ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 132, 2014-05-12 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ב באייר תשע"ד, 12 במאי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת ואת כנס הקיץ של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים החוזרים לכולם ושיהיה לנו כנס מוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: בפתח הישיבה, לפני שאנחנו נעבור להודעה של מזכירת הכנסת, מכיוון שהעניין נוגע ישירות למוסד הזה ולחברי הכנסת ומכיוון ששמענו בימים האחרונים אלף ואחת תיאוריות שונות בנושא, אני רוצה לחזור על דברי שאמרתי בנשיאות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: פתחתי לפני שעה קלה בהתייעצויות עם כל המועמדים שהכריזו על רצונם להתמודד על תפקיד נשיא המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, הנשיא הנוכחי שמעון פרס מסיים את תפקידו באופן רשמי ב-27 ביולי שנה זו.

יולי יואל אדלשטיין: חודש לפני זה על-פי החוק צריך להיות לנו נשיא נבחר, הנשיא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, במהלך השבוע הבא, לאחר קיום חובת ההתייעצות עם נשיאות הכנסת, נכריז על תאריך מדויק לבחירות לנשיאות על מנת שגם אתם כבוחרים וגם הנבחרים או המתמודדים יוכלו להיערך בהתאם לתקנון ולחוק, ושיהיה בוודאי בהצלחה לכולנו בתהליך החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון מס' 3) (אי-גילוי חוות דעת מומחה), התשע"ד–2014, של חברות הכנסת אורלי לוי אבקסיס ושולי מועלם-רפאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2420/19 וכלה בהצעת חוק פ/2479/19 – הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – זכות לנוכחות הורה בעת טיפול ביילוד), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, אורלי לוי אבקסיס, אורית סטרוק, יפעת קריב, איילת שקד, שולי מועלם-רפאלי, פנינה תמנו-שטה, קארין אלהרר ושמעון אוחיון; הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי גבעת-עמל, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – החרגת הכנסה מעבודה או ממשלח-יד ממבחן ההכנסה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, מיכל בירן, סתיו שפיר, מיכל רוזין, שולי מועלם-רפאלי, גילה גמליאל ואראל מרגלית; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הסכמה מדעת של קטין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, עדי קול, אורלי לוי אבקסיס, עמרם מצנע, מירי רגב ומשה מזרחי; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – ליווי על-ידי איש מקצוע מטעם המשפחה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק העונשין (תיקון – הזנחת מושגח ללא הודעה מוקדמת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, מירי רגב, חיים כץ, רינה פרנקל, שולי מועלם-רפאלי, יעקב אשר ואלעזר שטרן; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – סמכות לבתי-דין לדון בנושא ערכי הזהות היהודית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק העמותות (תיקון – הסדרת מעמדן של אגודות עות'מאניות כעמותות רשומות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה מזרחי, מרב מיכאלי, דב ליפמן, משה זלמן פייגלין, נחמן שי ואלעזר שטרן; הצעת חוק העמותות (תיקון – הסדרת מעמדן של אגודות עות'מאניות כעמותות רשומות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ומיקי רוזנטל; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – תשלום שכר לעובדי מדינה לפי תפקיד), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג' וגילה גמליאל; הצעת חוק הקאדים (תיקון – המשנה לנשיא בית-הדין השרעי לערעורים), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון, דב חנין, באסל גטאס, אורי מקלב, תמר זנדברג, נחמן שי, מיכל רוזין, מרב מיכאלי, איציק שמולי ומשה מזרחי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בעת אשפוז), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, אורי מקלב, אברהים צרצור, באסל גטאס, דב ליפמן, אילן גילאון, מרב מיכאלי, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר ומיכל רוזין; הצעת חוק הנוטריונים (תיקון – ביטול תעריף מינימום לשירות נוטריוני), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (קדימות שכר עבודה וגמול תעסוקה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הגדרת צמח הקנבוס), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק פדיון שבויים וחטופים, התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול אפשרות להארכה אוטומטית של עסקה לתקופה קצובה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, חיים כץ, איתן כבל, רות קלדרון, דוד צור, איציק שמולי, בועז טופורובסקי, אבישי ברוורמן, עמר בר-לב, מרב מיכאלי, דב ליפמן ודב חנין; הצעת חוק החברות (תיקון – צמצום פערי השכר במשק), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לאכיפת רישום רכב הרשום במדינת חוץ לאחר תום תקופת הפטור), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, בועז טופורובסקי, רות קלדרון, רינה פרנקל, יפעת קריב, שמעון סולומון, פנינה תמנו-שטה ומרב מיכאלי; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – חובת עיקור כלבות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, יפעת קריב, רות קלדרון, מירי רגב, איתן כבל, נחמן שי ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק ביטוח רכב מנועי (ביטוח בתנאי תחרות מבוקרת,

ירדנה מלר-הורוביץ: הסדרים לתקופת מעבר והוראות לעניין "אבנר") (תיקון – הנחה בתעריף הביטוח לשומרי שבת וחג), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – חובת עריכת מכרז סגור בחלוקת מגרשים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום פסיקה בענייני משפחה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יריב לוין, אלעזר שטרן, איילת שקד ורות קלדרון; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק פינוי ובינוי (פיצויים) (תיקון – פנייה להליך גישור), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איציק שמולי ואורי מקלב; הצעת חוק הרשות למתן שירותי השגחה ופיקוח על הכשרות, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לאם חד-הורית), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תקרה לתשלום עבור תרופות למשפחה שבה יותר מאדם אחד חולה במחלה כרונית), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק דחיית שירות לתלמידי מכינות קדם-צבאיות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, עמרם מצנע, אורלי לוי אבקסיס, איילת שקד, יוני שטבון, עמר בר-לב, גילה גמליאל, שמעון סולומון, שמעון אוחיון, שולי מועלם-רפאלי, ניסן סלומינסקי, יריב לוין, צחי הנגבי וזבולון כלפה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, מירי רגב, יפעת קריב, עליזה לביא, רינה פרנקל, רות קלדרון, אורלי לוי אבקסיס, מאיר שטרית, איילת שקד, שולי מועלם-רפאלי, משה מזרחי ועדי קול; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון בחישוב ההכנסה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – מתן היתר או רישיון מטעמים הומניטריים מיוחדים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, מסעוד גנאים ואברהים צרצור; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – שינוי הגיל לקבלת היתר לשהייה בישראל),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, מסעוד גנאים ואברהים צרצור; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת החברים במועצה דתית), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – דואר זבל), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול ומיקי רוזנטל; הצעת חוק המים (תיקון – איסור ניתוק אספקת מים לצרכן נזקק), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (חובת מתן עודף ברכבת מקומית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון אחיד להסדרי חניה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, דוד צור, זבולון כלפה, נחמן שי, מירי רגב, דב ליפמן ומשה מזרחי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן מחוץ לישראל), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פנייה מקדימה בעסקת מכר מרחוק), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, אורלי לוי אבקסיס וחיים כץ; הצעת חוק לקידום ולהגנת העיתונות הכתובה בישראל, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, רוברט אילטוב, איילת שקד, אלעזר שטרן, אריאל אטיאס, יצחק וקנין, יצחק כהן, אילן גילאון ויואל רזבוזוב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הפקרת נפגע בעת נהיגה בשכרות), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ביטול עמלה בגין שינוי יום פירעון להלוואה לדיור והגבלת גובה עמלה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור עישון ברכב שנמצא בו קטין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ודוד אזולאי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גודל ספרות האגורות במחירי טובין או שירותים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק הספקת חשמל (הוראת שעה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, בנימין בן-אליעזר,

ירדנה מלר-הורוביץ: שלי יחימוביץ, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, איציק שמולי, אבישי ברוורמן, מיכל בירן, משה מזרחי, איתן כבל ויצחק הרצוג; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום ארנונה לאזרח ותיק מגיל 80), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – קביעת סכום מרבי לחיוב חשבון), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מדמי ביטוח לחיילים משוחררים), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – תחולה באזור), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, מירי רגב, איילת שקד, אורי מקלב, שולי מועלם-רפאלי, משה זלמן פייגלין ויריב לוין; הצעת חוק להגבלת כהונתו של מנהל מוסד חינוך (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור ניצול בעלי-חיים למטרות הימורים), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק החלפת המונח בתי-אב (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, איתן כבל, דב חנין, יחיאל חיליק בר, גילה גמליאל, תמר זנדברג, מירי רגב, מרב מיכאלי, פנינה תמנו-שטה, רות קלדרון, קארין אלהרר, עדי קול, יפעת קריב, נחמן שי, משה מזרחי, מיכל בירן, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', יריב לוין, ניצן הורוביץ, חנין זועבי, אלעזר שטרן, עליזה לביא ואבישי ברוורמן; הצעת חוק החברות (תיקון – איסור על גוף פיננסי להצביע על מדיניות התגמול של גוף פיננסי אחר), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מרב מיכאלי וגילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סדרי-דין מיוחדים לשירות לתועלת הציבור בעבירות תעבורה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, דב חנין, אלעזר שטרן ועדי קול; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת כהונת דירקטור לשלוש חברות), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם בדבר שיתוף פעולה בבריאות בעלי-חיים וההסגר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה שתימסר על-ידי השר יאיר שמיר – בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אבקש להודיע לכנסת, כי כהונתו של חבר הכנסת זאב אלקין כסגן שר במשרד החוץ נפסקה עם הגשת כתב התפטרותו לשר החוץ היום, 12 במאי 2014, וזאת בהתאם לסעיף 26(1) לחוק-יסוד: הממשלה.

יאיר שמיר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת למסור הודעה – חבר הכנסת צחי הנגבי, ודאי – למסור הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): שלום לאדוני היושב-ראש ולחברים.

): אני מודיע בזאת כי במקום הפנוי לסיעת הליכוד – ישראל ביתנו בוועדת החוץ והביטחון יכהן חבר הכנסת זאב אלקין.

): זאת הודעה שאיננה דורשת הצבעה.

): הודעה נוספת, אדוני, היא שוועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להוסיף לוועדה המשותפת לתקציב הביטחון שני חברים, אחד מסיעות הקואליציה ואחד מסיעות האופוזיציה, כך שיהיו בה 12 חברים: שישה חברים מוועדת החוץ והביטחון ושישה חברים מוועדת הכספים.

): הנציג הנוסף מטעם ועדת החוץ והביטחון בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון יהיה חבר הכנסת זאב אלקין.

): הנציג הנוסף מטעם ועדת הכספים ייבחר בהמשך לפי הודעת נציגי סיעות האופוזיציה.

): כמו כן החליטה ועדת הכנסת כי במקום חבר הכנסת צחי הנגבי, שכיהן כיושב-ראש הוועדה המשותפת, יכהן חבר הכנסת יריב לוין כחבר בוועדה המשותפת ויעמוד בראשה.

): עד כאן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני

יולי יואל אדלשטיין: החברים מכירים את המצב התקנוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אמורים לפתוח בהצעת אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה נמצא בשליחות מדינית מחוץ לגבולות מדינת ישראל, ולכן הואילו בטובן סיעות האופוזיציה להפוך את הצעת האי-אמון להצעה לסדר-יום.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה היא של סיעת העבודה, בנושא: כישלונה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני, הצעה מס' 3017.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני יציג את הצעתו למליאה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על ההתחדשות, על שובה של הכנסת, ואולי נשוב גם לנהל את החיים הדמוקרטיים של מדינת ישראל כפי שצריך וכפי שמתבקש, ועל זה אני רוצה לדבר היום.

נחמן שי: אבל קודם כול אני רוצה באמת לפנות אליך, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני שמעתי בקשב רב את הודעתך, ואני מקווה שהיא שמה קץ למחול השדים שמתחולל פה בימים האחרונים, שבאמת בכל ההפתעות שיכולה המדינה ויכולה הכנסת להפתיע – עוד לא הבנתי איך בתוך חודשיים הולכים לעשות שינויים קונסטיטוציוניים כל כך מהותיים כמו ביטול מוסד הנשיאות.

נחמן שי: עוד לא שמעתי שדבר כזה יכול להתרחש.

נחמן שי: וגם שמעתי שבין היתר הוצע לך, אדוני, לשמש תקופה מסוימת כנשיא בפועל עד שהשינוי הזה יצא לפועל.

נחמן שי: אני מאוד מבקש, גם ממך, שתבהיר את עמדתך האישית בנושא הזה – לא כרגע, אבל בכל עת שהיא, כי המיקרופון תמיד שלך – ותאמר את דעתך בנושא הזה בצורה ברורה שאינה משתמעת לשתי פנים, כי אולי נעשה שימוש לרעה בשמך לצורך העניין הזה.

נחמן שי: אי-אפשר לעשות פלסתר את תפקיד נשיא המדינה ולטלטל אותו ימינה או שמאלה, קדימה ואחורה, ולמנות ממלא-מקום, ובינתיים לפתוח בתהליך שמחייב חשיבה ובאמת עיון מעמיק, ולעשות את זה חאפ-לאפ רק בגלל שנוצרה פה איזושהי בעיה, כנראה אישית, בוודאי לא מהותית.

נחמן שי: אני אשמח מאוד, אדוני היושב-ראש, אם בכל עת שהיא תאמר היכן אתה עומד בסוגיה המסוימת והחשובה מאוד הזאת.

נחמן שי: אנחנו, כפי שאמרתי, היינו עדים בעת האחרונה למחול שדים סביב סוגיית הנשיא.

נחמן שי: מה רע בתפקיד הזה לא הבנתי.

נחמן שי: במשך 66 שנה – עכשיו ציינו 66 שנה – היה נשיא למדינת ישראל.

נחמן שי: היו נשיאים טובים יותר, היו נשיאים פחות טובים, היו ימים רעים, היו ימים טובים.

נחמן שי: איש לא יכול לחלוק על כך שהנשיא שמסיים את תפקידו היה מעל ומעבר.

נחמן שי: גם אם דעותיו הפוליטיות לא מוצאות חן בעיני מישהו – באמת, האיש הביא כבוד לתפקיד, התפקיד הביא כבוד לאיש, וכולם התברכו אחד בשני.

נחמן שי: והנה, פתאום צץ משום מקום הרעיון לבטל את המוסד: לא צריך, אולי נחבור לשיטה נשיאותית.

נחמן שי: מאיפה זה בא?

נחמן שי: למה זה בא?

נחמן שי: מי צריך את זה?

נחמן שי: מי בדק את זה?

נחמן שי: ומי חשב על כך?

נחמן שי: ומאין זה נובע?

נחמן שי: אני חושב שזאת פגיעה עמוקה בדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: כל מי שמאמין בדמוקרטיה – ואני מאמין שאנשים שנמצאים בבית הזה מאמינים בדמוקרטיה, ואני מקווה – – –

אריה מכלוף דרעי: אין שעון?

נחמן שי: אין דבר, חבר הכנסת דרעי.

נחמן שי: לא הסתכלתי על השעון, האמנתי שיש לי זמן שאול – "זמן יולי" יש לי.

נחמן שי: אני מקבל מיולי – או, פתאום זה קפץ לחמש, זה קיצוץ רציני.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט שתדע, חבר הכנסת נחמן שי, מי החברים שלך שלא שמים שעון ומי הם אלה שמעירים.

יולי יואל אדלשטיין: מי יודע?

יולי יואל אדלשטיין: אולי עוד אתמודד פעם לנשיאות.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: לא דיברתי שלוש דקות, ואני מקווה שאני אקבל תוספת.

יולי יואל אדלשטיין: חמש.

יולי יואל אדלשטיין: שתדע עד כמה אני חבר.

נחמן שי: אני חושב שזאת פגיעה בדמוקרטיה, בהליכים הדמוקרטיים, במוסדות דמוקרטיים, שאנחנו כל כך מתגאים בהם.

נחמן שי: אנחנו לכל אחד מסבירים שאנחנו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

נחמן שי: ראש הממשלה – – –

אראל מרגלית: האמת, יש עכשיו גם את תוניסיה.

נחמן שי: נכון, יש עוד כמה.

נחמן שי: ראש הממשלה, גופו במזרח, אני שומע, ולבו במערב.

נחמן שי: כל הזמן, למרות שבע שעות הבדל, הוא מנהל משם קמפיין, באמצעות אנשים שלו שנשארו בארץ, איך אפשר למשוך פה בחוטים, לדחות את הבחירה ולעשות איזשהו מעשה גדול, וכל זה מסיבות לא ענייניות לחלוטין.

נחמן שי: לא ענייניות לחלוטין.

נחמן שי: נוריד את הנושא הזה מעל סדר-היום, נבטל את הפארסה הזאת, נעצור אותה; ייפתחו התהליכים, ייבחר הנשיא או הנשיאה למדינת ישראל, וזו הדרך שצריך ללכת בה.

נחמן שי: בעניין זה אני רוצה גם להתייחס עוד פעם לעוד פארסה שהכנסת הייתה שותפה לה, זה עניין בחירת יושב-ראש לוועדת חוץ וביטחון.

נחמן שי: אדוני, במשך חצי שנה לא היה יושב-ראש לוועדה.

נחמן שי: עוד לא נבחר יושב-ראש חדש, ייבחר עוד מעט.

נחמן שי: לא היה יושב-ראש לוועדה, והוועדה לא תפקדה.

נחמן שי: שלושה מחברי הבית הזה – יושב-ראש העבודה יצחק הרצוג, חברי איתן כבל ואני – פנינו לבג"ץ; דבר שהוא, בוא נאמר, לא הכי נוח לנו כחברי כנסת, ללכת לבית-המשפט ולבקש את עזרתו.

נחמן שי: נאלצנו לעשות את זה כדי לסגור את החור הזה שנעשה בעבודת הכנסת, כי הכנסת לא יכולה לתפקד ללא ועדת חוץ וביטחון.

נחמן שי: גם העדויות והמידע שנמסרו לבית-המשפט העליון היו מביכים; אני אומר בלשון המעטה.

נחמן שי: ניסו להציג שם איזשהו מצג כאילו הוועדה מתפקדת, אבל כשהשופטים שאלו שאלות התברר שהיא עבדה בערך ב-10% מהתפוקה שלה.

נחמן שי: ב-10% מהתפוקה שלה.

נחמן שי: כל היתר היו דיבורים ודיבורי-דיבורים.

נחמן שי: לא היה צריך מלכתחילה להסכים שבמשך שישה חודשים לא יהיה יושב-ראש לוועדה; שבוע, שבועיים, וזהו.

נחמן שי: ועדת חוץ וביטחון היא אבן מאבני היסוד של הכנסת.

נחמן שי: הכנסת לא יכולה לתפקד ולמלא את תפקידה הפרלמנטרי – הפיקוח על הרשות המבצעת – אלא באמצעות ועדת חוץ וביטחון בתחומים שלה, וזה לא קרה.

נחמן שי: בתקופה הזאת קרו כל כך הרבה אירועים חשובים בתחום הזה.

נחמן שי: האחרון שבהם, ולא הכי פחות חשוב, הוא כמובן קריסת המשא-ומתן בינינו לבין הפלסטינים, שיהיו לו ויש לו כבר השלכות ארוכות טווח.

נחמן שי: כל זה עובר מתחת לרדאר, מה שקרוי.

נחמן שי: לא אכפת לאף אחד, ועדיין ממשיכים להתנגח.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה להגיד משהו על מה שהולך להתרחש שם; גם זה נראה לי דבר שלילי מיסודו, בלי להתייחס לדמויות המעורבות.

נחמן שי: אי-אפשר לחלק קדנציה לרבע ולחצי ולשליש וכדומה.

נחמן שי: ועדת חוץ וביטחון דורשת המשכיות, דורשת יציבות, ולא שיעבירו את זה כל כמה חודשים מיד ליד.

נחמן שי: נראה לי שזה הפך להיות סחורה שעוברת לסוחר: מי רוצה, מי לוקח, מי נותן, מי לוחץ יותר.

נחמן שי: זה, שוב, משפיל את הכנסת הזאת ופוגע בכבודה ומונע ממנה, אני חוזר ואומר, למלא את תפקידה הדמוקרטי ממדרגה ראשונה.

נחמן שי: אני רוצה לדבר על פגיעה שלישית בדמוקרטיה הישראלית, שקוראים לה באיזושהי לשון מוזרה ביותר "תג מחיר".

נחמן שי: תראו, אילו במדינה אחרת בעולם היו נרשמים עשרות אירועים אנטישמיים, צלבי קרס, פגיעות בבתי-כנסת, פגיעה ברכוש של יהודים, אנחנו היינו מפוצצים את המדינה – את אותה מדינה – ואת העולם כולו.

נחמן שי: אדוני יודע היטב איזה מסעות – אתה היית ממונה בשעתו על המסעות שהמדינה עשתה כלפי מדינות אחרות שיש בהן גילויים אנטישמיים.

נחמן שי: אתה היית יושב-ראש הפורום המשותף.

נחמן שי: ואילו בתוך הבית שלנו, במדינת העם היהודי, שיודע יותר טוב מכל עם אחר בעולם מהי שנאה, יש גילויי שנאה איומים כלפי ערבים – כלפי ערבים בשטחים, ביהודה ושומרון, כלפי ערבים שמתגוררים בתוך מדינת ישראל – ושום דבר לא קורה.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע שאני לא הקיצוני הכי גדול.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, שכחת את הרצח בעפולה?

אריה מכלוף דרעי: מה זה כל זה לעומת – – –

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: אני לא חושב שזה חד-צדדי.

אריה מכלוף דרעי: שים בפרופורציה.

נחמן שי: גם עכשיו, גם היום אחר הצהריים היה אירוע של פגיעה ביהודים.

נחמן שי: אני יודע.

נחמן שי: עכשיו, עכשיו, לפני כמה שעות.

אריה מכלוף דרעי: אז תזכירו גם את הדברים האלה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אבל, חבר הכנסת אריה דרעי, הנקודה היא שזה עובד כדבר שמזין את עצמו.

נחמן שי: ככל שהפעולות האלה נמשכות, אז גם פעולות התגמול והגמול נמשכות.

נחמן שי: הלוא זה אחד מביא את השני.

נחמן שי: קודם כול אני, כמובן כמוך בדיוק, מצר וכואב על הרצח של שלי דדון, זיכרונה לברכה, כמו כל אחד אחר בבית הזה.

נחמן שי: גם אני מזיל דמעה על כך.

אריה מכלוף דרעי: בזה היה צריך לפתוח.

נחמן שי: ברור.

נחמן שי: אבל, א.

נחמן שי: אני לא יודע, גם שמעתי עכשיו דברים מפורשים.

נחמן שי: אף אחד לא יודע מה הרקע.

נחמן שי: אבל אדם נרצח, וזה צריך להעציב את כולנו, בלי לדעת את הנסיבות.

נחמן שי: אבל דבר אחד לא מצדיק דבר אחר, ופה מתנהל מסע נגד הציבור הערבי כולו, בלי יוצא מהכלל.

נחמן שי: בוא אתי עכשיו לאבו-גוש, כפר ידידותי.

נחמן שי: אתה היית שם.

אריה מכלוף דרעי: הייתי שם.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אלה חברים.

נחמן שי: תשמע איך הם מדברים, איך הם מרגישים עכשיו בתוך מדינת ישראל.

נחמן שי: באבו-גוש הניפו דגלים כחול-לבן ביום העצמאות האחרון.

נחמן שי: בכמה כפרים ערביים זה היה?

נחמן שי: ושם פנצ'רו מכוניות; שם רשמו כל מיני כתובות נאצה.

נחמן שי: לא יכול להיות שהשב"כ, שהוא המפענח הלאומי, המפענח הלאומי – אין פשע שהשב"כ לא יכול לפענח.

נחמן שי: אני אומר לך שהשב"כ והמשטרה ביחד יגלו גם מי רצח את שלי דדון.

נחמן שי: אני משוכנע בזה ויש לי אמון מלא בהם.

