ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 130, 2014-04-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ז' בניסן תשע"ד, 7 באפריל 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בכמה הצעות לסדר-היום, המציעים כאן אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעות לסדר-היום בנושא: המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים, מס' 2938 ו-2940, של חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראשונת הדוברים, חברת הכנסת זהבה גלאון, לפתוח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לכולם סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייבת לומר, תחושה מוזרה משהו במליאה – אפילו לא חצי ריקה, 90% ריקה, אבל אני מקווה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לוקח על עצמי חלק מהאשמה, כי יש ועדות שקבעו דיון מראש, בוועדת הכספים, בוועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: לא מצאתי לנכון לבטל, בגלל ריבוי המוזמנים, אבל נקווה שיצטרפו אלינו בדקות הקרובות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

זהבה גלאון: אוקיי, אדוני.

זהבה גלאון: תודה.

זהבה גלאון: סיעת מרצ יזמה את הדיון היום, בפגרה, לנוכח קריסת המהלך, תהליך, אני לא יודעת איך לקרוא לזה – התהליך המדיני.

זהבה גלאון: אני יותר ויותר, אדוני, מתרשמת שיש לנו ממשלה שניהלה משא-ומתן מדיני חסר תוחלת שכל המטרה שלו הייתה לשרת את ההישרדות הפוליטית של השותפים הקואליציוניים שלה ולא באמת להגיע להסכם.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול, אדוני, לרענן את הזיכרון שלכם: מי אמר רק לפני כמה חודשים, או כחודשיים – ואני מצטטת: קרי הוא ידיד אמת של ישראל, הוא מוביל את התהליך בצורה נכונה, והיום אני שומעת אותו אומר: אני מתנגד למתווה קרי, אני נגד יישום קרי, אני מתנגד לשחרור אסירים?

זהבה גלאון: זה נראה לכם רציני, חברי חברי הכנסת, ששר החוץ של מדינת ישראל מנהל מדיניות זיגזג?

זהבה גלאון: יום אחד זה מתאים לו אז הוא בעד מתווה קרי ובעד צעדים בוני אמון, כולל שחרור אסירים שהוא הצביע עבורם בקבינט – מה, הוא לא ידע שמדובר בטרוריסטים?

זהבה גלאון: מה, הוא לא ידע שיהיה צריך ליישם את הפעימה הרביעית?

זהבה גלאון: והיום הוא מתנגד להסכם קרי ומעדיף ללכת לבחירות.

זהבה גלאון: זאת ממשלה רצינית, כששר החוץ שלנו לא רוצה שלום?

זהבה גלאון: כששר הביטחון בוגי יעלון מסכן את היחסים האסטרטגיים של ישראל עם ארצות-הברית?

זהבה גלאון: ובכלל, שר הכלכלה בנט עסוק בלקדם את הקמת בית-המקדש – זה נראה רציני?

זהבה גלאון: אבל עוד לא אמרתי כלום, חברי חברי הכנסת, על שני השותפים הקואליציוניים, ובהם אני רוצה להתמקד.

זהבה גלאון: אין לי ציפיות מליברמן, לא היו לי ציפיות מבנט, אבל בכל זאת, לבני ולפיד?

זהבה גלאון: שני השותפים הקואליציוניים שאמרו ונשבעו בנקיטת חפץ שהם לא ישבו בממשלה אם זאת תהיה ממשלה שלא תקדם תהליך מדיני, ומה אנחנו רואים?

זהבה גלאון: שלבני ולפיד הופכים להיות המשת"פים של ממשלת נתניהו.

זהבה גלאון: הם שותפים קואליציוניים שנושאים באחריות לכישלון השיחות.

זהבה גלאון: אני מצטטת את הדברים של שר האוצר לפיד; הוא אמר: לא אשב בממשלה שלא תנהל משא-ומתן.

זהבה גלאון: והגדילה שרת המשפטים ציפי לבני: מבחינתי – היא אמרה – תהליך מדיני זה לא סתם ססמה, ואם לא יהיה תהליך אני אלחם מהאופוזיציה.

זהבה גלאון: אני שואלת אותה, ואני שואלת אותו: איפה אתם היום?

זהבה גלאון: איזה אמירות הפרחתם לחלל האוויר?

זהבה גלאון: הכול היה על הקרח.

זהבה גלאון: אמרתם שתצאו ולא יצאתם.

זהבה גלאון: פשוט רימיתם את הציבור.

זהבה גלאון: אתם דואגים רק לכיסא שלכם.

זהבה גלאון: הרי אתם פוחדים מהבחירות שימחקו אתכם.

זהבה גלאון: הצטרפתם בשבוע שלכם למקהלת הדני-דנונים והאופיר-אקוניסים והבוגי-יעלונים, שכל הזמן אומרים שאבו מאזן הוא לא פרטנר, וגם אתם עכשיו אתם אומרים שאבו מאזן הוא לא פרטנר?

זהבה גלאון: מי פרטנר?

זהבה גלאון: נתניהו הוא פרטנר?

זהבה גלאון: הממשלה שלו היא ממשלה שהיא פרטנר להסדר?

זהבה גלאון: הרי הממשלה הזאת לא באמת מתכוונת לקדם הסדר.

זהבה גלאון: ומה עושה לבני ומה עושה לפיד בממשלה הזאת?

זהבה גלאון: יושבים ונותנים לגיטימציה להמשך הזרמת הכספים להתנחלויות.

זהבה גלאון: ומה עושה יאיר לפיד?

זהבה גלאון: איזו תוכנית דיור מופרכת שכל המטרה שלה לעזור לקבלנים.

זהבה גלאון: או שר החינוך שמקדם איזו רפורמה בחינוך שמתגלה כעוד כניעה למנגנון המיסיונרי של הבית היהודי.

זהבה גלאון: אבל מה עושה ציפי לבני, חברי חברי הכנסת?

זהבה גלאון: היא הרי נכנסה לממשלה בתירוץ של הצורך בקידום המשא-ומתן.

זהבה גלאון: מתברר עכשיו שהכול היה אחיזת עיניים.

זהבה גלאון: שני משת"פים, לבני ולפיד, משת"פים של נתניהו, של אופיר אקוניס, של בוגי יעלון, שנה שלמה מנהלים משא-ומתן על ריק.

זהבה גלאון: פול גז בניוטרל בחדר – שמעתם על החדר הזה?

זהבה גלאון: – פול גז בניוטרל, שמאחוריו אין כלום חוץ מלקנות זמן לנתניהו ולבנט לעוד ועוד בנייה בשטחים.

זהבה גלאון: מרוב שהם ישבו בחדר הזה – אז מה קורה היום מרוב שציפי לבני ישבה בחדר?

זהבה גלאון: היא חוזרת בידיים ריקות.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר, חברי חברי הכנסת, זה לא באמת משום שהיא לא רוצה, זה משום שהיא נטעה את עצמה בתוך ממשלה שעושה צחוק מההבטחות שלה.

זהבה גלאון: איך אמרה לבני?

זהבה גלאון: אם לא יהיה תהליך שלום אני אלחם על זה באופוזיציה.

זהבה גלאון: ומי שנשאר היום בתוך ממשלת נתניהו, לבני ולפיד – ממשלה שהיא סרבנית משא-ומתן סדרתית – יורק בפרצופם של הבוחרים שאליהם הם התחייבו, לבני ולפיד, שהם יקדמו הסדר, משא-ומתן.

זהבה גלאון: מכרו לנו את הישיבה בממשלה בכל מיני הבטחות.

זהבה גלאון: עכשיו, בפטרונות – שמעתי את האמירות האלה, שאבו מאזן הוא לא פרטנר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכולם בקואליציית נתניהו יש אינטרס למרוח את המשא-ומתן, אבל לאף אחד אין באמת אינטרס להגיע להסכם שלום.

זהבה גלאון: את כל אחד זה משרת לצורך ההישרדות הפוליטית שלו.

זהבה גלאון: את ליברמן ואת בנט.

זהבה גלאון: אבל לבני ולפיד?

זהבה גלאון: מישהו בממשלה הזאת מקדם או חושב או מייצג את האינטרס הציבורי?

זהבה גלאון: בואו נסתכל מי יש לנו שם: בנט שמפנטז על הקמת בית-המקדש, עסוק בלקדם את בית-המקדש ומפנטז על עוד מלחמה, או קונה לאבו מאזן כרטיסים אני לא יודעת לאן, ומזרים מאות מיליונים להתנחלויות.

זהבה גלאון: איזו שחיתות לאור היום, חסרת בושה.

זהבה גלאון: ומה עושים לבני ולפיד בממשלה הזאת?

זהבה גלאון: הם לא יותר מעלה התאנה של הממשלה הזאת; משת"פים של נתניהו ובנט שנותנים לגיטימציה למשא-ומתן חסר תוחלת שהולך לשום מקום.

זהבה גלאון: מה הם עושים, חברי חברי הכנסת, לבני ולפיד?

זהבה גלאון: נותנים לממשלה הזאת חותמת כשרות להשתלטות של לובי נוער הגבעות על מערכת החינוך, על התקציב.

זהבה גלאון: כן, בואו נדבר על התקציב.

זהבה גלאון: בזמן שהממשלה הזאת ניהלה משא-ומתן היא העבירה מאות מיליונים באמצעות החטיבה להתיישבות לבנייה בשטחים, והיא בנתה עוד ועוד בתים: 123% של התחלות בנייה בשטחים לעומת 3% של התחלות בנייה במדינת ישראל – זה על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

זהבה גלאון: אז הממשלה הזאת מרוקנת לנו את הכיסים, הורסת לנו את העתיד, עלולה להביא אותנו לקיפאון מדיני עכשיו, למין סטטוס קוו, כשאנחנו יודעים איך ההידרדרות וההסלמה יכולות להתחיל ולאן זה יכול להגיע.

זהבה גלאון: אני שומעת את הדרישה של הבית היהודי, כמה זה נלעג – גם ליברמן וגם בנט, הבית היהודי וישראל ביתנו – הם דורשים משאל עם פתוח על כל הסכם, אבל כשזה מגיע להשתוללות הכלכלית של העברת כספים להתנחלויות הם עושים הכול, יחד עם חבר הכנסת דוד רותם, כדי למנוע מאזרחי המדינה לדעת מה קורה עם הכסף שלהם.

זהבה גלאון: חבר הכנסת דוד רותם, שבפה מלא הודה השבוע בוועדת החוקה כששאלתי אותו: הייתכן, חבר הכנסת רותם, שאתה נגוע בעניינים זרים או בשיקולים זרים או בניגודי עניינים?

זהבה גלאון: כן, אמר חבר הכנסת רותם, אני ייצגתי את החטיבה להתיישבות.

זהבה גלאון: יושב-ראש ועדת החוקה, שמונע דיון בוועדת החוקה על החטיבה להתיישבות, מודה שהוא מייצג את החטיבה להתיישבות או שהוא ייצג את החטיבה להתיישבות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה שלא ראיתי פארסה כזאת.

זהבה גלאון: זה בעיני לא ראוי, לא ייתכן; אי-אפשר לתת לחבר הכנסת רותם להמשיך לקיים את הדיון על החטיבה להתיישבות.

זהבה גלאון: החטיבה להתיישבות זה לא נושא שאנחנו מתעקשים עליו סתם.

זהבה גלאון: החטיבה להתיישבות מקבלת את הכסף השחור, את התקציב השחור שלא אושר במליאת הכנסת, כדי להמשיך לתחזק את ההתנחלויות והכיבוש.

זהבה גלאון: החטיבה להתיישבות היא הזרוע הביצועית לבנייה של הממשלה בשטחים, וכל הכנסת הזאת לא עומדת על הרגליים האחוריות ולא דורשת שקיפות כשחבר הכנסת רותם מייצג אינטרסים זרים בפעילות שלו כיו"ר ועדת החוקה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני, יחד עם קבוצה של חברי כנסת, על-פי יוזמתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, הגשנו תלונה בעניין הזה גם ליועץ המשפטי של הכנסת וגם לוועדת האתיקה, ואני מקווה שהם יקבלו את ההחלטות המתבקשות.

זהבה גלאון: אבל כשאני מסתכלת על ההתנהלות של חבר הכנסת רותם אני לא מתפלאת; אני רואה את שר החוץ שלו, שכמו שאמרתי קודם, רק לפני חודשיים אמר שהוא תומך במתווה קרי והיום כבר מתווה קרי לא שווה כלום והוא מעדיף ללכת לבחירות.

זהבה גלאון: אז כשאני שומעת את האמירות של יעלון ואחרים, שאבו מאזן הוא לא פרטנר, ובנט שמתנגד לחלוקת ריבונות בירושלים, אני מסתכלת על הממשלה הזאת, שכל התקופה הזאת ניהלה מסע של דחיינות והתבכיינות והתקרבנות – ראש הממשלה שלנו מוכר לנו כבר חמש שנים אותו מופע נודד של פחדנות ואפס עגול במנהיגות.

זהבה גלאון: אני מודה, חברי חברי הכנסת, שאני מאוד מודאגת; אני מודאגת מהמצב שנקלענו אליו.

זהבה גלאון: אני ממש, דרך אגב, לא מודאגת מההליכה של הפלסטינים לאו"ם.

זהבה גלאון: אמר אבו מאזן לא אחת – לא רצינו לשמוע – אמר: לא יהיה משא-ומתן ישיר, נתניהו לא יזמין אותי, אני אשים את המפתחות.

זהבה גלאון: ממה התרגשנו?

זהבה גלאון: מזה שהפלסטינים פנו ל-15 ארגונים שליד האו"ם וביקשו הכרה באמנה לזכויות הילד, באמנה לזכויות נשים?

זהבה גלאון: ממה בדיוק אנחנו מתרגשים?

זהבה גלאון: אולי בכלל כדאי לשנות את הפרדיגמה ואת התפיסה שמשא-ומתן זה רק בשיחות ואחר כך הסכם.

זהבה גלאון: אולי שיכירו – אני מסיימת, אדוני – אולי שיכירו במדינה פלסטינית באו"ם, ואחר כך כל התוכניות על השולחן.

זהבה גלאון: אחר כך נאמץ את התוכניות שעל השולחן ונגיע להסדר.

זהבה גלאון: אני חוששת, חברי חברי הכנסת, מהדברים שאמר הנשיא אובמה לקרי לפני כמה ימים: תודיע לי כששני הצדדים יסכימו להתקדם.

זהבה גלאון: במילים אחרות: שיחפשו אותי.

זהבה גלאון: טוב, חברי חברי הכנסת, זה לא יעשה לנו.

זהבה גלאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק הרצוג, הלוא הוא יושב-ראש האופוזיציה, לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, ברוך שובך משליחותך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אביגדור ליברמן אמר את שאמר – והיה ברור שהוא אומר את נהמת לבו והוא חוזר לנקודת המוצא הטבעית שלו – הוא קורא לבחירות ומשתמש בזה כאיום.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני בכלל לא חושב שזה איום.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה הפתרון האמיתי לבעיות של מדינת ישראל במבוי הסתום שהיא נמצאת בו בכל התחומים, ואני קורא לממשלה וקורא לאביגדור ליברמן ואומר: אביגדור ליברמן, רוצה בחירות?

יצחק הרצוג: נלך לבחירות.

יצחק הרצוג: זה הפתרון האמיתי למבוי הסתום שאליו הבאתם אתה וחבריך בראשותו של בנימין נתניהו את מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: המבוי הסתום הזה נוגע בכל התחומים החשובים של חיינו.

יצחק הרצוג: היום אחר-הצהריים יתפרסם דוח מבקר המדינה על סוגיית הביטחון התזונתי במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: אני לא אכנס לדוח אבל אומר כך: העובדה שערב פסח עומדים עשרות אלפים ואלפי בני-אדם וממתינים לקבלת סיוע ומזון שהובטחו להם על-ידי הממשלה, כולל בעת כינונה, בהבטחות אין-ספור, היא עוד דוגמה למבוי הסתום הבלתי-נסבל של חיינו בכל תחום – בחברתי, בכלכלי, בביטחוני ובמדיני.

