא ימצא חן בעיני חלק מהאנשים: חלק מהבית הזה חיים על שנאת האחר.

עיסאווי פריג': מה זה "חיים"?

עיסאווי פריג': מושבם תלוי ברף הגזענות בארץ, וזאת הבעיה.

עיסאווי פריג': ואם אנחנו לא נוקיע אותם ונוציא אותם מתוכנו, זה יגיע לכל אחד ואחד מאתנו.

עיסאווי פריג': לבסוף, אדוני היושב-ראש, ביום כזה, האדם הוא במרכז.

עיסאווי פריג': אומנם זאת אמירה של השמאל, אבל מה לעשות, כנראה אצל השמאל הגזענות היא פחותה.

עיסאווי פריג': האדם הוא במרכז.

עיסאווי פריג': ההומניות, האנושיות, חייבת לנצח, והגזענות, צריכים להוקיע אותה, להוציא אותה מתוכנו, וצריך שתהיה אמירה מכל הבית הזה, שמאל כימין.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את הדובר הבא, שהוא חבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: – – – ועדת העלייה והקליטה על הגזענות בבלגיה.

ראובן ריבלין: אתה מבין?

עפו אגבאריה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ראובן ריבלין: לא, אתה לא שומע, חבר הכנסת אגבאריה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: היה בוועדת העלייה והקליטה על גזענות בבלגיה נגד יהודים, אתה מבין?

עפו אגבאריה: שמעתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום הזה אני חייב לציין שאת השדולה הקמנו אני וחברי שלמה מולה לפני כחמש שנים, עוד בכנסת הקודמת.

עפו אגבאריה: עד הכנסת השמונה-עשרה לא הייתה בכנסת שדולה נגד גזענות.

עפו אגבאריה: אבל כשאני הגעתי בפעם הראשונה לכנסת והתחלתי לשמוע את הדברים, וראיתי שבאמת יש את ההד הזה, הקיים, של עליית הגזענות במדינת ישראל – אז זה היה הטריגר לכך שאני וחברי חבר הכנסת לשעבר שלמה מולה הקמנו את השדולה הזאת.

עפו אגבאריה: בתקופה הראשונה שלה אנחנו גם ביקרנו במקומות שחיות בהם אוכלוסיות שנרדפות על-ידי הגזע הלבן, שזה בעיקר הערבים, הקווקזים והאתיופים.

עפו אגבאריה: לכן, כשאנחנו מדברים על גזענות – אני מחזיק בידי את דוח הגזענות, ואני חושב שאין צד של החיים שלנו שלא נגוע בגזענות; בכל תחומי החיים שלנו.

עפו אגבאריה: ואני אתחיל מהחקיקה הגזענית, שלצערי הרב, בכנסת הזאת היא התחילה.

עפו אגבאריה: כאשר מדברים על גזענות, אני בדרך כלל אומר שזה מתחיל מהראשים.

עפו אגבאריה: בואו רק ניזכר על מה אנחנו עכשיו מדברים – על אירופה.

עפו אגבאריה: אומרים שבאירופה הגזענות קמה לתחייה והיא צברה תאוצה.

עפו אגבאריה: ואת מי מאשימים?

עפו אגבאריה: מאשימים את ראשי המדינות, כמו ראש ממשלת בריטניה, וצרפת, וגרמניה, שאמרו שהרב-תרבותיות נכשלה.

עפו אגבאריה: עצם האמירה שהרב-תרבותיות נכשלה כאילו הייתה הטריגר לזה שהגזענות נגד הזר ושנאת הזר תקום.

עפו אגבאריה: ועל זה אנחנו מצרים.

עפו אגבאריה: ואנחנו יודעים מה היה בהונגריה, ואנחנו יודעים מה היה בבריסל רק לפני יומיים – הרצח הנתעב, שאנחנו כולנו מגנים אותו.

עפו אגבאריה: וזה כתוצאה משנאת הזר.

עפו אגבאריה: אז אני שואל את השאלה: האם ראשי מדינת ישראל, שרים, רבנים, מורים, לא מתבטאים בצורות גזעניות?

עפו אגבאריה: מדוע מימי ממשלתו של רבין המנוח והסכמי אוסלו עד היום המפלס של הגזענות כל כך גאה, כאשר באותו זמן ראש הממשלה רבין, עם כל ההיסטוריה הצבאית שלו ועם כל העימות שלו נגד הפלסטינים ומדינות ערב – אבל בתקופה מסוימת הוא דיבר לא באופן גזעני, דיבר בגובה העיניים אל הערבים, דיבר בגובה העיניים אל הפלסטינים.

עפו אגבאריה: ואנחנו ראינו את התוצאות מייד, גם בצד היהודי, אבל גם בצד הערבי.

עפו אגבאריה: זאת אומרת, העמים הם לא גזעניים במהות שלהם, אבל יש אנשים – ופה גדולת המנהיג: יש מנהיגים שיכולים להתסיס ולהפוך את העם לגזעני, שיכול להטריד את השני.

עפו אגבאריה: אני רוצה להביא דוגמה של ההססנות של ראשי מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: מה קורה עכשיו באוקראינה?

עפו אגבאריה: רק היום קיבלתי מייל מאישה יהודייה שהבן שלה פה, והוא התחתן עם בחורה מאוקראינה, והוא נסע להביא אותה עם הילד שלו משם.

עפו אגבאריה: תפסו אותו ה"פראווי בריגדה", הימנים, הרביצו לו, דרכו עליו, דרכו על הראש שלו והשתמשו באותם ביטויים שהשתמשו בהם בימי הנאצים: "ז'יד", "ז'ידובסקה מורדה".

עפו אגבאריה: ומדינת ישראל עדיין מגמגמת וחושבת שמה שנעשה באוקראינה זה טוב, ולא יכולים להתבטא נגד הגזענות, ושותקים.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי זה רווח נקי לבוס הגדול של מדינת ישראל, שזה ארצות-הברית והמערב, וזה בכלל לא אינטרס של מדינת ישראל וגם לא של היהודים, ואני לא אוהב להתבטא בצורה כזאת.

עפו אגבאריה: מדוע הפוליטיקאים הגדולים במדינה הזאת שותקים על הדברים האלה?

עפו אגבאריה: כאשר אנחנו רואים מה מתרחש שם, אז הם שותקים על מה שמתרחש פה.

עפו אגבאריה: מה מתרחש אצלנו?

עפו אגבאריה: האם תופעת "תג מחיר" היא לא תופעת שנאת הזר?

עפו אגבאריה: מדוע ראש הממשלה מתנגד למה שאפילו השר לביטחון הפנים הציע – שזה ארגון טרור – והוא לא רוצה לכנות אותם ארגון טרור?

עפו אגבאריה: האם זו לא שנאת הזר?

עפו אגבאריה: זו כן שנאת הזר.

עפו אגבאריה: הייתי מצפה מראשי המדינה שתהיה להם אמרה ברורה בעניינים האלה, שכל מי ששונא אחר הוא מביא בסופו של דבר את השנאה על עצמו.

עפו אגבאריה: ומילה אחרונה, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

עפו אגבאריה: אנחנו עכשיו הולכים לבחור נשיא מדינה.

עפו אגבאריה: מי שייבחר, הייתי מצפה ממנו שבאמת ימגר את התופעות האלה ויעשה את מה שבאמת צריך כדי למגר את התופעות האלה ולהתייחס לכל אזרחי מדינת ישראל בשוויון.

עפו אגבאריה: אם נשיא המדינה ידבר בצורה כזאת, וראש הממשלה ידבר בצורה כזאת, והשרים ידברו בצורה כזאת, אני מבטיח לכם שהשלום יהיה מתוכנו ובין כולנו.

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: – – – שאני אהיה אחרון.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה בהסכמה הדדית, אין לי בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא מה שרשום לי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, לא כל מי שמגנה גזענות הוא נגד גזענות.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זה כמעט מנהג בכל מקום.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא יגיד שהוא בעד גזענות.

ג'מאל זחאלקה: גם גזענים גדולים יגידו שהם נגד גזענות.

ג'מאל זחאלקה: גם באמירה נגד גזענות לפעמים טמונה גזענות.

ג'מאל זחאלקה: הנה, למשל יש פתרון ישראלי, המצאה ישראלית לגזענות נגד ערבים: אין ערבים – אין גזענות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, להתפטר מהערבים, להקטין את מספרם, אז לא יהיה חיכוך.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיה צורך בגזענות.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיו בפניך ערבים שאתה יכול להתנהג כלפיהם בגזענות.

ג'מאל זחאלקה: זה פתרון.

ג'מאל זחאלקה: זה פתרון, ואיך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: אנשים כאלה מקובלים, שרים; אפילו שר חוץ יש כזה.

ג'מאל זחאלקה: אז זה הפתרון לגזענות.

ג'מאל זחאלקה: הגזענות היא תופעה שיש לגנותה בכל מקרה ובכל מקום.

