ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 129, 2014-03-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ז באדר ב' תשע"ד, 19 במרס 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

יצחק הרצוג: רגע, איפה ראש הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: השומר ראש ממשלה אנוכי?

יצחק הרצוג: אני רוצה שתכריז על הפסקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע בהודעה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חבר הכנסת דב חנין ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ד–2014; פ/2301.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים את סדר-היום עם מה שמכונה אצלנו דיון בעקבות 40 חתימות של חברי כנסת – שנה לממשלה כושלת; דיון בהשתתפות ראש הממשלה שנמצא אתנו כאן, חבר הכנסת בנימין נתניהו, וגם ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאני לא רואה – חבר הכנסת הרצוג, רשום לי שחברת הכנסת מרב מיכאלי – –

יצחק הרצוג: היא עולה במדרגות.

יולי יואל אדלשטיין: לשפר את הכושר הגופני.

יולי יואל אדלשטיין: יש חדר כושר בכנסת.

יצחק הרצוג: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני מבקש אם לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, אז מישהו אחר מסיעתך יכול לעלות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אאשר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, למי שתוהה – אתה, אדוני ראש הממשלה, כבר נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: גם ראש האופוזיציה נמצא כאן.

יצחק הרצוג: יש פשוט הצבעה בוועדת חוקה.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת חוקה יכולה להיפתח רק בשעה 11:15 כפי שאישר יושב-ראש הכנסת, עבדכם הנאמן.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אין שום ועדת חוקה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא תירוץ שאני יכול לקבל.

יצחק הרצוג: אוקיי, אז חיליק יתחיל.

יצחק הרצוג: אין ברירה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאשר חילופים בתוך הסיעה.

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה.

טלב אבו עראר: העיקר שראש הממשלה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו היום, כמו שאתם יודעים היטב, מוגבלים קצת בזמן.

בנימין נתניהו: חיליק, תחפש את המילים.

בנימין נתניהו: תמצא אותן.

בנימין נתניהו: תתאמץ.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול להתחיל בתשבחות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: הנה, חברת הכנסת מיכאלי הגיעה.

יחיאל חיליק בר: שמרתי לך על המקום עד שתגיעי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מרב מיכאלי: סליחה על הבלגן.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא אוריד לך זמן.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מאוד מתנצלת.

מרב מיכאלי: זה פשוט הבלגנים שקורים בתוך הקואליציה עם חוק הגיור.

מרב מיכאלי: הם מתזזים את כולנו מוועדה לוועדה, מחדר לחדר.

מרב מיכאלי: אדוני ראש הממשלה, טוב לראות אותך כאן.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי, אני עומדת על הדוכן כאן היום כאשת בשורה.

מרב מיכאלי: במלאות שנה לממשלת ביבי-בנט-לפיד נמצאו האשמים בכישלונה המהדהד של הממשלה.

מרב מיכאלי: שר האוצר מצא אותם: בית-המשפט העליון ואגף התקציבים.

מרב מיכאלי: הם האשמים.

מרב מיכאלי: הם ביצעו השתלטות – ויש כאלה שיגידו השתלטות עוינת – תחילה על השיח הפוליטי ולאחר מכן על עולם קבלת ההחלטות.

מרב מיכאלי: ככה, בהבל פה, לאור הזרקורים, שר האוצר מקיא על השדרה המרכזית של אנשי משרדו ועל בית-המשפט העליון.

מרב מיכאלי: ככה זה כששר האוצר וראש הממשלה – כל אחד מהם בנפרד – בטוח שהמדינה זה הוא.

מרב מיכאלי: ברוכות וברוכים הבאים לעידן המשילות.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת במקסימום נזק.

מרב מיכאלי: זה הסיפור של הממשלה הזאת, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: ממשלה שעושה מינימום תועלת במקסימום נזק, ואז מתנערת מאחריות וזורקת את האשמה על אחרות ואחרים.

מרב מיכאלי: ממשלת "לא אשמים" חוגגת שנה של החלטות רעות, שנה של הבטחות שלא התממשו, שנה של הישגים כושלים.

מרב מיכאלי: קחו למשל דוגמה יוצאת מן הכלל – יוקר המחיה.

מרב מיכאלי: אז בשנתה הראשונה הממשלה הצליחה להביא לעליית מחירי המים, לעליית מחירי החשמל, לעליית מחירם של 76% מהמוצרים בסופר – חלב עמיד התייקר ב-10%, לחם בלא פחות מ-8%.

מרב מיכאלי: המע"מ עלה ב-1%.

מרב מיכאלי: אבל השמנת המתוקה הוזלה במסיבת עיתונאים מפוארת.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת במקסימום נזק.

מרב מיכאלי: אבל מי אשם?

מרב מיכאלי: לפי הפוסטים של שר הכלכלה והפייסבוק נפתלי בנט, שכצעד ראשון השליך משם משרדו את המילים "תעשייה" ו"תעסוקה" כי תעשייה ותעסוקה זה כנראה לשמאלנים חלשלושים – אז לפי שר הכלכלה, אשמה כנראה איראן, כי מתוך 180 פוסטים שהוא העלה בשנה האחרונה, שישה עסקו בדת, 100 ומשהו בענייני איראן ופלסטינים ורק 20% בכלכלה.

מרב מיכאלי: קחו למשל דוגמה אחרת יוצאת מן הכלל – העוני.

מרב מיכאלי: בתקציב המדינה שהעבירה הממשלה היא טענה בתוקף שיש גירעון של 40 מיליארד שקל וחייבים, פשוט חייבים, להעלות את המע"מ ולקצץ בקצבאות הילדות והילדים.

מרב מיכאלי: ישבנו ימים ולילות רצופים בוועדת הכספים בניסיון להסביר לנציגיו של נתניהו ולפיד שבקיצוץ הזה, לפי הביטוח הלאומי, הם מורידים עוד 90,000 אנשים, ילדות, ילדים ונשים אל מתחת לקו העוני.

מרב מיכאלי: שום דבר לא עזר.

מרב מיכאלי: אתם, אדוני ראש הממשלה, הורדתם אותם מתחת לקו העוני.

מרב מיכאלי: שלושה חודשים אחר כך הקמתם ועדה למלחמה בעוני.

מרב מיכאלי: ובוועדה למלחמה בעוני נמצאו האשמים.

מרב מיכאלי: האשמים הם המספרים.

מרב מיכאלי: המספרים אשמים.

מרב מיכאלי: אם רק ישנו את שיטת המדידה של העוני יתברר שבכלל בעצם אין כל כך הרבה עוני.

מרב מיכאלי: אבל בשביל להיות על הצד הבטוח, הוועדה למלחמה בעוני לא מקבלת עניות ועניים להופיע בפניה ולא כותבת פרוטוקולים מלאים.

מרב מיכאלי: גם אין לה תקציב.

מרב מיכאלי: למעשה, שר האוצר גם מאשים את העניות ואת העניים בצרות של עצמם.

מרב מיכאלי: הוא מתרברב שהוא יוציא את המדינה מתרבות של קצבאות לעבודה; בהתעלם מהעובדה שבשנה האחרונה רק התרבו המשפחות שהעבודה לא מוציאה מהעוני.

מרב מיכאלי: כמו שכולנו יודעות ויודעים, בהמשך התגלה שבעצם הגירעון לא כזה גדול.

מרב מיכאלי: אבל את הקיצוץ בקצבאות לא ביטלו – לא החזירו את הקצבאות שהורידו 90,000 נשים וילדים, גברים וילדות אל מתחת לקו העוני.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת במקסימום נזק – ככה זה בעידן המשילות.

מרב מיכאלי: ממשלת "לא אשמים" חוגגת שנה של החלטות שלא רואות את האזרח ממטר, אלא רק את עצמה.

מרב מיכאלי: שנה של סדרי עדיפויות מעוותים, שנה של עבודה בעיניים.

מרב מיכאלי: קחו למשל עוד דוגמה יוצאת מן הכלל – משבר הדיור.

מרב מיכאלי: בשנתה הראשונה העבירה הממשלה הזאת שלל חוקי תכנון ובנייה שאמורים לקצר את ההליכים, להגדיל את ההיצע ולהוריד את המחירים.

מרב מיכאלי: האומנם?

מרב מיכאלי: אז זהו, שלא ממש.

מרב מיכאלי: אלה חוקים עוקפי ועדת תכנון, עוקפי חוקי תכנון, עוקפי איכות חיים והיגיון תכנוני; חוקים שעושים נזק לשטחים ירוקים, לנהלים ראויים לזכות הציבור להישמע ולהתנגד, אבל הם חוקים שלא מביאים אפילו דירה אחת נוספת להשכרה.

מרב מיכאלי: הם לא מוסיפים דירה אחת לדיור הציבורי שנחוץ למאות אלפים כמו אוויר לנשימה.

מרב מיכאלי: ים של חוקים ורפורמות – ומחירי הדירות ממשיכים לעלות.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת במקסימום נזק.

מרב מיכאלי: אבל אל דאגה, נמצאו אשמים גם במשבר הדיור: הקואליציה מאשימה את נגידת בנק ישראל קרנית פלוג.

מרב מיכאלי: היא זו שלא הצליחה להוריד את מחירי הדיור.

מרב מיכאלי: כאילו כבר הספקנו לשכוח את הפארסה שהממשלה העבירה אותנו לפני שהיא מינתה את קרנית פלוג.

מרב מיכאלי: גם אשמה וגם מעזה לצאת נגד הצעד האמיץ, החדש, של שר האוצר או שר הבינוי?

מרב מיכאלי: מע"מ 0% על דירה חדשה לזוג עם לפחות ילדה או ילד ויש להם עבודה ושירתו בצבא או בשירות לאומי.

מרב מיכאלי: אכן צעד אמיץ מאוד, כי הוא יביא לעוד עלייה במחירי הדיור.

מרב מיכאלי: זה גם צעד שערורייתי של אי-שוויון.

מרב מיכאלי: למה דווקא מי שיקנו דירה ראשונה עכשיו יזכו למתנה השמנה והיפה הזאת, על חשבון כל שאר משלמות ומשלמי המסים?

מרב מיכאלי: זה גם צעד מפלה מאוד, לא זמין לחרדיות ולחרדים, לערביות ולערבים שלא שירתו כי המדינה לא גייסה אותם ולא אפשרה להם לעשות שירות לאומי; וכמובן, למי שאין לה כסף לקנות דירה, גם לא בהנחה של 18%.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת במקסימום נזק.

מרב מיכאלי: ככה זה בעידן המשילות.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, ממשלת "לא אשמים" חוגגת שנה של הישגים מפוקפקים.

מרב מיכאלי: שנה של ברית אחים, שנה של שקרים.

מרב מיכאלי: קחו למשל המצאה ממש יוצאת מן הכלל: חוק השוויון בנטל.

מרב מיכאלי: בחבילה אחת גם מלחמת תרבות, שיסוי והסתה, הפרד ומשול, וגם אי-שוויון עוצר נשימה מכל הצדדים.

מרב מיכאלי: גם הופכים את צה"ל לצבא שמורכב ממיליציות בדמות גדודים חרדיים סטריליים מנשים, גם לא מגדילים את מספר החרדים המתגייסים כי כבר היום הם מתגייסים במספרים כאלה שהיו מגיעים למכסות בחוק במו עצמם.

מרב מיכאלי: מקסימום נזק במינימום תועלת.

מרב מיכאלי: עידן המשילות – אבל ליאיר לפיד יש יום-יום חג.

מרב מיכאלי: הציונות חזרה, ואל תטרידו אותו עם עובדות או עם המציאות.

מרב מיכאלי: הוא הרי סופר, הוא כותב את הסרט של חייו.

מרב מיכאלי: הבעיה היא שזה סרט האימה של כולנו.

מרב מיכאלי: אגב, לא ברור למה כולם מדברות ומדברים כל כך על משבר הדיור.

מרב מיכאלי: אחרי הכול, יש בממשלה הזאת שר אחד שהוא באמת מצטיין, חרוץ, בלתי נלאה, שאיננו נח, והוא באמת מקיים הבטחות.

מרב מיכאלי: שר השיכון והבינוי עובד במרץ.

מרב מיכאלי: יש עלייה של 123% בהתחלות בנייה – בהתנחלויות.

מרב מיכאלי: מאז כניסתו של אורי אריאל למשרד השיכון יש האצה משמעותית בבנייה: 2,534 יחידות דיור התחילו להיבנות ב-2013, לעומת 1,133 בשנת 2012, ואלה רק בניות עם היתרים.

מרב מיכאלי: במאחזים נמשכת גם בנייה בלתי חוקית באופן מסיבי לכל אורך ורוחב הגדה.

מרב מיכאלי: בנובמבר 2013 לבדו פורסמו מכרזים לבניית 24,000 יחידות דיור.

מרב מיכאלי: מתחילת המשא-ומתן באוגוסט פרסמה הממשלה – כן, כן, הממשלה – מכרזים לבניית 5,349 יחידות דיור בהתנחלויות; יותר מ-1,000 יחידות דיור בחודש.

מרב מיכאלי: רק הבוקר, מזל טוב, אושרו 180 יחידות דיור בירושלים מעבר לקו הירוק.

מרב מיכאלי: כן, כן, חברות וחברים, במדינת הרווחה של ההתנחלויות הכול בסדר, תודה.

מרב מיכאלי: יש כסף לדירות, לבתים, לתשתיות, לכבישים, בזמן שבקיבוצים – – –

נסים זאב: איפה בירושלים?

נסים זאב: איפה?

מרב מיכאלי: – – – בקיבוצים, במושבים וביישובים הערביים – –

נסים זאב: בשיח'-ג'ראח?

נסים זאב: איפה?

מרב מיכאלי: – – הממשלה לא מאפשרת לאף אחד או אחת לבנות מרפסת.

מרב מיכאלי: בזמן שלא מאפשרות לאחרות ולאחרים לבנות שום דבר אחר, בשטחים – בנייה נפלאה.

מרב מיכאלי: כמו שאמרנו: מקסימום נזק.

מרב מיכאלי: ממשלה של "לא אשמים" בת שנה.

מרב מיכאלי: שנה של הרס הדמוקרטיה, שנה שמסכנת לנו את העתיד.

מרב מיכאלי: וזה מביא אותנו כמובן אל הנזק הגדול מכולם – האשליה המסוכנת הקרויה "משא-ומתן".

מרב מיכאלי: אדוני, ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: תאלתרי.

מרב מיכאלי: סליחה?

יולי יואל אדלשטיין: נשארה לך חצי דקה, גברתי.

מרב מיכאלי: זה גרוע.

מרב מיכאלי: זה מה שהבנתי ולכן עצרתי.

בנימין נתניהו: זה קרה לברז'נייב.

מרב מיכאלי: הדבר היחידי שאנחנו שומעות ממך, אדוני ראש הממשלה, הוא זריקת האשמה על מישהו אחר.

מרב מיכאלי: ואיזה יופי לזרוק את האשמה על מישהו יותר מאשר שותפך למשא-ומתן, המנהיג הפלסטיני אבו מאזן.

מרב מיכאלי: הרי מבחינתך ברור שהוא לא פרטנר, כי הוא לא מוכן להכיר במדינה יהודית, כי הוא לא גינה את הירי על עזה.

מרב מיכאלי: הוא, אגב, גם לא שירת בצה"ל ולא עשה שירות לאומי.

מרב מיכאלי: אבל מה אתה, אדוני, עשית בשביל להשיג הסכם עם שכנינו הפלסטינים ולפתור את הסכסוך שמכלה את מדינת ישראל?

מרב מיכאלי: מה אתה עושה ועשית כדי להבטיח את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

מרב מיכאלי: אתה, כשאתה מפחיד, מזהיר ומאיים מפני האיום האיראני, אתה לא חוסך במאמצים ומיליארדים כדי להתגונן מפניו.

מרב מיכאלי: אבל כשאתה מפחיד, מזהיר ומאיים מפני איום החרם שעלול להיות מושת על מדינת ישראל – ומי כמוך יודע כמה נזק הוא יכול להביא – אתה לא נוקף אצבע כדי לעשות את מה שצריך כדי למנוע אותו.

מרב מיכאלי: אתה חוזר על הפזמון הישן והשחוק, שכבר לא מעניין אף אחד, לזרוק את האשמה על מישהו אחר – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מרב מיכאלי: – – אבו מאזן אשם, אובמה אשם, וגם הרצפה הרי עקומה.

מרב מיכאלי: בבקשה, בבקשה, עוד קצת.

יולי יואל אדלשטיין: 20 שניות.

מרב מיכאלי: מינימום תועלת, מקסימום נזק.

מרב מיכאלי: אז עבאס הוא לא פרטנר, אדוני ראש הממשלה, אבל ישראל היא כן פרטנר?

מרב מיכאלי: ישראל, ששר הכלכלה שלה קורא לפלסטינים "רסיס בישבן", ששר הביטחון שלה מודיע שלא יהיה הסדר בדורנו?

מרב מיכאלי: ואתה, אדוני ראש הממשלה, כן פרטנר?

מרב מיכאלי: אתה, שאחרי תשע שנים כראש ממשלה לא הצגת מעולם אף תוכנית מדינית אחת, שחוץ מחצי אמירה על שתי מדינות לשני עמים לא שמענו ממך שום דבר – אז אולי תתחיל מזה שתהיה מדיניות לממשלה?

מרב מיכאלי: האמת, אדוני ראש הממשלה, אני חושבת שאתה כבר מבין.

מרב מיכאלי: אני חושבת שאתה כבר יודע מה צריך להיות ומה הולך להיות.

מרב מיכאלי: אני יודעת שאתה מעדיף ביטויים באנגלית, הרי ראיתי אותך באיפא"ק.

מרב מיכאלי: ישבתי באולם כשעמדת שם משולהב ושיכור במה, מדבר באנגלית המפורסמת שלך דיבור שנאה שלא היה מבייש את הקיצונים באויבינו ומקבל עליו תשואות אמריקניות באמת מהממות.

מרב מיכאלי: אז תן לי לתת לך את זה באנגלית: אנחנו ב-bottom of the ninth inning"".

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: נקודה טובה לסיום.

מרב מיכאלי: השאלה היא רק אם כשאתה תתמודד עם מה שאתה כבר מבין, לא יהיה מאוחר מדי.

מרב מיכאלי: ושאלה אחרונה, אדוני ראש הממשלה: איראן, האיום הגדול באמת שבו אתה באמת משקיע את מיטב מרצך ואת מיטב שליחותך ההיסטורית – בגללו אתה לא מטפל בדיור חמש שנים, אתה לא מטפל בעוני, אתה לא מטפל ביוקר המחיה כי איראן היא האיום הקיומי הגדול שלנו.

מרב מיכאלי: בנושא איראן: איראן קרובה היום פחות לפצצה או יותר, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי, הנקודה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מזכירת הכנסת הודיעה לי כרגע שראש הממשלה מבקש לדבר בתחילת הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מאפשרים לו, בוודאי, ומייד אחריו יעלה יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכל הדוברים לאחר ראש האופוזיציה להקפיד על לוחות הזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: סדר-היום שלנו עמוס היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, תודה, ותודה לחברי הכנסת על ההזדמנות לדבר על פעולות הממשלה עם סיום שנתה הראשונה.

בנימין נתניהו: אני גם אשמח, אחרי שאציג את הדברים במענה לחברת הכנסת מיכאלי אבל גם כמצע לדיון, אשמח אם תרצו שאדבר בסוף הדיון, אשמח לעשות זאת.

יצחק הרצוג: מה, להוסיף עוד?

בנימין נתניהו: זאת החלטה שלכם.

בנימין נתניהו: צריכים החלטה קונסנזואלית של כולם.

בנימין נתניהו: אם תרצו – – –

יולי יואל אדלשטיין: כל שינוי תקנון מחייב הצבעה פה-אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בטוח, אדוני ראש הממשלה, שנמצא את הקונסנזוס הזה.

נסים זאב: אנחנו מבקשים שאדוני ראש הממשלה יענה גם בסוגיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב עדיין, לצערנו, לא ראש הממשלה, והודעתי שראש הממשלה מדבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: הרבה זמן לא ראינו את ראש הממשלה.

נסים זאב: עד שזכינו היום לראות אותו – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו שמחים לראות אותו וגם לשמוע אותו ולא אותך כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בנימין נתניהו: ראשית, אני מבקש לשלוח מכאן, מהכנסת, בשם כל חברי הכנסת, איחולי החלמה לפצועינו מהתקרית אתמול.

בנימין נתניהו: בתגובה, צה"ל תקף מטרות בתוך השטח הסורי של גורמים בצבא הסורי וגורמים אחרים שסייעו לתוקפים וגם שיתפו עמם פעולה.

בנימין נתניהו: זה תואם את המדיניות שלנו הקבועה – לפגוע באלה שפוגעים בנו.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים את זה בכל מקום; אנחנו עושים את זה בים, באוויר, ביבשה; גם כתגובה, גם כניסיונות ופעולות סיכול למנוע העברת נשק ואמצעי לחימה אחרים נגדנו; אנחנו עושים את זה גם בהצטיידות כוללת של אמצעי הגנה, של "כיפות ברזל" ומערכות נשק אחרות.

בנימין נתניהו: אני מציין זאת כמדיניות ששמה קודם כול את הביטחון.

בנימין נתניהו: לפני הכול, מעל הכול – הביטחון.

בנימין נתניהו: זו המציאות שבה אנחנו חיים.

בנימין נתניהו: בשנה האחרונה ראינו את הטלטלה בעולם הערבי.

בנימין נתניהו: לא רק שהיא לא נפסקה, היא חזקה ביתר שאת.

בנימין נתניהו: כמעט אין שום חלק של המזרח התיכון זולת ישראל שאיננו עובר טלטלה, לפעמים טלטלה אלימה ביותר: הטרגדיה בסוריה נמשכת, הטלטלה בעיראק נמשכת, בלבנון אימפלוזיה, בלוב אימפלוזיה, בחלקים אחרים – מתוקף תפקידי מעת לעת כשר החוץ, תפקיד שהייתי בו, אני נמנע מלפרט בפניכם את כל השמות, אבל אתם הרי עוקבים אחרי זה לא פחות ממני.

בנימין נתניהו: טלטלה אדירה במזרח התיכון, איומים ביטחוניים, ובכל זאת השנה האחרונה הייתה השנה – ביחס לקורבנות בנפש ושיגורי טילים ורקטות – הנמוכה ביותר זה עשור.

בנימין נתניהו: והסיבה לא מקרית.

בנימין נתניהו: יש כאן מדיניות מאוד ברורה.

בנימין נתניהו: ביקשתי להעביר לכם נתוני סיכום שנה, פשוט סטטיסטיקה – תראו את השיגורים משנה לשנה בעשר השנים האחרונות ותראו כאן תופעה מאוד ברורה: המדיניות שלנו אומרת שאנחנו איננו מוכנים לקבל בשוויון נפש טפטפת, משום שטפטפת טילים ורקטות הופכת מהר מאוד לגשם, והגשם הופך מהר מאוד לסופה, ואז אנחנו נדרשים לתת תגובה הרבה יותר חזקה שכרוכה בתסבוכת בין-לאומית.

בנימין נתניהו: אנחנו – המדיניות שלי ושל הממשלה, היא אחרת.

בנימין נתניהו: המדיניות הזאת אומרת: תגיב מייד, כפי שאנחנו עושים.

בנימין נתניהו: ומעת לעת, כשהטרור מרים את הראש בגזרות שונות, צריך לתת מכה חזקה.

בנימין נתניהו: הנתונים הם כאלה, ואני מביא את זה פשוט בפניכם: בשנת 2005 שוגרו 1,255 רקטות, זה כולל טילים; 2006 – אני מעגל – 1,800; 2007 – 2,800; 2008 – 3,700; ב-2009 – 850; 2010 – 370; 2011 – 660; 2012 – ב"עמוד ענן" – 2,550; וב-2013 – 74.

בנימין נתניהו: כלומר, אם תסתכלו – קשה קצת לראות את זה – אתם תראו כאן קו עולה שמגיע לשיאו ב"עופרת יצוקה", אחר כך שטוח עם השפיץ הזה של "עמוד ענן", ואחר כך ירד באופן משמעותי.

בנימין נתניהו: אני חושב שזו המדיניות הנכונה.

בנימין נתניהו: אינני אומר שיש כאן פתרון לטווח ארוך לבעיה שאנחנו מוקפים בטילים וברקטות.

בנימין נתניהו: הבעיה הזאת קיימת.

בנימין נתניהו: אנחנו מנסים לפתור אותה גם ביכולות ההתקפיות של צה"ל וגם ביכולות ההגנתיות של מדינת ישראל וגם בהתייחסות לגורם-העל שמחמש את רוב האויבים שלנו, ומתחמש בעצמו – מנסה להתחמש – בנשק גרעיני, וכן, אלמלא הפעולות שלנו סביר להניח – – –

נחמן שי: אבל בידי מי היוזמה?

בנימין נתניהו: – – – סביר להניח שכבר הייתה בידיו היכולת הזאת.

בנימין נתניהו: אבל הוא גם מחמש את האויבים שלנו – את ה"חיזבאללה", את ה"חמאס", את "הג'יהאד האסלאמי".

בנימין נתניהו: בסופו של דבר זו פעולה איראנית.

בנימין נתניהו: ראינו את זה בתפיסת האונייה – זו אוניית נשק איראנית.

בנימין נתניהו: איראן מעבירה ל"חיזבאללה" נשק, איראן מעבירה ל"חמאס" ול"ג'יהאד האסלאמי" נשק.

בנימין נתניהו: בסופו של דבר ההתמודדות הגדולה ביותר שלנו היא מול הגורם הזה וגרורותיו, ואנחנו עושים זאת, לדעתי, מבחינת התוצאות שאנחנו רואים – לא רק בשנה האחרונה אלא גם בשנים האחרונות – בהצלחה.

נחמן שי: בידי מי היוזמה, אדוני ראש הממשלה?

נחמן שי: בידי מי היוזמה?

בנימין נתניהו: עכשיו אני רוצה לומר כמה מילים על התהליך המדיני.

בנימין נתניהו: אנחנו עשינו מאמץ בשנה האחרונה להתחיל לחדש את התהליך המדיני יחד עם ארצות-הברית.

בנימין נתניהו: ארצות-הברית הייתה ונשארה בעלת-הברית הגדולה שלנו.

בנימין נתניהו: אנחנו מעריכים גם את שיתוף הפעולה הביטחוני והמודיעיני – שהוא, אגב, ברמות גבוהות מאוד, כולל במקרה של האונייה – האחרון.

ניצן הורוביץ: שר הביטחון יודע מזה?

בנימין נתניהו: ואני רוצה גם להעריך את הניסיון של ארצות-הברית לסייע לנו לקדם את התהליך המדיני.

בנימין נתניהו: ודאי שהוא תהליך לא קל, הוא תהליך קשה.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים בשלום ופועלים להשיג הסדר שלום – –

זהבה גלאון: איך בדיוק?

בנימין נתניהו: – – והתהליך הזה הוא תהליך שאנחנו רוצים בו לא בכל מחיר.

בנימין נתניהו: איננו מוכנים לוותר על הדרישות היסודיות שלנו, אף-על-פי שהיינו מאוד גמישים לגבי הכניסה למשא-ומתן – ואני אומר לכם, גם עשינו צעדים מאוד לא פשוטים כדי להיכנס למשא-ומתן – אבל בתוך המשא-ומתן יש לנו עמדות יסוד שאנחנו שומרים עליהן; ויש גם ניסיון של ארצות-הברית ושל שר החוץ קרי, מזכיר המדינה קרי, להניע את המשא-ומתן.

בנימין נתניהו: אני חושב שכרגע אנשים מבינים – יודעי דבר, מיטיבי לכת – מבינים היטב מיהו הצד הסרבן ומיהו לא הצד הסרבן.

תמר זנדברג: מה התשובה שלך על דברי שר הביטחון?

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם שמי שיודע – זה לא מתאים לקריקטורה ולפלטפורמה ולסטיגמה, אבל כל אחד היום מבין שמדינת ישראל וממשלת ישראל מוכנות להתקדם בתהליך הזה ויש מי שאינו רוצה, אינו רוצה בתהליך.

ג'מאל זחאלקה: מי חוץ ממך חושב ככה?

ג'מאל זחאלקה: מי חוץ ממך חושב ככה?

בנימין נתניהו: רבים, רבים.

תמר זנדברג: אתה עומד מאחורי הדברים של שר הביטחון שאמר שהממשל האמריקני – – –

בנימין נתניהו: לא רק שחושבים, גם יודעים.

בנימין נתניהו: וכיצד הם יודעים?

בנימין נתניהו: הם יודעים את זה, תאמין לי – איך אגיד לך? – ממקורותיהם.

בנימין נתניהו: כן, אגיד את זה בעדינות, ממקורותיהם.

בנימין נתניהו: יום אחד אולי אכתוב את זיכרונותי ואפרוס בפנייך את מקורותיהם ומקורותינו.

ג'מאל זחאלקה: תעשה את זה מהר.

בנימין נתניהו: הם אינם רוצים.

בנימין נתניהו: אבל יכול להיות, ואני מקווה שירצו.

תמר זנדברג: אדוני, תתייחס לדברי שר הביטחון על הממשל האמריקני – – –

בנימין נתניהו: יש רק דבר אחד שאני אוסיף.

בנימין נתניהו: אומרים לנו – – –

ג'מאל זחאלקה: אני בעד שתעשה את זה מהר.

בנימין נתניהו: תראה, אומרים לנו – אני אומר לכם, אמרה את זה גם שרה בכירה בממשלה, היא אמרה: זה תלוי עכשיו בצד השני.

בנימין נתניהו: והיא לא אמרה את זה סתם.

זהבה גלאון: השרה הזאת היא עלה התאנה שלך.

בנימין נתניהו: לא אמרה את זה סתם, אמרה את זה מתוך ידיעה עמוקה של הדברים.

זהבה גלאון: היא עלה התאנה שלך, היא עושה דבריך.

בנימין נתניהו: אני חושב – – –

זהבה גלאון: השרה הזאת היא עלה התאנה של הממשלה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, תודה רבה.

בנימין נתניהו: אני חושב שיש כאן דבר אחד שצריך לשים אליו לב.

בנימין נתניהו: תראו, זה תלוי כרגע בהיענות הפלסטינית – זו הירידה מהסרבנות האוטומטית, והיא שם, ואף אחד מכם לא צריך לתמוך בה, כי צריך באמת סוף סכסוך, צריך באמת להיגמל מרעיון השיבה, וצריך באמת להכיר בסופו של דבר בשתי מדינות לאום.

תמר זנדברג: צריך לסיים את הכיבוש.

בנימין נתניהו: זה דבר שכל אחד כאן שרוצה בשלום היה צריך לתמוך בו ולא לתת למישהו לחמוק.

בנימין נתניהו: אי-אפשר אוטומטית להתכוונן לצד הישראלי ולהגיד: אלה דרישות שאינן הגיוניות.

בנימין נתניהו: ואם ארצות-הברית מעלה אותן, הן אינן הגיוניות?

בנימין נתניהו: ודאי שהן הגיוניות.

בנימין נתניהו: ועל כן, אם מישהו מנסה לברוח מהדבר הזה, אפילו לא לדון בדבר הזה, לסרב אפילו להיכנס לדיון על הדבר הזה, על הדבר הזה – לא להסכים – להסכים להיכנס לדיון על הצד הישראלי כי גם לצד הישראלי יש דרישות – זה אומר דורשני.

בנימין נתניהו: ואי-אפשר לעצום את העיניים ולהטיח תמיד את הכול בצד הישראלי, כי זה לא נכון.

בנימין נתניהו: אבל יש עוד דבר שהוא חשוב.

בנימין נתניהו: אומרים לנו: תזדרזו, אין לכם זמן כי אנחנו לא יודעים מה תהיה ההנהגה הבאה.

זהבה גלאון: האמריקנים אומרים לך את זה.

בנימין נתניהו: ואני אומר שאלה – – –

זהבה גלאון: קרי אמר לך את זה.

בנימין נתניהו: אכן, ואני אומר לידידינו האמריקנים את השאלה הבאה – אני אומר להם בדיוק את מה שאני אומר לך עכשיו; אני אומר להם: רגע, זאת אומרת, אם תוחלף המנהיגות הפלסטינית ותהיה כזו שתתהפך עלינו – כמו שאומרים בעגה הפופולרית אצלנו – תתהפך עלינו ולא תקיים את ההסכמים, ובכן, הדרישות שלנו להכרה מוצקה ולביטחון נעשות עוד יותר חשובות.

בנימין נתניהו: ועל כן יש עמדות יסוד שאנחנו עומדים עליהן במהלך המשא-ומתן, אבל יש לנו גם נכונות להיכנס למשא-ומתן.

בנימין נתניהו: את הנכונות הזאת ברגע זה, ברגע זה, אינני רואה בצד השני.

בנימין נתניהו: אני מקווה שהדבר ישתנה; אני אומר לכם, אני אומר את זה לכולכם, בכל חלקי הבית, אני מקווה שזה ישתנה, וימים יגידו.

זהבה גלאון: – – –

בנימין נתניהו: ימים יגידו.

ניצן הורוביץ: אתה רוצה שהם יגידו "לא", אתה דוחף אותם לקיר כדי שהם יגידו "לא".

נסים זאב: בינתיים אנחנו – – – למה לממשלה הזאת אין קווים אדומים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, נא לשבת.

נסים זאב: למה ראש הממשלה לא אומר: ירושלים לא למשא-ומתן?

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, שומעים אותך גם כשאתה יושב.

נסים זאב: למה הכול פתוח?

יולי יואל אדלשטיין: שומעים אותך גם כשאתה יושב.

יולי יואל אדלשטיין: שב, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אתם, השמאלנים, הרסתם את המדינה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב.

בנימין נתניהו: דבר אחד לא האשימו בו את הממשלה הזאת ואת ראש הממשלה הזה – שאין לו קווים אדומים.

בנימין נתניהו: את זה אני אומר לך.

יובל שטייניץ: נראה לי שיש בקיאים באופוזיציה.

בנימין נתניהו: אין בעיה של קווים אדומים, אני אומר לך.

בנימין נתניהו: אפרופו, כיוון שאמרת זאת.

משה גפני: הקואליציה ממש – – – לבית היהודי, לא נותנת.

בנימין נתניהו: כיוון ששאלת – – –

יולי יואל אדלשטיין: מאז הצטרפת לקואליציה, חבר הכנסת גפני, אני רואה שיש באמת יותר אחדות.

יצחק הרצוג: המרחק ביני לבינם זה בערך כמו המרחק בינך לבין יאיר לפיד.

בנימין נתניהו: כיוון שהוזכרו הקווים האדומים – – –

ג'מאל זחאלקה: הכיסאות קרובים, העמדות הן – – –

יולי יואל אדלשטיין: הם כרגע עסוקים בלדבר האחד עם השני, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אל תגרום לי, אל תגרום לי להתחיל לקרוא לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת לא רוצה.

נסים זאב: ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת לא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אז שב, שב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה דרעי, אם אדוני יוכל לשבת ולא להפנות את הגב זה מאוד יעזור.

בנימין נתניהו: כיוון שהוזכרו קווים אדומים, אני רוצה להגדיר במפורש דבר שאנחנו קבענו משום שהוא חשוב, ואנחנו מקיימים אותו.

בנימין נתניהו: יש לנו קו אדום לגבי אספקת נשק מתקדם, מפר איזון, לארגוני הטרור.

בנימין נתניהו: במידה שאנחנו מזהים זאת, אנחנו מסכלים זאת.

בנימין נתניהו: לא תמיד אנחנו מזהים, אבל כשאנחנו מזהים אנחנו פועלים – כמעט תמיד מצליחים.

בנימין נתניהו: זה קו ברור.

בנימין נתניהו: יש לנו גם יעד לראות את פירוק הנשק הכימי בסוריה.

בנימין נתניהו: גם זה דבר שאנחנו ערים ועוקבים אחריו, וגם משתפים את ידידינו במודיעין שלנו.

בנימין נתניהו: אלה דברים שהם חשובים לביטחון ישראל.

בנימין נתניהו: ביחס לעמדות שלנו, ביחס לירושלים, ביחס לדברים אחרים, שהם חשובים לנו, הם קיימים במשא-ומתן.

בנימין נתניהו: איננו מסתירים אותם.

בנימין נתניהו: אנחנו אומרים אותם, אבל איננו מונעים התדיינות.

בנימין נתניהו: איננו מונעים כינוס של צוותי המשא-ומתן, שבו הצד הפלסטיני יוכל להגיד את הדברים שלו ואילו אנחנו נאמר את הדברים שלנו.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד שעמדה כזו אינני רואה בצד השני.

בנימין נתניהו: אני חושב שקשה מאוד להתקדם בתהליך בלי הנכונות הזו.

בנימין נתניהו: אנחנו שומרים על הקווים האדומים שלנו, הן המדיניים והן הביטחוניים.

בנימין נתניהו: אני חושב שאנחנו גם מוכיחים זאת.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר על קו אדום נוסף שאנחנו מתחנו, והוא קריטי לעתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת מיכאלי העלתה את השאלה – אמרה: מה אתה עושה כדי לשמור על מדינה יהודית ודמוקרטית?

בנימין נתניהו: אגיד לכם, הדבר הראשון שעשינו, שבלעדיו לא הייתה לנו מדינה יהודית ודמוקרטית לאורך זמן, זה לבלום לחלוטין את ההסתננות לישראל.

בנימין נתניהו: הגענו למצב שמ-2005 ההסתננות הזו צמחה – הגיעו 3,000 מסתננים בלתי חוקיים בחודש.

בנימין נתניהו: זה בהחלט היה מטפס, לפי כל המגמות והמידע שבידינו, ל-6,000 בחודש.

בנימין נתניהו: פירוש הדבר, 70,000–80,000 לשנה.

בנימין נתניהו: בתוך עשור – כמעט מיליון בני-אדם.

בנימין נתניהו: המדינה שלנו, היהודית והדמוקרטית, הייתה הולכת לאיבוד.

מרב מיכאלי: שכחתי באמת למנות את המסתננים בין האשמים.

בנימין נתניהו: לכן היה צורך לעצור זאת, והדבר הזה נעשה והושלם בשנה האחרונה.

מרב מיכאלי: אתה צודק, שכחתי למנות את המסתננים בין האשמים.

בנימין נתניהו: מה שקרה בשנה האחרונה הוא שהגדר הזאת הושלמה, המכשול הושלם.

בנימין נתניהו: אנחנו הוספנו לזה גם חקיקה חזקה מאוד, ואנחנו התחלנו גם בפעולה נוספת.

בנימין נתניהו: קודם כול בלמנו – אפס מסתננים.

בנימין נתניהו: זה הישג בלתי רגיל.

בנימין נתניהו: אגב, הישג ייחודי של מדינת ישראל ושל ממשלת ישראל.

בנימין נתניהו: אני לא מכיר דבר כזה ברוב המדינות בעולם, אולי באף אחת מהמדינות הללו, בוודאי לא בעולם הדמוקרטי, בשיטות מקובלות, שהמערכת הבין-לאומית מכבדת ומוקירה, ואנשים גם באים הנה ללמוד.

בנימין נתניהו: אנחנו בלמנו את ההסתננות הבלתי-חוקית למדינת ישראל, הישג ראשון במעלה.

תמר זנדברג: – – –

בנימין נתניהו: עכשיו יש לנו משימה שנייה, משום שאנחנו שומעים את זעקת התושבים, למשל בדרום תל-אביב.

בנימין נתניהו: אגב, לא רק שם, אבל קודם כול שם.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים שיש ציבור של כ-60,000 מסתננים בלתי חוקיים שנכנסו למדינה לפני שהספקנו לסגור את שער הנגב שם.

בנימין נתניהו: לכן אנחנו עסוקים בעזיבתם, אם תרצו.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים לפי הנורמות הבין-לאומיות.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים ברצון, אנחנו נותנים להם תמריצים, אנחנו מקיימים קשר עם מדינות נוספות, משום שמדובר בדרך כלל במהגרים, מסתננים, שבאו ממדינות שיש להן בעיות.

בנימין נתניהו: אנחנו הוצאנו, או יצאו, עזבו את מדינת ישראל בשנה האחרונה 4,164 מסתננים.

בנימין נתניהו: זה מספר גדול מאוד.

בנימין נתניהו: רק כדי להבין, בתחילת השנה, או לפני כשנה, עזבו בסך הכול 63.

בנימין נתניהו: כלומר, יש כאן עלייה גדולה מאוד, ואנחנו נמשיך בכיוון הזה.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר כמה מילים לגבי כלכלת ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו מאותגרים, כמו יתר העולם, בדשדוש של הצמיחה המערבית, האירופית; בהתעשתות, יחסית אטית, של הכלכלה האמריקנית, אם כי הדבר הזה מתחיל להתרחש, ובבעיות מסוימות שאנחנו רואים בשוקי המזרח.

בנימין נתניהו: אבל עם זאת, כלכלת ישראל צמחה בשנה האחרונה ב-3.3%, וזה גדול כמעט פי-שלושה מהממוצע של ה-OECD, שזה 1.2%.

בנימין נתניהו: זה הישג חשוב מאוד.

בנימין נתניהו: כך גם שיעור הגדילה, הגידול בצמיחה לנפש, תוצר לנפש, שגדל ב-1.4%, לעומת הממוצע של ה-OECD, שהוא חצי מזה – 0.7%.

בנימין נתניהו: וכמובן, האוברדרפט הלאומי התכווץ.

בנימין נתניהו: הוא התכווץ מ-3.9% גירעון ב-2012 והוא כמובן ירד ל-3.2%.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אבל כיוון שהזכרתם את האבטלה – –

תמר זנדברג: וצלילה וצלילה – – –

נחמן שי: ויוקר המחיה?

אראל מרגלית: – – ברבעון האחרון הייתה נסיגה רצינית, 15,000 מובטלים בחודש.

בנימין נתניהו: – – אני רוצה לענות לכם.

בנימין נתניהו: תהיה לכם גם הזדמנות להשיב לי.

בנימין נתניהו: אף אחד כאן לא מנדה אף אחד.

בנימין נתניהו: אבל כיוון ששאלתם לגבי האבטלה, אז האבטלה במדינת ישראל היא מהנמוכות בעולם.

בנימין נתניהו: בישראל סיימנו את השנה, 2013, באבטלה של 6.2%, וכמובן, הממוצע של ה-OECD הוא הרבה יותר גבוה, הוא 8%.

בנימין נתניהו: בצרפת – 10.6%; באיטליה – 12.1%; באירלנד – 13.6%; טוב, בספרד – 26.4%; ביוון – חבל.

בנימין נתניהו: גרמניה יותר נמוכה מאתנו, אני אומר לכם, 5.4%.

נחמן שי: מה עם יוקר המחיה ויוקר הדיור?

תמר זנדברג: – – –

בנימין נתניהו: האבטלה, שזה הנושא החברתי הראשון במעלה, בישראל היא מן הנמוכות בעולם, אומר לכם, אותו דבר גם אבטלת צעירים.

בנימין נתניהו: אבטלת צעירים בישראל היא מן הנמוכות בעולם.

בנימין נתניהו: הישג חשוב מאוד.

קריאה: – – –

אראל מרגלית: הנתון הזה מטעה בצורה קיצונית.

אראל מרגלית: הנתון הזה מטעה, מפני שיש הרבה מאוד אנשים שלא נרשמים.

אראל מרגלית: הנתון הזה מטעה – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה מאוד מעניין מה שאתה אומר, אבל לא מהמקום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגלית, תודה.

אראל מרגלית: הגיע הזמן שנפקח את העיניים.

אראל מרגלית: אנשים בני 40, אין להם פה תעסוקה.

אראל מרגלית: לאנשים צעירים יש תעסוקה לא ברמה.

יולי יואל אדלשטיין: חתמת על 40 חתימות?

יולי יואל אדלשטיין: חתמת על 40 חתימות.

יולי יואל אדלשטיין: רצית לשמוע את ראש הממשלה, אז מה אתה נואם?

נחמן שי: יוקר המחיה ויוקר הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי, תודה רבה.

בנימין נתניהו: יש לנו שתי משימות חשובות בהפחתת המחירים.

בנימין נתניהו: קודם כול, הכלכלה הישראלית זו הצלחה.

בנימין נתניהו: אפשר להתווכח מכאן עד הודעה חדשה, אבל כשאנחנו בוחנים את כלכלת ישראל לרוחב הספקטרום, הכלכלה היא בהצלחה משמעותית.

קריאה: הכלכלה מצוינת, האנשים מסכנים.

קריאה: הכלכלה מצוינת – – –

בנימין נתניהו: אבל יש שתי בעיות יסודיות, ולא רק שאיננו מתעלמים מהן, אנחנו עכשיו מגבשים צעדים כדי לטפל בהן: 1.

בנימין נתניהו: אנחנו כבר מטפלים בו, והנושא הזה כמובן הוא מחירי הדיור.

בנימין נתניהו: מחירי הדיור, על מנת להוריד אותם, יש רק דרך אחת, לטווח ארוך.

בנימין נתניהו: הדרך הזאת היא רק אחת – –

איציק שמולי: באמת תודה שהתעוררת, אנחנו חייבים לך תודה.

איציק שמולי: – – – שר האוצר.

בנימין נתניהו: – – זה להגדיל את ההיצע של הדירות שמשווקות לשוק.

בנימין נתניהו: אין דרך אחרת להוריד את המחירים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: באמת תודה.

איציק שמולי: התעוררת.

בנימין נתניהו: לצורך הגדלת – תראה – –

איציק שמולי: באמת תודה.

איציק שמולי: התעוררת.