יצחק הרצוג: הטרגדיה הגדולה היא שאנחנו נמצאים על ספו של הר געש, אדוני היושב-ראש, והציבור לא מבין, לא מבין את הסכנות הטמונות במצב, וכל האשמה רובצת לפתחו של בנימין נתניהו, שלא מסוגל.

יצחק הרצוג: אני רוצה לברך את השרה ציפי לבני על מאמציה.

יצחק הרצוג: אני חושב שמאמציה כנים וטובים והיא באה ממקום טוב.

יצחק הרצוג: אני יכול להבין מדוע ועל מה היא התאמצה.

יצחק הרצוג: אבל היא צריכה להבין – ציפי לבני צריכה להבין: אופיר אקוניס הוא מהמתונים בליכוד.

יצחק הרצוג: אופיר אקוניס לא ייתן לה לזוז מילימטר.

יצחק הרצוג: הוא לא ייתן גם לבנימין נתניהו.

אחמד טיבי: אל תתווכח.

יצחק הרצוג: אבל אני לא מדבר רק על אופיר אקוניס.

יצחק הרצוג: כל צמרת הליכוד מחשקת את בנימין נתניהו, ובנימין נתניהו נענה לחישוק.

יצחק הרצוג: ולכן אני לא הולך למשחק האשמות ואומר מי אשם ומי לא אשם, כי כל התהליך כולו כשל וקרס, כשל וקרס מכיוון שאין יכולת ללכת לצעדים אמיצים לשלום מבחינתו של בנימין נתניהו.

יצחק הרצוג: ולכן אני קורא לתנועה ואני קורא ליש עתיד לפרוש מן הממשלה ולחבור אלינו בגוש גדול שיודע להוביל מהלך מדיני אחר.

יצחק הרצוג: אחת הבעיות האמיתיות, אם לא הבסיסיות והגדולות ביותר בכל התהליך, אדוני היושב-ראש, היא שאין אמון בסיסי בין המנהיגים.

יצחק הרצוג: אין דיאלוג מינימלי בין אבו מאזן לבנימין נתניהו.

יצחק הרצוג: אין ביניהם שום תקשורת.

יצחק הרצוג: הם מתנשאים אחד על השני ומתעמתים כל היום ומאשימים אחד את השני מהיום שהם התחילו את המשא-ומתן ולא נפגשים ולא מדברים.

יצחק הרצוג: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אבו מאזן היה צריך לעמוד כאן, במליאת הכנסת, ולדבר אלינו, ובנימין נתניהו היה צריך ללכת לפרלמנט הפלסטיני ולדבר אליהם.

יצחק הרצוג: שום דבר מכל זה לא קרה.

יצחק הרצוג: תחת זאת – התחרבשות והשתבללות בכל מיני מצבים ופוזיציות שהביאו אותנו עד הלום, למצב בלתי אפשרי ומסוכן מאוד.

יצחק הרצוג: בשבוע שעבר, ביום שני שעבר, אדוני היושב-ראש, הייתי אצל מלך ירדן עבדאללה לביקור רשמי, לשיחה ארוכה.

יצחק הרצוג: הוא יצא מגדרו לקבל אותי, כראש האופוזיציה.

יצחק הרצוג: צריך לשמוע את השותף שלנו לשלום, השותף האסטרטגי מן המזרח, ולהבין כיצד ובאיזה מצב נמצא המזרח התיכון ואילו תמורות אדירות מתרחשות סביבנו, ולהבין שאין ברירה אחרת אלא לעשות כל מאמץ להגיע להסדר עם הפלסטינים.

יצחק הרצוג: למחרת הייתי בגבול סוריה כאורח אלוף פיקוד הצפון, ורואים זירה משתנה, מורכבת מאוד; זה כבר לא צבא מול צבא, אלא צבא מול קבוצות שונות ומשונות שמראות מה עלול להיות כשמשטרים סביבנו מתערערים.

יצחק הרצוג: ביום שישי הייתי בשכם, אצל מוניב אל-מסרי, אחד המנהיגים הפלסטינים המוכרים והחשובים, וצריך לראות מה קורה בשטח – השטח מתוח מאוד; יש מתח אדיר ומסוכן, והדרך היא לנטרל את המתח הזה, ללכת למשא-ומתן אמיץ ולנקוט צעדים אמיצים.

יצחק הרצוג: וגם אם – וגם אם – וזה נכון – אבו מאזן הוא שותף קשה, ומעצבן, ומטריף, ולעתים מרגיז מאוד, ומייצר תחושה של דיכאון, אבל הוא השותף, ואין לנו בכלל ברירה לחשוב אחרת.

יצחק הרצוג: אנחנו שני עמים שחיים בארץ הזאת, ושני העמים הללו צריכים לדעת להסתדר ולהגיע להסדר ביניהם.

יצחק הרצוג: ולכן – הכישלון מהדהד בכל התחומים.

יצחק הרצוג: זאת ממשלה של חידלון, זאת ממשלה של כישלון, זאת ממשלה שלא מספקת תקווה, אלא רק דיכאון, ואין ברירה אלא לקרוא כאן לכנסת ולמליאה כולה – אביגדור ליברמן אמר את האמת, אין מוצא, רק בחירות – בואו נלך לבחירות ונשאל את פי העם, מכיוון שהממשלה הזאת הביאה אותנו, את העם כולו, לעברי פי פחת ולמבוי סתום.

יצחק הרצוג: אני מקווה שקריאתו תיענה, ובהקדם, ושהקול ההגיוני יגבר, ויובן לאלתר שראש הממשלה בנימין נתניהו לא מסוגל.

יצחק הרצוג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג, ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום – עדיין: המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים, מס' 2941 ו-2942, של חברי הכנסת אחמד טיבי ודב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שהרושם שמצטייר לאחרונה הוא של התגייסות המערכת הפוליטית, הממסד ותקשורת ה"מיינסטרים" כדי לומר שהפלסטינים אשמים.

אחמד טיבי: המטרה לא הייתה להגיע להסכם או להסדר.

אחמד טיבי: המטרה הייתה, כפי שראש הממשלה אמר לפני כמה שבועות, לחשוף את הפנים האמיתיות של הפלסטינים.

אחמד טיבי: מה הפנים האמיתיות של הפלסטינים?

אחמד טיבי: שהם לא מקבלים את הצעתו של ראש הממשלה נתניהו, או הצעתו של קרי.

אחמד טיבי: הוא אמר שזה ספין, ולמה שבנט, אז, יכשיל את הספין, את הסחריר?

אחמד טיבי: כלומר ראש הממשלה מלכתחילה ידע וכיוון לאי-הסכם.

אחמד טיבי: מה האי-הסכם שהוצע לאבו מאזן?

אחמד טיבי: כי ראיתי את אולפני החדשות ביום שישי, וכולם – חלק אומר:

אחמד טיבי: הפלסטינים לא השתנו.

אחמד טיבי: הפלסטינים תמיד, כשמגיעים לנקודת זמן של הכרעה, בורחים.

אחמד טיבי: אבו מאזן ברח.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: לעובדות, אחר כך נגיע לבריחה – נראה מי בורח.

אחמד טיבי: העובדות מדברות על כך שעסקת קרי כללה הסכם שעמד על שתי רגליים; רגל אחת היא המשא-ומתן – שהתנגדתי לו מראש, גילוי נאות, חשבתי שזה בזבוז זמן – תקופת משא-ומתן של תשעה חודשים.

אחמד טיבי: הרגל השנייה – – –

מאיר שטרית: התנגדת למשא-ומתן?

אחמד טיבי: למשא-ומתן הזה, אני עכשיו מתנגד.

אחמד טיבי: זה בזבוז זמן שמטרתו לייצב ולהחזיק את הקואליציה שלכם בחיים, לא להגיע להסדר מדיני.

מאיר שטרית: מה האלטרנטיבה?

אחמד טיבי: יש אלטרנטיבה, יש אלטרנטיבה.

אחמד טיבי: תשאל אותי, אני אגיד.

אחמד טיבי: טוב שיש עשר דקות, אני אסביר, ואני חושב שאתם תבינו.

יולי יואל אדלשטיין: שבע דקות.

אחמד טיבי: שבע דקות?

אחמד טיבי: אה.

אחמד טיבי: הרגל השנייה היא השעיית הפנייה הפלסטינית לאו"ם – וזו זכות אלמנטרית של כל עם, לפנות למוסדות האו"ם – תמורת שחרור 104 אסירים מלפני אוסלו, רשימה שמית של 104 אסירים.

אחמד טיבי: שמית.

אחמד טיבי: איך זה רשימה שמית?

אחמד טיבי: אני, ערב הצגת הרשימה הזאת לג'ון קרי, ראיתי את הרשימה.

אחמד טיבי: אבו מאזן הראה לי את הרשימה, ויש בה 14 אסירים אזרחי מדינת ישראל, ערבים.

אחמד טיבי: העבירו אותה לקרי, קרי העביר אותה לנתניהו, חזר קרי מנתניהו עם הרשימה, מסר אותה לאבו מאזן, אמר לו: done, יש הסכם.

אחמד טיבי: גם אז ראיתי.

אחמד טיבי: גם אז ראיתי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אין, שום דבר לא חתום, אבל לא בכדי ראש ממשלת ישראל עד לרגע זה לא אמר בפומבי שאין הסכם כזה.

אחמד טיבי: חכה.

אחמד טיבי: הביא ראש הממשלה את הרשימה, את ההסכם הזה, של האסירים, לישיבת הממשלה, והם הצביעו על שחרור 104 אסירים.

אחמד טיבי: מאיפה הגיע המספר הזה, 104 אסירים?

אחמד טיבי: אלה בדיוק השמות, והמספר, של האסירים מלפני אוסלו.

אחמד טיבי: אין בלתם.

אחמד טיבי: אין רשימה אחרת, אין שמות אחרים.

אחמד טיבי: תוך כדי הבאת הרשימה ראה ראש הממשלה שיש התנגדויות, ששרי הליכוד, שרי הימין, אומרים לו מָה, מוּ, מֶה, אזרחים ערבים מישראל, אז הוא הוסיף סעיף ב' להחלטה: במקרה שישתחררו – יובאו שמות של אזרחים ערבים מישראל לשחרור – נצביע מחדש.

אחמד טיבי: כלומר הוא ידע על מה מדובר.

אחמד טיבי: היה צריך לשחרר את מה שקרוי הפעימה הרביעית ב-29 לחודש.

אחמד טיבי: ראש הממשלה לא רצה לשחרר.

אחמד טיבי: ממשלת ישראל לא רצתה לשחרר.

אחמד טיבי: עבר יום, עברו יומיים, שלושה, וההצעות שעברו ברורות: אנחנו לא רוצים לשחרר את ה-14, ויש הצעות חלופיות.

אחמד טיבי: אחת ההצעות הייתה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, לשלול את האזרחות של האסירים הערבים, אזרחי מדינת ישראל.

אחמד טיבי: הצעה חצופה, מחוצפת, גזענית.

אחמד טיבי: גזענית.

אופיר אקוניס: לרצוח זה לא גזעני.

אופיר אקוניס: לרצוח – אתה מגן על רוצחים – – –

אחמד טיבי: אתם הצעתם לשלול את האזרחות של רוצח יצחק רבין?

אופיר אקוניס: אתה מדבר – – –

אחמד טיבי: בחיים לא הצעתם.

אחמד טיבי: לא חשבתם, כי הוא יהודי.

אופיר אקוניס: בקלשונים רצחו.

אופיר אקוניס: על מה אתה מדבר?

אחמד טיבי: זה פעם ראשונה שאתם משחררים אזרחים ערבים?

אופיר אקוניס: השתגעת?

אחמד טיבי: אתה משוגע, אתה משוגע, אקוניס.

אופיר אקוניס: בקלשונים רצחו.

אופיר אקוניס: בקלשון.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עכשיו זמן לענות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אפילו לא מוגבל לעשר דקות.

אחמד טיבי: אתם העליתם על דעתכם לשלול אזרחות של יהודי שרצח ערבים או שרצח את ראש הממשלה יצחק רבין?

אחמד טיבי: למה לא העליתם על דעתכם?

אחמד טיבי: כי הוא יהודי.

אחמד טיבי: ליהודים לא שוללים אזרחות.

אחמד טיבי: לא מעלים על הדעת לשלול אזרחות.

אחמד טיבי: זה הפירוש של מדינה יהודית: גזענות.

אחמד טיבי: אפליה.

אחמד טיבי: אחר כך עברה הצעה, דרך קרי, לגרש עשרה אסירים מסך כל הפעימה לעזה, כאשר ההסכם המקורי אומר 104 אסירים, באופן שמי, כל אסיר חוזר לביתו.

אחמד טיבי: אחר כך, תוך כדי, כדי לסחוט את ממשלת ארצות-הברית, העלו שם נוסף: פולארד.

אחמד טיבי: מה פולארד קשור לעסקה הזאת?

אחמד טיבי: אפשר לנהל משא-ומתן בילטרלי.

אחמד טיבי: אפשר לבקש מחיר על עסקה שכבר שילמו עליה?

אחמד טיבי: זה רק בישראל.

אחמד טיבי: והחולשה, הנכנעות, הרפיסות של הממשל האמריקני התגלתה בשיאה, בנמיכות קומה, מול הסחטנות של ממשלת ישראל על הסכם שכבר כל סעיף בו ברור.

אחמד טיבי: כל סעיף.

אחמד טיבי: עכשיו, פעם ראשונה משחררים אסירים אזרחי מדינת ישראל ערבים?

אחמד טיבי: בכל עסקת חילופין השתחררו.

אחמד טיבי: בעסקת שליט השתחררו חמישה.

אחמד טיבי: אחד מהם שייך לחוליה ששניים ממנה אמורים להשתחרר עכשיו.

אחמד טיבי: מה קרה אז ומה קרה הפעם?

אחמד טיבי: שם זה היה עסקה עם "חמאס", עכשיו זה עסקה עם אבו מאזן, פתאום אתם מציגים שרירים?

אחמד טיבי: פתאום עכשיו הם אזרחים ואסור לשחרר אותם?

אחמד טיבי: אז אני אגיד לכם איזה סוג של אסירים יש בשטח.

אחמד טיבי: שלושה סוגי אסירים: יש אסירים פלסטינים מהגדה והרצועה, שהרשות הפלסטינית מייצגת אותם, יש אסירים יהודים שרצחו ערבים, שממשלת ישראל מייצגת אותם, היא מקלה בעונש שלהם, משחררת אותם, קוצבת את עונשם, ויש אסירים פלסטינים אזרחי מדינת ישראל, שאין להם פתאום מי שידאג להם.

אחמד טיבי: ככה רוצה ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: בכלא הם פלסטינים, לא קוצבים את עונשם; במשא-ומתן הם אזרחים ישראלים, אסור לטפל בהם, אסור לגעת בהם.

אחמד טיבי: אבו מאזן לא מבקש את שחרורם כי הוא מייצג את הציבור הערבי.

אחמד טיבי: הוא לא מייצג את הערבים בישראל.

אחמד טיבי: אנחנו מייצגים אותם, ועדת המעקב מייצגת אותם, נבחרי הציבור מייצגים אותם.

אחמד טיבי: אבל הם היו חיילים שלהם, של אש"ף, ולא מפקירים חיילים, זה מה שהם אומרים.

אחמד טיבי: מה גם שבסכסוך לאומי, לפחות הדף הזה, את התיק הזה של אסירים, צריך לסגור.

אחמד טיבי: במיוחד אם יש הסכם.

אחמד טיבי: עכשיו בא ליברמן, שר החוץ, שרק לפני כמה ימים האמריקנים חיבקו אותו, אמרו: הוא התמתן – איזה התמתן ואיזה בטיח, התמתן?

אחמד טיבי: – והוא מדבר על בחירות.