ג'מאל זחאלקה: אין לגלות בכלל הבנה לתופעות של גזענות, בשום מקרה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה לא פוטר אותנו מלהיכנס קצת ברזולוציה יותר גבוהה, ולראות בניתוח קר שיש הבדל בין גזענות שאין כוח בידה או כוח לצדה וגזענות שיש לה כוח.

ג'מאל זחאלקה: במבחן התוצאה, גזענות שאין לה כוח לא יכולה לעשות הרבה, אבל גזענות עם כוח הופכת למסוכנת.

ג'מאל זחאלקה: אם הגזענות היא מאוד עמוקה והכוח הוא אדיר, היא הופכת למפלצתית, והיו מקרים במאה ה-20.

ג'מאל זחאלקה: אין דומה ראש ממשלה שאומר "לשבור להם את העצמות" לאיזשהו בחור צעיר – אני יודע?

ג'מאל זחאלקה: שלא מצא אוכל או הייתה לו בעיה והוא צעק "צריך לשבור להם את העצמות".

ג'מאל זחאלקה: זה לא אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: לזה יש כוח, הוא יכול לעשות; לזה אין כוח, הוא לא יכול לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אז לכן צריך לבחון את הגזענות במובן הזה, ולכן חשוב כאן, בדיוק כאן, לראות את תמרורי האזהרה.

ג'מאל זחאלקה: אם באים לטפל ולהיאבק בגזענות כשעודה באִבה, כשהיא עדיין לא צברה כוח, יש אפשרות לצמצם אותה ואפילו למגרה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם היא תופסת כוח – היא אפילו הופכת למכובדת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ראינו במו עינינו, וכל מנתח של הפוליטיקה הישראלית יכול לראות שיש מפלגות גזעניות שלפני 20 שנה כולם אמרו שהן סהרוריות, מחוץ למחנה, היה בהן משהו ביזארי, ואט-אט הן התקדמו וישבו באמצע השולחן וקיבלו לגיטימציה והפכו ללגיטימיות לחלוטין.

באסל גטאס: "מיינסטרים".

ג'מאל זחאלקה: גנדי ישב בממשלה, אביגדור ליברמן הוא שר באבא של ה"מיינסטרים"; עם מפלגת השלטון אפילו התחבר.

ג'מאל זחאלקה: אנשים רואים בארץ את העניינים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אין פלא.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר – אם אנשים רוצים לנתח באמת תופעות כמו "תג מחיר" ותופעות כאלה, צריך לראות שיש להן השראה.

ג'מאל זחאלקה: בפוליטיקה הישראלית אפילו לא נערך חשבון נוקב לגבי רצח רבין.

ג'מאל זחאלקה: מה היה המניע לרצח רבין?

ג'מאל זחאלקה: לרצח רבין היה מניע גזעני.

ג'מאל זחאלקה: בגלל שרבין נשען על קולות של ערבים הוא הפך לראש ממשלה לא לגיטימי.

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים בפוליטיקה הישראלית אומרים אותו דבר?

ג'מאל זחאלקה: אותו דבר, מסכימים למניע.

ג'מאל זחאלקה: הם מגנים את הרצח אבל מסכימים למניע של הרוצח.

ג'מאל זחאלקה: והוא ניצח בסופו של דבר, יגאל עמיר.

ג'מאל זחאלקה: הכלל שקבע יגאל עמיר אומץ על-ידי הזרם המרכזי בפוליטיקה הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: אבל אנשים לא רוצים לראות את עצמם בראי, מכחישים את העניין, כי אז הם יחיו בדיסוננס קוגניטיבי בלתי נסבל: איך הם יכולים להסכים עם רוצח כמו יגאל עמיר בזמן שהם על-אמת מגינים את פועלו?

יחיאל חיליק בר: נא לסכם, יקירי.

ג'מאל זחאלקה: לכן, גם את הדיונים האלה צריך לערוך.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים תופעות רבות של גזענות בארץ, והן מתרבות.

ג'מאל זחאלקה: יש עלייה במפלס הגזענות וירידה במפלס הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לטפל בתופעות האלה באִבן.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר שצריך גם לראות שהגזענים האלה הם פחדנים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לסיים בדובדבן מדבריו של ויליאם שייקספיר, שאין כמוהו, כמובן :

ג'מאל זחאלקה: In time we hate that which we often fear; מאחורי כל שנאה קיים פחד.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו תשיב שרת המשפטים ציפי לבני.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי, ותודה לך, אחמד טיבי ידידי, שוויתרת על תורך.

משה מזרחי: שברת ככה את הרצף שדיבר עליו – איפה עיסאווי?

משה מזרחי: אתה פה.

משה מזרחי: אתה פתחת על איך זה נראה בדיון בוועדת החינוך, אבל תסתכל גם על רשימת הדוברים פה.

משה מזרחי: וטוב שחבר הכנסת טיבי ויתר על מקומו.

משה מזרחי: הוא שבר את הסדרה, שיש לנו ישראלי יהודי ממוצא אתיופי והיתר ערבים, ואני ככה שברתי את הסדרה של הערבים שמדברת על הגזענות.

ג'מאל זחאלקה: רצף ערבי.

משה מזרחי: אולי גם אני, כי אני סובל מגזענות כמזרחי, אז אני גם כן מהסדרה, אפשר גם לשייך אותי לקטגוריה.

משה מזרחי: אני אומר את זה כמובן בציניות ובצחוק.

עיסאווי פריג': למה אין דוברים מהצד השני?

עיסאווי פריג': מעניין.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: היה שר החוץ.

משה מזרחי: אבל הדוברים והנוכחות מעידים גם על הנושא, לצערי ולצערך, מר פריג', כמו שזה מצא את הביטוי שלו.

עיסאווי פריג': אולי תתייחס למה אין דוברים מהצד השני.

משה מזרחי: חבר הכנסת סולומון, שאני גאה בו שהוא מעלה את זה ומעורב בכל מאודו בנושא הזה, אני לא יודע אם הזכרת, את זה אבל היום הבין-לאומי למאבק בגזענות הוא ב-31 במרס, כמדומני.

משה מזרחי: אני מזכיר את מה שחולל אותו וגרם לאו"ם ב-1966 להכריז על היום הזה כיום המאבק בגזענות ובמחולליה למיניהם, וזה האירוע הטרגי שהיה בדרום-אפריקה, שהייתה מדינת אפרטהייד אז, מה שנקרא "הקרם דה לה קרם" של הגזענות, גם המדינית, גם החברתית, גם הכלכלית ובכל היבט שאפשר לדבר עליו: תלמידי בית-ספר נהרגו שם בהפגנה נגד חוקי האפרטהייד.

משה מזרחי: זה זעזע את העולם כולו והציף את האירוע הזה כלפי מעלה.

משה מזרחי: נדמה לי שאז כוננו את האמנה, ואני אקריא את ההגדרה שלה, כי אנחנו מדברים רק על הגזענות שהיא נורא ברורה, שלנו היא נורא מודעת, היא גם פלילית, היא מוגדרת בחוק העונשין.

משה מזרחי: אלה דברים שכשהם מגיעים לקצה אז לנו אין ויכוח בכלל.

משה מזרחי: הבעיה המרכזית שלנו היא במה שבהגדרה הכוללת והרחבה של הגזענות הסמויה, שמסתתרת בתוך חוקים, מסתתרת בדיבורים של נבחרי ציבור, מסתתרת בהתנהגויות של מוסדות, בהתנהגויות של מערכת החינוך, ואפילו של מערכות הבידור המסחריות שלנו, וכמעט בכל מקום שאנחנו לא נוגעים בו.

משה מזרחי: ואנחנו מאוד רגישים, מטבע הדברים, כמובן, מההיסטוריה הארוכה שלנו, ואנחנו כל כך מביטים ברגישות ובזכוכית מגדלת על המתרחש, מול כל מה שמתרחש באנטישמיות וגזענות כלפי העם היהודי גם ברחבי העולם, וכל אירוע אצלנו – ובצדק רב, כמובן.

משה מזרחי: והאירוע האחרון רק מדגיש שהאווירה של האנטישמיות, של הלאומיות המקומית, של שנאת האחר, שנאת המהגרים, שנאת הזר – שאנחנו עכשיו חרדים ממנה, מעלייתה באירופה – מחוללת גם אירועים קשים וטרגיים ואיומים.

משה מזרחי: מצאנו לנו מילה חדשה לקרוא לזה, "פשע שנאה", אבל זה מה שעומד בסופו של דבר בקצה האכזרי של תופעת הגזענות.

משה מזרחי: וטוב שאנחנו גם נביט פנימה.

משה מזרחי: למה הזכרתי את האירוע הנוראי ההוא בדרום-אפריקה, שחולל גם את האמנה הזאת – שאנחנו מייד, כמובן, גם חתמנו עליה?