איציק שמולי: בזכותך לא רק מסתננים עוזבים, גם צעירים עוזבים.

בנימין נתניהו: – – אולי נאמר להם שהם יוכלו אחר כך לדבר?

איציק שמולי: גם הצעירים עוזבים, לא רק מסתננים.

יולי יואל אדלשטיין: כן, גם אלה שדיברו כבר – חבר הכנסת שמולי, אני לא מדבר עם עצמי, אני מדבר אתך.

איציק שמולי: מותר עדיין לקרוא קריאות ביניים – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, זו קריאת ביניים כאורך הגלות והגלות הייתה ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: אם תפנה לספרי ההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה, אפשר לשאול אותך שאלה?

ג'מאל זחאלקה: האם אתה תומך בהצעת לפיד – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, זו לא שעת שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: זו לא שעת שאלות, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: – – בענייני דיור?

ג'מאל זחאלקה: האם אתה תומך, האם ראש הממשלה תומך בהצעת לפיד לאפליית האזרחים הערבים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, אני אשמח לשמוע את עצתך, אתה רוקח מוסמך, אני אשמח לשמוע איך אתה שומר על קול כזה חזק.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל שאלה לגיטימית – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, שאלה לגיטימית, אז תשאל אותי אם מותר או לא.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, מצוין, שמענו, שמענו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני מצפה ממנו – – – בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: הוא ראש ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, אתה צודק, ולכן הבאנו אותו, לשמוע אותו.

איציק שמולי: – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא אפילו טען – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, שאני אקרא אותך לסדר?

ג'מאל זחאלקה: בטח, הוא מביא הפניה – – – להציע הצעה כזאת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, מספיק.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני יודע שזה קשה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

בנימין נתניהו: אני יודע שזה קשה.

בנימין נתניהו: יש איזה גבול של מידה, מידתיות, שהופר ברגל גסה.

בנימין נתניהו: אני לא מדבר על ההופעות של ראש הממשלה; בסך הכול אתם מרחיקים את הציבור, אני רואה את זה בעיני, כאן מולי, ביציע.

בנימין נתניהו: הציבור לא מחזיק מזה.

בנימין נתניהו: הוא מוכן לשמוע ויכוח ערני, אבל יש איזו תחושה של עבירה על הגבול.

בנימין נתניהו: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

בנימין נתניהו: מה שקרה כאן בביקורים ובהופעות של ראשי מדינה, אני חושב שעברנו את הגבול.

בנימין נתניהו: אין פרלמנט בעולם שעושה את הדברים האלה.

בנימין נתניהו: עכשיו, אתם יכולים להגיד: לנו מותר הכול, אפשר לצעוק בכל דבר – –

זהבה גלאון: – – –

בנימין נתניהו: – – אפשר להפריע כל הזמן, גם לראש הממשלה, גם לראשי ממשלה אחרים.

בנימין נתניהו: יש גבול.

איציק שמולי: – – –

בנימין נתניהו: יש, איך אומרים אצלנו, מידתיות.

בנימין נתניהו: יש מידה.

בנימין נתניהו: אז שמרו גם על המידה.

בנימין נתניהו: אגב, אני לא מבקש מכם מה שלא ביקשתי מעצמי כראש אופוזיציה.

יעקב ליצמן: – – – בעוני?

תמר זנדברג: – – – ראש אופוזיציה, עם כל הכבוד.

בנימין נתניהו: עכשיו אני רוצה לגעת בשאלה של – – –

משה גפני: אין מדינה בעולם שראש הממשלה ככה משקר.

בנימין נתניהו: – – – בשאלה של מחירי הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

משה גפני: אין מדינה בעולם.

איתן כבל: הפסדנו בעניין הדיור.

מיקי רוזנטל: – – –

משה גפני: אין מדינה בעולם שראש הממשלה ככה משקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, חבר הכנסת גפני, בואו.

יעקב ליצמן: אתה – – – את העניים – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: מעכשיו, מעכשיו – –

יעקב ליצמן: – – ואתה מטיף לנו מוסר גם.

יולי יואל אדלשטיין: – – מעכשיו כל קריאת ביניים תהיה אזהרה, ואנשים יורחקו.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכול להיות מצב שאנחנו דורשים לשמוע אותו ומפריעים.

יעקב ליצמן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת ליצמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב ליצמן: אתה ביקשת שניכנס לכאן, אז מה אתה רוצה?

יולי יואל אדלשטיין: אני ביקשתי שתשמעו, כי חתמתם 40 חתימות.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן יש פה דיון, וגם נציג סיעתך, אני לא יודע אם זה אתה או לא, מדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני מדבר, אז אני לא מבין מה הסיבה שאתה צועק.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תדבר עוד מעט.

יעקב ליצמן: כל מילה – – –

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: אין קריאות ביניים יותר.

יולי יואל אדלשטיין: הסבלנות שלי הסתיימה כבר בשבוע שעבר.

יולי יואל אדלשטיין: התאפקתי רבע שעה, מספיק.

יעקב ליצמן: אוי, זה הכי גרוע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, חבר הכנסת ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יעקב ליצמן: אני יוצא לבד – פעם שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

בנימין נתניהו: הפתרון האמיתי לבעיית מחירי הדיור זה הגדלה משמעותית של ההיצע.

בנימין נתניהו: את זה אנחנו עושים על-ידי הגדלת מספר הדירות שמתחילה בנייתן, ויש עלייה מתמדת.

בנימין נתניהו: אבל זה לא מספיק.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לסגור פער, פער שקיים, וכדי לסגור את הפער הזה אנחנו צריכים להאיץ את התכנון והשיווק, וזה מחייב מה שעשינו אתמול – –

איתן כבל: זה לא הנאום מלפני שנתיים?

בנימין נתניהו: – – וזה העברה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כבל.

בנימין נתניהו: – – – העברה של החוק שהעברנו אתמול – – –

איציק שמולי: את הסיפורים האלה שמענו במחאה.

בנימין נתניהו: – – – העברנו אתמול בלילה את חוק התכנון והבנייה, שאתם התנגדתם לו.

תמר זנדברג: – – –

בנימין נתניהו: והדבר הזה הוא מכשיר ראשון במעלה להגדלת ההיצע.

תמר זנדברג: – – –

בנימין נתניהו: גם כשנעשה את הדברים הללו, ייקח כמה שנים להדביק את הפער, ועל כן הממשלה מגבשת עכשיו כמה צעדים קצרי טווח שמטרתם לסייע בהפחתת מחירי הדיור.

בנימין נתניהו: אנחנו נציג את הצעדים הללו בימים הקרובים.

מיקי רוזנטל: למה לא עשיתם את זה עד היום?

משה גפני: – – –

איתן כבל: תסלח לי, אל תגיד שהם לא עשו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן כבל: הוא נאם את הנאום הזה כבר לפני שלוש שנים, ארבע שנים וחמש שנים.

איתן כבל: מה, אתה מקריא קטעי עיתונות?

משה גפני: האם ראש הממשלה – – – מסכים?

זהבה גלאון: – – – מה פתאום.

בנימין נתניהו: אדוני, כיוון שאנחנו בסיכום שנה, אני רוצה להזכיר לכם את ההחלטה של הממשלה לרשת את מדינת ישראל במערכת דיגיטלית של סיבים אופטיים מקריית-שמונה עד אילת.

בנימין נתניהו: זו החלטה חשובה מאוד.

תמר זנדברג: אה, סייבר.

בנימין נתניהו: כשאני הצגתי את מטה הסייבר, שמעתי אחד מהאנשים כאן, אומרים: ראש הממשלה, מה אתה עוסק בנושאים וירטואליים?

בנימין נתניהו: וירטואליים, אמר אחד.

בנימין נתניהו: ובכן, גם את זה אנחנו עושים.

איתן כבל: – – –

תמר זנדברג: נאום ראש הממשלה, סייבר.

בנימין נתניהו: גם את זה אנחנו עושים.

בנימין נתניהו: לא רק "ישראל דיגיטלית", אלא גם את באר-שבע כבירת הסייבר של חצי הכדור המזרחי, ואנחנו רואים את השינוי הכביר שמתרחש כרגע בנגב.

בנימין נתניהו: כי בנגב יש עכשיו הגירה חיובית.

בנימין נתניהו: לא הייתה קודם לכן.

בנימין נתניהו: מה זה החזון?

בנימין נתניהו: החזון הוא רשת כבישים ורכבות שמחברת את הפריפריה, את הנגב והגליל, למרכז, ואת המרכז לנגב; זה מוקדי תעסוקה כמו הורדת עיר הבה"דים דרומה, צה"ל דרומה, כמו מרכז הסייבר, כמו מטה הסייבר הבין-לאומי – –

תמר זנדברג: עיר הבה"דים – – –

בנימין נתניהו: – – וחברות באות ומביאות כסף, ויש שינוי.

בנימין נתניהו: כל מי שהיה או כל מי שנמצא בדרום, מרגיש את המהפכה הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו בעיצומה של מהפכה, של מימוש חזון, והחזון שלי ממשיך את חזון בן-גוריון, בהבדל אחד: אני מאמין בתשתיות, אני מאמין בתשתיות עסקיות, אני מאמין בתשתיות עסקיות שמוזנות על-ידי השקעות ממשלתיות מתמשכות.

בנימין נתניהו: כל הזמן יש לנו מתגייסים, כל הזמן יש לנו אנשים שמגיעים ליחידות העילית שלנו.

בנימין נתניהו: יהיו שם, ילכו משם לפארקים תעשייתיים, שם, במקום.

בנימין נתניהו: וכש"גוגל" ו"אפל", שביקרתי שם, ו-IBM וכל החברות המובילות בעולם – הם מבינים את החזון הזה, באים לממש את החזון הזה; הרי הדבר הזה משנה סדרי עולם, ובפעם הראשונה מאז הקמת המדינה יש באמת תפנית.

בנימין נתניהו: הנגב הופך להיות מרכז.

בנימין נתניהו: אותו הדבר אנחנו באים לעשות גם בצפון.

בנימין נתניהו: בצפון אנחנו נעשה את זה באמצעות שני גבישים.

בנימין נתניהו: גביש אחד זה סביב תעשיית החיים, אם תקראו לזה, סביב צפת, בית-ספר לרפואה בצפת ומיזמים אחרים שנמצאים שם.

בנימין נתניהו: ודבר שני, אנחנו נפעל גם בנושא, נודיע בקרוב, לגבי הגליל המערבי, משום שיש כאן שני חלקים.

בנימין נתניהו: אנחנו מעוניינים לשים עוגנים ממשלתיים חזקים מאוד שיאפשרו צמיחה של תעשייה, יחד עם תשתיות תחבורה, יחד עם שחרור קרקעות ותכנון מהיר בהתאם לחוק שהעברנו אתמול.

בנימין נתניהו: אלה דברים שאנחנו מקדמים גם בנגב, גם בגליל.

בנימין נתניהו: היינו אתמול בוועידה, הרגשנו את הרוח החדשה, היא מפעמת, היא אמיתית.

בנימין נתניהו: אלה לא מילים, כל אחד יכול לראות את זה.

בנימין נתניהו: ואגב, אתם יכולים להתרשם מהתנופה העצומה בבניית תשתיות תחבורה, כבישים, רכבות, מחלפים, גשרים, מנהרות.

בנימין נתניהו: אתם רואים את זה.

בנימין נתניהו: אתם נוסעים לירושלים, אתם רואים את העבודה בכביש 1.

בנימין נתניהו: אתם לא רואים את החציבה בהר, את המנהרות האלה שנחצבות בהר.

בנימין נתניהו: אבל עוד מעט תיסעו בזה, כי זה ייקח 28 דקות לנסוע מארלוזורוב ל"בנייני האומה".

איתן כבל: אני תמיד נעצר ליד המנהרה, אדוני היושב-ראש.

בנימין נתניהו: וזה יגיע, וזה דבר גדול מאוד.

איתן כבל: אני כל פעם נעמד ליד המנהרה ומתלהב.

איתן כבל: אני אומר: וואו, איזה קטע.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: מה יש שם, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: אבל אותו הדבר, אותו הדבר קורה בצפון ובדרום.

בנימין נתניהו: זה קורה במחלף גולני, שהחליף את צומת-גולני, זה קורה בכביש עמיעד שם, שאנחנו משנים, זה קורה בכביש המהיר לאילת, ויש כבר קטע שסלול מאילת.

בנימין נתניהו: ושימו לב, אנחנו מדברים לא רק על רכבת לאילת, או יותר נכון רכבת מאילת לאשדוד, וגם לתל-אביב, שגם תהיה עם מטענים וגם עם נוסעים – –

איתן כבל: מה עם הכביש לטייבה?

בנימין נתניהו: – – זה גם קורה, אני אומר לכם, בכביש מרושת, שיהיה לכם מקריית-שמונה עד אילת ללא רמזור.

בנימין נתניהו: אומרים לי אנשים: מה, באמת יהיה דבר כזה?

בנימין נתניהו: אני אומר: מה קרה?

בנימין נתניהו: בארצות-הברית עשו את זה בשנות ה-40, את ארצות-הברית חיברו ברכבות במאה ה-19.

בנימין נתניהו: יש לנו הרבה מה להדביק, אנחנו מחויבים לזה.

בנימין נתניהו: השקענו בזה קרוב ל-30 מיליארד שקל, השנה – למעלה מ-10 מיליארד שקל.

בנימין נתניהו: זה דבר אמיתי, זה דבר שמשנה את פני המדינה.

בנימין נתניהו: יחד עם הסגירה של הגבול למסתננים, יחד עם היצירה של מוקדי התעסוקה בגליל ובנגב, הדבר הזה משנה באמת סדרי מדינה.

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם, זה גם חברתי – –

טלב אבו עראר: תפסיק להרוס בתים.

טלב אבו עראר: תפסיק להרוס בתים.

בנימין נתניהו: – – משום שברגע שאתה פורץ לפריפריה, אתה עושה שינוי חברתי גדול מאוד.

טלב אבו עראר: תפסיק להרוס.

טלב אבו עראר: אתה הורס בתים.

איתן כבל: אני רוצה להיות שליח, להפיץ את הבשורה הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו גם עשינו, אדוני, שינוי משמעותי בחינוך.

טלב אבו עראר: תפסיק להרוס.

טלב אבו עראר: אתה הורס בתים.

בנימין נתניהו: השנה פתחנו קרוב ל-700, ליתר דיוק 699 גני-ילדים חדשים.

בנימין נתניהו: הורים ל-300,000, 290,000 ילדים.

בנימין נתניהו: 290,000 ילדים, ההורים שלהם קיבלו 800 שקל סיוע, בעצם פטור בחינוך חינם.

בנימין נתניהו: זה שינוי גדול מאוד, אני חושב שהוא גם עוזר לנו להקדים את החינוך הרצוי לילדים שלנו בעולם הגלובלי לגיל המתאים.

בנימין נתניהו: וזה, בשילוב ישראל הדיגיטלית ודברים אחרים שנעשים במערכת החינוך, זה מפתח חשוב לעתיד שלנו.

בנימין נתניהו: יש מפתח נוסף, וזה הגז הישראלי.

בנימין נתניהו: קורים לנו לפעמים דברים טובים – –

יצחק הרצוג: נס.

יצחק הרצוג: נס.

בנימין נתניהו: – – וצריך להתברך בהם.

בנימין נתניהו: ומצאנו לא מָן מִן השמים, אלא גז במים, אבל צריך להוציא אותו מהמים.

בנימין נתניהו: ואנחנו קיבלנו שתי החלטות.

בנימין נתניהו: ההחלטה הראשונה היא להגדיל את כמות הגז שתשמש את אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אני חושב שזה טוב, כי זה יוריד את מחיר החשמל.

בנימין נתניהו: והדבר השני הוא שאנחנו החלטנו על ייצוא של 40% מהגז, והדבר הזה יכניס לקופת המדינה – זו הערכה, כי אנחנו לא יודעים בדיוק מה יהיה מחיר הגז הבין-לאומי – –

דב חנין: – – –

בנימין נתניהו: – – כ-200 מיליארד שקל ב-20 שנה.

בנימין נתניהו: זה שילוב נכון, כך אני מאמין, בין הצורך של השוק המקומי והייצור המקומי ליהנות מאמצעי ייצור זול, גז, אבל גם מהצורך של קופת המדינה לקבל את אותה קרן שתיתן לנו באמת יתרונות פיננסיים לאורך זמן לצרכים הלאומיים שלנו.

בנימין נתניהו: אני חושב שזה דבר גדול.

בנימין נתניהו: הממשלה עשתה דברים רבים אחרים.

בנימין נתניהו: היא קיצרה את שעון הקיץ – האריכה, יותר נכון, את שעון הקיץ.

בנימין נתניהו: זה חיסכון של כ-300 מיליון שקל לשנה.

בנימין נתניהו: זה דבר שלא נעשה.

בנימין נתניהו: היא עשתה דברים בבריאות.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת ליצמן יצא, אבל חלק מזה, הוא התחיל בו.

בנימין נתניהו: זה טיפול שיניים לילדים עד גיל 12.

בנימין נתניהו: ובכן, המשכנו בזה השנה.

בנימין נתניהו: עד היום ניתנו יותר מ-3 מיליון טיפולי שיניים.

תמר זנדברג: הרסתם את "הדסה".

בנימין נתניהו: אני מציין ששרת הבריאות גם חיסנה נגד נגיף הפוליו למעלה ממיליון ילדים בישראל.

בנימין נתניהו: ולשמחתנו אף אחד, אף אחד לא לקה במחלה, וזה הישג חשוב.

תמר זנדברג: מה עם שר"פ?

בנימין נתניהו: וכמובן הוספנו 2.3 מיליארד שקל לסל הבריאות לשנים 2014–2016.

בנימין נתניהו: השקענו ברווחה 230 מיליון שקל לחיזוק הביטחון התזונתי לאוכלוסיות מוחלשות.

בנימין נתניהו: פתחנו 12 מרכזים לטיפול בילדים נפגעי עבירות מין ומשפחה.

בנימין נתניהו: ואני מציין שגם שנת 2013 הייתה שנת שיא בכניסת תיירים לישראל, שנת שיא, ואני מקווה שבשנה הבאה יהיה שיא עוד יותר גדול.

בנימין נתניהו: אלה מקצת הדברים שעשינו.

בנימין נתניהו: הדבר החשוב ביותר הוא שאנחנו לא מדברים, אנחנו עושים, ואנחנו ערים לדברים שעוד נשאר לנו לעשות.

בנימין נתניהו: על כן, אני בטוח שכשניפגש פה בשנה הבאה אני אוכל לדווח לכם, כפי שעשיתי עכשיו, על המשך העשייה והמשך הפעולה.

בנימין נתניהו: אני מודה לכם, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

טלב אבו עראר: – – –

איתן כבל: חייל בצבא הסייבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, לשאת דברים.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, אתה מתגאה בבית-הספר לרפואה בצפון.

יצחק הרצוג: אני חייב להגיד לך, היות שיש לי זיכרון ארגוני – כי הייתי שר גם בממשלה קודמת ואפילו בממשלתך, אתה יכול לבדוק – גם ראש הממשלה אולמרט התגאה בבית-הספר לרפואה בצפון.

יצחק הרצוג: מה זה אומר?

יצחק הרצוג: שאתה פשוט ממחזר.

יצחק הרצוג: לצערי, הנאום שלך ממחזר כל כך הרבה דברים.

יצחק הרצוג: והדבר הכי מדאיג בנאום שלך הוא שהיה בו איזה מסר פסימי שלא משדר שום תקווה לעם ישראל, שלא מקרין שום עתיד טוב יותר לילדינו.

יצחק הרצוג: אתה יודע, אנחנו מציינים שנה לכינון הממשלה, וחמש שנים אתה משרת כראש ממשלה ברצף.

יצחק הרצוג: אתה כבר מתקרב לתקופות כהונה לא רחוקות מאלה של דוד בן-גוריון.

יצחק הרצוג: אתה יכול להתגאות במשהו בקדנציה שלך, משהו משמעותי אחד, שאתה יכול להראות שהבאת למדינת ישראל איזה הישג?

יצחק הרצוג: האם הצלחת להיטיב עם אזרחי המדינה, עם חייהם?

יצחק הרצוג: האם רמת החיים שלהם עלתה?

יצחק הרצוג: האם ייצרת עבורם הזדמנויות חדשות?

יצחק הרצוג: האם הובלת צעדים אמיצים כלשהם – לשלום, לשינוי אזורי, איזה חזון, משהו שאתה יכול לספר לנו עליו?

יצחק הרצוג: לא שמענו בנאומך שום דבר מהתחום הזה.

יצחק הרצוג: כלום.

יצחק הרצוג: בשלוש שנים יצחק רבין, זכרו לברכה – בשלוש שנים – הצליח לחולל תהליך מדיני, לחתום הסכם שלום עם ירדן, להפוך את ישראל לחברה מקובלת במשפחת העמים, להכפיל את תקציבי החינוך, התשתיות, הרווחה, לצמצם פערים חברתיים, לשלב את ערביי ישראל; שלוש שנים שנגדעו ברצח נורא.

יצחק הרצוג: זאת עשייה, זה חזון, זה מימוש.

יצחק הרצוג: מכל אלה דבר אחד לא קרה בממשלה שלך.

יצחק הרצוג: אתה מציג בעיקר דשדוש בכל תחום ותחום.

יצחק הרצוג: אתה הבאת אותנו למבוי סתום; אתה נפגש עם המציאות ב-delay; אתה סותם פרצות ורץ בשלומיאליות משרפה אחת לשנייה.

יצחק הרצוג: לפני שבועיים נתת בלוס-אנג'לס סדרת ראיונות.

יצחק הרצוג: הצהרת שעכשיו אתה תיכנס לנושא הדיור.

יצחק הרצוג: אז שר האוצר שלך כשל ושר השיכון שלך כשל, ועכשיו סוף-סוף ראש הממשלה יציל את המצב.

יצחק הרצוג: אתה באת להציל את האומה, אחרי חמש שנים, אחרי שהבעת אי-אמון – מוצדק – בשר האוצר שלך.

יצחק הרצוג: זה גם עולה מהסקירה הכלכלית של בנק ישראל למחצית השנייה של 2013:

יצחק הרצוג: מנובמבר 2012 עד אוקטובר 2013 עלו מחירי הדיור בין 8% ל-10%.

יצחק הרצוג: אתמול הציע שר האוצר תוכנית חדשה – אץ-רץ לקבל כותרות – בנוגע למחירי הנדל"ן.

יצחק הרצוג: אז קודם כול, העד הכי טוב לתפקוד של הממשלה שלך בתחום הזה ולתפקודו של שר האוצר זה השר שטייניץ.

יצחק הרצוג: אני מזמין את כולם לקרוא את הריאיון המופלא שלו אצל סבר פלוצקר ביום שישי.

יצחק הרצוג: ולא עוברות כמה שעות מהודעת שר האוצר – שר השיכון מודיע לנו שהתוכנית לא אפויה.

יצחק הרצוג: וכמו כל דבר שהממשלה שלך עושה, היא עושה חצי עבודה ושני-שלישים בכישלון בדרך.

יצחק הרצוג: שמעתי הבוקר את סגן שר האוצר מכחיש את ההודעה שיצאה אתמול מהממשלה על תוכנית מיוחדת להתמודדות עם יוקר שכר הדירה בישראל, שכבר בירכנו עליה – חברת הכנסת סתיו שפיר, שמובילה יחד עם חיליק בר ואורלי אבקסיס שדולה מאוד יפה בנושא – אז סגן שר האוצר מודיע: לא היה ולא נברא.

יצחק הרצוג: יד ימין של הממשלה לא יודעת מה עושה יד שמאל.

יצחק הרצוג: משרפה לשרפה.

יצחק הרצוג: אז בוא נזכיר כמה דברים, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: – – – השדולה שלה טובה – – –?

יצחק הרצוג: כבר ביוני 2011 הבטחת "סופר-טנקר" לנדל"ן, הכרזת על שורה ארוכה של צעדים להורדת מחירי הדיור.

יצחק הרצוג: שום דבר לא התממש, כלום לא קרה.

יצחק הרצוג: בשנים האחרונות הנדל"ן תחת אחריותך התייקר ב-80%.

יצחק הרצוג: ברוב השנים האלה אתה אחזת בהגה, אחזת ואיבדת אחיזה.

יצחק הרצוג: אתה ראש ממשלה ב-delay, וחמור מכך, אתה ראש ממשלה שלא עומד בהצהרות שלו-עצמו.

יצחק הרצוג: אתה לא רק ב-delay, אתה פשוט לא מסוגל.

יצחק הרצוג: במשך כהונתך התהדרת בצמיחה המרשימה של המשק.

יצחק הרצוג: השנה, בזכות הגז הטבעי, המשק היה אמור לצמוח ב-3.8%; בסופו של דבר הגענו לצמיחה של 3.3%, ובשנה הבאה היא תהיה פחות מ-3% – דהיינו בשנה הזאת.

יצחק הרצוג: המשק בהאטה, בהאטה חמורה.

יצחק הרצוג: הייצור התעשייתי בתקופתך הולך ויורד; היצוא נמצא בשחיקה; היצואנים מיואשים; התעשיינים מיואשים; גל פיטורים עצום מתקרב אלינו מכל קצוות הארץ בתעשייה, במקומות העבודה.

יצחק הרצוג: תראה מה קורה בדרום.

יצחק הרצוג: אתה אדיש לכך לחלוטין.

יצחק הרצוג: לא התערבת בשום כלי שמעודד צמיחה או מעודד יצוא.

יצחק הרצוג: שום דבר.

יצחק הרצוג: שר הכלכלה שלך בכלל הפך להיות אויב היצואנים והתעשיינים.

יצחק הרצוג: הממשלה שלך פגעה השנה בכל שכבות האוכלוסייה.

יצחק הרצוג: נכשלתם בטיפול ביוקר המחיה, לא הורדתם את מחירו של מוצר אחד על המדף בסופר.

יצחק הרצוג: העלית מסים, פגעת בשכבות החלשות, הורדת אלפים אל מתחת לקו העוני.

יצחק הרצוג: זה יהיה שיעור העוני הגבוה ביותר השנה – נובמבר 2014.

יצחק הרצוג: תרשמו לפניכם: שיעור העוני הגבוה ביותר מזה שנים.

יצחק הרצוג: לפי נתוני נילסן, 76% מהמוצרים התייקרו; שלושה מתוך ארבעה מוצרים ברשתות השיווק יקרים יותר מכפי שהיו לפני כהונתך.

יצחק הרצוג: יאיר לפיד, שר האוצר, איפה הכסף?

יצחק הרצוג: לפי הדוחות של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, מחירי המזון כאן בארץ גבוהים ב-25% מבאיחוד האירופי.

יצחק הרצוג: ואתה בכלל, ראש הממשלה, בכלל לא דיברת על זה.

יצחק הרצוג: על מה לא דיברת?

יצחק הרצוג: על יוקר המחיה לא דיברת, כי זה הכישלון הכי גדול של הממשלה שלך.

יצחק הרצוג: אני מחפש נקודות אור, ואני חייב לברך את צה"ל על הישגיו.

יצחק הרצוג: וגם אני מאחל רפואה שלמה לחיילים שנפצעו, וגם אני מברך את צה"ל על פעולותיו וגם על החלטות שהתקבלו.

יצחק הרצוג: אבל יש תחומים נוספים.

יצחק הרצוג: דיברת על הבריאות, הזכרת את ליצמן.

יצחק הרצוג: בית-חולים אחד באחריותך, "הדסה", נמצא בסכנת סגירה וקריסה.

יצחק הרצוג: כנ"ל מערכת הבריאות הציבורית – כולה בסכנה.

יצחק הרצוג: העלית את התעריפים של האמבולנסים.

יצחק הרצוג: ביטחון אישי?

יצחק הרצוג: כבר הפסקנו לספור את מספר הפיגועים הפליליים שהיו כאן בשנה האחרונה.

יצחק הרצוג: אזרחי ישראל איבדו אמון במשטרה ובזרועות האכיפה, וממשלתך לא עושה דבר.

יצחק הרצוג: והתהליך המדיני – אוה, כמה שאתה אוהב לדבר על התהליך המדיני.

יצחק הרצוג: הרי ההגעה להסדר שיפריד בינינו לבין הפלסטינים היא חובה, היא אינטרס ישראלי מובהק.

יצחק הרצוג: ללא הסדר ישראל תעמוד בפני מדינה דו-לאומית.

יצחק הרצוג: אתה יודע זאת.

יצחק הרצוג: זה מסכן את הרוב היהודי במדינה יהודית ודמוקרטית וזה מסכן את עתידנו הביטחוני.

יצחק הרצוג: אנחנו יכולים להסביר עד מחר למה אבו מאזן לא פרטנר, אבל זה לא מביא אותנו לפתרון.

יצחק הרצוג: שר הביטחון שלך מבהיר קבל עולם שלא יהיה שלום בדור הזה, ומשדר ייאוש ומורך לב.

יצחק הרצוג: אז מה כן יהיה, אדוני ראש הממשלה?

יצחק הרצוג: אז מה הפתרון ששר הביטחון שלך מציע?

יצחק הרצוג: אולי אתה נהנה להיות זה שעומד בראש הממשלה כשמצד אחד השרה האחראית למשא-ומתן מסבירה דבר אחד ושר הביטחון מסביר דבר שני.

יצחק הרצוג: אולי אתה נהנה להיות באמצע, כזה מין "למלם" שאין לו פתרון, יושב על הגדר, רגל פה רגל שם, בלי יכולת, רק ב-delay.

יצחק הרצוג: אז איך נמשיך בדורנו, ראש הממשלה, ברצינות, לשמר את ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

יצחק הרצוג: האם אתה חותם במו-ידיך על המדינה הדו-לאומית, כמו שחותם שר הביטחון?

יצחק הרצוג: מדינת לאום של העם היהודי זו דרישה מוצדקת ולגיטימית להסדר הקבע הסופי.

יצחק הרצוג: זה מופיע אפילו בהסכם ז'נבה.

יצחק הרצוג: אבל זה לא מה שמניע אותך באמת.

יצחק הרצוג: מה שמניע אותך זה הקשיים שאתה עומד בפניהם במפלגה שלך.

יצחק הרצוג: ואבו מאזן הוא פרטנר קשה, וחובת ההוכחה אם הוא מסוגל לספק שלום ולהביא את עזה למשוואה היא עליו, אבל ההתנהלות שאתה כופה על ישראל בשנה האחרונה, כשיש עלייה של 123% בבנייה מעבר לקו הירוק ביהודה ושומרון, זה מה שמבודד אותנו בעולם.

יצחק הרצוג: גם פה אתה ב-delay, גם פה אתה מתעורר מאוחר ואז אתה מתפלא שאין תהליך כשאין לך שום אמון עם הפלסטינים, שאין לך שום דיאלוג עם אבו מאזן, שאתה שם את יהבך על ארצות-הברית, וגם היא מורטת את שערותיה.

יצחק הרצוג: אז ביטחון זה באמת חשוב, זה חיוני.

יצחק הרצוג: לא ייכון שלום בלי ביטחון.

יצחק הרצוג: אבל ביחסים שלך עם ארצות-הברית, שהם חיוניים לביטחון, אתה מייצר מתח בלתי פוסק שמערער את הביטחון.

יצחק הרצוג: ויתרה מזאת, אתה מדבר על ביטחון?

יצחק הרצוג: בעוד שבועיים אתה צריך לשחרר את האסירים הנתעבים ביותר, שלא מגיע להם לטעום את טעמו של החופש ולו ליום אחד.

יצחק הרצוג: ויכולת להימנע מהצעד הזה, יכולת ללכת להקפאת הבנייה בהתנחלויות, ואתה לא מסוגל.

יצחק הרצוג: וידעת שנתמוך בך בהקפאת הבנייה בהתנחלויות.

יצחק הרצוג: אבל אתה לא מסוגל.

יצחק הרצוג: ואז שר האוצר שלך מדבר על חרם והשרה לבני מדברת על חרם וזה מחלחל בכל מיני פינות, ואתה לא מסוגל להתמודד עם זה, ואתה יודע שזה יגיע בסוף לפורומים הבין-לאומיים.

יצחק הרצוג: ותוך כדי ההתמודדות הקשה הזאת, גם עם הסוגיה האיראנית וגם עם סוגיית החרם, אתה ושר החוץ שלך מפקירים את השביתה של עובדי משרד החוץ, שאתם יודעים שאין עוול גדול מזה, ושר האוצר וסגן שר האוצר מתעללים בהם.

יצחק הרצוג: אבל לכם זה לא אכפת, כי זה עכשיו בסבבה: אנחנו נראה לכולם מי חזק.

יצחק הרצוג: ואז אתה מדבר על חציית קווים אדומים.

יצחק הרצוג: ברור שייחצו קווים אדומים, כי הממשלה חוצה קווים אדומים – ביחסי עבודה במשק, בהתנהלות הדמוקרטית שלה, בשיח בתוך הפרלמנט.

יצחק הרצוג: בקיצור ולסיום, מכובדי ראש הממשלה, שנה לממשלה וחמש שנים לכהונתך ועדיין אין אף מורשת שכתובה על שמך.

יצחק הרצוג: לא פלא, כי אתה לא יכול ולא מסוגל.

יצחק הרצוג: בזבזת חמש שנים.

יצחק הרצוג: הבנו מול מי אנחנו עומדים.

יצחק הרצוג: למען האמת, הבנו את זה מזמן.

יצחק הרצוג: ולכן, אדוני ראש הממשלה, אתה וממשלתך צריכים לפנות את כיסאותיכם, צריכים לפנות את מקומותיכם למי שכן מסוגל, כי זה פשוט לא עובד.

יצחק הרצוג: אתה דיברת קודם לכן על ספר הזיכרונות שלך – אני מקווה מאוד שבקרוב אכן תוכל ויהיה לך זמן לשבת ולכתוב את ספר זיכרונותיך.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה, חבר כנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הודעה שלא לפי סדר-היום: על מנת להפסיק את פרץ הפניות אלי בנושא הזה, אני הודעתי אתמול בישיבת הנשיאות שמבחינתי העדיפות ביומיים האלה, אתמול והיום, היא לכל מה שקשור לניקוי השולחן, חוקים במיוחד לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אם אני פה ושם מאפשר כינוס ועדה לצורך רוויזיה, לצורך הצבעה חוזרת – מה שזה לא יהיה – זה במסגרת המדיניות המוצהרת.

יולי יואל אדלשטיין: אתכם הסליחה, אם מישהו באותו זמן רצה להיות במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני?

בנימין נתניהו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: אז פשוט תפסיקו עם העניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כל מה שקשור לקריאה השנייה והשלישית בוועדות השונות, אני לא נכנס פה למהות החוקים אלא אני מאפשר לנקות את השולחן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אנחנו עוברים לדיון הסיעתי בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, מטעם הסיעה הליכוד ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: עד שמונה דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – בועז טופורובסקי מטעם יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בשבוע שעבר ירד באופן סופי המסך על מפלגת העבודה, זו שהתיימרה להמשיך את מורשתו של יצחק רבין, עליו השלום.

אופיר אקוניס: אתם, סיעת העבודה, בהנהגתך, עשיתם זאת כאשר פעלתם בניגוד מוחלט לתפיסתו של יצחק רבין, עליו השלום, שבאה לידי ביטוי באמירה החדה והנבונה והנכונה כל כך: בבכיינות לא בונים מנהיגות.

יחיאל חיליק בר: זה מה שאתם עושים – – –

אופיר אקוניס: כך אמר יצחק רבין, ולא ידע שכעבור 19 שנה, כ-20 שנה מאז כיהן כראש הממשלה, יורשיו בבית הזה לא יקיימו את מורשתו – – –

יחיאל חיליק בר: גם בקשקשנות לא בונים מנהיגות.

אופיר אקוניס: – – – בפרפראזה אולי, חבר הכנסת בר, של התגובות על התרגיל המסריח שהוּבלה – שאתם, מפלגת העבודה, הובלתם אליו את ישראל – – –

איציק שמולי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – נמאס לנו – – – רק אומרים מה לא לעשות, רק מה לא לעשות – – – מה אתם עושים?

יחיאל חיליק בר: מה עשיתם?

יחיאל חיליק בר: מה עשיתם – – –

אופיר אקוניס: אני מבין, חבר הכנסת בר, שזה מעסיק אותך, מעציב אותך.

אופיר אקוניס: אני במקומך הייתי יותר עצוב – – –

יחיאל חיליק בר: אין עבודה, אין דיור, אין שלום.

יחיאל חיליק בר: מה עשיתם?

אופיר אקוניס: תקשיב עד הסוף.

אופיר אקוניס: אני במקומך – תקשיב עד הסוף – הייתי יותר עצוב לשמוע את נאומה של חברת הכנסת מיכאלי; גם את נאומו של ראש האופוזיציה, אבל גם את נאומה של חברת הכנסת מיכאלי, שאפילו לא יודעת על מה היא מדברת.

אופיר אקוניס: היא מגנה בנייה בירושלים.

אופיר אקוניס: העיר שלך, שעליה אמר יצחק רבין, עליו השלום – וגם שלך, חבר הכנסת מרגלית – עליה, על ירושלים אמר יצחק רבין, עליו השלום, והוא נשאל:

אופיר אקוניס: אם אני אצטרך לבחור בין שלום לבין ירושלים – אני אבחר בירושלים.

אופיר אקוניס: באה פה חברת כנסת, בספסלים של מפלגת העבודה, ומגנה ממשלה על החלטה על בנייה בירושלים – – –

יחיאל חיליק בר: במקומות מסוימים.

יחיאל חיליק בר: אל תיקח את זה למקום שאתה לא צריך.

אופיר אקוניס: אתה, אתם – בדיוק למקום הזה, ציטוט מדויק.

יחיאל חיליק בר: – – – מקומות מסוימים.

אראל מרגלית: תמיד תזכור שבנינו בשכונות – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז, טוב מאוד.

אופיר אקוניס: הוא בנה – לא אתם.

אראל מרגלית: – – שלא פינו שם אנשים מהבית שלהם, ועל הר חשוף: בגבעה-הצרפתית, בגילה, ברמות ואפילו בהר-חומה.

אראל מרגלית: אנחנו בנינו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו בנינו.

אופיר אקוניס: משום, חבר הכנסת מרגלית – למה אתה נזעק?

אופיר אקוניס: חברת הכנסת מיכאלי – – –

אראל מרגלית: אבל אנחנו לא פינינו חמש משפחות מהבית – – –

אופיר אקוניס: היא גילתה, היא גילתה – – –

אראל מרגלית: אנחנו לא לקחנו – – –

אופיר אקוניס: ממפלגה רצינית – – –

מרב מיכאלי: – – –

אופיר אקוניס: שלום לך.

אופיר אקוניס: ממפלגה רצינית, שעם כל המחלוקות – –

אראל מרגלית: – – – מפלגה שבנתה בירושלים – – –

מרב מיכאלי: – – – סליחה – – –

אופיר אקוניס: – – והן רבות, הייתה חלק ממימוש החזון הציוני.

אופיר אקוניס: הפכתם, בהובלתו של חבר הכנסת בוז'י הרצוג, לאופוזיציה מתבכיינת, ילדותית, לא רצינית ומחרימה – – –

מרב מיכאלי: אני – – –

יחיאל חיליק בר: התחלתם לחשוב – – –

אראל מרגלית: אין מה להגיד, אז אומרים את הדברים – – –

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, נתאר לעצמנו מצב תיאורטי, שבו הליכוד, תיאורטית, שבו הליכוד מנהיג אופוזיציה – –

מרב מיכאלי: – – –

אופיר אקוניס: – – ומחליט, אדוני היושב-ראש, שהוא מחרים את הכנסת ומקים פרלמנט אלטרנטיבי.

אופיר אקוניס: איזו זעקה הייתה קמה, בצדק, בארץ ובעולם, על הימין המסוכן בהנהגת הליכוד שמחרים את הדמוקרטיה, מקים לעצמו כנסת אלטרנטיבית, והייתם אומרים: הם מתכננים לעשות מהפכה לא דמוקרטית.

אופיר אקוניס: מוציאים את מיטב הקשקשת שלכם משנות ה-30 של המאה הקודמת – –

מרב מיכאלי: זהו, שלא.

אופיר אקוניס: – – על הפאשיסטים וסותמי הפיות והסכנה לדמוקרטיה.

יחיאל חיליק בר: זה חוק המשילות שלך סותם פיות, לא אנחנו.

אופיר אקוניס: במעשיכם, במעשיכם אתם הסכנה הכי גדולה לדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: אתם מטיפים על דמוקרטיה, על שלטון תקין – – –

אראל מרגלית: קשקשת, קשקשת.

אופיר אקוניס: אתם מטיפים – – –

אראל מרגלית: בשנות ה-30 לאצ"ל היו 250 רובים ול"הגנה" היו 40,000.

אופיר אקוניס: אתם הסכנה הכי גדולה לדמוקרטיה הישראלית, ומטיפים – – –

מיקי רוזנטל: אתה הליצן הכי הכי גדול בפוליטיקה הישראלית.

אופיר אקוניס: אוה, הפרלמנטר המהולל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל.

אופיר אקוניס: הפרלמנטר המהולל.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר – – –

אופיר אקוניס: הפרלמנטר הדגול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, רגע.

אופיר אקוניס: האיש שלא הצליח לעשות שום דבר כחבר פרלמנט שנה – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, חבר הכנסת אופיר אקוניס – – –

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת רוזנטל, אתה קורא לי בכינויים – – –

יחיאל חיליק בר: – – – מה הצלחתם לעשות – – – אין דיור, אין עבודה, אין דיור בר-השגה, אין – – – מה עשיתם?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אני מבקש מאדוני להפסיק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, לא היה לכך מקום.

אופיר אקוניס: הפרלמנטר הדגול, חבר הכנסת רוזנטל – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא היה לזה מקום.

מיקי רוזנטל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: לפרוטוקול: חבר הכנסת רוזנטל התנצל על הביטוי הספציפי הזה.

אופיר אקוניס: אני קיבלתי את התנצלותך.

אופיר אקוניס: עכשיו, אתם ממשיכים, חבר הכנסת מרגלית, להטיף על דמוקרטיה ועל שלטון תקין ועל סתימת פיות – – –

אראל מרגלית: בוא נדבר על ירושלים.

אופיר אקוניס: אתה – אולי חבר הכנסת הרצוג יהיה ראש האופוזיציה, יגלה לנו משהו שהוא מבין בו: זכות השתיקה.

אופיר אקוניס: יכול לגלות לנו משהו, הוא מבין בזה, יש לו מומחיות בזכות השתיקה.

אופיר אקוניס: עכשיו, אתה יודע היטב שבמקום לדבוק במורשתו של יצחק רבין ולא לנסות לבנות מנהיגות בבכיינות, אימצתם את המורשת האמיתית שלכם, את הדבר שהוא היסוד האמיתי ביותר של מפלגת העבודה, שבא לידי ביטוי, חבר הכנסת בר, המזכ"ל, בוודאי זוכר את המורשת של יצחק בן-אהרון שאמר בליל המהפך, במאי 1977:

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד שאנו מייחסים להכרעת העם, אינני מוכן לכבד אותה.

אופיר אקוניס: זאת המורשת האמיתית של מפלגת העבודה וזה כל הסיפור.

אראל מרגלית: – – –

אופיר אקוניס: מפלגה שאיננה מסוגלת – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: מפלגה שאיננה מסוגלת, מה לעשות, אתם לא מסוגלים לעכל את העובדה שהציבור, על-פי רוב – –

יחיאל חיליק בר: תתבייש.

אראל מרגלית: – – – ז'בוטינסקי ב-1940 – – –

אופיר אקוניס: – – פשוט לא נותן בכם אמון.

אראל מרגלית: וז'בוטינסקי ביקש ממנו לקחת את האחריות ולבנות פה מדינה.

אופיר אקוניס: לא מסוגלים, לא מסוגלים – – –

אראל מרגלית: לזה אתה קורא שזה המורשת שלנו?

יחיאל חיליק בר: של נעליך מעל רגליך – – –

אופיר אקוניס: כך אתם מתנהגים – –

אראל מרגלית: מי הקים את המדינה הזאת?

אופיר אקוניס: – – כך אתם מתנהגים.

אראל מרגלית: מי הקים את המדינה הזאת?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מרגלית, זה עליכם.

אראל מרגלית: של נעליך מעל רגליך ותן כבוד לתנועת העבודה – – –

יחיאל חיליק בר: – – – הקשקשנות שלכם – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מרגלית, זה אתם, זה לא אני – –

יולי יואל אדלשטיין: כשאתה תפסיק ליהנות מזה תגיד לי, אני – – –

אופיר אקוניס: – – אני מתאר אתכם.

אראל מרגלית: 250 רובים היו לאצ"ל כשל"הגנה" היה 40,000.

אופיר אקוניס: אני מתאר אתכם.

אראל מרגלית: מי הגן פה על המדינה?

אופיר אקוניס: אני מתאר מצב.

אופיר אקוניס: אני מתאר את ההתנהגות שלכם.

אופיר אקוניס: זה כואב, זה קשה, אתם יודעים ששגיתם שגיאה חמורה בשבוע שעבר, אתם יודעים את זה – כולם בבית, כולל יושב-ראש האופוזיציה – אבל אתם נהנים עוד מגלי ההדף של התמיכה – – –

יחיאל חיליק בר: מה קרה, התחלתם לשקשק?

יחיאל חיליק בר: הבנתם שיש אלטרנטיבה?

איציק שמולי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – אתה מקשקש את הקשקושים האלה?

יחיאל חיליק בר: הבנתם שסוף-סוף יש אלטרנטיבה לראש הממשלה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: – – – שהוא לא דבר קדוש?