נחמן שי: לא יכול להיות שהשב"כ עוד לא קיבל הוראה, הוראה מראש הממשלה: שימו את העניין הזה בראש העדיפויות שלכם.

נחמן שי: אתם יודעים מה?

נחמן שי: שני בעדיפויות שלכם: הראשונה זה טרור ערבי והשנייה תהיה הטרור היהודי.

נחמן שי: את שניהם אתם יכולים לחסל בצורה כזאת או אחרת ולבלום את זה.

נחמן שי: לא יכול להיות שעלייה של 200% בפעולות האלה לא תיענה בשום מעשה על-ידי רשויות החוק; רק ישיבות, כינוסים ותמונות בטלוויזיה ושמחה וששון.

נחמן שי: יש לנו פה בעיה, שעוד פעם, היא מכרסמת מבפנים ביסודות של החברה הישראלית ובדמוקרטיה שלה.

נחמן שי: כי אם יש לנו בישראל קבוצה שמתנהל כלפיה קמפיין של שנאה, קבוצת מיעוט – זה לא יכול להתרחש בדמוקרטיה, זאת לא יכולה להיות דמוקרטיה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, בכל מקום שאני ואנחנו נוגעים בו, התקופה האחרונה הייתה עמוסה באירועים.

נחמן שי: אנחנו רואים שהיסודות של הדמוקרטיה הישראלית רועדים.

נחמן שי: אנחנו כל כך גאים בה, ואנחנו מסבירים לכל מי שרק יכול שאנחנו מדינה דמוקרטית-יהודית, יהודית-דמוקרטית, ואנחנו חוזרים על המנטרה הזאת כל הזמן.

נחמן שי: אבל כשאנחנו נדרשים לתרגם את ההגדרה "דמוקרטיה" למונחים של מעשה, למונחים אמיתיים, אז לשוננו נדבקת לחיכנו.

נחמן שי: אין לנו מה להגיד.

נחמן שי: הרשימה פה לפני היא ארוכה מכול.

נחמן שי: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, ואני פונה לחברי בבית הזה: בואו נתייצב כולנו ביחד להגנת הדמוקרטיה במדינת ישראל.

נחמן שי: כנסת באה, כנסת הולכת, אנחנו באים ואנחנו הולכים.

נחמן שי: הדבר היחיד שנשאר ויישאר פה, אני מקווה, זה הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: מדיניות כלכלית, חברתית ומדינית כושלת

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור להצעה לסדר-היום מס' 3020 בנושא: מדיניות כלכלית, חברתית ומדינית כושלת, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, הרבה מים זרמו בצינורות של המזרח התיכון בשבועות האחרונים: היינו מאוד קרובים למה שאנחנו יכולים להגדיר פריצת דרך לכיוון של שלום אמת באזורנו.

אברהים צרצור: משא-ומתן התחיל, שלוש פעימות בוצעו על-ידי ישראל, שמועות התגלגלו באמצעי התקשורת שאכן הושגו כמה הישגים ויש התקדמות במשא-ומתן.

אברהים צרצור: אבל פתאום, ללא הודעה מוקדמת, הכול השתנה באופן מהותי; במקום להתקדם לקראת הסכם שלום, חזרנו למעין מצב שהוא קרוב מאוד, קרוב מאוד, להתנגשות חזיתית, שיכולה להתבצע או על-ידי אינתיפאדה שלישית או על-ידי התנגשות דמים בין – במזרח התיכון.

אברהים צרצור: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתמקד בשלוש סוגיות שיכולות לייצג את מה שאנחנו באמת חשים בימים קשים אלה, קשים.

אברהים צרצור: הנושא הראשון – דיבר עליו חבר הכנסת שי, ואני ממשיך לדבר עליו: פעולות הטרור היהודי, פעולות של אנטישמים, שנקראות "תג מחיר".

אברהים צרצור: אני מסתפק באמירות שנאמרו על-ידי גורמים שהיו ממעצבי המדיניות הביטחונית של מדינת ישראל – אני מתכוון לראש השב"כ לשעבר כרמי גילון.

אברהים צרצור: הוא אמר דבר חד-משמעי, שאנחנו הולכים להזכיר אותו פעם אחר פעם, כדי שכל אלה שמחזיקים את ההגה של מדינת ישראל היום יבינו את הדבר הזה.

אברהים צרצור: מה שאמר כרמי גילון, ראש השב"כ לשעבר, אלה לא דברים שאמר מאן דהוא בצד הפלסטיני או חבר כנסת ערבי שעמד על הדוכן ואמר דברים כאלה.

אברהים צרצור: כרמי גילון אמר בצורה חד-משמעית, שלו הייתה מדינת ישראל, לו הייתה ממשלת ישראל, לו היה השב"כ במדינת ישראל רוצה להפסיק את פעולות הטרור היהודי במדינת ישראל, וגם בפלסטין הכבושה מעבר לקו הירוק, בשטחים הכבושים מ-1967, השב"כ, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, היו יכולים להפסיק את הפעולות האלה, בצורה חד-משמעית.

אברהים צרצור: והשאלה הנגזרת מאמירתו החד-משמעית של כרמי גילון: אז למה ממשלת ישראל והשב"כ אינם עושים את המוטל עליהם כדי להפסיק את הפעולות האלה, שיכולות לדרדר את היחסים בין ישראל לבין האוכלוסייה הערבית, בין ישראל לעם הפלסטיני, למדרון חלקלק שיכול באמת להביא להתרסקות מוחלטת של שארית התקווה שאנחנו נאחזים בה?

אברהים צרצור: אני חושב שממשלת ישראל צריכה לתת תשובה חד-משמעית על מה שאמר כרמי גילון בקטע הזה, ויפה שעה אחת קודם.

אברהים צרצור: הדבר השני, כבוד היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, הוא הדוח של משרד החוץ האמריקני.

אברהים צרצור: כולנו עדים לכך שמשרד החוץ האמריקני מפרסם דוח על זכויות האדם בכל העולם, והדוח הזה, שפורסם לפני כמה שבועות, אולי פחות מחודש, התייחס גם הוא לנושא של פעולות הטרור היהודי הנקראות "תג מחיר".

אברהים צרצור: הדוח האמריקני קבע בצורה חד-משמעית, כבוד היושב-ראש, כי השלטונות בישראל, היינו ממשלת ישראל, השב"כ, כל זרועות הביטחון, גם הדרג המדיני, גם הדרג הביצועי, על כל שכבותיו, לא עושים די לבלום ולהפסיק את פעולות הטרור היהודי, הן בפלסטין והן בתוך מדינת ישראל.

אברהים צרצור: את הדבר הזה, את הדוח הזה, לא חיבר חבר הכנסת אברהים צרצור ולא חבר הכנסת אחמד טיבי, חברי הכנסת הערבים או ארגון זכויות אדם פלסטיני או אפילו אירופי – שהישראלים מאשימים אותם לאורך כל הדרך בכך שהם נוטים לכיוונם של הפלסטינים.

אברהים צרצור: זה דוח שפורסם על-ידי משרד החוץ האמריקני; אמריקה, בעלת בריתה החזקה ביותר של מדינת ישראל, שבלעדיה ישראל הייתה יכולה להתאדות, פשוט להתאדות מהמזרח התיכון.

אברהים צרצור: זאת עובדה קיימת, ובכל זאת ישראל מחליטה פשוט מאוד להתעלם מדוח מסוכן שפורסם על-ידי משרד החוץ האמריקני.

אברהים צרצור: דבר שלישי, כבוד היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, הוא הצעות חוק שמתפרסמות, ששומעים עליהן לעתים קרובות, כל שני וחמישי – ואני דווקא לא מופתע מיוזמות חקיקה שבאות מכיוונם של אנשים מהימין ההזוי, בלי להזכיר שמות.

אברהים צרצור: מהצד הזה, השמאלי שלי, יש כל כך הרבה אנשים מהסוג הזה, שמגלגלים לפתחה של הכנסת, לפתחה של המליאה, כל שני וחמישי הצעות חוק שתאמינו לי, מדינה המתיימרת להיות דמוקרטית מתביישת בהצעות חוק כאלה; הייתה צריכה לזרוק אותן – לא רק את הצעות החוק אלא את אלה שמציגים אותן, שיוזמים אותן – רחוק מהמדרגות של הכנסת.

אברהים צרצור: לא הייתי מופתע לו היו חברי כנסת מהימין המטורף מציעים הצעות, אבל ראש ממשלת ישראל, מר נתניהו, בא ומקדם הצעות חוק ושותק על הצעות חוק אחרות שהוא יודע שהן מכרסמות – הצעות שמכרסמות קודם כול ביסודות הדמוקרטיים של מדינת ישראל, שלא לדבר – שפוגעות בצורה קשה ביותר ברקמת היחסים העדינה ביותר בין מדינת ישראל לבין המיעוט הערבי הלאומי הפלסטיני ובין ישראל לבין העם הפלסטיני בצד השני של המתרס.

אברהים צרצור: נתניהו יודע טוב טוב את הסכנות הטמונות בחובן של הצעות החוק האלה, ובכל זאת, או שהוא מקדם באופן אישי, ישיר, או שהוא מקדם באופן עקיף, על-ידי שתיקה.

אברהים צרצור: הצעת החוק של ישראל מדינת לאום – הצעת חוק מסוכנת מאוד.

אברהים צרצור: הצעת החוק של האסירים, שלצערי הרב אושרה היום על-ידי ועדת השרים לחקיקה, שמדברת על כך שאם אתה תהיה נשיא מדינת ישראל, חבר הכנסת ריבלין – אני מאחל לך באמת כל טוב בקטע הזה – אם תהיה נשיא מדינת ישראל, ובאותו זמן כנסת ישראל מצליחה לאשר את החוק הזה, שמגלגל נתניהו – אני לא מדבר על לבטל את מוסד הנשיאות, זה דבר אחר לגמרי, אבל ליטול את שארית הסמכויות שנשארו בידי נשיא מדינת ישראל בנושא של חנינה וכו', אז מה נשאר?

אברהים צרצור: למה עושים דבר כזה?

אברהים צרצור: מה הכוונות שעומדות מאחורי הצעת חוק שטנית מהסוג הזה – שלא רק מרגיזה מאוד את הדמוקרטים, מאוד מכרסמת ביסודותיה הדמוקרטיים של מדינת ישראל, אלא פוגעת קודם כול בסיכוי להשגת שלום אמת בין ישראל לבין פלסטין, שבבסיסו עומדת הבקשה של הפלסטינים לשחרר אסירים כחלק מהפיוס ההיסטורי, מה-historic reconciliation, מה שנקרא?

אברהים צרצור: הרי כולנו יודעים שאבו מאזן קיבל על עצמו אחריות מאוד כבדה.

אברהים צרצור: הוא קיבל על עצמו סכנה מוחשית, דרך אגב, אפילו לחייו האישיים, כשהוא קיבל על עצמו להיכנס למשא-ומתן לפני תשעה חודשים בלי שהוא קיבל החלטה של ממשלת ישראל להקפיא את הבנייה בהתנחלויות, כולל בירושלים המזרחית הכבושה; אבו מאזן לא קיבל הבטחה ישראלית בנושא הזה, לא קיבל החלטה ישראלית שהמשא-ומתן יתבסס על גבולות 67' עם תיקונים קלים.

אברהים צרצור: מי שנתן לו את הערבויות האלה, והוא בטח בהן – לצערי הרב הכול היה חול שנזרה בעיניו האישיות של אבו מאזן – זו ארצות-הברית.

אברהים צרצור: אובמה וקרי ואחרים אמרו לו: לא צריך את ההבטחות המילוליות של ממשלת ישראל ושל נתניהו.

אברהים צרצור: אנחנו מבטיחים לך בשם ממשלת ישראל שאכן הדברים האלה יתבצעו הלכה למעשה.

אברהים צרצור: מה קרה בסוף?

אברהים צרצור: ישראל ביצעה שלוש פעימות של שחרור אסירים, ובסוף היא סירבה לשחרר את האסירים במסגרת הפעימה הרביעית, ובזאת הכול קרס; כל התקווה שתלינו במשא-ומתן קרסה בצורה חד-משמעית, בבת-אחת, והאזור היום דוהר בריצת אמוק לכיוון עתיד שרק אלוהים יודע איזה סכנות הרות אסון טמונות בו – בעתיד הנראה לעין; לא רק הלא-נראה לעין, הנראה לעין.

אברהים צרצור: ולמה נתניהו קיבל את ההחלטה הזאת?

אברהים צרצור: מסיבה פשוטה מאוד.

אברהים צרצור: אני לא חושב שהוא עושה זאת מטעמים טקטיים, בשום פנים ואופן לא.

אברהים צרצור: הוא עשה זאת כי הוא ידע טוב טוב שהמשא-ומתן מתקדם בצורה אינטנסיבית – ובזאת אני מסיים, כבוד היושב-ראש – מתקדם בצורה אינטנסיבית לכיוון של פתרון, ועל כן הוא לא היה מוכן להסתכן בכך שהוא יסכים לדברים שיכולים להביא לקריסת ממשלתו.

אברהים צרצור: ממשלת ישראל בעיניו של נתניהו יותר נשגבת מהדם של הישראלים והדם של הפלסטינים, וזה חבל.

אברהים צרצור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, להשיב על שתי ההצעות.

אריה מכלוף דרעי: למה הוא לא עונה גם על שלי?

יולי יואל אדלשטיין: כי סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי מאוד ביקש להשיב על ההצעה שלכם.

אחמד טיבי: סגן השר אקוניס עונה בשם הממשלה הפעם, או בשם – – –

יולי יואל אדלשטיין: בשם שניהם.

אחמד טיבי: אף פעם הוא לא ענה – – –

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה, ראשית, להשתתף בצער משפחת מזרחי על רצח ניצב-משנה ברוך מזרחי בדרכו לחגוג את ליל הסדר עם משפחתו בקריית-ארבע, ובצערה של משפחת דדון על הירצחה של שלי, זכרה לברכה.

אופיר אקוניס: שניהם נרצחו בחודש האחרון.

אופיר אקוניס: ובמקרה אחר, אדוני היושב-ראש, רצח מזעזע לא פחות, של בחור צעיר, לוחם בצבא הגנה לישראל, שנרצח ברחובות העיר רעננה, יפתח גריידי, זכרו לברכה, במקרה של אלימות מתועבת, על כלום.

אופיר אקוניס: אני מקווה ומאמין שבקרוב רוצחיהם של כולם ייתפסו וייענשו במלוא חומרת הדין.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יצאנו מכאן לפגרת האביב כשהמשא-ומתן המדיני בשיאו, וחזרנו לכאן לאחר שהצד השני, הפלסטינים – כהרגלם, יש לומר – פוצצו את המשא-ומתן וברחו.

אופיר אקוניס: אני חושב שאין ישראלי, חברי הכנסת וחברות הכנסת, אין ישראלי, גם אם איננו מסכים להשקפת עולמי, איננו חבר במפלגתי – יש כאלה, לא רבים אבל יש – אין ישראלי שלא הבחין בסרבנות הפלסטינית ובידה המושטת של ישראל, וזה אחרי ניסיונות חוזרים ונשנים – –

מסעוד גנאים: דווקא יש – נשיא המדינה.

אופיר אקוניס: – – וזה אחרי ניסיונות חוזרים ונשנים מצד ההנהגה הפלסטינית לסחוט עוד ועוד ועוד ועוד ויתורים והתקפלויות מצד ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בוויכוח הישראלי–פלסטיני, בסכסוך הישראלי–ערבי, אין שתי אמיתות ואין חצאי אמיתות; יש אמת אחת, והיא שמי שמפוצץ את השיחות וסיים אותן הם אבו מאזן וההנהגה הפלסטינית.

אופיר אקוניס: כמובן גם אפשר לנמק את הנימוקים – –

אחמד טיבי: אינדיק יודע?

אופיר אקוניס: – – אפשר לנמק את הנימוקים: ראשית, הפנייה למוסדות האו"ם – פנייה חד-צדדית, אדוני היושב-ראש, שעצם הפנייה, עצם הפנייה היא בבחינת הפרת ההסכמים; ושנית, הייתי אומר בלשון סגי נהור, אולי גולת הכותרת – אתם יודעים את זה, חברי הכנסת מן הסיעות הערביות – שברמאללה עמדה ההכרעה – על כפות המאזניים היו המשך המשא-ומתן עם ישראל או פיוס עם ה"חמאס", ובחרו הפלסטינים במה שהם מכנים הפיוס ההיסטורי עם ארגון טרור שפל שקורא לג'יהאד לחיסולה של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אין שתי אמיתות, אין חצאי אמיתות, אין פרשנויות, אין מאמרים ב"ניוזוויק", אין מאמרים ב"טיימס", אין פרשנויות בטלוויזיה; יש אמת, וצריך להגיד אותה, וגם לידידינו הטובים ביותר.

אופיר אקוניס: אדוני, ה"חמאס" איננו נאבק על יהודה ושומרון, או מה שמכונה בשיח השגוי המטעה והמוטעה "השטחים הכבושים".

אופיר אקוניס: מבחינתו של ארגון ה"חמאס" הבית הזה – הכנסת הזאת היא תחת כיבוש; באר-שבע תחת כיבוש; תל-אביב תחת כיבוש; חיפה, רמלה, הגליל והנגב, בואכה אילת.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

אופיר אקוניס: את היהודים, אומר ה"חמאס" – אני מצטט: יש להוציא מפלסטין בג'יהאד, ועל חורבותיה יש להקים מדינת הלכה אסלאמית.

אופיר אקוניס: ואתם, עם החבורה הזאת – שומע את סאיב עריקאת ב"גלי צה"ל", כל הזמן אני שומע אותו ב"גלי צה"ל", מתראיין רבות ב"גלי צה"ל" – –

אחמד טיבי: זה נורא – – –

אופיר אקוניס: – – שידורי צבא הגנה לישראל, שידורי צבא הגנה לישראל, "גלי צה"ל" – סאיב עריקאת, כמעט כל בוקר, הוא אומר: מה פתאום?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מה פתאום?

אופיר אקוניס: "חמאס" איננו ארגון טרור, לא ארגון טרור.

אופיר אקוניס: רק שלח 10,000 רקטות על ראשם של ילדי שדרות, נתיבות, אופקים, ראשון-לציון, אשדוד, אשקלון, תל-אביב.

אופיר אקוניס: על גוש-עציון נורו רקטות; על ירושלים נורו רקטות.

אברהים צרצור: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: האם אתה רוצה, האם אתם רוצים – אתם מבקשים שנזכיר את הפיגועים הנוראים של שנות ה-90?

אופיר אקוניס: את האוטובוסים המפויחים?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אין – – –

אופיר אקוניס: את האוטובוסים המפויחים ברחוב דיזנגוף?

אופיר אקוניס: את האוטובוסים המפויחים בירושלים?

אופיר אקוניס: את "סבארו"?

אופיר אקוניס: את הפיגועים הנוראים הללו?

אופיר אקוניס: ארגון טרור שפל.

אופיר אקוניס: ואתם אבו מאזן, עריקאת, רג'וב – גם הוא מתראיין רבות ב"גלי צה"ל", שידורי צבא הגנה לישראל – אתם, עם הפרטנרים האלה, חתמו הפלסטינים הסכם פיוס.

אופיר אקוניס: אני שמעתי בסוף השבוע, אדוני היושב-ראש, שמעתי, קראתי ציטוטים, שעל-פיהם – גם ידידים טועים לפעמים, גם ידידים טועים – הציטוטים אומרים: ההתנחלויות – מכשול לשלום.

אופיר אקוניס: הרי זה אחד מהעיוותים הנבזיים ביותר של המציאות ואחד מהשקרים הגדולים ביותר של הסכסוך ישראלי–ערבי ב-100 השנים האחרונות.

עיסאווי פריג': – – – זה לא נכון?

אופיר אקוניס: אתה שואל אותי אם זה לא נכון?

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אשאל אותך אם עד 1967 היו התנחלויות?

אופיר אקוניס: לא היה שלום עד 1967.

אופיר אקוניס: לא היה שלום, אדוני היושב-ראש, לא משום שההתנחלויות הן מכשול לשלום, אלא משום שהפלסטינים הם מכשול לשלום.

אופיר אקוניס: שמעתי את חבר הכנסת צרצור, ולא יכולתי שלא להתייחס לדברים.

אופיר אקוניס: בלי אמריקה, כך אמרת, בלי ארצות-הברית של אמריקה – שאני מעריך אותה הערכה גדולה מאוד.

אופיר אקוניס: אני גם יוצא לבקר שם בשבוע הבא, במסע הסברה נוקב בכל השבוע הבא.

אופיר אקוניס: ארצות-הברית, בלעדיה, כך אמרת כאן לפני כמה דקות, הייתה יכולה ישראל להתאדות – אני מצטט.

אופיר אקוניס: בכנסת ישראל, כשדגל ישראל לשמאלך ותמונת חוזה המדינה לימינך; "להתאדות", כך אתה אמרת, בלי ארצות-הברית.

אברהים צרצור: מה הבעיה?

אופיר אקוניס: אתה יודע, זאת אמירה חצופה, זאת אמירה חצופה.

אופיר אקוניס: אתה מדבר פה בפרלמנט הישראלי.

אופיר אקוניס: הוא סמל הריבונות של העם היהודי ששב לארצו, ש-4,000 שנה פה.

אברהים צרצור: מה הקשר?

אברהים צרצור: חצוף כמוך.

אברהים צרצור: מה הקשר?

אופיר אקוניס: עם שנמצא פה 4,000 שנה.

אברהים צרצור: חצוף כמוך.

אברהים צרצור: מה הקשר – – –

אופיר אקוניס: 4,000 שנה ברציפות העם נמצא פה.

אופיר אקוניס: 4,000 שנה.

אברהים צרצור: מה הקשר?

אופיר אקוניס: למרות כל הטרגדיות, למרות כל השקרים, למרות כל הכיבושים, למרות כל הניסיונות לחסל את העם היהודי בארצו.

אברהים צרצור: אני מרחם על היהודים יותר מאשר אתה, תאמין לי.

אופיר אקוניס: אתם, עם השקר הזה, שהייתם פה לפנינו – אנחנו נפרק אותו, אחד אחד.

אופיר אקוניס: לא מפחדים מהשקרים, לא מפחדים מההסתות שלכם: הייתם פה לפנינו.

אופיר אקוניס: שקר נבזי, שקר מתועב, ולצערי, אדוני היושב-ראש, צריך להגיד ביושר ובצער, לצערי גם הצליח לחלחל לדעת הקהל הבין-לאומית, וגם לדעת הקהל בישראל.

אופיר אקוניס: היו פה לפנינו.

אופיר אקוניס: 4,000 שנה; על מה אתם מדברים?

אופיר אקוניס: אדוני, מחר אני אהיה בחברון, בירתו הראשונה של העם היהודי, עוד לפני ירושלים.

אופיר אקוניס: מי היה – אתה היית פה?

אופיר אקוניס: היית פה כשדוד המלך הכריז על חברון?

אופיר אקוניס: אבל בלי אמריקה – אני שוב אומר, אני אדגיש, אני שוב אגיד, אני שוב אומר – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – אני מעריך מאוד את החברות.

אופיר אקוניס: יש קשר הדוק עם ארצות-הברית של אמריקה.

אופיר אקוניס: זו ברית אסטרטגית ארוכת שנים, עמוקת שנים, למרות כל ההסתות שלכם, למרות כל זה.

אופיר אקוניס: ישראל נמצאת פה בזכות אבות, לא נמצאת פה בזכות אף אחד.

טלב אבו עראר: מתי עלית?

טלב אבו עראר: אתה יכול לענות לי?

טלב אבו עראר: מתי תענה על השאלה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – שוב אתם מתעקשים – – –

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: תענה לי על השאלה.

טלב אבו עראר: מתי סבא של סבא שלך?

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: שוב אתה מתעקש לשאול מתי אני עליתי, ומתי אבא שלי עלה, ומתי סבא שלי עלה, ומתי סבא של סבא שלי עלה.