משה מזרחי: עמד פה סגן השר אקוניס אתמול, בדיונים על האי-אמון, נדמה לי, ודיבר על זה שמדינת ישראל היא לא מדינת אפרטהייד; והיא לא מדינת אפרטהייד, וצריך להגיד את זה בקול רם, ואנחנו רחוקים משם כרחוק שמים וארץ.

משה מזרחי: כשמדברים על החשש שאנחנו נגיע לשם צריך להניח את זה על השולחן ולהגיד שיש כל מיני תהליכים ומגמות, ואסור שאנחנו נגיע, חלילה וחס, למצב שגם אם העולם מתחיל להביט עלינו בעין עקומה בגלל כל מיני מגמות שקורות כאן ושיוצאות לפעמים גם מהבית הזה בכל מיני תהליכי חקיקה – ותכף אקריא את ההגדרה של אמנת הגזענות, שתראו את הדברים שנוגעים לגזענות הסמויה, שאנחנו צריכים פה להשגיח בה, להתריע עליה ולגנות אותה בכל פה ולא להניח לה לפרוץ ולהביא אותנו למצב שאנחנו רחוקים ממנו אבל חוששים מאוד שנגיע אליו, וזה לאפרטהייד.

משה מזרחי: אני מוכרח להקריא את ההגדרה הזאת, כי אנחנו מדברים רק על הדברים המובנים מאליהם, ומול ההגדרה הזאת צריכים לבחון את הדברים שקורים אצלנו, גם בחברה הישראלית, גם בחקיקה וגם בממשלה שלנו.

משה מזרחי: היא אומרת כך: כל הבחנה והוצאה מן הכלל, הגבלה או העדפה המיוסדות על נימוקי גזע, צבע, ייחוס משפחתי, מוצא לאומי או אתני, שמגמתן או תוצאתן יש בהן כדי לסכל את ההכרה, ההנאה והשימוש, או לפגום בהכרה, בהנאה או בשימוש, על בסיס שווה, של זכויות האדם וחירויות היסוד בחיים המדיינים, הכלכליים, החברתיים, התרבותיים או בכל תחום אחר בחיי הציבור.

משה מזרחי: זו ההגדרה, ומול ההגדרה הזאת, אם אנחנו משקפים כל מיני מגמות שקורות אצלנו, אנחנו צריכים להשגיח ולהיזהר, ופני – הפנורמה לא כל כך טובה בשנים האחרונות.

משה מזרחי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת מזרחי.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יחיאל חיליק בר: אחריו – תשובת שרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, אני ער לעובדה שאנשים קופצים – יהודים – כאשר שומעים את המילה גזענות.

אחמד טיבי: מיטיב לעשות את זה מתחילת הקדנציה חבר הכנסת שמעון אוחיון, שכיהודי הוא אמר: אני לא יכול לקבל את זה שמדברים כאן, בכנסת ישראל, על המילה גזענות.

אחמד טיבי: ולמה גזענות, דווקא לפי אנשי רוח ואינטלקטואלים יהודים שאני רוחש להם כבוד – ואני הולך לצטט ממאמר של פרופסור יהודה שנהב, שהוא אחד הטובים שכתבו על גזענות; א.

אחמד טיבי: הוא חיבר ספר על גזענות; ב.

אחמד טיבי: יש לו מאמר מצוין בנושא, ואני אצטט חלק ממנו.

אחמד טיבי: והוא הבדיל בין המילה גזענות להגזעה.

אחמד טיבי: הגזעה היא הפעולה של גזע.

אחמד טיבי: למה אנשים נרתעים מהמילה גזענות למרות שמדובר בפעולות גזעניות?

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: המושג גזע הוא מושג מדומיין, נדמה לי שנוצר ב-1800, במאה ה-18, פלוס-מינוס.

אחמד טיבי: אז גזע הוא מושג מדומיין, מומצא.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: הוא גם מזכיר רתיעה של חלק מעמיתינו חברי הכנסת היהודים, או יהודים באופן כללי, מתקופת השואה, ששם דובר על גזענות ביולוגית, על דם יהודי, דם בעל מאפיין יהודי, ולכן כך קטלגו את היהודים, ומכאן הגזענות הקיצונית, הנאצית.

אחמד טיבי: שלוש הסיבות האלה, גם הרתיעה, גם ההשוואה לגרמניה הנאצית וגם העובדה שגזע הוא מושג מדומיין, גורמות לאנשים אולי משהו אחר.

אחמד טיבי: לכן הוצעה המילה הגזעה על-ידי פרופסור שנהב ואחרים, שהיא – – –

זהבה גלאון: פרופסור יהודה שנהב ויוסי יונה.

אחמד טיבי: יוסי יונה ויהודה שנהב.

ראובן ריבלין: – – – racism – איך הוא מתרגם את זה לאנגלית?

אחמד טיבי: racialization.

אחמד טיבי: הגזעה.

אחמד טיבי: שניהם ציינו את המושג הזה, וגם ציינו – אני גם מסכים אתם בהחלט, אני הקטן – את המעבר מגזענות ביולוגית לגזענות בעלת מאפיינים תרבותיים-חברתיים.

אחמד טיבי: למשל, אם מישהו אומר:

אחמד טיבי: מסעודה משדרות – מסעודה משדרות זה הביטוי למעמד הנמוך ביותר של צריכה טלוויזיונית.

אחמד טיבי: מסעודה משדרות; או מבחן בוזגלו – לכאורה זה מושג שמשתמשים בו אנשים בתקשורת, רגיל, אבל יש דבר שיותר מציין נחיתות של קבוצה בשל שיוך עדתי?

ראובן ריבלין: שופטי בית-המשפט העליון משתמשים בו.

אחמד טיבי: אז הנה, אני רוצה להתריס כנגד הביטויים האלה.

אחמד טיבי: ושים לב שאני עדיין בשלב שבו אני מדבר על יחס של יהודים אל יהודים.

אחמד טיבי: עדיין לא עברנו ליחס של יהודים לערבים.

אחמד טיבי: אני רוצה לצטט – אתה, אדוני היושב-ראש, ממפלגה חשובה, מפלגת העבודה, בפריימריז בין אהוד ברק לעמיר פרץ עלתה לשידור תומכת אהוד ברק ברשת ב' ואמרה שהתחרות היא בין טייס F-16 לבין נהג משאית.

אחמד טיבי: עכשיו, יכול להיות שיגידו: טוב, היא השוותה בין שני דברים תעבורתיים, גם טייס וגם נהג – –

ראובן ריבלין: – – –

אחמד טיבי: – – אבל יש מין צליל של גזענות או הגזעה באמירה הזאת.

ראובן ריבלין: לא יעלה על הדעת.

אחמד טיבי: לא יעלה על הדעת.

אחמד טיבי: ולכן – – –

משה מזרחי: אבל נהג משאית לא יכול לנטוש.

משה מזרחי: נהג "פנטום" נטש.

אחמד טיבי: אני מבקש לרשום את ההערה הזאת בפרוטוקול עם שני קווים מתחת.

אחמד טיבי: גם דברים שהרוב רואה כדברים נחוצים, למשל האפליה וההפרדה בבדיקות בנתב"ג בין קבוצות על רקע אתני; בין יהודים, שעוברים חלק, לבין ערבים פלסטינים, ערבים אזרחי מדינת ישראל, שנבדקים על בסיס קולקטיבי, על בסיס מאפיין.

אחמד טיבי: והטענה שרוב הישראלים, רוב הבית הזה, גם אנשים טובים, מקבלים – כי השב"כ חושב שבמבחן האמפירי הסיכוי גדול יותר שערבי יבצע פיגוע במטוס "אל על" מאשר יהודי, למרות שעד היום לא בוצע אף פיגוע כזה על-ידי ערבי בנתב"ג, גם לא במטוסי "אל על".

אחמד טיבי: לא בוצע.

יחיאל חיליק בר: נא לסכם.

אחמד טיבי: ולכן, יש כאן אמירה ברורה – לצד, למשל, יישובים קהילתיים, ועדת קבלה תרבותית.

אחמד טיבי: ההבדלה בין תרבויות כתנאי לסנן אנשים היא דבר שבבסיסו היא מעשה גזעני והגזעה על רקע מאפיינים תרבותיים.

אחמד טיבי: כאן זה המקום להזכיר את מה שאמרה חנה ארנדט בשנות ה-50 – –

יחיאל חיליק בר: רק לסכם, אדוני.

אחמד טיבי: – – בעקבות ההיסטוריה האירופית, שתיקונים והטלאות של חוקים, בחוק האזרחות דווקא, אינם מאפיינים של משטרים גזעניים.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו חיים כיום בחברה שבה הגזענות הפכה להיות "מיינסטרים", כאשר גזענים עברו מן הרחוב אל הממשלה.