יחיאל חיליק בר: שהוא לא נמשח למלך?

יחיאל חיליק בר: שיש אופציה שגם חרדים וגם ערבים וגם ציונים יכולים להסכים אתה?

יחיאל חיליק בר: התחלתם לפחד?

אופיר אקוניס: אני מבקש, אדוני, להודיע למליאה ולחבר הכנסת בר שפורים כבר נגמר, אז תפסיק עם הבדיחות – –

יחיאל חיליק בר: אז תורידו את המסכות של הצביעות שלכם – –

אופיר אקוניס: – – פשוט תפסיק עם הבדיחות שלך – –

יחיאל חיליק בר: – – ותודו בכל הטעויות שלכם – – –

אופיר אקוניס: – – על בניית אלטרנטיבה ועל הקואליציה החלופית שבניתם.

אופיר אקוניס: תכף נגיע לזה.

אופיר אקוניס: תכף, חכה.

אופיר אקוניס: אדוני, אנחנו מסכמים שנה לממשלה, זו הזדמנות טובה ללמוד על כמה מן ההבדלים בין כיצד מנהלים מדינה ובין אופוזיציה לא אחראית.

אופיר אקוניס: ראשית, בנושא השיחות עם הפלסטינים – בזמן שהממשלה מקיימת משא-ומתן תחת לחץ בין-לאומי, הכבד ביותר מאז ומעולם, האופוזיציה מתייצבת אוטומטית לצד הסרבנות הפלסטינית המתמשכת.

אופיר אקוניס: אוטומטית אתם עושים את זה, מין תגובה פבלובית כזאת.

אופיר אקוניס: פעם אחת תגידו, חבר הכנסת בר, ראש השדולה לשתי מדינות, איזה מין שדולה אומללה – –

יחיאל חיליק בר: אוי ואבוי, חלילה יהיו פה שתי מדינות – – –

אופיר אקוניס: – – איזו אומללות.

אופיר אקוניס: פעם אחת תגידו, איזו שדולה אומללה.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה מדינה אחת מהירדן לים שיהיה בה רוב פלסטיני – –

אופיר אקוניס: פעם אחת תגידו, תגידו – –

יחיאל חיליק בר: – – ואתה תאבד את החלום הציוני, כי הם ידרשו – – – one vote, ומה תענה להם – – –

אופיר אקוניס: – – ביושר, פעם אחת, פעם אחת – –

יחיאל חיליק בר: מה תעשה אז?

יחיאל חיליק בר: מה תעשה אז?

אופיר אקוניס: – – שלא שבגללנו אין שלום.

אופיר אקוניס: לא בגלל ישראל אלא בגלל הסרבנות המתמשכת 100 שנה של הצד השני.

אופיר אקוניס: ותסלח לי, אל תיקח פטרונות על השלום.

אופיר אקוניס: אתם לא רוצים אותו יותר מאתנו, ואתם גם לא יודעים לעשות אותו יותר טוב.

איציק שמולי: אתה – – – אתה איש שלום – – –

אופיר אקוניס: כשאתם מפחידים את הציבור – – –

יחיאל חיליק בר: רק לרצות זה לא מספיק.

יחיאל חיליק בר: רק לרצות זה לא מספיק – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מושב שלם – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם רק רוצים ואומרים מה לא לעשות – –

אופיר אקוניס: מה אתם צועקים כל כך?

יחיאל חיליק בר: – – לא מה כן לעשות.

אופיר אקוניס: מה, אתם שומעים את האמת ומתפרצים?

יחיאל חיליק בר: הקשקשת הזאת מפריעה לנו באוזן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסיים.

אופיר אקוניס: אדוני, אני הופרעתי פה – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל – –

אופיר אקוניס: – – אפילו עד האצ"ל הגיע פה חבר הכנסת מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: – – כל כך נהנית מזה – –

יחיאל חיליק בר: למה אתה לא תומך בראש הממשלה שמוביל שתי מדינות – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – שלא רציתי להפריע להנאה.

אופיר אקוניס: שנה שלמה, שנה שלמה – –

יחיאל חיליק בר: – – – נגד רעיון שתי המדינות שראש הממשלה – – –

אופיר אקוניס: – – אתם מפחידים את הציבור עם – – –

יחיאל חיליק בר: תתביישו.

יחיאל חיליק בר: לשים מקלות ברגליים של ראש הממשלה שלכם – – –

אופיר אקוניס: אתם, האופוזיציה, העבודה, מפחידה את הציבור שאם ישראל לא תיסוג לקווי 4 ביוני 67', יהיו חרמות ונהיה מבודדים.

אופיר אקוניס: בינתיים, אדוני היושב-ראש, אין מנהיג באירופה שלא אמר שהוא מתנגד לחרמות.

אופיר אקוניס: היחידים, אגב, שמחרימים זה אתם.

אופיר אקוניס: ומה עם הבידוד הבין-לאומי?

אופיר אקוניס: מה עם הבידוד הבין-לאומי, חבר הכנסת בר?

אופיר אקוניס: נשיא ארצות-הברית, ראש ממשלת בריטניה, ראש ממשלת קנדה, יושב-ראש הפרלמנט האירופי, נשיא רומניה – מכל קצוות העולם מגיעים לכאן, ואתם ממשיכים להזהיר מפני בידוד בין-לאומי – – –

יחיאל חיליק בר: שכחת את מיקרונזיה.

יחיאל חיליק בר: מיקרונזיה – – –

אופיר אקוניס: המסתננים – בזמן שאנחנו עמדנו מול שטף של מסתנני עבודה בלתי חוקיים, שכבשו – וזהו הכיבוש היחיד שיש בארץ-ישראל, זה הכיבוש היחיד, של המסתננים מאפריקה, בשכונות שלמות בדרום תל-אביב – אתם, במימון הקרנות של מדינות אירופה, עמדתם לימינם, הסַתֶם אותם להפגין נגד הממשלה ולשבות – – –

יחיאל חיליק בר: אתה לא מתבייש להשיב דברים כאלה?

אופיר אקוניס: כן, בהחלט.

אופיר אקוניס: בזמן שהממשלה מתייצבת לימינם של תושבי ישראל, האופוזיציה התייצבה לימינם של המסתננים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אופיר אקוניס: לסיום, אדוני, אי-אפשר שלא לסיים את הסיכום הזה בבריחתה – סליחה, אדוני היושב-ראש, היכן נמצא יושב-ראש האופוזיציה?

אופיר אקוניס: על-פי התקנון – – –

יולי יואל אדלשטיין: הנה – –

אופיר אקוניס: איפה הוא?

יחיאל חיליק בר: הנה הוא, מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: – – נמצא מולי.

אופיר אקוניס: אה, אה, הוא מחזיר את הברית ההיסטורית עם ש"ס.

אופיר אקוניס: זה בדיוק הנושא הבא שאני הולך לדבר עליו.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, הוא מקשיב לך 30 שניות – –

אופיר אקוניס: לסיום – –

יולי יואל אדלשטיין: – – ואז אתה תסיים.

אופיר אקוניס: – – אי-אפשר שלא לסכם את המושב הזה בבריחה, חבר הכנסת הרצוג, של מפלגת העבודה מההצבעה על חוק השוויון בזכות לשרת בצה"ל, שבטעות מכונה "השוויון בנטל".

אופיר אקוניס: זו זכות לשרת בצבא; רבים ממנהיגי מפלגת העבודה היו רמטכ"לים, היו אלופים – אביך היה אלוף – תתי-אלופים – חבר הכנסת בן-אליעזר ואחרים.

אופיר אקוניס: במקום לבוא לכאן ולהצביע – ויש, כן, אתה צודק, יש ויכוח על סעיפים בחוק – במקום להוות דוגמה, במקום לגבות, ברחתם מהמקום הזה, ברחתם מכאן.

אופיר אקוניס: רק דמיינו לעצמכם מה חושבים עליכם חיילי צה"ל בחזית ובעורף, בסדיר ובמילואים, כשהם רואים אתכם בורחים מההצבעה על השוויון בזכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, האופוזיציה – –

יחיאל חיליק בר: הצגתם, הצגתם חוק עלוב.

יחיאל חיליק בר: אתם ברחתם, לא אנחנו – –

אופיר אקוניס: – – קצת עפה על עצמה – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם ברחתם.

אופיר אקוניס: – – קצת עפה על עצמה בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: כבר דמיינתם את עצמכם נכנסים ללשכות השרים בקריית הממשלה וכבר תפרתם חליפות.

אופיר אקוניס: תנו לי לתת לכם עצה קטנה: תשאירו את החליפות שלכם בארון, שלא תאוץ לכם הדרך – –

יחיאל חיליק בר: ניפגש בבחירות הבאות, סגן השר אקוניס.

אופיר אקוניס: – – משום שצפויות לכם עוד הרבה שנים באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: אני מבטיח לך שלא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, וייאמר שחברי מפלגת העבודה גם היום לובשים חליפות יפות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת בועז טופורובסקי מטעם יש עתיד, עד חמש דקות, ואחריו – חברת הכנסת יחימוביץ מטעם סיעת העבודה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, ראש הממשלה, תודה, אני חייב להגיד לאופוזיציה: נושא הדיון, שנה לממשלה כושלת, זה פשוט – אתם לא יודעים להיות אופוזיציה – –

זהבה גלאון: אוה, באמת שלום – – –

בועז טופורובסקי: – – אתם פשוט חוטאים, חוטאים לתפקיד של האופוזיציה.

בועז טופורובסקי: כי הממשלה היא לא ממשלה כושלת, היא ממשלה שעושה מה שהיא הבטיחה לפני הבחירות שהיא תעשה.

בועז טופורובסקי: אתם יכולים לבוא ולהתמודד אידיאולוגית עם הפעולות של הממשלה – גם את זה אתם לא עושים, כי הפעולות שהממשלה עושה הן פעולות שאתם חלמתם לעשות כשפעם אתם הייתם בקואליציה ולא הצלחתם.

בועז טופורובסקי: אבל ממשלה כושלת לא מעבירה חוקי משילות כמו שהממשלה העבירה וכמו שהיא הבטיחה.

בועז טופורובסקי: ממשלה כושלת לא מעבירה את השוויון בנטל כמו שהיא הבטיחה לפני הבחירות.

בועז טופורובסקי: ממשלה כושלת לא מעבירה רפורמה בחינוך כמו שהיא הבטיחה, ורק אתמול אושר קיצור החופש הגדול לתלמידי בתי-הספר.

בועז טופורובסקי: ממשלה כושלת לא דואגת להפסיק מינויים פוליטיים בחברות ממשלתיות; אני לא ראיתי את בייגה עושה את זה אי-פעם.

בועז טופורובסקי: ממשלה כושלת לא עושה כל מה שהיא מבטיחה צעד אחרי צעד, פעולה אחרי פעולה.

בועז טופורובסקי: ובמקום להתמודד עם הפעולות ועם העשייה, אתם מתמודדים עם ססמאות.

בועז טופורובסקי: תסתכלו על המצעים שלכם, לחלקכם יש מצעים, ותראו שכשאתם הייתם בקואליציה פשוט לא קיימתם את זה – –

זהבה גלאון: – – – לכם אין מצע – – –

בועז טופורובסקי: – – לא קיימתם את זה.

בועז טופורובסקי: יש לנו מצע מפורט.

בועז טופורובסקי: כל נושא – תעברי, חברת הכנסת גלאון, אני מזמין אותך לעבור על כל נושא במצע שלנו, לראות איך אנחנו פועלים בהתאם למה שהבטחנו.

בועז טופורובסקי: אני יודע שזה מוזר, זו פוליטיקה חדשה שכנראה לא קיימת באופוזיציה, כי באופוזיציה קיימת פוליטיקה של ילדים, ילדים בגן.

בועז טופורובסקי: כי כשלא נעים לכם ואתם לא יודעים מה לעשות, אתם מחרימים ובורחים ולא מגיעים להצבעות, כי זה הכי קל.

בועז טופורובסקי: זה מזכיר לי את הסיפור על "דובי לא לא" – כי אתם ילדים, אז אני אספר לכם כדי שתבינו – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – "דובי לא לא" כל הזמן אמר "לא לא", עד שהגיע מלאך מן השמים ודאג שהוא יוכל להגיד רק "לא".

בועז טופורובסקי: ואז "דובי לא לא" גילה שבמציאות קשה לחיות ולהתקיים כשאומרים "לא" כל הזמן, וזה מה שאתם אומרים – "לא, לא, לא".

בועז טופורובסקי: גם המשל על "זאב, זאב" היה יכול להיות רלוונטי כאן, כי על דברים טובים אתם באים ומתלוננים שהם יהרסו את המדינה.

בועז טופורובסקי: ואנחנו כל פעם משפרים ועושים את המדינה יותר טובה, ואם חס וחלילה יבוא יום ונעשה טעות, אף אחד לא יאמין לכם.

בועז טופורובסקי: ותסתכלו, תקשיבו לציבור, תראו מה יוצא בעיתונים, בתקשורת, תדברו עם השטח, תראו שכבר לא מאמינים לכם כי אתם פשוט על כל דבר צועקים "זאב, זאב" ועל כל דבר אתם אומרים שהוא לא טוב, ואף אחד לא מאמין לכם.

בועז טופורובסקי: עכשיו לצביעות החדשה מבית האופוזיציה – הצביעות בנושא הדיור.

בועז טופורובסקי: תראו, הממשלה הזאת פועלת בכל מובן בתחום הדיור – לטווח הקצר, לטווח הבינוני ולטווח הארוך.

בועז טופורובסקי: לטווח הבינוני והארוך אנחנו שדרגנו את הווד"לים; אתמול עברה הרפורמה בתכנון ובבנייה שתקצר את הביורוקרטיה; אנחנו מובילים עכשיו את החקיקה על הוותמ"לים להאצה בבנייה בדרך עוקפת-ביורוקרטיה; אנחנו דואגים להסכמי-גג – שר האוצר חותם על הסכמי-גג עם עיריות כל הזמן בשביל לעודד בנייה ובנייה ובנייה, בשביל להגדיל את ההיצע, כי אנחנו מסכימים: הדרך לפתור את משבר הדיור היא להגדיל את ההיצע.

בועז טופורובסקי: אנחנו כל הזמן אומרים את זה וכל הזמן מטפלים בזה.

בועז טופורובסקי: ומה עשתה האופוזיציה בשנה האחרונה?

בועז טופורובסקי: אמרה: עזבו אתכם מהיצע, אל תעשו את הדרכים לקיצור הביורוקרטיה, זה לא טוב לקצר את הביורוקרטיה.

בועז טופורובסקי: תדאגו עכשיו לזוגות צעירים, תדאגו עכשיו.

בועז טופורובסקי: ואז הצהרנו – שר האוצר בא, בניגוד לדעת הפקידים באוצר, ואמר: מע"מ אפס לזוג צעיר לרוכשי דירה ראשונה.

בועז טופורובסקי: ובמקום שתגידו כל הכבוד – – –

מיכל בירן: בועז – – –

בועז טופורובסקי: – – – במקום שתגידו כל הכבוד, מה אתם באים ואומרים?

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: לא, זה לא טוב.

בועז טופורובסקי: כי אתם לא דואגים להיצע – –

מיקי רוזנטל: אין אחד – – –

בועז טופורובסקי: – – אתם לא דואגים להיצע, זה יעלה את מחירי הדיור.

בועז טופורובסקי: הרי מה, אתם מקשיבים?

בועז טופורובסקי: אתם קראתם את ההצעה הזאת בצורה רצינית?

בועז טופורובסקי: לא נראה לי.

בועז טופורובסקי: ולכן אני אסביר לכם – – –

מיקי רוזנטל: – – –

בועז טופורובסקי: – – – אני אסביר לכם מעל הבמה בדיוק את פרטי ההצעה, שתבינו למה כל הטענות שלכם – – –

מיכל בירן: בועז, יש מלחמת סטטוסים בפייסבוק על הצעת החוק הזאת – – –

בועז טופורובסקי: – – – כל הטענות שלכם פשוט לא נכונות.

בועז טופורובסקי: אז יהיו זכאים זוג עם ילד שלפחות אחד מהם שירת בצבא – –

יצחק הרצוג: ולמי שאין ילדים – מה קורה?

יצחק הרצוג: ואם אין לו יכולת ללדת ילדים?

שלי יחימוביץ': – – ולא הייתה דירה בבעלותם – אני כבר אומר לכם – ולא הייתה דירה בבעלותם.

יצחק הרצוג: ואם הוא בן-מיעוטים?

בועז טופורובסקי: לא רק זוג נשוי לפי הרבנות, אלא כל תא משפחתי: גם זוגות חד-מיניים, גם ידועים בציבור, גם משפחות חד-הוריות, גם זוגות שלא הצליחו להביא ילדים עד גיל 35 וגם רווקים מעל גיל 35.

בועז טופורובסקי: כל אלה יהיו זכאים.

בועז טופורובסקי: כל מי שבאמת צריך דירה, עובד ותורם למדינה, יהיה זכאי למע"מ אפס בקניית דירה ראשונה, ומדובר על דירה חדשה מקבלן.

בועז טופורובסקי: אז באו מהאופוזיציה חלק מהאנשים – חלק הבינו את זה, אבל חלק באו ואמרו: למה לא דירה יד שנייה?

בועז טופורובסקי: למה לא לתת מע"מ אפס על דירה יד שנייה?

בועז טופורובסקי: אז התשובה היא פשוטה: כי אין מע"מ על דירה יד שנייה, אלא אם כן קונים אותה מחברה, מה שכמעט שלא קורה.

בועז טופורובסקי: אין מע"מ על דירה יד שנייה.

בועז טופורובסקי: ואז אומרים: זה יגרום לעליית מחירים, מכל מיני סיבות.

בועז טופורובסקי: אבל מה אנחנו אמרנו בתוכנית שלנו?

בועז טופורובסקי: השמאי הממשלתי ייקח כל יישוב – – –

חמד עמאר: צריך לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

בועז טופורובסקי: אני מסיים, דקה.

בועז טופורובסקי: – – – ייקח כל יישוב, יסתכל מה המחיר הממוצע למ"ר, ייקח 95% ממנו, ורק אם תהיה דירה במחיר שהוא 95% מהמחיר הממוצע למ"ר, זאת אומרת, יותר נמוך מהמחיר היום – רק אז הרוכשים יהיו זכאים להנחה.

בועז טופורובסקי: עכשיו, למה זה יגרום?

בועז טופורובסקי: אני לא אכניס אתכם לנבכי המתמטיקה, כי אין זמן, אבל זה יגרום לכך שאם היום דירה עולה מיליון ו-590,000, היא תימכר במיליון ו-400,000.

בועז טופורובסקי: גם הקבלן ירוויח יותר, גם רוכש הדירה ישלם פחות, ומי שישלם את ההפרש – כי אין קסמים בכלכלה – זה המדינה.

בועז טופורובסקי: המדינה מכניסה את היד לכיס, וגם זה כואב לאופוזיציה, שכל הזמן באה ואמרה: למה המדינה לא מכניסה את היד לכיס בשביל לעזור במחירי הדיור לזוגות צעירים?

בועז טופורובסקי: המחיר המקסימלי לא יעבור 1.6 מיליון ש"ח.

בועז טופורובסקי: מי שימכור בתוך פחות מחמש שנים יחזיר את ההטבה למדינה, וככה לא יעשו קומבינות על המדינה.

בועז טופורובסקי: מע"מ אפס, ולא פטור ממע"מ, יאפשר לקבלנים עדיין להזדכות על הוצאות המע"מ כתוצאה מהבנייה שלהם, מתשומות הבנייה, ולא יגרום לקבלנים להעלות את המחירים כי להם יעלו המחירים.

בועז טופורובסקי: ההטבה, בשונה מכל מיני רעיונות אחרים, כמו מחיר מטרה וכאלה, תחול על כל הקרקעות במדינת ישראל: לא רק קרקע מינהל אלא גם קרקע פרטית; גם על בתים רבי-קומות ובתים פרטיים, על כל הקרקעות במדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: היא תעזור לכל חלקי המדינה, מרכז ופריפריה.

בועז טופורובסקי: לא דואגים רק למרכז, לא דואגים רק לפריפריה; דואגים לכל – לכל – המדינה ולכל חלקי המדינה.

בועז טופורובסקי: סוף-סוף נביא לירידת מחירים בטווח הקצר, ועד אז אנחנו מקווים שכל הפעולות שלנו בטווח הבינוני ייכנסו לתוקף, ויתחילו לבנות, ואז ההיצע ידביק את הביקוש ויעקוף אותו.

בועז טופורובסקי: ואז, כשהאפקט – האפקט של הפעולה הזאת בטווח הקצר – –

חמד עמאר: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: – – יפסיק לעבוד, האפקט של הפעולות שלנו בטווח הבינוני והארוך – –

חמד עמאר: תודה.

בועז טופורובסקי: – – של הגדלת ההיצע, יעבוד.

בועז טופורובסקי: ככה מורידים מחירי דיור.

בועז טופורובסקי: חברים יקרים, ככה ממשלה אחראית עובדת, ולא ממשלה כושלת – –

חמד עמאר: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: – – ממשלה שדואגת לתכנון לטווח קצר, לטווח בינוני, וארוך-טווח.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

חמד עמאר: עד ארבע דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים יקרים בקהל, אני מרימה את הכפפה שהשליך הדובר הקודם ואני אומרת: כל הכבוד.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד לשר האוצר יאיר לפיד על מסיבת העיתונאים אתמול.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד.

שלי יחימוביץ': אנחנו עומדים משתאים ונפעמים מהתוכנית.

פנינה תמנו: יישר כוח.

פנינה תמנו: שכנע אותך בועז.

שלי יחימוביץ': אבל אני רוצה לעשות משהו שאני לא נוהגת לעשות.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לקרוא קטע – אם כבר אנחנו מדברים על עניין הדיור, אני רוצה לקרוא, למחזר.

שלי יחימוביץ': כמו שעשה ראש הממשלה, שחזר על דברים קודמים, אני מבקשת לקרוא קטע מנאום אחר שלי בנושא הדיור: כמה נאומים אנחנו שומעים ממך, אדוני ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': כמה הבטחות.

שלי יחימוביץ': כמה פעמים הבטחת שתוך שנייה – אני מדברת על הדיור, כן?

שלי יחימוביץ': – שתוך שנייה תפרק את הכוחות המרושעים והביורוקרטיים שמפריעים לך לחלק דירה לכל פועל.

שלי יחימוביץ': כמה רפורמות פלא: הפרטת הקרקעות, רפורמת המרפסת, רפורמת הפרגולות, רפורמת התכנון, חוק הווד"לים – חברי פואד, אני מדברת אל ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שאתה רוצה שהוא ישמע אותי.

בנימין בן-אליעזר: אני מתנצל.

אריאל אטיאס: יש עכשיו ותמ"לים.

שלי יחימוביץ': רפורמת המרפסת – – –

אריאל אטיאס: יש עכשיו ותמ"לים, אותו דבר.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': אם אני אחסיר משהו אז אתם תשלימו אותי, אבל אני מבקשת, אדוני היושב-ראש, שזה לא יהיה על חשבון הזמן שלי.

אריאל אטיאס: יש ותמ"לים עכשיו.

שלי יחימוביץ': ותמ"לים.

שלי יחימוביץ': טוב שאתה מעיר לי, חבר הכנסת אטיאס.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת יחימוביץ – – –

שלי יחימוביץ': כן, אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: – – – חוק התכנון והבנייה?

שלי יחימוביץ': אני לא שומעת אותך.

בנימין נתניהו: הצבעת בעד חוק התכנון והבנייה?

שלי יחימוביץ': לא.

בנימין נתניהו: למה – – –

איציק שמולי: אתה יודע למה, אדוני ראש הממשלה?

איציק שמולי: כי פעם נוספת אין שם דיור בר-השגה.

שלי יחימוביץ': אין דיור בר-השגה, אין עוד הרבה דברים.

בנימין נתניהו: – – – היא לא רוצה לקצץ – – –

שלי יחימוביץ': אדוני ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: – – –

שלי יחימוביץ': אדוני ראש הממשלה, חמש שנים אתה ראש ממשלה – –

בנימין נתניהו: בגלל – – –

שלי יחימוביץ': – – ועניין הדיור היה הדגל שלך ב-2009, ב-2011; ומה קיבלנו?

שלי יחימוביץ': ייקור של 50% במחירי דירות.

בנימין נתניהו: – – –

שלי יחימוביץ': ייקור של 50%.

בנימין נתניהו: – – –

שלי יחימוביץ': כמה אפשר להאשים את האופוזיציה?

שלי יחימוביץ': חמש שנים אתה ראש ממשלה.

בנימין נתניהו: למה הצבעת נגד?

בנימין נתניהו: תצביעי בעד, תורידי בעצמך את – – –

שלי יחימוביץ': חמש שנים אתה ראש ממשלה – 50% ייקור במחירי הדירות.

שלי יחימוביץ': ומי אשם?

שלי יחימוביץ': האופוזיציה?

שלי יחימוביץ': באמת, כמה אפשר?

בנימין נתניהו: – – – להגיד.

בנימין נתניהו: תצביעו בעד.

שלי יחימוביץ': קצת יושר אינטלקטואלי, אדוני ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': באמת.

איציק שמולי: הרפורמה להקמת פרגולות.

שלי יחימוביץ': אנחנו אחרי חמש שנים.

שלי יחימוביץ': מילא יאיר לפיד שחושב שהוא כל פעם ממציא את הגלגל מחדש ובורא עולם במסיבת עיתונאים ובהבל פה; אבל אתה אתנו, ראש הממשלה, חמש שנים.

שלי יחימוביץ': היו לך כל כך הרבה הזדמנויות לממש את הדבר הפשוט הזה של קורת גג לראשו של אדם רגיל.

שלי יחימוביץ': אז הנה הרשימה – –

מירי רגב: העיקר שאת עשית המון מהדברים האלה בוועדת הכספים שאת – – –

איציק שמולי: העיקר שאת – – –

שלי יחימוביץ': – – הפרטת הקרקעות; רפורמת המרפסת – –

מירי רגב: כמו בנייה – – –

שלי יחימוביץ': – – רפורמת הפרגולות; רפורמת התכנון; חוק הווד"לים; ועדת טרכטנברג, עם הקריטריונים לדיור בר-השגה, שנמוגה כלא הייתה; מסיבות עיתונאים דרמטיות; המינוי שלא היה ולא נברא של השר לשעבר משה כחלון ליושב-ראש מינהל מקרקעי ישראל ערב הבחירות, עם עוד מסיבת עיתונאים: כחלון יוריד את מחירי הדיור כמו שהוריד את מחירי הסלולר.

שלי יחימוביץ': בית זה סלולר?

שלי יחימוביץ': לא ברור ההבדל בין ההשקעה העצומה – העצומה ביותר אפילו – שמשפחה עושה בימי חייה, משלמת עליה משכנתה חצי מהחיים, מורישה אותה לילדיה אם יש לה מזל ויש לה מה להוריש – לא ברור מה ההבדל בין זה לבין מוצר צריכה, מכשיר סלולר, שמתיישן ברגע שאנחנו קונים אותו ואולי בכלל עוד שתי שניות יהיה גאדג'ט אחר שיחליף אותו?

שלי יחימוביץ': בית לא זורקים ומחליפים.

שלי יחימוביץ': זה מהנאום הקודם, אדוני ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': כל הדברים רלוונטיים.

שלי יחימוביץ': אבל – – –

מירי רגב: עשית כל כך הרבה, שלא פלא שאת ראש האופוזיציה.

שלי יחימוביץ': אבל יש לך ממשיך.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר, לא לכולם יש ממשיכים כאלה.

שלי יחימוביץ': יש לך ממשיך: המחירים ממשיכים לעלות; ההצגות, הגימיקים והבטחות הסרק גם הם נמשכים.

שלי יחימוביץ': ומסיבת העיתונאים אתמול של יאיר לפיד נראתה כאילו הוא אמר לחברים שלו: תביאו לי רעיון, איזשהו משהו שאנשים יבינו ככה שאפשר לכנס עליו מסיבת עיתונאים, שיישמע ממש ממש פיצוץ.

שלי יחימוביץ': ישבו החבר'ה ואמרו: ואללה, יש לנו רעיון.

שלי יחימוביץ': ואז, כמו תמיד, נולדה מסיבת עיתונאים – בכלל, יש תחושה שסוף התהליך הוא מסיבת העיתונאים ובזה נגמר הסיפור.

שלי יחימוביץ': אז נולדה לה מסיבת עיתונאים בוקר בהיר אחד, אחרי ששר האוצר מכנס את ראש הממשלה נתניהו, את שר השיכון – – –

בנימין נתניהו: לא זימן.

שלי יחימוביץ': לא מכנס?

בנימין נתניהו: – – –

יצחק הרצוג: מזמן – – –

אריאל אטיאס: שר האוצר כינס אותה?

שלי יחימוביץ': זה מה שיצא, שהוא ביקש – אם אני טועה אז תקנו אותי – ביקש לזמן פורומים: משרד השיכון, משרד ראש הממשלה, בנק ישראל – – –

מירי רגב: את לא יודעת שראש הממשלה – – –?

שלי יחימוביץ': סליחה, אני מתנצלת, אני מתנצלת.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה ששר האוצר לא מזמן את ראש הממשלה ושראש הממשלה הוא שמזמן את שר האוצר.

בנימין נתניהו: – – – לא נכון מהותית – – –

מירי רגב: אבל זה לא משנה.

מירי רגב: מה זה משנה?

מירי רגב: העובדות לא חשובות – – –

שלי יחימוביץ': לא, אני מתנצלת על כך.

שלי יחימוביץ': לא התכוונתי – – –

בנימין נתניהו: זה בסדר.

שלי יחימוביץ': לא התכוונתי לפגוע בכבודו של ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: לעניינים פעוטים של העובדות – – –

שלי יחימוביץ': אנחנו כבר בפרק לפיד עכשיו.

בנימין נתניהו: – – –

מירי רגב: – – – הטעות שלך.

שלי יחימוביץ': אבל, אדוני ראש הממשלה, אני כבר לא מדברת עליך.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על שר האוצר יאיר לפיד.

בנימין נתניהו: מה לעשות, הוא לא זימן.

שלי יחימוביץ': לא זימן.

חמד עמאר: את צריכה לסיים, בבקשה.

חמד עמאר: הוספתי לך דקה.

שלי יחימוביץ': תודה, אני מסיימת.

שלי יחימוביץ': אז מזומנת לה מסיבת עיתונאים, ובה אנחנו שומעים על אפס מע"מ לרוכשי דירות כאלה וכאלה.

שלי יחימוביץ': עכשיו, תראו את האבסורד – אני אפילו לא אכנס לגופו של עניין: העבודה בצוות המקצועי מתחילה אחרי מסיבת העיתונאים.

שלי יחימוביץ': אתם שמעתם על דבר כזה?

שלי יחימוביץ': אין דבר שיותר מאפיין מהדבר הזה.

שלי יחימוביץ': שלא לדבר על זה שזה בלי עיירות פיתוח, בלי ערבים, בלי חרדים, בלי הומואים, בלי לסביות, בלי רוכשי דירות משומשות.

שלי יחימוביץ': אבל אל תדאגו, ממילא זה לא יצא לפועל.

שלי יחימוביץ': מדובר במסיבת עיתונאים ותו לא.

שלי יחימוביץ': וברשותך, אדוני היושב-ראש, משפט אחרון – –

חמד עמאר: משפט אחרון.

שלי יחימוביץ': – – עם הנופך השוביניסטי הקטן שבשולי האירוע הזה.

שלי יחימוביץ': נגידת בנק ישראל עושה את העבודה שלה, מביעה את הביקורת המקצועית – אגב, כמו יוג'ין קנדל, גם הוא הביע ביקורת, כמו עוד רבים אחרים – ויוצאת הודעה מיוחדת של סיעת יש עתיד נגד נגידת בנק ישראל: "לא ייתכן שמי שעומדת בראש הגוף שכשל בשנים האחרונות בניסיונותיו להוריד את מחירי הדיור, והייתה חלק ממקבלי ההחלטות במשך שנים רבות" – הם לא מזכירים את זה שבראש בנק ישראל עמד סטנלי פישר שקיבל את ההחלטות, כי יש מטרה יותר קלה: הנגידה, האישה.

פנינה תמנו: – – –

שלי יחימוביץ': לא נזכיר את סטנלי פישר, בואו נירה ישר בנגידת בנק ישראל – – –

פנינה תמנו: – – – ללכת למקום הנוח של האישה.

שלי יחימוביץ': – – – "והייתה חלק ממקבלי ההחלטות במשך שנים רבות, תתקוף" – – –

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': שימו לב, "לא ייתכן" שהיא "תתקוף את המהלך האמיץ" – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': – – – "האמיץ של שר האוצר".

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': עוד שנייה ונשתחווה על אומץ הלב.

קריאות: – – –

איציק שמולי: זה כל מה שיש לכם לומר, הנגידה אשמה?

קריאות: – – –

מירי רגב: מפלגת העבודה – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: – – – אין דבר כזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

פנינה תמנו: – – – איזו אישה מסכנה.

שלי יחימוביץ': זה באמת משפט אחרון.

חמד עמאר: משפט אחרון זה כבר – – –

שלי יחימוביץ': אבל לא נותנים לי להגיד אותו, אדוני היושב-ראש.

פנינה תמנו: – – –

חמד עמאר: אני שמעתי אותך בקשב רב, אני חושב שגם ראש הממשלה שמע אותך.

חמד עמאר: את צריכה לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אז סוף ההודעה של יש עתיד – – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: איזו רמה.

שלי יחימוביץ': אבל הם לא נותנים לי לדבר, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: משפט אחרון.

שלי יחימוביץ': "לא ייתכן" שהיא "תתקוף את המהלך האמיץ של שר האוצר שנותן מענה מיידי" – במסיבת עיתונאים – "לזוגות שלא מצליחים לרכוש דירה.

שלי יחימוביץ': – – – החלטת השר היא החלטה נכונה במקום ובזמן הנכון".

שלי יחימוביץ': אני צנצנת אם ידעתם על ההחלטה הזאת שנייה לפני מסיבת העיתונאים – –

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': – – לא היה לכם מושג.

שלי יחימוביץ': לא היה לכם מושג.

שלי יחימוביץ': מייד הודעת גיבוי.

שלי יחימוביץ': אבל מה, מכיוון שזה שוביניסטי ותוקפים רק את הנגידה, שולחים את חברות הכנסת להוציא את ההודעה – כן, המפקד, נבצע, לא נדע על מה, אבל נתקוף את הנגידה; אמרת – אם צריך, בסדר.

שלי יחימוביץ': דירה לא תצא מזה, חברות וחברים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: יש לך עד שש דקות.

חמד עמאר: אני רוצה לברך תלמידים מאוניברסיטת בן-גוריון.

חמד עמאר: ברוכים הבאים.

חמד עמאר: שש דקות, בבקשה.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שר התשתיות, הנגב והגליל, חברי כנסת, אורחים יקרים, אורחים או תלמידים שבמליאה, פרט לאיחולי החלמה לפצועינו שברמת-הגולן, נבקש גם למסור מזל טוב – ואל תיקח לי את זה מהחשבון – לחברת הכנסת ציפי חוטובלי שילדה הבוקר בת.

מירי רגב: איזה יופי, לא ידענו.

מירי רגב: טוב שהבית היהודי יודע לפני – – –

חמד עמאר: מזל טוב גם ממני.

חמד עמאר: אני אוסיף לך על זה דקה.

מרדכי יוגב: על יום ההולדת של עדי קול – – –

ראובן ריבלין: בן או בת?

מרדכי יוגב: מזל טוב גם לעדי קול, חברת הכנסת.

ראובן ריבלין: מה נולד לציפי?

מרדכי יוגב: בת.

חמד עמאר: בת.

חמד עמאר: בת.

מרדכי יוגב: כחבר בקואליציה אני מבקש להתייחס לכמה נושאים – –

חמד עמאר: הוספתי לך דקה.

מרדכי יוגב: – – ובהם החברתי, הביטחוני, הזהות היהודית של העם הזה והמדינה והנושא המדיני.

מרדכי יוגב: שנה מורכבת, לא פשוטה.

מרדכי יוגב: גם דברים שהעלו קודמי, גם התקדמויות – אני מעדיף להתייחס לאתגרים קדימה.

מרדכי יוגב: ראשית, לנושאים החברתיים, שכבר מנו אותם קודמי, אלה שהתקדמו יותר ואלה שעוד דרוש לקדם ולראות בהם יעד.

מרדכי יוגב: נדמה לי, אדוני ראש הממשלה, שהייתי רוצה לראות שני יעדים חברתיים, פרט לזה שציינת, של ירידת האבטלה, והם אכן המשך המאמץ כדי שהנושא של דיור בר-השגה ייראה וימומש – כי עדיין לא גדל ההיצע והוזלו המחירים – להמשיך ולשווק עשרות אלפי יחידות דיור, ואולי גם בכל רחבי ארץ-ישראל, בגליל ובנגב, ביהודה ובשומרון ובכל מקום, במרכז, ואולי גם דרושה בנושא הזה עוד מעורבות של הממשלה שתכפה על הרשויות והקבלנים בנייה של דיור בר-השגה במובן של דירות יותר זולות ואפילו פיקוח על מחיריהן.

מרדכי יוגב: אם מפקחים על מחיריהם של מוצרי מזון, יכול להיות שאם זו כרגע נקודת התורפה, יש צורך גם בזה.

מרדכי יוגב: זה האתגר.

מרדכי יוגב: בתחום קצבאות הילדים – נדמה לי שהממשלה קיצצה תקציב במחצית, ובכך נפגעו משפחות וילדים רבים, בעיקר מהשכבות הבינוניות והחלשות.

מרדכי יוגב: מכיוון שילדים זה שמחה ועתיד האנושות כולה, בוודאי גם עתידו של עם ישראל, אני רואה כיעד חברתי את השבת קצבאות הילדים, אם ניתן היה באופן דיפרנציאלי – הרי שהטיפול בשתי המשימות האלה עוד לפנינו.

מרדכי יוגב: אדוני ראש הממשלה, אני מבקש להתייחס לנושא שליווה אותנו בשנה האחרונה, ובעיקר בעת האחרונה, והוא הגברה מסוימת של מתחים ושסעים שנוצרו בעיקר סביב החוק שאני מעדיף לכנותו "הזכות לשרת", וסביב הדרה של ציבור מסוים מהממשלה, קיצוץ עמוק בתקציביו, יחד עם תחומים נוספים שבהם היה ניסיון להדיר ציבור זה או אחר מהנחות בארנונה או במעונות.

מרדכי יוגב: גם ההתעקשות הלא-מובנת – ואני מדבר על הציבור החרדי, על האי-נכונות להתגמש בסעיפים מסוימים בחוק של "הזכות לשרת" – לדעתי הייתה מיותרת ותרמה בעיקר למתחים ולשנאת חינם, לא בהכרח לתועלת תכלית החוק.

מרדכי יוגב: ואני מאלה שסבורים שאין מי שפטור משירות בצה"ל, אבל לא בחקיקה כפייתית נצליח לעודד גיוס של צעירים חרדים.

מרדכי יוגב: את זה נמשיך, תוך הערכה לעולם התורה, בהסכמות וביצירת אמון בין צה"ל לציבור החרדי.

מרדכי יוגב: הדרה של ציבור מסוים זה או אחר, אם אלו החרדים ואם איזו מפלגה אחרת, הייתה שייכת לתופעה שהייתה עד 1967 – ממשלות בלי חרות ובלי מק"י.

מרדכי יוגב: אני סבור שזו משימה לצרף כל מפלגה שניתן לקואליציה ולעמוד יחד מאוחדים יותר ואיתנים יותר, הן מבפנים והן כלפי חוץ, מול כל המשימות והאתגרים, להמשך בניין עם ישראל בארצו.

מרדכי יוגב: במישור הביטחוני אני מבקש להעלות שני נושאים בפניך, אדוני ראש הממשלה.

מרדכי יוגב: האחד הוא הקיצוץ התקציבי בתקציב הביטחון, שאני מודע לו היטב כחבר ועדת החוץ והביטחון, ואני סבור שקיים כרגע פער שעלול להעמיק בשנים הקרובות, 14', 15', 16', בין ההישג המבצעי שבו אנו נדרשים לעמוד, שבו צה"ל נדרש לעמוד, לבין כשירותו, ואני מדבר על הפגיעה באימונים של המערך הסדיר ומערך המילואים, פגיעה שעלולה להיות חמורה ולהביא חס ושלום לאובדן של חיי אדם בחזית ובעורף.

מרדכי יוגב: אימון הכוחות ומוכנותם הם אבן יסוד ראשונה בביטחון מדינת ישראל, ואני חושב שצריך להגדיר את הכושר המבצעי המינימלי שנדרש לחיילים בפרט ולכוחות בכלל, ולראות שלצה"ל תהיה היכולת להכין את כוחותיו ולעמוד במשימותיו לנצח ולהגן על עם ומדינת ישראל.

מרדכי יוגב: עדיין בתחום הביטחון, נושא שגם מסרתי לך בו נייר עמדה, בנושא מיקומו של המשרד להגנת העורף.

מרדכי יוגב: האיומים על מדינת ישראל השתנו, וכיום במדרג השני, לאחר האיום הגרעיני, שאני חושב שאתה מטפל בו היטב, נמצאים אותם עשרות אלפי טילים ורקטות בידי ה"חיזבאללה" בלבנון ובידי ה"חמאס" בעזה – והן יכולות להיפגש זו בדרכה של זו ואולי לנטרל זו את זו מעל שמיה של תל-אביב.

מרדכי יוגב: על כן חשוב להיערך למצבי החירום הללו.

מרדכי יוגב: לא אאריך בסוגיה הזאת, רק אומר לך ממעט ניסיוני, כעמדה מקצועית: חיוני שהמשרד הזה יחזור ויהיה משרד שחונה במשרד הביטחון תחת שליטה אחודה אחת.

מרדכי יוגב: לא ארחיב בנושא.

מרדכי יוגב: במישור הזהות היהודית של עמנו ומדינתנו – למרות אלפיים שנות גלות ופיזור עולמי, זכינו לחזור לארצנו ולהיות כאן עם אחד.

מרדכי יוגב: זה איננו פשוט.

מרדכי יוגב: שמר על זה סטטוס-קוו דתי-הלכתי, משך אלפי שנים.

מרדכי יוגב: בשנה האחרונה – ואני פונה גם לחברי מהקואליציה – היינו עדים לגל של מאמצי חקיקה בשם זכויות הפרט, שאינני בוחל בהם – לשנות את מוסד וכללי הנישואים והגירושים, תנאי הגיור ועוד, שלא בהכרח בהסכמת הרבנות הראשית לישראל.

מרדכי יוגב: לפרטים צריך לתת מענה ולמצוא תשובות, אבל אסור שיוזמות חקיקה אלו יפגעו בצביונם היהודי-ציבורי של העם והמדינה.

מרדכי יוגב: אסור שנפרוץ את המסגרת היהודית ששמרה עלינו אלפי שנים, זו הקובעת שהרבנות הראשית לישראל היא שתקבע מסגרת הלכתית בנושאים הללו; מסגרת שמאפשרת ותאפשר לנו להיות עם אחד לנצח, ולא חס וחלילה להיות שני עמים עם ספרי יוחסין במדינה אחת.

מרדכי יוגב: זו אחריות שלעתים דווקא ראש הממשלה מבין טוב מאחרים, בעת שאחריות הדורות על כתפיו במשמרת הזאת.

מרדכי יוגב: אני מבקש לדבר על נושא נוסף, הוא הנושא המדיני.

מרדכי יוגב: אומנם קיימים איומים וחרמות מצד אומות העולם, ואף בראשן מצד ידידתנו ארצות-הברית, מצד נשיאה ומצד מזכיר המדינה, שלוחצים עלינו לנשלנו מארצנו ולהשיבנו לאותם גבולות שכונו על-ידי שר החוץ המיתולוגי של ישראל אבא אבן, "גבולות אושוויץ".

מרדכי יוגב: יש כאלה שחושבים שלא חשוב של מי הארץ הזאת ומה היה עברנו.

מרדכי יוגב: אנחנו מזכירים תמיד את אמרתו של שר החינוך לשעבר יגאל אלון, איש מפלגת העבודה: עם שאינו יודע את עברו, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל.

מרדכי יוגב: עברנו ידוע וכתוב בספר הספרים זה 3,800 שנה: ציווי לאבינו הראשון – לך לך מארצך אל הארץ אשר אראך, אעשך לגוי גדול וכו'.

מרדכי יוגב: עם מיוחד עם שליחות מיוחדת בארץ מיוחדת, להיות לאור וטוב לעולם כולו.

מרדכי יוגב: ואתה, בנאומיך, גם בזה האחרון, יודע טוב ממני ומזכיר מדי פעם – כולנו יודעים – את נפלאות המדע, הטכנולוגיה, החקלאות, הכלכלה של מדינת ישראל, בעיקר את סולם הערכים הישראלי.

מרדכי יוגב: גם בנתוני המציאות, יש גם כיום רוב יהודי של 66% – –

חמד עמאר: צריך לסיים, בבקשה.

מרדכי יוגב: – – בין הים התיכון לירדן, ללא רצועת-עזה – רוב הגדל משנה לשנה ומבטיח גם את עתידנו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

מרדכי יוגב: בנושא הזה של הקשר המיוחד הזה בין עם ישראל לארצו, מול כל המציאויות, אני חושב שעל הממשלה להקים מערך הסברה ישראלי ובין-לאומי שיבהיר את הקשר העמוק והנצחי הזה, לנו עצמנו ולאומות העולם כולן.