אופיר אקוניס: בוא אני אספר לך.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: אגיד את האמת.

אופיר אקוניס: אתם עיבדתם אותה, אני מוכרח להגיד בהצלחה – לצערי, אני אומר את זה – בהצלחה די טובה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: הצלחתם לעבד אותה, מה לעשות.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אתה מדבר עלי, על נטישת זכות אבות?

אופיר אקוניס: בחייך, תהיה רציני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אזולאי, אתה אדם רציני.

אופיר אקוניס: תהיה רציני.

אופיר אקוניס: התיישבות רצופה, 4,000 שנה.

אופיר אקוניס: 4,000 שנה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא התאדינו ולא נתאדה מפה.

אופיר אקוניס: לא נתאדה.

אחמד טיבי: מה זה קשור?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך בדיוק מה זה קשור.

אופיר אקוניס: כשחבר בפרלמנט הישראלי אומר שבלי ארצות-הברית ישראל תתאדה מהמזרח התיכון – – –

קריאה: זאת עובדה.

אופיר אקוניס: אני לא חושב שזאת עובדה.

אופיר אקוניס: אני חושב שזו אמירה חצופה.

אחמד טיבי: – – – אפילו חבר – – – אומר אותו דבר.

אופיר אקוניס: אפילו אם חבר הכנסת בר-לב יגיד זאת – – –

אחמד טיבי: מפקד חיל האוויר אמר את זה.

אחמד טיבי: – – – זה חוצפה.

אופיר אקוניס: אפילו אם חבר הכנסת בר-לב יגיד זאת.

אופיר אקוניס: תרשה לי – אתה לא תכניס מילים בפיו של חבר הכנסת בר-לב, שאבא שלו היה מהלוחמים הגדולים למען קיומו של העם היהודי בארצו.

אופיר אקוניס: בימים הקשים ביותר, לפני 1967, אבא של חבר הכנסת בר-לב לחם.

אופיר אקוניס: לפני שהיו התנחלויות, לפני שקמה אריאל, לפני שקמה קרני-שומרון, לפני שחודש היישוב היהודי בחברון, לפני כל זה הוא לחם.

אופיר אקוניס: למה?

עמר בר-לב: הוא תמיד ידע להעריך את הקשר האסטרטגי עם ארצות-הברית, עם יהדות ארצות-הברית.

אופיר אקוניס: לא אמרתי.

אופיר אקוניס: אמרתי שאנחנו מעריכים מאוד את הקשר האסטרטגי עם ארצות-הברית.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אמרת: נמשיך לחיות בלי עזרה של אף אחד.

אופיר אקוניס: לא אמרתי.

אופיר אקוניס: תן לי, הדברים הם מאוד ברורים, ונדמה לי – אתה יודע, מה לעשות שהעם היהודי היה בארצו גם לפני שהוקמה מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: גם לפני שהיא הוקמה.

אופיר אקוניס: ולא בחסד אנחנו כאן, ובטח שלא בזכות החסד שלכם אלא בזכות אבות.

אופיר אקוניס: בזכות אבות אנחנו פה.

עיסאווי פריג': תהיה קונקרטי, תענה על ההצעות.

אחמד טיבי: מתברר שגם מפקד חיל הים אמר אותו דבר כמו צרצור.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בעניין אחר לגמרי.

אופיר אקוניס: אתה, הרי, חבר הכנסת טיבי, יש לך הכישרון לקחת כל משפט ולעוות אותו לפי המציאות שאתה רואה.

אופיר אקוניס: זאת המומחיות שלך, ואתה עושה את זה גם בעברית די טובה.

אופיר אקוניס: אבל העובדות הן לא לימינך; העובדות הן לימיננו, האמת לימיננו, ואני אומר לך שוב: אנחנו לא מפחדים מעיוות ההיסטוריה, וניאבק עליה.

אופיר אקוניס: ניאבק עליה.

אופיר אקוניס: הו, הנה הגיע חבר הכנסת זחאלקה, שאמר את השקר הנורא ש"היינו פה לפניכם ונהיה פה אחריכם".

אופיר אקוניס: נו.

אופיר אקוניס: הנה הוא הגיע.

ג'מאל זחאלקה: שהיינו – – –

אופיר אקוניס: אתה האיש שמדבר – אדוני היושב-ראש – על רמת-אביב כשטח כבוש.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק דבר אחד יכול לומר לך: הפעם היית במליאה לפניו, זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: עם העובדה הזאת אי-אפשר להתווכח, כי יש טלוויזיות שמצלמות.

אופיר אקוניס: אתה הרי יודע שחבר הכנסת צרצור לא התכוון לנוכחות במליאה.

אופיר אקוניס: הדברים מתועדים, הם מצולמים, חבר הכנסת זחאלקה.

אופיר אקוניס: אתה אמרת.

אופיר אקוניס: האמת שלך נחשפה, היא הוקלטה.

אופיר אקוניס: היא ברורה.

אופיר אקוניס: גם על הדוכן הזה וגם במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: "פה זה שיח'-מוניס", אמרת על רמת-אביב.

אופיר אקוניס: שם אמרת על תל-אביב, על אוניברסיטת תל-אביב.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד משהו על האוניברסיטה בתל-אביב: חוץ מהבושה הגדולה של ציון יום הנכבה אתמול ברחבת האוניברסיטה, אני רוצה לומר שבאוניברסיטה בתל-אביב לומדים אלפי סטודנטים ערבים ישראלים; לומדים, רוצים בדו-קיום, ואתם מחריבים את הכול.

אופיר אקוניס: אתם מתסיסים אותם, אתם מסיתים.

אופיר אקוניס: הם רוצים בדו-קיום, ואתם לא רוצים בדו-קיום.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאתם רוצים.

ג'מאל זחאלקה: זה פטרנליזם.

אופיר אקוניס: זה לא פטרנליזם.

אופיר אקוניס: זאת העובדה.

ג'מאל זחאלקה: מי שמך?

ג'מאל זחאלקה: אפשר לחשוב – – –

אופיר אקוניס: תכף גם תגיד שמדינת ישראל היא מדינת אפרטהייד, נכון?

אופיר אקוניס: תגיד את זה.

אופיר אקוניס: נו, תגיד.

ג'מאל זחאלקה: יש אפליה במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: נו, הנה השקר – לא יעזור לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו ניאבק על האמת.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה?

אופיר אקוניס: כיוון שבדקתי מה נאמר על גדולי המנהיגים מן המפלגה שלי ומן הזרם הפוליטי שממנו אני בא, בדיוק על-ידי אנשים כמוך ועל-ידי מתנגדים פוליטיים – כל הבדיות האלה, בסוף הרי זה נבחן במבחן הביצוע.

אופיר אקוניס: נכון?

אופיר אקוניס: בסוף זה נבחן במבחן הביצוע.

אופיר אקוניס: ואנחנו, את הדמוקרטיה האמיתית ביותר – שמעתי שחבר הכנסת שי מודאג מאוד ממצבה של הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: תרשה לי, חבר הכנסת שי: לא צריך להיות מודאג ממצבה של הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: היא טובה מאוד, היא חזקה, היא יציבה.

אופיר אקוניס: אל תנסו לערער עליה ואל תנסו להכפיש אותנו בעולם.

אופיר אקוניס: והיא בטח לא מדינת אפרטהייד.

אופיר אקוניס: אחד משניים: מי שאומר את הדבר הזה, אדוני היושב-ראש – כי גם זה עלה בזמן שהיינו בפגרה – או שמי שאומר את הדבר הזה איננו יודע מהו אפרטהייד, או שהוא איננו מכיר את ישראל.

אופיר אקוניס: אין באמצע.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כיוון שהצעת האי-אמון, שהפכה להצעה לסדר-היום, מדברת גם על הכישלון החברתי, לא רק על הכישלון המדיני, אני רוצה לסיים בנקודה קטנה בעניין הזה; דבר שעסקנו בו רבות גם במושב החורף, וחבר הכנסת הורוביץ היה מן הדוברים הבולטים של האזהרות, זעקות השבר, ההפחדות, כולל מעל הדוכן הזה.

אופיר אקוניס: איזה פחד, כולנו נכנסנו לבונקר.

אופיר אקוניס: אם נמשיך במדיניות שלנו, כך אמרת, יהיו חרמות, נהיה מבודדים.

אופיר אקוניס: אף אחד לא ישקיע פה.

אופיר אקוניס: דיברת על חרם.

ניצן הורוביץ: דיברתי על הנזק למדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אתמול, אדוני היושב-ראש, לסיום, ביקרתי אצל המעסיק הפרטי הגדול במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: המעסיק הפרטי הגדול ביותר במדינת ישראל שוכן בקריית-גת.

אופיר אקוניס: חברת "אינטל".

אופיר אקוניס: זהו המעסיק הפרטי הגדול ביותר בישראל.

אופיר אקוניס: ואני הגעתי כולי בחשש, ממש בפחד מהאזהרות של חבר הכנסת הורוביץ וחברי האופוזיציה על הבידוד הבין-לאומי ועל החרמות, ופגשתי שם בקריית-גת את המנכ"לית, מקסין פסברג, והיא סיפרה לי איך החברה החליטה – בזמן שהיינו בחופשת האביב, בזמן שישנו, כמו שהיה סרט פעם – החליטה החברה להשקיע בישראל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הורוביץ, אלה העובדות.

אופיר אקוניס: כדאי לבוא עם העובדות.

אופיר אקוניס: אתה גם היית פרשן לענייני חוץ בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: אני מעריך את זה, כמובן.

אופיר אקוניס: אז החברה החליטה, כידוע לך בוודאי, להשקיע בישראל במרכז פיתוח חדש 6 מיליארד דולר, והיא תגייס עוד 1,000 עובדים – שמביאים תנופה לכל הפריפריה, לכולם.

אופיר אקוניס: ואתם גם נוסעים בארצנו.

אופיר אקוניס: הבידוד הנוראי שאנחנו נמצאים – אין השקעות?

אופיר אקוניס: לא שחסרות בעיות ולא שחסרים אתגרים, אבל רואים את תנופת הפיתוח האדירה לאורכה ולרוחבה של ישראל, רואים את מסילות הברזל ואת תחנות הרכבת בפריפריה, בשדרות, בדימונה, עוד מעט באופקים, בנתיבות; כבישים מהירים ובטיחותיים, מחלפים.

אופיר אקוניס: תרשו לי בנימה אישית – – –

אריה מכלוף דרעי: קו העוני – – –

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים לצמצם פערים חברתיים על-ידי חלוקת – אני אגיד את זה כדי שתדעו, כי אולי תצטרף אלי – ב-1 ביוני אנחנו מחלקים – אני מציע לך להצטרף אלי בביקורי – – –

אריה מכלוף דרעי: תגיד.

אופיר אקוניס: אני מציע לך להצטרף אלי.

אופיר אקוניס: אני לא מתכחש לשום דבר.

אופיר אקוניס: אני מציע לך לבוא אתי לדימונה.

אופיר אקוניס: אנחנו מחלקים שם, חבר הכנסת דרעי, אנחנו עושים פעולה של צדק חברתי אמיתי – לא בדברת ולא בקשקשת ולא בסטטוסים בפייסבוק אלא עושים פעולה.

אופיר אקוניס: פעולה.

אופיר אקוניס: מה שמנהיגות צריכה לעשות: לפעול, לעשות, לא לדבר.

אופיר אקוניס: מחלקים שם – תקשיב, אני אומר לך, כי הרי נושא הצדק החברתי, אתה רגיש לו, ואני באמת מעריך את זה.

אופיר אקוניס: מצמצמים שם פערים חברתיים על-ידי כך שנותנים למשפחות מעוטות יכולת את היכולת לצמצם פער: נותנים להם מחשבים חדשים, טאבלטים חדישים.

אופיר אקוניס: ככה מצמצמים פערים – במעשים, ולא בדיבורים חסרי תוחלת.

דוד אזולאי: ככה מצמצמים פערים חברתיים?

אופיר אקוניס: אני מציע גם לך, חבר הכנסת אזולאי, להצטרף אלי.

אופיר אקוניס: גם לך, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אתם הבאתם את הפערים.

ג'מאל זחאלקה: אתם הגדלתם את הפערים.

ג'מאל זחאלקה: אתה שמת – – –

אופיר אקוניס: אתה מדבר?

אופיר אקוניס: אתה והכלכלה הקומוניסטית שלך?

ג'מאל זחאלקה: נתניהו שלך הביא את הפערים.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו שלך הרס.

אופיר אקוניס: אתה והכלכלה הקומוניסטית שלך?

אופיר אקוניס: אתה והכלכלה שמיליונים רעבו בה ללחם?

אופיר אקוניס: זה מה שאתה רוצה, נכון?

אופיר אקוניס: רוסיה הסובייטית.

אופיר אקוניס: נו, לא תקבל.

ג'מאל זחאלקה: מה הקשר?

ג'מאל זחאלקה: מה הדמגוגיה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: תעלה קצת את הרמה.

אופיר אקוניס: זאת לא דמגוגיה.

אופיר אקוניס: זאת האמת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, סגן השר מעוניין לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מפריע לו.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: איך ידעת?

אופיר אקוניס: לפי נימת הקול?

יולי יואל אדלשטיין: הייתה לי תחושה כזאת.

נחמן שי: נגמרו לך הטיעונים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, הטיעונים – האמת יכולה להימשך עד השעות הקטנות של הלילה, ולא עיוות האמת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ציינו 66 שנה בשבוע שעבר, נגד כל הסיכויים, וזה לא עניין של מה בכך.

אופיר אקוניס: הממשלה הזאת – ואני מעריך שגם האופוזיציה, חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת מופז – כולנו גאים במדינה שלנו, גאים באזרחים, גאים בהישגים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה בצעדים פזיזים והזויים מהמרת על גבם של הכמהים לקורת-גג

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אריה דרעי – סליחה, סליחה, אריה דרעי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה דרעי, הצעה לסדר-יום בנושא: הממשלה בצעדים פזיזים והזויים מהמרת על גבם של הכמהים לקורת-גג, שמספרה 3018.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לחבר הכנסת אריה דרעי הוא סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – – –

ג'מאל זחאלקה: למה שר האוצר לא בא?

ג'מאל זחאלקה: למה צריך סגן שר?

מיקי לוי: למה, אני לא מספיק טוב?

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: איפה?

ג'מאל זחאלקה: למה הוא מתחמק?

ג'מאל זחאלקה: למה אין לו אומץ לבוא לכאן?

יולי יואל אדלשטיין: רשמנו בפרוטוקול את שאלתך.

ג'מאל זחאלקה: שיעמוד בפני האנשים וידבר.

ג'מאל זחאלקה: למה הוא מתחבא?

ג'מאל זחאלקה: איפה הוא?

ג'מאל זחאלקה: הוא הביא את התוכנית.

ג'מאל זחאלקה: שיבוא לכאן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, פרץ הגעגועים שלך לשר האוצר הוא מובן, גם אני מתגעגע, אבל לא צריך את כל האמוציות לשים כאן במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תכתוב לו מייל, תכתוב לו מייל, נו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא אמוציות.

ג'מאל זחאלקה: תכתוב לו בפייסבוק.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

ג'מאל זחאלקה: תכתוב לשר האוצר בפייסבוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, אני מוסיף לך.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

אריה מכלוף דרעי: 19, שיישאר 19.

יולי יואל אדלשטיין: נו, אתה רואה?

יולי יואל אדלשטיין: אני כל כך – גם כן התמלאתי געגועים לכמה שרים.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת זחאלקה, אני מאוד שמח שעוד לא הספקתי להגיד "אדוני היושב-ראש" וכבר גילית התעניינות.

אריה מכלוף דרעי: כבוד השר, כבוד השרים, חברי הכנסת, קודם כול ברוכים הנמצאים.

אריה מכלוף דרעי: התגעגענו לדיונים הללו.

אריה מכלוף דרעי: בכל זאת יש בזה משהו, לפגוש את החברים.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע איך להתחיל כי יש לי כמה וכמה נושאים, וכל נושא הוא בפני עצמו עשר דקות שיחה.

אריה מכלוף דרעי: אני אנסה לתמצת אותם.

אריה מכלוף דרעי: אז ראשית אני מברך אותך על כך שהודעת בפתיחת הישיבה, בפתיחת הכנס, שאתה מתחיל בהליך של קביעת תאריך לבחירת הנשיא.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שכל מה שאנחנו רואים בזמן האחרון לא מוסיף כבוד לא למדינה ולא למוסד הנשיאות, וכמובן לא למועמדים, וגם לא לנו.

אריה מכלוף דרעי: לאף אחד לא.

אריה מכלוף דרעי: צריך להפסיק את הסאגה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה לתקוף באופן אישי – מה המניעים ומה אחרים – אבל צריך להפסיק את זה.

אריה מכלוף דרעי: לא יכול להיות שסמוך מאוד למועד אנחנו מנסים לשנות את הכללים מסיבה כזאת או אחרת.

אריה מכלוף דרעי: מי שרוצה לשנות – ואני לא רוצה להביע דעה אם צריך את המוסד, לא צריך את המוסד, אם צריך לצמצם או להוסיף סמכויות, אבל ברור שעכשיו כל מילה היא לא לגופו של עניין.

אריה מכלוף דרעי: ולכן צריך להפסיק, ויפה שעה אחת קודם, כיוון שכל שעה שעוברת המדינה והמציעים מתבזים יותר ויותר.

אריה מכלוף דרעי: אז אני שמח שהתחלת את ההליך הזה, ואני מקווה שהוא ייפסק וזה ירד מעל סדר-היום.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר אחד.

אריה מכלוף דרעי: הדבר השני, אני מברך – הוא לא נמצא כאן – את חבר הכנסת זאב אלקין, שייבחר עוד מעט בוועדה ליושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק שהוא אדם ראוי, חכם, מוכשר, חרוץ ובעל ניסיון.

אריה מכלוף דרעי: אבל יחד עם זאת אני חייב לומר: אנחנו מתפלאים כל הזמן על התדמית והמעמד של המחוקקים ושל חברי הכנסת.

אריה מכלוף דרעי: תראו, אני רוצה באמת לדעת, אולי מישהו – הנה, נמצא כאן השר פרי.

אריה מכלוף דרעי: יעקב, אתה יודע, במלוא הידידות, אולי תגלה לנו אתה.

אריה מכלוף דרעי: חצי שנה לא היה אפשר להגיע לפתרון הזה?

אריה מכלוף דרעי: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: תנסה לשתף אותנו מה היה בחצי השנה הזאת בין ראש הממשלה לשר האוצר.

אריה מכלוף דרעי: אולי באמת, אולי אתם תדעו להגיד לנו.

אריה מכלוף דרעי: הרי אם היה פה איזשהו פתרון – דיברו על רוטציה, יש עתיד, עפר שלח.

אריה מכלוף דרעי: בסוף כל זה נעלם, ובלילה הליכוד ביתנו, ראש הממשלה קיבל.

אריה מכלוף דרעי: שניהם טובים, גם אלקין טוב וגם יריב לוין טוב, אבל מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: מה הסיכום?

אריה מכלוף דרעי: סגן שר?

אריה מכלוף דרעי: את זה יכולתם לקבל גם לפני זה.

אריה מכלוף דרעי: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: למה חצי שנה הסאגה הזאת?

אריה מכלוף דרעי: ומי שחבר בוועדת חוץ וביטחון – ואני חבר בוועדה, ואני חבר בוועדה חשובה, ועדת משנה – תדעו לכם שהחצי שנה הזאת פגעה בעבודת הוועדה, אין ספק.

אריה מכלוף דרעי: ואתה היית, יעקב, אתי בוועדה.

אריה מכלוף דרעי: זה פוגע.

אריה מכלוף דרעי: הפיקוח, הרצינות, סדר-היום, האי-ודאות – פגע.

אריה מכלוף דרעי: חצי שנה, בתקופה כזאת שקרו בה כל כך הרבה דברים באזור כאן – זה פגע.

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: אני שואל, למה?

אריה מכלוף דרעי: זה מראה עוד פעם, שוב, ההיחלשות של מקבלי החלטות, איך מקבלים את ההחלטות; האינטרסים שעומדים מאחורי זה.

אריה מכלוף דרעי: זה מחליש.

אריה מכלוף דרעי: ומה יגיד הציבור שרואה את זה?

אריה מכלוף דרעי: מה השיקולים?

אריה מכלוף דרעי: מה עמד מאחורי כל הדברים הללו?

אריה מכלוף דרעי: גם היום אנחנו לא יודעים.

אריה מכלוף דרעי: גם היום אנחנו לא יודעים.

אריה מכלוף דרעי: אני שמח שזה נגמר, למרות שזה נגמר ברוטציות וזה – גם זה מיותר, לצערי, אבל טוב שזה נגמר.

אריה מכלוף דרעי: אבל מה עמד מאחורי זה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע.

אריה מכלוף דרעי: אין חובה על אף אחד לגלות לנו את ההסכם, כיוון שעל-פי התקנות, אני מבין, הסכמים כאלה – רק אם זה קשור לתקציב צריך לשים.

אריה מכלוף דרעי: אז אני לא יודע מה ההבנות שהושגו שם, מה נאמר שם.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע.

אריה מכלוף דרעי: הדבר הנוסף, ואני מגיע לנקודה הזאת – בעיית הדיור.

אריה מכלוף דרעי: בעיית הדיור במדינת ישראל היא בעיה שכואבת לכולם, לכל המגזרים.

אריה מכלוף דרעי: כל מי שמחתן ילדים יודע מה הבעיה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: מה יעשו הזוגות הצעירים?

אריה מכלוף דרעי: מה יעשו משפרי הדיור, המשפחות הגדולות שרוצות לשפר את הדיור שלהן?

אריה מכלוף דרעי: שנים על שנים, כל הממשלות לא הצליחו להתמודד.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר את המתקפות האדירות על חברי אריאל אטיאס, שהוא לא הצליח.

אריה מכלוף דרעי: לא הצליח.

אריה מכלוף דרעי: ובאה הממשלה עם הבטחות גדולות מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אתם זוכרים את ראש הממשלה נתניהו?

אריה מכלוף דרעי: את שר האוצר?

אריה מכלוף דרעי: והנה, אני עמדתי פה מעל הדוכן הזה, אדוני סגן שר האוצר, אין-ספור פעמים, ואני וחברת הכנסת יחימוביץ ואחרים צעקנו על המע"מ: לבטל את המע"מ על מוצרי יסוד, לעשות מע"מ דיפרנציאלי.

אריה מכלוף דרעי: העלינו את כל הטיעונים שיכולים להיות, כולל לגבי מע"מ על דירות.

אריה מכלוף דרעי: יש לי נאום שלך מלפני שנה ששכנע אותנו למה אי-אפשר לבטל מע"מ על דירות.

אריה מכלוף דרעי: ותראה, שר האוצר ראה שאין פתרונות קלים, אי-אפשר לפתור את בעיית הדיור, צריך היצע, צריך עוד הרבה דברים שהוא לא יכול להתגבר עליהם בקדנציה הזאת, אז הוא מצא פתרון קל של ביטול המע"מ על הדיור.

אריה מכלוף דרעי: אני לא בטוח.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים הוא השיג הישג גדול – אין ביקוש.

אריה מכלוף דרעי: אין ביקושים.

מיקי לוי: אבל רגע – – –

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: יש לך זמן לענות – תענה.

אריה מכלוף דרעי: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: אין ביקושים, אין עסקאות של דיור, ברוך השם.

אריה מכלוף דרעי: נו, יפה.

אריה מכלוף דרעי: זה הישג.

אריה מכלוף דרעי: כמה זמן אפשר להחזיק את זה ככה?

אריה מכלוף דרעי: עוד חודש?

אריה מכלוף דרעי: עוד חודשיים?

אריה מכלוף דרעי: הרי בסוף זה יתפרץ ובסוף יצטרכו, ואין היצע.

אריה מכלוף דרעי: מה יקרה אני לא יודע, אבל אני עכשיו רוצה לדון.