אחמד טיבי: הם מייצגים אותה בעולם, הם מבטאים גזענות בראש מורם, בגאווה ישראלית טיפוסית, והגזען עדיין לא יודע כמה הוא גזען.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יחיאל חיליק בר: תשיב בשם הממשלה שרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל הוקמה – וכך גם נאמר במגילת העצמאות – כמדינה שהיא לא רק יהודית ודמוקרטית במובנים של ניסוחי לשון, אלא מדינה שמושתתת על עקרונות הצדק, השוויון והחירות.

ציפי לבני: כל מילה זה ערך בפני עצמו, ואנחנו צריכים לשמור על הערכים האלה.

ציפי לבני: זה לא סוד שאנחנו רואים תהליכים – שהם תהליכים שמאוד מטרידים גם אותי, אני מוכרחה לומר – שבהם איזו תחושה קולקטיבית לפעמים, או ציבורית, של חשש, של פחד, של פחד מאיומים מבחוץ, של הסכסוך הישראלי–פלסטיני שנכנס פנימה לתוך גבולותיה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אנטישמיות בעצם מזינה פחד בתוך החברה הישראלית, שמופנה, למרבה הצער – וזו תופעה שצריך להילחם בה – גם נגד חלקים בחברה הישראלית, חלקים שנתפסים חלשים, ובמונחים של הסכסוך הישראלי–פלסטיני זה מקבל ביטוי גם בפשעי שנאה וגם בהתנהלות מאוד מאוד בעייתית, גם על-פי תפיסתי, כלפי הציבור הערבי אזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: התופעה הזאת היא תופעה שבוודאי ההנהגה בישראל והחברה בישראל צריכות לפעול נגדה.

ציפי לבני: זה מנוגד מהותית לערכיה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ואני מסכימה ואני שמחה על הדיון הזה כאן, כי אני חושבת שאנחנו גם צריכים הרבה פעמים להסתכל במראה ולשים את המראה הזאת גם מול חלק מהחברה הישראלית, אולי אפילו ההנהגה הישראלית, שלא תמיד טורחים לעשות את זה.

ציפי לבני: ואנחנו שומעים הרבה מאוד צקצוקי לשון ומוטרדות מתופעות קיצוניות של גזענות או אנטישמיות בחלקים שונים באירופה, ורק השבוע חווינו, כעם, חוויה מאוד קשה עם אותו אירוע, עם אותו פיגוע; אנחנו רואים תופעות של עליית ימין קיצוני באירופה שפונה, יכול להיות, כלפי מיעוטים במקומות שם.

ציפי לבני: ואנחנו צריכים לזכור שכמדינה ריבונית אנחנו צריכים לדאוג לכל החלקים בחברה הישראלית, לשמור עליהם ולבער כל נגע או כל סימן של אפליה או גזענות.

ציפי לבני: על הרקע הזה, עם כניסתי לתפקידי כשרת משפטים בעצם יצאתי בקמפיין ופתחתי קו חם במשרד המשפטים שנותן סיוע ראשוני ומיידי בכל תלונה, ואף עודדתי את הציבור, או מי שחווה חוויה של אפליה או גזענות או מי שראה תופעה כזאת, לפנות.

ציפי לבני: זה לא מספיק רק לפנות, לאלה שחווים את התופעות, אל הקו החם, כי אני חושבת שגם עצימת עין, איזה עניין של "זה לא שייך לי", זו תופעה שצריך לטפל בה.

ציפי לבני: לכן, אני מקווה שגם ראיתם את אותו קמפיין נגד גזענות, שלוקח חלקים שונים – גם את העולה החדש וגם את הערבייה שעולה לאוטובוס.

ציפי לבני: ודווקא לקחנו את זה לא באירועים דרמטיים אלא בתופעות יומיומיות.

ציפי לבני: אני מוכרחה לומר שמבחינתי החלטתי לצאת בקמפיין הזה אחרי אותו אירוע ב"סופרלנד" של ימים לאלה וימים לאלה, ואין כניסה לערבים, ועוד כהנה וכהנה תופעות, ודווקא בחרתי להראות את הדברים של חיי היום-יום, שהם מאוד מקוממים, ולא תמיד הם מקוממים מספיק.

ציפי לבני: אין הכוונה להסתפק – – –

שמעון סולומון: – – – הבעיה המרכזית היא באמת באכיפה ובמסר של האחראים.

ציפי לבני: אז לכאן אני אומר – – –

שמעון סולומון: אוקיי.

ציפי לבני: התחלתי לומר שזה בוודאי לא מספיק, כי גם אם מישהו מתקשר, אם אין כלים – –

עפו אגבאריה: חינוך, חינוך.

ציפי לבני: – – מעבר לחינוך, שזה באמת דבר שצריך לפעול לרוחב – אבל אם אין כלים משפטיים לפעול נגד, אז זה עלול להישאר טלפון, שמישהו עונה בצד השני אבל לא נותן פתרון שהוא פתרון מערכתי.

ציפי לבני: ולכן, רק לפני שבוע עברה בכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק שיזמתי לתיקון חוק הפליה במוצרים, בשירותים, בכניסה למקומות ציבוריים, שקובע כעבירה פלילית ביזוי או השפלה של אדם במטרה למנוע ממנו לקבל מוצר או שירות ציבורי ולהיכנס למקום ציבור מחמת גזע, דת, קבוצה דתית, לאום, ארץ מוצא, מין, נטייה מינית, השקפה, השתייכות מפלגתית, מעמד אישי או הורות.

ציפי לבני: ההצעה קובעת – וזו הייתה התוספת לחוק, שהוא חוק קיים – שמי שיפנה לאדם באופן מבזה ומשפיל במטרה למנוע ממנו את אותה כניסה למקום הציבורי או את ההנאה מהשירות, יעבור עבירה פלילית שבצדה עונש של עד שישה חודשי מאסר ויבצע גם עוולה נזיקית שבצדה פיצוי ללא הוכחת נזק; זה דבר שאני בדרך כלל מאוד לא חובבת אותו, בדרך כלל אני מעדיפה שבתי-המשפט יפסקו, ויוכיחו – הצד הנפגע יוכיח – אבל כאן חשבתי שזו תופעה שצריך להילחם בה בכלים נוספים.

שמעון סולומון: – – – כשיש לנו בקריית-מלאכי אנשים שבאופן ברור, עם מצלמה, כתוב – – – רואים אותם ויזואלית, ואומרים: אנחנו לא נשכיר לכם בית, לא נמכור לכם בית, ולא עושים להם כלום, זה שום דבר.

שמעון סולומון: כל החוקים שאנחנו עושים, הם לא שווים את הנייר, כשאנחנו מחוקקים.

שמעון סולומון: הבעיה היא עם האכיפה.

שמעון סולומון: הבעיה היא – האם עד היום נכנס מישהו לכלא בגלל – – – גזענות?

שמעון סולומון: 15,000 שקל פסקו לא מזמן.

שמעון סולומון: זה מזיז לאיש עסקים שמכניס מיליונים?

שמעון סולומון: 15,000, 20,000 שקל – – –?

שמעון סולומון: בעיה.

שמעון סולומון: יש בעיה.

ציפי לבני: טוב, כן, אבל אנחנו צריכים לטפל בה.

ציפי לבני: אני האחרונה שהולכת לעצום עין מול הבעיה הזאת.

ציפי לבני: זו בעיה שמטרידה אותי כפי שהיא מטרידה אותך ואחרים.

ציפי לבני: לכן, א.

ציפי לבני: אנחנו גם מתקנים את החוק; ב.

ציפי לבני: המטרה של הקו החם הייתה לא שיהיה מישהו – זה לא קו חם מהסוג שבצד השני עונה מישהו ואומר "כן, אני מבין אותך", אלא זה קו חם שנועד גם, במקרה שבו על פניו העובדות המתוארות מייצרות עבירה, להעביר את אותו טלפון, את אותה שיחה, כתלונה ליועץ המשפטי לממשלה; ואני פניתי אליו באופן אישי כבר פעמיים, לדעתי, בחודשים האחרונים לגבי אירועים שפורסמו בתקשורת.

ציפי לבני: ביקשתי לטפל בהם ולבדוק אם הם עולים כדי עבירה פלילית, ואז, אם זה עולה כדי עבירה פלילית, אז בוודאי צריך להגיש את זה ככתב-אישום.

ציפי לבני: יש תופעות שהן תופעות חברתיות מאוד בעייתיות.

ציפי לבני: התופעה הזאת היא תופעה חברתית.

ציפי לבני: היא לא מכוונת, לצערי, רק כלפי עולים, היא מכוונת גם כלפי בני מיעוטים, היא מכוונת כלפי הציבור הערבי במדינת ישראל.

ציפי לבני: אנחנו חייבים להבין שבצד תחושת החששות, והסכסוך, והמצב מסביב, מדינת ישראל היא מדינה שהחזון המשותף שלה צריך להיות חזון ערכי.