מרדכי יוגב: 20 עמים ערביים בכל המרחב של המזרח התיכון, אבל בארץ-ישראל המערבית, בין הים התיכון לירדן, מעולם לא הייתה מדינה פלסטינית ולעולם גם לא תהיה כאן מדינה פלסטינית.

מרדכי יוגב: בארץ-ישראל בין הים התיכון לירדן תיכון מדינה יהודית דמוקרטית אחת, היא מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: שלא לדבר על הנימוקים הביטחוניים הרואים נכוחה את המציאות שבה רשות המחנכת להשמדת ישראל, או ה"חמאס", ישלטו חס ושלום בגבעות השולטות על גוש-דן או על נמל התעופה בן-גוריון.

מרדכי יוגב: אני לא מציע לאף אחד מידידי מהשמאל לקנא באנשי הדרום, שזוכים לשמוע חדשות לבקרים את אזעקות "צבע אדום" – לשמוע אותן גם באזור גוש-דן, או למגן את כל מוסדות החינוך בכל מרחב השפלה מפני קסאמים.

מרדכי יוגב: אין לי זמן לצטט באופן תמציתי מהספר המצוין אשר כתבת, "מקום תחת השמש", שאם אין ליהודים זכות ישיבה בחברון ובבית-אל, אין להם זכות ישיבה בחיפה וביפו; תשובתו הידועה של שמעון החשמונאי: "לא ארץ נוכרייה לקחנו"; וכך גם שבלי השטחים ישראל המגומדת תהיה יעד מפתה, וכל אוכלוסייתה תהיה נתונה בסכנה.

מרדכי יוגב: אני מדלג רבות: זה אינו איום טקטי גרידא, אלא איום אסטרטגי ראשון במעלה על קיומה של מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: התביעה להקמת מדינה פלסטינית מנוגדת ניגוד מוחלט לחתירה לשלום-אמת, היא מבטיחה אי-יציבות וסכסוך מתמיד ובסופו של דבר מלחמה בלתי נמנעת, וכו' וכו'.

מרדכי יוגב: אדוני ראש הממשלה, ציטטתי את דבריך.

מרדכי יוגב: שום דבר בתנאים הבין-לאומיים לא השתנה מאז כתבת את ספרך, למעט "החורף הערבי" – והזכרת את זה בדבריך – המחזק את הטיעונים שלך עצמך נגד מדינה פלסטינית.

מרדכי יוגב: אני סבור, ברור לי, שאסור לנו להיות האשמים, אבל גם ברור לי שצריכה להיות לנו במגירה החלופה המדינית האמיתית, שהיא "שלום בשטח", בריבונות ובאחריות ביטחונית ישראלית בין הים התיכון לירדן, שבה תיכון מדינה יהודית אחת, דמוקרטית, והמיעוט הערבי יחיה פה טוב יותר מבכל מדינה ערבית שכנה.

מרדכי יוגב: אבקש לסכם את דברי.

מרדכי יוגב: לאחר שנה מורכבת ולא פשוטה שאני משוכנע שעברה עלינו וגם עליך באתגרי הפנים והחוץ, ולומר שהאתגרים לשנה הבאה עלינו לטובה הם לחזק את החברה בישראל, שלהרבה יותר משפחות יהיה דיור בר-השגה, להשיב את קצבאות הילדים, לחזק את אחדותנו ולצרף לקואליציה כל מפלגה שניתן, כדי לעמוד איתנים יותר מבפנים וחזקים יותר כלפי חוץ מול כל האתגרים, לחזק את ביטחוננו באימון ומוכנות הכוחות והיערכותנו להגנה על העורף ולשמר ואף לחזק את הזהות היהודית, את מוסד המשפחה היהודית ואת המסגרות ששימרו את שלמות עמנו עד היום ולנצח נצחים.

חמד עמאר: תודה רבה.

מרדכי יוגב: משפט אחרון.

מרדכי יוגב: אדוני ראש הממשלה, הלחץ הבין-לאומי והקשיים מבית אכן אינם פשוטים, הם מורכבים, אך אני סמוך ובטוח שאם לעת כזאת נבחרת לעמוד בראשות ממשלת עם הנצח, עם ישראל, תמשיך ותעמוד איתן ונאמן לאמונת אבותיך לשלמות וחיזוק החברה בישראל, שלמות עמנו וארצנו וביטחון מדינתנו.

מרדכי יוגב: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אריה דרעי.

חמד עמאר: עד שש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני ראש הממשלה, שרים, יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, קשה במסגרת שש דקות להגיד את כל מה שיש לנו על הממשלה בשנה האחרונה ומה שהיא עשתה.

אריה מכלוף דרעי: אני אשתדל, ראש הממשלה, כפי שעשיתי עד היום, חלילה וחס – מראש אני מתנצל, אני לא מתכוון לפגוע אישית.

אריה מכלוף דרעי: אין זו דרכי ואני לא מתכוון לפגוע אישית, אבל אני חייב לומר שאני נציג של תנועה, יושב-ראש תנועה, ואני חייב לומר את אשר על לבי.

אריה מכלוף דרעי: גם אם לא רצית בכך, אדוני ראש הממשלה, ואני מאמין שלא רצית בכך, אבל אחרי 65 שנות המדינה – תנועת הליכוד בראשותו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, הצליחה להחזיר והצליחה לחבר את הציבור החרדי, שבתקופת מפא"י ההיסטורית היה בחוץ ומנודה כמעט; הצליחה להחזיר אותו ולחבר אותו לציבוריות הישראלית.

אריה מכלוף דרעי: זה היה אולי אחד מההישגים הגדולים, אחד משני הישגים גדולים של מנחם בגין, זיכרונו לברכה: לחבר את החרדים בחזרה לציבור הישראלי ולתת לשכבות החלשות את התחושה שהם חלק מעם ישראל, ובשביל הממשלה בראשותו והליכוד בראשותו של בגין הם בנים, הם אזרחים שווי זכויות.

אריה מכלוף דרעי: הממשלה עשתה ככל יכולתה בזמנו כדי לחבר את הציבורים הללו.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אמרתי, ראש הממשלה, גם אם אתה לא רצית בכך, בשנה האחרונה הממשלה בראשותך הצליחה – לצערי – למחוק את כל ההישג של מנחם בגין באופן טוטלי ומוחלט.

אריה מכלוף דרעי: הצלחתם לתת תחושה לציבור החרדי שאנחנו אזרחים לא רצויים במדינת ישראל, שהממשלה הזאת לא רק בגלל סיבות פוליטיות לא הצליחה להכניס אותם פנימה, אלא כל שבוע כאילו יושבת מועצת חכמי הממשלה וחושבת איך להזיק לחרדים, איך לקפח אותם ואיך לפגוע בזכויותיהם.

אריה מכלוף דרעי: עדיין לא התאוששנו מהצעת החוק המיותרת, המתריסה, המזיקה לאינטרס של הצבא, לאינטרס של מדינת ישראל, לא לחרדים – הצעת חוק הגיוס, כשאתה יודע בדיוק שהסנקציות הפליליות האלה יגרמו לכך שגדולי התורה וחכמי התורה יעמדו ולא ייתנו לאף אחד ללכת לשירות אזרחי או לצבא.

אריה מכלוף דרעי: החזרתם אותנו 15 שנה אחורה.

אריה מכלוף דרעי: לא רק שעוד לא התאוששנו מזה – ואנחנו מנסים לחשוב איך מורידים את גובה הלהבות – ואנחנו קמים אתמול עם כותרת ענקית.

אריה מכלוף דרעי: זו הבשורה שיש לכם לתת לנו?

אריה מכלוף דרעי: שזוג צעיר, אם הוא חרדי או אם הוא ערבי, הוא לא יקבל את אותה זכות שיקבל – אני בעד לתת עדיפות למשרתים בצבא.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר את זה בגלוי: מי שמשרת בצבא, זכותה של המדינה לתת לו יותר, הן בנושא האקדמיה, הן בנושא דיור.

אריה מכלוף דרעי: שייתנו לו.

אריה מכלוף דרעי: אבל מצד אחד להעביר סנקציות פליליות, ומצד שני ללכת, באותו שבוע, ולהפלות ציבורים כל כך גדולים?

אריה מכלוף דרעי: זה לא יעבור – אני גם רואה לפי פניך.

אריה מכלוף דרעי: זה לא יעבור גם בבית-המשפט.

אריה מכלוף דרעי: מזל שהערבים נמצאים אתנו, כך שגם בית-המשפט לא יקפח את החרדים.

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: אל תיפגעו, אל תיפגעו.

אריה מכלוף דרעי: מה אני יכול לעשות?

אריה מכלוף דרעי: הפעם אתם עוזרים לנו.

אריה מכלוף דרעי: מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: בסדר, אתם עוזרים לנו.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר: אבל למה?

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד, אדוני ראש הממשלה, שנה שלמה אנחנו משתתפים בצערך.

אריה מכלוף דרעי: מה אתה יכול לעשות?

אריה מכלוף דרעי: אתה לא אשם.

אריה מכלוף דרעי: אבל כמה אנחנו יכולים להמשיך ולשמוע את הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: כמה אנחנו יכולים לשמוע את זה?

אריה מכלוף דרעי: כל שבוע – אני לא רוצה למנות את כל מה שקרה בממשלה בשנה האחרונה, עם העלאת המע"מ, עם העלאת מס החברות, עם קצבאות הילדים – –

יצחק וקנין: עם תקציב הישיבות.

אריאל אטיאס: – – – העמותות.

אריה מכלוף דרעי: – – עם ביטול המענקים בפריפריה.

אריה מכלוף דרעי: כשהשר אריאל אטיאס הציע בזמנו לבטל את המע"מ, והייתה הצעת חוק של חברי כנסת של ש"ס – בשום אופן שבעולם, אסור, זו הצעה גרועה ביותר, זה יעלה את הביקוש.

אריה מכלוף דרעי: היום הכול עובר, ואנחנו, לצערי הרב, אדוני ראש הממשלה – אני רוצה להגיד, אני שוב חוזר: אל תיפגע באופן אישי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מתכוון לזה, אני מעריך ומוקיר אותך, אבל הממשלה בראשותך – וזה לא יעזור, אתה ראש הממשלה, כמו שסילבן שיושב כאן – איך הרב עובדיה, מרן, היה קורא לו? הרב ש"ס, סילבן שלום.

אריה מכלוף דרעי: אלה ראשי התיבות של שמו.

אריה מכלוף דרעי: אבל עם כל הכבוד, הממשלה בראשותכם, הממשלה שלכם, לקחה את שני הציבורים הכי יקרים שהיו לליכוד – החרדים והשכבות החלשות – וניתקה אותם, התנתקה מהם.

אריה מכלוף דרעי: לא יעזור שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: לכן כשאנחנו אומרים שאנחנו, לצערי הרב, כבר לא מרגישים חלק מהציבור שלכם, מציבור הימין, זה לא כי יש לנו – אתם פשוט הרחקתם אותנו, אתם לא רוצים אותנו, וחיינו קודמים.

אריה מכלוף דרעי: לכן אמרתי, ואני חוזר ואומר: המשימה שלנו, לצערי הרב, זה להפיל את הממשלה הזאת וליצור אלטרנטיבה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: לא יעזור.

אריה מכלוף דרעי: אתם לא רוצים אותנו, אתם דחיתם אותנו.

אריה מכלוף דרעי: אתה לא עושה את זה מתוך רצון, אתה נותן לזה לקרות.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, השותפים שלך, שלא נמצאים כאן, סביב השולחן הזה, לא מעניין אותם שום דבר חוץ מלגרום לשנאה ולהתרסה ולהתרחקות, ולנסות לקטב את העם הזה.

אריה מכלוף דרעי: לא מספיק יש לנו אויבים מסביב, אתם גורמים לקיטוב הנורא הזה.

אריה מכלוף דרעי: גם חוק הגיור, שאתם מנסים להעביר היום, תאמינו לי שזה לא יפגע בציבור החרדי כהוא-זה; הבן שלי והבת שלי, אני לא צריך לדאוג להם.

אריה מכלוף דרעי: גם הבת של מוטי יוגב, לא צריכים לדאוג לה, והבן שלו.

אריה מכלוף דרעי: אבל בגלל הערבות ההדדית – מה מחבר אותנו כאן?

אריה מכלוף דרעי: מחבר אותנו עדיין הסטטוס-קוו הרגיש הזה, שאנחנו חיים יחד תחת רבנות אחת, תחת בית-דין אחד.

אריה מכלוף דרעי: ותמיד, אדוני ראש הממשלה, הדיינים והרבנים שלנו עושים מאמצים עליונים כדי למתוח את החבל הזה כמה שיותר.

אריה מכלוף דרעי: מי שיודע כמה מרן הרב עובדיה יוסף עשה מאמצים עליונים כדי לתת הכשר לגיורים בצבא.

אריה מכלוף דרעי: הוא ממש לקח על כתפיו מה שאף אחד אחר לא היה מוכן לקחת.

אריה מכלוף דרעי: ואתם הולכים לפרום את זה, לצערי הרב, בגלל שיקולים של דילים, של חוקים של שבוע שעבר – הבטחנו ליש עתיד, ויש עתיד הבטיחה לבית היהודי, והבית היהודי הבטיח לישראל ביתנו, ותמורת כל הדברים הללו – עוד נתק.

אריה מכלוף דרעי: מה תגרמו בכך, שיקימו רבנות אלטרנטיבית?

אריה מכלוף דרעי: שיתחילו פה פנקסי קהילות?

אריה מכלוף דרעי: שמחר בבוקר כל אחד יתחיל לבדוק מי נתן הכשר למי?

אריה מכלוף דרעי: למה אנחנו רוצים להגיע?

אריה מכלוף דרעי: זה ההישג הגדול של הממשלה בשנה האחרונה: קיטוב, שנאה, התרסה, לצערי הרב, ובעיקר תחושה לנו – ציבור גדול מאוד – שאנחנו, לצערי הרב, כבר לא אזרחים רצויים; שהממשלה בראשות

אריה מכלוף דרעי: כם לא רוצה אותם, ולכן אין לנו ברירה אחרת, חיינו קודמים, ואנחנו חייבים לדאוג לציבור שלנו, וכך נעשה.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, אני שמעתי אותך כאן קודם במליאה מדבר על תהליך השלום, או על "התהליך", כמו שקראת לזה, ואמרת – אני מצטטת: "תהליך לא בכל מחיר.

זהבה גלאון: אנחנו גמישים בקשר לכניסה למשא-ומתן, אבל לא בנוגע לעמדות יסוד".

זהבה גלאון: "יש לנו קווים אדומים", אמרת כאן.

זהבה גלאון: ואני הקשבתי לקווים האדומים שלך, ואני מסתכלת על התהליך שאתה מנהל, אדוני ראש הממשלה, ואני אומרת: זה בוודאי לא משא-ומתן.

זהבה גלאון: זה מסע של דחיינות, התבכיינות והתקרבנות.

זהבה גלאון: חמש שנים זה מה שאתה עושה.

זהבה גלאון: אתה מנפק לנו איזשהו מסע של הססנות.

זהבה גלאון: כשאני מסתכלת מי עלה כאן קודם לדוכן: אופיר אקוניס, הדני-דנונים, הבוגי-יעלונים, ואז אני תוהה – דיברת על האם יש פרטנר, ואני תוהה, אדוני ראש הממשלה, האם בכלל אתה פרטנר.

זהבה גלאון: אני ממש לא סגורה על זה, אני חייבת לומר, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אתה נזפת במליאת הכנסת, אדוני ראש הממשלה, על ההתנהגות שלה כשבאים לכאן אורחים, והתייחסת במיוחד להתנהלות של האופוזיציה בביקורו של דייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה.

זהבה גלאון: על מה בדיוק אתה מתפלא?

זהבה גלאון: איזו דוגמה אנחנו נותנים לעולם בחוקי המשילות האלה?

זהבה גלאון: וכשאתה עומד כאן, על הדוכן, ואתה אומר לדייוויד קמרון את הדבר הבא, אני מצטטת: זו לא שאלה של נרטיבים, יש אמת היסטורית אחת – אני חייבת לומר שאחרי ששמעתי אותך אומר: זה לא שאלה של נרטיבים, יש אמת היסטורית אחת, הבנתי – – –

בנימין נתניהו: – – –

זהבה גלאון: זה מה שאמרת.

זהבה גלאון: אני מצטטת.

זהבה גלאון: עד כאן אני מדייקת.

בנימין נתניהו: יש אמת היסטורית אחת.

זהבה גלאון: יש אמת היסטורית אחת.

זהבה גלאון: כשאני שמעתי אותך אומר את זה, אדוני ראש הממשלה, אני הבנתי למה אתה לא מקדם שלום, ולמה אתה לא פרטנר, ואני רוצה להגיד לך משהו בהקשר הזה.

בנימין נתניהו: כי יש אמת היסטורית אחת.

זהבה גלאון: אז אני רוצה להגיד לך על זה משהו.

זהבה גלאון: אני חולקת עליך.

בנימין נתניהו: שיש אמת היסטורית אחת?

זהבה גלאון: אני מתקרבת לזה.

זהבה גלאון: אתה תראה למה אני מתכוונת.

זהבה גלאון: בשביל לקדם שלום, אדוני ראש הממשלה, צריך קודם כול להכיר בזה שיש צד פלסטיני לסכסוך.

זהבה גלאון: כי אחרת עם מי בדיוק אתה עושה שלום?

בנימין נתניהו: בטח שאני מכיר בזה.

זהבה גלאון: ולצד הזה יש נרטיב, ויש לו היסטוריה, ויש לו זכות להגדרה עצמית – –

בנימין נתניהו: – – –

זהבה גלאון: – – ואת זה אתה לא מקבל, אדוני ראש הממשלה.

זהבה גלאון: אתה לא מקבל.

זהבה גלאון: כי מי שאומר "יש אמת היסטורית אחת" מסרב לקבל את הזכות להגדרה עצמית של הצד השני.

בנימין נתניהו: אפשר הערה קטנה?

זהבה גלאון: בוודאי.

זהבה גלאון: בכבוד.

בנימין נתניהו: זה שיש צד פלסטיני מ-1947 ודאי שאני מקבל.

בנימין נתניהו: אבל זה שבאים ואומרים לי שבית-המקדש לא היה כאן, ובוודאי אם הוא היה כאן הוא לא היה בית-המקדש של היהודים, ושהיו פה פלסטינים לפני 3,500 שנה – זה פשוט לא נכון.

בנימין נתניהו: עכשיו, האמת ההיסטורית הזאת מסולפת.

בנימין נתניהו: אני אומר, יש אמת היסטורית אחת – –

עיסאווי פריג': – – –

בנימין נתניהו: – – יש נרטיב שלא מבוסס – – – מה רע בזה?

בנימין נתניהו: למה את צריכה להיכנס לזה?

בנימין נתניהו: את יודעת את העובדות ההיסטוריות – –

מוחמד ברכה: גם בהיסטוריה הוא לא טוב.

עיסאווי פריג': – – –

בנימין נתניהו: – – את לא צריכה להתייצב עם השקר הזה.

בנימין נתניהו: תתייצבי עם האמת.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אדוני, אם יש משהו אחד שאתה טוב בו – אתה עושה את זה שנים בתפקידך כראש ממשלה – זה לשכתב את ההיסטוריה.

זהבה גלאון: אתה מצוין בזה, אדוני ראש הממשלה – –

בנימין נתניהו: אני המצאתי את התנ"ך?

זהבה גלאון: – – אתה מצוין בזה.

זהבה גלאון: אני הקשבתי לך קשב רב – –

בנימין נתניהו: – – – אני המצאתי את התלמוד?

זהבה גלאון: כן, אתה משכתב את ההיסטוריה.

בנימין נתניהו: – – – המצאתי את יוספוס פלביוס?

אילן גילאון: – – –

זהבה גלאון: אני לא מדברת על – –

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני מוסיף לך דקה.

זהבה גלאון: אני לא מדברת על יוספוס פלביוס – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אבל אני לא יכולה לדבר ככה.

חמד עמאר: את כבר מדברת שלוש דקות.

זהבה גלאון: לא, ממש לא.

חמד עמאר: אני הוספתי לך דקה.

זהבה גלאון: לא, ממש לא, אדוני.

זהבה גלאון: אני מתייחסת בכבוד לראש הממשלה, אני רוצה להשיב לו.

זהבה גלאון: ראש הממשלה מנהל דיון עם המליאה, אני רוצה להתייחס אליו.

בנימין נתניהו: אני המצאתי את התורה?

בנימין נתניהו: אני המצאתי את כל זה?

בנימין נתניהו: נו, באמת, מה את רוצה, שאני אראה לך את מצבת מישע?

בנימין נתניהו: – – –

זהבה גלאון: אני אגיד לך מה אני רוצה.

זהבה גלאון: אני רוצה שתהיה אמיץ, שלא תהיה הססן – –

בנימין נתניהו: אמרת לי שאני ממציא את הנרטיב.

זהבה גלאון: – – שלא תהיה שבוי מדי ביריב-לוינים והגלעד-ארדנים והבוגי-יעלונים.

זהבה גלאון: אני רוצה שתהיה אמיץ, שתקבל החלטות אמיצות – –

בנימין נתניהו: – – –

זהבה גלאון: – – שלא תקבע קווים אדומים – – –

גלעד ארדן: – – –

בנימין נתניהו: זהבה, תעני לי עוד הפעם.

בנימין נתניהו: אני אומר לך, אני בעניין הזה של הנרטיב לא סתם אמרתי.

בנימין נתניהו: פשוט הגיע הזמן – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אני לא שומעת אותך.

בנימין נתניהו: יש בינינו ויכוח.

בנימין נתניהו: מקובל.

בנימין נתניהו: יש בינינו הרבה ויכוחים, מה לעשות, לגבי ההווה והעתיד.

בנימין נתניהו: אבל אי-אפשר לשנות את העבר.

יצחק הרצוג: אין מחלוקת על זכותנו – – –

בנימין נתניהו: אי-אפשר לשכתב את העבר, ואנחנו איננו משכתבים את העבר – –

אילן גילאון: – – –

תמר זנדברג: – – – אנחנו לא רוצים להיות כובשים.

בנימין נתניהו: – – לא העבר התנ"כי, ולא הפוסט-תנ"כי, ולא מה שקרה בארץ-ישראל במאה ה-19 – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – ולא מה שקרה במאה ה-20.

בנימין נתניהו: אי-אפשר לשכתב את העבר.

בנימין נתניהו: אפשר להתווכח על העתיד.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, עם הרבה הערכה והרבה כבוד – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אדוני, אף אחד לא חולק על כך שיש לנו זכות להגדרה עצמית, ושמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי ושל כל אזרחיה.

זהבה גלאון: לכן הדרישה שלך מהפלסטינים להכיר בנו כמדינה יהודית – מה, זה הפך להיות סלע קיומנו פתאום, הדרישה הזאת?

זהבה גלאון: זה נועד רק לטרפד את המשא-ומתן ולהציג את הפלסטינים כסרבנים.

זהבה גלאון: כן, ממתי אנחנו צריכים שהפלסטינים יגדירו אותנו?

זהבה גלאון: אני שואלת אותך – – –

גלעד ארדן: שיכירו – – –

זהבה גלאון: אל תפריע לי עכשיו.

גלעד ארדן: – – – תדרשי – – – אם תהיה בעיה אז שיכירו.

זהבה גלאון: אדוני, הפלסטינים – – – אני לא יכולה לדבר.

עיסאווי פריג': – – –

זהבה גלאון: אדוני, לא אמרתי שני משפטים ברצף.

זהבה גלאון: תודה.

בנימין נתניהו: תתרגלי איך זה להיות זה ראש ממשלה.

זהבה גלאון: אני מוכנה להתחלף אתך, דרך אגב.

זהבה גלאון: בוא נעשה את ההסדר הזה.

חמד עמאר: בואו ניתן לחברת הכנסת זהבה גלאון דקה שלמה – –

בנימין נתניהו: – – –

חמד עמאר: – – שהיא תגיד את כל מה שיש לה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בואו לא נפריע לה.

זהבה גלאון: אדוני, אני שואלת את זה באמת.

זהבה גלאון: אני לא מצליחה להבין את ההתעקשות הזאת שלך, למעט העובדה שאתה מבקש להכניס איזה עז.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד ככה – זאת בדיחה, בדיחה עצובה.

זהבה גלאון: אני אומרת ככה – הרי אין כלום מאחורי הדרישה הזאת.

זהבה גלאון: למה היא עצובה?

זהבה גלאון: ככה, אנחנו לא צריכים להקשיב למה שאומר ג'ון קרי, שזאת טעות שמדינת ישראל תתעקש על הדרישה הזאת?

זהבה גלאון: מה, מדינת ישראל תהיה מדינה יהודית בזכות ההכרה של הפלסטינים?

זהבה גלאון: היא תהיה מדינה יהודית רק אם רוב האזרחים שגרים בה יהיו מעוניינים שהיא תהיה כזאת.

זהבה גלאון: אם יהיה רוב דמוקרטי שירצה ששבת תהיה יום המנוחה, ואם יהיה רוב שירצה שידברו כאן עברית, ואם תהיה כאן קבוצה גדולה מאוד של אנשים – – –

בנימין נתניהו: למה, את בעד מדינה פלסטינית בנגב?

בנימין נתניהו: את בעד מדינה פלסטינית בגליל?

זהבה גלאון: לא, אדוני היושב-ראש, אני בעד מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: את בעד שיבת הפליטים?

זהבה גלאון: לא, אני אגיד – – –

בנימין נתניהו: אז כל זה כלול במושג "מדינת הלאום".

זהבה גלאון: לא, אדוני, לא.

זהבה גלאון: הדרישה להכרה – – –

בנימין נתניהו: אני אקל עלייך: מדינת לאום של העם היהודי – מה רע בזה?

בנימין נתניהו: מדינת לאום של העם הפלסטיני כן, ומדינת לאום של העם היהודי לא?

תמר זנדברג: – – –

עפו אגבאריה: – – –

זהבה גלאון: יש לי הצעה, אדוני.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, יש לי הצעה: מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית, היא מדינה ריבונית, חיים בה יהודים וחיים בה ערבים, ולכן הדרישה שלך מהפלסטינים – אתה לא אומר להם: תכירו במדינת ישראל כמדינת הלאום, מדינה יהודית ודמוקרטית.

זהבה גלאון: אתה אומר: מדינה יהודית.

בנימין נתניהו: לא, לא, לא.

זהבה גלאון: לא במקרה אתה אומר את זה.

בנימין נתניהו: לא, לא, לא.

בנימין נתניהו: את טועה.

בנימין נתניהו: בפועל, את טועה.

זהבה גלאון: בוא תעמיד אותי על טעותי.

בנימין נתניהו: רגע, ובנוסח הזה את מוכנה להתייצב?

בנימין נתניהו: – – –

זהבה גלאון: אני רוצה שתגדיר את מדינת ישראל: "מדינתו של העם היהודי ושל כל אזרחיה".

תמר זנדברג: – – –

בנימין נתניהו: את מוכנה להכיר בתביעה – – –

זהבה גלאון: זו מדינה של יהודים ושל ערבים.

בנימין נתניהו: זה מאוד חשוב.

בנימין נתניהו: עזבו רגע את – – –

זהבה גלאון: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: זה מאוד חשוב: אם אנחנו נוכל לייצר הסכמה לאומית רחבה – לא מוחלטת – שהפלסטינים שמבקשים מאתנו להכיר במדינת הלאום של העם הפלסטיני – –

עפו אגבאריה: מדינה פלסטינית – – –

בנימין נתניהו: – – יכירו במדינת הלאום של העם היהודי.

ישראל אייכלר: אין לאום יהודי.

בנימין נתניהו: סליחה.

קריאה: יש לאום יהודי.

ישראל אייכלר: אין לאום כזה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת שם, להירגע בבקשה.

חמד עמאר: בלי מחיאות כפיים.

בנימין נתניהו: – – – אם היינו מקבלים, לא אמרתי הסכמה מוחלטת, אמרתי הסכמה רחבה, זה מאוד יעזור.

זהבה גלאון: אני מבקשת להגן על ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אני רוצה לדעת אם התשובה היא כן.

בנימין נתניהו: אם התשובה היא כן, זה מצוין.

בנימין נתניהו: זה דבר גדול מאוד.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אני אשיב.

בנימין נתניהו: ואם את לא רוצה להשיב לי כאן כי את לא רוצה, אז נדון בזה בנפרד.

זהבה גלאון: אני אשיב.

בנימין נתניהו: זה דבר גדול.

חמד עמאר: אני מבקש לסיים.

חמד עמאר: אני מבקש, יש לך שלוש דקות, את פה כפול זמן.

חמד עמאר: אני מבקש לסיים.

זהבה גלאון: אדוני, אני מתייחסת בכבוד לראש הממשלה.

חמד עמאר: גם אני מתייחס מאוד בכבוד, גם לראש הממשלה, גם אלייך.

חמד עמאר: אני מבקש שתסיימי.

זהבה גלאון: אני אסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

קריאות: – – –

אבישי ברוורמן: זה הדיון הכי משמעותי – – –

עיסאווי פריג': זה לב-לבו של השיח.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, זה לב-לבו של השיח.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי.

חמד עמאר: בבקשה, משפט אחרון ואת מסיימת.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אתה אכן מאתגר אותי.

זהבה גלאון: אני אומרת לך מה עמדתי, מה עמדתה של מרצ ב-20 השנים האחרונות ביחס להגדרתה של מדינת ישראל: מדינתו של העם היהודי ושל כל אזרחיה; מדינה עם אופי יהודי שלוקחת בחשבון שיש כאן גם מיעוטים אחרים.

זהבה גלאון: וכשאתה לא תיבהל ממשק כנפי ההיסטוריה, ולא תחשוב שהציפורים של היצ'קוק באות אליך כל פעם שאתה שומע את המשק הזה, הכול יהיה כאן אחרת.

זהבה גלאון: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

חמד עמאר: תודה רבה, חברי הכנסת.

חמד עמאר: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – – זה נקבע בסוף שנות ה-80.

תמר זנדברג: זה כבר קרה.

אראל מרגלית: אדוני ראש הממשלה, יש על מה לדבר.

בנימין נתניהו: אמרתי עכשיו – – –

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, יש לך שלוש דקות.

מיקי רוזנטל: יכול להיות – – – פריצת דרך – – –

חמד עמאר: בואו לא נפריע לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: יא ג'מעה, אולי תיתנו לנו לדבר?

מסעוד גנאים: כבוד ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, קראתי פעם שתפקידו של מנהיג הוא להוביל את ההולכים אחריו מהיכן שהם נמצאים אל מקום שלא היו בו מעולם.

מסעוד גנאים: ואני פה רואה שכבוד ראש הממשלה עדיין תקוע ב"מקום תחת השמש".

מסעוד גנאים: יש הרבה דברים שהשתנו, כבוד ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: אמת היסטורית, כבוד ראש הממשלה, שחורבן בית-המקדש הראשון והשני לא היה על-ידי ערבים, אלא – לפי המקורות שלכם – בגלל שנאת חינם, עבודה זרה ודברים אחרים שקשורים ליהודים ולא לערבים.

מסעוד גנאים: וההיסטוריה אומרת שאפילו ירושלים, כאשר כבש אותה המלך דוד, שהוא הנביא דוד בשבילנו גם, הוא כבש אותה מהיבוסים; היו עמים אחרים פה, אם יבוסים או כנענים, לא זו השאלה, כבוד ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: אני רואה שאתה רוצה לברוח מהמציאות ומהעתיד לעבר.

מסעוד גנאים: כנראה נוח שם לנהל את הוויכוח, משום שאפילו הדרישה של מדינה יהודית, הכרה בה – כבוד ראש הממשלה, בטח אתה לא פטריוט יותר ממנחם בגין ולא יותר מרבין, והם לא דרשו את הדרישות האלה, הם לא ביקשו מהערבים ומהפלסטינים להכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית.

מסעוד גנאים: ואתה דיברת פה על הרבה דברים: על תחבורה, על סייבר, על רשתות – דברים השתנו, אבל יש הרבה דברים שלא השתנו, למשל הגזענות והאפליה נגד הערבים, אדוני ראש הממשלה.

מסעוד גנאים: רק אתמול שמענו על דוח: 95% מתושבי ישראל – כן, לפי הדוח ששמענו עליו אתמול – חושבים שיש גזענות בישראל; 68% נגד ערבים, 79% נגד אתיופים.

מסעוד גנאים: כבוד ראש הממשלה, אולי אתה לא שמעת שהגזענות ומעשי הטרור ששמם "תג מחיר" התרבו גם נגד הערבים.

מסעוד גנאים: אלה דברים שלא השתנו, לצערי.

מסעוד גנאים: דיברת על דברים שהשתנו, שמעתי אותך, אבל דברים הכרוכים באפליה ובגזענות נגד ערבים – הם לא השתנו.

מסעוד גנאים: ובימים האלה, בסוף מרס, אנחנו מציינים 38 שנים ליום האדמה – 30 במרס 1976 – שבו נהרגו שישה אזרחי ישראל.

מסעוד גנאים: למה נהרגו?

מסעוד גנאים: כי הם הכריזו על שביתה, כי הם הלכו ויצאו להפגין נגד הפקעת אדמות.

מסעוד גנאים: הפקעת אדמות עדיין יש בגליל, בנגב, בשם הייהוד.

מסעוד גנאים: דיברת על שגשוג של הנגב.

מסעוד גנאים: שגשוג של מי?

מסעוד גנאים: של כולם?

מסעוד גנאים: של יהודים וערבים?

מסעוד גנאים: מה עם הערבים הבדואים שהורסים כל יום את הבתים שלהם?

מסעוד גנאים: מה עם אום-אלחיראן, שעכשיו רוצים לבנות במקומה אום-אלחיראן היהודית?

מסעוד גנאים: זו לא אפליה?

מסעוד גנאים: זו לא גזענות?

מסעוד גנאים: איפה השוויון?

מסעוד גנאים: ואם לא די, אז לפני כמה ימים המדינה מסרה את תשובתה על עתירה שהגישה האגודה לזכויות האזרח על זימון פעילים חברתיים-פוליטיים שבלטו בהפגנות הערבים הבדואים בנגב על-ידי השב"כ.

מסעוד גנאים: ומה הייתה תשובת המדינה?

מסעוד גנאים: "להפגנות הבדואים רקע לאומי חתרני".

מסעוד גנאים: מאז שנת 1976, יום האדמה, עד אירועי אוקטובר 2000, עד היום, לא השתנתה עמדתה של הממשלה ושל המדינה נגד הערבים, שהם אויבים ושלגיטימי להרוג אותם משום שההפגנות שלהם אינן הפגנות אזרחים אלא הפגנות אויבים.

מסעוד גנאים: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, אני לא רוצה לדבר על נושאים – על חימום הגבולות, על התמיכה של ממשלת ישראל בטרור שמתרחש בסוריה, על המקלות שממשלת ישראל שמה בגלגלי התהליך המדיני; אני לא רוצה לדבר על איראן.

עפו אגבאריה: אני נבחר ציבור מטעם אזרחי מדינת ישראל הערבים, שלצערי הרב – אני כבר חמש שנים בכנסת הזו, ואנחנו כל הזמן רק שומעים על זה שהאוכלוסייה הערבית מופלית לרעה בצורה מאוד קיצונית, ולא רק אתה אמרת.

עפו אגבאריה: אתה אמרת את זה, ראשי ממשלה אחרים אמרו את זה, אבל אף אחד עדיין לא עשה שום דבר משמעותי כדי להשוות את האזרחים הערבים במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אתה אמרת את הדברים פה, שאנחנו נהנים מהדמוקרטיה, בפני מנהיגי עולם.

עפו אגבאריה: אבל לצערי הרב, הדמוקרטיה – חוץ מלהגיד פה: הנה אתם יכולים לדבר כך וכך בכנסת בישראל, ובאף מדינה אחרת אתם לא יכולים לדבר כך – חוץ מזה לא.

עפו אגבאריה: אני מסתכל על התשתיות שלנו במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: אני מסתכל על תוכניות המתאר שלא מתרחבות, אף שאני מסתכל, למשל, על עפולה, או על חדרה או על כל מקום אחר, איך צומחות שם השכונות בצורה מאוד מאוד יפה ומאוד טובה, וזה לרווחת התושבים, אבל אני מסתכל עלינו איך אנחנו במצור ולא מקבלים שום תוכניות כדי קצת להתרחב, אנחנו רק מקבלים צווי הריסה.

עפו אגבאריה: חוץ מההריסות שדיברו עליהן בנגב והתוכנית הדרקונית של פראוור, מה מתרחש במשולש?

עפו אגבאריה: האם ידוע לך שהולכים להרוס שכונה שלמה בקלנסואה – שזה במרכז המדינה, במרכז המדינה – 28 בתים שהולכים להרוס אותם?

עפו אגבאריה: מדוע?

עפו אגבאריה: אנשים שקנו כדת וכדין חלקות אדמה והולכים להרוס להם את הדברים האלה.

עפו אגבאריה: מה השתנה בחמש השנים האלה, או בשנה הזאת?

עפו אגבאריה: האם אנחנו באמת נהנים משוויון כלשהו?

עפו אגבאריה: אנחנו לא סובלים מגזענות?

עפו אגבאריה: אתה שמעת, אדוני ראש הממשלה, על הגזענות המתפתחת כלפי האוכלוסייה הערבית, ולא משנה איפה – גם במערכת החינוך, גם בשדות התעופה.

עפו אגבאריה: אני מניח ששמעת על המורה מחיפה, איך השפילו אותה בשדה התעופה רק מפני שהיא ערבייה.

עפו אגבאריה: ומזה אנחנו סובלים יום-יום.

עפו אגבאריה: אבישי ברוורמן זה לא פראוור, אני מניח שזה לא פראוור; זה ברוורמן, אף-על-פי שפונים אליו באותו עניין, אבל זה לא זה.

עפו אגבאריה: האם ידוע לך שלמשל הכפר אל-עראקיב כבר נהרס 66 פעמים?

עפו אגבאריה: אנשים שאתם רוצים להוציא אותם מהמקום שלהם, הקברים שלהם נמצאים שם ופתאום – אז על איזו התקדמות אנחנו יכולים לדבר, הערבים, אזרחי מדינת ישראל?

עפו אגבאריה: על איזה שוויון, אדוני ראש הממשלה?

עפו אגבאריה: הייתי רוצה שאתה – פעם דיברת על אלימות במגזר הערבי והבטחת משהו לאישה מסוימת, שנרצחו הילדים שלה ובעלה.

עפו אגבאריה: כבר עברו שלוש שנים, וחוץ מהצהרות שום דבר בשטח לא קרה.

עפו אגבאריה: אז אנחנו סובלים מכל הדברים האלה.

עפו אגבאריה: זה בדעה של הממשלה.

עפו אגבאריה: האם פעם ביקרת את השרים שלך או את חברי הכנסת שלך שהתבטאו בגזענות נגד אוכלוסייה מסוימת, אם נגד ערבים או נגד – לא שמענו את זה, והם עדיין מתבטאים בצורה מאוד מאוד קשה.

עפו אגבאריה: אפילו בממשלת הליכוד הראשונה של מנחם בגין לא היו קולות כאלה צורמים של גזענות.

עפו אגבאריה: לא היה.

עפו אגבאריה: היה כזה כבוד הדדי.

עפו אגבאריה: אז מדוע אתם סטיתם אפילו מהעקרונות שלכם, אפילו מהעקרונות של הליכוד עצמו?

חמד עמאר: צריך לסיים, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: אז הפנייה שלי אליך, אדוני ראש הממשלה – אתה ראש ממשלה של כולם, וכשבוחרים אז בוחרים באופן דמוקרטי, נכון?

עפו אגבאריה: אז אולי באמת תכניס את זה לעבודה שלך או ליומן שלך, שאין מקום, אלא באמת קודם כול לעשות את השוויון עם האזרחים הערבים, וזו תהיה הדרך לסלילת השלום שאנחנו כולנו מייחלים לו – אף-על-פי שממשלת ישראל אולי מדברת או אומרת את המילה "שלום" הרבה פעמים, משתמשת בה המון, אבל התקדמות ממשית אנחנו לא רואים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, ראש הממשלה הנוכחי – כמו כולם, אבל במיוחד הוא – מרחיק לכת לשכנע את עצמו בצדקת דרכו כלפי הפלסטינים אזרחי המדינה, וגם כלפי הפלסטינים בשטחים הכבושים.

חנין זועבי: הוא יכול בקלות בלתי נסבלת גם לדבר על מדינת לאום – כמו עכשיו, בנוכחותנו שלנו, הפלסטינים, הילידים של המקום, הילידים של המולדת הזאת – וגם הוא יכול בקלות בלתי נסבלת לחוקק חוקים גזעניים, לגרש אזרחים מבתיהם בנגב, בראמיה ליד כרמיאל – לא רק בנגב – למנוע מהערבים לבנות על הקרקע הפרטית שלהם, ולתרץ את זה בסוף ולהגיד: טוב לכם פה.

חנין זועבי: זה מה שהוא יגיד.

חנין זועבי: זה מה שהוא יענה לנו.

חנין זועבי: מסתבר שטוב לכם פה.

חנין זועבי: אתם רוצים להישאר פה.

חנין זועבי: אתם לא רוצים לעבור לרשות הפלסטינית.

חנין זועבי: אתם לא רוצים לעבור לסוריה.

חנין זועבי: אתם לא רוצים לעבור ולגור במדינות ערב, כי מסתבר שטוב לכם פה.

חנין זועבי: ראש הממשלה לא יודע שטוב לנו פה לא בגלל הדמוקרטיה של המדינה, אלא למרות הגזענות של המדינה.

חנין זועבי: אדוני ראש הממשלה, טוב לי פה מפני שזאת המולדת שלי, כי זו המשמעות של מולדת; כי לא משווים את המולדת לארצות אחרות, וכאשר יש דמוקרטיה במקום אחר אז מייד עוזבים והולכים.

חנין זועבי: יש משקל של מה זה מולדת, ואתה יודע מה זו מולדת, אבל אני רוצה שגם אתה תדע שאנחנו, הפלסטינים פה, יודעים מה זו מולדת, וזו המולדת שלנו, וזו אמת היסטורית.

חנין זועבי: בוא תגיד מעל הדוכן הזה: זו לא המולדת שלכם.

חנין זועבי: אתם לא נולדתם פה, אתם מהגרים.

חנין זועבי: תגיד לי שאני מהגרת.

חנין זועבי: ואז יש לך הצדקה לטעון בצדקת מדינה יהודית.

חנין זועבי: אני פה, נולדתי פה, זו המולדת שלי.

בנימין נתניהו: את לא רוצה להגיע לשם, תאמיני לי – – –

חנין זועבי: אני פה, נולדתי פה, זו המולדת שלי.

חנין זועבי: אני מוותרת ליהודים – –

בנימין נתניהו: אז השאלה – – –

חנין זועבי: – – ואני אומרת שאנחנו דורשים – – –

עיסאווי פריג': – – –

חנין זועבי: עיסאווי – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי, אתה מפריע לחברת הכנסת חנין זועבי.

חמד עמאר: תודה.

חנין זועבי: אנחנו, הפלסטינים – – –

בנימין נתניהו: אנחנו ויתרנו על הזכות שלנו?

בנימין נתניהו: – – – שגורשת מהבית וחזרת.

בנימין נתניהו: אז מי היה פה ראשון ומי חזר ומי לא ויתר על הזכות?

בנימין נתניהו: אל תיכנסו לדיון הזה.

עפו אגבאריה: גם לפני שבאנו לפה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה מפריע לחברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אז פה, אנחנו הפלסטינים, אדוני ראש הממשלה, אומרים לך שאנחנו מוותרים על מולדת פלסטינית.

חנין זועבי: אני רוצה מדינה דמוקרטית שגם תכיל אותי וגם תכיל את היהודים הישראלים, ואני רוצה מדינה דמוקרטית.

חנין זועבי: לא אסכים למדינה יהודית.

חנין זועבי: למה שאני אסכים?

חנין זועבי: אני לא פחות ממך, לא בן-אדם פחות ממך, ואין לי כבוד עצמי פחות מאשר לך, ואין לי רגשי נחיתות לא כלפי עצמי, לא כלפי העם שלי, לא כלפי המולדת שלי, לא כלפי ההיסטוריה שלי.

חנין זועבי: יש לך היסטוריה?

חנין זועבי: יש לך היסטוריה, ואני לא אתווכח על הנרטיב שלך, אבל יש לי את ההיסטוריה שלי, אמת היסטורית אחת: שאני הייתי פה לפני קום המדינה.

חנין זועבי: אמת היסטורית או לא? אמת היסטורית.

חנין זועבי: גורש העם שלי.

חנין זועבי: לא גורש – עזב.

חנין זועבי: עזב העם שלי, אבל הוא גורש ב-1948.

חנין זועבי: אמת היסטורית?

חנין זועבי: בסדר.

חנין זועבי: אז עכשיו, בגלל האמת ההיסטורית הזאת, לא תצפה ממני שאני אוותר ליהודים שבאו לפני 100, 50, 60, 70 שנה, גם אם היו לפני 2,000 שנה ולפני 3,000 שנה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חנין זועבי: הרי אנחנו לא נעצב מחדש, אדוני ראש הממשלה, את היקום כולו, איך שהוא היה לפני 3,000 שנה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חנין זועבי: לכן – – –

חמד עמאר: את צריכה לסיים, בבקשה.

חמד עמאר: הוספתי לך דקה.

חנין זועבי: אני מסיימת: טוב לי פה למרות הגזענות של המדינה, ולא בגלל הדמוקרטיה של המדינה.