אחמד טיבי: זה הדבר היחידי שאני יכול להסכים לו: בחירות.

אחמד טיבי: אנחנו בעד בחירות.

אחמד טיבי: זה ממשלה שהיא אנדרוגינוס, משונה, עם הרכב ביזארי.

אחמד טיבי: חלק מהמפלגות בקואליציה נכנסו כאשר התהליך – רוממות התהליך בגרונם.

אחמד טיבי: כנראה רק התהליך, רק החדר.

אחמד טיבי: החדר העלה עובש, חדר עבש, כלום לא מתרחש שם.

אחמד טיבי: היום אומר פקיד אמריקני שבפגישה הלילה בין סאיב עריקאת לציפי לבני הייתה התקדמות.

אחמד טיבי: שקר.

אחמד טיבי: לא הייתה שום התקדמות.

מאיר שטרית: מאיפה אתה יודע?

אחמד טיבי: אני יודע, אני יודע.

אחמד טיבי: תרצה, אני אעדכן אותך.

אופיר אקוניס: – – – יועץ של ערפאת.

אחמד טיבי: ולכן – אני גאה שהייתי יועץ של יאסר ערפאת.

אחמד טיבי: נקודה.

אופיר אקוניס: תתבייש, תתבייש.

אופיר אקוניס: היית יועץ, יועץ של טרוריסט – –

אחמד טיבי: אני לא עבד נרצע של נתניהו.

אחמד טיבי: אני לא עבד נרצע של נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – טרוריסט שפל – – –

אחמד טיבי: זה מנהיג כריזמטי.

אחמד טיבי: אני גאה על כל רגע שהייתי יחד אתו.

אחמד טיבי: כל רגע – – –

אופיר אקוניס: תתבייש, תתבייש, תתבייש לך.

אופיר אקוניס: תתבייש לך.

אופיר אקוניס: טרוריסט.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אחמד טיבי: אתה אמרת שאני טרוריסט?

אחמד טיבי: הוא אמר שאני טרוריסט?

אופיר אקוניס: לא, אמרתי על ערפאת, אמרתי "ערפאת", וזאת עובדה, וזאת עובדה – – –

אחמד טיבי: גם הוא לא טרוריסט, הוא מנהיג של אומה.

אחמד טיבי: הוא מנהיג של אומה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אופיר אקוניס: לא, אמרתי שערפאת היה טרוריסט, וזאת עובדה.

אופיר אקוניס: וזאת עובדה.

אחמד טיבי: הוא המנהיג של העם הפלסטיני, והוא מנהיג דגול.

קריאה: איזה דגול.

אופיר אקוניס: בושה.

אופיר אקוניס: תתבייש.

אחמד טיבי: ולכן – אתה צריך להתבייש.

אחמד טיבי: אני הייתי יועצו, לא עבד נרצע – – –

אופיר אקוניס: אני לא צריך להתבייש, זה המנהיג שלך.

אופיר אקוניס: אתה משווה בין נתניהו לערפאת?

אחמד טיבי: אני לא – – –

אופיר אקוניס: – – – בושה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אקוניס, אתה כרגע מפריע לחבר הכנסת טיבי לסיים את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מציע לכל סגני יושב-ראש הכנסת לקחת ממני דוגמה כרגע ולא להתערב בדברי הנואם, גם אם הדברים פשוט – טוב, בבקשה, חבר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ההערה שלך הייתה התערבות בדברי הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

אופיר אקוניס: אתה תעשה צנזורה ליושב-ראש?

אופיר אקוניס: את זה למדת מערפאת, צנזורה, כן?

אופיר אקוניס: צנזורה – להרוג אנשים.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר אקוניס, אתה מפריע לחבר הכנסת טיבי לסיים.

אחמד טיבי: אתם השתלטתם על כל אמצעי התקשורת כאמצעי הפחדה – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, נא לרדת מהדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: זמנך תם.

אחמד טיבי: – – קניתם את כל אמצעי התקשורת.

אחמד טיבי: שלדון אדלסון קנה אתכם, קנה את כל אמצעי התקשורת.

אחמד טיבי: עבדים נרצעים שלו נהייתם.

אחמד טיבי: ככה מתנהלת מדינה, מדינה של אדלסון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יש רגעים שמנהיגים צריכים לקבל החלטות.

אחמד טיבי: מה אבו מאזן צריך לבוא ולהגיד לבני עמו?

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש שתקבל החלטה לסיים את דבריך.

יולי יואל אדלשטיין: הזמן תם לפני כמה דקות כבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: אם – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי "תודה" לא מתוך נימוס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה – – –

אחמד טיבי: אבל חצי דקה הוא הפריע לי.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, זה כבר עם זמן פציעות, כפי שאתה כמומחה לכדורגל יודע.

אחמד טיבי: בזמן פציעות מפצים.

יולי יואל אדלשטיין: הוספתי כבר שלוש, ארבע דקות.

יולי יואל אדלשטיין: מעבר לזה כבר שופטים לא מוסיפים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני, על רוחב הלב שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני החלטתי לדבר לא על מה שלא התקיים במציאות, משא-ומתן מדיני, אלא על מה שלגמרי קיים – מציאות הכיבוש וההתנחלויות.

דב חנין: שעת בוקר, יום רביעי, 19 במרס, לפני שבועיים, שלושה ילדים הולכים בשביל בצד עצי הזית, שדות החיטה ומטע האפרסק.

דב חנין: הם ירדו לכיוון הגדר לקטוף עכוב, שזה סוג של סרפד שהילדים קוטפים בחודשי פברואר-מרס, מוכרים אותם לסוחרים מקומיים.

דב חנין: המחיר הוא 3.5 שקלים לקילו.

דב חנין: את ליבת העכוב קולפים, ומבשלים אותה.

דב חנין: על התל שממול לגדר הפרוצה, אחרי כביש הביטחון ומעקה הבטיחות שלו, הסתתרו חיילים מוסווים במארב.

דב חנין: שלושת הילדים לא יכלו להבחין בהם.

דב חנין: החיילים הבחינו בהם ממרחק רב.

דב חנין: השטח הזה חשוף ומכוסה בשלל מצלמות אבטחה.

דב חנין: אבל החיילים חיכו עד ששלושת הילדים יחצו את הגדר ויתקדמו לעבר השדה שמעבר לה, ששייך למשפחתו של אחד הילדים, יוסף.

דב חנין: רק אז הם החלו לירות.

דב חנין: כשהחלו לירות באש חיה, יש להדגיש, ניסה יוסף בן ה-14 להימלט על נפשו.

דב חנין: הכדור פגע בו בירכו מאחור בזמן שניסה לעבור את מעקה הבטיחות של הכביש.

דב חנין: הוא נפל מתבוסס בדמו ולקח זמן רב עד שאמבולנס צבאי הגיע לפנותו.

דב חנין: על-פי התחקיר של "בצלם" זה לקח כחצי שעה.

דב חנין: הוא מת מפצעיו.

דב חנין: שני הילדים האחרים נחבלו בידיהם, והושכבו על רצפת ג'יפ צבאי.

דב חנין: על-פי עדותם, חייל דרך על ראשיהם, הם נלקחו לחקירה שנמשכה כמה שעות, ואז שוחררו.

דב חנין: אחד מהם סיפר שחייל אחד איים עליו ברובהו ואמר לו: תהיה בשקט, אחרת אני אהרוג גם אותך.

דב חנין: כך, עמיתי חברי הכנסת, כך נראה כיבוש.

דב חנין: לסיפור של יוסף בן ה-14, שאותו הבאתי בפניכם על-פי תחקיר "בצלם" וכתבת גדעון לוי ב"הארץ", אפשר להוסיף עשרות מקרים נוספים.

דב חנין: בשמונת החודשים של המשא-ומתן המדיני נהרגו בגדה המערבית, בשטחים הכבושים, 47 פלסטינים.

דב חנין: נהרגו, אגב, גם שני אזרחי ישראל וארבעה חיילים.

דב חנין: בשטחים יש היום אלפי פצועים מירי צה"ל ומתקיפות המתנחלים.

דב חנין: פשעי השנאה וההשתלטויות על אדמות פלסטינים בגיבוי כוחות הביטחון הולכים ומתרבים.

דב חנין: בשטחי C נמשכת מדיניות שיטתית של דחיקת הפלסטינים, כולל פעולה שיטתית של הריסת בתים.

דב חנין: רק בשבוע שעבר, עמיתי חברי הכנסת, בין 1 ל-3 באפריל, נהרסו בשטחי C 45 בתים.

דב חנין: הם הותירו 93 בני-אדם, כ-40 מהם ילדים, ללא קורת גג.

דב חנין: בבקעת-הירדן החרימו חיילי צה"ל אפילו את האוהלים שארגוני הסיוע הבין-לאומיים נתנו לתושבים שבתיהם נהרסו.

דב חנין: כך עושים, עמיתי חברי הכנסת, בקעת-ירדן ישראלית; טרנספר שקט, כוחני ושיטתי.

דב חנין: זה תהליך שלום?

דב חנין: כך נראה תהליך שלום או כך נראה תהליך של מלחמה?

דב חנין: כמובן צריך להוסיף לזה את הבנייה בהתנחלויות.

דב חנין: אנחנו ב-2013 מדברים על שיא של עשור במספר התחלות הבנייה בהתנחלויות.

דב חנין: העלייה משנה לשנה, מ-2012 ל-2013 – 123%.

דב חנין: 60% מהדירות שרשות מקרקעי ישראל שיווקה מהתחלת השנה נמצאות בשטחים.

דב חנין: אדוני סגן שר האוצר; 60% מהדירות שרשות מקרקעי ישראל משווקת – בשטחים, בהתנחלויות.

דב חנין: זו הבנייה בהיתר, אבל בואו נדבר על הבנייה המסיבית שלא בהיתרים, שנמשכת במאחזים לכל אורכה ורוחבה של הגדה.

דב חנין: בין היתר מתבצעת בנייה עכשיו בחוות-יאיר, ברכס-הגדעונים, במאחזים הסמוכים לשילה, בדרום הר-חברון.

דב חנין: רק בחודש האחרון – אני אומר לכם כמה דוגמאות, זו רשימה חלקית מאוד, אני מתנצל – המינהל האזרחי מאשר לקדם תוכנית של משרד השיכון לבנייה של 839 יחידות דיור חדשות בשכונה חדשה באריאל; בבית-אל אושרה בנייה של 300 דירות נוספות; 31 דירות בהתנחלות אלמוג; בשבות-רחל אושרו להפקדה 350 יחידות דיור; הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בירושלים אישרה מעבר לקו הירוק 144 יחידות דיור בהר-חומה ג', 40 יחידות בשכונת פסגת-זאב.

דב חנין: אני לא מדבר על האישור האחרון של השר אורי אריאל.

דב חנין: בנובמבר משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל הודיעו על שיווק קרקעות ל-2,100 יחידות דיור בשטחי הגדה וירושלים.

דב חנין: זה עולה המון כסף – –

מנחם אליעזר מוזס: לא – –

דב חנין: – – וההזרמה של הכספים להתנחלויות נמשכת בקצב עצום.

דב חנין: אני אתן לכם כמה דוגמאות, ושוב, אני מתנצל, זו רשימה מאוד חלקית – –

מנחם אליעזר מוזס: – – אבל לא חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: לא מודיעין-עילית ולא ביתר-עילית.

דב חנין: לא לחרדים, לא, לא לחרדים.

דב חנין: למתנחלים שאינם חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: או.

דב חנין: – – העברת הכספים להתנחלויות, אני אתן כמה דוגמאות, ושוב, אני מתנצל, זו רק רשימה חלקית.

דב חנין: בכל אחת מהשנים האחרונות – – –

ניצן הורוביץ: העיקר שאבו מאזן עושה צעדים חד-צדדיים – – –

דב חנין: העיקר שאבו מאזן עושה צעדים חד-צדדיים, ודאי.

דב חנין: כל זה – שממשלת ישראל בונה בהתנחלויות – זה לא חד-צדדי; זה כמובן תהליך שלום, זה מהלכים של הידברות, זה מהלכים של רצון טוב.

דב חנין: שיא הצביעות.

דב חנין: שיא הצביעות.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, בואו נדבר קצת על כסף.

דב חנין: מענקי ההקפאה, ממשיכים להעביר אותם.

דב חנין: בארבע השנים האחרונות מדי שנה הממשלה מעבירה כ-40 מיליון שקלים לרשויות המקומיות של ההתנחלויות בשטחים תחת השם "מענק ביטחוני לאור הקפאת הבנייה", אפילו שאין הקפאת בנייה וגם אף פעם לא הייתה.

דב חנין: בסך הכול הועברו 148 מיליון שקלים במענקי ההקפאה האלה.

דב חנין: אגב, הכספים האלה, שממומנים מכספי ציבור, מועברים על-ידי הרשויות המקומיות בהתנחלויות לטובת תקציבי הפרסום של עמותת ימין קיצוני פרטית, מה שנקרא מועצת יש"ע.

דב חנין: רק במושב החורף האחרון, אדוני סגן שר האוצר, הועברו 598.8 מיליון שקלים, שלא נכללו בתקציב להתנחלויות בגדה המערבית, במסגרת ההעברות התקציביות השוטפות שעשתה ועדת הכספים.

דב חנין: בשבוע שעבר ועדת הכספים אישרה העברה של 177 מיליון שקלים לחטיבה להתיישבות.

דב חנין: ידידי מיש עתיד, אתם, כמו פראיירים ידועים, אישרתם את ההעברה הזאת.

דב חנין: נעניתם להבטחה של חבר הכנסת רותם שהוא יקיים דיון על השקיפות של החטיבה להתיישבות.

דב חנין: בינתיים הדיון הזה, חברת הכנסת גלאון, נדחה לקץ הימים, אבל את הכסף אתם כבר העברתם.

דב חנין: הכסף הזה עבר בתמיכת יש עתיד בוועדת הכספים.

דב חנין: אז למרות העובדה שאין שקיפות, זרמים אדירים של כסף ממשיכים להגיע לחטיבה להתיישבות לטובת בנייה בהתנחלויות.

דב חנין: בחודש ינואר משרד האוצר, אדוני סגן השר, מבקש את אישור ועדת הכספים להעברת מענק להתיישבות צעירה ביהודה ושומרון בסך 38 מיליון שקלים, 27 מיליון שקלים נוספים עבור מענקים ביטחוניים ביהודה ושומרון, ועוד מיליון שקלים שמוגדרים מענק שר הפנים.

דב חנין: שבועיים לפני זה אושרה העברה של עוד 90 מיליון שקלים בתחום התחבורה.

דב חנין: משרד התחבורה מתכוון להקצות 200 מיליון שקלים לביצוע 18 פרויקטים בגדה המערבית בשנים הקרובות, בעיקר כבישים מהתנחלויות להתנחלויות.

דב חנין: הטבות מס להתנחלויות מבודדות.

דב חנין: אתם מדברים על בנייה בגושים?

דב חנין: אתם הרי מאשרים הטבות מס.

דב חנין: בחודש פברואר הממשלה הזאת מאשרת הטבות מס ל-35 התנחלויות מבודדות, וזה נעשה על חשבון יישובים בעלי רקע כלכלי-חברתי נמוך.

דב חנין: עוד כ-20 מיליון ש"ח לבנייה בבית-אל כחלק מחבילת הפיצויים על הפינוי מרצון של אותם חמישה מבנים בגבעת-האולפנה בקיץ 2012.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, תמונת המציאות היא ברורה לגמרי.

דב חנין: הציבור הישראלי חייב לדעת: מי שמנהל מדיניות חד-צדדית וכוחנית זו ממשלת נתניהו, בתמיכת התנועה ויש עתיד.

דב חנין: הגיע הזמן להתפכח מאשליות: נתניהו לא יביא שלום, וישועה לא תבוא גם מבחוץ, לא מקרי ולא מהממשל האמריקני.

דב חנין: הגורל שלנו נמצא בידינו.