ציפי לבני: אנחנו לא רק נגד אלה שנגדנו, אלא אנחנו גם בעד משהו שהוא משהו משותף ככל שניתן.

ציפי לבני: מאוד חשוב שבהקשרים האלה נזכור תמיד לומר, בצד אותן הצעות חוק שיש מדינת לאום כך או אחרת – זה לא יבוא, ואני לפחות לא אתן את ידי לאיזשהו תהליך שנועד לבודד ממרכיביה של המדינה, מזהותה ומהערכים שלה רק את העניין הלאומי, ולשים בצד או על שרפרף נמוך או באיזשהו מובן אחר את אותם עקרונות ערכיים – בעיני גם יהודיים אבל בוודאי גם דמוקרטיים – שמקנים שוויון לכל אחד ואחד מאזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: ושוויון זה לא רק אות ריקה בספר או בחוקתה העתידית של מדינת ישראל, אלא זה גם דבר שצריך להיאכף בהתאם לחקיקה שהיא חקיקה ספציפית שאותה אנחנו מקדמים.

ראובן ריבלין: במאמרו של זאב ז'בוטינסקי: שם ירווה לו מאושר – – –

ציפי לבני: "שם ירווה לו משפע ואושר/ בן ערב, בן נצרת ובני/ כי דגלי דגל טוהר ויושר".

ציפי לבני: אני אחסוך את המשפט האחרון על "שתי גדות ירדני".

ראובן ריבלין: המשפט האחרון הוא בעייתי ביותר.

ציפי לבני: מה זה?

ראובן ריבלין: המשפט האחרון הוא בעייתי ביותר.

עפו אגבאריה: עדיף לחסוך.

ציפי לבני: אז עצרתי לפני.

ראובן ריבלין: עד היום לא יודעים מה – – –

ציפי לבני: מה עד היום?

ראובן ריבלין: "יטהר שתי גדות ירדני" – יטהר ממה?

ראובן ריבלין: זאת אומרת, יש פה איזה קונפליקט.

ציפי לבני: לא.

ציפי לבני: אני חושבת שכמי שלא רק שרו את השירים אלא גם חונכו על ברכי תורתו, גם אני שותפה לעוול שנעשה ולחוסר ההבנה לערכים האלה.

ציפי לבני: אבל אתה יודע מה, חבר הכנסת ריבלין?

ציפי לבני: אולי זו גם ההזדמנות שלי לומר בהקשרים האלה שהלוואי שתנועתך או ממשיכי מי שמתיימר להיות ממשיך דרכו היה מאמץ את כל החלקים של התורה, כולל התפיסה – – –

ראובן ריבלין: אוה, אוה, אוה.

ראובן ריבלין: את דורשת – – –

ציפי לבני: לא, אתה שותף, אני יודעת – – –

ראובן ריבלין: – – –

ציפי לבני: יאמץ את כל החלקים, כולל התפיסה העמוקה של הכבוד לאחר, של השוויון, ויחיל אותה על כל חלקי החברה הישראלית כולה, ללא הבדלי – גם ללא הבדלי לאום.

ציפי לבני: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: מה את מציעה?

יחיאל חיליק בר: רק להסתפק בדברייך?

ציפי לבני: להסתפק בדברי, אני חושבת.

יחיאל חיליק בר: מקובל להסתפק בדבריה?

יחיאל חיליק בר: משה מזרחי?

משה מזרחי: – – –

יחיאל חיליק בר: מקובל.

יחיאל חיליק בר: עפו?

עפו אגבאריה: מקובל.

יחיאל חיליק בר: מקובל.

יחיאל חיליק בר: יש פה עוד מישהו מהמציעים?

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נסתפק בדברי השרה.

יחיאל חיליק בר: ציון יום הפרקינסון הבין-לאומי

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו, חברות וחברים, לציון יום הפרקינסון הבין-לאומי בכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מציינים את יום הפרקינסון הבין-לאומי במסגרת הצעות לסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הציע חברנו משה פייגלין – אני רק אומר שאתה הצעת.

יחיאל חיליק בר: הפרקינסון היא מחלה ניוונית של מערכת העצבים, המתקדמת באטיות ומלווה בהפרעות מוטוריות.

יחיאל חיליק בר: על-פי רוב, גיל ההתחלה של המחלה הוא 57 ומעלה, אם כי גורמיה השונים של המחלה עדיין לא הובהרו.

יחיאל חיליק בר: המחקר הרפואי במדינת ישראל נמצא בחזית המאבק בפרקינסון.

יחיאל חיליק בר: כך, למשל, התרופה "אזילקט", המוכרת כיום כתרופה המתקדמת ביותר הן לטיפול בסימפטומים של המחלה והן בעיכוב התפתחות המחלה, היא פרי פיתוח ישראלי.

יחיאל חיליק בר: תרופה זו פותחה על-ידי פרופסור מוסא יודעים, זוכה פרס אמ"ת, יליד טהרן, שלמד באוניברסיטת "מקגיל" בקנדה, ועלה ארצה בשנת 1977.

יחיאל חיליק בר: כיום התרופה מאושרת לשימוש במדינות רבות בארצות-הברית ובאירופה, אך בישראל היא עדיין איננה חלק מסל הבריאות.

יחיאל חיליק בר: מכיוון שמדובר במחלה הפוגעת במכלול איכות החיים של האדם ושל סביבתו הקרובה, יש צורך בהתייחסות כוללת למטופל ולבני משפחתו, בהדרכה, ליווי, הסברה ותמיכה.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שהדיון הנוכחי יעלה לסדר-היום את סבל החולים ובני משפחותיהם ויעזור לנו להקל על קשייהם הפיזיים והנפשיים.

יחיאל חיליק בר: לפנינו הצעות לסדר-היום מס' 3118, 3171 ו-3209.

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את המציע, חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, לדבר.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אגבאריה, ולבסוף ישיב השר סילבן שלום בשם שרת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך, ויישר כוח על ההצעה.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, תודה, ואולי, קודם כול, אני מבקש להודות לך.

משה זלמן פייגלין: אני מבין שזו הפעם האחרונה שאתה יושב על – –

יחיאל חיליק בר: לשנה זו.

יחיאל חיליק בר: לשנה זו.

משה זלמן פייגלין: – – הכיסא הרם והנישא הזה, לפחות לשנה הקרובה.

משה זלמן פייגלין: ואני חייב לומר שכמי שהכיר אותך בשולחן הנשיאות זו הייתה זכות גדולה, ואני שמח מאוד על ההיכרות הזאת ועל המשך הקשר הפורה בינינו.

יחיאל חיליק בר: הנה, הרווחת דקה.

אברהם מיכאלי: – – –

משה זלמן פייגלין: טוב, לעבור לדיון על הפרקינסון מדיון בנושא הגזענות אי-אפשר סתם כך.

משה זלמן פייגלין: ישבתי כאן והקשבתי לנאומים.

משה זלמן פייגלין: היה לי הרבה מאוד מה לומר ומה לחדש, אני חושב.

משה זלמן פייגלין: אבל שבו את אוזני דווקא דבריו – היה פה דיון אם יש בכלל דבר כזה גזעים; האם דבר כזה בכלל קיים.

משה זלמן פייגלין: יש מי שטוען שאסור להגיד: אני נגד גזענות, כי אם אני אומר שאני נגד גזענות, סימן שיש גזעים, ואז אני בעצם גזען.

משה זלמן פייגלין: היה פה איזשהו טיעון שכזה.

משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה להיכנס לתוך הדיון הזה, כי זה לא הנושא שלנו עכשיו.

משה זלמן פייגלין: אבל יש דבר אחד שברור שמדלג מעל פני כל הדיון הזה, ואלו המחלות.

משה זלמן פייגלין: מחלת הפרקינסון, כמו מחלות אחרות, לא אכפת לה אם אתה יהודי או ערבי, סיני או אמריקני, היא תופסת אותך.

משה זלמן פייגלין: אומנם הרופאים עצמם מזהים הבדלים ברגישויות למחלות בקרב, לא נעים לומר, קבוצות אתניות שונות או גזעים שונים – מי שיעז לומר זאת בצורה הזאת.

משה זלמן פייגלין: והדברים הללו גם כן נשאלים, ואולי זו התשובה לידידי חבר הכנסת שמעון סולומון, שניסה לטעון שהדבר הזה לא קיים.

משה זלמן פייגלין: אבל ודאי שכל האנושות כולה חווה את העניין.

משה זלמן פייגלין: אני התוודעתי למחלת הפרקינסון באופן האישי ביותר: אשתי חלתה במחלה עוד לפני שהייתה בת 40, עוד לפני גיל 40.

משה זלמן פייגלין: היינו שנינו אנשים צעירים, אפשר לומר בתחילת דרכנו, והנה נוחת – ובהתחלה בכלל לא הבנו מה קורה, מה הבעיה בכלל.