חנין זועבי: טוב לי פה מפני שזאת המולדת שלי, ותכניס את זה לאמת ההיסטורית שלך.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

חמד עמאר: יש לך ארבע דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אתה עשית מאזן של השנה האחרונה, ואני רוצה להרחיב את המאזן שלך ל-18 שנה.

ישראל אייכלר: – – –

משה גפני: במאי 1996 התמודדת על ראשות הממשלה בפעם הראשונה נגד שמעון פרס.

משה גפני: הציבור החרדי – אז הרב שך זצ"ל היה כבר מאוד מאוד זקן ולא היה בכוחו, אבל הוא יצא ואמר – –

ישראל אייכלר: – – –

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: – – הוא יצא ואמר לתמוך בבנימין נתניהו לראשות הממשלה, ובפער הקטן הזה שבינו לבין שמעון פרס, בינך, אדוני ראש הממשלה, החרדים הכריעו שאתה תהיה ראש ממשלה.

משה גפני: אני ממשיך הלאה.

משה גפני: בפברואר 2012, נדמה לי – אם אני טועה בתאריכים שיתקנו אותי – בפברואר 2012 התמודדת, ראש הממשלה, נגד ציפי לבני.

משה גפני: אנחנו החלטנו, מועצות גדולי התורה וגם חכמי התורה, שבהתמודדות בינך לבין ציפי לבני אנחנו תומכים בך, ואתה נבחרת להיות ראש ממשלה – –

אופיר אקוניס: ב-2009.

משה גפני: 2009.

משה גפני: בסדר, אז אני טועה בשנה, אבל אני לא טועה בזה שתמכנו בבנימין נתניהו לראשות הממשלה.

משה גפני: אותו דבר היה בבחירות האחרונות, בינואר 2013, ההחלטה של הציבור החרדי לתמוך בבנימין נתניהו לראשות הממשלה.

משה גפני: החלטנו לתמוך על אף שהייתה שנאה נגד ראש הממשלה, נגד בנימין נתניהו, מהשמאל – גם בתקשורת, שהייתה מונהגת על-ידי השמאל, גם על-ידי רשויות שונות שמונהגות על-ידי השמאל, כמו בית-המשפט, כמו הפקידות הבכירה בשירות המדינה.

משה גפני: אמרנו: אנחנו הולכים עם בנימין נתניהו.

משה גפני: ומכיוון שאנחנו היינו הבטן הרכה בקואליציות האלה אנחנו הותקפנו באופן חמור על-ידי התקשורת, השמאלנית בעיקרה, על-ידי בתי-המשפט, ואני אומר לכם את זה לא בסברה – אמרו לי את זה עיתונאים בכירים, ואמרו לי את זה גם במערכת המשפטית, ואמרו לי את זה גם בשירות המדינה: אתם לא יכולים ללכת עם הימין, לגרום לכך שתהיינה התנחלויות, ואנחנו נגן עליכם.

משה גפני: אתם תחטפו עד שלא תלכו עם השמאל.

משה גפני: ונתניהו, אילולא הציבור החרדי, לא היה ראש הממשלה במדינת ישראל.

משה גפני: לא היה.

משה גפני: היה שמעון פרס, הייתה ציפי לבני, היה כל אחד אחר, לא הוא.

משה גפני: ואנחנו עכשיו הולכים למאזן של השנה האחרונה.

משה גפני: התקשר אלי ואל ליצמן במוצאי הבחירות נתניהו – אתה, אדוני ראש הממשלה.

משה גפני: ביקשת שלא נפסול אף מפלגה בקואליציה – אתה זוכר את זה – ואנחנו לא פסלנו.

משה גפני: גם יש עתיד לא הייתה אז, הם חשבו שהם הולכים לחפש את הכסף והם יצליחו בכלכלה – לא פסלנו אף אחד.

משה גפני: בגלל סיבות אישיות הוקמה קואליציה.

משה גפני: בכול אשם ראש הממשלה, מכיוון שזה לא נושא של מפלגה כזאת או אחרת.

משה גפני: ראש הממשלה הוא הסמרטוט – הוא המנהיג, הוא מחליט, כולם יודעים את זה.

משה גפני: הקים ממשלה בלי חרדים – לא נורא.

משה גפני: אני באופוזיציה נהנה, לא צריך להיות בקואליציה.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד לכם מה קורה במאזנים של מה שקרה בשנה האחרונה: רק אתמול היו פה חמש ועדות; ועדה אחת זו ועדת החינוך – אדוני שר הביטחון, אדוני שר הביטחון.

משה גפני: טוב, לא משנה.

משה גפני: מה זה משנה, בלאו הכי – הוא הרי הבטיח המון דברים ולא קיים כלום, אז מה זה משנה אם הוא יקשיב.

עיסאווי פריג': יש מצב חירום, אין זמן להקשיב.

משה גפני: מגיע לוועדת החינוך שר החינוך של נתניהו, של ראש הממשלה, ואומר: הולכים לעשות קייטנות בקיץ לילדים בני שש.

משה גפני: הולכים לעשות את זה רק לילדים חילונים, רק מהציונות הדתית, אבל הילד החרדי לא יהיה בקייטנה.

משה גפני: אומר שר האוצר אתמול – – –

יעקב ליצמן: ילדים שמשרתים.

משה גפני: אומר שר האוצר אתמול:

משה גפני: אנחנו הולכים לבטל את המע"מ על הדירה הראשונה של משפחה עם ילד אחד, אבל – ואתמול התנצלתי פה בפני הציבור הערבי, שבגללנו הוא הודיע שמבטלים את המע"מ אבל לא לחרדים ולא לערבים.

משה גפני: זה הביטול של המע"מ.

משה גפני: הרי כל הזמן טענו – אגב, לא יצא מזה שום דבר, אבל נניח רגע לעניין הזה – – –

חמד עמאר: צריך לסיים, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: וראש הממשלה לא מגיב כלום.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לומר לך, זה לא בסדר ששר הביטחון מפריע לו לשמוע, כי אני הולך להגיד לו דבר חשוב.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': יש מצב חירום.

משה גפני: אני הולך להגיד לו דבר חשוב.

משה גפני: אתה, אדוני ראש הממשלה, הבטחת לכולנו – אמרת את זה בסיעת הליכוד, אמרת את זה בתקשורת: אצלי לא תהיה עבירה פלילית על תלמידי ישיבות.

משה גפני: לא תהיה.

משה גפני: אמרת את זה.

בנימין נתניהו: אף אחד לא ילך לכלא.

משה גפני: לא, לא תהיה עבירה פלילית.

משה גפני: זה כבר טיעונים לעונש.

משה גפני: הנושא הזה, שבחוק כתוב שמי שלומד תורה, כמו שהיה ברומי – הרי על זה היה הדיון, אני הייתי אצלך.

משה גפני: אני הרי חודשים ארוכים לא תקפתי אותך.

משה גפני: הותקפתי על-ידי ליצמן למה לא עשיתי את זה, ואני מודה שהוא צדק.

משה גפני: אני ישבתי אצלך, אני אמרתי לגדולי התורה – כמובן לא פרסמתי כלום בחוץ – אמרתי:

משה גפני: ראש הממשלה אומר שלא יהיו סנקציות פליליות; זה ההצהרה, זה בכלל לא משנה אם ילכו לכלא או לא.

משה גפני: חוץ מרומי, ששם זה היה עבירה פלילית.

משה גפני: היום – מה יגידו ההורים שלך?

משה גפני: מה יגידו הסבים שלך, שאצלך עבר חוק שאומר שמי שלומד תורה הוא עבריין?

משה גפני: אנחנו לא נלך אתך יותר.

חמד עמאר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אתה רציני?

יצחק וקנין: הוא לא יהיה, לא צריך לא ללכת אתו.

יצחק וקנין: הוא לא יהיה יותר, אני אומר לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל חסון, יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי פה בכל הדיונים – והקשבתי בקשב רב גם לך, אדוני ראש הממשלה – בוויכוחים על העבר ההיסטורי.

ישראל חסון: אופיר, אני גם אותך שמעתי.

ישראל חסון: משום מה, הלקח שלי אומר את הדבר הבא: שגם אם נדבר 20 שנה על העבר לא נשנה אותו במילימטר, אבל השאלה היא איך אנחנו נשפיע על העתיד.

ישראל חסון: אז אני רוצה – פרק קטן בהיסטוריה, שאולי ישפיע במידה מסוימת על העתיד.

ישראל חסון: אדוני ראש הממשלה – – –

עיסאווי פריג': זה דיון 40 חתימות, לא?

ישראל חסון: נפתלי, סליחה רגע.

ישראל חסון: נפתלי, סליחה רגע.

ישראל חסון: ברשותך.

ישראל חסון: אדוני ראש הממשלה, בשנת 1995 ראש הממשלה, זיכרונו לברכה, יצחק רבין, קיים דיון על אפשרות של הסדר עם הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון.

ישראל חסון: הייתה לי אז הזכות להשתתף בדיונים האלה, ואנחנו נדרשנו לעבודת מטה.

ישראל חסון: בשנת 1995 אמרנו לו: אדוני ראש הממשלה, 2015 בוא תבוא – קרי עוד 20 שנה – והנה, היא בפתח.

ישראל חסון: ממערב לירדן יהיו 6 מיליון פלסטינים, כ-6 מיליון פלסטינים, כן כן, לא יעזור לך – –

אופיר אקוניס: – – – זה לא יעזור.

ישראל חסון: סליחה, לא יהודים.

ישראל חסון: אוקיי, לא יהודים, בסדר?

ישראל חסון: – – וכ-6 מיליון יהודים.

ישראל חסון: והבעיה שלך היא איך אתה רוצה לנהל את המרחב הזה.

ישראל חסון: אנחנו מצאנו ארבע שיטות: שיטה מס' 1, קוראים לה טרנספר; שיטה מס' 2, קוראים לה אפרטהייד; שיטה מס' 3, קוראים לה מדינה דו-לאומית, ושיטה מס' 4 – הפרדה מדינית.

ישראל חסון: לכל שיטה יש עלות–תועלת.

ישראל חסון: אנחנו היום ב-2014, ואני מסתכל על הדיונים שמתרחשים פה, ואני אומר לכם: כאילו אין לנו אחריות לשנת 2030, כאילו אנחנו יודעים לאן אנחנו רוצים להגיע ב-2030, והאם הדרך הזאת מובילה אותנו לשם.

ישראל חסון: אני לא שמעתי מאיש מכם מילה אחת – לאן אנחנו רוצים להגיע, איך אנחנו רוצים להגיע ועם מי אנחנו רוצים להגיע, והגיע הזמן – – –

משה זלמן פייגלין: אפשר לשאול אותך שאלה קטנה?

משה זלמן פייגלין: עכשיו אמרת שהשב"כ טעה בענק, כי בעוד שנה, לפי ההערכה שכרגע סיפרת שאמרתם לרבין, היו אמורים כבר להיות 6 מיליון ערבים.

אופיר אקוניס: לא, אחר כך הוא תיקן.

אופיר אקוניס: הוא אמר: פלסטינים, ואחר כך הוא אמר: לא יהודים בין הים לירדן.

אופיר אקוניס: ומה זה עניינכם?

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת חסון, במילים פשוטות, למה?

משה זלמן פייגלין: למה להפחיד?

משה זלמן פייגלין: יש – –

ישראל חסון: השאלות שלכם נהדרות.

ישראל חסון: שאלה 1 – אתה טועה במספר, והשאלה השנייה – מה זה עניינכם.

ישראל חסון: עזוב רגע מה זה עניינכם – – –

משה זלמן פייגלין: – – 1.7, זה מה שיש.

אופיר אקוניס: אתה הצגת ארבעה פתרונות פוליטיים?

ישראל חסון: לא לא, זה לא פוליטי.

אופיר אקוניס: אתה אמרת – אתה הצגת ארבעה פתרונות פוליטיים שהצגתם לראש הממשלה.

ישראל חסון: לא, זה לא פוליטי.

ישראל חסון: זו דרך לנהל את המרחב.

מיקי רוזנטל: זה ניתוח.

ישראל חסון: זו דרך לנהל את המרחב.

ישראל חסון: אין לך כלים.

ישראל חסון: אמרנו: זה ארבע האפשרויות שיש לך.

אופיר אקוניס: – – – שתי מדינות.

משה זלמן פייגלין: ההערכה הייתה מופרכת.

ישראל חסון: אמרתי לך: דו-לאומית והיפרדות מדינית.

ישראל חסון: אני לא אמרתי שתי מדינות בחיי, אמרתי היפרדות מדינית.

אופיר אקוניס: גם הוא לא אמר.

ישראל חסון: רגע.

ישראל חסון: אתם כל כך מתבשמים מהפוזיציה – אני רוצה שתבינו את האחריות.

ישראל חסון: ב-2030, שגם היא בוא תבוא, כדאי שנדע לאן אנחנו רוצים להגיע, איך אנחנו רוצים להגיע ועם מי.

ישראל חסון: ולזה כדאי שתייחדו את הדיונים, ולא לוויכוחים על האם הממשלה הקודמת או לפני הקודמת או הקואליציה או האופוזיציה אמרה.

ישראל חסון: יש לכם אחריות.

ישראל חסון: יש לכם אחריות.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת רונן הופמן.

אבישי ברוורמן: ישראל, אתה אחד המבוגרים האחראים היחידים שנשארו פה, אני לוחץ את ידך.

קריאה: גם אתה, פרופסור ברוורמן.

חמד עמאר: יש לך חמש דקות, בבקשה.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני שמח על ההזדמנות שיש לי לסכם את פעילות הממשלה בשנה החולפת.

רונן הופמן: אני שמח על ההזדמנות כיוון שלפעמים כשאני מביט לאחור קשה לי להאמין שעברה שנה.

רונן הופמן: קשה לי להאמין שעברה רק שנה.

רונן הופמן: רק שנה וכל כך הרבה השתנה.

רונן הופמן: רק שנה ועיוותים היסטוריים, כשלים היסטוריים, מטופלים בזה אחר זה.

רונן הופמן: כשלים שהשתרשו כאן במשך שנים ארוכות, שנתקעו כאן כחלק בלתי נפרד מהנוף הפוליטי, מהחברה ומהכלכלה בישראל, שהיה נדמה לכולם כאילו הם יישארו כאן לעד, נעלמים כלא היו.

רונן הופמן: כשלים ועיוותים שכולם אמרו שאין מה לעשות לגביהם, שככה זה בפוליטיקה, מתבררים כפתירים וכבני-שינוי.

רונן הופמן: אפשר לשנות.

רונן הופמן: אפשר לעשות טוב יותר, ואנחנו עושים.

רונן הופמן: הממשלה הזאת וסיעת יש עתיד, כמרכיבה משמעותית בקואליציה, הביאו בשנה החולפת להישגים משמעותיים.

רונן הופמן: אני יודע שחברי מהאופוזיציה, כשביקשו את הדיון הזה לסיכום שנה של הממשלה, לא טרחו לבדוק באמת, אבל באמת, מה עשתה הממשלה בשנה החולפת.

רונן הופמן: אני יודע זאת כיוון שמי שכשלה בשנה החולפת לא הייתה הממשלה אלא האופוזיציה.

רונן הופמן: שנה שלמה האופוזיציה לא טורחת לבדוק באמת, לא מנהלת דיון ענייני, לא מביאה טיעונים מהותיים – הכול הצגה.

רונן הופמן: מי שכשלה בשנה האחרונה, אדוני היושב-ראש, הייתה האופוזיציה.

רונן הופמן: האופוזיציה לא עשתה את הדבר החשוב ביותר, ואתם יודעים מה?

רונן הופמן: אולי היחיד שמוטל עליה לעשות – להציג אלטרנטיבה עניינית וראויה בנושאים שעל סדר-היום הציבורי.

רונן הופמן: כבר בתקופת הקמת הממשלה התחילו להשתנות דברים מהותיים.

רונן הופמן: כולם דיברו על ממשלה מנופחת עם מינימום של 25 שרים ושרים ללא תיק, וראו איזה פלא – הוקמה ממשלה מצומצמת, כזו שעובדת בשביל הציבור הישראלי ובשביל מעמד הביניים.

רונן הופמן: הבטחנו ובתוך שנה העברנו את החוק שמבטיח שהממשלות הבאות גם הן תהיינה מצומצמות, יעילות וחסכוניות: 18 שרים, ללא שרים בלי תיק ועם ארבעה סגני שרים בלבד.

רונן הופמן: הבטחנו ובתוך שנה הממשלה אימצה את מסקנות ועדת פרי לשוויון בנטל והכנסת אישרה את תיקון העוול ההיסטורי בחלוקת הנטל בחברה ובכלכלה הישראלית – כולם ישרתו בשירות צבאי או אזרחי.

רונן הופמן: רק שנה, ומערכת החינוך עוברת רפורמות מקיפות שהיו דרושות כאן שנים.

רונן הופמן: לימודי ליבה הפכו חובה בכל מוסדות הלימוד; תוכניות כמו "מחנכים מסביב לשעון", שמשנות את התפיסה החינוכית ומחזירות את מערכת החינוך לטפל בחינוך באופן הכי רחב ומעמיק שאפשר, גם בחופשת הקיץ, גם ביום בבתי-הספר, גם אחר-הצהריים בתנועות הנוער, גם בשעות הלימודים וגם אחרי שעות הלימודים; הטיפול בניצולי השואה, אדוני היושב-ראש, התקדם שנות אור בהשקעה של חצי מיליארד שקלים על פני חמש שנים ותוך הקלת הביורוקרטיה המיותרת שהייתה כאן.

איציק שמולי: זה עדיין לא הגיע לניצולים, זה לא נכון.

איציק שמולי: זה פשוט לא נכון.

איציק שמולי: תבדוק את עצמך.

איציק שמולי: תבדוק את עצמך.

רונן הופמן: רק שנה ובוטל הקריטריון השערורייתי של ותק בנישואים והוחזר הקריטריון הצודק והראוי של מיצוי כושר ההשתכרות בעניין הזכאות לסיוע בדיור.

איציק שמולי: זה שזה היה במסיבת עיתונאים זה לא אומר שזה קרה.

רונן הופמן: רק שנה ורפורמת "שמים פתוחים" אושרה, חוק הריכוזיות עבר, הרפורמה בנמלים יצאה לדרך, הוקמה הוועדה לבחינת מערכת הבריאות הציבורית בישראל וקבינט הדיור בראשות שר האוצר פועל במרץ.

רונן הופמן: רק שנה, ובכל פעם שהממשלה מבצעת דבר מהותי חברי האופוזיציה ממשיכים לתקוף, לצערי בצורה פופוליסטית ורדודה.

רונן הופמן: אומרים מה לא טוב, מה לא בסדר, מה הם לא מסכימים לגביו, כולל, אגב, דברים שעד לא מכבר הם הסכימו להם וקידמו אותם בעצמם.

רונן הופמן: ואם אין מה להגיד אז שותקים, או מחרימים, או נעלבים.

רונן הופמן: ואם אין מה להגיד ואי-אפשר לשתוק אז אומרים שזה לא מספיק, שזה לא די, שצריך יותר.

רונן הופמן: מתי בפעם האחרונה אמרה האופוזיציה מה היא מציעה באמת?

רונן הופמן: מתי בפעם האחרונה אמרה האופוזיציה מה האלטרנטיבה האמיתית להחלטת ממשלה כלשהי?

רונן הופמן: מתי בפעם האחרונה הציגה האופוזיציה עמדה מנומקת, ברורה, משנה סדורה, תוכנית פעולה, עשייה, לא רק דיבורים?

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה חלפה והכישלון המהדהד היחיד כאן במליאה הוא כישלונה של האופוזיציה.

רונן הופמן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

חמד עמאר: יש לך ארבע דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני בדיוק אמרתי לחבר הכנסת רונן הופמן שלדעתי הוא קצת התקלקל.

יחיאל חיליק בר: מתוך שנה, מהשנה הזאת שהוא בקואליציה, עיניו קצת סומאו והוא קצת התעוור.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת הופמן, וגם לאדוני ראש הממשלה: שנה עברה ושום דבר לא השתנה.

יחיאל חיליק בר: כל מה שמנית פה, חבר הכנסת הופמן, זה תכנונים ורפורמות והצגות והודעות לעיתונות וסטטוסים בפייסבוק.

יחיאל חיליק בר: אבל, אדוני, חברי הכנסת, אף שיושב-ראש המפלגה שלך מומחה בסטטוסים בפייסבוק, הסטטוסים האלה לא הביאו לדיור בר-השגה.

יחיאל חיליק בר: אנשים עם שכר יותר מהוגן לא יכולים לקנות דירה.

יחיאל חיליק בר: זה נכון, יש כלכלה שהיא יציבה ועמידה, אבל הפערים החברתיים גדלים.

יחיאל חיליק בר: רק היום ראיתי ב"ג'רוזלם פוסט" שאנחנו אחת המדינות עם העוני הכי גדול במדינות ה-OECD.

יחיאל חיליק בר: היום, ב"ג'רוזלם פוסט" – זה לא עיתון שעובד באופוזיציה, ואתה – – –

רונן הופמן: – – –

יחיאל חיליק בר: של היום, של היום.

יחיאל חיליק בר: ואתה שואל מה האופוזיציה עושה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו הצענו בכל תחום ותחום אלטרנטיבה.

יחיאל חיליק בר: אבל מה לעשות, חבר הכנסת הופמן, שאתה גם אחד האנשים – שאני, אגב, מעריך, כן?

יחיאל חיליק בר: – שמקדם חוקים שאם יעברו – וכבר עברו – אבל אם ייושמו אז גם את זה לא נוכל להגיד.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, אתה גם שואל אותנו: מה אתם אומרים?

יחיאל חיליק בר: וגם הקואליציה שאתה חבר בה והחוק שאתה מקדם לא ייתנו לנו להגיד את זה.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לך, אני מאוד אופטימי, כי אני בטוח שבעזרת השם בבחירות הבאות מי שיסבלו מהחוקים האלה של המשילות אלה אתם, שגם תהיו יותר קטנים וגם תשבו באופוזיציה, ואנחנו, שנרכיב ממשלה חלופית בראשות הרצוג – כך לפחות אני מקווה – ניהנה מהחוקים האלה.

יחיאל חיליק בר: אבל אנחנו לא רוצים ליהנות מהם כי אנחנו מתביישים שבמדינה כמו שלנו – כל כך קטנה, עם כל כך הרבה מיעוטים וקבוצות אתניות ואנשים מרקע שונה – לא יינתן ביטוי בכנסת לקבוצות הללו בחוקים שהכנסת של הדמוקרטיה היהודית – כמו שקרא לה ראש הממשלה – מקדמת.

יחיאל חיליק בר: רונן הופמן, אתה גם אחד האנשים שפעילים מאוד בנושא המדיני, ואני רוצה, אדוני ראש הממשלה, לשבח את חבר הכנסת הופמן שהוא אחד השפויים היחידים בקואליציה שלך שבאמת עושה יום וליל על מנת שהאידיאולוגיה, או התוכנית, שאתה מקדם לשתי מדינות, אדוני ראש הממשלה, תצא לפועל.

יחיאל חיליק בר: ואני יודע שאתה מאמין שצריכות להיות פה שתי מדינות, אתה יודע למה?

יחיאל חיליק בר: כי אתה ציוני אמיתי, שלא כמו חברי הכנסת אקוניס ואחרים שרוצים פה מדינה אחת גדולה בין הירדן לים – מדינה שתציף אותנו בפליטים פלסטינים שתהיה להם זכות שיבה כי אחיהם הפלסטינים יהיו אזרחים בממשלה הזאת.

יחיאל חיליק בר: ומה אנחנו נעשה כשהפלסטינים יגידו – הרי שמעתי את שר הביטחון משה יעלון אומר, בצדק, אומר: תשמעו, מה אתם רוצים?

יחיאל חיליק בר: הם בכלל לא מצביעים לנו, הם מצביעים לפרלמנט הפלסטיני.

יחיאל חיליק בר: אבל אני רוצה להגיד לך, שר הביטחון, שאף שאתה אחראי לביטחון כנראה לא האזנתם מספיק, כי יש היום בכירים ברשות הפלסטינית, אדוני שר הביטחון, שאומרים: חברים שלנו, מתישהו יימאס לנו ואנחנו נעשה את הדבר המסוכן מאוד לישראל, והוא להגיד: לעזאזל הפרלמנט הפלסטיני, אנחנו לא רוצים כלום, לא רוצים מדינה ולא רוצים פרלמנט ולא רוצים שום דבר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מדינה אחת בין הירדן לים – החלום הרטוב של אופיר אקוניס?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, מדינה אחת, וכמו שצעקו בדרום-אפריקה: "one man – one vote" – ואז מה נעשה?

יחיאל חיליק בר: שאלתי את חברת הכנסת ציפי חוטובלי, סגנית השר: מה תעשי בדמוגרפיה כשיהיה one man one vote?

יחיאל חיליק בר: היא אמרה לי: זה פשוט מאוד, נעשה יותר ילדים ונעודד יותר עלייה.

משה זלמן פייגלין: היום היא ילדה בת.

יחיאל חיליק בר: היום היא ילדה בת, מזל טוב.

יחיאל חיליק בר: לי נולדה בת, אדוני ראש הממשלה, לפני שישה ימים, אני תרמתי לדמוגרפיה.

יולי יואל אדלשטיין: היא התחילה ליישם את התוכנית.

בנימין נתניהו: one woman – one vote.

יחיאל חיליק בר: one woman – one vote.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני ראש הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אני תרמתי לדמוגרפיה אבל – – –

בנימין נתניהו: זה רעיון שבמרחב עוד לא נקלט.

יחיאל חיליק בר: אבל כמה ילדים עוד נוכל להביא, אדוני ראש הממשלה, אל מול מיליארד מוסלמים שמקיפים אותנו ויום אחד יגידו לאחיהם הפלסטינים שגם הם רוצים להיות חלק מהמדינה המשגשגת הזאת?

יחיאל חיליק בר: אבל אתה, אדוני אופיר אקוניס, לצערי, עושה כל מה שאפשר כדי לפגוע במאמצים הכנים – אני מקווה – של ראש הממשלה לשתי מדינות.

יחיאל חיליק בר: זה החלום הציוני.

יריב לוין: איך הקמנו מדינה ב-1948 עם 600,000 איש?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר, איך הגעת ב-1948?

ראובן ריבלין: – – –

יריב לוין: מה קרה למספרים בעבודה?

יחיאל חיליק בר: אבל אף פעם לא הייתה פה מדינה אחת.

ראובן ריבלין: בן-גוריון אזר אומץ עם 800,000 פליטים והקים מדינה, הקים מדינה – – –

יחיאל חיליק בר: נכון, נכון, אני מסכים.

יחיאל חיליק בר: אבל, רגע, למה אתם חוזרים לפרה-היסטוריה?

ראובן ריבלין: למה אתה לא מאמין?

יחיאל חיליק בר: אדוני, אבל אף פעם לא הייתה פה מדינה אחת.

יחיאל חיליק בר: אף פעם לא בחנו – וחלילה שנבחן – את זה שתהיה מדינה אחת מהים לירדן שבה כל ישראלי וכל פלסטיני – – –

ראובן ריבלין: נו, באמת, יש הרבה מדינות.

יחיאל חיליק בר: לא, אני ציוני – – –

ראובן ריבלין: 14 מיליון יהודים ישבו פה והכול יהיה בסדר?

יחיאל חיליק בר: לא.

ראובן ריבלין: לא יהיה עם 14 מיליון?

יחיאל חיליק בר: קודם כול, אתה יכול לשכוח מזה ש-14 מיליון יהודים יעשו עלייה.

ראובן ריבלין: אה, למה לשכוח?

יחיאל חיליק בר: כי אתה יכול לשכוח, כי אתה לא יכול לחייב אותם לבוא.

יריב לוין: את זה אמרו לפני העלייה מברית-המועצות גם כן.

יחיאל חיליק בר: ואני אגלה לך משהו, גם אם כל יהודי העולם – – –

ראובן ריבלין: ב-1948 – – –

יריב לוין: יולי אדלשטיין לא שמע אנשים כמוך – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זו שיחה מאוד מעניינת אבל הזמן תם, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מנסה לסיים.

ראובן ריבלין: אם תרצו אין זו אגדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

יחיאל חיליק בר: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, אני רוצה לומר לך משהו.

יחיאל חיליק בר: גם לי יש השאיפה ואני יודע שיושב-ראש הכנסת שלנו, יולי אדלשטיין, תרם המון, המון לעלייה לישראל, וגם יש לי החלום שיום אחד כל היהודים יעלו – ואתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: לא בטוח שהייתי רוצה את זה, אני רוצה קצת יהודים שימחאו כפיים לראש הממשלה באיפא"ק בארצות-הברית.

יחיאל חיליק בר: אבל נניח שכולם יעלו – – –

ראובן ריבלין: – – – ואם החלום לא יתגשם – – –

יחיאל חיליק בר: – – – נניח שכולם יעלו, ויהיו פה 14 מיליון יהודים – אגב, איך נסדר להם דירות אני לא יודע, אבל נניח שכן – מה אתה חושב, שאז, במדינה אחת בין הים לירדן, שבה יהיו קרוב לאותו מספר פלסטינים, והם יהיו חלק מהפרלמנט, ואולי יהיה גם ראש ממשלה פלסטיני, הם לא יאפשרו לבני דודיהם, שהם לא פלסטינים אבל הם מתחתנים אתם, לבוא לפה?

יחיאל חיליק בר: לעולם לא נצליח לנצח את הערבים דמוגרפית, ולכן החלום הציוני היה מדינה יהודית לעם היהודי, מדינה עם רוב יהודי, ומדינה עם רוב יהודי תהיה רק בפתרון של שתי מדינות לשני עמים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – שבהן יהיה מיעוט ערבי בישראל, אבל רוב יהודי לנצח.

יחיאל חיליק בר: זה פעם היה החלום של הימין.

יחיאל חיליק בר: היום הימין עושה הכול בשביל להרוס את החלום הציוני ואת המדינה שמפלגת העבודה בנתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את אחרון הדוברים בדיון, חבר הכנסת יריב לוין, מטעם סיעת הליכוד ביתנו, לסכם את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: עד שמונה דקות לרשותו.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: – – – הוא אמר למגנס ולכל אותם גאוני דור של אנשי שלום, שהיו מאוד חזקים בארץ, אמרו לו, אם תקים מדינה אתה עושה הרס לעם היהודי.

ראובן ריבלין: הקמנו מדינה, היה לנו ראש שב"כ, הכול.

ראובן ריבלין: הסתדרנו.

יחיאל חיליק בר: אז בוא לא נהרוס אותה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמור על המדינה.

ראובן ריבלין: ככה אמרו לבן-גוריון.

ראובן ריבלין: אני יודע שאתה רוצה, רק תאמין.

ראובן ריבלין: כל היהודים יהיו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו כרגע מתכוונים לשמוע את חברנו חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לפתוח – – –

ראובן ריבלין: רק דבר אחד הוא רוצה: שלא נהיה מדינת ישראל.

יריב לוין: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה, אם יורשה לי, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה, אדוני ראש הממשלה, אם אתה מרשה לי, לפתוח בשמך בדברי תודה לאופוזיציה.

יריב לוין: אני חושב שפתרתם לראש הממשלה בעיה עצומה בדיון הזה.

יריב לוין: האיש, אחרי ששמעתי את הצעות האי-אמון שלכם ושמעתי חלק מהדברים שנאמרו כאן היום, פשוט לא עושה כלום.

יריב לוין: פשוט לא יודע מה לעשות עם הזמן שלו.

יריב לוין: והנה, פתרתם לו בעיה, זימנתם אותו לכאן לשלוש שעות, סוף-סוף מילאתם תוכן כלשהו בסדר-יומו הדל והריק.

יריב לוין: והאמת היא שנדמה לי שעשיתם את זה כי אתם בכלל חושבים משהו אחר.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יריב לוין: אתם יודעים שהוא והממשלה כולה עובדים ועושים מסביב לשעון, וזאת עוד דרך לנסות לשים איזה מקל בעשייה הזאת, לעכב אותה בכמה שעות, לבזבז קצת זמן, לנסות, איך אומרים, לחפש, אולי משהו למצוא.

יריב לוין: אז אני רוצה, ברשותכם, לעבור אולי על כמה מהדברים האלה, שלא כל כך רציתם שייעשו, אבל הממשלה וראש הממשלה בראשה בכל זאת עשו, ואני כבר אומר – אני בדרך כלל משתדל לדבר ולנאום לא מן הדף, אבל הפעם אני מודה שכתבתי נקודות, כי מה לעשות, הרשימה היא פשוט כל כך ארוכה שקשה, קשה לזכור את הכול.

יריב לוין: נתחיל בעניין השולי, הקטן הזה, שנקרא ביטחון.

יריב לוין: רבותי, השנה השקטה ביותר בדרום בעשור האחרון.

יריב לוין: התמודדות עם אתגרי ביטחון, המורכבים ביותר שהאזור הזה ידע אי-פעם, בהצלחה יוצאת דופן, למרות כל הטענות ולמרות כל ההפחדות, ולמרות, לצערי, גם חוסר הגיבוי.

יריב לוין: בלימת ההסתננות, ולא רק בלימתה, אלא גם היפוך המגמה; קודם נכנסו – עכשיו יוצאים.

יריב לוין: קודם איימו לא רק על הדמוגרפיה, לא רק על זהותה של מדינת ישראל, איימו גם על הפרנסה של האנשים, על אותן שכבות הכי חלשות, שהופקרו על-ידי הממשלה הקודמת, שחלק מחברי האופוזיציה תמכו בה.

יריב לוין: הדבר הזה נפסק, הסתיים, המגמה התהפכה.

יריב לוין: מחודש לחודש יוצאים יותר, והדבר הזה גם נעשה, רבותי, בהקפדה על כבודם של האנשים ועל זכויותיהם ועל כל הוראה כזו או אחרת שקיימת בדין משפטי כלשהו.

יריב לוין: יש לנו צמיחה מהגבוהות במערב.

יריב לוין: יש לנו שיעור גידול התוצר לנפש מהגבוהים במערב.

יריב לוין: יש לנו הקטנת גירעון בשיעור שהוא כמעט חסר תקדים.

יריב לוין: יש לנו אבטלה מהנמוכות ביותר בעולם.

יריב לוין: אבל מה שאולי עוד יותר חשוב מזה – יש לנו אבטלה של צעירים בשיעור הכי נמוך שיש.

יריב לוין: אני רוצה להזכיר לכם, רבותי, יש מדינות, אתם יודעים, כאלה נידחות, נחשלות, שאין להן כלום.

יריב לוין: אין להן משאבי טבע, הן ממוקמות באזורים מרוחקים וקשים, מוקפות אויבים שמונעים ולא רוצים לקיים אתן סחר.

יריב לוין: למשל מדינה כמו ספרד – באמת סמל לאומללות – 53.2% אבטלה בקרב הצעירים.

יריב לוין: אתם מבינים מה זה אומר?

יריב לוין: אני אגיד לכם יותר מזה: אם תוסיפו לאחוז הזה את אלה שגם לא לומדים, תקבלו דור שלם שהולך לאיבוד.

יריב לוין: הם הגיעו שם למאזן הגירה שלילי עם דרום-אמריקה, מי היה מאמין.

יריב לוין: אבל ישראל, המעצמה הגדולה, שאין לה שום בעיות ביטחון להתמודד אתן, שכל שכנותיה סוחרות אתה כל היום, שיש לה חומרי גלם בשפע – תראו איזה פלא, דווקא אצלנו, אבטלת הצעירים מהנמוכות ביותר בעולם.

יריב לוין: אז תגידו לי, תסתכלו לשם ותגידו, אלה לא הישגים אמיתיים?

יריב לוין: אבל אנחנו נמשיך.

יריב לוין: כסף שמתקבל כאן לא סתם מתבזבז.

יריב לוין: השקעה במחקר ופיתוח מהגבוהות בעולם.

יריב לוין: רישות המדינה באינטרנט מהיר.

יריב לוין: רכבות, כבישים, חינוך חינם בגיל הרך, 800 שקל למשפחה בחודש חיסכון.

בנימין נתניהו: לילד.

יריב לוין: לילד, אני אומר.

יריב לוין: לכל ילד.

יריב לוין: יש משפחות שיש בהן גם יותר מילד אחד.

יריב לוין: הסדרת השימוש והייצוא של הגז – רבותי, אם היינו מקשיבים לכם הגז היה נשאר באדמה לנצח.

יריב לוין: עשינו הסדר שהבטיח את העבודה, שגם יהיה יצוא, וגם יהיה שימוש נכון בכספים, וגם יהיה עידוד להמשיך לחפש, וגם נשמור על הביטחון שלנו, שיהיה לנו הגז הדרוש לתצרוכת שלנו.

יריב לוין: נמשיך הלאה: הארכת שעון הקיץ.

יריב לוין: איפה הייתם בממשלות הקודמות, כל כך הרבה שנים, למה לא עשיתם?

יריב לוין: אני ממשיך: שמים פתוחים, הגדלת סל הבריאות – הגדלת סל הבריאות ב-2.3 מיליארד שקל.

יריב לוין: בואו, תסתכלו על שרת הבריאות, אולי תסבירו לה איך לעשות את זה יותר טוב.

יריב לוין: 2.3 מיליארד שקל הגדלה.

יריב לוין: מישהו הביא את הכסף הזה?

יריב לוין: אני חושב שאתם צריכים גם להגיד תודה אולי לשר האוצר, גם הנוכחי ובוודאי הקודם, השר שטייניץ, שתקפתם אותו כל הזמן אבל הוא השאיר כאן כלכלה שמאפשרת להגדיל את סל הבריאות ביותר מ-2 מיליארד שקל.

תמר זנדברג: איך להפחית את הבריאות?

נחמן שי: אז למה החלפתם את שטייניץ?

יריב לוין: טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 12.

יריב לוין: שיא בכניסה של תיירים.

תמר זנדברג: שכחתם את שיחות הסלולר חינם.

יריב לוין: נכון, גם זה הישג.

יריב לוין: אומנם של הממשלה בקדנציה הקודמת.

יריב לוין: גם היא חשובה.

תמר זנדברג: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, אני לא יודע, אולי לך היה קל לשלם את זה.

יריב לוין: אני מכיר הרבה אנשים שהדבר הזה הקל עליהם מאוד.

יריב לוין: אבל אני אגיד לכם, יש גם עוד עניין אחד, אתם יודעים, שולי, לא משמעותי, לא קיים כמעט, והוא הנושא המדיני והתהליך.

יריב לוין: כיבוש לא קיים, בזה את צודקת, או, בואו נדייק, קודם כול, בעובדות.

יריב לוין: עם אינו יכול להיות כובש בארצו.

יריב לוין: יהודים ישבו בחברון לפני שישבו בתל-אביב.

יריב לוין: הם לא כובשים לא שם ולא כאן, ומהבחינה הזאת לפחות – –

תמר זנדברג: אתה הולך לנסח מחדש את החוק הבין-לאומי, או רק את חוק המשילות כאן?

יריב לוין: – – תרמת תרומה חשובה לדיון, חברת הכנסת זנדברג.

יריב לוין: אני מסכים אתך, אין ויכוח על הדבר הזה.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר לכם, רבותי: תסתכלו מה קורה בצד השני, ואולי תנצלו את הפגרה לחשבון נפש.

יריב לוין: הולך אבו מאזן לנהל משא-ומתן – כולם יודעים, כולם, מכאן ומשם – בחוסר תום לב מוחלט.

יריב לוין: לא מתכוון למילה ממה שהוא אומר.

יריב לוין: לא רוצה להביא לא שלום, לא ביטחון ולא שום דבר.

תמר זנדברג: שר הביטחון מתכוון למה שהוא אומר?

יריב לוין: אבל תראי, חברת הכנסת זנדברג – – –

תמר זנדברג: על קריסת היחסים עם ארצות-הברית.

תמר זנדברג: במו-ידיו שר הביטחון הורס את היחסים עם ארצות-הברית.

תמר זנדברג: הממשלה עומדת מאחוריכם?

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, למרות כל הנבואות השחורות שלכם היחסים עם ארצות-הברית היו ונשארו איתנים, אבל – – –

תמר זנדברג: – – – זה מה שהממשלה – – –

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, חיפשתי בפרלמנט הפלסטיני חברת כנסת כמוך, שכל היום רק אומרת לאבו מאזן: צריך להביא שלום, תעשה ויתורים, תקבל את כל מה שהישראלים מבקשים, העיקר שיהיה סוף – – –

תמר זנדברג: בוא נחליף את העם.

יריב לוין: חיפשתי, חיפשתי, לא מצאתי.

יריב לוין: אני מבטיח לך, חברת הכנסת זנדברג, אני אמשיך לחפש.

יריב לוין: אבל את יודעת?

יריב לוין: משהו אומר לי, איזה קול פנימי, שגם את יודעת שאני לא אמצא.

יריב לוין: את יודעת למה?

יריב לוין: מפני שהם לא רוצים שלום.

יריב לוין: אבל יש לזה עוד סיבה אחת: הם מבינים שכאשר ראש המדינה או ראש הממשלה או ראש הכנופיה, לא משנה מי, מנהל משא-ומתן, אז אתה צריך לגבות אותו.

תמר זנדברג: כמוך, שאתה מגבה את ראש הממשלה?

יריב לוין: אתה צריך לעמוד מאחוריו כחומה בצורה.

יריב לוין: אתה לא צריך כל הזמן לדחוף אותו אל פי התהום.

תמר זנדברג: ומה אתם עושים?

יריב לוין: אתה לא צריך לגבות את הצד השני.

יריב לוין: אסור לך.

יריב לוין: אסור לך, חברת הכנסת זנדברג, לשכוח שהוויתור שאת דורשת ממנו הוא נקודת ההתחלה של המשא-ומתן מבחינת הצד השני.

עפו אגבאריה: עם הסכם ביניים או בלי הסכם ביניים?

יריב לוין: הכלל הבסיסי הזה, הפשוט הזה, האחריות האלמנטרית הזאת לא קיימת אצלכם – –

נחמן שי: איזו כנופיה?

יריב לוין: – – לא הייתה ולא קיימת.

ניצן הורוביץ: מה אתה מוכן לעשות למען השלום?

ניצן הורוביץ: מה אתה מוכן לעשות?

יריב לוין: ועכשיו אני אגלה לך סוד.

יריב לוין: אני אגלה לך סוד, חבר הכנסת הורוביץ.

יריב לוין: אני אגלה לך סוד, חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אתה מחבל בשלום, אתה לא רוצה שלום.

ניצן הורוביץ: אתה לא רוצה פיוס.

יריב לוין: אתה יודע מי אויבי השלום?

יריב לוין: אתה יודע מי אויבי השלום הגדולים ביותר?

יריב לוין: אתה יודע מי הם?

ג'מאל זחאלקה: עברו שמונה דקות.

יריב לוין: חבר הכנסת זחאלקה, אבל יש לי הזדמנות קצת, ככה – – –

ג'מאל זחאלקה: אבל שמונה דקות נגמרו, לא צריך להעניש את הכנסת.

יריב לוין: אל תגזול לי את ההזדמנות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, שב בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, בוא, בוא, אני אלמד אותך עוד משהו, ברשותך.

ניצן הורוביץ: אתה מוכן לפנות יישוב אחד, בית אחד, מטר אחד, משהו?

ניצן הורוביץ: כלום.

יריב לוין: כן, חבר הכנסת הורוביץ, אתה מוכן לפנות יישוב ערבי אחד, או רק יהודים צריכים אצלך ללכת?

ניצן הורוביץ: אתה רוצה שאני אפנה ערבים?

ניצן הורוביץ: לאיפה אני אפנה אותם?

יריב לוין: איזו צביעות זאת.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, איך אתה יושב עם גזענים כאלה?

יריב לוין: חוק אחד לערבים, חוק אחד ליהודים.

יריב לוין: איך אפשר?

תמר זנדברג: – – – שלטון צבאי, אתה לא מתבייש?

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אוי ואבוי.

יריב לוין: בתנועת מרצ גזענות כזאת?

יריב לוין: לאן הגענו?

יריב לוין: אבל אני אגיד לך משהו, חבר הכנסת הורוביץ.

יריב לוין: אתה יודע, בגלל הגישה הזאת שלכם, ככל שהמשא-ומתן מתארך וככל שישראל משתדלת וככל שישראל אפילו מוכנה לוותר, כך הפער רק גדל.

נחמן שי: על מה אתה מוכן לוותר?

יריב לוין: רק גדל ולא מצטמצם.

יריב לוין: וכל תעשיית השקר הזאת לא מביאה אותנו לשום מקום.

נחמן שי: על מה אתה מוכן לוותר?

יריב לוין: חבר הכנסת שי, על מה הם מוכנים לוותר?

יריב לוין: שאלת אותם פעם?

נחמן שי: עזוב אותם, אני לא מסכים אתם.

יריב לוין: אה, עזוב אותם.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: הם יעמדו איתן, ואנחנו נשאל כל היום את ראש הממשלה למה הוא לא מוותר, נכון?

יריב לוין: וכך נשיג שלום.

יריב לוין: אתה באמת מציע את זה, חבר הכנסת שי?

יריב לוין: אתה הרי איש רציני.

יריב לוין: אתה הרי איש רציני, עם רקורד כזה.

תמר זנדברג: איך אתה מסביר כיבוש צבאי של עוד מעט 50 שנה?

תמר זנדברג: מה זה כל הדיבורים האלה?

תמר זנדברג: די כבר.

יריב לוין: תגיד לי, חבר הכנסת שי, כשעמדת בראש משרד ממשלתי והיו לך ויכוחים על תקציב עם האוצר, על חקיקה שהייתה צריכה לעבור פה בכנסת, כל מיני נושאים חשובים שהתעסקת בהם, ככה ניהלת משא-ומתן?