דב חנין: אם אנחנו לא נשנה את כיוונה של ישראל, לא ניענה בחיוב ליוזמת השלום הערבית, שחזרה ואושררה לאחרונה, לא ניענה לה בחיוב, לא נלך למהלך של שלום והידברות אמיתי עם העם הפלסטיני ועם השכנים הערבים שסביבנו, אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, נידרדר לעימות דמים מסוכן, ואת המחיר הכבד אנחנו ושכנינו וילדינו וילדיהם נשלם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים, מס' 2939 ו-2943.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא עדיין המשבר במשא-ומתן עם הפלסטינים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה – סינג'רו אותך היום להיות פה אתנו; אני מתנצל בשם האופוזיציה – רשמת פרלמנטרית יקרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, שמענו בשבוע שעבר, או השבוע, את חבורת המצהללים – הודיעו שהמשא-ומתן נתקע, והם, כולם, צהלולים, כאילו יש חתונה.

איתן כבל: כאילו זה לא קשור אלינו.

איתן כבל: כאילו מדינת ישראל נמצאת באיזה אזור שקט, רגוע, הכול בסדר, אין שום בעיה, אופיר אקוניס, סגן השר, אם אפשר לדחות את מה שאפשר לעשות לשבוע הבא, למה לא נדחה לשנה הבאה?

איתן כבל: אנחנו לא גרים פה.

איתן כבל: נוקשים בדלת שלנו, ואנחנו מודיעים: אנחנו כבר לא גרים כאן.

איתן כבל: וכמובן, יוצאים במתקפה על הפלסטינים.

איתן כבל: אני לא אחמד טיבי, אני לא באתי להגן פה על הפלסטינים.

איתן כבל: אני באתי להגן על הצד שלנו.

איתן כבל: ואני אומר לכם, בכל פעם זה מדהים אותי ששוברים את המשא-ומתן כי לפלסטינים יש דרישות.

איתן כבל: למה לא? זה משא-ומתן.

איתן כבל: מה, הם אמורים לשבת בישיבה ויגידו להם: זו הרשימה של הדרישות שלנו, תודה רבה, הולכים?

איתן כבל: אם החלטנו שמנהלים משא-ומתן, מנהלים משא-ומתן.

איתן כבל: ולא שיושבים שם צדיקים; יש שם בעיות לא פחות מאשר אצלנו.

איתן כבל: חבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר, יצא.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר: לא ייכון כאן שלום בקדנציה הזאת, ולא יהיו שיחות אמיתיות, לא יעזור לציפי לבני ולא יעזור לאף אחד, כל עוד נתניהו לא פתר את בעיותיו בבית, מול דנון וחבריו.

איתן כבל: אז יושבים ביציע עיתונאים שבכל פעם מתפלאים: איך זה שהמשא-ומתן לא מתקדם?

איתן כבל: איך זה שציפי לבני לא עשתה שום דבר?

איתן כבל: ובכלל, אני לא מבין, מה השטויות האלה שלפיד יפרוש אם לא יתקיים משא-ומתן?

איתן כבל: לפיד יפרוש.

איתן כבל: הוא הודיע.

איתן כבל: מעלים בפייסבוק, מעלים ב"יוטיוב" – הוא אמר שהוא יפרוש.

איתן כבל: נו, אז מה אם הוא אמר?

איתן כבל: אז מה אם הוא אמר?

איתן כבל: ותמיד עובדים – חבר הכנסת מיקי לוי, סגן השר – איך עכשיו הוא צריך להגיד את המילים הנכונות, שמסתדרות ברשתות החברתיות, במיליה שהוא צריך להגיע אליו.

איתן כבל: אז אין משא-ומתן אמיתי.

איתן כבל: שמונה חודשים הנרטיב היחיד שעובדים עליו, חברת הכנסת גלאון, זה מי אשם יותר.

איתן כבל: מי יצליח למלא את הדף, כשלמטה ישב המחנך קרי ויאמר: א', ב', ג', זה אשם יותר.

איתן כבל: זה קיבל 80 במבחן, זה קיבל 60, או הפוך.

איתן כבל: לא באמת קורה משהו.

איתן כבל: ועמדתי כאן, ואחרים עמדו כאן, ואמרו פעם אחר פעם, חברת הכנסת גלאון, שלא מתקיים משא-ומתן אמיתי.

איתן כבל: אני לא חושב שציפי לבני, שרת המשפטים, מגלגלת עיניים, אני באמת לא חושב כך, אבל אני לא רוצה לחשוב עליה היום, אחרי הוותק שיש לה בכנסת, בממשלה, כמובילת מפלגה, שהיא לא מבינה באמת מה קורה כאן.

זהבה גלאון: נוח לה להמשיך להיות בממשלה.

איתן כבל: אולי זה נוח לה, כן, אז צריך שייאמרו הדברים, היא שם כי זה נוח לה, כי בתוך המערכת של האופוזיציה כנראה אין לה מה לעשות.

איתן כבל: והאם מישהו חושב שליאיר לפיד יש מצב באופוזיציה?

איתן כבל: עבודה קשה, סיזיפית, קשה גם לשלוט באנשים, עוד מיקי יכול להיות עצמאי; מיקי לוי באופוזיציה, חס וחלילה, יכול להגיד איזה משהו שבאמת.

זהבה גלאון: אולי הוא יגיד מה שהוא חושב.

איתן כבל: אולי.

איתן כבל: זה אסון.

איתן כבל: בוודאי, חס וחלילה.

איתן כבל: מיקי לוי עוד יגיד מה הוא באמת חושב.

איתן כבל: ואני נותן לך קרדיט, מיקי, סגן השר.

זהבה גלאון: שהוא חושב.

איתן כבל: לא, אל – אני, אני – –

מיקי לוי: זהבה – –

איתן כבל: – – סגן השר מיקי לוי, אני – –

מיקי לוי: – – חברת הכנסת – – –

איתן כבל: – – סליחה, אני מושך את דבריה בחזרה.

אריה מכלוף דרעי: גם אני.

אריה מכלוף דרעי: גם אני.

איתן כבל: ובתוך כל זה – ובתוך כל זה, אנחנו שואלים עכשיו, מה יהיה?

איתן כבל: מה יקרה?

איתן כבל: איך יצליחו לפתור את הפלונטר הזה?

איתן כבל: מה תהיה נוסחת הקסם, שישבו בתוך החדר – ואני אומר לעצמי, אלוהים, הייתי מוכן להיות הזבוב, רק לשבת, ולהגיד, איך הם מתגרדים האחד מול השני, מה הם אומרים, למען השם, מה?

איתן כבל: אני אוותר לך במטר, אתה תוותר לי?

איתן כבל: מה?

איתן כבל: מה ציפי כל הזמן – על מה הם מדברים?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הם קמים, מגיעים לחדר, אומרים: בוקר טוב, צהריים טובים, ערב טוב – ובעיקר כשמדובר בפגישות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הכיבוד טוב.

איתן כבל: יכול להיות.

זהבה גלאון: מה אוכלים?

איתן כבל: מה אוכלים?

איתן כבל: כאילו, וואו, יפה, מה בישלתם אתמול?

איתן כבל: פסח אצלכם, ניקית את הבית?

איתן כבל: לא ניקית את הבית?

איתן כבל: יש לך עוזרת?

איתן כבל: אין לך עוזרת?

איתן כבל: זאת אומרת, מה כבר שמונה חודשים יכולים לשבת בתוך חדר – – –

אברהם מיכאלי: הכיבוד גלאט או לא?

איתן כבל: זאת שאלה מצוינת.

איתן כבל: זה לא רק גלאט, השאלה איזה הכשר הם נותנים.

איתן כבל: מעניין מאוד מאוד באיזה הכשר הם משתמשים ברשות.

מאיר שטרית: בד"ץ.

איתן כבל: אתה חושב בד"ץ, יכול להיות.

איתן כבל: כי בסופו של עניין אתה אומר, שמונה חודשים של גירודים: מה כבר אפשר לחזור יום-יום, שעה-שעה, דקה-דקה, כשכל אחד מהיושבים כאן יודע שמלכתחילה לא היה שום מצב שנתניהו, שעוד צריך לפתור את הבעיות שלו עם דני דנון, סגן השר דני דנון, סגן שר הביטחון – –

אחמד טיבי: הפלסטינים לא כיבדו את ההסכם – – –

איתן כבל: – – שכשהוא נוסע לחו"ל – סליחה, כשהוא נוסע לחו"ל – –

אחמד טיבי: תקשיב.

איתן כבל: – – אני אומר:

איתן כבל: מה יקרה עם הביטחון?

אחמד טיבי: חשוב.

איתן כבל: לאן הביטחון של ישראל הולך?

איתן כבל: הביטחון נוסע לחו"ל.

איתן כבל: הביטחון הולך לישון.

איתן כבל: מה?

איתן כבל: ועוד איים, חס וחלילה, אם יש משהו שאנחנו צריכים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אצלכם אין מחליפים, אבל אצלנו יש מחליפים.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: אבל אני אומר לך, אם יש משהו שאני מודה לאלוקים שהעסקה לא התבצעה, זה כי דני דנון לא התפטר.

איתן כבל: אבוי לנו.

אחמד טיבי: זה המניע של הפלסטינים, אגב.

אחמד טיבי: אני יודע את זה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: יכול להיות שזה המניע הסמוי.

איתן כבל: יכול להיות שהכול מתואם בין נתניהו לבין אבו מאזן כדי שדני דנון לא יתפטר.

אחמד טיבי: לא רציתי להגיד את זה מעל הדוכן.

איתן כבל: לא, זה נכון.

איתן כבל: זה שיחות מהבית.

איתן כבל: אסור להוציא דברים, אתה לא יכול להוציא דברים מהבית.

אריה מכלוף דרעי: למה אתם חושפים את כל הסודות?

איתן כבל: אתה צודק, אתה צודק.

איתן כבל: זאת בעיה, אני מודה.

איתן כבל: אני מודה.

איתן כבל: זה נפלט לי, אני מתנצל.

איתן כבל: תמחקו את זה מהפרוטוקול.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, אדוני היושב-ראש, לנו, לציבור שצופה בנו, מצפה מאתנו: מנקודת המבט שלי, בכל הקשור להרבה נושאים, ובין היתר עתידה וביטחונה של מדינת ישראל, לשיטתי אין ימין ושמאל.

איתן כבל: אני אוהב את הארץ הזאת.

איתן כבל: אני רוצה שנמשיך לחזק אותה.

איתן כבל: ובדרך שבה הממשלה הזאת פועלת היא מחלישה את המדינה שלנו.

איתן כבל: אני רוצה לנצל, אדוני היושב-ראש, את ההזדמנות לאחל לכל בית ישראל חג פסח כשר ושמח, ושרק נדע שמחות כאן, באזור שלנו.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו רגילים, במיוחד מחבר הכנסת איתן כבל, לרוח של הומור בריא.

באסל גטאס: אבל הנושא כל כך חשוב וכל כך עלול להוביל את כל האזור למקום – שאפילו ההומור של איתן כבל אין לו מקום.

באסל גטאס: אני רוצה לטעון כאן בפני הכנסת שתי טענות עיקריות.

באסל גטאס: האחת, שלמעשה ביבי נתניהו והליכוד לא מאמין ולא האמין אף פעם, ולו לשנייה אחת, בפתרון לשתי מדינות.

באסל גטאס: זה היה נאום בר-אילן אחד או שניים, הכול, אפילו ההתבטאות הזאת וצורת ההתבטאות הזאת בזכות שתי מדינות לשני עמים הייתה חלק מהטענה השנייה שלי, שביבי נתניהו, בעצם כל השאיפה שלו, כל הפרויקט שלו, זה לנהל את הסכסוך ולא לפתור אותו.

באסל גטאס: הוא מאמין גדול – זה לא אני אומר, זה הוא אומר; הוא כתב על זה, הרצה על זה, שסכסוכים, במיוחד לאומיים, עם מטען גיאוגרפי, גיאו-פוליטי, כמו הסכסוך הזה, לא יהיו פתירים; לעולם לא יהיו פתירים.

באסל גטאס: ואם כך, אנחנו – והוא אומר: אני, ביבי נתניהו, הכי טוב, הכי מקצועי, בלנהל את הסכסוך; resolution Conflict management instead of conflict – זו התיאוריה של ביבי נתניהו על רגל אחת.

באסל גטאס: במסגרת כישרונותיו לנהל את הסכסוך הוא היה מוכן להגיד: אני בעד שתי מדינות לשני עמים; כחלק מאותו משחק, זה היה מהלך אחד.

באסל גטאס: מהלך שני היה ההסכם עם האמריקנים – לא עם הפלסטינים, עם האמריקנים – על שחרור 104 האסירים, כש-104 האסירים הם בטבלה, שם שם.

באסל גטאס: הישראלים, כולל כל השרים, ידעו מי הם האסירים שישוחררו, כולל 14 האסירים הפלסטינים אזרחי מדינת ישראל.

באסל גטאס: לא פתאום התעוררו שבפעימה הרביעית יש אזרחים, ומה פתאום אבו מאזן מדבר בשם או פועל לטובת האזרחים הפלסטינים אזרחי מדינת ישראל.

באסל גטאס: הכול היה ידוע, ועוד אני חזרתי על זה עשר פעמים מעל הדוכן הזה ובראיונות, שאין ולא היה שום קשר בין אותו הסכם על שחרור ה-104 לבין ההתקדמות במשא-ומתן.

באסל גטאס: אומנם אני לא הייתי טמבל לחשוב שהפעימה הרביעית, שתיפול חודש לפני סיום המשא-ומתן שהוקצבו לו תשעה חודשים, לא תהיה קשורה.

באסל גטאס: ידענו, כולל האסירים הביטחוניים, שעד שלא ישתחררו ממש ויצאו מהכלא זה לא בטוח.

באסל גטאס: אפילו הסכם עם האמריקנים באותה התנהלות של ביבי נתניהו, של ניהול הסכסוך, יכול להתבטל.

באסל גטאס: הראיה הכי טובה למה שאני אומר, שביבי רוצה רק לנהל את הסכסוך, היא מה שקרה במסגרת המשא-ומתן.

באסל גטאס: לפעמים אני זוכר, כשאני רואה איך ישראל או איך ממשלת נתניהו מנהלת את המשא-ומתן מול הפלסטינים, פתגם בערבית: כשמישהו מזמין אחד לאוכל, אומר לו, שלם אל תשבור, או שלם אל תחלק, ומחולק אל תאכל, ותאכל ותשבע.

באסל גטאס: בערבית – לא צריך להגיד את זה, בעברית זה היה מספיק טוב.

באסל גטאס: מזמינים, אומרים: אנחנו נושאים ונותנים, נגיע למשהו, תאכלו משהו מהתפריט.

באסל גטאס: אבל בשמונה חודשים 122% גידול בבנייה בהתנחלויות, ולרבים – שבאמת הייתה הצלחה במשא-ומתן הזה שלא הודלף ממנו – – –

זהבה גלאון: מה היה להדליף?

זהבה גלאון: מה היה?

באסל גטאס: לא.

באסל גטאס: היה, היה.

באסל גטאס: אני ידעתי ממקורות פלסטיניים שישראל לא רק שלא התחילה מאותה נקודה שבה הסתיים המשא-ומתן עם אהוד אולמרט, אלא היו לה דרישות טריטוריאליות, כל מיני דרישות חדשות: א.

באסל גטאס: גושי ההתנחלויות – ההגדרה של גושי ההתנחלויות בסיבוב הנוכחי של המשא-ומתן גדלה ב-25%; ב.

באסל גטאס: נוסף על זה – אני לא אמרתי את זה לעיתונות, כי הבטחתי למי שאמר לי, שיושב לשולחן המשא-ומתן, שאני לא הולך להתבטא בעניין.