משה זלמן פייגלין: כלומר, המערכת הרפואית לא ידעה אפילו לאבחן את המחלה.

משה זלמן פייגלין: אשתי נשלחה לרופא כתף, ולרופא שרירים, ולרופא ברך, ולכל מיני.

משה זלמן פייגלין: הרופאים – בסוף, מי שהציע לה אולי לפנות לנוירולוג היה בכלל רופא שיניים שטיפל בבן שלי, ובזווית העין היה לו את החוש המיוחד הזה – לא לכל הרופאים; החוש האמנותי הזה, אני אומר, שלא אצל כל הרופאים ישנו, לומר לאשתי: אני חושב שכדאי שתראי נוירולוג.

משה זלמן פייגלין: ואז התבשרנו את הבשורה המרה.

משה זלמן פייגלין: ורק מן הסיפור האישי המסוים הזה אנחנו מבינים שיש בעיה קשה של מודעות, לא רק בקרב החולים אלא גם בקרב הרופאים.

משה זלמן פייגלין: עד היום ישנו מצב שבו – היום הוצגה – היום אנחנו ביום הפרקינסון בכנסת, תכף נדבר עליו קצת.

משה זלמן פייגלין: באחד הדיונים שניהלנו היום הציגה ד"ר שלזינגר, רופאה שבאה לדיון, מכתב ממנהל מחוז בביטוח הלאומי ששולל או מפחית מזכויותיו של חולה פרקינסון, משום שהוא טוען: אני חושב שיש שיפור במצבך.

משה זלמן פייגלין: לומר על חולה פרקינסון שיש לו שיפור במצב זה כמו לומר לנכה, לקטוע רגל: הנה, הרגל שלך מתחילה לצמוח בחזרה; אתה זכאי לפחות נקודות, אחוזי נכות.

משה זלמן פייגלין: כי הרי מחלת הפרקינסון היא מחלה ניוונית שמתקדמת, לצערנו הרב, רק לכיוון אחד.

משה זלמן פייגלין: והנה, רופא מחוזי שאפילו את העובדה הזאת לא מכיר ולא מבין – מה שכל מי שטיפה מכיר את נושא הפרקינסון מכיר ויודע.

משה זלמן פייגלין: כתוצאה מהעניין הזה פנו אלי חולים במחלה שהתארגנו במסגרת עמותת חולי הפרקינסון בישראל ואמרו לי: תשמע, אתה האיש שלנו בכנסת.

משה זלמן פייגלין: אתה נוגע בעניין הזה, ואנחנו רוצים שתקום שדולה בכנסת.

משה זלמן פייגלין: כי המחלה הזאת, כמה שזה נשמע מוזר, צריכה יחסי ציבור בקרב המערכת.

משה זלמן פייגלין: זאת מחלה שכפי שהסברתי עכשיו, מהדוגמה הקטנה שנתתי, לא נותנים לנו את הפתרונות.

משה זלמן פייגלין: כמובן, הרגשתי חובה מוסרית ובסיסית להסכים לעניין הזה.

משה זלמן פייגלין: לא כל כך האמנתי בתוך-תוכי שהעניין יועיל, אבל אמרתי: טוב, אני לא יכול להגיד לא.

משה זלמן פייגלין: והקמנו את השדולה הזאת בכנסת.

משה זלמן פייגלין: ואני חייב לומר שאחרי פחות משנה – אני לא צפיתי ואני לא האמנתי עד כמה תהיה ההצלחה גדולה.

משה זלמן פייגלין: אני חייב לומר שהכנסת והמנגנונים השונים נתנו יד בכל מה שביקשנו, או ברוב הדברים שביקשנו.

משה זלמן פייגלין: ובאמת, היו כבר כמה וכמה מפגשים של השדולה, בהשתתפות שרת הבריאות, בהשתתפות גורמים במשרד הבריאות.

משה זלמן פייגלין: ישבנו גם עם מנכ"ל הביטוח הלאומי.

משה זלמן פייגלין: היום גם הייתה ישיבה – היום זה כבר הפך להיות מפגישות של שדולה, לא רק פגישה של שדולה, גם פגישה חגיגית, אפשר לומר, עם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ובכלל, יום לציון הנושא בכנסת.

משה זלמן פייגלין: ואין ספק שהפעילות הזאת מתוך הבניין הזה שדרגה בצורה משמעותית את המודעות למחלה הזאת, גם בקרב החולים, שהבינו למה הם יכולים לצפות מן המערכת, וגם בקרב הממסד הרפואי, והיד עוד נטויה.

משה זלמן פייגלין: ישנן עוד בעיות קשות מאוד ועוולות קשות שהתוודענו אליהן היום.

משה זלמן פייגלין: אנחנו בהחלט בדרך הנכונה.

משה זלמן פייגלין: לכך נועד היום הזה.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לומר תודה, אדוני היושב-ראש, על ציון היום הזה לכל העוסקים במלאכה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פייגלין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו ישיב השר סילבן שלום בשם שרת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: חמש דקות, אדוני.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, קודם כול, אני מודה לחבר הכנסת משה פייגלין שהעלה את הנושא הזה, כי בשבילי – כל נושאי הבריאות קרובים ללבי, היות שעבדתי במערכת הזו מעל 30 שנה; 34 שנה.

עפו אגבאריה: כנראה זה להבדיל בין הנושא הזה שעכשיו אנחנו דנים בו לנושא הקודם; אולי הנושא הקודם פוגע בערבים, אתיופים ומזרחים במדינת ישראל, ובאירופה זה פוגע במוסלמים וביהודים, אבל המחלות, הן פוגעות בכל בן-אדם, ללא הבדלי דת, גזע ומין.

עפו אגבאריה: ובמיוחד, אם יש מחלות מסוימות שיש להן איזשהו קוד גנטי מסוים של אוכלוסייה מסוימת, אז המחלה הזאת, שהיא מחלת מערכת העצבים המרכזית, אין לה כתובת.

עפו אגבאריה: ולא רק שאין לה כתובת, כמו כל המחלות שפוגעות במערכת העצבים המרכזית, כמעט אין לה טיפול, והטיפול סימפטומטי, רק בתופעות מסוימות.

עפו אגבאריה: זה כמו באלצהיימר, באפילפסיה וכל מיני.

עפו אגבאריה: אי-אפשר, אנחנו לא יכולים לרפא אותה.

עפו אגבאריה: אבל גם יש פן אחר למחלה הזאת, ואנחנו יודעים – בדיוק מה שאמר חבר הכנסת פייגלין – שכנראה אין מספיק מודעות לעניין.

עפו אגבאריה: שהרופאים ילכו ללמוד את המקצוע הזה.

עפו אגבאריה: כי ללכת להיות רופא נוירולוג – אתה יודע שאתה לא יכול לטפל ולא יכול לרפא את הבן-אדם, אז אין לך את הסיפוק, וכל החיים אתה צריך להיות אתו בקשר, להחליף מתרופה זו לתרופה אחרת, מתרופה אחרת לתרופה שלישית, וזה דבר מאוד מתסכל.

עפו אגבאריה: אבל מה שמתסכל עוד, שאין הכוונה ממשרד הבריאות, והייתי מערב גם את הסתדרות הרופאים בזה שאנחנו חייבים לשפר את המצב בצורה כזאת שנרתום לא רק רופאים אלא גם התמחויות במקצועות האלה, כדי שיהיו יותר מקצוענים.

עפו אגבאריה: הדבר השני – אנחנו יודעים שרוב הטיפול במחלות האלה הוא יותר עזרה במקצועות פארה-רפואיים, ובמקום להתחיל כל פעם להחליף תרופות חדשות והמצאות של תרופות, שבסופו של דבר המרוויח היחידי מהן זה חברות התרופות ולא החולה, לאפשר לחולים האלה – כבר בשלבים הראשונים המוקדמים לאבחן אותם, לטפל בהם מבחינת טיפול פיזיותרפיה או ריפוי בדיבור, וזה דבר שכמעט לא קיים במערכת הבריאות שלנו.

עפו אגבאריה: במערכת הבריאות קיים טיפול טוב או מעקב, שיכול להיות אולי קצת יותר מקצועי במרכז הארץ.

עפו אגבאריה: אדוני השר הממונה על הנגב והגליל, אני אומר לך שלא בגליל ולא בנגב – אין אפילו מרפאה אחת שמטפלת בפרקינסון, אין.

עפו אגבאריה: מי שצריך טיפול, אם הוא מקריית-שמונה, מאילת, מבאר-שבע או מנצרת, צריך להגיע לאיכילוב או לתל-השומר או לאחד המרכזים הרפואיים הגדולים.

עפו אגבאריה: אנחנו מציינים את היום הזה כי אנחנו רוצים לפנות גם לממשלה, גם למשרד הבריאות, גם למשרד האוצר וגם להסתדרות הרפואית: אפשר אחרת, אפשר לעשות משהו לטפל באוכלוסייה הזאת; וזאת לא אוכלוסייה קטנה: יש כ-30,000 נפגעי פרקינסון במדינת ישראל, וזה המון, ואין את הטיפול.