אריה מכלוף דרעי: כבר הסכמת – לא חשוב, אדם טועה.

אריה מכלוף דרעי: אדם יכול להגיד: טעיתי, אני טעיתי, מבקש – הוא לא ביקש מחילה מכל אלה שביקשו לבטל את המע"מ; טעיתי, גיליתי את הסוד הגדול הזה של המע"מ ואני מוריד אותו על הדיור.

אריה מכלוף דרעי: כן?

אריה מכלוף דרעי: מה ההבדל בין זה, דרך אגב, לכל מוצרי היסוד?

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע.

אריה מכלוף דרעי: למה אפשר עכשיו?

אריה מכלוף דרעי: אבל מה?

אריה מכלוף דרעי: לא רק שהוא ביטל את המע"מ על דיור – ואפשר לבטל מע"מ על דיור – הוא עכשיו גם עושה מע"מ דיפרנציאלי.

אריה מכלוף דרעי: גם המע"מ על הדיור יהיה תלוי – לפי דירוג: מי ששירת בצבא אז יהיה לו עד 1.6 מיליון, ולמי שלא שירת – עד 600,000.

אריה מכלוף דרעי: איך עושים את זה?

אריה מכלוף דרעי: הרי עד היום לימדו אותנו שהמע"מ לא יודע להתמודד עם הדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר עכשיו על הדברים הטכניים.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו אני דן לגופו של עניין.

אריה מכלוף דרעי: אדוני, אדוני סגן השר, אני כיבדתי את שר האוצר יותר בשבוע שעבר, כשהייתה לו עמדה עקרונית: בלי חרדים, בלי ערבים.

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: אני חולק עליו, אני חושב שזה נורא, אני לא רוצה להגיד במילים קשות, אבל לכל הפחות יש לך עמדה עקרונית.

אריה מכלוף דרעי: אבל עכשיו לבוא ולהגיד "לא"?

אריה מכלוף דרעי: החרדים והערבים – אני מוכן שתהיה נגדי, אבל גם לעשות ממני צחוק?

אריה מכלוף דרעי: ללכת ולהגיד: אני עכשיו הכנסתי את החרדים?

אריה מכלוף דרעי: היועץ המשפטי לא אישר לו את הקריטריונים.

אריה מכלוף דרעי: אז אני מוכן להכניס את החרדים ואת הערבים, אבל 600,000 שקל לדירה חדשה מקבלן?

עיסאווי פריג': הוא העלה את זה ל-950,000.

אריה מכלוף דרעי: מתי?

אריה מכלוף דרעי: הלוואי.

אריה מכלוף דרעי: אין כזה דבר.

אריה מכלוף דרעי: מה פתאום?

אברהים צרצור: שמועות, שמועות.

אברהים צרצור: רק שמועות.

אריה מכלוף דרעי: לא, בוא נשאל.

אריה מכלוף דרעי: אם סגן השר יגיד שהעלו את זה ל-950,000, גם זו בשורה.

אריה מכלוף דרעי: אבל בא שר האוצר וסיכם ויצא אתמול בהודעה שמי שלא שירת בצבא – פירושו החרדים והערבים – זוג צעיר או כל אלה שבקריטריונים: 600,000 שקל, דירה חדשה, כולל מע"מ, זה המחיר שלה; 600,000 שקל מקבלן מיד ראשונה.

אריה מכלוף דרעי: אין כזה דבר.

אריה מכלוף דרעי: בדקתי אתמול, בדקנו בצורה יסודית.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, ביקשנו ממשרד השיכון נתונים.

אריה מכלוף דרעי: בשנת 2013 נעשו בסך הכול במדינת ישראל 300 ומשהו עסקאות של דירות ב-600,000 שקל, שמתוכן מחצית הן מחיר למשתכן.

אריה מכלוף דרעי: ולפי החוק ששר האוצר רוצה להביא אין כפל, אז מי שבמחיר משתכן לא יוכל לקבל פטור ממע"מ.

אריה מכלוף דרעי: אז פירושו שיש 170 או 150 עסקאות ב-2013.

אריה מכלוף דרעי: ב-2012 היו 212 עסקאות.

אריה מכלוף דרעי: אין, רבותי.

אריה מכלוף דרעי: אני הפכתי את כל – המדינה שלנו קטנה – בהר-יונה, על-יד נצרת-עילית, שם בונים יזמים פרטיים יחידות דיור, יש שם עדיין 48 יחידות דיור בפחות מ-600,000 שקל, ב-580,000 שקל.

אריה מכלוף דרעי: זה מה שיש בכל מדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אז מה, לעשות צחוק?

אריה מכלוף דרעי: תגיד שאתה לא רוצה חרדים, שאתה לא רוצה ערבים.

אריה מכלוף דרעי: נחלוק עליך, נצעק עליך, אבל לכל הפחות תגיד את האמת.

אריה מכלוף דרעי: אבל ללכת לעשות ביזיון ולצחוק?

אריה מכלוף דרעי: איפה היועץ המשפטי לממשלה?

אריה מכלוף דרעי: איך הוא נותן שיעבדו עליו בדבר כזה?

אריה מכלוף דרעי: אם עד אתמול לא היה אפשר לאשר את החוק הזה בגלל אפליה, איך 600,000 שקל, דבר שלא קיים במציאות – איך הוא קיבל את זה?

אריה מכלוף דרעי: אז אני שומע כבר טיעונים שטוענים שרימו אותם, שמשרד האוצר אמר להם שיש הרבה עסקאות של 600,000 שקל.

אריה מכלוף דרעי: מאיפה הביאו את זה?

אריה מכלוף דרעי: אולי תגלו לנו?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נלך לקנות לילדים שלנו דירות שם.

אריה מכלוף דרעי: איפה יש דבר כזה בכלל?

אריה מכלוף דרעי: אני בטוח שזה לא יחזיק מעמד.

אריה מכלוף דרעי: אני בטוח שברגע שנקבע עיקרון שאי-אפשר להפלות, גם יצטרכו לתת פתרונות אמיתיים.

אריה מכלוף דרעי: אם 950,000 שקל זה המינימום – אז 950,000 שקל, וכן אם זה 1.1 מיליון או 1.2 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: שלא יובן – אם היה בא לכאן שר האוצר באומץ ואומר: אני רוצה לתת מענקים, מענק אמיתי, לכל מי שהיה לוחם אמיתי בצבא – דרך אגב, גם כשאומרים "לחיילים" זה לא דבר שוויוני.

אריה מכלוף דרעי: מה זה?

אריה מכלוף דרעי: מי שמשרת ב"במחנה" או ב"גלי צה"ל" או בקריה יכול לקבל את אותם תנאים של אלה שמשרתים שלוש שנים, ממש לוחם ומחזיק שטח ושורף שטח?

אריה מכלוף דרעי: איך אפשר בכלל להשוות אחד לשני?

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, גם זו אפליה, להשוות בכלל אחד לשני – בין אחד שחוזר כל אחר-צהריים הביתה למי שחוזר פעם בחודש הביתה או פעם בחודשיים.

אריה מכלוף דרעי: אלה שעושים שמונה או תשעה חודשים טירונות, סיירות וכל אלה הם אותו דבר כמו אלה שמשרתים בקריה?

אריה מכלוף דרעי: לא שאני מזלזל, אבל צריך לעשות גם בזה שוויון אמיתי.

אריה מכלוף דרעי: אבל אם יבוא שר האוצר, או תבוא ממשלת ישראל ותגיד: מי שמשרת בצבא, ולפי דירוג של לוחם, יחידה מקצועית, או פקיד או פקידה, אני נותן לו מענק על השירות שלו, מגיע לו – בסדר גמור, זכותה של המדינה לתת.

אריה מכלוף דרעי: אבל ללכת ולהפלות בין האזרחים על דברים של קיום, בדירה, בדברים בסיסיים של זוגות צעירים?

אריה מכלוף דרעי: לבוא ולהגיד: לזה אני נותן הטבה, לזה אני לא נותן הטבה?

אריה מכלוף דרעי: או עכשיו אני נותן הטבה, אבל אני נותן הטבה שלא קיימת בכלל והעיקר לצאת ידי חובה?

אריה מכלוף דרעי: זה לא מכובד, זה לא רציני.

אריה מכלוף דרעי: זה ברצף אחד עם כל מה שאמרתי קודם: מוסד הנשיאות, ועדת חוץ וביטחון, הנושא של הדיור.

אריה מכלוף דרעי: זה הכול סאגה אחת גדולה, לצערי הרב, והכול פופוליזם זול ולא רציני.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אריה דרעי.

גילה גמליאל: ישיב סגן שר האוצר מיקי לוי.

גילה גמליאל: בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מקדם בברכה את פתיחת הכנס.

מיקי לוי: אני רק יכול לבשר שבכנס זה מפלגתי תביא לחקיקה נושאים מרכזיים, ואני מאוד מקווה שזה יקרה בכנס או במושב הנוכחי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי, בתחילת דברי אני אשיב לך כדי לא לברוח החוצה, כי פטור בלא כלום הרי אי-אפשר.

מיקי לוי: חוק מע"מ אפס אינו נגד חרדים וערבים.

מיקי לוי: זוהי קלות דעת לבוא ולהגיד, בפרט אחד כמוך, שאני מאוד מעריך אותו כבעל היגיון בריא, כי גם יהודים שלא שירתו בצבא ולא תרמו אינם נכללים בקריטריונים ולא יקבלו את הפטור ממע"מ אפס.

מיקי לוי: יש גם יהודים כאלה שלא שירתו.

מיקי לוי: לכן הוא לא מגזרי ולא מגדרי, אלא הוא מכוון בהחלט לתת יתרון לאותם אנשים שתרמו בצבא, עבדו, ולהם מיועד הנושא הזה.

אריה מכלוף דרעי: למה היועץ המשפטי לא – – – עם זה?

מסעוד גנאים: זו אפליה, כבוד סגן השר.

מסעוד גנאים: זו אפליה.

מיקי לוי: אני לא מתחמק.

מיקי לוי: מי שתרם למדינה הזאת, מי שנתן מזמנו, מי ששירת בצבא ההגנה לישראל או בשירות לאומי – כל אלה נכללים בקריטריונים; ואיני בורח לשום מקום.

מיקי לוי: כן, אנחנו עומדים מאחורי הקריטריונים האלה.

אברהים צרצור: – – – אנחנו תורמים למדינת ישראל.

מיקי לוי: עכשיו אני רוצה גם, ככה – רציתי לתקוף, אבל אני הפעם לא, כי אתה אמרת: מה לעשות, גם השר אטיאס מסיעת ש"ס לא הצליח לספק את הסחורה.

אריה מכלוף דרעי: לא אמרתי את זה.

מיקי לוי: אמרת את זה.

אריה מכלוף דרעי: אתם טענתם כלפיו שהוא לא הצליח.

מיקי לוי: בוודאי שלא.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, הרי חוסר בהיצע אינו נוצר בשנה אחת, ואני אחזור על זה עשר פעמים, פעם ועוד פעם או אפילו מאתיים פעמים.

מיקי לוי: החוסר בהיצע נוצר בשמונה השנים האחרונות – הרי זה היצע של דירות – מאיזושהי קונספציה שגויה של להעביר אזרחים לפריפריה על מנת שיתיישבו שם, ואז יפסיקו לבנות פה.

מיקי לוי: זה חוסר של 100,000–120,000 דירות.

מיקי לוי: ואכן, מחירי הדירות עלו בצורה מפלצתית, ומסכנים כאן בהחלט דור שלם.

מיקי לוי: ולא זו בלבד – אני אומר לכם שאתם הסיעה שדאגה להכניס את הקריטריון הכי שערורייתי בנושא הדיור, והוא קריטריון הוותק בנישואים.

מיקי לוי: מי מתחתן יותר מוקדם?

מיקי לוי: בוודאי אלה שלא הולכים לשרת בצבא, נישאים בגיל 17–18, ואז הם עונים על הקריטריון הראשון של ותק בנישואים.

אריה מכלוף דרעי: תפסיק כבר.

אריה מכלוף דרעי: איזה שטויות אתה מדבר?

אריה מכלוף דרעי: מי מתחתן בגיל 18?

אריה מכלוף דרעי: תפסיק – – – תפסיק.

אריה מכלוף דרעי: קצת כבוד – – –

מיקי לוי: האם זו לא אפליה?

אריה מכלוף דרעי: תהיה בחור רציני פעם.

מיקי לוי: אותם שלא שירתו ונישאו – –

אריה מכלוף דרעי: קצת כבוד.

אריה מכלוף דרעי: קצת כבוד שיהיה לך.

אריה מכלוף דרעי: תפסיק לשרת את – – –

מיקי לוי: – – האם הם לא קיבלו – –

אריה מכלוף דרעי: תפסיק כבר.

אריה מכלוף דרעי: קצת כבוד עצמי שיהיה לך.

מיקי לוי: – – עדיפות על אותו סקטור שלם של מעמד הביניים – –

אריה מכלוף דרעי: תמשיך להסית סתם – – –

מיקי לוי: – – שהלך ושירת, הלך ותרם שלוש שנים מזמנו לטובת הגנת המדינה?

מיקי לוי: את הקריטריון הזה, כן, אנחנו הורדנו, והחלפנו אותו במיצוי כושר ההשתכרות.

מיקי לוי: באשר לנושא הדיור, אנחנו בהחלט גאים בעשייה הנמרצת שלנו במהלך השנה האחרונה.

מיקי לוי: בניגוד לממשלות עבר, שר האוצר, כראש הקבינט לדיור, קיבל שורה של החלטות, השקיע מיליארדי שקלים ומטפל בבעיה – שאתם השארתם – במגוון דרכים, שכל מטרתן להגביר את ההיצע ולהוריד את המחירים.

מיקי לוי: הוקמה חברה מיוחדת לבניית דירות להשכרה; חתמנו על הסכמי-גג, יחד עם משרד השיכון, בכל רחבי הארץ ובאזורי הביקוש – אלפי דירות ואלפי יחידות דיור, ממודיעין דרך ראש-העין ועד קריית-ביאליק.

מיקי לוי: לצורך פתיחת החסמים וחתימה על הסכמי-הגג עם ראשי הערים הזרמנו מיליארדי שקלים.

מיקי לוי: במקביל, הקמנו ועדות לתכנון מהיר כדי לעקוף את הביורוקרטיה הבלתי-נסבלת, שמעכבת תכנון ובנייה מסיבית של דירות ופשוט מונעת מדור שלם של זוגות צעירים להגיע לדירה.

מיקי לוי: כמו כן, אכן אישרנו את תוכנית מחיר מטרה ותוכנית מע"מ אפס בקבינט הדיור, ואת שתיהן נביא לאישור הכנסת בתקופה הקרובה.

מיקי לוי: כבר מחר הן יופקדו להערות הציבור.

מיקי לוי: לסיום, אדוני היושב-ראש, – – –

דוד אזולאי: איפה אפשר לקנות דירה ב-600,000 שקל?

דוד אזולאי: רק תגיד לנו.

מיקי לוי: אותם אנשים – ואני לא מתחבא מאחורי זה – שלא שירתו, יש להם מספיק זמן ללכת ברחבי הארץ ולחפש את אותן דירות.

מיקי לוי: יתכבדו ויבואו וירצו להתגייס – הדלת פתוחה.

דוד אזולאי: – – – שאתה תלך לחפש – – –

מיקי לוי: אני לא מתחבא מאחורי זה.

מיקי לוי: מי שלא שירת – לא יפוצה.

מיקי לוי: לסיום, אדוני היושב-ראש, במסגרת ההחלטה על מע"מ אפס, כדי להטיב עם הזוגות הצעירים – –

דוד אזולאי: אתה מכשיר את כל החוק, שתדע לך.

מיקי לוי: – – פרסמנו אתמול את הקריטריונים לקבלת הטבות מע"מ אפס על דירה ראשונה.

מיקי לוי: איננו מחביאים דבר מתחת לשולחן.

מיקי לוי: זוהי תפיסת עולמנו, ושר האוצר אמר זאת בצורה ברורה: מי שנותן יותר ותורם יותר, יקבל יותר.

מיקי לוי: זה חלק – – –

אילן גילאון: למה – – –?

אילן גילאון: הצבא ישלם להם מענק דירה.

אילן גילאון: למה – – –?

אריה מכלוף דרעי: זה לא כתוב בנאום שלו.

אריה מכלוף דרעי: זה לא בסדר.

אריה מכלוף דרעי: לא – – – לו את זה.

אריה מכלוף דרעי: מה אתה רוצה שיגיד?

אריה מכלוף דרעי: שהוא ישלוט בעל-פה?

אריה מכלוף דרעי: הוא לא יכול.

מיקי לוי: אני יכול לשלוט בעל-פה, והגבתי לך בעל-פה, חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: אני ממש מתפלא עליך.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע שאני אוהב אותך ומעריך אותך.

מיקי לוי: אני מעריך אותך ברמה האישית.

מיקי לוי: זה לא שייך.

אריה מכלוף דרעי: היום אתה מסית.

אריה מכלוף דרעי: היום אתה מסית.

מיקי לוי: מי שלא תורם – – –

אריה מכלוף דרעי: תפסיק – – –

מיקי לוי: – – – מי שתורם – – –

אריה מכלוף דרעי: מי שתרם ב"במחנה" – הוא יבוא – – –

מיקי לוי: אני מזמין את כולכם לתרום – –

אריה מכלוף דרעי: אני עשיתי צבא יותר ממנו – – –

מיקי לוי: – – בשירות הלאומי אפילו – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מיקי לוי: – – לא הצבאי, בשירות האזרחי, העיקר – –

אריה מכלוף דרעי: כתב בעיתון "במחנה" – – –

מיקי לוי: – – העיקר לתרום.

מיקי לוי: העיקר לתרום – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מיקי לוי: – – להשתתף במאמץ של הגנת המולדת.

אריה מכלוף דרעי: פתאום עכשיו – – –

מיקי לוי: מי שנותן יותר – – –

גילה גמליאל: חבר הכנסת אריה דרעי, תנו לו רק לסיים לדבר.

מיקי לוי: מי שנותן – הרי, אריה, חבר הכנסת ידידי אריה דרעי, אמרת לי, יש לך זמן – – –

אריה מכלוף דרעי: אל תהיה בטוח.

אריה מכלוף דרעי: אמרת "ידידי", עכשיו אתה תינזף על זה.

מיקי לוי: זה בסדר גמור – –

אריה מכלוף דרעי: אני מבטיח לך – – –

מיקי לוי: – – אני עומד ברשות עצמי.

אריה מכלוף דרעי: לא רשום לך "ידידי" שם, תסתכל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי, ידידי, אני אגיד את זה פעם נוספת.

מיקי לוי: ואני אומר פעם נוספת: אני מזמין את כולם, את כל אלה שלא משרתים, לבוא ולשרת בצבא ההגנה לישראל או בשירות לאומי, והרי כל הדלתות וההטבות ייפתחו בפניהם.

מיקי לוי: זה חלק מתפיסת העולם שאנחנו מובילים – –

אריה מכלוף דרעי: אין בעיה.

מיקי לוי: – – בכל ההחלטות שלנו – אני בהחלט גאה על כך – בשנה האחרונה, ובראשה כמובן העברת החוק לשוויון בנטל לפני שבועיים.

מיקי לוי: 65 שנה מדינת ישראל התקשקשה בחוק טל, וחוק מן הסוג הזה ואפליה מן הסוג הזה – –

דוד אזולאי: – – –

מיקי לוי: – – הגיע הזמן לסיים.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אנחנו עובדים ללא לאות, ואין לי ספק שמכלול הצעדים שאנחנו מובילים יביא כבר בתקופה הקרובה לירידת מחירים של ממש, וטוב שכך.

מיקי לוי: ההיצע יגדל.

מיקי לוי: כבר בשנה החולפת היה היצע של 47,000 דירות – –

מיקי רוזנטל: אם לא יהיה, מה תעשו?

מיקי לוי: – – כבר לשנה הזאת יש התחלות בנייה של 45,000–48,000 דירות.

מיקי לוי: כן, זה לא פשוט לבנות דירה; כן, זה לא בניין קלפים.

מיקי לוי: אנחנו נעמוד ביעד הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לסגן השר מיקי לוי.

גילה גמליאל: רק מה אתה מציע, מבחינתך?

גילה גמליאל: שיסתפקו בדבריך?

מיקי לוי: מה שהם רוצים.

מיקי לוי: ועדה.

גילה גמליאל: טוב.

גילה גמליאל: ההתפשטות וההסלמה במקרי ״תג מחיר״ נגד אזרחים ערבים

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, בנושא: ההתפשטות וההסלמה במקרי ״תג מחיר״ נגד אזרחים ערבים, מס' 3019, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: ישיב השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ?

גילה גמליאל: השר פרי, אתה אמור להחליף אותו?

יעקב פרי: – – –

גילה גמליאל: הוא יגיע.

גילה גמליאל: אוקיי.

גילה גמליאל: בבקשה, עומדות לרשותך עשר דקות.

עיסאווי פריג': השר נמצא?

גילה גמליאל: כן, הוא מייד מגיע, אבל יש שר תורן פה במליאה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, ידידי השר, ברוכים השבים.

יעקב פרי: תודה.

גילה גמליאל: השר נמצא.

עיסאווי פריג': זה לא הכי טוב והכי מעודד לפתוח את המושב מבחינתי כשאני צריך לעמוד כאן ולדבר על סוגיה כואבת ומאיימת שקראו לה "תג מחיר" – שם שכנראה לא לקח זמן להמציא אותו אבל שם שנבחר אחרי מחשבה מרובה.

עיסאווי פריג': חברים, בואו נגיד את האמת: "תג מחיר" זה מילה מכובסת של אנטישמיות, אבל הפעם האנטישמים – השמים הם הערבים.

עיסאווי פריג': האנטישמיות – יהודים, ערבים; הפעם הערבים.

עיסאווי פריג': תגידו לי, שאני אסביר לעצמי: מה ההבדל בין אנטישמיות שאנחנו רואים כאן לבין האנטישמיות שאנחנו רואים בעולם כלפי יהודים?

עיסאווי פריג': ביני לבין עצמי אני חושב.

עיסאווי פריג': עיינתי בדוח האנטישמיות הבין-לאומי שהתפרסם ב-2013.

עיסאווי פריג': גיליתי נתון מדהים: אצלנו בארץ, מדינת ישראל מובילה בתקריות האנטישמיות בעולם ביחס לאוכלוסייה שלה.

עיסאווי פריג': ואני אומר את זה, על-פי הדוח של האנטישמיות של 2013, בשנת 2013 היו 554 תקריות אנטישמיות בעולם; כאן, אצלנו, בשנת 2014, מינואר עד היום, היו 78 מקרים של אנטישמיות, מה שקרוי פשעי השנאה של "תג מחיר".

עיסאווי פריג': אם אני לוקח את זה ומחלק את זה יחסית למספר תושבי המדינה, אז אנחנו מקבלים שאנחנו הראשונים.

עיסאווי פריג': אנחנו לא הראשונים ולא המצטיינים רק בתעשייה, אלא מסתבר שיש לנו הצטיינות גם בתעשיית השנאה.

עיסאווי פריג': עוד סוגיה.

עיסאווי פריג': אני מתרגם את המספרים שאני רואה, אני לא ממציא אותם.

עיסאווי פריג': זאת המציאות.

עיסאווי פריג': ועכשיו, כו-לם, כו-לם באים לעמוס עוז, שאתמול יצא באמירה, ומאשימים אותו בזילות השואה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להשתמש במושג, שלא אועמד לדין, כי עבר חוק במושב הקודם שלהשתמש במילים – פתאום אתה עומד לדין, אז אנחנו נהיה זהירים בלהשתמש במשפטים ובמילים.

עיסאווי פריג': כולם האשימו את עמוס עוז בזילות השואה.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: מה ההבדל בין בריוני "תג מחיר" לבריונים האנטישמים בעולם?