באסל גטאס: לישראל הייתה דרישה טריטוריאלית נוספת, שהיא לא תיסוג לא רק מגושי ההתנחלויות, אלא מרצועה נוספת בגדה המערבית, מצפון רמאללה, 30 קילומטר כמעט, רצועה חדשה, שהיא לא באמתלה של גוש התנחלויות, אלא באמתלה חצי-התנחלויות חצי-ביטחונית.

באסל גטאס: וכמובן היו דרישות חדשות בעניין ההסדרים הביטחוניים.

באסל גטאס: ההסדרים הביטחוניים, במיוחד בעניין בקעת-הירדן – איך ישראל מציגה את אותן דרישות?

באסל גטאס: אין בהן נגיעה בענייני ביטחון.

באסל גטאס: הדרישה היא טריטוריאלית נטו:

באסל גטאס: ישראל רוצה להמשיך להחזיק בבקעת-הירדן, נקודה.

באסל גטאס: יגידו: 25 שנה, יגידו: 30 שנה.

באסל גטאס: מה שלא יגידו, זה בעצם המשך הכיבוש, המשך ההחזקה, המשך הריבונות הישראלית על אותה רצועה.

באסל גטאס: אז איך, ריבונו של עולם, יהיה פתרון של שתי מדינות?

באסל גטאס: איך, אם בונים בהתנחלויות, כולל בהתנחלויות שהן מחוץ לגושי ההתנחלויות, ב-122% נוספים בשמונה חודשים, אם מעלים דרישות טריטוריאליות חדשות, אם מעלים דרישות ביטחוניות כאמתלה לדרישות טריטוריאליות נוספות – על איזה משא-ומתן, על איזה שתי מדינות מדברים?

באסל גטאס: הכול ניהול של הסכסוך.

באסל גטאס: ביבי נתניהו רק לא יודע דבר אחד: א.

באסל גטאס: שישראל היא לא הודו; ישראל היא לא המדינה השנייה בגודלה בעולם עם מיליארד תושבים, ואין בהודו מה שיש כאן באזור, במטען הגיאו-פוליטי הדתי ההיסטורי שקיים כאן, שהעולם לא ירשה את המשך ניהול הסכסוך עד הודעה חדשה.

באסל גטאס: עם כבוש לא ירשה שחירותו תמשיך להיות כלי משחק בניהול הסכסוך של ביבי נתניהו, ועוד נגלה כולנו, לצערי, שככה זה יהיה בתקופה הקרובה.

באסל גטאס: אבל עוד דבר ביבי נתניהו לא יודע: שהדבר שהוא הקדיש לו שליש מהנאום שלו באיפא"ק – ה-BDS, קריאות החרם על ישראל; הוא אמר ש-BDS זה לא BDS, זה BS – זה בולשיט, אבל הוא שכח שראשי מדינות לא מדברים על בולשיט שליש מהנאום שלהם, ורק בשבוע שעבר איגוד האדריכלים והארכיטקטים הבריטים הצביע בעד חרם על ישראל.

באסל גטאס: בעצם ביבי נתניהו בעצמו וממשלת ישראל מובילים להתעצמות של החרם על ישראל ככלי הלא-אלים כמעט היחיד שנשאר כדי להכריח את ישראל להגיע לפשרה.

באסל גטאס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בעניין שחרור יונתן פולארד

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא, גם הוא עם שני דוברים: כישלון הממשלה בעניין שחרור יונתן פולארד, מס' 2944 ומס' 2945, של חברי הכנסת יעקב מרגי ומנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, הכנסת התכנסה לדיון מיוחד בפגרה כדי לדון בכישלון הממשלה במשא-ומתן עם הפלסטינים ובכישלון הצורב של כל ממשלות ישראל בשחרורו של יונתן פולארד מהכלא האמריקני.

יעקב מרגי: אומנם יש כישלונות נוספים של הממשלה, אך הדגש היום הוא על פולארד ועל המשא-ומתן עם הפלסטינים.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לדבר על סוגיית יונתן פולארד בלי לדבר על החלמאות של הממשלה, ואם זו לא חלמאות זו רשעות – רשעות של הממשלה על כל מרכיביה.

יעקב מרגי: כי אחרי מאמץ של כשלושה עשורים, שבהם יונתן פולארד הוצב בחברה הישראלית כסמל, כפטריוט יהודי שדאג לביטחונה של המדינה ושילם ומשלם מחיר כבד, הממשלה הזאת, ברשעותה, הפכה אותו לשווה בין שווים עם מחבלים שפלים, רוצחי ילדים וחפים מפשע.

יעקב מרגי: וכל זה למה?

יעקב מרגי: על כך יש תשובה אחת, והיא אפילו לא ניקוי המצפון של הליכוד ושל הבית היהודי, מרכיבי הממשלה הזאת, כי לצערי הרב אין שם הרבה מצפון.

יעקב מרגי: התשובה היא אחת: זו הפוליטיקה החדשה שהבטיחו לנו הנערים החדשים, הילדים של הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: אני אחזור, ברשותכם, על דברי שנאמרו מעל במה זו כמעט בכל פעימה ופעימה של שחרור אסירים: הייתה בידי הממשלה הזאת הבחירה בין משא-ומתן על בסיס 67', הקפאת בנייה או שחרור אסירים, והממשלה הזאת, על כל מרכיביה, העדיפה את האופציה של שחרור אסירים.

יעקב מרגי: ויותר מקומם, כי האופציות האחרות אומנם יש בהן אמירה, יש בהן סמנטיקה, אבל אלו דברים הפיכים.

יעקב מרגי: שחרור אסירים, רוצחים שפלים עם דם על הידיים – דבר בלתי הפיך.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הממשלה הזאת, שלאחרונה נשמעים ממנה הרבה קולות של איומי התפטרות ואיומי פירוק – ואני רוצה להיות המרגיע הלאומי: היא לא תתפרק, כי הדבק שם הוא חזק; הדבק הנגלה לעינינו יום-יום שבוע-שבוע בוועדת הכספים הוא כסף; הרבה כסף למפלגת הבית היהודי והרבה תפקידים, יום-יום, בזמן שמערכות הבריאות והרווחה משוועות לתקציב.

יעקב מרגי: רק היום כותרת זועקת ב"ידיעות אחרונות" בעמוד הראשי: עלייה של 47% במספר המבקשים סיוע לחג.

יעקב מרגי: רבותי, אלה לא אנשים סוציומטים; אלה לא אנשים שיודעים שיש חלוקה אז הולכים לקחת עוד.

יעקב מרגי: תאמינו לי שהם היו מעדיפים לא להזדקק לאותו סל מזון.

יעקב מרגי: יבורכו העושים, אבל כמה הסל הזה יכול לעזור להם?

יעקב מרגי: יום-יום, בזמן שמערכות הבריאות והרווחה משוועות לתקציב, בוועדת הכספים יש אוטוסטרדה של העברת כספים לבית היהודי בעילות של סעיפים שונים ומשונים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה דבק חזק שלא יפרק את הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: הממשלה ושותפיה בחרו לא אחרת מאשר לפגוע בכבוד הנופלים ולזלזל במשפחות שיקיריהן נפלו ובמשפחות שנפגעו מפעולות האיבה והטרור.

יעקב מרגי: כן, אני אומר לשותפים, ברוב צביעות

יעקב מרגי: כם תמכתם בשחרור אסירים והלכתם באותה נשימה להפגין מול השערים של כלא "עופר".

יעקב מרגי: מה אתם חושבים, שהציבור מטומטם?

יעקב מרגי: מה אתם חושבים, שהציבור לא מבין?

יעקב מרגי: הרי היה בידכם רק לאיים בווטו על השחרור.

יעקב מרגי: מה אתה, שר בכיר בממשלת ישראל, מאפשר את שחרור האסירים והולך להפגין מול שערי כלא "עופר"?

יעקב מרגי: אין צביעות גדולה מזאת.

זהבה גלאון: מי זה?

זהבה גלאון: מי זה?

יעקב מרגי: שר השיכון.

זהבה גלאון: אה.

יעקב מרגי: אנחנו עוד לא ב"פראבדה", אפשר לומר שמות.

זהבה גלאון: אה.

יעקב מרגי: ואנחנו בדרך.

יעקב מרגי: העיתונות הכתובה בדרך, אבל עדיין לא.

יעקב מרגי: יש לנו אפשרות לומר שמות.

זהבה גלאון: הצביע והלך להפגין.

יעקב מרגי: להפגין מול שערי כלא "עופר".

יעקב מרגי: הוא אפשר – אני לא יודע אם הוא הצביע בממשלה – הוא אפשר את שחרור האסירים.

יעקב מרגי: והנה, הגיע הסיוט הגדול שלכם, הפעימה הרביעית, שהיא בהסכם, לצערי הרב, אני חייב לומר.

יעקב מרגי: אתם מכירים את המשפט שהסכמים מכבדים?

יעקב מרגי: היא בהסכם.

יעקב מרגי: זה הסיוט הכי גדול שלכם.

יעקב מרגי: עוד פעימה כמעט התממשה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, הפלסטינים לא הרימו ידיים, הם יתבעו אותה, ולצערי הרב הם יממשו אותה, את הפעימה הרביעית של שחרור האסירים.

יעקב מרגי: אתם, השותפים הקואליציוניים, לא רק בכבוד הנופלים פגעתם – גם בכבודו של יונתן פולארד, בהעמדתו בשורה אחת ובמשוואה אחת עם רוצחים שפלים, רוצחי ילדים וחפים מפשע.

יעקב מרגי: יונתן פולארד צריך להשתחרר מייד וללא כל תנאי.

יעקב מרגי: הוא ריצה את עונשו מעל ומעבר.

יעקב מרגי: כל הטקסים והסמלים והגימיקים של עריכת סדר עם כיסא ריק – היה יותר קל אם לא הייתם מאפשרים את שחרור אסירים.

יעקב מרגי: ואני אומר – לא רק לממשלה הזאת, צריך לומר זאת ביושר – לכל הממשלות בשלושת העשורים האחרונים: אם בדיפלומטיה כזאת, של שחרור אסיר יהודי מכלא אמריקני, אתם לא מצליחים עם הממשל האמריקני, איך אני כאזרח יכול לסמוך עליכם בדיפלומטיה אחרת מול הממשל האמריקני?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת התחילה את כהונתה בנאומו של ראש הממשלה באוניברסיטת בר-אילן, מה שכונה אז נאום בר-אילן, ומה שנותר לנו מנאום זה הוא שראש הממשלה – וחבל שהספסלים ריקים, אבל למזלנו הפרוטוקול שומע – –

אריה מכלוף דרעי: אנחנו פה.

יעקב מרגי: – – וזה יהדהד, וזה יהדהד – ראש ממשלת ישראל, מר בנימין נתניהו, יושב-ראש הליכוד, הסכים בנאום בר-אילן למדינה פלסטינית בקווי 67'.

יעקב מרגי: כן, ראש הממשלה נתניהו – בממשלתם של נפתלי בנט, כן, ושל אורי אריאל, וגם דני דנון וגם אופיר אקוניס, ואתם יודעים מה?

יעקב מרגי: גם ידידנו משה זלמן פייגלין.

יעקב מרגי: זה ראש הממשלה שלכם.

יעקב מרגי: אז לאיזה משא-ומתן אתם הולכים – או יותר נכון:

יעקב מרגי: למה אתה שולח אותם למשא-ומתן בזמן שאתה מצהיר ולא מתכוון לעשות מה שהצהרת ואמרת?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ראש ממשלתנו בקי בכלכלה.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים על הידע שלו הרחב ועל האהבה שלו למקרו-כלכלה.

יעקב מרגי: חשבון פשוט אנחנו יודעים שהוא יודע לעשות.

יעקב מרגי: הוא יודע לעשות חשבון, והוא מבין שבזירה הבין-לאומית הוא יהיה חייב להתקדם לקראת פתרון כלשהו עם הפלסטינים.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותי, הוא גם מבין שזה גם מתחיל להיות האינטרס הקיומי של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אך מה לעשות, צמוד לידע שלו בחשבון ובכלכלה – חברתי זהבה גלאון – צמוד לידע שלו אנחנו יודעים שהוא גם ראש ממשלה פחדן, ואנחנו גם יודעים שהוא לא רק פחדן, הוא גם לחיץ, וראש הממשלה שלנו גם סחיט.

יעקב מרגי: ראש הממשלה הגדיל לעשות, להוכיח לנו שהוא לחיץ וסחיט, ואני לא אלך לסדרה של השנה הזאת וארבע השנים הקודמות, כשאני הייתי חבר בממשלה שלו.

יעקב מרגי: רק מתקופת הקמת הממשלה הזאת, מתקופת המשא-ומתן הקואליציוני, כולנו זוכרים את אמירותיו ואת הצהרותיו, ובסוף, כן, את כניעותיו אנחנו זוכרים; את אותן כניעות לשני הילדים החדשים של הפוליטיקה הישראלית, יאיר ונפתלי.

יעקב מרגי: היה מי שהגדיל ולקח את זה מעולם הדימויים שלו, וכך הוא אמר, אדוני היושב-ראש, כך תיאר: הם גם מחזיקים, גם לוחצים, וכשהוא קצת מעצבן אותם הם גם מסובבים.

יעקב מרגי: כך התנהל המשא-ומתן הקואליציוני.

יעקב מרגי: כל מה שהם רצו הם קיבלו, כל מה שהוא רצה – הוא ויתר.

יעקב מרגי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, למה אני אומר זאת?

יעקב מרגי: אי-אפשר להחזיק את המצב במדינה בנבצרות.

יעקב מרגי: אני קורא לראש הממשלה: צא מהנבצרות, קח את ההגה לידיים, שלח את שני הילדים לקייטנה וממש את מה שאתה מאמין בו, כי כרגע השיטה של ישחקו הנערים והנערה לפנינו לא עובדת לטובת מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו נשמע את תשובתו של סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המשא-ומתן המתנהל כעת עם הפלסטינים הוא לא יותר ממשחק בנדמה לי.

מנחם אליעזר מוזס: הפלסטינים מצהירים מעל כל במה שלא יסתפקו בפחות ממדינה פלסטינית בקווי 67' שבירתה מזרח-ירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: ישראל יודעת שלא תוכל להתקיים בקווים האלה ושהעברת השטחים במלואם לרשות הפלסטינית תביא למדינת "חמאסטן" ביו"ש כמו בעזה, ואף-על-פי-כן ממשיכים לדון, להיפגש, ולא רק זאת, אלא ישראל אף שילמה במזומן על קיום המשא-ומתן בשחרור מאות מרצחים שפלים בשלוש פעימות.

מנחם אליעזר מוזס: נשאלת השאלה: איפה הלב היהודי ואיפה הראש היהודי?

מנחם אליעזר מוזס: איפה הלב היהודי – איך אפשר לראות בצהלה בצד הפלסטיני עם שחרור האסירים בפעימות הקודמות מול הכאב, היגון והצער של המשפחות השכולות?

מנחם אליעזר מוזס: ואיפה הראש היהודי – איך הממשלה עיוורת לכך שהפלסטינים אינם חפצים כלל להגיע להסכם שלום?

מנחם אליעזר מוזס: הם מהתלים בישראל ובעולם כולו, אבל זה לא הפריע לממשלה לשחרר כבר כל כך הרבה אסירים ומרצחים עם דם על הידיים כדי לקבל כלום, ושוב כלום, או כמו שיש מאמר:

מנחם אליעזר מוזס: קח את הכלום והחזק בו חזק – קח את הכלום והחזק בו חזק.

מנחם אליעזר מוזס: טריקת הדלת הצורמת של אבו מאזן מזכירה את ערפאת בשעתו, ואת מנהיג סוריה אסד האב, כשנשיא ארצות-הברית הגיע, כזכור, במיוחד להיפגש עמו בשווייץ כדי לסגור הסכם על החזרת הגולן, והאחרון סירב ברגע האחרון.

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו אני רוצה לעבור לנושא של האסיר היהודי האזרח הישראלי יונתן פולארד.

מנחם אליעזר מוזס: בעוד שבוע ישב עם ישראל לליל הסדר.