יריב לוין: באת ואמרת: רגע, רגע, רגע, לא אכפת לי מה הם נותנים, קודם כול מה אני מוכן לוותר.

נחמן שי: עם קווים אדומים.

יריב לוין: הלכת לשר שלך, וכל היום רק אמרת לו: תוותר, תוותר, תוותר, תוותר?

נחמן שי: קווים אדומים.

יריב לוין: או, חבר הכנסת שי, שאמרת לשר שלך: סמוך עלי, יש לך כל הגיבוי המקצועי, אני אלך לנהל את המשא-ומתן, אתה תעמוד איתן, אני אוציא מהם את המקסימום.

יריב לוין: נו, בוא, תשתף אותנו.

נחמן שי: מה הקווים?

יריב לוין: תשתף אותנו.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת טיבי מחייך.

יריב לוין: מה יעשה, נו.

יריב לוין: הוא אומר לעצמו: באמת בדיחה.

יחיאל חיליק בר: מה עם הכביש לטייבה?

יחיאל חיליק בר: הוא לא קיבל תשובה.

יריב לוין: אל תדאג, יהיה גם כביש לטייבה, הכול יהיה.

יריב לוין: הכול יהיה, אם רק לא תפריעו.

יריב לוין: אם רק לא תפריעו.

יריב לוין: לכן אני אומר לך גם, חבר הכנסת בר, אני שמעתי את הנאום שלך.

יריב לוין: באמת, נו.

יריב לוין: אתה הרי גם איש רציני.

יריב לוין: מספיק עם זה כבר.

יריב לוין: ראש ממשלה הולך, מנהל משא-ומתן.

יריב לוין: במשא-ומתן הזה הוא הרי לא דורש דברים שהם אבסורדיים, שהם הזויים, שהם לא מקובלים עליכם, שהם לא דברים בסיסיים שבלב המשנה שאתם גדלתם והתחנכתם עליה.

יריב לוין: בסדר, אפשר לחלוק עליו בחלק מהמקומות.

יריב לוין: אבל אי-אפשר באופן טוטלי כל היום לעמוד עם אקדח לרקה ולהגיד לו: תוותר כל הזמן.

יריב לוין: אפשר גם לגבות אותו, לא מתים מזה.

יריב לוין: אני אגיד לך גם עוד דבר – –

יחיאל חיליק בר: מתי הוא התחיל לוותר?

יריב לוין: – – אני אגיד לך גם יותר מזה – למה הוא צריך לוותר?

יריב לוין: הצד השני ויתר?

יריב לוין: הצד השני ויתר?

יחיאל חיליק בר: אתה אומר לו: תפסיק לוותר כל הזמן.

יחיאל חיליק בר: ממתי הוא התחיל לוותר?

יריב לוין: למה אתה לא שואל למה הצד השני לא מוותר?

יריב לוין: למה?

יחיאל חיליק בר: הצד השני יוותר כשאתה תוותר.

יריב לוין: אה, באמת?

יריב לוין: באמת, חבר הכנסת בר?

יריב לוין: באמת?

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: ואת המסקנה הזאת אתה מסיק על בסיס מה?

יריב לוין: על בסיס ההתנתקות, כשפינינו את הכול וקיבלנו טילים?

יריב לוין: על איזה בסיס אתה מסיק את זה?

יחיאל חיליק בר: אני אומר לך באמת, תבדוק.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: יפה מאוד, צדקת.

יריב לוין: צדקת.

יריב לוין: צדקת.

יריב לוין: ולכן אני אומר לך גם עכשיו, תיצמד למה שאתה באמת מאמין בו, לדרך האמיתית של מפלגת העבודה.

יריב לוין: לדרך שזכתה במספיק תמיכה כדי לשבת שם בספסלי הקואליציה.

יריב לוין: אתם לא גרורה של מרצ ולא איזה כוח חלוץ שמנסה לדחוף כל הזמן את ראש הממשלה אל פי התהום.

יריב לוין: להפך, תגלו אחריות, כמו שהוא עשה כשהוא היה ראש אופוזיציה, ולכן הוא הגיע להיות ראש ממשלה, כי הוא נהג כך.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת הורוביץ, האמן לי – –

דב חנין: מה קורה עם הזמן?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, האם הממשלה מנהלת פיליבסטר?

יריב לוין: – – ביום שאתם תנהגו כך, ביום הזה, אתה פתאום תתחיל לשמוע קולות אחרים בצד השני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, האם הממשלה מנהלת פיליבסטר?

דב חנין: מה קורה?

יריב לוין: הם יבינו שהזמן גם עובד לרעתם.

יריב לוין: הם יבינו שהם לא יכולים לקבל יותר ממה שראש הממשלה מציע להם.

יריב לוין: הם יבינו שאנחנו הגענו לנקודה – – –

דב חנין: זה פיליבסטר, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: הם יבינו, חבר הכנסת הורוביץ, שאנחנו הגענו לנקודה שבה גם אנחנו – –

ניצן הורוביץ: אתה תומך במה שהוא מציע?

יריב לוין: – – שבה גם אנחנו דורשים מהם לעשות ויתורים על הדברים שאתם פוחדים לבקש מהם, כי אתם יודעים שהם לא יסכימו, נכון?

יריב לוין: נכון?

דב חנין: חבר הכנסת מנהל פיליבסטר?

דב חנין: הזמן שלך נגמר לפני עשר דקות.

דב חנין: עוד מעט ליל הסדר.

דב חנין: יש פה חרדים.

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, אני אגיד לך.

יריב לוין: אני מודה – אני מוכרח להודות במשהו.

עפו אגבאריה: יש איזה הסכם עם הבית היהודי?

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, אני חייב, חייב להודות.

יריב לוין: חייב להודות, חבר הכנסת חנין.

תמר זנדברג: הגיע זמן קריאת שמע של שחרית.

יריב לוין: חייב, חייב.

יריב לוין: אני מוכרח להודות.

יריב לוין: תשמע, קודם כול אני אגיד לך בצער גדול – – –

איתן כבל: יריב, כמה אתה מדבר?

יריב לוין: חבר הכנסת כבל, אני בהתחלה, אם לא שמת לב.

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, תראה, אני אומר לך משהו בגילוי לב – – –

שלי יחימוביץ': תכניסו את הבית היהודי ותגמרו עם זה.

יריב לוין: חברת הכנסת יחימוביץ, אם את מעוניינת לעזור למי שעוסק במלאכה הזאת – אולי, אני לא יודע – אני כאן, אני לא יכול לעמוד בדרכך.

יריב לוין: אבל אני אומר לך משהו – – –

יולי יואל אדלשטיין: היא תמיד בעד אלה שעוסקים במלאכה, אדוני.

שלי יחימוביץ': זוהי ממלכתיות.

יולי יואל אדלשטיין: כן, נכון.

יריב לוין: האמת שזה נכון.

יריב לוין: האמת שזה נכון.

יריב לוין: חברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו כולנו נלך לפגרה, נישן טוב עם פחות דאגות.

יריב לוין: יש לי כבר בשורה טובה לערב הזה לפחות.

יריב לוין: אני לא מתלונן.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר לחבר הכנסת חנין, תראה, האמת שזה לא שבוע כל כך טוב לדון בו בעניינים של תוספות זמן ודברים מהסוג הזה.

יריב לוין: על זה אנחנו בוודאי, שנינו, לצערי הרב, נסכים.

דב חנין: עלינו אתם קמצנים, אבל לעצמכם אתם נדיבים.

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: אני חושב שחבר הכנסת הורוביץ הבין אותי טוב מאוד.

יריב לוין: נדמה לי שאני כיוונתי למה – – –

ניצן הורוביץ: – – – הבית היהודי – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אני רואה שהנאום שלי כל כך השפיע עליך, שעכשיו אתה דואג לבית היהודי.

יריב לוין: לא, לא צריך להגיע עד לשם.

ניצן הורוביץ: אני חושש לקואליציה.

נחמן שי: אנחנו דואגים לכם.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: לא צריך להגיע עד לשם, לא צריך להגזים, הכול בסדר.

עפו אגבאריה: – – –

שלי יחימוביץ': – – –

תמר זנדברג: היו לו שמונה דקות לפני 20 דקות.

יריב לוין: חבר הכנסת חנין לא רוצה לשמוע את המשך – – –

עפו אגבאריה: יש עכשיו מניין, זו הבעיה.

יריב לוין: אה, יש מניין?

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: טוב, מניין.

יריב לוין: אני לא אמנע מניין, אני הבנתי את הבעיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, פשוט תבין אותי.

יולי יואל אדלשטיין: בברית-המועצות, שאתה הכרת ואני הכרתי, היו מוסיפים לאנשים שעסקו בעבודות מסוכנות, תעשיות מזהמות וזה, היו נותנים תוספת חלב – כך זה היה נקרא – שהיו נותנים כוס חלב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוין כל המושב הזה עסק בעבודות מסוכנות, שלא לדבר על מזהמות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוסיף לו במקום כוס חלב תוספת זמן.

יולי יואל אדלשטיין: תרשה לי, זה הכול בגלל העבר שלי.

נחמן שי: מגיע לו – – – יוצא לחופש עכשיו – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – בשבילו היום, אז אתה תסלח לי.

יריב לוין: חבר הכנסת שי, אתה רוצה להשאיר אותי פה?

יריב לוין: תראה, אני מוכרח להגיד לך בכנות שאני באמת ביליתי את רוב זמני כאן.

יריב לוין: אני באמת שמעתי את הנאומים של האופוזיציה, אני חושב, בכל הצעות האי-אמון לאורך המושב הזה וכן הלאה, אז יש לי הזדמנות ככה להתייחס.

יריב לוין: אבל אני בכל זאת רוצה להתייחס לדברים שאמר קודם חבר הכנסת חנין.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת חנין, אתה יודע, כשמדברים על אמנות הפיליבסטר, אני יכול לומר עליך את מה שאמרתי על עורך-דין מוטי ברקוביץ, שאצלו עשיתי את ההתמחות שלי במשפטים.

יריב לוין: כל מי שיש לו טענות על מה שאני עושה שילך אליו, כי אצלו למדתי את הכול.

יריב לוין: אז אני יכול לומר לך, בהיבט הזה, שבחשבון הזמנים שהייתי חסר בבית, בטבלה הזאת שאשתי כבר עושה וכבר – אני לא יודע, אין מקום כבר להחזיק את הספרים עם השעות – –

מרב מיכאלי: נו, יאללה – – –

יריב לוין: – – תרמת איזו תרומה למאמץ הזה.

מרב מיכאלי: יריב, יאללה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, העברנו היום חוק כל כך חשוב.

יריב לוין: מה החוק הזה לעומת זה שאני אדבר פה עוד כמה דקות?

יריב לוין: כלום – – –

מרב מיכאלי: הסלט שלי – – –

יריב לוין: מה?

מרב מיכאלי: באתי באמצע הסלט.

יריב לוין: את יודעת מה?

יריב לוין: אני חושב שאת יכולה – אני מבטיח לחכות לך עד שתחזרי.

מרב מיכאלי: ואללה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אפשר לעזור בפיליבסטר ולחלק את הזמן בין האופוזיציה לקואליציה?

שלי יחימוביץ': אנחנו נפתור לך – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה רעיון בריא, רעיון בריא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא נראה לי – בואי נגיד כך, נראה לי שבינתיים הוא מסתדר.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני ארגיש שהוא כבר שפוך – –

שלי יחימוביץ': אני מוכנה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני מעלה אותך להשיב לו, להשיב לו.

יריב לוין: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מבקש שהערות הביניים תהיינה באורך של לפחות דקה.

יריב לוין: ככה אני אוכל לנשום והדבר הזה יקל עלי את המלאכה.

יריב לוין: אם אפשר, אם אפשר.

יריב לוין: רבותי, אני חושב שהישגיה של הממשלה, כפי שפירטתי אותם קודם, הם אכן כל כך משמעותיים, והם אכן כל כך ראויים, והם אכן פרי של עבודה אמיתית וקשה, שנדמה לי שגם אתם יודעים, ואני חושב שזה הוכח לאורך הדברים שאמרתי קודם, שאין לכם בעצם טענה אמיתית כדי לסתור אותם.

יריב לוין: אין לכם.

יריב לוין: ואני באמת רוצה לשאול – הנה, אני רואה שנמצא כאן הרמטכ"ל לשעבר, יושב-ראש סיעת קדימה, חבר הכנסת מופז.

יריב לוין: הרי אתה יודע כמה קשה לייצר ביטחון למדינת ישראל.

יריב לוין: אתה יודע איזה אתגר עצום זה.

יריב לוין: אתה נשאת בנטל הזה גם כרמטכ"ל וגם כשר ביטחון.

יריב לוין: אתה באמת יכול לומר שהממשלה לא עושה עבודה מצוינת?

יריב לוין: אתה באמת יכול לעלות כאן ולומר: הממשלה איננה ראויה לאמון משום שהיא איננה דואגת כפי שצריך לביטחון ישראל?

יריב לוין: אתה יכול לומר דבר כזה?

יריב לוין: אני שואל אותך, אתה יכול?

יריב לוין: אתה הרי לא יכול ואתה גם לא תגיד, כי אתה איש הגון ואתה איש רציני, ואתה יודע את העובדות כפי שהן.

יריב לוין: ולכן, אני אומר – – –

משולם נהרי: יש רוב – – –

יריב לוין: חבר הכנסת נהרי, אני רק התחלתי, למה אתה לוקח לי את זה?

משולם נהרי: – – –

יריב לוין: למה אתה לוקח לי?

יריב לוין: סוף-סוף, אתה יודע – – –

שלי יחימוביץ': – – –

יריב לוין: לא, ממש לא.

יריב לוין: אני רק בהתחלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יריב לוין כבר מסיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש, אדוני, באמת להתחיל – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: אני מסכים להמשיך.

יריב לוין: אם חבר הכנסת טיבי יביא ליושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אלא אם כן האופוזיציה תגיש לי 20 חתימות שהוא ימשיך.

יריב לוין: אני אשמח.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוין, נא באמת להגיע לסיכום דבריך.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אני אסכם אולי באמת בשאלה לחבר הכנסת טיבי בתחום מומחיותו.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, תגיד לי, התוספות לסל הבריאות הן משמעותיות?

יריב לוין: הן הישג גדול?

יריב לוין: הן הישג חשוב?

יריב לוין: הן הישג ראוי?

יריב לוין: 800 שקל לילד בחינוך, ולפעמים זה יוצא כמה אלפי שקלים למשפחה, בעיקר במשפחות ברוכות ילדים, זה הישג חשוב?

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, זה הישג חשוב?

יריב לוין: חשוב.

יריב לוין: מסכימים.

יריב לוין: אבטלה נמוכה אצל צעירים – הישג חשוב?

יריב לוין: מסכים שחשוב.

יריב לוין: אז תגיד לי: למה הגשתם כל כך הרבה הצעות אי-אמון כל הקדנציה הזאת?

יריב לוין: מישהו יכול להסביר לי?

יריב לוין: מישהו?

יריב לוין: אחד?

עפו אגבאריה: כי יש עוד דברים חשובים.

יריב לוין: למשל?

יריב לוין: למשל?

עפו אגבאריה: למשל הריסת הבתים – – –

יריב לוין: אה, הבנתי, הבנתי.

יריב לוין: חבר הכנסת אגבאריה, דרך אגב – –

עפו אגבאריה: – – – אתה נותן כסף לילד והורס – – –

יריב לוין: – – בעניין הזה אנחנו מסכימים.

יריב לוין: אנחנו מסכימים.

יריב לוין: גם אני לא אוהב הריסות בתים.

יריב לוין: אני רק רוצה שיבנו כחוק, זה הכול.

אבישי ברוורמן: יריב, נגמר הזמן.

יריב לוין: למה, ברוורמן?

יריב לוין: – –

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: אפשר להצביע – – –

יריב לוין: – – כשאתה מציג חוק מטעם ועדת הכלכלה אתה הרי יורד לפרטי הפרטים, אתה מסביר לנו את הכול, שמא ניכשל בהצבעה.

איתן כבל: יריב, די.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסיים, בבקשה.

יריב לוין: טוב.

יריב לוין: אני – – –

איתן כבל: יריב, אתה יכול לרדת.

יריב לוין: ידידי מן האופוזיציה, אני באמת רוצה להודות לכם – –

איתן כבל: סעיף 18, עוד פעם עצמו עיניים.

יריב לוין: – – אני באמת רוצה להודות לכם ולבקש מכם, לפני האי-אמון של תחילת המושב הבא: תעברו על רשימת ההישגים הזאת.

יריב לוין: אולי, אם תמצאו משהו שכדאי לשפר, לפחות תתמקדו שם, שהדברים יהיו רציניים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת יריב לוין, שדיבר שמונה דקות בדיוק, כפי – – –

נחמן שי: שמונה דקות?

יולי יואל אדלשטיין: פלוס תוספת היושב-ראש על כל המאמצים שלו במושב הנוכחי.

נחמן שי: זה זמן ברית-המועצות, שמונה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תוספת חלב.

יולי יואל אדלשטיין: בקשת הממשלה בתוקף, גברתי המזכירה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז, חברי הכנסת, הפרוצדורה היא כדלקמן: דיון – –

משה גפני: שמי, שמי.

משה גפני: הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: – – דיון ב-40 חתימות בנוכחות ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה מסר את הודעתו לכנסת, לכן מי שתומך בהודעת ראש הממשלה מצביע בעד, ומי שמתנגד מצביע נגד.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לא להתחיל עד – – –

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: המזכירות ערוכה, ואנחנו נתחיל להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – נגד עפו אגבאריה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – בעד אורי אורבך – בעד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד יעקב אשר – נגד מיכל בירן – נגד בנימין בן-אליעזר – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יחיאל חיליק בר – נגד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו משתתף בהצבעה זהבה גלאון – נגד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד דני דנון – בעד אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – נגד נסים זאב – אינו נוכח חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – נגד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – נגד מרדכי יוגב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – בעד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – נגד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד דב ליפמן – בעד יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת שאול מופז – נגד משה מזרחי – נגד אברהם מיכאלי – נגד מרב מיכאלי – נגד עמרם מצנע – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – נגד משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – בעד חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – בעד אורית סטרוק – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – בעד חמד עמאר – בעד משה זלמן פייגלין – בעד שי פירון – בעד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – נגד רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ – בעד דוד צור – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – בעד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – בעד זבולון קלפה – אינו נוכח יפעת קריב – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד דוד רותם – בעד יואל רזבוזוב – בעד ראובן ריבלין – בעד יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – נגד יאיר שמיר – בעד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת פנינה תמנו-שטה – בעד

יולי יואל אדלשטיין: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח מוחמד ברכה – נגד עמר בר-לב – נגד באסל גטאס – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה דרעי – נגד אבי וורצמן – אינו נוכח נסים זאב –

נסים זאב: נמנע מפני שאני מקוזז.

קריאה: לא משתתף.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נמנע או לא משתתף בהצבעה?

נסים זאב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: לא משתתף בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נסים זאב – אינו משתתף בהצבעה ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח אליהו ישי – נגד חיים כץ – אינו נוכח לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת חנא סוייד – אינו נוכח אורית סטרוק – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח רינה פרנקל – אינה נוכחת דוד צור – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת זבולון קלפה – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: האם יש חברי כנסת או חברות כנסת שמעוניינים להשתתף בהצבעה וטרם עשו זאת?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בינתיים מקבלים בברכה את כבוד מבקר המדינה ואנשי משרדו שבאו לכבוד אחד הסעיפים הבאים בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת, כרגיל – – –

איתן כבל: עושים דוח על נוכחות.

יולי יואל אדלשטיין: הם כרגע, כן, כנראה בודקים את הנוכחות של חברי הכנסת במליאה, ואני חושב שיהיה על זה דוח חריף.

עליזה לביא: למזלי, אני לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה, חבר הכנסת איתן כבל, היא איך ניישם את המסקנות של המבקר בנושא הזה, לא עם הדוח.

נסים זאב: – – – לדבר על – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, בעד הודעת ראש הממשלה – 48, נגד – 44.

משה גפני: למה התקזזות, למה – – – אין לכם רוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת הצביעה בעד הודעת ראש הממשלה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

נסים זאב: אני מבקש ספירה מחדש, אני לא מאמין לתוצאות.

משה גפני: אין רוב לקואליציה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא: הצעת חוק-יסוד – – –

משה גפני: אין לכם רוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: זהו?

יולי יואל אדלשטיין: נרגענו?

משה גפני: תחזירו את המנדט למצביעים – – –

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת – – –

משה גפני: אין רוב לקואליציה.

נסים זאב: הצבעה חוזרת – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אפשר, אדוני היושב-ראש, להצביע עוד הפעם?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, מכבד אותנו בנוכחותו מבקר המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו עוברים לסעיף: סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה – דיון והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעות והסיכומים לא אחר מאשר יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, חבר הכנסת אמנון כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין אותו לכאן לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – רשימת דוברים.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כבוד מבקר המדינה וצוות המשרד, חברי חברי הכנסת – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה אחת, אדוני יושב-ראש ועדת הביקורת, נפזר את ההתקהלויות – גם את השקטות – למשל של חברי הכנסת עליזה לביא ואראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם זאת התכנסות שקטה, אבל אני מבקש, או בישיבה או להיפרד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברוורמן, חברנו, קשה לו הפרידה מחבר הכנסת גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אראל מרגלית: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אראל מרגלית בא לי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: – – אני מתכבד להגיש לאישור הכנסת את סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוח מבקר המדינה 63ב, בהתאם להוראות סעיף 18(א) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב].

אמנון כהן: הדוח עוסק בביקורת על מערכת הביטחון על מרכיביה השונים: משרד הביטחון וצה"ל, התעשיות הביטחוניות וארגונים נוספים שיש להם השפעה על פעילות בתחום הביטחון.

אמנון כהן: מערכת הביטחון נמדדת בתחומי עשייה רבים ומגוונים, והמחוקק הטיל על מבקר המדינה לוודא שהיא פועלת על-פי אמות המידה המצופות ממנה תוך שמירה על מוכנות צה"ל ועל פעילות יעילה וחסכונית.

אמנון כהן: סיכומים והצעות אלה, לאחר שקיבלו את אישור מליאת הכנסת, אמורים להוסיף משנה-תוקף ליישום ותיקון הליקויים שעליהם הצביע מבקר המדינה.

אמנון כהן: הוועדה לענייני ביקורת המדינה היא אחת מוועדות הכנסת החשובות ביותר, והיא משמשת כלי מרכזי של הרשות המחוקקת לביקורת ולפיקוח על עבודת הממשלה.

אמנון כהן: הוועדה מקיימת דיונים מקצועיים ומעמיקים בדוחות מבקר המדינה, עוקבת – ומפקחת – באדיקות אחר יישום המלצות המבקר ופועלת בנחישות ובאחריות לתיקון הליקויים.

אמנון כהן: הוועדה, כזרוע של הרשות המחוקקת, משמשת פה וכתובת לציבור הישראלי אל מול הרשות המבצעת ומבטאת את הדרישה למקצועיות, ליעילות, לאפקטיביות, לשקיפות ולטוהר המידות בעבודת הממשלה.

אמנון כהן: דוח 63ב הונח על שולחן הכנסת ביום רביעי, י' באב התשע"ג, 17 ביולי 2013.

אמנון כהן: הוועדה קיימה ישיבות ודיונים מעמיקים עם הגורמים המבוקרים בזמן אמת כדי להבטיח יישום מלא של המלצות מבקר המדינה.

אמנון כהן: כן קיימה הוועדה סיורים במחנות צה"ל ובתעשיות הביטחוניות כדי לוודא את תיקון הליקויים בשטח, שכן מאז כניסתי לתפקיד אני רואה חשיבות עליונה במעקב אחר תיקון הליקויים.

אמנון כהן: אני מתרשם כי משרד הביטחון וצה"ל מתייחסים לביקורת ברצינות הראויה וכי שיעור תיקון הליקויים גבוה בהשוואה למשרדי ממשלה אחרים.

אמנון כהן: סיכומים והצעות אלה משקפים רק חלק קטן מהעשייה בוועדה, היות שפרקי הדוח החסויים נדונו בוועדת המשנה לנושא הביטחון, יחסי חוץ וקשרי מסחר בין-לאומיים.

אמנון כהן: סיכומים והצעות של הוועדה בנושאים אלה אינם מונחים על שולחן הכנסת, ורואים אותם כאילו אישרה אותם הכנסת, על-פי סעיף 18(ג) לחוק מבקר המדינה.

אמנון כהן: חברי הכנסת, ראוי שהכנסת תוקיר מאוד את פועלו של מבקר המדינה ותיתן לו את מלוא הגיבוי כמי שפועל בשליחותה לפקח על הרשות המבצעת.

אמנון כהן: המבקר הוא העיניים של הכנסת – לראות את כל הפינות שאין רוצים להראות לנו ברשות המבצעת.

אמנון כהן: מול תופעה שהנאשם הופך למאשים, חשוד הופך למחשיד ונחקר לחוקר, אסור לאפשר שהמבוקר יהפוך להיות מבקר של מבקר המדינה.

אמנון כהן: צריך להדוף כל ניסיון של דה-לגיטימציה של מבקר המדינה.

אמנון כהן: בנפשנו הדבר.

אמנון כהן: ברצוני להודות למבקר המדינה השופט בדימוס יוסף חיים שפירא; למנכ"ל המשרד, מר אלי מרזל; למשנים למנכ"ל, מר יוסי ביינהורן, מנהל חטיבת הביטחון, ומר יובל חיו, מנהל חטיבת משרדי הממשלה, ולצוות המשרד, המשתתפים באופן קבוע בישיבות הוועדה, על שיתוף הפעולה הפורה, שיש בו תרומה של ממש להתייחסות הרצינית של הגופים המבוקרים ולתיקון הליקויים שהועלו בדוח הביקורת.

אמנון כהן: אני גם מודה לכל חברי הוועדה שנטלו חלק בישיבות הוועדה ובגיבוש סיכומים והצעות והשתתפו בסיורים שקיימנו בשיתוף פעולה עם כל הצוותים.

אמנון כהן: יבואו על הברכה העוסקים במלאכת הביקורת ותורמים לעבודת הוועדה: מנהלת הוועדה, הגברת חנה פריידין; רכזת בכירה בוועדה, הגברת ריקי אליה; רכזת בוועדה, הגברת חנה יוסף; היועצים המשפטיים, עורך-הדין תומר רוזנר, עורך-הדין גלעד קרן והמתמחה יוטל כהן; דובר הוועדה מר יגאל אמיתי; עובדת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שנותנת לנו שירות מצוין, הגברת אוריאנה אלמסי, וכמובן עוזרי הנאמנים, הגברת ז'נט ישראלוב, מר יצחק חנימוב ומר יצחק יושובייב.

אמנון כהן: אני מודה ליושבת-ראש הדיון עכשיו.

אמנון כהן: זה דיון שישתתפו בו חברי כנסת, ואני שוב מודה לכל חברי הכנסת על הדיון, וגם למשרד מבקר המדינה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה אמנון כהן.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים כרגע לדיון האישי.

גילה גמליאל: יעלה ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: רשימת הדוברים נסגרה.

אראל מרגלית: כבוד היושבת-ראש, כבוד המבקר, אני רוצה, כמו עמיתי יושב-ראש הוועדה אמנון כהן, לברך על העבודה שנעשתה ולומר באמת שיש עוד הרבה מה לעשות, אבל כל הכבוד.

אראל מרגלית: אחד הדברים שאני חושש מהם, שאנחנו נידרש לו בביקורת הבאה, הוא כל שינוי – השינוי החד-צדדי שנעשה באישון לילה של כלל ההוצאה בממשלת ישראל.

אראל מרגלית: אני מתפלא – א.

אראל מרגלית: על פקידי האוצר המכובדים מאוד שהציעו אותו; ב.

אראל מרגלית: אני מתפלא על שר האוצר ועל שרים אחרים, שקיבלו אותו.

אראל מרגלית: ואני אגיד למה: כלל ההוצאה, ששונה כמה פעמים, בסופו של דבר ב-2006 הגיע לרמה יציבה כלשהי, והרמה היציבה הזאת הייתה יחס כלשהו של ההוצאה של המדינה מול יחס הצמיחה.

אראל מרגלית: אז אמרו: זה לא כל הצמיחה, זה חלק מהצמיחה, והייתה נוסחה מורכבת.

אראל מרגלית: בפעם הראשונה זה שנים לקחו את כלל ההוצאה, שהיה מקובל לקשור אותו לצמיחה, והפרידו אותו לגמרי, וקבעו מספר שרירותי שהוא הרבה יותר קטן, שהוא רק קשור לגידול האוכלוסייה.

אראל מרגלית: ואני טוען שבמדינה שמצד אחד יש בה כל כך הרבה כוח כלכלי אצל חלק מהאוכלוסייה – חלק צר מדי, אבל חלק מהאוכלוסייה, ומצד שני החלקים האחרים, שנמצאים בצפון, בדרום, במגזר החרדי, במגזר הערבי, בשכונות של הערים הגדולות, שהדבר היחיד שיכול להקפיץ אותם קדימה זה השקעה דיפרנציאלית ממשלתית בחינוך, בבריאות, ברווחה, בתעסוקה, בהכשרה של עובדים – זה הדבר היחיד שיש לממשלה כדי לפעול.

אראל מרגלית: והנה, באישון לילה – ודרך אגב, גם למורת רוחם של חברים רבים מהקואליציה, לא רק מהאופוזיציה, כולל אפילו היושבת-ראש שיושבת פה אתנו ומנהלת את הישיבה – בא האוצר, בנושא שהוא לכאורה טכני, ובעצם לקח מקופת המדינה, על הפרויקטים שהוא יכול להשקיע בהם, בערך 7 מיליארד שקל בשנה לעשר השנים הבאות.

אראל מרגלית: תחשבו על זה, הרי כל התקציב הוא כל כך כבול מראש – המשכורות של העובדים, הביטחון, כל נושא.

אראל מרגלית: יש מעט מאוד כסף להשקעות בפרויקטים או בנושאים שהממשלה רוצה לקדם.

גילה גמליאל: נא לסיים.

אראל מרגלית: שינוי כלל ההוצאה הזה בעצם לקח לממשלה את היכולת לעשות שינויים במקום שבהם השינויים נדרשים.

אראל מרגלית: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

גילה גמליאל: ואם אפשר, קצת יותר שקט במליאה.

גילה גמליאל: קשה מאוד לדוברים לדבר מהדוכן.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, מכובדי מבקר המדינה ואנשי צוות המבקר, אדוני יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, הדיון הזה הוא קודם כול הזדמנות לנו, חברי הכנסת, להביע הערכה ותודה למבקר המדינה ולצוותו על העבודה המסורה, הממצאים החשובים, הביקורת המשמעותית שהם עושים לאורך כל השנה, וגם הדוח שבפנינו, דוח מבקר המדינה 63ב, הוא חלק מאותו רצף של עבודה מסורה וראויה של המבקר.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, כמה דברים על הנושאים שנדונו בדוח המבקר, ואני אומר מראש: הדברים הנאמרים בדוח המבקר – כתב המבקר את עמדתו, אני רוצה לומר את מסקנותי, ואני לא אסתיר שהמסקנות האלה הן מסקנות פוליטיות, אבל אני כמובן לא אומר שהמסקנות האלה הן על דעתו של המבקר, אלה הן המסקנות הפוליטיות שלי ממה שכותב המבקר, מהממצאים המקצועיים והמחקר המקיף והמעמיק שהוא עושה בסוגיות שהוא בוחן.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לאותה סוגיה של התיאום בין גופי אכיפת החוק בשטחים הכבושים, מה שמכונה אזור יהודה ושומרון, ולומר לכם שהמזרח הפרוע שנמצא שם הוא מזרח פרוע שאיננו נמצא במקרה, ואם אנחנו רוצים להבין למה הוא לא נמצא במקרה, אנחנו יכולים לעבור לחלק המשלים של הדוח, שעוסק בפעילות יחידת הממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש באותם אזורים.

דב חנין: הממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש באותם אזורים, עמיתי חברי הכנסת, נטש את הרכוש.

דב חנין: לא רק הוא נטש את הרכוש, הממשלה נטשה את הרכוש, והיא נטשה את הרכוש לטובת מתנחלים שמתגוררים ברכוש הזה, לא משלמים על האדמה, לא משלמים תשלומים מקובלים וראויים, מה שמקובל וראוי להשתמש בתוך מדינת ישראל, וזה חלק מאותה מדיניות.

דב חנין: כל הדברים האלה לא קורים בטעות, זו המדיניות, מדיניות שבה יש שתי מערכות של חוקים, מערכת אחת של חוקים בישראל ומזרח פרוע שמתנהל בלי דין, בלי דיין ובלי חוקים, כדי לקדם התנחלויות שרצויות לממשלה מבחינה פוליטית.

דב חנין: אני רוצה לציין את החלק של דוח 63ב שעוסק בסוגיות של הגנת הסביבה בתעשיות הביטחוניות.

דב חנין: גם כאן מבקר המדינה מפנה את תשומת לבנו לכך שבתעשיות הביטחוניות עד עצם היום הזה אין חשיבה מספקת בסוגיות סביבתיות, ההזנחה הסביבתית והפגיעה הסביבתית היא קשה – –

גילה גמליאל: נא לסיים.

דב חנין: – – והיא מייצרת תוצאות חמורות ומרחיקות לכת.

דב חנין: ואני רוצה לסיים, גברתי היושבת-ראש, בנקודה אחרונה, שלא נוגעת לדוח הזה, אלא נוגעת בדיון שקיימנו עם מבקר המדינה השבוע בסוגיית כפר-שלם.

דב חנין: ובדיון הזה אמרתי אמירה קשה, אבל אני אומר אותה גם מעל במת הכנסת:

דב חנין: כשקוראים את דוח מבקר המדינה ושומעים את תגובות רשויות המדינה השונות, יש לפעמים רושם שהרשות היחידה שפועלת במדינה הזאת זה מבקר המדינה.

דב חנין: מבקר המדינה עוסק בכפר-שלם לאורך שנים, אבל חוץ מהעיסוק הראוי, הברוך, הניתוח המעמיק של מבקר המדינה, אתם רואים תמונה של אוזלת יד מוחלטת, קיפאון, הזנחה והפקרות בכל רשויות המדינה.

דב חנין: וזה, גברתי היושבת-ראש, זה תפקידה של הכנסת, לקחת את ממצאי המבקר ולתרגם אותם לשינוי אמיתי בשטח.

דב חנין: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

גילה גמליאל: חברת הכנסת תמר זנדברג – – –

קריאה: – – –

גילה גמליאל: כל מרצ?

גילה גמליאל: לא נאמר.

גילה גמליאל: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

גילה גמליאל: כן, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גילה גמליאל: עד אז גם אני אנצל את הבמה לברך את מבקר המדינה ואת צוות משרדו על העבודה המבורכת ועל הדוחות הראויים, שפועלים למען ביקורת בונה.

גילה גמליאל: אכן, יישר כוח על הפעילות.

גילה גמליאל: כן, חבר הכנסת נסים זאב, עומדות לרשותך שלוש דקות, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אורי מקלב.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, המבקר הנכבד שלנו לא זקוק לברכות, ברוך השם כולם מברכים אותו, אנחנו מרגישים זכות שהוא המבקר, האיש הראוי ביותר, ההגון ביותר, איש בעל מידות נעלות, שבאמת זכינו בו.

נסים זאב: אני אומר לכם את האמת, ולא כחנופה, ואני מברך אותו על הביקורת, וכל ביקורת היא בונה, היא לא התרסה כפי שכל אחד חושב כשהביקורת כלפיו, בעצם הוא מוצא את עצמו נפגע.

נסים זאב: זו ביקורת שהיא בונה, ולכן אני אומר: צריכים להסיק את המסקנות הנכונות.

נסים זאב: כשזה בא על אוזניים קשובות ויש מה לתקן ומנסים לתקן, בסופו של דבר התיקונים נעשים.

נסים זאב: אני רוצה לדבר בעיקר על הנושא של הבנייה ביהודה ושומרון.

נסים זאב: כפי שאני רואה מעיקרי ממצאי הדוח של מבקר המדינה, יש ניהול כושל של אדמות מדינה ואדמות נטושות, יהודה ושומרון, שעליהן מופקד ממונה – וניהול כושל מתבטא בין היתר באי-חתימה על חוזה חכירה עם חלק מהמתיישבים, עם חלק מבעלי העסקים הישראלים, אם הם מחזיקים בנכסים נטושים של פלסטינים ביהודה ושומרון, באי-גבייה של דמי חכירה, דמי שכירות וכו' וכו'.

נסים זאב: אני רוצה לומר: התושבים לא אשמים.

נסים זאב: התושבים שהגיעו לאותם יישובים, שבנו את אדמותיהם – ויש דוגמה קלאסית שאני בימים האחרונים עוסק בה רבות; יש איזה בית-כנסת בגבעת-זאב, שנבנה, ויש בעיה עם חוזה החכירה, בדיוק מסוג הדברים שאנחנו מדברים עליהם, ויש צו הריסה מינהלי שכבר קיים שנים רבות, וכולנו יודעים שזה המקום היחיד של אותה קהילה.

נסים זאב: יש שם אלפי מתפללים, יש שם בית-מדרש.

נסים זאב: אפשר לעשות את העסקה הזאת ולהכשיר אותה בדיעבד.

נסים זאב: ואני חושב שזה התפקיד שלנו לעזור לאותם המתיישבים, שבאו – ובסופו של דבר כל אחד מחליט היכן יהיה ביתו, ואלה הגיעו לפסגת-זאב ואלה לגבעת-זאב – מבחינת הרשות הפלסטינית, כל השטחים האלה נקראים "שטחים כבושים", מה לעשות.

נסים זאב: ויהודה ושומרון, מבחינתנו זה כמו ירושלים.

נסים זאב: כמו שאנחנו מתייחסים לירושלים המזרחית – מתייחסים לאותם יישובים, בוודאי כשמדובר בערים כמו אריאל, שגם שם יש בעיה שעד היום יש כמעט 1,500 יחידות דיור שהממשלה פוחדת לאשר אותן.

נסים זאב: הרי הן בנויות, אז תגמרו את נושא החכירה, תגמרו את הנושא של החוזים אתם; לא יכול להיות שהאנשים האלה יישארו באוויר.

נסים זאב: ולכן, גברתי היושבת בראש, אני חושב שדוח המבקר – אני מקווה שזה גם ייושם הלכה למעשה ולא יישאר רק כביקורת בעלמא.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

גילה גמליאל: יעלה שר החקלאות ופיתוח הכפר יאיר שמיר להתייחס לסיכומים ולדיון.

גילה גמליאל: בבקשה.

יאיר שמיר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד מבקר המדינה – מותר להוסיף "ידידי" – בביקורת המדינה, כפי שדיברתי עם אמנון, אין קואליציה ואופוזיציה, מבחינתי.

יאיר שמיר: זה נכון שלעתים הממצאים משמשים ככלי לתקיפה של האופוזיציה, אבל מבחינתי צריך להסתכל על זה בצורה מאוד ברורה: את הליקויים צריך לתקן, וזה לא משנה אם אתה באופוזיציה או בקואליציה.

יאיר שמיר: ביקורת המדינה היא תנאי הכרחי לקיום מדינה מתוקנת השואפת להשתבח עם הזמן, הן בהיבטים הערכיים שלה והן בהיבטים הכלכליים שלה.

יאיר שמיר: לא ייתכן לקיים מערכת כמו מדינה מבלי ביקורת המדינה ומבלי מבקר המדינה ומבלי שהכנסת תבקר את פעילות הממשלה וכדומה.

יאיר שמיר: כאחד שהיה לא פעם ולא פעמיים אלא במשך עשרות שנים מבוקר על-ידי מבקר המדינה ולאחר מכן התייצב בוועדת ביקורת המדינה, אני יכול לומר בפה מלא שבכל עשרות השנים האלה שבהן עברתי את התהליך הנ"ל, היו אלה תהליכים חשובים, הכרחיים ומהותיים לגבי כל ארגון אשר בגללו הייתי מבוקר או אחרי כן הגבתי או השבתי בוועדת ביקורת המדינה.

יאיר שמיר: החוסן הטמון במוסד מבקר המדינה נובע ומושתת על היותו מוסד מאוד מאוד מקצועי, נטול אינטרסים, למעט הרצון של גילוי האמת, גילוי העובדות והצבת מטרות לשיפור.

יאיר שמיר: חלק נכבד בתהליך הביקורת הוא בעצם מציאת הממצאים, שבהם ועליהם תמיד נערך דיון פתוח כזה או אחר עם המבוקר, ולאחר מכן ניתוח הממצאים נעשה אף הוא עם המבוקר, עוד בטרם יוצא הדוח המסודר.

יאיר שמיר: כמנהל שהיה לאורך השנים – ואני אתן אחר כך כמה דוגמאות – כשהציגו לי פתאום זווית אחרת, פתאום הרבה דברים קיבלו פרופורציות שונות, קיבלו ראייה שונה, וכתוצאה מכך השתבח הארגון, מכיוון שתיקן את עצמו או סידר את הדברים כפי שצריך.

יאיר שמיר: ותמיד זה היה מוצג כנגד נהלים, כנגד חוקים וכנגד יעדים שהארגון עצמו קבע לעצמו.

יאיר שמיר: ולכן אני חושב שכל מי שחשובה לו המדינה הזאת, בין שהוא באופוזיציה, בין שהוא בקואליציה ובין שהוא איננו שייך לא לפה ולא לשם, חייב לתמוך ולחזק את הארגונים הנוגעים בביקורת.

יאיר שמיר: אתן כמה דוגמאות שאני חושב שנכון להציגן, דוגמאות משירותי בצה"ל.

יאיר שמיר: כשהייתי מפקד בסיס בצה"ל באה אלי ביקורת מבקר המדינה – אומנם בקטע של הביטחון, אבל זה מבקר המדינה – בכל הנושאים של ניהול חיי שגרה בבסיס.

יאיר שמיר: אף שהייתי משוכנע והייתי בטוח שאני מפקד מי-יודע-מה, נמצאו ליקויים מכאן ועד הודעה חדשה, דברים שלא הייתי חשוף אליהם, דברים שלא ידעתי שבכלל קורים.

יאיר שמיר: העלאתם אלי התאפשרה רק כאשר נעשתה ביקורת.

יאיר שמיר: מיותר לציין שתיקנו את הליקויים ובעצם שיבחנו בצורה משמעותית את חיי החיילים והחיילות באותו בסיס.

יאיר שמיר: בהיותי בצה"ל, בהיותי ממונה על מערכות כאלה ואחרות, היו עלי ביקורות לא מעטות בנושא ניהול פרויקטים בארץ ובחו"ל, פרויקטים ביטחוניים טכנולוגיים ואחרים, ובהם היו היבטים גם תקציביים, גם ניהול כוח-אדם, ניהול משאבים, עמידה ביעדים, וגם בחינה אם בסוף המוצר הסופי של אותו פרויקט עמד ביעדים ועמד במה שהצבנו לו מלכתחילה.

יאיר שמיר: תתפלאו, מצאנו לא מעט דברים שדורשים תיקון כנגד אותו ליקוי.

יאיר שמיר: הייתי גם שותף לבדיקות לא מבוטלות של נושאים לוגיסטיים, שכרוכים בהם מיליארדים של שקלים, שבהן, שוב, המבקר חייב אותנו בתהליך בדיקתו לדון שוב ושוב אם היעד הזה מוצדק, אם הכלל הזה מוצדק, אם הנוסחה הזאת לחישוב כמויות וכדומה – אם יש להם הצדקה.

יאיר שמיר: הוא חייב את הארגון לעשות חשיבה מחדש.

יאיר שמיר: וגם במקומות כאלה שלא נמצאו ליקויים – עצם ההכרחה, עצם האילוץ לדון שוב ושוב באותן נוסחאות, חסך מיליארדים של שקלים, לפחות בחיל האוויר זה היה.

יאיר שמיר: ואנחנו תיקנו את עצמנו וקיבלנו החלטות מאוד מפוכחות.

יאיר שמיר: אילולא הביקורת לא היינו מגיעים לשם, היינו עוסקים במחר ולא היינו עוסקים במה שיש היום.

יאיר שמיר: בתעשייה ביטחונית מסוימת, שגם בה שירתי מספר לא מבוטל של שנים, שוב, היו לנו כמה ביקורות, ובחלקן הייתי אומר שאפילו היו דיונים וויכוחים מול מערכת המבקר, כאשר אנחנו חשבנו שחלק מהביקורת עוסקת לא בנהלים וכו' אלא בשיקולים עסקיים בדיעבד.

יאיר שמיר: עם זאת, ההחלטות שהתקבלו, כולל החלטות עם היבטים אישיים – של הזזת מנהלים מתפקידם, סגירת פרויקטים, פתיחת פרויקטים – התקבלו, אבל אילולא הייתה הביקורת לא היינו מקבלים אותן, לא היינו עושים את זה.

יאיר שמיר: ולכן, ללא ספק, גם אותה מערכת ביטחונית, תעשייה ביטחונית, הייתה בסוף התהליך – אף שהוא היה כואב – המערכת הזאת הייתה הרבה יותר משומנת, הרבה יותר טובה והרבה יותר מוכנה אל המחר.

יאיר שמיר: ואני יכול להוסיף כהנה וכהנה נושאים בעניין הזה.

יאיר שמיר: החוסן – אני חוזר עוד הפעם לחוסן של המוסד, שהוא נטול אינטרסים, מאוד ברור, מאוד פתוח, פתוח להקשבה.