עפו אגבאריה: ככל שנקדים ונטפל באנשים האלה בטיפול תומך, טיפול-עזר, כמו שהזכרתי, כמו פיזיותרפיה וכל המקצועות הנלווים, ככה נחסוך בחיי האדם – ואיכות חיי האדם – וגם בהוצאות על תרופות.

עפו אגבאריה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אגבאריה.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר סילבן שלום ישיב בשם שרת הבריאות, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אני לא יודע למה אתה מסיים.

סילבן שלום: מה זה?

סילבן שלום: רוטציה כאילו?

יחיאל חיליק בר: רוטציה.

סילבן שלום: אז אני מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.

יחיאל חיליק בר: אחזור עוד שנה, בעזרת השם.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

סילבן שלום: אין ספק שהפגנת כאן נועם הליכות ונימוס וטיפול הוגן, ואני רוצה לברך אותך על כך, ולברך את חבר הכנסת פייגלין על העלאת הנושא, והגילוי והפתיחות שבהם דיברת על הנושא הזה מנקודת מבט אישית.

סילבן שלום: חבר הכנסת אגבאריה, בהיותך רופא, אתה מכיר את הנושא הזה מקרוב, ואתה יודע שיש בעיה מאוד קשה, כי, כמו שאמר חבר הכנסת פייגלין, מדובר ב-one way ticket; לצערנו הרב, זה הולך רק לכיוון אחד.

סילבן שלום: המחלה הזאת, למען האמת, מוכרת כבר 200 שנה, והיא המחלה הניוונית השנייה בשכיחותה במוח לאחר אלצהיימר.

סילבן שלום: ציינת נכון, חבר הכנסת אגבאריה, שבישראל מאובחנים כ-30,000 איש כלוקים בפרקינסון, אבל הבעיה היותר-קשה היא שכל שנה מתווספים עוד 3,000 חולים, וזה מספר מאוד מאוד גדול.

סילבן שלום: המחלה, לצערנו, עדיין חשוכת מרפא.

סילבן שלום: עם זאת, קיימים טיפולים רבים העשויים להביא מזור, גם אם זמני, לחולי פרקינסון רבים.

סילבן שלום: לצד תרופות ותיקות ויעילות ישנם טיפולים חדשים מתקדמים ויעילים, כגון גירוי מוחי עמוק, אשר נכנס בשנת 2005 לסל הבריאות, או משאבת "אפומורפין", אשר גם היא נכללת בסל הבריאות מאז שנת 2013.

סילבן שלום: בסך הכול, בחמש השנים האחרונות הוכנסו לסל תרופות וטכנולוגיות בעלות של מעל 16 מיליון שקל רק לנושא זה.

סילבן שלום: בעולם וגם בארץ מתקיים מחקר רפואי ענף בנושא מחלת הפרקינסון.

סילבן שלום: מחקר זה מביא להתפתחויות חדשות בשיטות אבחון לפרקינסון כבר בשלבים המוקדמים, לעתים עוד לפני הופעת הסימנים הניכרים בבדיקה הרפואית.

סילבן שלום: גם בכל הקשור לשיטות הטיפול בפרקינסון ישנה התקדמות בטכנולוגיות, כגון טיפול במציאות מדומה, אשר נמצא כבר בשימוש, או בהשתלות תאי גזע, אשר עדיין במחקר.

סילבן שלום: גם בתחום אספקת שירותי הרפואה חלה התקדמות בשנים האחרונות.

סילבן שלום: לאחרונה הוכרו כמה מכונים לטיפול בהפרעות תנועה, וביניהן גם במחלת פרקינסון, בבתי-החולים שיבא, איכילוב, "הדסה עין-כרם", רמב"ם ו"כרמל".

סילבן שלום: בנוסף פועלות מרפאות המתמחות בפרקינסון ובמחלות תנועה אחרות בבתי-חולים אחרים, כגון ברזילי, קפלן, בילינסון ומאיר.

סילבן שלום: מרכזים אלה מהווים את חוד החנית בטיפול בחולי פרקינסון, והוא מתבצע, בנוסף להם, במרפאות הנוירולוגיות השונות בבתי-החולים ובקופות-החולים.

סילבן שלום: מרכזים אלה משמשים כבר כיום כמוקדי הכשרה מתקדמת של רופאים נוירולוגים מומחים בטיפול במחלות תנועה, ובמחלת פרקינסון ביניהן.

סילבן שלום: מומחים אלה יהוו את מוקד הידע שסביבו יצמחו מרפאות ייעודיות לטיפול בפרקינסון גם בפריפריה.

סילבן שלום: מחלת הפרקינסון עשויה להטיל עול כבד על החולה ועל הסובבים אותו.

סילבן שלום: החשש מהתקדמות המחלה, הפגיעה בתפקוד והתלות באחר, בעיקר בשלבי המחלה המתקדמים, עלולים לגרום למטופל סבל רב.

סילבן שלום: לטיפול הרפואי יש השפעה רבה על הקלת סבל זה, הן בטיפולים המשנים את הסתמנות המחלה ומעכבים את התקדמותה, והן בטיפול תומך, המשפר תפקוד בתמיכה נפשית וסוציאלית.

סילבן שלום: לנוכח הצפי להזדקנות האוכלוסייה ולעלייה בשכיחות של מחלות כרוניות דוגמת פרקינסון, ניצבים בפני משרד הבריאות אתגרים רבים.

סילבן שלום: בין האתגרים של מערכת הבריאות ניתן למנות שיפורים בטיפול הרפואי, כולל הכנסת טיפולים נוספים בפרקינסון ובתופעות הנלוות לו, לסל התרופות; שיפור המענה בטיפול תומך, כגון פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק ממושכים, או טיפול פסיכולוגי תומך; ביסוס המכונים לטיפול במחלות תנועה הקיימים והקמת מרכזים רב-תחומיים ייעודיים גם בפריפריה; קידום מחקר לשיפור הטיפול ואיכות החיים של חולי פרקינסון ועוד.

סילבן שלום: המשרד מטפל ופועל לעמוד בפני אתגרים לא פשוטים אלה.

סילבן שלום: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: מציע?

סילבן שלום: להעביר את זה לוועדת הבריאות.

עפו אגבאריה: כן.

יחיאל חיליק בר: ועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: אתם מסכימים?

משה זלמן פייגלין: – – –

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נצביע על העברת הנושא לוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד יהיה בעד העברתה לדיון בוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעות לסדר-היום בנושא ציון יום הפרקינסון הבין-לאומי תעבורנה לדיון בוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/539).

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לסעיף האחרון על סדר-היום: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 13) (הוספת יום חופשה ביום האזכרה הפרטית), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת ראובן ריבלין, שיעלה להציג את החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת שמונחת לפניכם, עברה כבר את הקריאה הטרומית, והיא היום מובאת לקריאה ראשונה על מנת לאפשר כבר לסיים את הדיון בה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: ההצעה נולדה בעקבות פנייה של אחות שכולה אשר אחיה נפל במלחמת לבנון השנייה.

ראובן ריבלין: אותה אישה ביכתה באוזני על כך שאינה זכאית להיעדר מעבודתה ביום הזיכרון הפרטי של אחיה בלי ששכרה ייפגע.

ראובן ריבלין: לדאבוננו, לכל חלל במערכות ישראל ובפעולות האיבה ישנם שני ימי זיכרון: האחד – לאומי, בד' אייר, ערב יום העצמאות, ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ופעולות האיבה; השני – פרטי אישי ומשפחתי, ביום שבו נפל מי שנפל במילוי תפקידו או בפעולת טרור.

ראובן ריבלין: בשני המועדים הללו מתייחדת המשפחה עם זיכרון יקירה בטקסי זיכרון ואבל פרטיים.

ראובן ריבלין: ואולם, ביום הזיכרון הלאומי מכירה המדינה בחובתה ומאפשרת לבני המשפחה להיעדר מהעבודה ביום זה בלי שייפגע שכרם, ואילו ביום הזיכרון הפרטי שהוא יום נפילת החלל אין החוק מאפשר זאת.

ראובן ריבלין: מסתבר שהצעה דומה הוגשה גם בכנסת השבע-עשרה על-ידי חברים רבים מסיעות הבית, וביניהם רן כהן וזהבה גלאון, אריה אלדד וחיים כץ, דוד רותם ויולי אדלשטיין מכובדנו יושב-ראש הכנסת דהיום, ועוד רבים אחרים.

ראובן ריבלין: ואולם, למרות תמימות הדעים הפוליטית ההצעה לא קודמה.