מנחם אליעזר מוזס: כל אחד יחגוג את הסדר בביתו ובמשפחתו, למעט אזרח אחד, יונתן פולארד, שיבלה, לכאורה, את ליל הסדר הזה, ליל הסדר ה-30, כמו ב-29 השנים האחרונות, בין חומות הכלא.

מנחם אליעזר מוזס: מיותר לומר לאדוני היושב-ראש, שהיה אסיר ציון, מה זה להיות בבית-הכלא ומה זה להיות בליל-הסדר בבית-הכלא, כשכולם יושבים לשולחן החירות והאסיר נמצא בכלא.

מנחם אליעזר מוזס: זו השנה ה-30 שיונתן פולארד יושב בכלא, ובשנים האלה נפטרו אביו ואמו ולא אישרו לו אפילו את הדבר ההומני ביותר, להשתתף בהלוויית ההורים ולאפשר לומר עליהם קדיש, לשבת שבעה ולנהוג בהם דיני אבלות.

מנחם אליעזר מוזס: קצרה בינתי מלהבין איך אפשר ככה להתעלל בבן-אדם.

מנחם אליעזר מוזס: כיום הוא מתקרב כבר לגיל 60, מחצית מימיו הוא אסיר.

מנחם אליעזר מוזס: גופנית הוא סובל ממחלות רבות, ובשנתיים האחרונות בלבד הוא אושפז חמש פעמים בטיפול נמרץ.

מנחם אליעזר מוזס: כמה אפשר להתעלל באדם חי?

מנחם אליעזר מוזס: איפה כל ארגוני זכויות האדם למיניהם?

מנחם אליעזר מוזס: אם ארצות-הברית היא באמת ידידתנו, שלא תקשור את שחרורו של פולארד בשחרור של מאות מחבלים בפעימה הרביעית.

מנחם אליעזר מוזס: לאחר 30 שנים בכלא, שתשחרר אותו בלי תנאים, שאת חג הפסח תשע"ד יוכל לחגוג, בעזרת השם, בביתו, ובתוכנו, עם כל עם ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: ועתה ברצוני להתייחס למה ששמענו קודם, וקראנו, על מאות המיליונים ליישובי יו"ש וההתנחלויות המבודדות, הלא-מבודדות, השייכות לגוון מסוים הנמצא בקואליציה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: מי מפריע?

אורי מקלב: חבר הכנסת אקוניס, לא תדע מה להשיב לחבר הכנסת מוזס אם לא תקשיב לו.

אופיר אקוניס: מה יש להשיב לחבר הכנסת מוזס – –

אורי מקלב: יש, אוהו.

אופיר אקוניס: – – דברי אלוהים חיים – –

אורי מקלב: צריך לדעת להשיב, לא שאין מה להשיב.

אופיר אקוניס: – – דברי אלוהים חיים, חבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: דע מה תשיב.

מנחם אליעזר מוזס: שמענו קודם על מאות המיליונים הזורמים ליישובי יו"ש, ואני שואל שאלה: ידוע שיש שני יישובים חרדיים אשר מייצגיהם נמצאים באופוזיציה כיום.

מנחם אליעזר מוזס: תושביהם, תושבי מודיעין-עילית וביתר-עילית, נשלחו להוות אזור חיץ בין היישוב היהודי ליישוב הערבי, או בלם ליישוב הערבי, דבר שהציבור שלנו בכלל לא היה מעוניין בו, לא רצה להיות בכלל בנושא הזה, כמו שאנחנו לא מעוניינים היום בכסייפה – כסיף – להיות הבלם של היישוב הבדואי.

מנחם אליעזר מוזס: אין לנו שום עניין להיכנס בכל המערכות האלה, בכל הוויכוחים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מעולם נזהרנו לא להיות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל עד כמה אנחנו יכולים לגור בירושלים של מטה, במחסנים ובמרתפים, או בירושלים של מעלה, על הגגות ובכל היישובים?

מנחם אליעזר מוזס: וראה זה פלא: כאשר באים לדבר על הרחבת היישוב היהודי, שני היישובים החרדיים האלה נשכחו לגמרי: א.

מנחם אליעזר מוזס: הקפאה מוחלטת; ב.

מנחם אליעזר מוזס: אין תקציבים.

מנחם אליעזר מוזס: אין תקציבים לא למודיעין-עילית, לא לביתר-עילית.

מנחם אליעזר מוזס: ומה הפלא?

מנחם אליעזר מוזס: אם לילדים האלה, המתגוררים ביישובים האלה, לא מגיע להם מהאוצר, ממשרד החינוך, תקצוב לקייטנות פסח, אלא רק לבתי-ספר ממלכתיים, דבר שלא היה קיים מאז קום המדינה, כך לפגוע בילדים הזקוקים הכי הרבה לתמיכה, הרובד הנמוך ביותר מבחינה כלכלית – ומדובר כאן על תלמידי החינוך המוכר שאינו רשמי, המפוקח על-ידי משרד החינוך, אבל הם חרדים, מה לעשות, וכשם שביטלו את חוק נהרי, והיום חשמל, מים וניקיון אנחנו צריכים לממן מכיסנו, או ללכת לדלתי ראש העיר ולמאכערים לבקש שיסדרו שנקבל מהרשות המקומית, כי האוצר הפסיק את הזרמת הדבר הבסיסי ביותר: חשמל, מים וניקיון למוסדות האלה – – –

מיקי לוי: – – – ממלכתי-דתי, תקבלו – – –

מנחם אליעזר מוזס: אז תכף תשמע שאנחנו לא נהיה ממלכתי-דתי ולא ממלכתי.

מיקי לוי: אבל ש"ס כבר – – –

מנחם אליעזר מוזס: ומה הפלא?

מנחם אליעזר מוזס: מי שיכול בדיוק לציבור החרדי לעצור חשמל מים וניקיון ולספר לו: בוא תשנה את אורחות דרכך ותלך לממלכתי-דתי, ואז אתה תקבל – – –

מיקי לוי: לא ביקשנו.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לשאול אותך: יהיה זמן – אנחנו כבר היום בגיל הרך שליש ממערכת החינוך – יבוא היום ואנחנו נהיה רוב במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: מה תגיד אם אנחנו נבוא, נגיד לכם: אחינו, יש עתיד, אתם יודעים מה?

מנחם אליעזר מוזס: תבואו להיות בחינוך העצמאי, ואז תקבלו תקציב.

מנחם אליעזר מוזס: תבואו לחינוך העצמאי ותקבלו תקציבים.

מנחם אליעזר מוזס: מה יהיה אז במדינה הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: אה?

מיקי לוי: – – –

מנחם אליעזר מוזס: או אנחנו נבוא לעולם האקדמי, נגיד לאוניברסיטאות: תתחילו להתנהג – להגיד לכם דעות כפי שאתם רוצים להכתיב לישיבות.

מנחם אליעזר מוזס: איזה תירוץ זה ללכת לממלכתי?

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו לא נשנה את אורחות דרכנו, את דפוסי התנהגותנו.

מיקי לוי: לא – – –

מנחם אליעזר מוזס: לא, בשום מסגרת לא.

מנחם אליעזר מוזס: "כל כלי יוצר עליך לא יצלח".

מנחם אליעזר מוזס: אתם רוצים לרושש אותנו, רוצים לרושש את המשפחות – –

מיקי לוי: חס וחלילה, חס וחלילה.

מנחם אליעזר מוזס: – – ואתם חושבים שבזה תצליחו לספר לנו סיפורים שאתם רוצים להכניס למעגל העבודה –רק עכשיו יצא מנכ"ל ה"ג'וינט", והוא אומר שכל הסיפור על החרדים האלה שלא רוצים לעבוד זה שקר וכזב; 60% מהציבור החרדי עובד.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים די טוב שבכל המכרזים עכשיו באוצר – ותבדוק את זה, ובדקנו את זה – כל מי שגר בבני-ברק, במודיעין-עילית, בביתר-עילית – והגישו אברכים שהתמקצעו ב"אונו" – לא התקבל לעבודה.

מנחם אליעזר מוזס: יש לך הסבר לזה?

מנחם אליעזר מוזס: למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי הם חרדים.

מיקי לוי: אם אתה – – –

מנחם אליעזר מוזס: וזה החיץ הראשון.

מנחם אליעזר מוזס: זו החזות הזאת, שאני הולך כאן ולא יכול להתקבל במקום העבודה החילוני.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוזס, 30 תקנים שמתי בצד.

מיקי לוי: כל מי שמוכשר יבוא ויתקבל.

מנחם אליעזר מוזס: אני שמעתי כבר בפעם הקודמת שבמכרז 30 תקנים.

מנחם אליעזר מוזס: אז תסביר לי למה לא התקבלו.

מיקי לוי: אולי הם לא מספיק – – –

מנחם אליעזר מוזס: הם התמקצעו, הם למדו במפת"ח, למדו ב"אונו", למה הם לא התקבלו לא לרשות המסים ולא לאף רשות?

מנחם אליעזר מוזס: היה מספיק הכתובת שלו או איך שהוא נראה, החזות שלו.

מיקי לוי: אדוני, יש לי רואה-חשבון – –

אורי מקלב: סגן השר, אדוני, עם כל הכבוד, אומנם התרגלת לדבר כמעט בכל ישיבת מליאה שמתקיימת, כך יצא בסטטיסטיקה, אבל הפעם אין לך תפקיד, וזה גם לא כל כך קשור לנושא הזה.

מיקי לוי: – – אבל יש לי – – –

אורי מקלב: אבל אם כך – נראה שזה מפריע.

אורי מקלב: זה גם מפריע לדובר.

אורי מקלב: אז תן לו לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה – – –

אורי מקלב: בהזדמנות שתהיה לך אני מניח שלא תימנע מלהגיב על הדברים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני מתפלא על ראש הממשלה שהוא לא רואה ולא שומע ולא יודע כל מה שמעוללים לציבור החרדי – –

אורי מקלב: נא לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: – – אבל אמרתי לכם: "כל כלי יוצר עלינו לא יצלח", ויקוים בעזרת השם דברי נעים זמירות ישראל דוד המלך: "המה כרעו ונפלו ואנחנו קמנו ונתעודד".

מנחם אליעזר מוזס: חג כשר ושמח לכולכם ולכל בית ישראל.

מיקי לוי: אמן.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: ישיב על כל ההצעות לסדר סגן השר אופיר אקוניס, בבקשה.

אורי מקלב: ולאחר מכן יש לנו עמדה נוספת – שני דוברים.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: אתה עונה בוודאי על כל ארבע ההצעות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מצער שהאופוזיציה שוב מתייצבת אוטומטית לצד הפלסטינים – –

זהבה גלאון: איזו עליבות, איזו עליבות.

אופיר אקוניס: – – התייצבות אוטומטית, חברת הכנסת גלאון, נטולת שיקול דעת, נטולת קור רוח, נטולת ראייה מפוכחת, נטולת ראייה אמיצה מול פני המציאות, מציאות שהופכת את הפלסטינים לסרבני שלום סדרתיים, מציאות שבה אבו מאזן שוב ברח.

אופיר אקוניס: בכל פעם שנדרשת הכרעה, הפלסטינים בורחים משולחן המשא-ומתן.

אופיר אקוניס: בכירי ההנהגה הפלסטינית טוענים שזנחו את דרך האלימות.

אופיר אקוניס: כעת, ראשת מרצ, כעת הם מפעילים את האלימות הדיפלומטית.

אופיר אקוניס: עובדות – דבר חשוב גם בחיים הפוליטיים.

אופיר אקוניס: עובדות.

אופיר אקוניס: יושב-ראש הרשות הפלסטינית אמר "לא" לאובמה, נשיא ארצות-הברית, על מסמך מסגרת.

אופיר אקוניס: יושב-ראש הרשות הפלסטינית אמר בליגה הערבית שלא יסכים לדון בכלל בהכרה במדינה יהודית.

באסל גטאס: – – – מסמך?

באסל גטאס: מה אתה – – –

אופיר אקוניס: יושב-ראש הרשות הפלסטינית אמר בשבוע שעבר "לא" למזכיר המדינה האמריקני.

אופיר אקוניס: הפלסטינים אמרו "לא" לארצות-הברית.

באסל גטאס: מה – – –

אופיר אקוניס: כן, צריך גם לומר ביושר.

אופיר אקוניס: זו ארצות-הברית שבשמונת החודשים האחרונים, חברת הכנסת גלאון, הפעילה מכבש לחצים בעיקר על ישראל, בעיקר על ישראל, ובסוף הפלסטינים יורקים בפרצופם של האמריקנים.

אופיר אקוניס: זאת האמת.

אופיר אקוניס: אין שני אמיתות ואין חצאי אמיתות, חבר הכנסת טיבי.

אופיר אקוניס: יש אמת אחת, והיא עומדת לצדנו.

אחמד טיבי: אומרים "שתי אמיתות" ולא "שני אמיתות".

אחמד טיבי: שתי אמיתות.

אופיר אקוניס: האמת הזאת עומדת לצדה של ישראל גם אם – גם אם – –

באסל גטאס: אז למה מטילים עליכם את האשמה?

מיקי לוי: – – – זה לא – – –

אופיר אקוניס: – – גם אם בדעת הקהל הבין-לאומית – גם אם בדעת הקהל הבין-לאומית, חבר הכנסת גטאס, גם אם בדעת הקהל הבין-לאומית ישראל מואשמת אוטומטית – –

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: – – ישראל מואשמת אוטומטית על כל דבר שלא תעשה.

אופיר אקוניס: כל דבר.

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: אתמול אני שומע, אדוני היושב-ראש, אתמול אני שומע את סאיב עריקאת, המכונה ראש צוות המשא-ומתן, והוא אומר – –

אחמד טיבי: מה זה "המכונה"?

אחמד טיבי: זה התפקיד שלו, זה התפקיד שלו.

אופיר אקוניס: הוא "המכונה", משום שאתם ברחתם, הפלסטינים ברחו ממשא-ומתן.

אופיר אקוניס: לכן הוא ראש צוות האי-משא-ומתן.

אופיר אקוניס: הוא ראש צוות הבריחה מהמשא-ומתן.

אופיר אקוניס: ראש צוות סרבני השלום.

אופיר אקוניס: סרבני השלום.

אחמד טיבי: אתמול הוא ישב עם ציפי.

אחמד טיבי: אתמול, אתמול הוא ישב.

אחמד טיבי: נמאס לו – – –

אופיר אקוניס: – – והוא אומר, אדוני, ואני מצטט: "חמאס" – תראה, תראה, סגן השר לוי, מה אומר ראש צוות האין-משא-ומתן, ראש צוות סרבני השלום – אומר סאיב עריקאת: "חמאס" איננו ארגון טרור.

אופיר אקוניס: הוא מעולם לא היה כזה.

אופיר אקוניס: זה ראש צוות המשא-ומתן של הרשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: אני הייתי מצפה מחברי האופוזיציה, מראש האופוזיציה, חבר הכנסת כבל, ומראשת מרצ, חברת הכנסת גלאון – –

אחמד טיבי: מנהיגת מרצ – – –

אופיר אקוניס: ראשת מרצ, מנהיגת מרצ.

אופיר אקוניס: – – הייתי מצפה מכם, משום שמחבר הכנסת טיבי אין לי ציפיות – –

זהבה גלאון: למה?

אופיר אקוניס: – – וגם לא מחבר הכנסת גטאס – –

זהבה גלאון: למה?

אופיר אקוניס: – – אבל מכם אני מצפה.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: מכם אני מצפה – –

זהבה גלאון: אתה עושה הבחנה – – –

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: – – וחשוב מזה, הציבור מצפה – –

אילן גילאון: – – – ממך – – –

אופיר אקוניס: – – ואני – אין לי ציפיות מהם ולהם אין ציפיות ממני.

אופיר אקוניס: אתה רואה, מגיעים להסכמות לפעמים.