יאיר שמיר: והוויכוחים לא פעם ולא פעמיים הם על העובדות, או בניתוח העובדות לפעמים, אך עם זאת, אני חושב שתמיד – תמיד – הגענו למסקנות יותר טובות ויצאנו יותר טובים אחרי הביקורת מאשר לפניה.

יאיר שמיר: באשר לדיונים בוועדת ביקורת המדינה, לפחות אלה שאני השתתפתי בהם – תמיד הרי נדונו בסוף התשובות.

יאיר שמיר: כלומר, בתהליך בין מבקר המדינה אל ועדת ביקורת המדינה היה תהליך נוסף מאוד חשוב: הממשלה והמוסדות המבוקרים נדרשו להכין תשובות וגם להציג אותן אחר כך בוועדת ביקורת המדינה.

יאיר שמיר: התהליך הזה הוא שוב חזרה על העובדות, שוב חזרה על מה המסקנות, מה נעשה ומה לא נעשה; ומרבית המבוקרים תמיד רוצים לבוא ולהגיע לוועדה: "נכון, נמצא הממצא הזה, אבל פתרנו את זה כבר, זה מאחורינו, זה כבר תוקן, זה כבר נעשה, זה בדיעבד".

יאיר שמיר: לאורך השנים נפגשתי עם לא מעט ראשי ועדת ביקורת המדינה.

יאיר שמיר: אני חייב לומר שכל השנים – כולל בוודאי עם אמנון ידידי – יש פה ראייה עניינית, לא בהתרסות ולא בהשמצות.

יאיר שמיר: זאת ועדת הביקורת של כולנו, ולכן גם במקרה הזה אנחנו בעד החלטות ומסקנות הוועדה הזאת, ואני לא חושב שיש פה איזה רצון לשנות את הנוהל הזה.

יאיר שמיר: גם המבוקרים – כשאני הייתי ביניהם – תמיד יצאנו מהוועדה לביקורת המדינה בהרגשה ששמעו אותנו, הקשיבו לנו.

יאיר שמיר: לא תמיד קיבלו; אפילו ברוב המקרים, כשהיה ויכוח, אם היה ויכוח בינינו לבין מבקר המדינה, דעתו של המבקר נתקבלה ולא של המבוקר.

יאיר שמיר: אבל תמיד קיבלנו שזה היה תהליך בריא, מבריא ושיימשך.

יאיר שמיר: אני חושב שפחות או יותר מיציתי את הדברים שאפשר לומר על הדברים האלה.

יאיר שמיר: אני אשמח אם יש איזה הערות.

יאיר שמיר: אמנון, היית רוצה להגיד איזה הערה?

אמנון כהן: – – –

גילה גמליאל: זה בסדר.

יאיר שמיר: בכל אופן, אני חושב שמפני שאין פה אופוזיציה וקואליציה, היה חשוב להוכיח את זה ולהגיד את זה מהדוכן הזה.

יאיר שמיר: אנחנו – ועוד המבקר יושב מעליך – ואני פה, תומכים במהלכים האלה, ואנחנו כמובן בעד החלטות והמלצות הוועדה.

יאיר שמיר: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר יאיר שמיר.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: ההצבעה היא בדבר ההצעות והסיכומים של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

גילה גמליאל: מי שבעד הוא בעד המסקנות.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה, בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 1 בעד סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה – 19 נגד – אין נמנעים – אין סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוח מבקר המדינה 63ב נתקבלו.

גילה גמליאל: 19 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש הוועדה אמנון כהן, למבקר המדינה וצוות לשכתו ולמנהלת הוועדה כמובן.

גילה גמליאל: יישר כוח על עבודה ברוכה.

גילה גמליאל: לא תמיד בבית הזה אנחנו זוכים וזוכות להסכמה פה-אחד.

גילה גמליאל: אז יישר כוח.

גילה גמליאל: תמשיכו בעשיית

גילה גמליאל: כם המבורכת.

גילה גמליאל: אנחנו נמשיך בנושאים שעל סדר-היום.

גילה גמליאל: לפני כן יש הודעה למזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: ירדנה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת נסים זאב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: המשבר ברשות השידור נמשך: עיצומים, דמורליזציה ומאבקי הכול בכול.

ירדנה מלר-הורוביץ: אשרור מזכר ההבנה בדבר שיתוף פעולה בבקרת איכות ובטיחות של מוצרי תעשייה מיוצאים ומיובאים בין משרד הכלכלה של מדינת ישראל לבין המינהל הכללי לפיקוח על איכות, ביקורת והסגר של הרפובליקה העממית של סין.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בקובלנה של השרה לימור לבנת נגד חבר הכנסת אחמד טיבי, מיום י"ז באדר ב' התשע"ד, 19 במרס 2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח לוח תיקונים להצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה למזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: [מס' מ/798; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5084; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו ממשיכים וממשיכות בסדר-היום.

גילה גמליאל: הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

גילה גמליאל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט עמרם מצנע.

גילה גמליאל: אני רואה ששרת התרבות והספורט, אף שהיא שהגישה את הצעת החוק, אינה נוכחת במליאה.

גילה גמליאל: אז מי משיב?

גילה גמליאל: בעצם לא צריך להשיב, אתה תשיב בשמה.

עמרם מצנע: דרך אגב, גברתי היושבת-ראש, השרה אינה נוכחת כי היא חולה, והיא התקשרה אלי ממיטת חולייה, ואני תכף, כמובן, אציין את עבודת הצוות שנעשתה כדי לקדם ולהביא את החוק הזה לאישור.

עמרם מצנע: אז אנחנו מדברים על הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה), התשע"ד–2014, שיזמה הממשלה – שרת התרבות והספורט.

עמרם מצנע: הצעת חוק זו, שהיא בעצם תיקון החוק הקיים, באה בעקבות המלצות של ועדות שונות שמינתה שרת התרבות והספורט, והיא באה לתקן את החוק הקיים בכמה תחומים.

עמרם מצנע: הנושא הראשון הוא העברת כספי התמיכה מהמועצה ישירות לאגודות הספורט ולמועדוני הספורט.

עמרם מצנע: לפי הדין הקיים, אגודות ספורט ומועדוני ספורט הזכאים לתמיכת המועצה להסדר ההימורים בספורט רשאים לבקש כי כספי התמיכה יועברו אליהם דרך ארגוני הספורט – מה שאנחנו קוראים בשפה המקומית "המרכזים".

עמרם מצנע: הוועדה שמינתה שרת התרבות והספורט קבעה כי העברה כאמור אינה יעילה, גם לא ראויה וחורגת מהמצב הכללי שלפיו תמיכה ממשלתית מועברת ישירות לגוף הנתמך, והמליצה שלא לאפשר העברת כספי תמיכה לאגודות הספורט ומועדוני ספורט באמצעות מה שנקרא, עוד הפעם, בסלנג שלנו, "עמותות צינור".

עמרם מצנע: המלצה זו אומצה בהצעת חוק שהגישה הממשלה.

עמרם מצנע: יחד עם זאת, בעת הדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עלו טענות בדבר התפקיד החשוב והמרכזי שממלאים מרכזי וארגוני הספורט בתמיכה וסיוע לאגודות ולמועדונים.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שהיו פה ושם כמה גורמים שבעצם רצו דרך התיקון הזה להביא אולי לחיסולם או לצמצום כוחם של המרכזים.

עמרם מצנע: אנחנו בוועדה למדנו על חשיבותם ועל המקום שהם ממלאים בסיוע לקבוצות הספורט ולארגוני הספורט התחרותיים השונים, וכמובן גם בסיוע למועדונים ולאגודות שנתקלים מעת לעת בקשיים מכל מיני סיבות.

עמרם מצנע: לפיכך הוכנסו במהלך דיוני הוועדה כמה תיקונים בהצעת החוק המקורית, בתיאום עם השרה ובהסכמתה.

עמרם מצנע: ראשית, הוחלט כי החוק המוצע יהיה הוראת שעה ותוקפו יהיה לשלוש שנים בלבד, החל מ-1 בינואר 2015, או מיום מינוי הוועדה הציבורית לפי חוק הספורט; אפשר יהיה להאריכו בשנה נוספת ולאחר מכן להביאו מחדש לחקיקה, וזאת עקב החידוש שבהסדר.

עמרם מצנע: הוא הסדר חדש, שמשנה סדרי עולם שהיו נהוגים במשך עשרות שנים, והרצון הוא לבחון אותו לאורך תקופה.

עמרם מצנע: כמו כן, הצעת החוק קובעת כי הזכות לכספים המועברים לאגודות ולמועדונים מהמועצה אינה ניתנת אומנם להמחאה ולשעבוד, אך משהועברו הסכומים אל המרכזים הם רשאים לשעבדם, כולם או חלקם, לשם הבטחת תשלום בעד שירותים שהם מקבלים מספק – וספק לצורך העניין יכול להיות מרכז – שאתו הם מתקשרים בהסכם בכתב.

עמרם מצנע: עוד נקבע כי שרת התרבות והספורט תקבע את סוגי השירותים שארגוני הספורט רשאים לספק לאגודות עבור הכספים האלה.

עמרם מצנע: שרת התרבות והספורט תקבע בתקנות גם את תחומי הפעילות שבהם רשאים מרכזי הספורט להשתמש בכספי התמיכה שהם עצמם מקבלים.

עמרם מצנע: היום המרכזים מקבלים 4% מסך יתרת ההכנסות של המועצה כפי שהוגדר בחוק, והם משתמשים בכספים האלה לשימושים שונים, לגיטימיים וראויים, כמו הספורט העממי, ארגון ימי ספורט ותחרויות ספורט וכיוצא באלה.

עמרם מצנע: חשוב לציין כי במהלך דיוני הוועדה הצלחנו להביא לנוסח שהיה מקובל בסופו של דבר על מרבית הגורמים – אני יכול אפילו לומר על כל הגורמים – וזאת בכפוף לכמה הסכמות אשר פורטו בפרוטוקול ישיבת הוועדה, לרבות התחייבותה של שרת התרבות והספורט שלא תיזום או תתמוך בהצעות חוק שמטרתן לצמצם או לבטל את היקף התמיכה שמעבירה המועצה לארגוני הספורט – ה-4% האמורים – וכן היותה של שנת 2014 שנת מעבר ושהמועצה להימורים התחייבה להעביר את תמיכות שנת 2014 עד 31 בדצמבר 2014, וכן כי יינתן סיוע של המועצה לארגוני הספורט על-ידי מתן מקדמות לצורך הסדרת החובות של האגודות והמועדונים למרכזים ובכלל שלא היה ניתן להסדיר.

עמרם מצנע: עוד סוכם כי המועצה, מועצת ההימורים, תעביר מעתה ואילך את כספי התמיכה ארבע פעמים בשנה, בתחילתו של כל רבעון.

עמרם מצנע: תיקון נוסף שהוכנס להצעת החוק הוא כי נושאי משרה באגודות ובמועדונים המקבלים תמיכה ישירות מהמועצה כאמור יעברו, כתנאי לקבלת התמיכה, הכשרה כפי שתקבע השרה, וכי מועצת ההימורים היא זו שתישא בעלויות ההכשרות האלה.

עמרם מצנע: עם זאת, כדי לאפשר היערכות נאותה, נושאי המשרה יוכלו לעבור את ההכשרה האמורה עד סוף שנת 2015.

עמרם מצנע: הנושא השני שבו עוסקת הצעת החוק הוא תקצוב פעילות למניעת אלימות וגזענות בספורט.

עמרם מצנע: בעניין זה הומלץ ויועמדו סכומים משמעותיים כדי להילחם בתופעה הקשה באמת, של אלימות, גזענות וכיוצא באלו במגרשי הספורט שלנו, כמובן בעיקר בכדורגל.

עמרם מצנע: הנושא השלישי הוא הגברת השקיפות – פרסום נוהלי חלוקת התמיכות באינטרנט כך שלפי הדין הקיים המועצה להסדר ההימורים בספורט חייבת לפרסם ברשומות בתוך שלושה חודשים, עם סיומה של כל שנת כספים, דין-וחשבון על ההכנסות, ההוצאות וחלוקת היתרות באותה שנה.

עמרם מצנע: במסגרת אותו דין-וחשבון מתפרסמות גם אמות המידה לתמיכה.

עמרם מצנע: מוצע, והמועצה להימורים לקחה את זה על עצמה, לפרסם גם באתר האינטרנט של המועצה, נוסף על הפרסום ברשומות, כך שזה יהיה חשוף לכול ולעיני כול.

עמרם מצנע: אני מבקש מחברי הכנסת, מחברי הבית, לדחות את ההסתייגויות שהוגשו להצעת החוק ולאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שהביאה הוועדה.

עמרם מצנע: אני את התודות אומר אחרי ההצבעה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות וספורט עמרם מצנע, ואני רוצה לומר לך שאתה פשוט עשית עבודת קודש בתור יושב-ראש הוועדה, עם חוק מאוד מורכב, בעייתי ומסובך, ועל כך יישר כוח.

גילה גמליאל: באותה הזדמנות אני רוצה לברך את צוערי קורס החובלים שהגיעו לבקר אותנו כאן, בכנסת, וכמובן את הנשים שביניכם.

גילה גמליאל: אני ממשיכה.

גילה גמליאל: נרשמו כמה דוברים להסתייגויות.

גילה גמליאל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', מכיוון שיש לך כאן ארבע הסתייגויות יש לך זכות דיבור על ארבעתן יחדיו.

גילה גמליאל: על כל הסתייגות חמש דקות, כך שיש לך במצטבר עד 20 דקות.

גילה גמליאל: אתה יודע, זה עד 20.

גילה גמליאל: אתה לא חייב לנצל את כל 20 הדקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, ראשית כול, אתחיל, חבר הכנסת מצנע, בכך שאני תומך בחוק.

עיסאווי פריג': זה חוק – לטעמי היה אמור להיות הרבה יותר – איך אני אגיד את זה – אגרסיבי, או יותר חד.

עיסאווי פריג': לפי דעתי היה צריך להרחיק לכת, כי אם עושים דבר, עושים אותו עד הסוף.

עיסאווי פריג': שיטת הסלאמי הזאת לא תביא לנו ישועה.

עיסאווי פריג': 65 שנה הספורט במדינה מקרטע; אין הישגים, אין אור בקצה המנהרה, ואני חושב שאכן, הגיע הזמן לעשות רפורמה, שנוכל סוף-סוף לתפקד כמדינה נורמלית בכל מה שקשור לעניין הספורט.

עיסאווי פריג': אני רואה בתחילתו של המהלך היום – לפי דעתי זה אחד המהלכים החשובים ביותר שקרו לספורט במדינה זה 65 שנה.

עיסאווי פריג': 65 שנה עכשיו הילד המפונק שכל הזמן האימא איימה: אם אתם תיקחו אותו ממני, הוא ימות.

עיסאווי פריג': עם קום המדינה היו מרכזי ספורט שהקימו קבוצות: "מכבי", "הפועל", "אליצור", "עוצמה" ו"בית"ר".

עיסאווי פריג': בסדר, יפה.

עיסאווי פריג': הקימו את הספורט, והפכו להיות האימא שמחזיקה את הילד קרוב לחזה ולא מרשה לאף אחד לקחת אותו.

עיסאווי פריג': בינתיים האימא הזאת דאגה להרוג את הילד הזה.

עיסאווי פריג': להגיד שיש ספורט במדינה, יחסית לאיפה שאנחנו נמצאים?

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': אנחנו משתדלים לחיות את החוויה הספורטיבית, אבל בפועל, אין לנו ספורט.

עיסאווי פריג': אנחנו נהנים – טוב שיש מסכים וטלוויזיות וברצלונות.

עיסאווי פריג': אני משתדל לקצר.

עיסאווי פריג': אני חושב שהחוק הזה הוא תחילתו של מהלך מרחיק לכת, וסוף-סוף אנחנו מכריזים בזאת, והחוק הזה יצא ויגיד את זה: משחררים את הקבוצות מהעבדות למרכזים.

עיסאווי פריג': ההתנהלות שהייתה בוועדת החינוך, והאיומים, והצרחות שהיו, והעמסות האוטובוסים, וזעקות השבר שהיו, מחזקים בי את הדעה שהמהלך שעשינו הוא הכרחי, ולטעמי לא מושלם.

עיסאווי פריג': לא מושלם.

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם, חברים, המהלך של החוק הזה, שסוף-סוף מעבירים את כספי התמיכות מה"טוטו", מ"ווינר", ממועצת ההימורים, ישירות לקבוצות.

עיסאווי פריג': האדונים – "מכבי" וכל המרכזים למיניהם – לא מקבלים קופונים עבור ההקצבות האלה.

עיסאווי פריג': אני מודה, לא מקבלים.

עיסאווי פריג': אבל מה מקבלים?

עיסאווי פריג': מקבלים פוליטיקה, מקבלים שליטה, ועל זה אנחנו באים ואומרים להם: אין פוליטיקה עם ספורט; הספורט הוא גורם מאחד, וצריך לשים את הפוליטיקה בצד.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחדד כאן ולהגיד – ואני חולק עליך, חבר הכנסת מצנע, בסוגיה הזאת – לפי דעתי, המהלך הזה צריך להיות תחילתו של מהלך לביטול ה-4% שהמרכזים מקבלים מהמדינה.

עיסאווי פריג': היום יש מצב אבסורדי, חברים: 17 מיליון שקל יוצאים מקופת המדינה, על-פי חוק, למרכזים למיניהם.

עיסאווי פריג': אני אתן – רק לשם הדגמה: בשנת 2012 מרכז "הפועל" קיבל 8.4 מיליון; מרכז "מכבי" קיבל 5.5 מיליון; מרכז "בית"ר" – אם בכלל קיים – קיבל 0.5 מיליון; מרכז "אליצור" קיבל 880,000; מרכז "עוצמה" קיבל 1.2.

עיסאווי פריג': יחד קיבלו 17 מיליון.

עיסאווי פריג': מה עשו עם הכסף הזה?

עיסאווי פריג': מה עשו, אני שואל.

עיסאווי פריג': הספורט נמצא בפיגור שנה ועוד שנה, ומה עשו עם הכסף?

עיסאווי פריג': והכסף, שמקבלים אותו על-פי חוק, שאמור להיות מעודד וגורם דוחף לספורט העממי ולספורט בכלל, למה הוא משמש?

עיסאווי פריג': לשמן את המנגנון.

עיסאווי פריג': ואני אומר את זה, ואומר את זה הכי ברור שיכול להיות: לדעתי, מי שרוצה להקים מרכז ספורט – אהלן וסהלן, שיקים מרכז ספורט, אבל יביא כסף מהבית, לא ייקח כסף מהמדינה.

עיסאווי פריג': "הפועל" רוצה מרכז ספורט?

עיסאווי פריג': שההסתדרות תממן.

עיסאווי פריג': אני לא צריך לממן 10 מיליון שקל של ספינת הדגל של "הפועל תל-אביב" בכדורסל, עם כל הכבוד.

עיסאווי פריג': הכסף הזה סגר חורים וכישלון בניהול, שמי שילם אותו?

עיסאווי פריג': מרכז "מכבי" רוצה מרכז?

עיסאווי פריג': שהמכבייה תקים את זה, המכבייה העולמית.

עיסאווי פריג': וכנ"ל כל מרכז אחר.

עיסאווי פריג': למה אנחנו מסתכלים על הדברים בצורה חלקית?

עיסאווי פריג': התחלנו את המהלך, בואו נמשיך אותו, כי זה לא יכול להמשיך ככה.

עיסאווי פריג': הספורט ימשיך לדרוך במקום.

עיסאווי פריג': סוגיה נוספת שרציתי להתייחס אליה, וידידי חבר הכנסת מצנע התייחס, היא סוגיית ה-4% וחלוקת הכסף.

עיסאווי פריג': כל שנה אנחנו עדים לכך שיש משבר בליגות הנמוכות בגלל הכספים של הסדרנות ומימון המשטרה, שהמשטרה לא מוכנה לממן את עלות הסדרנים במגרשים.

עיסאווי פריג': ולפני חודש כמעט היה משבר בהתאחדות מול הקבוצות הנמוכות, בליגה ב', ג' וא', שאין מימון לעלות הסדרנים.

עיסאווי פריג': אני קורא לך, חבר הכנסת מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך – והנה חבר הכנסת שלח, שהוא בעניין, נכנס – אני קורא לכם לשלב ידיים, שהקבוצות בליגות הנמוכות שסובלות מבעיית השיטור – בעיית השיטור בליגות הנמוכות היא בעיה מאוד חשובה ומאוד מורגשת, והמשטרה לא נמצאת שם, ויש אלימות, והמשטרה יכולה בהימצאותה למנוע את זה.

עיסאווי פריג': היא לא נמצאת בגלל בעיה תקציבית, ואני לא יכול להמשיך להתעלם מזה.

עיסאווי פריג': אני קורא לכם – אמרנו, דיברנו על זה, בואו נשלב ידיים, שהכסף של כיסוי השיטור במגרשים, בליגות הנמוכות, יבוא מה-4%.

עיסאווי פריג': יש לו מקור תקציבי.

עיסאווי פריג': לא רק – – –

עפר שלח: חבר הכנסת פריג' – – –

עיסאווי פריג': היא קיימת אבל.

עיסאווי פריג': יש בעיה.

עיסאווי פריג': למה אני מנצל את המצב?

עיסאווי פריג': אנחנו מעבירים חוק, אבל לא פותרים את הבעיה לעומק.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך כי אני רוצה לאפשר את העברת החוק בהצבעה.

עיסאווי פריג': אבל הסוגיה הזו, אני קורא לכם – אם מתחילים רפורמה, מתחילים מהלך, בואו נשלים אותו.

עיסאווי פריג': עשינו צעד מבורך, צעד חשוב, צעד מתבקש, ויזכרו אותנו רבות על זה, בואו נשלים את המשימה.

עיסאווי פריג': השלמת המשימה – אנחנו צריכים להבריא את הספורט, והבראת הספורט ללא פוליטיקה, ואין אבא ואימא, יש ספורט והוא צריך לקבוע את כללי המשחק ואת כללי ההתנהלות.

עיסאווי פריג': לאור זאת, אני קורא לחברי לתמוך בחוק, זה טוב מלא-כלום, זה שלב ראשון.

עיסאווי פריג': ואני מאוד מקווה שזהו שחר של יום חדש לספורט במדינה – –

גילה גמליאל: מצביעים על ההסתייגויות שלך?

עיסאווי פריג': – – ובניגוד לכל האיומים והצרחות שראינו בוועדת החינוך, השכל הישר ינצח.

עיסאווי פריג': אני מסיר את ההסתייגויות.

עיסאווי פריג': תודה.

גילה גמליאל: הוא מסיר את ההסתייגויות.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יוני שטבון, יש לו גם כן הסתייגות – הוא אינו נוכח.

גילה גמליאל: יש רשות דיבור לחבר הכנסת נחמן שי – שאינו נוכח, ואני איאלץ לוותר על רשות הדיבור ברגע זה.

גילה גמליאל: אני רוצה לאחל לשרה לימור לבנת החלמה מהירה והרבה בריאות.

עיסאווי פריג': כן, אני מאחל לה, בשמי גם.

גילה גמליאל: גם חבר הכנסת עיסאווי פריג', וגם מאשתו הוא מאחל.

גילה גמליאל: טוב, זה כבר לעניינכם.

גילה גמליאל: כן, רק, חבר הכנסת עיסאווי, לגבי הדברים שאמרת כאן קודם, אז הבהיר יושב-ראש הוועדה מצנע בדבריו שיש התחייבות מפורשת מהשרה שהסוגיות של אותם 4% שדיברת עליהם, של המרכזים, היא לא תתמוך בביטולם.

גילה גמליאל: אז זה רק לידיעה כללית.

גילה גמליאל: ואנחנו כרגע נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: מכיוון שאין הסתייגויות – ההסתייגות של יוני שטבון, אנחנו לא נצביע עליה מכיוון שהוא לא נוכח בהצבעה – אנחנו עוברים ועוברות כרגע להצבעה בקריאה שנייה על החוק.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה, בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–5 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

גילה גמליאל: 20 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה.

גילה גמליאל: היא עברה בקריאה שנייה ללא הסתייגויות, ועל כן אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7 – הוראת שעה), התשע"ד–2014, נתקבל.

גילה גמליאל: בהחלט, חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט עמרם מצנע, בבקשה, דברי ברכות.

גילה גמליאל: 19 בעד.

גילה גמליאל: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני, קודם כול, רוצה להודות לך, חבר הכנסת עיסאווי פריג', א.

עמרם מצנע: שהיית פעיל מאוד בישיבות; ב.

עמרם מצנע: שהורדת את ההסתייגויות; ג.

עמרם מצנע: להגיד שאני לא מסכים לאף מילה שלך.

איתן כבל: גם זה משהו.

עמרם מצנע: אני חושב שהחוק הזה יצא בסופו של דבר חוק שלם ומושלם, שנותן את המשקל המתאים לכל הבעיות.

עמרם מצנע: אני חושב שהמרכזים, יש להם היסטוריה מפוארת וארוכה, ויש להם חשיבות ומקום בספורט הישראלי, והם עושים הרבה.

עמרם מצנע: הם כמעט היחידים שעוסקים, תומכים ומלווים את הספורט העממי, ועוזרים לאותן קבוצות – אחת מהן היא הקבוצה שאתה בעצמך ניהלת ביישוב – והם עוזרים לקבוצות בתחילת דרכן וכאשר יש להן משברים כאלו או אחרים.

עמרם מצנע: כך שאני באמת חושב שהחוק, בסופו של דבר, באמת עושה שינוי ויביא לתהליך של התייעלות ושקיפות, ואני מברך על כך.

עמרם מצנע: אני רוצה להודות, קודם כול, בראש ובראשונה, לשרת התרבות והספורט, לחברת הכנסת לימור לבנת, שלצערה וגם לצערי לא נמצאת כאן.

עמרם מצנע: היא חולה, ואנו מאחלים לה בריאות שלמה.

עמרם מצנע: השרה הובילה בנחישות, בסבלנות ובהתמדה את הצורך לשנות באמת את כללי ההתנהגות, ואני מוכרח לציין שהיא הייתה מאוד קשובה ומאוד נכונה לעשות את השינויים המתבקשים.

עמרם מצנע: וכל השינויים, כפי שנכנסו לחוק, נעשו בהסכמה מלאה שלה.

עמרם מצנע: מאחר שהיא לא פה, אני רוצה בשמה להודות לצוות שלה, גם למנכ"לית, גם ליועצת המשפטית, לראש רשות הספורט, וכמובן לאנשי מועצת ההימורים.

עמרם מצנע: אני רוצה להודות גם לצוות הוועדה שלי בראשותה של יהודית גידלי ולצוות האישי שלי.

עמרם מצנע: זה היה בהחלט תהליך מעניין, מלמד, עם נוכחות מאוד מסיבית של רבים ממנהלי ובעלי קבוצות הספורט בארץ, ואני בהחלט תקווה שהחוק הזה פותח תקופה חדשה עם ספורט יותר ספורטיבי, יותר מצליח, יותר הישגי במדינת ישראל.

עמרם מצנע: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט עמרם מצנע.

גילה גמליאל: אם מישהו צריך לקבל ברכות בחוק הזה, לטעמי, זה אתה.

גילה גמליאל: כן, בהחלט.

גילה גמליאל: היו מחלוקות מאוד מאוד כבדות משקל לגבי החוק הזה, בכלל בדבר הנחיצות שלו בשלבים מאוד ראשונים.

גילה גמליאל: אני לא ראיתי בתחילת הדרך היכן בכלל ניתן להגיע לפשרות בחוק הזה, ואתה ממש ניצחת בצורה מאוד יפה על העניין.

גילה גמליאל: על התוצר, אומנם, לא כולם יכולים לומר שהוא מושלם, אבל בהחלט ניתן לחיות אתו.

גילה גמליאל: ועצם זה שהשכלת גם להפוך את זה להוראת שעה, רק ממחיש את עצם ההבנה שלך את העניין, ושיהיו רק בשורות טובות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אם כבר אנחנו בענייני תודות, בקרב הזה צריך להגיד תודה לאופוזיציה.

עמרם מצנע: נכון.

גילה גמליאל: כן, במקרה הזה.

איתן כבל: בלעדינו זה לא היה עובר.

איתן כבל: [מס' מ/786; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4459; נספחות.

איתן כבל: ]

גילה גמליאל: אני רוצה להזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת פרופסור אבישי ברוורמן, לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי, התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית, בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה על החוק, כולל לוח תיקונים.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, ידידי שר החקלאות יאיר שמיר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי, התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: מדובר בהצעת חוק ממשלתית שהוגשה לכנסת במטרה להסדיר את פעילותן של חברות דירוג האשראי המדרגות תאגידים.

אבישי ברוורמן: חברות הדירוג הפכו גורם חשוב ודומיננטי בהשפעתן על פעילות שוקי ההון בעולם, חלק לחיוב, ואני מוכרח להגיד גם כן – חלק לעתים בעייתי.

אבישי ברוורמן: אנחנו זוכרים שדירוגים של בנקי השקעות מדהימים היו דירוגים גבוהים, והם התפוררו בתוך תקופה קצרה.

אבישי ברוורמן: לכן כל השיחה הזאת לגבי דירוג אשראי היא שיחה חשובה, כולל מערכת הפיקוח, גם כן, על חברות דירוג אשראי.

אבישי ברוורמן: מנפיקים ומשקיעים רבים מתבססים על הדירוג, והוא חלק בלתי נפרד מתהליך גיוס ההון של התאגידים.

אבישי ברוורמן: חברות הדירוג מעריכות את מידת יכולתם של התאגידים לפרוע את חובם לציבור המשקיעים.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, לפעמים טוב, לפעמים פחות טוב.

אבישי ברוורמן: כך גם שיעור הריבית שתאגיד המבקש הלוואה נדרש לשלם הוא פועל יוצא של פעולת ההערכה של התאגיד ומידת יכולתו לפרוע את החוב.

אבישי ברוורמן: סיכון גדול במידת יכולת הפירעון יחייב בוודאי תשלום ריבית גבוהה יותר מאשר על אשראי בסיכון נמוך יותר.

אבישי ברוורמן: כוח אדיר יש לאותן חברות דירוג אשראי.

אבישי ברוורמן: ענף זה זכה להסדרה במדינות המפותחות בעיקר לאחר המשבר הכלכלי בארצות-הברית, כמו שאמרתי, עם המגבלות של היכולת באמת לדרג נכון.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע להסדיר את פעילות החברות בישראל ולהכפיף אותן לפיקוח הרשות לניירות ערך.

אבישי ברוורמן: ההסדרה נעשתה תוך שימת דגש על הכללים החלים על חברות הדירוג במדינות שלהן שוקי הון מפותחים.

אבישי ברוורמן: בהערה מוסגרת אגיד שלצערי, שוק ההון בישראל בימים אלו איננו שוק מפותח, והתקווה שלי – ואמרתי את זה לידידי פרופסור שמוליק האוזר – שכשהוא יגמור את הקדנציה אנחנו נוכל באמת לראות שוק הון יותר פעיל, פחות רזה, שייקח את הכספים האדירים של קרנות הפנסיה וקופות הגמל, כדי שנוכל להנפיק יותר ויותר חברות ישראליות בבורסה הישראלית, ולא לרעות בשדות זרים.

אבישי ברוורמן: אז אני חוזר, ההסדרה נעשתה תוך שימת דגש על הכללים החלים על חברות הדירוג במדינות שלהן שוקי הון מפותחים.

אבישי ברוורמן: עד היום הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר היה הגורם שאישר את פעילות חברות הדירוג, אולם לא נקבעה הסדרה מפורשת של פעילות החברות בישראל.

אבישי ברוורמן: דירוג, על-פי הצעת החוק, הוא הערכת יכולת הפירעון של תאגיד כישות או הערכת סיכויי הפירעון של מכשיר פיננסי שהונפק, על-פי סולם השוואתי שנקבע לעניין יכולת עמידה בהתחייבויות, בהתאם לשיטת הערכה שקבעה חברת דירוג.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק קובעת כי לא יעסוק אדם בדירוג אלא אם כן נרשם כחברת דירוג.

אבישי ברוורמן: לרשות לניירות ערך הסמכות לרשום חברה כחברת דירוג אם היא עומדת בתנאים הקבועים בהצעה.

אבישי ברוורמן: ההצעה כוללת הוראות לעניין הממשל התאגידי של התאגיד וכן לעניין ניגודי עניינים, עצמאות ושקיפות הליך הדירוג.

אבישי ברוורמן: ההצעה גם מחייבת את חברות הדירוג לקבוע שיטות הערכה לביצוע הדירוגים, ומוצעות הוראות שונות לעניין עריכת הדירוג.

אבישי ברוורמן: בהתאם להצעה, חברת דירוג שפעלה בתום לב לשם מילוי תפקידה, לא – ואני חוזר – לא תהיה אחראית מכוח אותו דין כלפי משקיע על הנזק שנגרם לו כתוצאה מהליך דירוג או מהדירוג, אלא אם כן הוכיח המשקיע כי חברת הדירוג פעלה ברשלנות חמורה בהליך הדירוג, למעט אם נקבעה בהסכם, במסמך הצעה לציבור או בהתחייבות אחרת שניתן לה פומבי, הוראה בעניין האחריות המחמירה עם חברת הדירוג.

אבישי ברוורמן: ולעניין משקיע שהוא בעל שליטה תחול גם הוראה מקִלה עם חברת הדירוג, בהנחה שמדובר במשקיע מתוחכם ומנוסה.

אבישי ברוורמן: משפט ארוך, עם המון פסיקים, אבל מאוד חשוב.

אבישי ברוורמן: במסגרת ההסדרה נקבעו גם הוראות לעניין הטלת עיצום כספי בשל הפרות שנקבעו בתוספת הראשונה להצעה.

אבישי ברוורמן: נוסף על כך נקבע גם הליך אכיפה מינהלי, בדומה להליך האכיפה המינהלי שנקבע בחוק ניירות ערך, שעניינו הטלת אמצעי אכיפה מינהליים בידי ועדת האכיפה המינהלית.

אבישי ברוורמן: בהקשר זה נקבעה גם הוראה האוסרת ביטוח ושיפוי של יחיד או תאגיד במקרים שבהם הוטל עיצום כספי או הוטלו אמצעי אכיפה מינהליים בידי ועדת האכיפה המינהלית.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק מוצעים גם תיקונים עקיפים, בחוקים שונים, בין היתר כדי לאפשר תובענה ייצוגית, של קבוצה, נגד חברת דירוג.

אבישי ברוורמן: תחילתה של הצעת החוק עם כניסתן לתוקף של תקנות בעניינים המפורטים בהצעה, כשעל חברה שאושרה כחברה מדרגת על-ידי הממונה על שוק ההון, ערב יום התחילה, יחולו הוראות החוק בתום שנה מיום התחילה.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה קיימה שמונה ישיבות בהצעת החוק כדי להבטיח ככל האפשר הגנה על ציבור המשקיעים, וכן שדירוג ייעשה על-פי שיטות הערכה מבוקרות ובלתי תלויות ושהליך הדירוג והדירוג עצמו יהיו אמינים ואיכותיים וישקפו את מצבו האמיתי של התאגיד המדורג.

אבישי ברוורמן: הדיונים היו מקצועיים, מעמיקים, והתייחסנו בהם לסוגיות שונות שעלו.

אבישי ברוורמן: אני סבור שהוועדה הוציאה מתחת ידיה הצעה טובה.

אבישי ברוורמן: הייתה הצעה – גילה, איך קראנו לזה?

אבישי ברוורמן: חוכמת השולחן.

גילה גמליאל: בהחלט.

אבישי ברוורמן: היה שיתוף, הקשבנו לחברות הדירוג, ואני חושב באמת שהתוצאה משקפת איזון בין הרצון להסדיר את פעילות החברות בישראל ובין הרצון לעודד פעילות חברות דירוג זרות המנוסות בתחום בשוק המקומי.

אבישי ברוורמן: אני אודה כבר עכשיו, גברתי היושבת-ראש, כדי לחסוך בזמן, אבל לא להוריד מהתודה וההוקרה שלי יש אישית לכל החבורה הנפלאה שהייתה מעורבת בחוק הזה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לפרופסור שמוליק האוזר, יושב-ראש הרשות לניירות ערך; עורך-הדין אמיר וסרמן, היועץ המשפטי של הרשות לניירות ערך; עורכת-הדין אורנית קרביץ, עורכת-הדין שרה קנדלר ועורכת-הדין הגר חנוך מהרשות לניירות ערך.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות לענת פייער, מנהלת מחלקת שוק ההון במשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לצוות ועדת הכלכלה המקצועי והמסור שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת לפניכם.

אבישי ברוורמן: תדעו לכם, הציבור אפילו לא יודע, הצוותים המקצועיים המסורים שעובדים פה, כמה עבודה יש כאן, גם עבודה מקצועית, גם עבודה בוועדה, ואלה בעצם האנשים היותר-עלומים – –

גילה גמליאל: הנשים, הנשים.

אבישי ברוורמן: כן, במקרה הזה הנשים, הרבה מאוד נשים שמעשה ידיהן אומר שירה.

אבישי ברוורמן: צוות הייעוץ המשפטי בראשות עורכת-הדין בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, ועורכת-הדין מירב תורג'מן, שפעלו בנושא; כמובן, מנהלת הוועדה לאה ורון; רכזות הוועדה עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, ודובר הוועדה ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: כמו כן אני מבקש להודות בזה לצוות עוזרי – מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף.

אבישי ברוורמן: אני גם רוצה להודות לנציגי חברות דירוג האשראי, שהוסיפו – חלק מהדברים כמובן לא קיבלנו, אבל חלק קיבלנו, מכיוון שהיה שיח נבון, רציני, ואני חושב שהביא להצעת חוק שקולה וטובה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתאשרו את הצעת החוק המונחת לפניכם, הכוללת גם לוח תיקונים, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, בנוסח שהוצע על-ידי הוועדה.

אבישי ברוורמן: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, פרופסור אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: להצעה הזאת הוגשה הסתייגות אחת, על-ידי חברת הכנסת מיכל רוזין, ומכיוון שהיא לא נוכחת לא תתקיים הצבעה על ההסתייגות.

גילה גמליאל: יש בקשות רשות דיבור: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

גילה גמליאל: חבר הכנסת חנא סוייד, חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת עפו אגבאריה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חברת הכנסת חנין זועבי, חבר הכנסת באסל גטאס.

גילה גמליאל: מכיוון שאף אחד ממבקשי רשות הדיבור אינו נוכח, אנחנו עוברים להצבעה לקריאה שנייה וקריאה שלישית, בתוספת לוח התיקונים.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה כולל לוח התיקונים.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה, בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–59 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–59 נתקבלו.

גילה גמליאל: עשרה בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: חברת הכנסת יפעת קריב טוענת להצבעתה, אבל אני מתנצלת, זה רק יתווסף לפרוטוקול.

גילה גמליאל: עשרה בעד, אין מתנגדים, ההצבעה עברה בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 19 נגד – 2 נמנעים – אין חוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי, התשע"ד–2014, נתקבל.

גילה גמליאל: 19 בעד, שני מתנגדים.

גילה גמליאל: הצעת החוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי עברה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא הבא לסדר-היום: החלטת ועדת הכספים בדבר צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד–2014.

גילה גמליאל: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

גילה גמליאל: הוא אינו נוכח.

גילה גמליאל: ועל כן, האם מישהו מטעם ועדת הכספים התבקש להציג את ההצעה?

גילה גמליאל: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אתה מעלה את ההצעה או שאתם באיזה מרד הבית היהודי?

ניסן סלומינסקי: – – –

קריאה: אל תעלה – – –

ניסן סלומינסקי: אפשר – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אי-אפשר.

יריב לוין: או עכשיו או – – –

גילה גמליאל: אתה מעלה את זה עכשיו או שכרגע הנושא יורד מסדר-היום?

גילה גמליאל: הנושא יורד מסדר-היום, לא יעלה היום – רק במושב הבא.

גילה גמליאל: יעלה לאחר הפגרה.

גילה גמליאל: הסעיף הבא.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי להעביר את זה – – –

גילה גמליאל: אתה יכול לבקש, לא יתקבל אצלי.

גילה גמליאל: זה עבר.

ניסן סלומינסקי: ככה את עובדת?

ניסן סלומינסקי: [מס' מ/836, הצעות חוק פ/1646/19, פ/1976/19; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 8509, חוב' ט', עמ' 6329, חוב' י"ד, עמ' 7733; נספחות.

ניסן סלומינסקי: ]

גילה גמליאל: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גילה גמליאל: יעלה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דודו רותם.

גילה גמליאל: בשם יושב-ראש הוועדה התבקש לעלות יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת יריב לוין.

גילה גמליאל: חבר הכנסת סלומינסקי, יש באמת רף מקסימלי של זילות בבית הזה, עם כל הכבוד.

גילה גמליאל: בבקשה, יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, בשמו של יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014.

יריב לוין: הצעת חוק זו היא מיזוג של שלוש הצעות חוק: הצעת חוק ממשלתית, הצעת חוק שיזמו חברת הכנסת מרב מיכאלי ואחרים והצעת חוק נוספת שיזם חבר הכנסת אלעזר שטרן ביחד עם חברי כנסת אחרים.

יריב לוין: קיימנו בהן דיון דחוף, שכן הוועדה והמציעים שמו להם למטרה להגביר ככל האפשר את הסיוע לניצולי שואה שעדיין יכולים ליהנות ממנו.

יריב לוין: חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה), התשס"ו–2006, נחקק במטרה להגביר את הפעולות להשבת נכסים של נספי השואה הנמצאים בישראל לידי יורשיהם באמצעות הקמת חברה שלידיה יועברו נכסי נספי השואה בישראל, אשר תיזום ותבצע פעולות לאיתור נכסים, לאיתור יורשיהם ולהשבת הנכסים ליורשים.

יריב לוין: בנוסף קובע החוק שהחברה תשתמש בנכסים שלא יימצאו להם יורשים לשם סיוע לניצולי שואה החיים בישראל הזקוקים לסיוע, ובעדיפות שנייה – להנצחת זכר השואה והנספים בה.

יריב לוין: בשנת 2012 תוקן החוק ובוצעו בו כמה שינויים שנועדו להמריץ את פעילות החברה, בפרט בנושא איתור היורשים והשבת הנכסים ליורשים.

יריב לוין: אלא שהזמן חלף מאז, והזמן הוכיח כי התנהלות החברה עדיין רצופת קשיים.

יריב לוין: בפרט נמצא כי עדיין קיימים חסמים להעברת נכסים לידי יורשיהם, וכי שיעור איתור היורשים והשבת הנכסים אינו מספק.

יריב לוין: עוד נמצא כי עדיין יש מקום לקביעת מועד לסיום חיי החברה, ומכאן הצעת החוק שלפניכם.

יריב לוין: בהצעת החוק המובאת בפניכם מוצעים כמה תיקונים, ולהלן סקירתם.

יריב לוין: ראשית, תיקונים שמטרתם להקל על איתור היורשים.

יריב לוין: כך, לדוגמה, הותר לחברה לקבל מסמכים מאת מרשם האוכלוסין לצורך איתור יורשים לנכסים.

יריב לוין: שנית, מוצעים תיקונים שמטרתם להקל על השבת הנכסים ליורשים, ובין היתר מוצע להוסיף לוועדת הערר הפועלת מכוח החוק סמכויות הדומות לסמכויותיו של הרשם לענייני ירושה, בעניינים הנוגעים ליורשים מכוח חוק זה.

יריב לוין: עם זאת, מובהר כי דרך המלך בעניינים מורכבים, וככל שיש התנגדות לדיון על-ידי ועדת הערר, תמשיך להיות בתי-המשפט לענייני משפחה.

יריב לוין: שלישית, מוצעים תיקונים שמטרתם להקל על מימוש נכסים שנמצאים בידי החברה.

יריב לוין: בין היתר, מוצע להקל על דרישת פעולות האיתור של יורשים טרם מימוש הנכס, במקום שבו אין מספיק מידע לצורך האיתור.

יריב לוין: מוצע להקל על מימוש נכסים מסוג ניירות ערך או נכסים שנרכשו בכספם של ניצולי השואה לאחר מותם, זאת נוכח ההנחה כי הקשר הרגשי של יורשיהם לנכסים אלו חלש ביותר.

יריב לוין: נוסף על כך מוצע לאפשר לחברה למכור נכסים שיורשיהם ביקשו שכך ייעשה, ובמקרים שנמצאו רק חלק מן היורשים – לממש את הנכס בהסכמת בית-המשפט המחוזי, על מנת שהיורש יוכל ליהנות מירושתו אף אם היורשים האחרים אינם מסכימים לכך או לא נמצאו.

יריב לוין: עוד מוצע לקבוע כי החברה לאיתור ולהשבה תחדל לפעול ביום 31 בדצמבר 2017, וכי הנכסים שייוותרו בידיה, שיש לגביהם בקשות השבה תלויות ועומדות, יועברו לאפוטרופוס להמשך טיפולו, על-פי דרישות החוק.

יריב לוין: התמורה מיתר הנכסים תועבר לסיוע לניצולי השואה הזקוקים לכך.

יריב לוין: זאת בשל התפיסה כי עיקר איתור הנכסים והיורשים יסתיים עד ליום סגירת החברה, וכי קביעת תאריך סיום לחברה תמריץ את פעולותיה לאיתור יורשים ולמימוש נכסים.

יריב לוין: הצעה זו מהווה השלמה לתיקון מס' 2 לחוק, שבו נקבע כי תקציב החברה ילך ויפחת החל משנת 2015, כהכנה לסיום פעילותה.