עיסאווי פריג': תגידו לי אתם מה ההבדל.

עיסאווי פריג': מה ההבדל?

עיסאווי פריג': יש להם דבר משותף אחד: שנאת האחר.

עיסאווי פריג': פשעי שנאה, זה הדבר המשותף לכולם, בארץ ובחוץ-לארץ; זה דבר משותף.

עיסאווי פריג': ואני אבוא ואגדיר אותם, על-ידי כל מיני אנשי ימין קיצוני בבית הזה – להגדיר אותם פרחחים?

עיסאווי פריג': להגדיר אותם שהם בסך הכול עוסקים בעבודות גרפיטי ובפנצ'ור גלגלים?

עיסאווי פריג': למה אנחנו פוחדים להגיד את האמת, אפילו כשזה נגדנו?

עיסאווי פריג': למה אנחנו שותקים?

עיסאווי פריג': תגידו, אני שואל אתכם, מה ההבדל בין בריוני "תג מחיר" לבין הימין?

עיסאווי פריג': בצרפת, ביוון, בהונגריה, בכל הארצות, קוראים להם, לניאו-נאצים – אלה שמבחינתנו הם ניאו-נאצים – שם קוראים להם ימין קיצוני.

עיסאווי פריג': נגיד, מגולחי הראש בגרמניה – הגרמנים קוראים להם ימין קיצוני, כשבעינינו הם אנטישמים ניאו-נאצים.

עיסאווי פריג': כשאני שואל את עצמי, אני באמת מגיע למבוי סתום.

עיסאווי פריג': אבל מה ההבדל?

עיסאווי פריג': אני אגיד לכם מה ההבדל.

עיסאווי פריג': ההבדל בין מה שקורה בארץ לבין מה שקורה בחו"ל הוא דבר אחד, ומאוד מצער שאני אגיד את זה: שבריוני "תג מחיר" והטרור העברי שאנחנו רואים מקבלים רוח גבית מחלק משרי העיגול שאני רואה מולי – לא אתה, אדוני השר, ולא אתה, אדוני השר, אתם בצד ה"לא".

עיסאווי פריג': מבחינתי – מקבלים רוח גבית מחלק מהשולחן שמולי ומחלק מחברי הכנסת הקיצוניים.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: כששר הכלכלה של מדינת ישראל אומר – ומתגאה בזה, ואף אחד לא אילץ אותו להגיד את זה – מצא וחיפש הזדמנות: הרגתי הרבה ערבים בחיים שלי ואין לי עם זה בעיה.

עיסאווי פריג': שר הכלכלה, שמושך בחוטים, אחד שמנהל את הקואליציה של הממשלה, בא, מתנדב, ואומר: הרגתי הרבה ערבים בחיים שלי ואין לי עם זה בעיה.

עיסאווי פריג': הוא לא אמר "הרגתי רוצחים"; הוא לא אמר "הרגתי מחבלים".

עיסאווי פריג': הוא אמר "הרגתי ערבים", והתכוון.

עיסאווי פריג': אני שואל את השר בנט: כשהבן שלו שומע את המשפט הזה, מה הוא יבין?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': אני.

עיסאווי פריג': הבן של בנט ישמע שהוא אמר את המשפט הזה, מה הוא יבין ממנו?

אברהים צרצור: תמשיך להרוג.

עיסאווי פריג': תמשיך להרוג, אין לי בעיה עם זה.

עיסאווי פריג': ואף אחד לא אילץ אותו להגיד את זה.

עיסאווי פריג': ואדוני ראש הממשלה והשרים שמסביבו נתנו לו חיוך שדומה לצ'פחה על הכתף.

עיסאווי פריג': זאת האמת.

עיסאווי פריג': מצד שני, שר החוץ בא – הרוח הגבית השנייה שהם מקבלים – שר החוץ, בזמן שמסגד באום-אלפחם נשרף, שר החוץ יוצא באמירה שאום-אלפחם תהיה בפלסטין, ומשלים ואומר, ומתפאר, ומחפש את ההזדמנויות להגיד את זה: הגיס החמישי הזה לא צריך להיות אתנו.

עיסאווי פריג': כששר החוץ אומר את הדברים האלה, שר החוץ של המדינה שלי, של המדינה שלי, של מדינת ישראל – מה יבינו האזרחים?

עיסאווי פריג': מה יבינו?

עיסאווי פריג': וכשראש הממשלה עכשיו בא, מרגיש את עצמו השלטון הנצחי, שלטון נצחי, בן-גוריון של המדינה: מותר לי הכול, אני רוצה לשנות את חוקי-היסוד של המדינה.

עיסאווי פריג': אני לא מדבר על חוק הנשיאות, על מוסד הנשיאות – לשנות את הכול.

עיסאווי פריג': אני לא מדבר על – דברים שהוא חולם בלילה וזורק אותם לחלל האוויר.

עיסאווי פריג': כשראש הממשלה בא ואומר: אני רוצה להעביר את הגדרת המדינה, הגדרת הלאום היהודי – התעורר אחרי 66 שנה.

עיסאווי פריג': יש דלת במדינה ששמה דלת הדמוקרטיה, ואני כאזרח במדינה נכנס מהדלת הזאת.

עיסאווי פריג': אפילו את הדלת הזאת הוא רוצה לסגור בפני.

עיסאווי פריג': מה יבין האזרח הפשוט כשראש הממשלה שלנו, שלו, אומר לו: זאת מדינת היהודים?

עיסאווי פריג': מה יבין כלפי?

עיסאווי פריג': מה יבין?

עיסאווי פריג': ועכשיו, תרשה לי אדוני, ידידי השר פרי – ועכשיו יושב-ראש המפלגה שלך, מר יאיר לפיד, השתתף במקהלה הזאת, אבל בשיטה אחרת, בשיטה יותר דיפלומטית, בשיטה של הדרת המיעוט בביטול המע"מ על דירות.

עיסאווי פריג': אתה רוצה, אמר חברי חבר הכנסת דרעי, לעזור לחיילים?

עיסאווי פריג': יש לך משרד הביטחון, תיתן להם מיליונים.

עיסאווי פריג': כמו שאתה נותן 15% מתקציב הביטחון לפנסיה – יש לך, תן להם הטבות כמה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': אבל להשתמש במערכת המיסוי של המדינה כדי להפלות בין אוכלוסיות שונות במדינה?

עיסאווי פריג': זה – שר האוצר נדבק במחלת הזיגזגים; מי שמתקרב לממשלה בראשות ראש הממשלה בנימין נתניהו, הזיגזגים, נדבק במחלה.

עיסאווי פריג': זה מפחיד, כי הזיגזגים מתחיל באפס, 600 – – – ואני שואל אתכם – ועכשיו מילה טובה, אני חייב להגיד את זה.

עיסאווי פריג': יושב כאן השר לביטחון פנים; כשהשר לביטחון פנים בא והמליץ בפני הממשלה לקבל את ההמלצה להגדיר את "תג מחיר" כארגון טרור, כולכם שתקתם ולא קיבלתם, ואפילו היועץ המשפטי, שעכשיו הוא חוזר בו.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד לזכותך, אדוני השר – למה?

עיסאווי פריג': כל הדברים האלה יחד מכשירים את השרץ.

עיסאווי פריג': ועכשיו אגיד יותר מזה: גם אם נתפוס את בריוני ועברייני "תג מחיר" הבעיה לא תיפתר, כי יש ביצה, ויש יתושים.

עיסאווי פריג': אני יכול לכתוש את כל היתושים, ימותו, אבל כל עוד הביצה קיימת ימשיכו לבוא עוד יתושים.

עיסאווי פריג': והביצה היא במסרים שיוצאים מהבית הזה, שמחלחלים לכל צעיר וצעיר במדינה, עם כל הצעות החוק האנטי-דמוקרטיות שיוצאות כאן כל שבוע, ואנחנו רואים את זה.

עיסאווי פריג': והדברים האלה מחלחלים בקרב הצעירים ומייצרים את הביצה שהיתושים באים אליה.

עיסאווי פריג': כל עוד – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

עיסאווי פריג': אני מסיים, גברתי.

עיסאווי פריג': – – כל עוד לא נטפל בביצה ונסתום את כל הגילויים האלה, ההצעות המשיחיות והצעות החוק הלאומניות, אנחנו נסבול.

עיסאווי פריג': ואני אסיים במשפט אחד: אני לא אחזור למקרה המרפסת של כיכר-ציון, שאנשים ישבו שם וראו את ההסתה מול עיניהם – וראינו לאן זה הגיע.

עיסאווי פריג': עכשיו הרוב שותק על ההסתה הזאת, וזה כדור שלג שיסכן ויגיע לכל בית ובית במדינה הזאת.

עיסאווי פריג': זה כמו סרטן שיתפשט ויאכל כל חלקה טובה במדינה.

עיסאווי פריג': אני עכשיו עוזב את הפוליטיקה בצד – ימין, שמאל, מרכז.

עיסאווי פריג': זה לא מדבר אלי.

עיסאווי פריג': אני, מדברת אלי מערכת היחסים בתוך המדינה; מדבר אלי הגורל המשותף בינך לביני, אדוני השר.

עיסאווי פריג': אני קורא לך ולכל אזרחי מדינת ישראל ששומעים אותי לשים את הפוליטיקה בצד.

עיסאווי פריג': הגורל המשותף בינינו והחיים המשותפים – לא יעזור בית-דין, שנינו נישאר כאן; לא תעזור כל החשיבה.

עיסאווי פריג': ובשם השותפות, בשם הדו-קיום, אסור להקל יד וראש בתופעה הזאת.

עיסאווי פריג': זו תופעה מסוכנת, מסוכנת לכל חלקה בתוכנו.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך – שניים – אתם אנשים שאני עוקב אחריהם: תגידו את הדברים.

עיסאווי פריג': האומץ, עכשיו אנחנו צריכים אותו.

עיסאווי פריג': אני נלחם, כי אני – אם לא אני לי מי לי?

עיסאווי פריג': אני, כבן למיעוט הערבי במדינה, נלחם על החיים המשותפים במדינה הזאת.

עיסאווי פריג': ויש לכם חלק ניכר בכך.

עיסאווי פריג': תפסיקו לשתוק.

עיסאווי פריג': שתיקת

עיסאווי פריג': כם תביא אותנו למצב שלא נחזור ממנו.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

גילה גמליאל: ישיב השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

גילה גמליאל: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חוזר היום מביקור ביוקנעם ובאום-אלפחם, מקומות שבהם בוצעו לאחרונה אירועי פשיעה לאומית, לאומנית.

יצחק אהרונוביץ': חיזקתי את ידי ההנהגה המקומית בשתי הערים, ישבתי אתם, דיברתי אתם, ועברתי גם על המקומות שבהם בוצעו אותם פשעים.

יצחק אהרונוביץ': אני אמשיך לבקר בכל מקום בארץ שבו מתרחשים אירועים כאלה, ללא הבדל מי האוכלוסייה הנפגעת מכך, וכמובן ללא הבדל בין יהודים לערבים.

יצחק אהרונוביץ': ברצוני לגנות ולהוקיע כאן, מעל בימת הכנסת, את אירועי הפשיעה הלאומנית המתבצעת על-ידי פורעי חוק אשר כל תכליתם לחבל במרקם החיים והדו-קיום בין אזרחי מדינת ישראל היהודים והערבים.

יצחק אהרונוביץ': כשר לביטחון הפנים אמרתי והתבטאתי לא פעם ולא פעמיים – והתבטאתי לפני כשנתיים וחצי, עוד בדצמבר 2011, אמרתי מה צריך לעשות עם אותם אנשים פורעי החוק, והמלצתי את ההמלצות האלה גם לראש הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': כשר לביטחון הפנים אני רואה בחומרה רבה את האירועים.

יצחק אהרונוביץ': הם מהווים איום משמעותי על הסדר הציבורי במדינה ופוגעים בשלטון החוק ובחוסנה ובאופייה הדמוקרטי של ישראל.

יצחק אהרונוביץ': ולכן גם הנחיתי את משטרת ישראל לפעול נגד התופעה, בשיתוף פעולה מלא עם גורמי הביטחון, שירות הביטחון והגורמים המשפטיים.

יצחק אהרונוביץ': נתתי לזה עדיפות גבוהה מאוד במשרד, ועדיפות עליונה בנחישות, לגילוי אותם פורעי חוק, להשיג את הראיות ולהביאם לדין.

יצחק אהרונוביץ': לתופעה הזאת יש מאפיינים ייחודיים המחייבים התייחסות מיוחדת – ההתמודדות עם ההגבלות והקשיים העומדים בפני מערכות האכיפה, חלקם משפטיים, חלקן מבצעיים, כמו היותם של חלק מהמפגעים קטינים ולעתים מתחת לגיל האחריות הפלילית.

יצחק אהרונוביץ': ההתארגנויות הספונטניות שמוצאים לאחרונה – במיוחד נוכח התגברות אירועים אלו קיימנו דיונים מה עושים ואיך מתקדמים ומה עלינו עוד לעשות.

יצחק אהרונוביץ': בדיונים השתתפו כמובן כל צמרת המשטרה, בראשות המפקח הכללי, הצמרת הביטחונית, הפרקליטות, וכמובן שירות הביטחון הכללי.

יצחק אהרונוביץ': הנחיתי את הגורמים לפעול באופן החלטי ובלתי מתפשר לצמצום ניכר ולמיגור התופעה.

יצחק אהרונוביץ': ננקטו וננקטים שורה של צעדים, בין היתר בשיתופי פעולה הדוקים יותר, ריכוז מאמץ מודיעיני וריכוז כל האירועים במקום אחד.

יצחק אהרונוביץ': הקמתי את המפלג לפשיעה לאומנית במחוז ש"י, ביוזמתי.

יצחק אהרונוביץ': דיברנו על יחידה בסדר גודל של 80 איש, והיום כבר נמצאים כ-55 שוטרים וקצינים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו, כמובן, נמלא את השורות בימים הקרובים, אבל הכול מרוכז במפלג אחד, שמתעסק גם ביהודה ושומרון וגם בתוך הארץ.

יצחק אהרונוביץ': ייעודו של המפלג: הובלת האכיפה כנגד אירועי הפשיעה הלאומנית, בתיאום ובשיתוף פעולה עם כלל גורמי אגף החקירות והמודיעין, וכמובן עם הימ"רים המחוזיים.

יצחק אהרונוביץ': הוא גם בתיאום מוחלט עם שירות הביטחון הכללי, צה"ל והפרקליטות.

יצחק אהרונוביץ': הכול מרוכז אצלו וכל הטיפול למעשה נמצא ביחידה אחת, ואני עוקב אחרי היחידה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': אני גם רואה שם את ההתקדמות.

יצחק אהרונוביץ': התיקים או מועברים לתביעות או מוגשים לפרקליטות להכנת כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': ישנם כתבי אישום – לא מספיק, ולא הרבה, אבל ישנם כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': איפה שישנן ראיות מספיקות, כמובן, מוגשים כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': הרבה פעמים האנשים עצמם משתחררים בבתי-המשפט.

יצחק אהרונוביץ': בשנה האחרונה נצפתה ירידה – ואני מדבר על השנה, לא על החודשים – נצפתה ירידה משמעותית בנפח הפשיעה, בעיקר ביהודה ובשומרון.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים עלייה משמעותית בהגשת כתבי האישום ובמעצרים, ולפיכך הוחלט כי המפלג יטפל גם מחוץ ליהודה ושומרון, וזה דבר שהכנסנו רק בחודשים האחרונים.

יצחק אהרונוביץ': בפעילות עצמה נעשה שימוש בכלים חקירתיים-מודיעיניים נרחבים, ובריכוז מאמץ חקירתי, ומתבצעת באמת עבודה מאוד מאוד מתואמת ואחראית.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להגיד לכם שאוספים כל פיסת מידע כדי שבסוף, כשנגיע לבית-המשפט, הם לא ישוחררו, והדברים האלה מחייבים באמת להגיע לטיב הראיות כשהם נבחנים בבית-המשפט.

יצחק אהרונוביץ': לצד הפעילות בתחום הפלילי נוקטות הרשויות במקרים המתאימים צעדים מינהליים, דוגמת צווי הרחקה וצווי הגבלה.

יצחק אהרונוביץ': בהנחיה משותפת שלי ושל שרת המשפטים לאחרונה תישקל נקיטת פעולות לצורך תיקון המצב החוקי הקיים באותם מקומות שבהם לא ניתן מענה מספיק המאפשר אכיפה אפקטיבית בתחום זה.

יצחק אהרונוביץ': בדיון שקיימנו רק לא מזמן, ב-7 במאי, לפני כשבוע, בהשתתפות היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה, שרת המשפטים ואנוכי וכל צמרת מערכת אכיפת החוק, הוחלט כי נבקש לקיים דיון דחוף בקבינט המדיני-ביטחוני בכל המסקנות והלקחים מאז הוגדר "תג מחיר" כהתארגנות בלתי מוכרת.

יצחק אהרונוביץ': את דעתי כבר השמעתי.

יצחק אהרונוביץ': כל פעם אני חוזר על המשפט הזה, שחייבים לנקוט את כל הפעולות הדרושות כדי לטפל בתופעה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שכל הפעולות האינטנסיביות והנחושות הננקטות על-ידי כשר לביטחון הפנים, בשיתוף כלל הגורמים, למיגור התופעה, למיצוי הדין עם פורעי החוק – באמת בסוף אנחנו נמגר את התופעה, או נקטין את ממדי התופעה.

יצחק אהרונוביץ': על חומרת המעשה, על הדברים שיכולים לגרום לפגיעה בדו-קיום בין יהודים לערבים, התבטאתי לא פעם ולא פעמיים: אני מרגיש את השטח, אני נפגש עם ראשי רשויות, והדברים האלה באמת תופסים תאוצה.

יצחק אהרונוביץ': אני נוקט את כל הפעולות – א.

יצחק אהרונוביץ': לגבי המבצעים עצמם; ב.

יצחק אהרונוביץ': להרגיע את השטח ולגלות אחריות.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי את זה גם לראשי הערים, גם לפרנסי הערים, ואני אומר את זה גם בכל מקום שאני מגיע אליו: חייבים להרגיע, אבל בראש ובראשונה האחריות מוטלת על כל מערכת אכיפת החוק – לתפוס אותם, להעמיד אותם לדין, ושיישפטו לשנים ארוכות בבתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה הם לא פשוטים, הם מאוד מורכבים – –

באסל גטאס: שמענו את זה – – –

יצחק אהרונוביץ': – – הם לא פשוטים, אבל בסוף אנחנו גם נעשה את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להגיד מהיכרותי עם מצב החקירות שישנה התקדמות רבה בתחום הזה.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לזה אני לא יכול לפרט, אבל המבצעים עצמם – בסוף אני מקווה שהם גם ייעצרו.

עיסאווי פריג': – – – באום-אלפחם, כשעצרו את הבעלים של הרכב, ושיחררו אותו אחרי שבוע מכוח זכות השתיקה – זה מעורר שאלות ברחוב אצלנו.

יצחק אהרונוביץ': אני אגיד משפט אחד שאמרתי כבר יותר מפעם אחת.

יצחק אהרונוביץ': אני ביקשתי – וראיתי את הכותרת של אתמול באחד העיתונים – ביקשתי לאפשר לי להפעיל מעצר מינהלי.

יצחק אהרונוביץ': זה חלק מהתשובה.

יצחק אהרונוביץ': אתם מכירים את הדברים, אני אמרתי אותם, וחבל לחזור על זה כל פעם.

יצחק אהרונוביץ': זה חוזר על עצמו.

יצחק אהרונוביץ': כל הדברים הכי חמורים – כמו שמתעסקים עם ארגוני מחבלים, ככה אני מתכונן להתעסק עם האנשים האלה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה ברורים, הם חדים, ואני לא מסתיר אותם, כבר כמעט שנתיים וחצי.

יצחק אהרונוביץ': מערכת אכיפת החוק סוף-סוף תומכת בעמדתי.

יצחק אהרונוביץ': אני מאוד שמח, ואני מקווה שגם נראה בסוף התפתחויות.

יצחק אהרונוביץ': אבל זה לא פשוט.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה, אני יודע שהם עלולים לצאת מכלל שליטה, ולכן כל האחריות שאני מגלה, ולכן אני גם מסייר כדי להרגיע את השטח.

יצחק אהרונוביץ': המעצר של יוקנעם היה מעצר חשוב מאוד, בשעת מעשה, אבל לא רק שם.

יצחק אהרונוביץ': לא רק שם.

יצחק אהרונוביץ': גם בתיקי החקירה יש התקדמות יפה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שכשיהיו לי בשורות, אני אבשר את זה גם לחברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, מה אתה מציע, מבחינה פרוצדורלית?

יצחק אהרונוביץ': מה שהם רוצים, החברים.

יצחק אהרונוביץ': אפשר דיון בוועדות, אבל – בוועדה?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: נסים זאב, עמדה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: איפה נסים זאב?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אסור לנו לאבד את הראש, עם כל הכבוד.

נסים זאב: אני חושב שיש לנקוט יד קשה כנגד אותם שמשתמשים ב"תג מחיר" ופוגעים, הייתי אומר, בכלל במדינת ישראל.

נסים זאב: אבל להשוות אותם לטרוריסטים, אסור שזה יקרה.

נסים זאב: אי-אפשר להשוות מי שרוצח ילדים, נשים, זקנים, למי שצייר גרפיטי, אפילו על מסגד.

נסים זאב: אנחנו צריכים לעשות את החלוקה הזאת ואת ההבדל הזה.

נסים זאב: ואני מקווה שהממשלה הזאת, שהיא כל כך חכמה, לא תאבד את העשתונות – –

עיסאווי פריג': – – –

נסים זאב: – – בגלל הניעור הפרובוקטיבי שלך.

נסים זאב: אני מקווה שהיא לא תאבד את הדעת שלה בגלל אנשים כמוך, שכל כך אוהבים את המדינה, ומתים על המדינה הזאת, רק לא רוצים לראות אותה.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: כשאנחנו מדברים על הנושא של פטור ממע"מ על דירות, אני רוצה להבין: המדינה כל כך רוצה – ודאי שר האוצר, שאוהב את כולם, יש לו אהבת ישראל, אין אדם שהוא לא אוהב.

נסים זאב: הוא מקיים בכל יום את מצוות "ואהבת לרעך כמוך", והוא רוצה לעזור לכלל ישראל.

נסים זאב: אני רוצה לדעת: האם חייל ששירת בצבא ואין לו עניין לקנות דירה – הוא לא זכאי להטבה בסכום של המע"מ שהוא היה יכול לקבל עליו פטור?

נסים זאב: אם אנחנו מדברים על 1,800,000 שקלים שהוא זכאי לגביהם לפטור ממע"מ, למה לא לתת לו מלגה בסך רבע מיליון שקלים במקום זה?

נסים זאב: אולי אין לו את ה-1,800,000 לקנות דירה, וגם אין לו אפשרות לשלם או לא לשלם על המע"מ?

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, חייבים להעביר את זה כמלגה ולתת את זה, ועל כך לא יהיה שום ויכוח ציבורי בכל הנושא של הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

עיסאווי פריג': ועדת הפנים, נכון, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קודם בודקים אם המליאה רוצה להעביר את הדיון לוועדה, ולאחר מכן נקבע איזו ועדה.

יולי יואל אדלשטיין: זו הפרוצדורה.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, חברי הכנסת: אנחנו, כנהוג, מצביעים רק על ההצעות של חברי הכנסת המציעים שנוכחים כרגע באולם.

יולי יואל אדלשטיין: היחיד שאני רואה הוא חבר הכנסת עיסאווי פריג', ולכן, כהצעת השר לביטחון הפנים, נצביע על הצעתו – ההתפשטות וההסלמה במקרי "תג מחיר" נגד אזרחים ערבים, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: השר הציע ועדה.