אופיר אקוניס: לפעמים בחיים הפוליטיים מגיעים להסכמות, אבל יש לי, מכיוון שאתה נחשב חבר במפלגה ציונית – כך אני רואה את מרצ, אולי אני טועה, ואני מקווה שאינני טועה, ואני גם מדבר על מפלגת העבודה, ודאי מפלגה ציונית – אני מצפה שבעתות כאלה, חבר הכנסת גילאון, אתה וחבריך וחבר הכנסת הורוביץ תתייצבו לצד האמת, לצד האמת, והאמת היא בצדה של ישראל, איננה בצדם של הפלסטינים.

אופיר אקוניס: ובמקום זאת – – –

אחמד טיבי: מי הפר את ההסכם?

אופיר אקוניס: ובמקום זאת אתם מעדיפים להתייצב לצד הפלסטינים, כאשר אתם יודעים שממשלת ישראל עשתה צעדים מרחיקי לכת כדי לקדם את המשא-ומתן, וחייבים לומר שלחלקם הבעתי התנגדות אישית, ועשתה את זה בלב כבד ומתוך הבנה וידיעה שהדבר נוגד כל היגיון וכל מוסר, כמו למשל, חבר הכנסת טיבי, שחרור מהכלא הישראלי של רוצחים מתועבים שלא ראויים לראות יום אחד של חופש.

זהבה גלאון: הקבינט הצביע בעד זה.

זהבה גלאון: הרי הקבינט שלכם הצביע בעד זה – – –

אחמד טיבי: הממשלה שלך הצביעה בעד זה.

אופיר אקוניס: ומה עשו הפלסטינים?

אחמד טיבי: הצבעתם בעד זה, אישרתם 104 אסירים.

אופיר אקוניס: ומה עשו הפלסטינים?

אופיר אקוניס: מקבלים תיאבון, דורשים עוד ועוד, משום שהדבר האחרון, ואת זה, ברוך השם, הציבור הישראלי יודע: ברוב מוחץ, של קרוב ל-70% – ראינו את הנתון בסוף השבוע – קרוב ל-70% מן הציבור הישראלי מבין ויודע שהדבר האחרון שמעניין את הפלסטינים הוא תהליך מדיני להסדר.

אופיר אקוניס: הדבר היחיד שהפלסטינים מעוניינים בו, אדוני היושב-ראש: נסיגות וויתורים מצד ישראל, וכמובן הריקוד ברחובות עם רוצחי נשים וילדים.

אופיר אקוניס: ראינו את זה בשלוש הפעימות הקודמות, אין שום סיבה שנראה את זה גם בפעימה הבאה, שלא תהיה.

אופיר אקוניס: אלה הם הפרטנרים של חברת הכנסת גלאון, אלה הם הפרטנרים של חבר הכנסת גילאון וחבר הכנסת הורוביץ, אלה הם הפרטנרים של חבר הכנסת כבל, אלה הם הפרטנרים של יושב-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: נדמה לי, חבר הכנסת גילאון, שאחרי השבוע הזה אפשר – –

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: – – לומר על הפלסטינים – – –

אילן גילאון: שלכם יש – – –

אופיר אקוניס: – – אפשר לומר על הפלסטינים: סחטנותם – אומנותם.

אופיר אקוניס: אלה הם הפלסטינים.

אופיר אקוניס: ורק בשבוע שעבר קיבלנו הוכחה נוספת לכך שהסחטנות הפלסטינית איננה יודעת גבולות, איננה יודעת, אין דבר שמרצה אותם.

איתן כבל: אופיר, צריך לעשות בדיקת חמץ, תמהר.

אופיר אקוניס: ומי שעדיין לא הפנים זאת – כן כן, צריך לבער הרבה שטויות, חבר הכנסת כבל – –

אחמד טיבי: לבער את – – –

אופיר אקוניס: – – הרבה דברים צריך לבער מהשיח הציבורי בישראל – –

זהבה גלאון: אתכם צריך לבער.

אופיר אקוניס: – – הרבה שקרים שחלחלו פה ב-46 השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: כמו למשל, חבר הכנסת חנין, שהשומרון ויהודה הם תחת כיבוש – –

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: – – שההתנחלויות הן מכשול לשלום.

אופיר אקוניס: הפלסטינים הם מכשול לשלום – –

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – פעם אחת תגיד את זה – –

דב חנין: לכן אתם רוצים לסלק אותם.

אופיר אקוניס: – – תתייצב מול המראה – –

דב חנין: לכן אתם רוצים לגרש אותם, כי הם מכשול לשלום.

אופיר אקוניס: – – ביושר ותגיד את זה.

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: פעם אחת תתייצב ביושר ותגיד את זה.

דב חנין: לכן אתם רוצים לגרש אותם.

אופיר אקוניס: תגיד.

אופיר אקוניס: אתה אדם שבאמת, אף אחד איננו מפקפק ביסודות של האמונות האמיתיות ביותר והפנימיות ביותר שלך, אף שאני חולק על 100% שלהן, אבל פעם אחת תגיד, תגיד: הפלסטינים מכשול לשלום.

אופיר אקוניס: לא ההתנחלויות מכשול לשלום, הפלסטינים מכשול לשלום, וראינו את זה בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: את מה דורשים הפלסטינים?

אופיר אקוניס: את כל הדרישות שלהם – כולל הודעה מראש, אדוני היושב-ראש, שעירך, עירנו, ירושלים, בירת ישראל השלמה, מזרחה יהיה בירת המדינה הפלסטינית, תהיה הקפאת בנייה בהתיישבות, שחרור המרצח המתועב מרואן ברגותי, תלמידו של הטרוריסט השפל יאסר ערפאת, זכרו לקללה – –

אחמד טיבי: אתה מתועב.

אופיר אקוניס: – – את כל זה – – –

אחמד טיבי: אתה מתועב.

אחמד טיבי: אתה מתועב.

אופיר אקוניס: אתה מתועב אם אתה אומר – אני לא רוצה לרדת לפסים אישיים, אבל ערפאת הוא אדם מתועב – –

אחמד טיבי: אתה מתועב.

אופיר אקוניס: – – שפל, רוצח מתועב – –

אחמד טיבי: אתה אדם מתועב.

אופיר אקוניס: – – זהו יאסר ערפאת, זכרו לקללה, שאת תמונתו אתה מנופף בחדרך בכנסת ישראל.

אחמד טיבי: בגאווה.

אופיר אקוניס: אם זאת הגאווה שלך, חבר הכנסת טיבי, אז אני מציע לך למצוא מקור אחר לגאווה.

אחמד טיבי: טוב, חלאס – – –

אופיר אקוניס: מקור אחר לגאווה.

אחמד טיבי: – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: עמדת על דוכן הכנסת והשתמשת ברוצח שפל כדוגמה למנהיגות לאומית.

אופיר אקוניס: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, את כל זה, את כל הדרישות, השרה לנדבר, של ירושלים כבירה של המדינה הפלסטינית, שלא תהיה, ואני אעמוד על כך שלא תהיה – איאבק על כך שלא תהיה מדינה פלסטינית.

אחמד טיבי: אתה תעמוד – – –

אופיר אקוניס: אני אעמוד, יחד עם רבים מאתנו ורבים מן הציבור הישראלי.

אופיר אקוניס: יש לי הפתעה קטנה בשבילך, חבר הכנסת טיבי – –

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: – – אתה יכול לנופף באיזה סקר שאתה רוצה שבציבור הישראלי יש רוב למדינה פלסטינית.

אופיר אקוניס: תעשה עוד בדיקה אחת – –

אחמד טיבי: היא הנותנת.

אחמד טיבי: סימן שאתם המכשול – –

אופיר אקוניס: – – כאשר הם רואים מי – –

אחמד טיבי: – – סימן שאתם המכשול.

אופיר אקוניס: – – כאשר הם רואים מי אמור לקבל את המפתחות להנהגתה של המדינה הפלסטינית הזאת – –

אחמד טיבי: או אתה או נתניהו משקרים.

אופיר אקוניס: – – ואת קרבתה לכל יישוב בארץ-ישראל, הם מבינים שזה יהיה אסון.

אחמד טיבי: חבורה של שקרנים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מדינה פלסטינית לא תקרב שלום, היא תקרב מלחמה.

ניצן הורוביץ: אז בשביל מה המשא-ומתן?

אופיר אקוניס: מדינה פלסטינית תקרב מלחמה.

אופיר אקוניס: מדינה – – –

ניצן הורוביץ: אז מה אתם מאשים את הפלסטינים, אם אתה לא – – –

אחמד טיבי: נא להעביר את הפרוטוקול לג'ון קרי.

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: הפרוטוקול יופץ בכל העולם, אל תדאג, אני אחראי לו.

אופיר אקוניס: אני אחראי להפצתו.

אופיר אקוניס: אני אחראי להפצתו, ואני גאה על המשפט הזה, שבהיסטוריה של המזרח התיכון עוד ייזכר – כמי שאמר – שמדינה פלסטינית לא רק שלא תקרב שלום, היא תקרב מלחמה.

אופיר אקוניס: ואולי אתה ואני, חבר הכנסת טיבי, לא נהיה פה בעוד עשר או 20 או 30 או 40 שנה, אבל ההיסטוריונים שיבדקו את ההיסטוריה של המזרח התיכון יבואו ויראו לך שזה מה שיקרה אם חלילה המדינה הזאת תוקם.

אחמד טיבי: בינתיים מי שעושה מלחמות זה ישראל, לא הפלסטינים.

אופיר אקוניס: חלילה אם תוקם.

אופיר אקוניס: חלילה אם המדינה הזאת תוקם.

אחמד טיבי: מדינה אחת.

אופיר אקוניס: ואני, אדוני היושב-ראש, כמו רבים מן הישראלים, אני מבין שאתה נתת ייעוץ, חבר הכנסת טיבי, לקיים את החתימה על הפנייה למוסדות האו"ם בזמן קרוב למהדורות החדשות של השעה 20:00.

אופיר אקוניס: כן, כך זה היה – שידור חי – וגם צוחק, כי זה נכון – – –

יעקב מרגי: – – –

אופיר אקוניס: לא לא, חבר הכנסת טיבי צוחק כי הוא יודע שזה גם נכון.

זהבה גלאון: האם אדוני סגן השר יודע איזה אמנות הוגשו לאו"ם?

אופיר אקוניס: אגב – –

זהבה גלאון: האם אדוני סגן השר יודע?

אופיר אקוניס: – – גברתי, אנחנו ניאבק על כל אמנה – –

זהבה גלאון: אמנה לזכויות נשים – – –

אופיר אקוניס: – – על כל אמנה שהיא חד-צדדית – – –

אחמד טיבי: מה מפריע לך באמנות האלה?

אחמד טיבי: מה מפריע לך?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אתה יודע.

אופיר אקוניס: אתה יודע שזה ביטול של כל ההסכמים הקודמים.

אחמד טיבי: איזה ביטול?

אופיר אקוניס: חד-צדדיות, וביטול של כל ההסכמים הקודמים.

אחמד טיבי: חד-צדדיות.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: בוודאי.

אחמד טיבי: התנחלות זה לא חד-צדדיות?

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: – – –

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: פנייה – – –

זהבה גלאון: הגנה על זכויות הילד – – –

אחמד טיבי: הגנה על נשים.

אחמד טיבי: הגנה על נשים מפריעה לך?

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – –

אורי מקלב: אם מפריעות לך קריאות הביניים תגיד לי, אני מבין שזה מפריע.

אחמד טיבי: מאבק נגד גזענות.

אופיר אקוניס: שום דבר לא מפריע לי.

אופיר אקוניס: אני נהנה – –

אחמד טיבי: מאבק נגד גזענות.

אופיר אקוניס: – – אני מאוד נהנה שיש צופים רבים – –

אורי מקלב: זה נראה כך, לכן אני מאפשר את זה.

אופיר אקוניס: – – לא לא, אני נהנה שיש צופים רבים שהאמת נחשפת בפניהם בשידור החי של ערוץ 99 – ויש רבים כאלה.

אופיר אקוניס: יש רבים כאלה – בשידור חי נחשפת האמת על אמיתותיו של חבר הכנסת טיבי, על האמת שלו.

אופיר אקוניס: אגב, זאת האמת שלו.

אופיר אקוניס: טוב שהיא נחשפת – –

אחמד טיבי: מה נחשפת?

אחמד טיבי: אני אומר אותה כל יום.

אופיר אקוניס: – – טוב שהיא נחשפת.

אופיר אקוניס: וזאת לצערי גם האמת – – –

איתן כבל: טיבי, תעזוב את הכנסת, אתה המכשול לשלום.

אופיר אקוניס: וזאת לצערי גם האמת של חברת הכנסת גלאון – –

איתן כבל: אתה המכשול לשלום.

אופיר אקוניס: – – וחבורת מרצ – חברי הכנסת, לא חבורת – מרצ, חברי הכנסת של סיעת מרצ, וגם שלך, חבר הכנסת כבל, גם שלך, גם של תנועת העבודה, זאת שמתכננת להקים ממשלה חלופית – תכף נגיע לזה, חכה, לבדיחה הזאת עוד נגיע.

אופיר אקוניס: לבדיחה הזאת תכף נגיע.

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, כפי שראינו כולנו, סמוך למהדורות החדשות המרכזיות, בשעה 20:00, אבו מאזן חתם על פנייתו למוסדות האו"ם.

אחמד טיבי: רק אתם יכולים ב-20:00?

אחמד טיבי: רק אתם?

אחמד טיבי: רק ביבי יכול ב-20:00?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, קודם כול, מזמן – תרשה לי, כן?

איתן כבל: הוא המציא את 20:00.

אחמד טיבי: אתם המצאתם את 19:55.

אופיר אקוניס: אנחנו המצאנו את הכול.

אורי מקלב: יש הדדיות בתפקידים.

אופיר אקוניס: אנחנו המצאנו את הכול.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, סוף סוף, פעם היו אומרים – זה טיבי או ביבי, היה סטיקר "טיבי או ביבי".

אופיר אקוניס: תמיד העדפתי את ביבי, וגם עכשיו אני מעדיף.

אופיר אקוניס: גם עכשיו.

אופיר אקוניס: זה טיבי או ביבי, וזה באמת הסיפור – –

יעקב מרגי: אל תדאג – – –

אופיר אקוניס: – – זה הסיפור כולו.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: זהו הסיפור כולו.

אילן גילאון: המצב שלך מאוד מאוד מאוד קשה.

יעקב מרגי: אופיר – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, אתה מעדיף את טיבי.

אופיר אקוניס: אתה מעדיף את טיבי, זאת זכותך, אני מצטער בשבילך – –

אילן גילאון: בחירה קשה – – –

אופיר אקוניס: – – אני מצטער בשבילך.

אופיר אקוניס: כל מה שנותר לי זה להביע צער על העדפתך, אבל כל אחד וההעדפות שלו.

איתן כבל: מה עם – – – ממשלה, תגיד לי?

אופיר אקוניס: כל אחד וההעדפות שלו.

אחמד טיבי: אני קיבלתי קולות בציבור שלי יותר מאשר ביבי בציבור שלו.

אחמד טיבי: תבדוק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, אחרי שהפלסטינים אימצו את ההצעה שלך לפנות למוסדות האו"ם בשעה 20:00, נחשפה בשידור חי השקרנות הפלסטינית והפרת ההסכמים על-ידי הפלסטינים.

אופיר אקוניס: בשידור חי.

אופיר אקוניס: ואתה יודע, חבר הכנסת טיבי, כפי שכבר נכתב בהסכמי אוסלו האומללים – אומללים, הסכמים אומללים, אומללים, אין מה לעשות – בתולדות המזרח התיכון גם הם ייזכרו כהסכמים אומללים, שפנייה של אחד הצדדים – אתה יודע את זה, אתה היית שותף בניסוח – פנייה של אחד הצדדים חד-צדדית היא בבחינת הפרת הסכמים.

אופיר אקוניס: וזה מה שעשו הפלסטינים, אדוני היושב-ראש, השבוע הזה.