ראובן ריבלין: הצעה זו היא באמת מהרמה ההומניטרית מחויבת המציאות, ומטרתה לאפשר למשפחות השכולות להיעדר מעבודתן ביום הזיכרון הפרטי על מנת להתייחד עם זכר יקיריהן.

ראובן ריבלין: ניתן, נדמה לי, גם בקריאה שנייה ושלישית ליישם הצעה זו במנגנונים שונים תוך חלוקת האחריות בין המעסיקים, המדינה והמשפחה, אך ברור שהמדינה איננה יכולה להתעלם עוד מעניין זה לגבי אלו אשר נפלו גם על הקמתה וגם על ביטחונה.

ראובן ריבלין: יהי זכרם ברוך, ואני מקווה מאוד שהכנסת תאפשר להעביר זאת בקריאה ראשונה על מנת שנוכל להכינה לקריאה שנייה ושלישית ללא כל עיכוב נוסף.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ריבלין, על הצגת החוק.

יחיאל חיליק בר: ישנה רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב ליפמן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו נראה מי נמצא ומי לא, אבל יש רשימה של דוברים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, כמובן, אני תומך בחוק.

דב ליפמן: רציתי פשוט לעלות ולהגיד שני דברים.

דב ליפמן: קודם כול – זה מעורר השראה לראות שחבר הכנסת ריבלין, אחרי המון שנים בבית, עדיין יוזם חוקים, וחוקים מאוד חשובים לכלל.

דב ליפמן: רציתי לשבח אותו.

ראובן ריבלין: אנחנו נבחרנו בשביל זה.

דב ליפמן: נכון, אבל זה לא דבר שכולם, אני חושב, עומדים ברמה שלך בזה.

דב ליפמן: גם רציתי לשבח את היושב-ראש.

דב ליפמן: במשך שנה וחצי אני זכיתי לשבת פה ולראות איך אתה ניהלת את הדיונים באופן מאוד מכובד.

דב ליפמן: אין לי ספק שמי שישב במקומך גם יהיה כך, אבל מגיעים לך שבחים ותודה רבה מכולנו.

יחיאל חיליק בר: תודה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בהחלט נמשיך ככה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן שי – איננו נמצא; חבר הכנסת משה גפני – איננו נמצא; חבר הכנסת אייכלר – אינו נמצא; חבר הכנסת יצחק כהן – איננו נמצא; חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא; אראל מרגלית – לא נמצא; חבר הכנסת מאיר פרוש – לא נמצא; חבר הכנסת אליעזר מוזס – לא נמצא; עיסאווי – ירד; חבר הכנסת כבל – לא נמצא; חבר הכנסת ליצמן – לא נמצא; חבר הכנסת חנין – לא נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, אכן נמצא.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין, שבהצעת החוק חופשה שנתית הוא מביא את החשיבות של עוד יום של חופש שאפשר לתת לאותם קרובי משפחה, אחים ואחיות.

נסים זאב: אגב, אני רוצה להזכיר לך ששנים במערכות ישראל לא היו מזכירים אחים ואחיות.

נסים זאב: היו אומרים: הורים, בנים.

ראובן ריבלין: אנחנו שינינו – – –

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: אז אני אומר, השינוי צריך להיות גם בסעיף הזה, ובעצם זה משלים את הפאזל.

ראובן ריבלין: יש פעמים שאנחנו מצביעים יחד – – –

נסים זאב: לא, אני אומר ששנים זה לא היה.

נסים זאב: זאת אומרת, אחים ואחיות לא היו בגדר – – –

ראובן ריבלין: אנחנו – – –

נסים זאב: שתחושת השכול – כאילו זה קשור וקרוב אליהם כל כך.

ראובן ריבלין: נכון, נכון.

נסים זאב: ובאמת אנחנו רואים שכן.

נסים זאב: ואתה רואה אותם בעצרות, איך שהם משתתפים.

ראובן ריבלין: היום מי שנפל אפילו במלחמת ששת הימים כבר אין לו הורים; יש רק אחים ואחיות או בנים, בנות.

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: בנים או בנות – זה ברור.

נסים זאב: זה קרוב מספר אחת.

נסים זאב: אוקיי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ודאי שאתמוך, ואני מעריך ומוקיר את הרגישות של חבר הכנסת רובי ריבלין, שבוודאי גם הצעת החוק – היא תפורה עליו, כמו שאומרים.

נסים זאב: אבל אני רוצה להתייחס לדבר נוסף.

נסים זאב: פה מטיפים לנו מוסר על יום הגזענות ברחבי העולם, ואני אומר למדינת ישראל: טול קורה מבין עיניך.

נסים זאב: אם היום עומד השר לפיד, יאיר לפיד, וביום שאנחנו מציינים את יום הגזענות הוא מצהיר ואומר בכנס של עורכי-דין באילת: "הדבר האמיתי שקרה כאן הוא שהריבון חזר להיות ריבון, שאנו אומרים לחרדים: אלו הערכים שלנו ועליכם לקבלם" – בעצם השר לפיד הוריד את המסכה מעליו, אשר שימשה אותו בגזירות הכלכליות והחברתיות נגד החרדים, והודה שכל כוונתו האמיתית היא לא כיסוי גירעון של מדינת ישראל אלא הנדסה חברתית.

נסים זאב: הוא רוצה להנדס אותנו, לשנות את מנהגי המורשת של הציבור החרדי, להפוך אותם לאזרחים לפי התבנית שהוא קובע.

נסים זאב: ההתנהלות של השר היא גזענית במובן הקלאסי של המונח, מנוגדת לערכי התרבות האוניברסליים המקובלים במדינות דמוקרטיות, במיוחד לפי החלטות האו"ם בנושא של הגנה על ערכי מורשת תרבותית.

נסים זאב: אגב, יש לי גם הצעת חוק בנושא הזה.

נסים זאב: אולי זה יכול קצת לבלום את ההסתה מתוך הבית הזה.

נסים זאב: פעילות כזאת נגד אזרחים יהודים על-ידי שר בממשלה בכל מדינה אחרת הייתה גוררת תגובות חריפות, אפילו תביעה על-ידי הממשלה לבטל את המשך כהונתו כשר.

נסים זאב: היום, אדוני היושב-ראש, דיברנו ארוכות על נושא האנטישמיות, שהדה-לגיטימציה מובילה לאנטישמיות והאנטישמיות מובילה לטרור, ולכן אנחנו צריכים, קודם כול, לעסוק במקורות של הדה-לגיטימציה במימון, בחמצן של אותם ארגונים, לחשוף את פרצופם האמיתי – המתחזים כארגונים ציוניים.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: את פרצופו האמיתי של השר, כאילו הוא הדגל שמוביל את הציונות – זה אותם האנשים, אחד מהם, שהוא, באותו מטבע, באותו נוסח ובאותו לשון, הוא לא פחות מהימין הקיצוני שנמצאים היום באירופה.

נסים זאב: לצערנו הרב, ה-25%, אותם האנטישמים שנמצאים באירופה והימין הקיצוני, זה דבר שאנחנו קראנו לו הבוקר "רעידת אדמה", ואנחנו תמיד מזדעזעים במקרה כזה ובמקרה אחר – מה שהיה בטולוז ועכשיו בבלגיה.

נסים זאב: צריך להבין שזה לא מתחיל באיזה טרוריסט שבא לשם טרור; זה בא בהדרגה, שנאת האחר, וזה עולה בהדרגה.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, מכיוון שהזמן שלי נגמר, אני אסיים ואומר שאני לא אשכח את מה שאמר יאיר לפיד ערב כניסתו לממשלה.

נסים זאב: הוא אמר: אני הייתי רוצה לראות במוזיאון, או כשאני הולך לגן-החיות, לבוא עם בני ולומר: כך היה נראה בהיסטוריה האיש החרדי.

נסים זאב: אני אומר לך שההיסטוריה הזאת תישאר לעד ולעולמי עולמים.

נסים זאב: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת זאב.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מעוניין להגיב.

ראובן ריבלין: – – – לעניין הגזענות השתתפתי – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצבעה על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע על החוק.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 13) (הוספת יום חופשה ביום האזכרה הפרטית), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: בעד – 8, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 13), של חבר הכנסת ריבלין, עברה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יישר כוח ומזל טוב.

ראובן ריבלין: כבוד השר, תודה רבה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: והיא מוחזרת לוועדת ערו"ב, כמובן, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: אני מתנצל.

יחיאל חיליק בר: לפני שננעל – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת אלעזר שטרן, איציק שמולי, רוברט אילטוב ויוני שטבון בנושא: קביעת קריטריונים לסל מוצרים לחיילי הסדיר; מסקנות אותה ועדה, ועדת הכספים, בעקבות דיון בהצעה של חברי הכנסת מיכל בירן, מיכל רוזין, דב חנין ומשה גפני בנושא: שינוי כלל ההוצאה – לולאת חנק לתקציבים חברתיים.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ח באייר התשע"ד, 28 במאי 2014, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.