יולי יואל אדלשטיין: המציע מסכים לדיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד דיון בוועדה יצביע בעד, ומי שנגד יצביע נגד, זאת אומרת – להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: בעד זה ועדה, כהצעת השר, נגד – להסיר מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יתקיים בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא הוא ציון יום הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל בברכה את משפחת הרצל הנמצאת אתנו כאן, את פרופסור אריאל פלדשטיין, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, ובוודאי את נציגי הממשלה שנמצאים כאן אתנו בדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום הרצל בדיון מיוחד לרגל יום הולדתו של חוזה המדינה, יום הולדת שחל בי' באייר.

יולי יואל אדלשטיין: בנימין זאב הרצל היה גדול המדינאים של העם היהודי בתקופה המודרנית.

יולי יואל אדלשטיין: בשונה ממדינאים אחרים, ובעיקר אלה שקמו אחריו ופעלו בתוך מסגרת מדינית מובחנת, הרצל היה מדינאי טרם היותה של המדינה, יוצר של יש מאין.

יולי יואל אדלשטיין: במידה רבה קריאתו של הרצל הייתה: הבו לנו מדינאים, העם היהודי זקוק למדינאים; העם היהודי זקוק למדינאים משלו, שיקימו מדינה לעם גולה ונודד, מפוזר ומבודד.

יולי יואל אדלשטיין: כל מדינאי זקוק לחזון, לתקווה, לתמונת מצב שתצביע על דמות העתיד לאור לקחי העבר.

יולי יואל אדלשטיין: אצל הרצל החזון היה המדינאות, והמדינאות בעצם הייתה החזון.

יולי יואל אדלשטיין: החזון והמדינאות התמזגו לכלל מטרה אחת: הקמת בית לאומי לעם היהודי; בית שיאפשר את תחיית העם למשך אלפי השנים הבאות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל שלא כפי שנהוג לחשוב, הרצל לא חתר רק למדינה שהיא מקלט בטוח לעם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: למדינת היהודים של הרצל היה חזון הרבה יותר עמוק והרבה יותר רחב, אידיאל אין-סופי.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אצטט מדבריו: "קראתי פעם לציונות אידיאל אין-סופי", כך כתב חוזה המדינה, "ואני מאמין באמת כי גם לאחר השגת ארצנו, ארץ-ישראל לא תחדל מלהיות אידיאל.

יולי יואל אדלשטיין: כי בציונות כפי שאני מבין אותה כלולה לא רק השאיפה לכברת ארץ מובטחת כחוק בשביל עמנו האומלל, אלא גם השאיפה לשלמות מוסרית ורוחנית".

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני ימים ספורים חגגנו בטקסי יום העצמאות 66 שנה למדינת ישראל, כפי שבעצם חזה אותה בנימין זאב הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: מדי פעם, ובמיוחד ברגעי משבר חברתי זה או אחר, בוודאי כאן בכנסת, בטיפול בנושאים שונים, אנחנו מגיעים לקביעה – לא אסתיר, המוזרה בעיני – שהציונות מתה.

יולי יואל אדלשטיין: מתה לה הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: פערים חברתיים; אלימות ברחובות, ואנחנו גם בשבוע המאבק באלימות; יוקר המחיה שעולה, ועלה גם היום כבר בדיונים, ודאי בכל מה שקשור לדיור – כל הדברים האלה בעיני המקטרגים מהווים בעצם משבר ערכי של עצם החזון ועצם הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת לא דעתי.

יולי יואל אדלשטיין: האמת היא שהניסיונות להספיד את הציונות עתיקים כציונות עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד בימי חייו של בנימין זאב הרצל, עוד בוודאי הרבה שנים לפי שקמה לה מדינת ישראל, היו כאלה שהספידו את הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהציונות כרגע באמת מאותגרת.

יולי יואל אדלשטיין: אתגרים רבים ואתגרים חדשים עומדים בפנינו, אבל זאת בדיוק הרלוונטיות של הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני סמוך ובטוח שנוכל להיענות ולעמוד מול האתגרים רק אם נזכור שהחזון של בנימין זאב הרצל, כפי שציטטתי זה עתה, היה לא רק להקים מקלט לעם היהודי אלא גם להוות אידיאל; כלשון היהדות: אור לגויים, כאן, במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עם פתיחת כנס הקיץ של הכנסת אני מאחל שברוח דבריו של חוזה המדינה נדע למצוא את האתגרים העומדים בפנינו, להתייחס אליהם בכבוד, להתייחס גם בכבוד אחד לשני ולקדם את השאיפה הרוחנית והמוסרית כפי שביקש מאתנו וציווה לנו חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את ראשון הדוברים, הלוא הוא השר יאיר שמיר, שמדבר בשם ראש הממשלה בדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל נהוג שראש הממשלה משתתף, אבל כרגע הוא נמצא מחוץ לגבולות המדינה, ולכן הוא ביקש מן השר שמיר להחליף אותו בדיון הזה.

יאיר שמיר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, חברי משפחת הרצל, מכובדי כולם, אך סמלי הוא שציון יום הרצל חל השנה ביום פתיחת מושב הכנסת, הגוף הנבחר במדינת היהודים, שהוא מימוש חזונו ומורשתו של תיאודור בנימין זאב הרצל, זיכרונו לברכה.

יאיר שמיר: כבוד רב הוא לי לעמוד פה ביום הרצל מתחת לתמונתו של הרצל ולשאת דברים בשבחו.

יאיר שמיר: אפתח בדברי זאב בנימין הרצל: "אם אסכם את הקונגרס בבאזל באמרה אחת, שמתוך זהירות לא אשמיע אותה בפומבי, הרי היא זו: בבאזל ייסדתי את מדינת היהודים.

יאיר שמיר: לו אמרתי זאת היום בפומבי, הייתה התשובה צחוק מכל עבר.

יאיר שמיר: אולי בעוד חמש, לכל היותר 50 שנה, יכירו בה".

יאיר שמיר: אגב, 50 שנה זה אוגוסט 1947.

יאיר שמיר: כלומר, הוא לא פספס בהרבה.

יאיר שמיר: ואני ממשיך בציטוט: "רצוננו הוא סוף כל סוף לחיות כאנשים חופשיים על האדמה שלנו, למות במנוחה במולדת שלנו".

יאיר שמיר: חייו של האיש שעליו הטילה ההיסטוריה את השליחות לשנות את מסלול חיי העם היהודי מגולה לגאולה היו קצרים, 44 שנים בלבד, ואילו מסעו הציוני ארך פחות מעשור.

יאיר שמיר: אך בנימין זאב הרצל חולל תנועה לאומית, מהפכנית, ששינתה את ההיסטוריה של העם היהודי לעד, והפעם כאומה ריבונית במולדתה הקדומה – לא ככובשים אלא כמשקמים החוזרים למחוז מולדתם.

יאיר שמיר: עמנו הוגלה, נרדף, נרמס ודוכא דורות על גבי דורות.

יאיר שמיר: נדדנו מארץ לארץ, קופחנו ונרדפנו בכל מקום.

יאיר שמיר: במאה האחרונה השמיד הצורר הנאצי שליש מאתנו.

יאיר שמיר: אבקש לנצל מעמד זה כדי להביע הערכה ואסירות תודה לכל אלה שפעלו במשך הדורות בשליחות התנועה הציונית, לכל אלה שנלחמו למען יישום חזונו של הרצל ולכל אלה שהקריבו את חייהם על מזבח הרעיון הלאומי ואפשרו לנו לקיים חיים עצמאיים כעם במדינה ריבונית ובארץ אבותינו.

יאיר שמיר: "אם תרצו", הוא אמר, "אין זו אגדה", והמשיך: "ואילו אם לא תרצו, הרי כל מה שסיפרתי לכם אגדה הוא ואגדה יוסיף להיות".

יאיר שמיר: לפני 120 שנה נשמע קולו של הרצל כקול הוזה במדבר.

יאיר שמיר: יהודים ולא יהודים החשיבוהו למטורף, רוקח דמיונות-שווא מופרכים ולא מציאותיים.

יאיר שמיר: דלתות שליטי העולם נסגרו בפניו, והרצל לא מצא רבים מבני עמו שהלכו אחריו.

יאיר שמיר: אך הוא לא הרים ידיים; הוא לא סטה מדרכו, דבק בחזונו והמשיך במאבקו ההיסטורי.

יאיר שמיר: והמציאות שנוצרה עלתה על כל אגדה: החיינו את שפת אבותינו, הפרחנו את השממה, נלחמנו בגבורה במלחמות על עצמאותנו, שיגרנו לוויינים לחלל, הקמנו תעשייה מפוארת, פיתחנו מחקר מדעי מתקדם, יצרנו חקלאות מהחדשניות בעולם, טיפחנו תרבות ואמנות, הגענו ל-8 מיליון אזרחים במדינת ישראל, ועוד היד נטויה והנפש חפצה.

יאיר שמיר: במאמר משנת 1901 כתב הרצל: "כשתקום מדינה" – מדינת היהודים – "ביום מן הימים, ייראה הכול קטן ומובן מאליו.

יאיר שמיר: היסטוריון הוגן ממני יגיע אולי למסקנה שבכל זאת היה בכך משהו שעיתונאי יהודי חסר אמצעים, בעיצומו של השפל העמוק ביותר של העם היהודי, בימי האנטישמיות המבחילה ביותר, הפך פיסת בד לדגל ואספסוף עלוב לעם המתקבץ בקומה זקופה סביב הדגל הזה".

יאיר שמיר: כבר בראשית דרכה סבלה התנועה הציונית מגירעון כרוני באנשים, באמצעים ובתמיכה בין-לאומית, אך הלהט הלאומי והחלוציות פיצו על כך וכיסו את הגירעונות.

יאיר שמיר: התשובה הציונית הצילה את היהודים ואת היהדות, פיזרה לכל רוח את הרעיונות הקוסמופוליטיים של התקופה וסתמה את הגולל על האפשרות שהגלות תהיה מולדת.

יאיר שמיר: וכעד לדברי הנביא שמואל: "וגם נצח ישראל לא ישקר ולא יִנָּחם", הוכחנו לעולם את נצחיות העם היהודי.

יאיר שמיר: ובדברי הרצל עצמו: "ליהודים יש רק דרך אחת להציל את עצמם – לחזור לעמם ולעלות לארצם שלהם"; "אין בן-אנוש עשיר או בעל עוצמה היכול להעתיק עם שלם ממקום למקום.

יאיר שמיר: רק רעיון גדול יכול לעשות זאת", כדברי הרצל.

יאיר שמיר: הרצל צדק בקובעו כי מדינת היהודים היא כורח המציאות.

יאיר שמיר: האנטישמיות, עליית הנאציזם והשואה ממחישות בטרגיות מובהקת את צדקתו.

יאיר שמיר: הקמתה של מדינת היהודים הוגדרה על-ידו כמעשה של צדק היסטורי וזכותו הטבעית של העם היהודי ככל העמים להגדרה עצמית במולדתו ההיסטורית.

יאיר שמיר: במרוצת 110 השנים שחלפו מאז מותו של הרצל התבגרה התנועה הציונית והשתנתה, ולמרות שרוב העם היהודי מרוכז כיום בישראל, הציונות טרם סיימה את תפקידה ההיסטורי.

יאיר שמיר: למרות המחלוקות, עלינו לשמור על אחדות העם; אסור לנו לאפשר לעמים עוינים להתנכל לעצמאותנו; אסור שהניסיונות לדה-לגיטימציה יחנקו את ריבונותנו.

יאיר שמיר: דרכנו הייתה ונשארה צודקת, הן מוסרית והן היסטורית.

יאיר שמיר: עלינו לעמוד על עקרונותינו המעוגנים במורשתנו ההיסטורית והרוחנית.

יאיר שמיר: קיומה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי הוא ציווי מוסרי של בני עמנו, שנשאו את עיניהם במשך אלפיים שנות גלות לארץ האבות והתפללו להקמת הבית הלאומי בה.

יאיר שמיר: הניסיון ההיסטורי מלמד כי עמים ומדינות בנויים ושורדים על צדק ומוסר לא פחות מאשר על כוח הזרוע.

יאיר שמיר: אלה שניסו להכניענו בכוח הנשק כשלו כישלון מהדהד.

יאיר שמיר: מייסדי המדינה הצהירו במגילת העצמאות: "אנו מושיטים יד שלום ושכנות טובה לכל המדינות השכנות ועמיהן, וקוראים להם לשיתוף פעולה ועזרה הדדית עם העם העברי העצמאי בארצו.

יאיר שמיר: מדינת ישראל מוכנה לתרום חלקה במאמץ המשותף לקִדמת המזרח התיכון כולו".

יאיר שמיר: צריך להכיר בעובדה שבארץ-ישראל, לצדנו, חיים גם אחרים – הפלסטינים, ערביי ישראל ועוד.

יאיר שמיר: אך הגדרת יחסי השכנות והיכולת לקיים חיים משותפים בשלום במרחב הזה צריכה להיעשות באופן מפוקח, אחראי ומתוך הוגנות, ובלי להיעתר לתוכניות קסם ותוכניות שווא.

יאיר שמיר: האתגרים והסכנות למדינת היהודים בשנתה ה-66 לא נעלמו, אך אלה לובשים פנים ומשנים צורה.

יאיר שמיר: אנו חיים בתקופה שבה עדיין יש מי שמציב סימני שאלה על זכותנו לחיות בארץ אבותינו, ויש כאלה שמאמינים שאפשר למחוק אותנו מעל פני האדמה.

יאיר שמיר: מלחמת הקיום נמשכת, והמאבק על קיומנו ודמותנו כאומה הוא כנראה מנת חלקנו ההיסטורית.

יאיר שמיר: הרשו נא לי לצטט מדברי אבי, יצחק שמיר ז"ל: "מדינה קטנה שמשאביה קטנים תוכל לעמוד בפני כל אתגר אם העם השוכן בה חדור אמונה ומאוחד סביב היסודות לכינונה ההיסטורי והאידיאולוגי.

יאיר שמיר: מדינה כזאת היא לעם כסלע איתן שלא ניתן לפצחו".

יאיר שמיר: מצווים אנו, יושבי הבית המכובד הזה, להמשיך ולקחת אחריות לגורלנו ולהאמין בעוצמתנו המוסרית ובצדקת דרכנו; להמשיך ולהתמיד בכל כוחנו לפעול למימוש החזון המלא שהתווה חוזה המדינה לקמת חברת מופת בארץ הזאת.

יאיר שמיר: תודה על ההקשבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משפחת הרצל המכובדת, כנסת ישראל מתכנסת היום לפתיחת כנס הקיץ, ואין ראוי ממעמד זה לחלוק כבוד לדמות המזוהה ביותר עם תקומתו של העם היהודי בארץ-ישראל.

בנימין בן-אליעזר: בעומדי כאן לציין דרכו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל שואל אני את עצמי – ואולי גם כמו כל אחד מכם:

בנימין בן-אליעזר: מה היה אומר אילו נכח כאן?

בנימין בן-אליעזר: אני מעריך שוודאי היה מתפעל ממעשה התקומה לתפארתה, בראותו 8 מיליון תושבים יהודים ושאינם יהודים החיים על עמלם במדינה דמוקרטית.

בנימין בן-אליעזר: אני מניח שהיה גאה על האופן שבו הפכה ישראל למדינה חזקה ומתקדמת, בעלת חוסן צבאי וכלכלי; מדינה הנחשבת למובילה בתחומי החדשנות הטכנולוגית ומהווה מוקד התעניינות בכל רחבי תבל.

בנימין בן-אליעזר: אך לצד זאת, אני מניח שלא היה חוסך בביקורת, כי לעתים, יש לשער, המציאות אשר נראית מן המרום רחוקה מעט מן החלום.

בנימין בן-אליעזר: בנימין זאב הרצל הוא אשר הצליח להעביר את הרעיון הציוני מחלום למציאות, והוא ללא ספק הדמות המרכזית בתולדות ההתחדשות היהודית שלא הייתה כמותה לאורך אלפיים שנות גלות.

בנימין בן-אליעזר: הרצל היה ההוגה שנטל חלום יהודי קולקטיבי, כנאמר בספר תהילים פרק קכ"ו: "בשוב ה' את שיבת ציון היינו כחולמים", והפך אותה מפעימת הנפש היהודית לאוטופיה מדינית וחברתית – אוטופיה שסרטט במאוויי נפשו ברומן "אלטנוילנד" ושהביא לידי ביטוי עוד קודם לכן, ב-1896, בספרו "מדינת היהודים" – ומרעיון אוטופי לחזון, ומחזון לאסטרטגיית פעולה מדינית שנועדה לממש את זכויות העם היהודי למדינה משלו.

בנימין בן-אליעזר: שעה מכרעת בחייו ובחיי האומה הייתה ייסודו של הקונגרס הציוני הראשון בבאזל ב-1897, שעליו כתב ביומנו: "בבאזל ייסדתי את מדינת היהודים".

בנימין בן-אליעזר: שם, כאשר אירופה רוחשת אנטישמיות ומהפכנות של זרמים אידיאולוגיים חדשים, נמצא הציבור היהודי חלוק בין המשכן של גלות והתבוללות לבין ציונות פורצת דרך.

בנימין בן-אליעזר: שם הפך הרצל עם של פזורה לקולקטיב שיש לו הוויה פוליטית מאחדת סביב הרעיון הציוני, ובאחת כונן הוא מסגרת דמוקרטית שכנסת ישראל על שלל זרמיה היא המשכה חרף המחלוקות ופערי ההשקפות המאפיינים אותנו אז גם היום.

בנימין בן-אליעזר: בכך קבע הרצל את האתוס הציוני של "אם תרצו אין זאת אגדה".

בנימין בן-אליעזר: במבט לאחור, הוא הפך את מדינת היהודים מאוטופיה למציאות.

בנימין בן-אליעזר: בין אוטופיה לבין מציאות קיים מתח: האוטופיה מחדשת, מעוררת את הדמיון, מרוממת את הרעיון ומעניקה כיוון אנרגטי לחלום; המציאות, לעומתה, היא קרקעית, ארצית וספוגה ביומיומיות.

בנימין בן-אליעזר: כוחו של בנימין זאב הרצל היה ביכולתו הנדירה להגות את האוטופיה, להופכה לחזון, לעצב לה אסטרטגיית פעולה מדינית וחברתית ולהאיר את דרכה עד שהייתה למדינה.

בנימין בן-אליעזר: הרצל, חוזה מדינת היהודים, ובעקבותיו דוד בן-גוריון, חיים ויצמן, זאב ז'בוטינסקי, ברל כצנלסון, מנחם בגין, יצחק שמיר, יצחק רבין זיכרונם לברכה ושמעון פרס ייבדל לחיים ארוכים, ועוד שורה ארוכה של מנהיגים מייסדים לצד אנשי רוח מכוננים כביאליק, בובר, אורי צבי גרינברג, נתן אלתרמן, שלונסקי ואבות ישורון – כולם התעשתו בפנטזיה למרוד בגורל המכתיב את המצב העכשווי כדי לחולל את ההיסטוריה ולעצב את החברה היהודית והישראלית מעבר למצבה האובייקטיבי.

בנימין בן-אליעזר: התובנה הגדולה של הרצל נבעה מצד אחד מהבנת העומק המשיחי והמבדל של היהודים לגאולה, ומן הצד האחר הוא היה נאמנה של המודרנה החדשה.

בנימין בן-אליעזר: כלומר, הוא חווה סערות אידיאולוגיות מהפכניות ודינמיות, לרבות אנטישמיות קשה, לצד התרחשותה של מהפכה טכנולוגית וכלכלה חדשה.

בנימין בן-אליעזר: כל אלה שינו את פניה של המציאות האוניברסלית והקנו לתנועה הציונית, בהשראתו של הרצל, את ההזדמנות לחתור בתוך מהלך ההיסטוריה ולשנותה.

בנימין בן-אליעזר: בזיכרונותיו כותב דוד בן-גוריון: "הרצל העז כאשר לא העז אדם לפניו, לא בהיקף החזון, החזון המשיחי שהוא תמצית ההיסטוריה היהודית, מחבק עולם ומלואו, מחבק תוכן גאולה, שאין אחריו שיור, גאולת עם ישראל, עם גאולת העולם – – – אבל הרצל לא זכה לראות את חזונו בהתגשמותו.

בנימין בן-אליעזר: זוהי כנראה מנת חלקם של כל הגואלים הגדולים של עמנו.

בנימין בן-אליעזר: אבל חזונו של הרצל לא התבדה והמֶרד של הרצל, אשר מָרד באמונה הפסיבית של נצח ישראל, הוא שהיה הכוח המניע בפעולתו".

בנימין בן-אליעזר: זה פן אחד, אבל היה גם פן אחר – המעשי, התכליתי, המדיני והפוליטי.

בנימין בן-אליעזר: על הפן הזה מיטיב דוד בן-גוריון לומר: "אילו חי הרצל עוד 13 שנה והיה מגיע לשנת ה-57 לחייו, היה רואה שחזונו המדיני קם ויהי".

בנימין בן-אליעזר: והוא מפרט: "הוכרה זכות עמנו במשפט הבין-לאומי.

בנימין בן-אליעזר: ניתן הצ'רטר" – הצהרת בלפור – "לעם ישראל על-ידי אנגליה, אותה מעצמה עולמית שהרצל תלה בה מראשית ימיו את תקוותיו המדיניות, ובו בעת הוכרה נציגות העם היהודי, בדמות הסוכנות היהודית בארץ-ישראל שהרצל הקים ראשונה בעבודתו הממשית".

בנימין בן-אליעזר: חברי חברי הכנסת, לא ניתן לדבר על חזונו של הרצל ועל אישיותו בלי לציין את היותו ליברל בכל רמ"ח איבריו.

בנימין בן-אליעזר: הרצל היה בן "העולם החדש", וחווה את השקפות העולם וזרמיו כפי שהתפתחו בתקופתו ושרירות גם בימינו שלנו.

בנימין בן-אליעזר: הוא תבע שוויון זכויות לנשים ולמיעוטים וחופש ביטוי לכול.

בנימין בן-אליעזר: בספרו "מדינת היהודים" ציין כי "הרשות ביד כל איש להחזיק בדעותיו ובאמונות לבו, כשם שהלאומיות לא תיחשב לאיש לחטאה.

בנימין בן-אליעזר: אם יבואו בני דתות אחרות או בני לאומים אחרים לשבת בתוכנו, נכבדם כבוד גדול, ומשפט אחד יהיה להם ולאזרחי הארץ".

בנימין בן-אליעזר: בניגוד לעמדות אחרות שלו, על עמדתו זו של הרצל לא נמצאו חולקים במחנה הציוני.

בנימין בן-אליעזר: כלומר, הייתה הכרה ברורה ששוויון ערך האדם הוא אוניברסלי לכל יהודי ויהודי ולמי שאינו יהודי.

בנימין בן-אליעזר: הרצל קבע גם כי במדינת היהודים יתקיימו חוקי עבודה והגנה על עובדים, בריאות לכול, חינוך חינם והשכלה גבוהה וקיומה של תודעה אקולוגית רחבה.

בנימין בן-אליעזר: באחריותנו, חברי הכנסת, לעשות כל שניתן על מנת להביא לפריצת דרך גם בנושאים חשובים אלו.

בנימין בן-אליעזר: חברים, מנהיגות היא לא רק כריזמה, כפי שמקובל כיום לאפיין מנהיגים.

בנימין בן-אליעזר: קיימת גם הבנה אחרת, והיא שמנהיג אינו מלאך כי אם אדם, ואם תרצו – אחד מכולנו.

בנימין בן-אליעזר: היטיב לומר זאב ז'בוטינסקי על אישיותו של בנימין זאב הרצל: "בדוקטור הרצל נתמזגו הסגולות העתיקות והמושלמות ביותר ביהדות, וזה הקנה לו את השלטון; הוא ידע את הבריות ואת החיים כשם שלא ידעם איש זולתו, וזה חיזק בידו את השלטון.