אופיר אקוניס: ואני אומר כאן, על דעתו של ראש הממשלה, על דעתה של הממשלה כולה: אם הצד השני יחליט לפעול באופן חד-צדדי – –

אחמד טיבי: אף אחד לא מעדכן אותך, סגן השר, לגבי העסקה עם קרי?

אופיר אקוניס: – – אם הצד השני יחליט לפעול באופן חד-צדדי, גם ישראל רואה את עצמה חופשית לפעול באופן חד-צדדי.

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, לרקיחת התרגיל המסריח של מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: יש להם הרי מומחיות בזה, כן?

אופיר אקוניס: אנחנו זוכרים את התרגיל המסריח שלהם מפסח 1990.

אופיר אקוניס: הביאו לפה, זימנו כנסת שלמה, להקים ממשלה חלופית.

איתן כבל: גם – – – היה שותף למהלך.

אופיר אקוניס: לא לא לא, זה החבורה הזאת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל היה אז בצעירי העבודה.

אחמד טיבי: זה יותר חמור מהפנייה לאו"ם?

אופיר אקוניס: זה לא יותר חמור מהפנייה לאו"ם, אבל זה חמור כמו הפנייה לאו"ם.

איתן כבל: דרך אגב, הייתי שם.

איתן כבל: דרך אגב, הייתי שם.

אופיר אקוניס: אמרתי שהיית שם.

אופיר אקוניס: אני אמרתי לך שהיית, אמרתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, שהיה בתרגיל המסריח ההוא, מתכנן, רוקח עכשיו, יחד עם ראש מפלגתו, את התרגיל המסריח של שנת 2014.

אופיר אקוניס: ואת התרגיל הזה, אדוני היושב-ראש, חשף בעצמו יושב-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: ומה היה מתווה התרגיל?

אופיר אקוניס: כדי שכל הציבור ידע – התרגיל היה כך: ניתן למשא-ומתן, חברת הכנסת גלאון, ניתן למשא-ומתן להיכשל, האופוזיציה בראשות העבודה תאשים את נתניהו והליכוד בכישלון השיחות, ותוקם קואליציית שלום.

איתן כבל: מה אתה אומר.

אופיר אקוניס: כן כן, זאת התוכנית.

איתן כבל: לא לא, זה מרשים.

אופיר אקוניס: עכשיו, על איזה שלום אתם מדברים, על השלום שלכם?

איתן כבל: לא, אל תעצור בשלום.

אופיר אקוניס: כזה שעושים בו ויתורים ונסיגות?

איתן כבל: עם מי עוד היינו אמורים לעשות את המשא-ומתן?

אופיר אקוניס: אתם הכנתם תרגיל מסריח, חבר הכנסת כבל, שהתפרק.

איתן כבל: עם מי?

איתן כבל: עם מי?

אופיר אקוניס: אני אספר לך.

אופיר אקוניס: התרגיל הזה התפרק ברגע שלאחר שגורמים בקואליציה, שהיו אולי, להבנתכם, להבנתכם, אמורים להיות חלק ממנו, הודיעו רשמית שהפלסטינים הם אלו שהפרו באופן בוטה את ההבנות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להזמין את ד"ר ליפשיץ, סגן השר יש לו חום.

איתן כבל: הוא הוזה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: הפלסטינים – הודיעו – הודיעו שהפלסטינים הם אלו שהפרו באופן בוטה – –

אורי מקלב: המומחיות שלך היא בבעלי-חיים.

אופיר אקוניס: – – את ההבנות.

קריאה: מי הודיע?

אופיר אקוניס: השר לפיד והשרה לבני.

אילן גילאון: איתן – – – התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, זה אתה לא רקחת.

אופיר אקוניס: אני לא מאשים אותך.

אופיר אקוניס: אני לא אומר.

אופיר אקוניס: למה אתה קופץ?

אופיר אקוניס: מה אתה קופץ?

אופיר אקוניס: אתה זוכר?

אופיר אקוניס: פעם אמר – –

איתן כבל: דרך אגב, גם ג'ון קרי היה שותף למהלך.

אופיר אקוניס: – – מנהיג מפלגת העבודה אמר על חבר אחר, בכיר מאוד, במפלגת העבודה את המשפט – אגב, מאוד משעשע, ושאף אחד לא ייקח אותו לשום מקום, גם לא אתה וגם לא חבר הכנסת כבל ואף אחד – הוא אמר משפט מדהים, חבר הכנסת כבל זוכר, באחת מוועידות מפלגת העבודה: על ראש הלוזר בוער הכובע.

אופיר אקוניס: זה משפט שהוא משעשע בכל קנה מידה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הורוביץ, אפילו אתה, אפילו חבר הכנסת טיבי לא חשב על משפט כל כך משעשע.

אופיר אקוניס: אז אני לא דיברתי עליך ואני גם לא התכוונתי אליך, חבר הכנסת גילאון – –

אילן גילאון: מה, אני לוזר?

אילן גילאון: מי לוזר?

אופיר אקוניס: – – אל תקפוץ, אל תקפוץ.

אופיר אקוניס: לא, אתה לא בתוך – חלק מהמרקחה הזאת, אז אל תקפוץ.

אופיר אקוניס: אבל אין ספק – –

זהבה גלאון: טוב, מיצינו.

זהבה גלאון: מיצינו.

קריאה: אפשר לבקש חנינה והוא יפסיק פה?

אופיר אקוניס: – – אבל אין ספק – תכף נגיע לחנינה, כי בזה אני מסיים, וזה מביא אותנו לעניינו של פולארד, שהעלה חבר הכנסת מוזס – ברור לכם, גם לך, חברת הכנסת גלאון, וגם לך, חבר הכנסת טיבי – –

אחמד טיבי: יש רוויזיה בוועדת הכספים.

אופיר אקוניס: – – ובראש ובראשונה – בראש ובראשונה – ליושב-ראש מפלגת העבודה, שאם הכנסת תחליט על הקדמת הבחירות, ואינני רואה כל אפשרות כזאת, כל אפשרות כזאת, אבל אם תחליט הכנסת, אין לי כל ספק שהציבור ידאג, הוא ידאג לך, חבר הכנסת כבל, לבוא חשבון עם מי שהוביל אותו לבחירות מיותרות, והוא ישלם את המחיר בקלפי.

איתן כבל: ליברמן אמר שהוא רוצה בחירות, אנחנו – אתה מאיים עלינו?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס – אני לא מאיים בבחירות אף פעם; אני מציע לך לפשפש היטב בקולותיך ובמנדטיך הצפויים לפני שאתם מאיימים בבחירות.

אופיר אקוניס: ועכשיו, לחבר הכנסת – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – – הולכים לבחירות.

אופיר אקוניס: חברים, אני אמרתי בצורה מפורשת – אני אמרתי בצורה מפורשת שאין לנו כל כוונה להקדים את הבחירות המיועדות לנובמבר 2017.

אופיר אקוניס: זהו, אדוני היושב-ראש, התאריך הרשמי לקיום הבחירות בישראל, ואני אעשה ככל האפשר, יחד עם הליכוד, כדי שהדבר הזה יתקיים.

אופיר אקוניס: אבל אם חלילה תחליט הכנסת לפזר את הכנסת ולהקדים את הבחירות, תאמין לי שהציבור ידע מי פיזר, חבר הכנסת כבל, ועל מה – ועל מה פיזר – על זה שהפלסטינים ברחו מהמשא-ומתן.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס, כולנו, ובעניין הזה אני בטוח שאני מבטא הסכמה לאומית רחבה, שבה גם חברי הכנסת מסיעות האופוזיציה שותפים לתקווה לראות כאן עד ערב חג הפסח הבא עלינו לטובה ביום שני בערב את יונתן פולארד מגיע לכאן ומשתתף אתנו.

אופיר אקוניס: זו הייתה כוונתנו וזה היה רצוננו.

אופיר אקוניס: לרגע זה הדבר הזה, כידוע לך, לא הסתייע, אבל אם אפשר לסיים בנימה אופטימית, בנימה של אחדות לאומית והסכמה רחבה, אני מקווה שזה עוד יקרה, ואם לא כך יקרה השנה הזאת, כפי שנאמר, חבר הכנסת מוזס, במשפט הסוגר את ההגדה של פסח, שמשפחתי ואני מקפידים להגיע אליו, אל המשפט בכל שנה – לא יקרה השנה, בעזרת השם, בשנה הבאה בירושלים הבנויה.

אופיר אקוניס: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני, לאחל לכל חברי הכנסת ולחברות הכנסת וגם לחברי האופוזיציה חג פסח שמח וכשר – –

איתן כבל: תודה, אדוני סגן השר.

אופיר אקוניס: – – ושבעזרת השם ידעו שנים רבות באופוזיציה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, סגן השר.

אורי מקלב: מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: הממשלה מקבלת כל הצעה שחברת הכנסת גלאון תציע.

אופיר אקוניס: לקיים דיון במליאה או להעביר – לא, היא לא יכולה להעביר לוועדה.

אורי מקלב: אתה גם יכול להציע ועדה.

אופיר אקוניס: אני לא מציע להעביר לוועדה.

אופיר אקוניס: אם חברת הכנסת גלאון וסיעתה, המציעה את הדיון הזה, רוצים לקיים דיון במליאה, תראה את הממשלה הזאת – הממשלה, שלא תגידו שהממשלה סותמת את פיותיכם – –

איתן כבל: – – – בקדנציה הבאה.

אופיר אקוניס: – – ולא הולכת לקראת האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אנחנו מסכימים להצעת סיעת מרצ.

אופיר אקוניס: תודה וחג שמח.

אורי מקלב: תודה לך, סגן השר.

מנחם אליעזר מוזס: גם על נושא פולארד?

אורי מקלב: מה?

מנחם אליעזר מוזס: גם על נושא פולארד?

אורי מקלב: ודאי, על כל ההצעות.

אופיר אקוניס: כן כן, בוודאי, על הכול.

אורי מקלב: אבל לפני כן, לפני שאנחנו ניגשים להצבעה, יש עמדה נוספת של חבר הכנסת מאיר שטרית.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני, דקה מן הצד.

אורי מקלב: לאחר מכן גם חבר הכנסת אייכלר, דקה מן הצד, ואנחנו נעבור להצבעה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שהמשא-ומתן נמצא במשבר עמוק, שאולי הוא לא יוכל להתאושש ממנו.

מאיר שטרית: ואני חושב שהיום, במקום להתחיל להחליף האשמות, האחריות של כל הצדדים מחייבת לעשות כל מאמץ כדי בכל זאת לחזור לשולחן המשא-ומתן ולקדם את תהליך השלום.

מאיר שטרית: האשמות לא תעזורנה.

מאיר שטרית: אני מתריע, אני חושב שאם יהיה כישלון של המשא-ומתן הזה, חלילה המצב יכול להסלים, ונחזור מחדש לקונפליקט שאנחנו שכחנו ממנו מזמן.

מאיר שטרית: במצב היום, ביהודה ושומרון יש שקט – תודות לפעילות של ישראל, אבל גם תודות לפעילות הפלסטינית, צריך לומר את זה בגלוי.

מאיר שטרית: הפלסטינים עשו פעולה יוצאת מן הכלל למנוע פעילות טרור נגד ישראל.

מאיר שטרית: אסור לקלקל את כל מה שנוצר בחודשים הללו תחת הממשלה הזאת, עכשיו, על-ידי התנגחות דו-צדדית.

מאיר שטרית: להפך, צריך למצוא דרך לקפוץ מעל הגשר או הפער שנוצר, או התהום שנוצרה.

מאיר שטרית: אני קורא לראש הממשלה להזמין את אבו מאזן לפגישה אישית, כי אני קצת מתפלא על כך שבכל המשא-ומתן, שנמשך חודשים ארוכים, לא הייתה אפילו פגישה אחת בין ראש הממשלה לבין אבו מאזן.

מאיר שטרית: אי-אפשר לעשות שלום במזרח התיכון בלי לדבר עם מי שעומד נגדך, ליצור אמון אתו, לשבת אתו, להבין אותו ושהוא יבין אותנו.

מאיר שטרית: אז אולי אפשר להתגבר על הרבה מאוד מכשולים בדרך.

מאיר שטרית: ולכן, עוד לא מאוחר; אני חושב שאם ראש הממשלה יזמין את אבו מאזן הוא יבוא לפגישה, וינסו שניהם להתגבר על הפער שנוצר – –

אורי מקלב: תודה.

מאיר שטרית: – – ואולי להתקדם לשלום.

אורי מקלב: תודה רבה.

מאיר שטרית: זו צריכה להיות המטרה שלנו, ולא שום דבר אחר.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

אורי מקלב: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

אורי מקלב: אנחנו ניגש יחד להצבעה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שכל בית ישראל יחד אתי מאוד כואבים את העובדה שיהונתן פולארד, שהיה יכול להיות פה בליל הסדר – זה היה נראה שאו-טו-טו הוא מגיע – בינתיים נראה שזה מוקפא.

ישראל אייכלר: הלוואי, מי ייתן והוא עוד יצא כבר עכשיו, ואולי ראש הממשלה צריך לעשות הכול כדי שזה יקרה.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לקחת את הנושא של יהונתן פולארד, לגבי ההזמנה שקיבלתי בשנה שעברה לבוא ולעשות לו איזשהו סדר אצל הבית היהודי, וגם למחר, ואני לא יכול לבוא הפעם, ואני אגיד לכם למה.

ישראל אייכלר: יהונתן פולארד פעל בניגוד למדיניות מדינתו, למען עמו, למען אמונתו ולמען אחיו.

ישראל אייכלר: יונתן שטבון, עם כל ההבדל בין האירועים, ומובן שיש הבדלים גדולים, בכל התחומים, חוץ ממה שקוראים לו יהונתן, והוא היה גיבור למען עמו וארצו, ויונתן שטבון שהוא גיבור למען עמו וארצו, גם הוא פעל בניגוד להחלטות המבישות של מפלגתו, הבית היהודי, והוא הצביע נגד הסנקציות הפליליות על לומדי תורה, למען עמו, למען אמונתו, למען תורתו הוא עשה את זה.

ישראל אייכלר: האמריקנים באמת עושים באכזריות כל מה שהם יכולים נגד יהונתן פולארד וזה באמת לא בסדר, אבל מה עושה הבית היהודי נגד יונתן שטבון – כל מה שהם יכולים ומאיימים לחסל אותו פוליטית.

ישראל אייכלר: מובן שההבדלים גדולים, אבל אני רוצה שהבית היהודי, לפני שהוא מכנס אספה בבית היהודי מחר למען יונתן פולארד, קודם כול שיפסיקו את הרדיפות נגד יונתן שטבון, וב.

ישראל אייכלר: שיאפשרו לממשלה להביא הביתה את יהונתן פולארד.

ישראל אייכלר: תודה.

אורי מקלב: כן, אבל לא לבית היהודי.

אורי מקלב: הביתה כן, אבל לא לבית היהודי.

אילן גילאון: – – – יונתן, יהונתן – – –

אורי מקלב: אני, כן – ולהביא הביתה ולהביא לבית היהודי, ואין כאן אף חבר כנסת מהבית היהודי, שאתה מפנה את זה אליו, אבל אנחנו – כפי ההצעה של סגן השר וכפי שחברי הכנסת המציעים הסכימו, אנחנו נצביע.

אורי מקלב: מי שבעד – הוא בעד דיון במליאה.

אורי מקלב: מי שנגד – מתנגד לדיון במליאה ומבקש להוריד מסדר-היום.

אורי מקלב: בבקשה, חברים, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושאים בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 11, מתנגד אחד, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך ההצעות לסדר-היום, ארבע ההצעות לסדר-היום, יידונו במליאה.

אורי מקלב: אם כן, אנחנו, לפני שנסגור את סדר-היום, נאחל לכולם ולכל עם ישראל חג פסח כשר ושמח.

אורי מקלב: תם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, י"ב באייר תשע"ד, 12 במאי 2014, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.