בנימין בן-אליעזר: הוא אהב את הדברים אשר עמנו אהבם מקדמת דנא אהבה שלא ביודעין, והוא מצא בשביל העם אותה דרך אשר האדם גישש וחיפש אחריה מאז ומעולם.

בנימין בן-אליעזר: בהרצל מתלכד כל אשר נדרש ממנהיג אידיאלי של עם ישראל.

בנימין בן-אליעזר: בית ישראל ירכין את ראשו בפני זכרו ואת פועלו ישלים עד תום".

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לסיים בנימה אישית.

בנימין בן-אליעזר: אני זוכר את היום שבו, כשהייתי ילד, בגיל 12 וחצי, אבי הוכנס לבית-הכלא בעיראק בגלל פעילותו הציונית.

בנימין בן-אליעזר: נדרשתי יום בהיר אחד להגיע עם אמי לבית-הכלא, ושם אבי אמר לי את דרשתו האחרונה: עליך לעלות לארץ-ישראל.

בנימין בן-אליעזר: וכך, בדרך-לא-דרך, הלכתי את כל הדרך, דרך טהרן, דרך פרס.

בנימין בן-אליעזר: משם חיברו אותי למשפחה לא לי, ועליתי כך לארץ בדד.

בנימין בן-אליעזר: אומצתי על-ידי משפחה בקיבוץ מרחביה.

בנימין בן-אליעזר: לקח שנים עד ששחררו את אבי והתלכדנו שוב.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר את הדבר הזה משום שכולם שואלים: איך בעצם דרכו, אמונותיו השפיעו?

בנימין בן-אליעזר: הנה, זו ההשפעה שהשפיע על יהדות העולם, כמעט בכל מקום, ואני בעצם אחד השליחים של תודעה זו.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה עוד פעם לכל הדוברים, תודה לבני משפחת הרצל ותודה לחברי המועצה הציבורית להנצחת זכרו.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן היום המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(ב) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי הממשלה הודיעה ליושב-ראש הכנסת על קביעתה, בהתאם לסעיף 16(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר משה יעלון יזמן את ישיבות הממשלה וינהלן בעת היעדרו של ראש הממשלה מהארץ, מיום י' באייר התשע"ד, 10 במאי 2014, ועד יום ט"ז באייר התשע"ד, 16 במאי 2014.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנעבור לחקיקה, ברצוני לציין, בנוכחות השר לביטחון פנים חבר הכנסת השר אהרונוביץ שנמצא אתנו, שאנחנו היום פותחים את שבוע מניעת האלימות, גם כאן בכנסת וגם מחוצה לה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אחזור על כל הקלישאות הידועות.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה אלימות, לצערי הרב אנחנו כולנו יודעים, וגם חלק מהדוברים היום – למשל סגן השר אקוניס הזכיר בצדק מקרי אלימות לצד מקרי טרור שמתרחשים לצערי בארצנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני כן אגיד שאנחנו לפעמים ממעיטים בכוחה של מליאה זו, של המוסד הזה, כנסת ישראל, מבחינת ההשפעה של כולנו על הציבור בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי לנו, גם בשבוע של מניעת האלימות, לתרום את תרומתנו לא רק בללכת להפריד את הנצים או להתנדב במשמר אזרחי זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אלה דברים מאוד חשובים, אבל כדאי לנו גם לחשוב שכאן במליאה כל אחד מאתנו – ודאי, אנחנו לא דוקרים ולא מרביצים – אבל כל אחד מאתנו שנוהג באלימות מילולית כלפי חבריו, כל מי שמשתמש – והיו דברים מעולם – בקללות, בלשון שבלשון המעטה לא מקובלת, אולי מעודד מישהו מחוץ לכותלי המוסד הזה להיאבק בצורה כזאת על דעותיו; ואולי גם לא להיאבק אלא פשוט לקחת דוגמה ולומר: אם להוא עם החליפה והעניבה מותר להתנהג בצורה כזאת, אז קל וחומר לי מותר לעשות את הדברים האלה, ואולי גם דברים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: אז כדאי, בשבוע למניעת האלימות וב-52 שבועות נוספים, כל שנה, לחשוב על כך שהמליאה הזאת והוועדות כאן והמוסד הזה אולי משפיעים על התנהגות הציבור בישראל הרבה יותר ממה שנהוג לחשוב.

יולי יואל אדלשטיין: בשם כולנו, אני בטוח, אני מאחל הצלחה לשר לביטחון פנים, חברנו יצחק אהרונוביץ, ולכל אלה שעוסקים גם במשרדים נוספים – חינוך, רווחה וארגונים שונים – בנושא הקדוש הזה של מניעת האלימות ומאבק באלימות.

יולי יואל אדלשטיין: מי ייתן שלא נצטרך לציין את הימים האלה ואת השבועות האלה כאן בכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שבנימין זאב הרצל היה מאוד שמח לדעת שאין צורך במאבק באלימות במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, בינתיים יש גם יש.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/856).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה שר החקלאות ופיתוח הכפר, השר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת – החוק המוצע: נושא ההגנה על היערות, האילנות והעצים בישראל מוסדר באמצעות פקודת היערות; להלן: הפקודה.

יאיר שמיר: סעיף 15 לפקודה קובע איסור כריתה של אילן מוגן או של עץ בוגר, כהגדרתם בפקודה, בלא קבלת רישיון לכך מפקיד היערות.

יאיר שמיר: כמו כן נקבעו בפקודה תנאים למתן רישיון כאמור או להטלת חיוב בנטיעה חלופית.

יאיר שמיר: ביום כ"ה בסיוון תשע"ג, 3 ביוני 2013, קיבלה ועדת השרים לענייני דיור, להלן: קבינט הדיור, החלטות שעניינן הורדת מחירי הדיור ושחרור חסמי פיתוח בתחום התכנון והבנייה.

יאיר שמיר: בין ההחלטות נכללה החלטה הקובעת כי יש צורך לתקן ולהתאים את שיקולי פקיד היערות בבואו לתת רישיון כריתה או העתקה לפי סעיף 15 לפקודה, או לקבוע נטיעה חלופית לפי סעיף 15א, כך שצורכי פיתוח יקבלו ביטוי לצד שיקולי איכות העץ המעוגנים בפקודה היום.

יאיר שמיר: נוסף על כך נמצא כי יש להבחין בין עצים הנמצאים בשטחים המיועדים למגורים לבין עצים הנמצאים בשטחים אחרים, ובכך לצמצם את המקרים שבהם קיים צורך ברישיון כריתה או העתקה, ולאפשר בכך הלימה עם מטרות הממשלה, המבקשת לעודד את הבנייה למגורים.

יאיר שמיר: התיקון המוצע מיישם את החלטת קבינט הדיור האמורה, כפי שיפורט להלן.

יאיר שמיר: עיקרי החוק: העיקר הראשון, סעיף 1: עץ בוגר מוגדר בפקודה כעץ שגובהו 2 מטרים לפחות מעל פני האדמה וקוטר גזעו – נמדד בגובה 1.30 מטר – הוא 10 סנטימטר.

יאיר שמיר: בהתאמה למטרות החלטת קבינט הדיור כאמור לעניין קידום הבנייה למגורים, מוצע להגדיר מחדש עץ בוגר לעניין שטח המיועד למגורים באופן שרק לגבי עצים שקוטר גזעם הוא 20 סנטימטר לפחות יידרש רישיון כריתה, ובכך תופחת מעורבות פקיד היערות בהגנה על העצים בשטחים המיועדים למגורים, והרגולציה תתמקד במקרים משמעותיים יותר.

יאיר שמיר: העיקר השני, סעיף 2: סעיף 15א לפקודה מתנה את מתן רישיון הכריתה בידי פקיד היערות בנטיעה חלופית, שמשמעותה היא כי על כל בעל רישיון לנטוע עץ או עצים אחרים במקום העץ הבוגר או האילן המוגן שייכרת, שערכם שווה לערך העץ הבוגר או האילן המוגן; להלן: נטיעה חלופית.

יאיר שמיר: אם סבר פקיד היערות כי בשל התנאים הסביבתיים או הנסיבות המיוחדות לא ניתן לבצע נטיעה חלופית, יקבע בתנאי הרישיון כי על בעל הרישיון לשלם היטל כספי בשיעור ובאופן שנקבע בתקנות.

יאיר שמיר: בפקודה כנוסחה היום לא מעוגנת סמכות מפורשת לפקיד היערות לשקול שיקולים נוספים כדי להכריע אם במכלול הנתונים העומדים בפניו כריתת העץ או העתקתו עדיפה על הותרתו במקומו.

יאיר שמיר: ברירת המחדל העולה מלשון הפקודה מחייבת לכאורה את פקיד היערות להורות על השארת העץ הבוגר או האילן המוגן במקום או על העתקתו, אם הנסיבות הקבועות בה מאפשרות זאת.

יאיר שמיר: התיקון המוצע מבקש להבהיר כי לפקיד היערות, בבואו לקבל החלטה בעניינו של העץ, מוקנית סמכות לשקול גם את תכלית הבקשה, וכפועל יוצא מכך – את השיקולים הנוספים להותרת העץ או האילן במקומם, לכריתתם או להעתקתם.

יאיר שמיר: נוסף על כך, הפקודה אינה מסמיכה את פקיד היערות לקבוע פטור מנטיעה חלופית, או היטל כספי, או חיוב בהיטל כספי מופחת, או בנטיעה של עץ או עצים אחרים בערך נמוך מערך העץ הבוגר או האילן המוגן כפי שחושב על-פי סעיף 15א.

יאיר שמיר: סמכות זו נדרשת משום שקיימות נסיבות המצדיקות זאת, כגון המצבים שבהם אין צורך ציבורי בנטיעה חלופית, או שניתן לקבוע נטיעה חלופית מופחתת, לדוגמה לצורך פעולות ממשק ביערות, בפעולות שנועדו לצורך הגנה מפני שרפות או במקרה שבו עץ מהווה סכנה בטיחותית.

יאיר שמיר: התיקון המוצע נועד לפתור בעיה זו בכך שיעניק לפקיד היערות גם את הסמכות לקבוע פטורים אלו וגם את הסמכות לקבוע חיוב בנטיעה חלופית מופחתת.

יאיר שמיר: כמו כן מוצע להסמיך את שר החקלאות לקבוע בתקנות, בהתאם לתכליות, לנסיבות או לתועלות ציבוריות אחרות של בקשת הכריתה, מקרים שבהם יינתן למבקש פטור מנטיעה חלופית או מהיטל כספי, או שהוא יחויב בנטיעה חלופית מופחתת.

יאיר שמיר: עיקר שלישי, סעיף 3: בהתאם לתיקון המוצע בסעיף 1 להצעה, מוצע לבצע תיקון עקיף לסעיף 83ג לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, כדי להתאים את ההגדרה של עץ בוגר כפי שמופיעה בו להגדרת עץ בוגר שבפקודת היערות.

יאיר שמיר: זאת, כדי למנוע כפל הגדרות בחקיקה לגבי אותו מצב עובדתי.

יאיר שמיר: אבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה על מנת לאפשר את המשך הדיון עליה בוועדת הפנים.

יאיר שמיר: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לשר יאיר שמיר.

גילה גמליאל: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, טוב, אני חייבת לומר שפה, בספסלי האופוזיציה, הצעת החוק הזאת עוררה איזה סוג של חצי חיוך, כי באמת – פקיד היערות, עץ בוגר, ומה אנחנו ככה מעסיקים את כבודה של הכנסת והציבור בשאלה?

תמר זנדברג: אבל בואו אני אתאר לכם מה יש בהצעת החוק הזאת.

תמר זנדברג: היא מורכבת משני דברים מרכזיים: הראשון זה פתרון.

תמר זנדברג: הרבה פעמים לבעיות – כשאנחנו נתקלים בבעיה, באיזה אתגר שלא יודעים איך לפתור אותו – זה יכול להיות בתחום העוני, בתחום הכלכלי, במדדים וכו' – אז מה עושים?

תמר זנדברג: משנים את ההגדרה.

תמר זנדברג: אם נשנה את הקריטריון, את האופן שבו אנחנו מגדירים כל מדד שהוא, אז פתאום זה יהיה אפשרי.

תמר זנדברג: וככה "עץ בוגר" זה כבר לא עץ בוגר, שנותן צל, שנותן ירוק, שעושה פוטוסינתזה, שמוסיף אוויר; זה פשוט עץ עם גזע שקוטרו לפחות 20 סנטימטרים.

תמר זנדברג: כאילו בכך אנחנו ניפטר מכמה צמחים שמהווים איזה מטרד לבנייה חדשה, בבהלת הכריתה וה"שלמת בטון ומלט", ויש לנו רק איזה כמה עציצים כאלה קטנים שמפריעים, אז פשוט נשנה את ההגדרה וניפטר מהם.

תמר זנדברג: והדבר השני, שאולי אפילו יותר מטריד – מדובר כאן באופן כללי, גם בהגדרת עץ בוגר וגם ברישיון הכריתה, בשיקול דעתו של פקיד היערות מתי מותר לכרות עץ.

תמר זנדברג: אז הדבר השני – ובאמת אני רוצה לשאול, כבוד שר החקלאות: מה הרבותא?

תמר זנדברג: הרי היום, כאשר כורתים עץ – וזה דבר שקורה לפעמים באישור פקיד היערות, בגלל שבאמת רוצים לבנות שם, או שהעץ עומד בדרכו של איזה פרויקט או איזה כמה יחידות דיור – אז יש לכך שני תנאים: שתהיה נטיעה חלופית, על מנת שהציבור לא יפסיד את היתרונות של אותה צמחייה, שאותו עץ מעניק לציבור; או לחלופין היטל כספי, שזה גם – הציבור הפסיד כאן עץ, שהוא ללא ספק תועלת לציבור, אז הציבור יקבל בחזרה כסף.

תמר זנדברג: אז מה עכשיו באים ואומרים לנו?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אפשר שפקיד היערות יוכל לכרות עץ – ואני רוצה בכל זאת, ללא בדיחות הדעת, לחזור ולציין את היתרונות של עץ: עץ נותן לנו נוי, הוא נותן לנו צל, הוא נותן לנו אוויר נקי ועוזר בחילוף החומרים באוויר, וגם קצת – –

גילה גמליאל: פרי.

תמר זנדברג: – – פרי ומשחק ונוי לעיניים, ומה לא?

תמר זנדברג: אז למה לפטור את הציבור מהיתרונות שבנטיעה חלופית או שבקבלת פיצוי כספי, והכול למען בהלת הכריתה?

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: מה עשינו שלא מגיע לנו לא העץ הזה, לא הנטיעה החלופית וגם לא פיצוי מינימלי לאינטרס הציבורי בהיעדרו?

תמר זנדברג: באמת, אם מישהו יוכל להסביר את האינטרס שעומד מאחורי הצעת החוק הזאת – ואני כמובן מציעה, וגם אעשה זאת, להצביע נגדה.

תמר זנדברג: תודה.

גילה גמליאל: אוקיי.

גילה גמליאל: אני מודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת אראל מרגלית – מוותר.

גילה גמליאל: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, אני יכולה לענות לך, חברתי חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אני אשמח.

מרב מיכאלי: האינטרס, מה שעומד פה לנגד עיני המחוקקים הספציפיים שבוחרים להביא לנו את החוק הזה, זה מילת הקסם "דיור".

מרב מיכאלי: זאת מילת הקסם שמאפשרת להקים ועדות שיעקפו את הוועדות של המדינה עצמה; זאת מילת הקסם שמאפשרת לתת כסף בשמחה ובקלות לקבלנים – כסף שלא מגיע לא לציבור, לא לדירות, בטח ובטח לא לציבור – –

תמר זנדברג: בית לא שווה בלי עץ.

מרב מיכאלי: – – בטח לא לבתים שהציבור יכולה להרשות לעצמה לגור בהם.

מרב מיכאלי: אבל גם אם הכוונה היא, נניח, באמת טובה, והרעיון הוא לפנות יותר שטחים שאפשר יהיה לבנות בהם – כמו שאמרת, בית לא שווה בלי עץ, ואני אומרת: בית לא שווה בלי אוויר.

מרב מיכאלי: בואו נתחיל מזה.

מרב מיכאלי: עצים אינם מותרות, הם לא קישוט.

מרב מיכאלי: עצים מייצרים חמצן כדי שנוכל לנשום במדינה הזאת; עצים נותנים צל שמוריד את הטמפרטורה באופן דרמטי; נאבקים בנזקים שאנחנו עושות ועושים בהתלהבות לאקלים בזיהומים השונים שאנחנו מייצרים – ואלוהים עדה שמדינת ישראל לא נאבקת בהם מספיק.

מרב מיכאלי: עצים הם לא מותרות; עצים הם לא ציורים לילדות ולילדים.

מרב מיכאלי: עצים הם הכרח.

מרב מיכאלי: שטחים פתוחים וירוקים הם הכרח, קודם כול לחיים עצמם, ואחר כך גם לחיים בעלי ערך כלשהו.

מרב מיכאלי: אין לנו עניין לחיות בתוך מלא מלא קוביות שמוקמות על שלמת בטון ומלט בלי עץ בסביבה.

מרב מיכאלי: לכן, חברי וחברותי, אני מפצירה בכם להצביע נגד החוק הזה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

גילה גמליאל: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

דב חנין: תודה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק רע.

דב חנין: צריך להצביע נגדו וצריך לעשות הכול כדי שהוא ייפול.

דב חנין: תכנון נכון מתחיל בעץ; רחוב נכון מתחיל בעצים.

דב חנין: עיר נכונה היא עיר שאפשר ללכת בה ברחובות העיר וליהנות מן העצים שמצלים וליהנות מן האוויר שהעצים מייצרים.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק רע מכיוון שהוא מסיר את ההגנה שאנחנו יצרנו בחקיקה שלנו על מרבית העצים.

דב חנין: מה הם מציעים בהצעת החוק הזאת?

דב חנין: כדי שעץ יזכה להגנה, הקוטר שלו צריך להיות גדול מ-20 סנטימטר.

דב חנין: הרבה מאוד עצים נופלים חלל וייפלו קורבן לכורת.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, צריכים לומר לכורת הזה די.

דב חנין: צריכים להגיד לכורת הזה הרף.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, צריכים לומר שכשאנחנו בונים אנחנו בונים סביבה לאנשים לחיות בה; אנחנו בונים שכונות כדי שלאנשים יהיה נעים להתקיים בהן, יהיה נעים להסתובב בהן.

דב חנין: אנחנו לא בונים מדבריות בטון ומלט.

דב חנין: אנחנו בונים בתים ולידם עצים; אנחנו בונים רחובות ובהם עצים.

דב חנין: אנחנו רוצים שאנשים יחיו בערים, לא רק יתגוררו בערים האלה.

גילה גמליאל: חברי וחברות הכנסת של יש עתיד, אם אפשר לשמור קצת יותר על השקט.

גילה גמליאל: תודה.

אראל מרגלית: תראה מה קרה בסין – הם כרתו את היערות מקום אחרי מקום, זיהמו את המים ונכנסו לבעיה אקולוגית קשה ביותר.

דב חנין: אכן, חבר הכנסת מרגלית.

דב חנין: צודק.

יאיר שמיר: רק באזור שמיועד למגורים.

דב חנין: תכרתו עצים, תחריבו סביבה, תייצרו עוד מדבריות של בטון, והכול בשם בנייה.

דב חנין: אבל מי אמר שצריך לבנות במקום עצים?

דב חנין: למה אי-אפשר לבנות ליד עצים?

דב חנין: למה אי-אפשר לבנות עם עצים?

דב חנין: התפיסה הזאת של החרבת הירוק בעיר היא תפיסה הרסנית ומסוכנת.

דב חנין: ודווקא בערים – הרי באים ואומרים לנו: כן, אבל מדובר על הסביבה העירונית.

דב חנין: דווקא בסביבה העירונית, כדי שזו תהיה סביבה עירונית ראויה, כדי שזו תהיה סביבה עירונית נעימה – דווקא בסביבה העירונית אנחנו צריכים את העצים.

דב חנין: המנגנון שקיים היום בחקיקה הישראלית הוא מנגנון נכון.

דב חנין: הוא מנגנון של הגנה על עצים בוגרים, והוא אומר שיקול דעת לפני הכריתה של העצים האלה; הוא אומר אפשרות של העתקה כאשר אין ברירה וצריך להוציא את העץ ממקומו; הוא אומר אפשרות של נטיעה חלופית במקום העץ שנכרת.

דב חנין: את כל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, אתם מציעים לנו לבטל, ולדבר הזה חייבים להתנגד.

דב חנין: אני רוצה לסיים, עמיתי חברי הכנסת, ולומר כך: יום הולדתה של הכנסת הוא ט"ו בשבט.

דב חנין: זה היום שציינו פעם בנטיעת עצים.

דב חנין: אוי לה לכנסת שתהיה כנסת שרק כורתת עצים ולא מגינה אפילו על העצים שניטעו.

דב חנין: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות מרגע שתעלה.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על עצים מסוג אחר.

מנחם אליעזר מוזס: "כי האדם עץ השדה", כתוב.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לדבר על האדם כאדם.

מנחם אליעזר מוזס: כאשר באים ומחליטים החלטה כזאת על משכנתאות, כאשר מקשים על רכישת דירות באפס מע"מ רק למי שירכוש דירה – אם הוא לא שירת בצה"ל, אם הוא חרדי או ערבי – רק אם הוא ירכוש דירה ב-600,000 שקל, אני רואה שזה נובע משנאה עזה והתעמרות בחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: מה אפשר לרכוש ב-600,000 שקל?

מנחם אליעזר מוזס: מה אפשר לרכוש?

מנחם אליעזר מוזס: מחסן חשוך?

מנחם אליעזר מוזס: גם זה לא.

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שרוצים בשבילנו לפיד וחבריו?

מנחם אליעזר מוזס: לדחוף אותנו ואת חברינו, את משפחותינו ואת ילדינו למחסנים?

מנחם אליעזר מוזס: לחסום לנו את האוויר?

מנחם אליעזר מוזס: הרי מדובר בקבוצת אוכלוסייה המתאפיינת במשפחות ברוכות ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: לאן נעלם הלב היהודי?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: לא לאפשר קורת-גג?

מנחם אליעזר מוזס: הרי כבר עבר חוק השוויון בנטל.

מנחם אליעזר מוזס: מה עכשיו?

מנחם אליעזר מוזס: זה בחירות?

מנחם אליעזר מוזס: מקוששים קולות?

מנחם אליעזר מוזס: מה ההצדקה לזאת?

מנחם אליעזר מוזס: ב-600,000 ש"ח תוכל לרכוש מחסן, כולל מע"מ, ואז תקבל על זה הנחה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה באמת.

מנחם אליעזר מוזס: הכול בגלל השלומיאליות של הממשלה הזאת, שעדיין לא הצליחה להביא שום מזור ותרופה בנושא הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: משרד האוצר ומשרד הכלכלה מנפנפים בסיוע שלהם לחרדים, אך זורים חול בעיני הציבור בכלל ובעיני החרדים בפרט, כי בשום מכרז לא זוכה יהודי חרדי.

מנחם אליעזר מוזס: חרדים הפונים למשרד הכלכלה מופנים לארגונים החרדיים המתמחים בהשמה.

מנחם אליעזר מוזס: אותו קו טלפון שמר בנט סיפר עליו כאן שהוא מיוחד לחרדים לעבודה – ההודעה שם מפנה לארגונים כמו "מפתח" של ה"ג'וינט", שמנוהל על-ידי יהודים חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: הגישה של האוצר ידועה.

מנחם אליעזר מוזס: הלקסיקון שלהם מלא בביטויים ובחוקים נגדנו.

מנחם אליעזר מוזס: החוק הזה הוא כמו חוק סדום, שגם שם היו חוקים, והיה גם יועץ משפטי לממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: החוק הזה הוא כמו חוק סדום, עם פלומבה של היועץ המשפטי לממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע איך בן-אדם מכובד כזה נגרר אחר סיפור כזה.

מנחם אליעזר מוזס: איך הוא נתן כשרות לדבר כל כך טרף?

מנחם אליעזר מוזס: הציבור החרדי זכאי, כמו כל משלם מסים אחר במדינה, לקבל את אותן הטבות.

מנחם אליעזר מוזס: יהודי חרדי בעל משפחה עם הרבה ילדים משלם כל יום מע"מ.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יכול להיות שהוא צריך לממן את כל האזרחים, פרט לחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: איזו התעללות זאת?

מנחם אליעזר מוזס: בג"ץ כבר קבע פעם כי קצבת יוצאי צבא מוגדלת היא בלתי שוויונית.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שמלאכתנו תיעשה על-ידי אחרים.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי היום שהציבור הערבי מתכונן להגיש בג"ץ נגד ההחלטה האיומה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: זו אחת ההחלטות של הממשלה האיומה הזאת שהיא בלתי ראויה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו במושב הזה נשתדל לעשות הכול על מנת להפיל את הממשלה הרעה והכושלת הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: לא ניתן לסווג אותנו כאזרחים סוג ב', להיווצרות מעמדות ולהעדפות בלתי נתפסות כמו בחוק הנוראי הזה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כחבר כנסת, לצערי, מקבל לא מעט פניות מאזרחים שקמים יום אחד ופתאום רואים שאיזה צוות כורתי עצים מתלבש להם על העץ המפואר שנמצא מול הבית, והם ממש ככה נלחמים על חיי העץ הזה, שמציל את חייהם בעיר.

ניצן הורוביץ: וזה עד כדי כך – אני משתמש בביטוי הזה, כי מי שיש לו עץ מול הבית שחוסם את הכביש ואת הרעש ונותן צל ועושה קצת ירוק בעיניים, ופתאום בא מישהו ורוצה להוריד את העץ הזה – יש הרבה אנשים שפשוט אומרים שזה גומר להם את החיים.

ניצן הורוביץ: בכל מקרה, בהחלט, גם אם הביטוי הזה לפעמים קצת מוגזם, כריתה של עץ בחצר מגורים בשטח עירוני עלולה להיות פגיעה מאוד קשה באיכות החיים של האנשים.

ניצן הורוביץ: לאורך השנים האחרונות הובלנו יחד עם חברים נוספים – חבר כנסת דב חנין ואחרים – ניסיון לחזק את פקודת היערות, לא להחליש אותה; לתת עוד סמכויות לפקיד היערות, לא לקחת סמכויות ולאפשר לכרות עצים צעירים או עצים קטנים או עצים שעומדים בין בניינים.

ניצן הורוביץ: להפך, דווקא העצים האלה שעומדים בין בניינים הם העצים החשובים ביותר והשמירה עליהם היא הדבר החשוב ביותר בעיר.

ניצן הורוביץ: לעץ בעיר – ואתם חייבים להבין את זה – יש איכויות אקולוגיות בלתי רגילות: עץ מוריד טמפרטורה בעיר, וזה חשוב במיוחד בארץ חמה כמו שלנו; עץ נותן צל; עץ נותן גם מסתור ומקום חיים לבעלי-חיים שנמצאים עליו, ציפורים או חיות אחרות; עץ בעיר הוא חלק מהמערכת הסביבתית, והוא יוצר עיר טובה.

ניצן הורוביץ: עיר ללא צל, עיר חמה, עיר שאין בה מסתור לבעלי-חיים, עיר שאין בה ירוק מול העיניים, היא עיר לא טובה.

ניצן הורוביץ: וההצעה הזאת רוצה לאפשר כריתת עצים ביישובים עירוניים.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, אני בדרך כלל לא שופט חוקים לפי הפופולריות שלהם, אבל תאמינו לי שאם יש חוק בלתי פופולרי זה החוק הזה, וזה לא צריך לעלות בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: וגם הסיפור הזה של הקוטר של הגזע – יש עצים שיש להם גזע דק, ואני לא אכנס פה לפרטים, אבל הם עצים יפים עם עלים ועם פרחים, ולא צריך לאפשר כריתה שלהם בלי שיקול דעת.

ניצן הורוביץ: ואני יכול גם להגיד לכם שבכנסת הקודמת אנחנו ניסינו, אראל, כי אמרו לנו: כל עץ שמקבל רישיון כריתה אפשר למצוא אותו באינטרנט.

ניצן הורוביץ: אנשים לא יודעים להיכנס לאינטרנט ולדעת איזה עץ בדיוק הולך להיכרת.

ניצן הורוביץ: אנחנו ביקשנו שעצים שהם באמת יפים ונותני צל – יכתבו פתק על העץ שהעץ הזה מועמד לכריתה, כדי שאדם שהעץ הזה עומד לו מול המרפסת, וכל כך חשוב לו שהעץ הזה יישאר, ידע ללכת ולהתלונן.

ניצן הורוביץ: לא קיבלו, אפילו התייחסו בזלזול.

ניצן הורוביץ: ואני יכול לומר לכם שבעקבות זה קיבלתי גל של פניות של אנשים שנזעקו על כריתת עצים.

גילה גמליאל: נא לסיים.

ניצן הורוביץ: ותאמיני, היושבת-ראש, זה לא פוליטי, והעניין הזה יקר גם לאנשים מימין.

ניצן הורוביץ: אתם תראו שאתם תקבלו בעקבות הסיפור הזה היום גל של פניות מאנשים על העצים שמול חלונם ומרפסתם.

ניצן הורוביץ: לכן, אני חושב שהכיוון הנכון הוא לחזק את פקיד היערות ולתת לו עוד סמכויות להגן על עצים, במיוחד בעיר, ולא כמו כאן – להוריד ולאפשר כריתה פרועה.

ניצן הורוביץ: אני לא מבין מה אנחנו עושים כאן.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ היקר, זה לא יקר גם לאנשי הימין.

ראובן ריבלין: זה יקר גם לאנשי ימין כמו לאנשי שמאל, כי זאת הארץ של כולנו.

ניצן הורוביץ: בוודאי.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת נסים זאב – אחרון הדוברים.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: הוא תמיד אחרון הדוברים, רוב הזמן הוא אחרון הדוברים.

גילה גמליאל: הוא מסכם לנו את כל הדיונים.

גילה גמליאל: כן, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אפשר לקנוס אותי בדקה בגלל שאני דובר אחרון, אין לי בעיה.

גילה גמליאל: כן.

נסים זאב: אני לא מוכן לקבל את המונח פה בסעיף, שכתוב: עוד מוצע למחוק את ההגדרה "עץ פרי" מהפקודה מכיוון שלא נעשה בה כל שימוש וכו'.

נסים זאב: אני חושב שצריכים להשאיר את ההגדרות.

נסים זאב: עץ עושה פרי ועץ לא עושה פרי, כמו שכתוב: "כל עץ אשר תדע כי לא עץ מאכל הוא, אותו תשחית וכרתָּ".

נסים זאב: במקרים מסוימים, כשיש מצור על עיר – ומי כמו מיקי תלמיד חכם שבקי תורה – התירו גם במקרים מיוחדים.

נסים זאב: נכון או לא?

נסים זאב: כשזה צורך אמיתי אפשר לכרות עצים, אבל בעץ פרי התורה אמרה להימנע תמיד, אלא אם כן יש פיקוח נפש.

נסים זאב: אנחנו מכירים מקרים רבים שבהם שדה הראייה הוא קריטי מבחינת האויב שמסתתר מאחורי העצים האלה, אז אפשר גם להעתיק את העצים האלה.

נסים זאב: אבל כאשר מדובר במקרים סטנדרטיים כמו בנייה, אין שום היתר בעולם לבוא ולעקור עץ פרי.

נסים זאב: צריכים לשאול שאלת חכם ולקבל את התשובה ולראות מה לעשות עם העצים האלה.

נסים זאב: אני לא בעד למנוע, חלילה וחס, את הבנייה בגלל עץ אחד.

נסים זאב: למשל, ברחוב יחזקאל – כולם מכירים את העץ הזה, הגדול – תמיד אנחנו רואים שם כמעט-תאונות, ואוטובוס שעולה ויורד, אז צריך להמתין אחד לשני, כי העץ הזה אומנם נמצא בדיוק בקצה, אבל הגזע שלו כל כך רחב, כמטר וחצי, אז הוא מפריע לתנועה.

נסים זאב: אז אומרים: צריכים באמת להתחשב בעץ הזה.

נסים זאב: הלוואי שהיינו מתחשבים באנשים הבוגרים כמו בעצים הבוגרים.

נסים זאב: תראו איזה כבוד נותנים פה לעץ.

נסים זאב: אשריהם.

נסים זאב: אשרי הכנסת הזאת, אשרי הממשלה.

ראובן ריבלין: כי האדם הוא עץ השדה.

נסים זאב: נכון, "כי האדם עץ השדה".

נסים זאב: ולכן, כשאדם בוגר, צריכים לכבד אותו.

נסים זאב: והדרת פני זקן – אותו הדבר בעץ.

נסים זאב: אני רק רוצה לשאול, ואולי נוכל לקבל תשובה: תגידו לי, האם מישהו מאמין או משלה את עצמו, כאשר אנחנו מדברים על גובה של 2 מטרים לפחות, או שקוטר גזעו שנמדד בגובה 130 סנטימטר מעל פני הקרקע הוא 10 סנטימטר – תגידו לי, האם יש מישהו שבא למדוד באמת כל עץ ועץ אם זה 2 מטר או 1.90 מטר או 1.95 או 2.05?

נסים זאב: תגידו לי, זה דבר שבאמת אתם מאמינים?

נסים זאב: ועוד מי מחליט בזה?

נסים זאב: פקיד היערות.

נסים זאב: פקיד היערות יחליט איזה עצים צריכים לטעת מחדש ואיזה עצים הם בעצם לא עניין לציבור.

נסים זאב: הוא יקבע מה עניין לציבור ומה לא עניין לציבור.

גילה גמליאל: נא לסיים.

נסים זאב: אני אומר לכם שכל החוק הזה הוא בעצם שרירות לב מוחלטת, ולכן אני לא אוכל להצביע בעדו, גם אם אני מאמין שאולי כן צריכים לעקור עצים שהם לא עצי פרי לצורך בנייה.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ד–2014 בקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 6), התשע"ד–2014, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

פניה קירשנבאום: זה לא – – –

גילה גמליאל: 24 בעד, תשעה נגד.

גילה גמליאל: סגנית השר פאינה, לא נקלטה ההצבעה שלה, ועל כן אנחנו נוסיף את ההצבעה לפרוטוקול.

גילה גמליאל: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק היא ועדת הפנים והגנת הסביבה.

גילה גמליאל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/543).

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון מס' 4) (איסור עישון באיצטדיון ספורט), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת הנמרצת, חברת הכנסת עדי קול – בבקשה – וקבוצת חברי הכנסת – מאחלת הצלחה – לקריאה ראשונה.

עדי קול: שלום לכולם.

עדי קול: אני רוצה לפתוח את דברי, לפני שאגש לדבר על ההצעה, בברכות ל"מכבי תל-אביב", שזכתה באליפות בכדורגל השנה, ולקריית-שמונה שזכתה בגביע, ולהביע את תנחומי בפני אוהדי "בני יהודה" ורמת-השרון, שירדו ליגה.

עדי קול: אני מקווה שיחזרו במהרה.

עדי קול: אז עכשיו, כשאנחנו מדברים על כדורגל, זו הצעת החוק – הצעת החוק מבקשת לאפשר לאוהדי הכדורגל לבוא ולצפות בכדורגל וליהנות ביציעים ללא אוויר מזוהם מעשן של סיגריות.

עדי קול: הצעת החוק הזאת הגיעה אלי כפניית ציבור, ובעקבותיה הלכתי לבקר במשחקי כדורגל.

עדי קול: הצפייה בכדורגל הפכה להיות בלתי נסבלת לאנשים שלא מעשנים.

עדי קול: היציעים מפוצצים באנשים מעשנים – – –

מרב מיכאלי: חשבתי שהצפייה בכדורגל שינתה את חייך.

עדי קול: הצפייה בכדורגל שינתה את חיי, כמובן.

עדי קול: אנשים יושבים אחד על השני, מעשנים.

עדי קול: יש פגיעה קשה במעשנים פסיביים.

עדי קול: פנו אלי משפחות עם ילדים ואמרו שהם לא מוכנים ללכת יותר לכדורגל כדי שלא לפגוע בילדים שלהם.

עדי קול: חשוב לציין שישראל מפגרת אחרי העולם גם בנושא הזה.

עדי קול: בעולם לא מעשנים בכדורגל; לא באנגליה הגדולה, לא בספרד.

עדי קול: משחקי כדורגל נטולי עישון.

עדי קול: אולי זה נשמע הזוי, אוטופי – לא יעשנו בכדורגל.

עדי קול: איך אמרה לי אוהדת "בית"ר"?

עדי קול: איך אני אתמודד עם הלחץ העצום בין גול לגול בלי לעשן?

עדי קול: את שבע הקופסאות שהיא מעשנת.

ראובן ריבלין: – – – בין גול לגול שהוא חוטף.

יחיאל חיליק בר: אפשר להוסיף סעיף גם על פיצוח גרעינים?

עדי קול: זה השלב הבא.

עדי קול: אנחנו עושים את זה בשיטת הסלאמי, קודם העישון ואחר כך הגרעינים.

עדי קול: אני רק רוצה להגיד שפעם לא האמנו שיוכלו לטוס בלי לעשן.

עדי קול: יש המון דברים שקורים.

עדי קול: המציאות משתנה.

עדי קול: אני רוצה לציין שהיום קרה תקדים משמעותי בספורט העולמי: לראשונה נבחר ל-NFL, למי שלא יודע, שחקן הומוסקסואל מוצהר.

עדי קול: זו הפעם הראשונה שיהיה שחקן ב-NFL שהוא גיי.

עדי קול: אני חושבת שאם הגענו למצב שבו שחקן הומוסקסואל משחק ב-NFL, אנחנו יכולים גם להגיע למצב שבו אנשים לא מעשנים בכדורגל.

עדי קול: בשביל כל מי שדואג, ההצעה מבקשת ליצור יציעי מעשנים ויציעי לא-מעשנים.

עדי קול: זאת אומרת, כשאנשים יקנו את הכרטיס הם יוכלו לבחור מראש אם יהיו ביציע מעשנים או לא, וככה נוכל להפריד בין האנשים וליצור חוויה ספורטיבית מהנה ותרבותית לכולם.

עדי קול: אני מבקשת מכם להצביע בעד ההצעה, כאמור, בקריאה ראשונה.

עדי קול: אחרי שנה של מאבקים, תעזרו לי לקדם אותה.

עדי קול: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה לחברת הכנסת עדי קול.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

גילה גמליאל: הרשימה נסגרה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – מוותר; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: אחריו – רובי ריבלין, אחרון הדוברים.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, לא הבנתי איך חברת הכנסת קול הגיעה עד לגיי וגיא בן הינום ולא יודע לאן מפרשת האיצטדיון בעישון.

נסים זאב: מה הקשר של הדברים?

נסים זאב: את מחרבטת כל כך הרבה נושאים ביחד.

נסים זאב: את לא יודעת אפילו על מה את מדברת.

עדי קול: מחרבטת זו מילה בעברית?

נסים זאב: כן, זו מילה לשונית.

עדי קול: אם אני מחרבטת, גם אתה מחרבט.

נסים זאב: וגיי זו גם מילה בעברית, נכון?

נסים זאב: אז אני אומר לך שגיי זה גיא בן הינום.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אין לי בעיה בעניין הזה שרוצים להגביל את העישון במקומות ציבוריים.

נסים זאב: זה טוב שיגבילו, בכלל לא לעשן.

נסים זאב: אם היינו יכולים בכלל לאסור עישון – תבוא עליכם ברכה.

נסים זאב: אבל להפוך את זה לאיסור פלילי?

נסים זאב: השתגענו?

נסים זאב: זהו?

נסים זאב: מי שמעשן באיצטדיון הוא עבריין פלילי?

נסים זאב: תקנסו אותו, תנו לו קנס.

נסים זאב: למה עבירה פלילית?

נסים זאב: אני רוצה לדעת מאיפה זה בא.

נסים זאב: כתוב, אלא אם כן אני לא מבין את מה שאני קורא.

קריאה: קנס מינהלי.

עדי קול: קנס מינהלי.

נסים זאב: תסלח לי, "קביעת אצטדיונים כמקום ציבורי שהעישון בו אסור, תחיל במקומות אלה איסור פלילי על המעשנים".

נסים זאב: אחר כך הוא מדבר על העונש.

נסים זאב: העונש הוא קנס של 14,000 שקל.

נסים זאב: אני לא חושב שיש קשר בין גובה הקנס, שלדעתי הוא גרנדיוזי, הוא הזוי, הוא לא מקובל.

נסים זאב: מי שמעשן באיצט

נסים זאב: דיון – לתת לו 14,000 שקל קנס.

נסים זאב: תגידו, מה, השתגעתם?

נסים זאב: תיתנו 1,000 שקלים.

עדי קול: זה החוק.

נסים זאב: מה זה החוק?

נסים זאב: אנחנו המחוקקים.

נסים זאב: חוק ולא יעבור.

נסים זאב: חוקים בל ידעום.

נסים זאב: מה זה החוקים האלה?

נסים זאב: מה האנשים פה?

מיקי לוי: זה חוק קיים.

מיקי לוי: מה שעשתה חברת הכנסת קול – היא רק הוסיפה.

נסים זאב: אז צריך לשנות אותו.

נסים זאב: יש לכם שליטה בכלל על הצופים בכדורגל?

נסים זאב: יש לך שליטה עליהם?

עדי קול: – – –

נסים זאב: תגידי תודה לאל שהם לא באים עם סכינים ואני לא יודע מה, אחרי שמכניסים איזה גול, ודוקרים אחד את השני.

נסים זאב: אז מה את מדברת?

נסים זאב: אין לך שליטה על האנשים האלה.

נסים זאב: אז עכשיו איזה צעיר שמעשן סיגריה באמצע המשחק יקבל 14,000 שקל קנס?

עדי קול: מה זה "האנשים האלה"?

דוד צור: – – –

נסים זאב: מה אתה אומר?

נסים זאב: אם היית אומר, הייתי מעשן, אתה יודע מה?

נסים זאב: תודה רבה לך.

נסים זאב: טוב שהזכרתם לי שיש שבת.

נסים זאב: אשריך, רב דוֹויד צור.

נסים זאב: אשריך.

נסים זאב: איפה יש חברי כנסת כמוך?

ראובן ריבלין: מתוך שלא לשמה בא לשמה, אתה רואה מה זה?

ראובן ריבלין: זכית.

נסים זאב: עכשיו, תראו עוד דבר.

נסים זאב: תראי, גברתי היושבת בראש, אני רוצה להבין, למה מי שאחראי לאיצטדיון צריך לקבל 75,000 שקלים קנס?

נסים זאב: מה, יש לו שליטה על כל הצופים?

איתן כבל: – – –

נסים זאב: אני רוצה לדעת.

נסים זאב: תשמע, אני שואל אותך, איתן.

נסים זאב: אתה אחראי רק ל"ישראל היום", אני אומר לך גם על "ישראל הערב".

נסים זאב: אני אומר לך שזה בלתי הגיוני שיכול להיות מצב שאחראי לאיצטדיון, עם כל הכבוד, תהיה לו שליטה על 10,000 צופים, ואם אחד יעשן סיגריה אז אתה תקנוס את המעשן ב-14,000 שקל ואת האחראי לאיצטדיון ב-75,000 שקל.

גילה גמליאל: נא לסיים.

נסים זאב: תאמין לי, אחלה קופה הממשלה תעשה.

נסים זאב: אתה יודע מה?

נסים זאב: רק שתהיה לה היכולת לגבות את הכספים האלה.

נסים זאב: אבל אני אומר לכם, אין שום פרופורציה בין העבירה לבין הקנסות.

נסים זאב: ועוד להפוך את זה לעבירה פלילית?

איתן כבל: לדעתי הוא צודק בזה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: לכן אני אומר – רגע, אני רוצה להגיד במשפט אחד:

נסים זאב: אני מבקש שהוועדה הנכבדה – אני לא יודע באיזו ועדה זה יהיה – ייתנו את הדעת, ברמות שאני אומר אותן גם בהומור, אבל הן רציניות מאוד.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת בראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, חברת הכנסת קול, הייתי במשך שנים אוהד כדורגל ואפילו מעורב בכל הנושא של משחקי הכדורגל, וגם הייתי מעשן; הייתי מעשן כבד ביותר.

ראובן ריבלין: איתן, אני הייתי גומר במשחק כדורגל אחד של "בית"ר", שלא הייתה לה קבוצת פאר כמו "מכבי תל-אביב", הרבה סיגריות, רק מתוך הפחד.

ראובן ריבלין: חשבתי שאי-אפשר בלי סיגריות.

ראובן ריבלין: כשהגעתי לגיל 50 וכבר הייתי בכנסת – והרי אני היום בן 75 ולא כבן 75 – הפסקתי לעשן, כאשר קיבלתי פשוט הרעלת ניקוטין בדיונים על התקציב שנמשכו יום ולילה במשך חמישה ימים, כפי שפעם הכנסת הייתה עובדת.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם שמאז שאני לא מעשן אני רץ בשדות כבן 20, ואומר לכם שבקלות אני עושה זאת.

ראובן ריבלין: אבל מפעם לפעם, אחי ואחיותי צעירי ישראל המעשנים, אני וריאותי נזכרים באותן שנים שבהן הפקרנו את ריאותינו לסם הזה, שהוא מיותר לחלוטין.

ראובן ריבלין: איזה חיים נפלאים הם חיים בלי עישון.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת קול, שאחד הדברים הקשים ביותר שקרו לי היה לאחר שהפסקתי לעשן וכשנגמלתי בגמילה שהפכה אותי לאדם הלוחם בעישון – הדבר הכי קשה היה לי כאשר, עם חברי השרים וראשי הממשלות, הייתי צריך לעשן כמעשן פסיבי את הסיגריות והסיגרים.

ראובן ריבלין: הדברים האלה הם דברים קשים ביותר.

ראובן ריבלין: ולכן אני מברך אותך על הצעת החוק, שכן יש אנשים שרוצים לראות כדורגל, אבל לא רוצים להיות מעשנים פסיביים.

ראובן ריבלין: ומרגע שבאת ואמרת:

ראובן ריבלין: אותם אלה שרחמנא ליצלן אנחנו רואים את הצורך שלהם בעישון הסיגריה, והכדורגל אצלם הוא לא כדורגל בלי הסיגריה – את ייחדת להם יציע כזה או אחר, ואני רואה את זה בברכה.

ראובן ריבלין: היציע צריך להיות מבודד, היציע צריך להיות כזה שלא יפריע לאחרים שאינם מעשנים.

ראובן ריבלין: מה עוד, חבר הכנסת נסים זאב, שיש עדיין לצערי הרב משחקי כדורגל שנערכים בשבת.

ראובן ריבלין: מדוע לשים בפני עיוורים מכשול?

ראובן ריבלין: לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת טובה ומן הראוי לקדם אותה; נדמה לי שבוועדה.

ראובן ריבלין: איתן, 14,000 ו-75,000 אלה קנסות שלא יינתנו מעולם ולעולם, לכן צריך פשוט לעשות אותם הרבה יותר ריאליים והרבה יותר ישימים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, גברתי.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: הצבעה על הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון מס' 4) (איסור עישון באיצטדיון ספורט), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול, בקריאה ראשונה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון מס' 4) (איסור עישון באיצטדיון ספורט), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בנימין בן-אליעזר: בעד.

גילה גמליאל: בעד – 23, אחד נגד, אחד נמנע, וקולו של חבר הכנסת פואד בן-אליעזר יירשם בפרוטוקול.

גילה גמליאל: ההצעה תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.