יריב לוין: הכנה נוספת לסיום פעילותה של החברה תהא על-ידי הגברת חובת הדיווח של החברה לכנסת, שתאפשר לכנסת לבחון אם החברה עתידה לסיים את כל תפקידיה טרם התפרקותה.

יריב לוין: תיקון משמעותי נוסף שהוועדה דנה בו רבות הוא הגדלת סכום הסיוע שיועבר מדי שנה לניצולי השואה הזקוקים לכך.

יריב לוין: בתיקון מ-2012 נקבע כי על החברה להעביר לפחות 100 מיליון ש"ח לניצולי השואה הזקוקים לכך, ברם בדיון שקיימה הוועדה נמצא כי בידי החברה סכומים המאפשרים את הגדלת הסכום.

יריב לוין: בעקבות כך הגישה חברת הכנסת מיכאלי הצעה להגדיל את הסכום.

יריב לוין: הצעת החוק הממשלתית והצעת החוק של אלעזר שטרן שבאו לאחר מכן ביקשו אף הן להגדיל את הסכום.

יריב לוין: לאחר דיון ארוך הוסכם להציע כי הסיוע יעמוד על 135 מיליון ש"ח לשנה, ובשנת 2015 יעמוד הסיוע על 150 מיליון ש"ח.

יריב לוין: בנוסף לכך מוצע כי שרת המשפטים תוכל להעלות – בהתייעצות עם שר האוצר ובהסכמת ועדת החוקה – את הסכום.

יריב לוין: עוד מוצע כי החברה תעביר 75% מהסיוע ישירות לחשבונות הבנק של ניצולי השואה.

יריב לוין: חברי הוועדה ביקשו שהכספים יועברו בתשלום ישיר לחשבונות הבנק של הניצולים או למימון פרויקטים כמו טיפולי שיניים.

יריב לוין: מאחר שבדיוני מעקב עלה שהניצולים מעדיפים שלא יינתן להם סיוע באמצעות כרטיסי מזון, ביקשו חברי הוועדה שלא להמשיך בפרויקט זה, ויושב-ראש הדירקטוריון אמר שישקלו הערה זו.

יריב לוין: להצעת החוק, גברתי היושבת-ראש, לא הוגשו הסתייגויות, ועל כן אבקש מהכנסת לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, כפי שהובאה על-ידי הוועדה.

יריב לוין: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת יריב לוין.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את היוזמת, מרב מיכאלי, גם על כך שנתת לנו את הזכות לקחת חלק בחקיקה החשובה הזאת, ולהזמין אותך כדוברת ראשונה בבקשות רשות הדיבור.

גילה גמליאל: יש שלושה דוברים.

גילה גמליאל: לאחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך חמש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, ותודה לך על הדברים המשמחים.

מרב מיכאלי: אין ספק, אני חושבת שאנחנו שותפות ושותפים לזה, חברי פה, חבר הכנסת שטרן, וחברת הכנסת שולי מועלם, שבוודאי אם היא תיכנס מייד זו שמחה מאוד גדולה ורבה.

מרב מיכאלי: זה מאבק שלא אנחנו התחלנו אותו, התחילו אותו לפנינו, ואני חושבת שמה שעומד בבסיסו זה תפיסת כבוד האדם של כל ניצול וניצולה, שאין סיבה שיעברו את השנים שלהם במדינת ישראל, שאמורה להיות מקום המקלט האולטימטיבי – שיעברו אותן בחוסר, במצוקה, ובאמת בחוסר כבוד.

מרב מיכאלי: את יודעת, אני חושבת תמיד שכבוד הוא פחות חשוב מאשר החיים עצמם.

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, כבוד הוא פחות חשוב מהקיום הבסיסי, מהיכולת באמת לחיות חיים ולהיות בריאה או בריא ויציב או יציבה.

מרב מיכאלי: אבל, א.

מרב מיכאלי: גם כבוד יש לו החשיבות שיש לו; וב.

מרב מיכאלי: אני רוצה להוסיף עוד דבר שאני לא בטוחה שציין חבר הכנסת לוין בהצגתו את החוק.

מרב מיכאלי: מעבר להגדלת סכום הסיוע, מעבר לשיפור התנאים שיקבלו הניצולות והניצולים, אנחנו, בהצעת החוק שלנו, הגדלנו את סכום הסיוע שיגיע היישר לחשבונות האישיים של הניצולות והניצולים.

מרב מיכאלי: אנחנו חושבות שהאוטונומיה של כל אחת ואחד לחיות את חייה ולעשות שימוש בכסף, כמו שהיא והוא מוצאות לנכון, זה היה אחד הדברים הכי חשובים ששונו בחוק הזה.

מרב מיכאלי: לא להחליט בשבילם, לא מה הם יכולים לקנות ולא מה הם לא יכולים לקנות, ולא איפה הן צריכות לקנות ובכמה.

מרב מיכאלי: ואני שמחה מאוד להגיד שהצלחנו באמת להגיע למקסימום סכום ישיר, שיאפשר, אני מאוד מקווה, לניצולות וניצולים רבים ככל האפשר לחיות חיים טובים בהרבה מעכשיו והלאה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה לך, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

גילה גמליאל: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך חמש דקות.

גילה גמליאל: עד חמש דקות, בבקשה.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת-ראש, עמיתי השרים, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא בשורה לניצולי השואה.

אלעזר שטרן: אני צריך לומר כאן, הוא התאפשר בזכות הסכמה של משרד האוצר, כחלק מההליכה שלו לקראת ניצולי השואה, על איזה רעיון שאני לקחתי מוועדת הכספים, ששם, באפוטרופוס הכללי הסכימו לחלק נכסים שלהם על חשבון ערבות שנותן משרד האוצר.

אלעזר שטרן: ואם הדבר נכון לגבי נכסים בכלל וחלוקה למטרות החשובות של האפוטרופוס הכללי, האם יש מטרה חשובה יותר מאשר ניצולי השואה שעוד חיים אתנו?

אלעזר שטרן: ולכן מה שעומד בבסיס החוק הזה זה הסכמה של משרד האוצר לחלק היום, מחר בבוקר, בשנים הקרובות, בשנתיים הקרובות, יותר כסף לניצולי השואה, ואם יימצאו יורשים, שגם אותם לא צריך לחפש בכל קצוות העולם, אז משרד האוצר נותן לזה ערבות.

אלעזר שטרן: ועל כך אני חייב תודה, מעבר לעמיתי לחוק הזה, גם לשר האוצר יאיר לפיד, שכמו הצעדים האחרים לטובת ניצולי השואה, גם בתחום הזה רתם את אנשי משרד האוצר, שנרתמו ברצון רב לעשייה החשובה הזאת.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שעומד בבסיס החוק הזה זה שחלון ההזדמנויות שלנו עם הניצולים – הוא קצר.

אלעזר שטרן: ויש עוד דבר אחד, ואני רואה שחברתי שולי מועלם מהנהנת, ומרב מיכאלי: אנחנו רוצים שהניצולים יחליטו על עצמם.

אלעזר שטרן: אנחנו לא רוצים להגיד, כמו נימוקים ששמענו, שאם ניתן להם כסף אז אולי הבנים שלהם ישכנעו אותם לקנות סיגריות.

אלעזר שטרן: איזה מין טיעונים עצובים, כאילו הם לא מסוגלים להחליט.

אלעזר שטרן: ולכן בבסיסו של החוק, לצד קיצוץ בהוצאות העלות, אם באופן מיידי ואם לאורך זמן, של החברה להשבה – שמשתדלת לעשות עבודה טובה ובדרך כלל גם מצליחה – יש אמירה שאנחנו כמה שיותר מהר את הוצאות התקורות חותכים, ואנחנו מעבירים את המשאבים שנמצאים לטובת הניצולים שנמצאים אתנו.

אלעזר שטרן: נגדיל להם את הזכות, והם ידעו מה לעשות בכסף הזה.

אלעזר שטרן: אני חושב שההירתמות הזאת לטובת הדברים המשותפים שלנו, שזה ניצולי השואה, יש בה סמל.

אלעזר שטרן: לא הלכנו פה על שמאל וימין ועל קואליציה ואופוזיציה, וגם לא מי יקבל את הקרדיט.

אלעזר שטרן: פעלנו כולנו מתוך אחריות.

אלעזר שטרן: כשאני עומד על הדוכן הזה, קשה לי ביום כזה שלא לייחל לאחריות הזאת גם בנושא הגיור.

אלעזר שטרן: עמיתי מהבית היהודי, שבמערכת הבחירות שלהם דיברו על הגיור הרבה יותר ממה שאני דיברתי עליו, דיברו על מהפכה בתחום הגיור, הכירו במצוקות העם היהודי במדינת ישראל, יודעים שאי-טיפול בסוגיות הגיור פוגע בזהותה היהודית של מדינת ישראל פגיעה אנושה, פוגע במעמדה של היהדות במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: הרי הם גם לא יוכלו ללכת להתחתן ברבנות – עם מי?

אלעזר שטרן: עם הילדים שלנו ושל השכנים שלנו.

אלעזר שטרן: ומה חטאם?

אלעזר שטרן: שברוסיה או באוקראינה קראו להם ז'יד, והם באו לפה בשביל לשרת ולהציל את העם היהודי או להטות כתף?

אלעזר שטרן: בזה אנחנו לא מכירים?

אלעזר שטרן: על זה נגיד לה שאם את לומדת בבית-ספר למשחק לא תהיי יהודייה?

אלעזר שטרן: ואני כבר לא אומר שיש גם כאלה שאומרים להם: אם תתגייסי לצה"ל לא תהיי יהודייה.

אלעזר שטרן: ולזה הבית היהודי נותן גיבוי, ומנסים להגיד לנו כאילו אנחנו רוצים להכיר בגיורים רפורמיים וקונסרבטיביים.

אברהם מיכאלי: – – –

אלעזר שטרן: כאילו אסור להגיד בכנסת את המושג רפורמים וקונסרבטיבים.

אלעזר שטרן: כאילו הם לא אחים שלנו.

אלעזר שטרן: כאילו יהדות התפוצות זה לא הם.

אלעזר שטרן: חס וחלילה שתזכיר.

אלעזר שטרן: אז מי נלחם בזה?

אלעזר שטרן: שר הכלכלה, המסחר, התפוצות, ירושלים, הדתות.

אלעזר שטרן: הוא נלחם בזה?

גילה גמליאל: חבר הכנסת שטרן – –

אלעזר שטרן: אין בתפוצות הדברים האלה?

גילה גמליאל: – – אף שהנושא טעון – – –

אלעזר שטרן: את ההתבוללות יש שם, פה אין?

אלעזר שטרן: אז מה הוא רוצה?

גילה גמליאל: חבר הכנסת שטרן, הנושא טעון, אבל אנחנו כרגע בחוק חשוב וזמנך נגמר.

אלעזר שטרן: לא, הוא לא רק טעון, הוא ערב פסח.

גילה גמליאל: אני מסכימה.

אלעזר שטרן: יכולנו להעביר את החוק הזה – היינו צריכים היום, בשביל לבוא עם בשורה.

גילה גמליאל: הוא לא עולה היום?

אלעזר שטרן: והם אומרים לי: ניצחת, העברת.

אלעזר שטרן: מה ניצחתי, ללכת לתקשורת?

אלעזר שטרן: כשעדי וטל וסשה ומרי ישאלו אותי: שמענו שהעברת את החוק, למי אנחנו הולכים מחר בבוקר?

אלעזר שטרן: מה אני אגיד להם?

אלעזר שטרן: יש ערר של הבית היהודי?

אלעזר שטרן: יש רוויזיה?

אלעזר שטרן: איזה ניצחון יש לנו פה?

אלעזר שטרן: את מי אנחנו רוצים לנצח, את השכנים שלנו, את הילדים שלנו, את החיילים שלנו, את החיילות שלנו, את עצמנו?

אלעזר שטרן: לאן הם ילכו להתחתן, אתם חושבים?

אלעזר שטרן: תודה.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת שטרן – – –

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

גילה גמליאל: זה לא הנושא שעל סדר-היום כרגע.

גילה גמליאל: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

גילה גמליאל: אני מזכירה למי שנמצאים כאן שהנושא הוא הצעת חוק נכסים של נספי השואה, שהוא חשוב מאוד, עם בשורה טובה עבור הניצולים, ואני מבקשת להתמקד בזה – תודה – אף-על-פי שיש לך חמש דקות לומר מה שאת רק רוצה.

גילה גמליאל: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברותי וחברי, גברתי, אני מקבלת את הצעתך.

גילה גמליאל: חבר הכנסת מוטי, בבקשה, תכבדו את חברתכם.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: נשמח לשמוע את דעתך.

שולי מועלם-רפאלי: חברתי, נראה לי שהנושא הוא מספיק חשוב בשביל לא לערבב אותו עם שמחות אחרות, ברשותך, או עם עצבונות אחרים.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אלעזר שטרן וסגן השר מיקי לוי, אם אפשר יותר בשקט, תכבדו את חברת הכנסת.

גילה גמליאל: סגן השר מיקי לוי, לא מתאים לך.

גילה גמליאל: כן.

שולי מועלם-רפאלי: חברותי וחברי, הצעת החוק הזאת היא חלק ממסע גדול שאנחנו עושים בשנה האחרונה בתוך הכנסת; חלקנו כבר הרבה שנים בחוץ, ממשיכים חברי כנסת שהיו פה לפנינו, ובעצם המטרה שלה היא להחזיר את הכבוד האמיתי לניצולים ולניצולות מהשואה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק הזאת היא פעולה אחת מני רבות שאנחנו מקיימים.

שולי מועלם-רפאלי: הבנה שאיזה תאריך של עלייה לארץ לא עושה מישהו ניצול או לא ניצול, וגם זה משהו שאנחנו הולכים לשנות אותו; הבנה בעיקר של שיתוף פעולה של כל משרדי הממשלה, וכמו שאמר חבר הכנסת שטרן, בעיקר של משרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו זמן מאוד מאוד מאוד קצוב, ומותם של ניצולי וניצולות השואה הוא תהליך שאנחנו לא יכולים לעצור.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות זה לדאוג לכך שבשנים האחרונות לחייהם, כאן במדינת ישראל, מדינת היהודים, ניצולי וניצולות השואה מקבלים את היחס הנכון, הראוי, האמיתי – חבר הכנסת שטרן, עבדנו על ההצעה הזאת כל כך הרבה חודשים ואתה עובד עליה כל כך הרבה שנים, בוא ניתן לה את המקום.

שולי מועלם-רפאלי: בהצעה הזאת ניסינו לשמור את האיזון שבין זכויות היורשים על הנכסים שקנו הסבים והסבתות, הסבים והסבתות רבא שלהם, שקנו בארץ-ישראל כאמירה ציונית, ערכית, של קהילות יהודיות מכל העולם, לבין החובה שלנו במדינת ישראל לסייע לניצולים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת ששמרנו מאוד מאוד טוב על האיזון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: שמרנו עליו גם בהגדלת הסכום שהולך לסיוע לניצולי השואה, גם בהגדלת הסכום הכספי הישיר שהולך לסיוע.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מבטלים פרויקטים חשובים כמו שיפוץ בתים, אבל אנחנו מצד שני מגדילים את סכום הכסף שבסופו של דבר כל ניצול וניצולה מקבלים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו גם שמרנו על האיזון הזה בהחלטה שהתקבלה ביחד עם החברה להשבת נכסי הנספים, שמקדימה את זמן הסגירה של החברה הזאת ואת צמצום התקורות של פעילות החברה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: הניצולות והניצולים, חברים וחברות, הם אנשים שבחרו שוב ושוב בחיים שלהם לצמוח מתוך אובדן של משפחה, של חיים, של שנים, של נעורים.

שולי מועלם-רפאלי: לא מעטים מהם נשארו אחד מעיר ושניים ממשפחה.

שולי מועלם-רפאלי: ואני חושבת שהצעת החוק הזאת, כמו הצעות נוספות שמתקדמות בשנה האחרונה בדחיפה רבה מכיוון הממשלה, ובשילוב כוחות מופלא של חברי הכנסת מכל סיעות הבית, הצעת החוק הזאת, ואחרות, בעצם הולכת אתם בבחירה בחיים, בשמירה על הכבוד שלהם ובעצם באמירה שאנחנו מחויבים לניצולי וניצולות השואה, שהם האחרונים שאנחנו עוד זוכים לחיות במחיצתם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם.

גילה גמליאל: ואנחנו, מכיוון שאין הסתייגויות להצעת החוק, אנחנו נעבור להצבעה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה – בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–20 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–20 נתקבלו.

גילה גמליאל: 24 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

גילה גמליאל: ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

עפו אגבאריה: משהו פה לא עבד אצלי – – –

איתן כבל: תעשי הצבעה חוזרת.

גילה גמליאל: אין צורך.

גילה גמליאל: מי שרוצה, ימצא את ההצבעה שלו בקריאה השלישית.

גילה גמליאל: חבר הכנסת עפו אגבאריה, נרשם בפרוטוקול שלטענתו זה בעד.

גילה גמליאל: אז תודה.

גילה גמליאל: אותה הצעה בקריאה שלישית, בבקשה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014, נתקבל.

גילה גמליאל: 27 בעד, אין מתנגדים.

גילה גמליאל: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שלישית.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את הקבוצה שהגיעה לכאן מבית-ספר "אלחלאן" בסח'נין.

גילה גמליאל: ברוכים וברוכות הבאים לכנסת ישראל.

גילה גמליאל: [נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אני רוצה לעבור לנושא הבא בסדר-היום: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013.

גילה גמליאל: יציג את ההחלטה יושב-ראש – במקום יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם, יציג את ההצעה יושב-ראש הקואליציה יריב לוין.

גילה גמליאל: בבקשה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, להלן מובאת בפני הכנסת החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013, מ/771.

יריב לוין: לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת – על-פי הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט לפצל את הצעת החוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013, לשלוש הצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את ההוראות לעניין אמצעים לאכיפת תשלום מסים, עיקול רכב, ערבות לחוב מס, עיכוב יציאה מהארץ בחברת מעטים ותפיסת רכוש כסעד זמני; חלק שני יכלול את ההוראות לעניין גבייה באמצעות רשמי ההוצאה לפועל המכהנים גם במרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות; וחלק שלישי יכלול את סעיף 4, תיקון חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000.

יריב לוין: הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013, נדונה בכנסת ונתקבלה בקריאה ראשונה ביום כ"ד באב התשע"ג, 31 ביולי 2013, והועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: בהצעת החוק תיקוני חקיקה במגוון רחב של נושאים.

יריב לוין: בשל השוני הרב שבין התחומים וכדי לאפשר דיון נפרד, ממוקד ומעמיק בכל אחד מהנושאים, בלי לעכב את המשך הליכי החקיקה של יתר הנושאים, מוצע לפצל את הצעת החוק לשלוש הצעות חוק נפרדות על-פי הנושאים כפי שפירטתי אותם קודם.

יריב לוין: על כן, אני אבקש את אישור הכנסת לפיצול כאמור.

יריב לוין: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת יריב לוין.

גילה גמליאל: מכיוון שאין רשימת דוברים ורשימת הדוברים נסגרה, אנחנו עוברים להצבעה אם לאשר את החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

גילה גמליאל: ההצבעה החלה.

גילה גמליאל: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 21 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר חלוקת הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (אמצעים לאכיפת תשלום מסים ולהרתעה מפני הלבנת הון) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2013, נתקבלה.

גילה גמליאל: בעד – 21, אחד נגד.

גילה גמליאל: ההחלטה התקבלה.

גילה גמליאל: [מס' מ/853; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 9007; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 136), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

גילה גמליאל: תעלה היושבת-ראש הנמרצת של ועדת הפנים והגנת הסביבה מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושבת-בראש, תודה רבה לך, שר הפנים, שר החקלאות, חברי הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 136), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מירי רגב: על-פי פקודת העיריות, המועד האחרון שבו רשות מקומית יכולה לקבל החלטה בדבר סכומי ארנונה של שנת הכספים הבאה הוא 1 בדצמבר.

מירי רגב: מכיוון שבבקשות לאישורים חריגים של גובה הארנונה נדרשים לאישור שר הפנים ושר האוצר, נוצר מצב שבו ההחלטה הסופית לעניין גובה הארנונה מתקבלת רק לקראת סוף שנת הכספים שלגביה הוגשה הבקשה, ואז היא מוחלת באופן רטרואקטיבי.

מירי רגב: הצעת החוק שלפנינו, שיזמה הממשלה, באה לתקן מצב זה, והיא קובעת מועדים מוקדמים יותר לקבלת ההחלטות בדבר גובה הארנונה הן לרשויות המקומיות והן לשרים, כך שבמרבית המקרים ההחלטה תתקבל ותפורסם עוד לפני תחילת שנת הכספים והאזרחים יוכלו לדעת בדיוק כמה הם יצטרכו לשלם באותה שנה לטובת הארנונה.

מירי רגב: לשם כך מוצע לקבוע כי מועצת הרשות המקומית תהיה חייבת להחליט על סכומי הארנונה עד 1 ביולי במקום עד 1 בדצמבר.

מירי רגב: במקרה של בקשה לאישור חריג מוצע לקבוע כי אישור השרים יינתן עד 15 בדצמבר שלפני שנת הכספים שבשלה מוטלת הארנונה.

מירי רגב: עוד מוצע כי אם התקיימו בחירות לראש הרשות המקומית בתקופה שמ-1 במאי עד 31 בינואר, תתקבל החלטת המועצה בדבר סכומי הארנונה לא יאוחר משלושה חודשים מיום תחילת הכהונה של ראש הרשות המקומית.

מירי רגב: במקרה כזה אישור השרים, שר הפנים ושר האוצר, יינתן בתוך שישה חודשים מיום החלטת המועצה.

מירי רגב: מוצע כי העירייה תפרסם באתר האינטרנט שלה את טיוטת הצעתה בדבר הטלת הארנונה עשרה ימים לפני ישיבת המועצה.

מירי רגב: עם זאת, הוראה זו תיכנס לתוקפה רק בחלוף שנתיים מיום פרסום החוק.

מירי רגב: לבסוף, מוצע לקבוע כי לעניין שנת הכספים 2015 יהיה שיעור עדכון המדד לעניין גובה הארנונה 0.75%.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לשר גדעון סער ולצוותו; ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי חיים ביבס ולצוותו; ליועצי הוועדה תומר רוזנר, גלעד קרן ורוני; לצוות הוועדה: לאה, שוש, ליאת, רחלי ואיה נחום.

מירי רגב: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, ולכן אבקש מהכנסת כי תתמוך בנוסח המוצע.

אברהם מיכאלי: מה עם דוד אזולאי?

מירי רגב: גם דוד אזולאי הוא בעד הצעת החוק הזאת, אני מבטיחה לך.

מירי רגב: גם לך, בבית-שמש, יש ראש עיר חרדי, שנבחר בפעם השנייה ברוב – –

אריאל אטיאס: על אפכם ועל חמת

אריאל אטיאס: כם – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מירי רגב: – – ואני מאחלת לו הצלחה, ולכן גם לו – החוק הזה בא לסייע גם לו – –

קריאות: – – –

מירי רגב: – – אז כדאי לכם לאשר את הצעת החוק.

אריה מכלוף דרעי: מירי, תברכי אותו – – –

אריאל אטיאס: – – –

מירי רגב: דרך אגב, זה לא על אפנו ועל חמתנו.

מירי רגב: אנחנו בעדו, אנחנו בעד הדמוקרטיה, ואני שמחה שהדמוקרטיה ניצחה.

יצחק וקנין: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברת הכנסת מירי רגב.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי – –

מירי רגב: רגע, רגע, שאוכל להצביע – – –

יצחק וקנין: – – להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, אבל הוגשו בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: לא.

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 136), התשע"ד–2014, הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–6 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יצחק וקנין: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, קריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 136), התשע"ד–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, החוק עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: שר הפנים, השר גדעון סער, ביקש לברך את היוזמים של הצעת החוק.

גדעון סער: היוזם זה אני, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אני יודע, אני יודע.

יצחק וקנין: אני יודע שכבודו היוזם – –

ראובן ריבלין: – – –

יצחק וקנין: – – כבודו יברך את עצמו, נו.

מרב מיכאלי: אדם קרוב אצל עצמו בסופו של דבר.

ראובן ריבלין: י

ראובן ריבלין: ברכך אחר ולא פיך – – –

גדעון סער: אני רוצה קודם כול להודות ליושבת-ראש ועדת הפנים, לחברת הכנסת מירי רגב – –

מרב מיכאלי: זה מה שנקרא "ואהבת לרעך כמוך".

גדעון סער: – – ולכל צוות הוועדה שלה, שבאמת בלוח זמנים די קצר הצלחנו לאשר את תיקון החקיקה הזה באופן שהוא יהיה אפקטיבי כבר לשנת המס הבאה, 2015, ופה מדובר באחד התיקונים הכי חשובים לטובת האזרחים ולטובת בעלי העסקים, שהם לא ישלמו ארנונה באופן רטרואקטיבי.

גדעון סער: כל אחד מאתנו יודע לתכנן הוצאות – אם משק-בית, אם עסק, בין שזה מפעל תעשייה ובין שזה עסק אחר – והעובדה שלוחות הזמנים לאישור הארנונה על-ידי הרשויות המקומיות והשרים גלשו לשנת המס הבאה יצרה מצב של ארנונה רטרואקטיבית.

גדעון סער: הדבר הזה הוא מאוד בעייתי.

גדעון סער: אנחנו צריכים – בתחום הארנונה, כפי שעשינו בנושא של עיריות איתנות ועשינו בתחום התכנון והבנייה – להיכנס לתחום הארנונה, שהוא מאוד מסובך ומורכב, ובאופן הדרגתי לחולל שורה של שינויים שמקִלים על האזרחים ומקִלים על העסקים, ואנחנו עשינו עכשיו – ואני שמח גם על התמיכה הרחבה מקיר לקיר כאן במליאת הכנסת – צעד ראשון בנושא הזה.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים גדעון סער.

יצחק וקנין: [מס' מ/762; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 1797; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 47), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: ידידי היושב בראש, תודה רבה לך, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 47), התשע"ד–2014.

מירי רגב: הצעת החוק המונחת לפניכם נועדה להתמודד עם שתי תופעות של החדרת חפצים אסורים לבתי-סוהר.

מירי רגב: האחת, תופעה הולכת וגוברת של החדרת חפצים מסוכנים לבתי-הסוהר, שיש בהם כדי לסכן חיי אדם ולפגוע בהם, לסייע לבריחה מבתי-הסוהר או לפגוע בביטחון המדינה, כגון חפצים המשמשים להכנת אמצעי לחימה מאולתרים, רעל, חומרי הדברה, וכיוצא באלה.

מירי רגב: מדובר בתופעה רחבת היקף אשר מבוססת על מגוון רב של שיטות פעולה וסיוע של גורמים שונים מחוץ לבתי-הסוהר.

מירי רגב: רק לאחרונה הבריח אסיר אקדח לתוך בית-סוהר וירה בשלושה סוהרים.

מירי רגב: הנושא הזה נחקר, ועדת הפנים כמובן תעקוב אחרי החלטות הוועדה שיוצגו בפניה.

מירי רגב: התופעה השנייה שהצעת החוק נועדה להתמודד עמה היא התופעה הקשה של החדרת מכשירי טלפון סלולריים לתוך בתי-הסוהר, במיוחד לאסירים ביטחוניים.

מירי רגב: שירות בתי-הסוהר מתמודד עם תופעה רחבת היקף של הברחת טלפונים סלולריים אל בין כותלי הכלא.

מירי רגב: קודם לתיקון המוצע לפניכם העונש הקבוע בפקודת בתי-הסוהר על החדרה והעברה של חפצים אסורים היה חצי שנה מאסר בלבד, ללא הלימה בין חומרת העבירה לסנקציה המוטלת עליה וללא מתן מענה מספק להתמודדות עם התופעות החמורות האלה.

מירי רגב: על רקע זה נעשה עד היום שימוש בתקנות ההגנה (שעת-חירום), 1945.

מירי רגב: החוק הולך לערוך שינויים בכמה נושאים.

מירי רגב: עונש מאסר של חמש שנים בעבירות הקשורות לחפץ אסור מסוכן – לפי המוצע יוטל עונש מאסר של חמש שנים על מי שמכניס חפץ אסור מסוכן אל תוך בית-סוהר, על מי שמעביר חפץ אסור מסוכן לאסיר או מאסיר לאדם אחר ועל אסיר שמחזיק בחפץ כאמור.

מירי רגב: לצורך סעיף זה, חפץ אסור מסוכן הוא כזה שבשל טיבו או מהותו השימוש בו עלול לסכן חיי אדם או לפגוע בבריאותו, להביא לגרימת חבלה חמורה לאדם, לפגוע בביטחון המדינה או לסייע לבריחה מבית-הסוהר.

מירי רגב: עונש מאסר של שלוש שנים על עבירות הקשורות לטלפון נייד – מוצע לקבוע עבירה ובצדה עונש של שלוש שנות מאסר בגין המעשים הבאים: הכנסת ציוד קצה סלולרי אל תוך בית-סוהר, העברתו לאסיר או מאסיר לאדם אחר, החזקת ציוד כאמור על-ידי אסיר, וכן במקרים של אדם שמאפשר את השימוש בציוד כאמור בתוך בית-הסוהר, לרבות על-ידי מימון של סלולר.

מירי רגב: לצורך סעיף זה נקבעה הגדרה רחבה לציוד קצה, כך שיכלול לא רק מכשירים ניידים אלא גם כל חלק שלהם, כגון כרטיס SIM, כרטיס זיכרון, אנטנת סלולר ומטען.

מירי רגב: עונש מאסר של עד עשר שנים על עבירות בנסיבות מחמירות – נוסף על האמור לעיל מוצע כי במקרים שבהם ההכנסה או ההעברה של חפץ אסור מסוכן או של טלפון נייד במטרה להביא לסיכון חיי אדם, לגרום חבלה חמורה לאדם, לפגוע בביטחון המדינה או לסייע לארגון טרור, העונש יהיה עשר שנות מאסר.

מירי רגב: לצורך זה מוצע כי אף ראייה מראש של אחת או יותר מהאפשרויות המפורטות כאפשרות קרובה לוודאי תיחשב לעבירה בנסיבות מחמירות.

מירי רגב: ביטול תקנה 134(1)(ה) בתקנות ההגנה (שעת-חירום) – מאחר שההסדר המוצע מייתר את השימוש בתקנה האמורה, שהיא מיושנת וכללית, מוצע לבטל אותה.

מירי רגב: לצד העבירות הכוללות נסיבות מחמירות עדיין נותרה עבירה של הכנסת חפץ אסור רגיל, שהעונש בגינה הוא שישה חודשי מאסר.

מירי רגב: לבתי-הסוהר נכנסים מבקרים שונים, בהם בני משפחה, עורכי-דין ומבקרים רשמיים, המחזיקים חפצים לשימושם האישי שעלולים להיכנס תחת ההגדרה של חפץ אסור.

מירי רגב: לכן החליטה הוועדה לתקן את הגדרת "חפץ אסור" כך שבסמכותו של מנהל בית-הסוהר, סגנו או קצין בדרגת רב-כלאי לאשר הכנסת חפצים אלו לבתי-הסוהר.

מירי רגב: במהלך הדיונים התעוררו שאלות סביב ביקורי חברי כנסת בבתי-הסוהר.

מירי רגב: חברי הוועדה הביעו את אי-שביעות רצונם מכך שחברי כנסת ממתינים שעות רבות מחוץ לכותלי בית-הסוהר עד אשר מאפשרים להם להיכנס לבית-הסוהר.

מירי רגב: לכן הוחלט שחמישה ימים מראש יעבירו חברי הכנסת את הבקשה למשרד השר לביטחון פנים.

מירי רגב: השר יעדכן את חבר הכנסת – השר או מי מלשכתו יעדכן את חבר הכנסת אם אינו מורשה להיכנס עם הטלפון בביקור אסיר מסוים, כזה או אחר, ויסביר את סיבת האיסור.

מירי רגב: אני מבקשת להודות ליואל הדר, היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים; לרויטל גור מהמשרד; לייעוץ משפטי של שירות בתי-הסוהר; למשנה ליועץ המשפטי רז נזרי; לנעמה ממשרד המשפטים; לייעוץ המשפטי של הוועדה – מירי פרנקל-שור ועידו בן-יצחק; לצוות הוועדה – ללאה, שוש, ליאת, רחלי ואיה.

מירי רגב: בהזדמנות זאת, יושב-ראש הקואליציה, יריב, אני מדברת אליך, אני רוצה להודות לך על היכולת שלנו להעביר חקיקה כל כך מהר.

מירי רגב: אילולא האישור שלך והסיוע שלך בוועדת הכנסת זה לא היה קורה.

מירי רגב: אני רואה אותך כשותף מלא בכל החוקים שהעבירה ועדת הפנים.

מירי רגב: אני מודה לך, ואני מבקשת שהצעת החוק הזאת תאושר.

מירי רגב: היא הוגשה, כמובן, ללא הסתייגויות.

מירי רגב: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה הנמרצת, חברת הכנסת מירי רגב.

יצחק וקנין: אני יכול להודות שאת נמרצת.

יצחק וקנין: רבותי, כאמור, לחוק זה לא הוגשו הסתייגויות, אבל יש בקשות דיבור של כמה חברי כנסת.

יצחק וקנין: ראשון המבקשים – חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, שגם הוא ביקש רשות דיבור.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל חבר כנסת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יושבת-ראש ועדת הפנים חברת הכנסת מירי רגב, שגילתה חריצות, לפעמים חריצות יתרה, לטעמי באופוזיציה.

מירי רגב: – – – תיכנס לבתי-הסוהר חופשי.

דוד אזולאי: אבל לפחות ישנם דברים חיוביים שעושים.

דוד אזולאי: ותחזרי בך ממה שאמרת עכשיו – אני אכנס לבקר בבתי-סוהר.

דוד אזולאי: אני מבקש.

מירי רגב: ברור, חס וחלילה, רק לבקר.

מירי רגב: רק לבקר.

דוד אזולאי: יחי ההבדל הקטן.

מירי רגב: אחרת אני אצטרך לבוא לבקר אותך שם, דוד – – –

דוד אזולאי: לא תזכי ליום הזה.

דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה של החוק, מי שמכיר את החוק המקורי, זה היה פשוט לעג שאדם שנכנס עם חפץ שאסור להכניסו לתוך שטח הכלא והעונש שלו הוא שישה חודשי מאסר או 400 לירות קנס, אני חושב שזה באמת היה צחוק מהעבודה, מה שנקרא, ואני שמח שביצענו את התיקון הזה.

דוד אזולאי: אף שאני מודה שזה לא לטעמי, יש שם החמרות יתרות.

דוד אזולאי: אחד הדברים שלי חורה, מה ששייך לשירות בתי-הסוהר, שכשלפעמים מישהו נתפס על עבירה, אז שירות בית-הסוהר עושה לעצמו חיים קלים ומטיל ענישה קולקטיבית.

דוד אזולאי: היות שמישהו נכנס פעם עם פלאפון וכנראה נתן לאיזה אסיר לדבר, התוצאה הייתה שנתנו עונש בצורה גורפת ויותר אין להיכנס לבית-סוהר עם פלאפון.

דוד אזולאי: בעניין הזה אני חייב לציין שכתבתי על כך גם ליושב-ראש הכנסת וגם לשר לביטחון פנים, וביקשתי, אבל לצערי הרב הדבר לא עזר.

דוד אזולאי: אני לא צריך להסביר לחברי חברי הכנסת מה המשמעות של זה שאתה לא יכול להיכנס עם פלאפון לביקור של אסיר.

דוד אזולאי: זה למעשה לנתק אותך למשך שעה ולפעמים ליותר מכל העולם.

דוד אזולאי: אתה לא יכול לדבר עם אף אחד, אתה לא יכול להיות עם יומן, אתה לא יכול להיות עם טלפון.

דוד אזולאי: שום דבר לא.

דוד אזולאי: לכן בדיון אתמול העליתי את הדבר הזה וביקשתי מחברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים, לעמוד על כך שלא נקדם את החקיקה הזאת אם לא יתאפשר לחברי הכנסת להיכנס עם מכשירי הפלאפון שלהם, ולשמחתי הרבה התיקון הזה נעשה.

דוד אזולאי: השלמנו עם הגזירה, כי למעשה, אם אתה חושב, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, מה שהיה בזמנו, היה אפשר להיכנס מתי שאתה רוצה.

דוד אזולאי: היום גם זה כבר לא.

דוד אזולאי: בעצם היום אני מאבד את האפקט של הביקורת.

דוד אזולאי: זאת המטרה, הרי בשביל מה אני הולך לשם לבקר.

דוד אזולאי: ברגע שאני לא יכול לבוא בהפתעה – – –

ראובן ריבלין: – – – יש פעמים שהחובה הציבורית אפילו מאפילה על – אבל אני לא רוצה להיכנס לפרטים, שהיו דברים מעולם.

דוד אזולאי: אמרתי, אני מסכים, אבל לא ייתכן להטיל עונש גורף על כולם.

דוד אזולאי: זאת הבעיה.

דוד אזולאי: זאת הבעיה.

ראובן ריבלין: זה לא עונש, זה לא עונש.

דוד אזולאי: איך כתוב אצלנו, האחד יחטא ועל כל העדה תקצוף?

ראובן ריבלין: אבל זה לא הולך, זה בפני עיוור אל תשים מכשול.

דוד אזולאי: גם היום – קיבלתי את התיקון ואני שמח על כך שלפחות נוכל להיכנס עם מכשירי הפלאפון.

דוד אזולאי: היום, כשבאים לבקר, אנחנו נדרשים גם לבקש ביקור מוקדם, נדרשים לאפשר חמישה ימי עבודה, ורק על סמך זה אנחנו יכולים לבקר.

דוד אזולאי: אבל גם עם זה השלמתי.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שבעקבות התיקון הזה הנושא הזה ייפתר לשביעות רצון כולם, ואני מקווה שלא נצטרך להגיע לעוד חקיקה כדי לתקן ולמנוע פגיעה בחוק חסינות חברי הכנסת.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוחמד ברכה – מוותר; חבר הכנסת חנא סוייד – מוותר; חבר הכנסת דב חנין – מוותר; חבר הכנסת עפו אגבאריה – מוותר.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת רובי ריבלין, לרשותך חמש דקות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רובי ריבלין, חמש דקות לרשותך.

ראובן ריבלין: מכובדי ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת הקבוע במשך שנים רבות, חבר הכנסת יצחק וקנין, אדוני השר, שר הפנים, שבעבר היה גם אחראי למשטרה ולשירות בתי-הסוהר, אני מוכרח לומר שאני אחד מהקפדנים ביותר בנוגע לחוק חסינות חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שחסינות של חבר כנסת היא מוסד שחבר הכנסת לא יכול לוותר עליו.

ראובן ריבלין: ובעניין זה כל זליגה וכל נגיסה בחסינות חברי הכנסת הן בבחינת דבר חמור ביותר.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, חברי הכנסת מופקדים על שלום הציבור ואנחנו לא יכולים להתחמק מדבר כזה.

ראובן ריבלין: פעמים אתה בא ואומר, הרי אם יש אחד, כפי שאברהם אבינו אמר כאשר התחנן בפני הקדוש-ברוך-הוא, עד כדי ויכוח של אבי האומה עם הקדוש-ברוך-הוא על כמה צדיקים צריכים שיהיו בסדום על מנת שלא יחריבו אותה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שבפני חבר כנסת לא תשים מכשול.

ראובן ריבלין: פעמים רבות נוצר מצב שבו הוא יכול להיות נלחץ על-ידי אחרים כאשר הוא מחויב בעשיית מעשה שאינו ממין העניין ופוגע באיסורים שאנחנו אוסרים על שאר אזרחי המדינה, כפי שהדבר הוא כאן.

ראובן ריבלין: ולכן אני אומר לחבר הכנסת אזולאי, שאני נלחם אתו מלחמה קשה ועקבית, לא נגדו אלא יחד אתו, בכל מה שקשור גם בזכויות האסיר, שכן גם האסיר אשר חטא יש לו זכויות.

ראובן ריבלין: ובכל זאת, יש דברים שאנחנו צריכים להקפיד בהם מתוך עצמנו ומתוך הבנה שלא יכול להיות שיהיה לחץ כלשהו על חברי כנסת, לחץ ישיר או לחץ עקיף.

ראובן ריבלין: ולכן אני מברך את חברת הכנסת מירי רגב על אומץ לבה – הדיון שהיא קיימה והמאבק שהיא חוותה על הדילמה, בין החסינות של חברי הכנסת לבין החובה שלנו גם להקפיד על כך שלא נחטיא ולא נחטא.

ראובן ריבלין: ולכן אני אומר שאני אצביע בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: אני מקבל את כל מה שאמר חבר הכנסת אזולאי, אבל יש פעמים רבות שאנחנו בעצמנו באים ואומרים: לנו יש זכות, ואנחנו יכולים להיכנס, אבל אנחנו מבינים גם את החיובים שבהם אנחנו מחייבים את שאר אזרחי ישראל, והם מקובלים עלינו, ואסורים עלינו כפי שאסרנו אותם על אחרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רובי ריבלין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 47), התשע"ד–2014, קריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–3 – 30 נגד – 7 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 30 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 32 נגד – 6 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 47), התשע"ד–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 32 בעד, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

נאזם בדר: החל בהצעת חוק מס' פ/2351/19 וכלה בהצעת חוק מס' פ/2419/19 – הצעת חוק-יסוד: חופש הביטוי וההתאגדות, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי אזרח ישראלי), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול תנאי דת), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום עבור שמירת מקום ישיבה בתחבורה ציבורית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, אורית סטרוק, עמרם מצנע ורונן הופמן; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – חישוב ארנונה לפי שווי הנכס), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק החברות (תיקון – הליך מינוי דירקטורים חיצוניים לכהונה נוספת), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול ויריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (ימי מנוחה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הורים וילדיהם), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת משה זלמן פייגלין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה לעובד שהתפטר על מנת לטפל בילדו), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק הגיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן ועליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לייעול הפיקוח של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג לנשים בוועדות איתור), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, עליזה לביא, שולי מועלם-רפאלי, דוד צור, רוברט אילטוב, יריב לוין, מרב מיכאלי, שמעון סולומון, רונן הופמן, פנינה תמנו-שטה ובועז טופורובסקי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – קביעת מועדים לדיון ולמתן פסק-דין בעתירות לבג"ץ), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, יריב לוין, משה גפני,

נאזם בדר: רוברט אילטוב, אורי מקלב, יוני שטבון ומאיר פרוש; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – השוואה בין עובד בשכר חודשי לעובד בשכר לפי שעה), התשע"ד–2014, מאת חברות הכנסת מיכל בירן ועליזה לביא; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – חובות מנהל מוסד חינוך), התשע"ד–2014, מאת חברות הכנסת עליזה לביא ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הכרעה דחופה בנוגע לילד להורים בהליכי גירושין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שמעון אוחיון, אילן גילאון, שולי מועלם-רפאלי, מאיר שטרית, אלעזר שטרן, איתן כבל, מרדכי יוגב, דב חנין ומירי רגב; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – הגבלת תוקפם של צווי איסור פרסום), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי לידה נוספים לגבר), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, אורלי לוי אבקסיס, מירי רגב, שאול מופז ומשה מזרחי; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לעובדים מבוגרים), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת רינה פרנקל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לשיקום חופש הביטוי והדמוקרטיה (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק חניה לנכים (תיקון – תג נכה אישי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, חיים כץ ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום ומתן אפשרות תשלום מראש), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, פנינה תמנו-שטה, יחיאל חיליק בר, משה מזרחי, שאול מופז, עמר בר-לב, אורלי לוי אבקסיס ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (החרגת הוצאות השגחת כשרות מערך עסקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיעוד חופשי של ישיבות מועצה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, דב ליפמן, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, משה מזרחי, עמרם מצנע, דוד צור, רוברט אילטוב ורינה פרנקל; הצעת חוק שילוב נציגי ציבור בוועדות ציבוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל וגילה גמליאל;

נאזם בדר: הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – אפשרות לקבלת פטור מבניית מקלט בהרחבת בית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אלעזר שטרן, משה זלמן פייגלין, יפעת קריב, עמר בר-לב, זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ ודב חנין; הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון – איסור על תאגיד בנקאי להחזיק בחברת כרטיסי אשראי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, אחמד טיבי ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – עיכוב פינוי חייב), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק החברות (תיקון – הצגת שם החברה בכיתוב עברי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, רוברט אילטוב, חמד עמאר, מאיר שטרית, דוד רותם, יריב לוין וגילה גמליאל; הצעת חוק יום העלייה, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יואל רזבוזוב; הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ייצוג הולם בשמות מקומות ציבוריים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, עליזה לביא, שולי מועלם-רפאלי, חנין זועבי, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, מיכל רוזין, פנינה תמנו-שטה, רות קלדרון, יפעת קריב, מירי רגב, סתיו שפיר, מיכל בירן, זהבה גלאון ותמר זנדברג; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – שינוי הרכב הוועדה הבין-משרדית וערעור על המלצותיה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זבולון קלפה, ישראל חסון, אורית סטרוק, שולי מועלם-רפאלי, מרדכי יוגב, יעקב מרגי, יריב לוין, גילה גמליאל, דוד רותם, נסים זאב, אברהם מיכאלי ויוני שטבון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסרת אנטנות טלוויזיה ומיחזורן), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, יפעת קריב, דב חנין, דוד אזולאי ועליזה לביא; הצעת חוק חובת מתן שירות באמצעות דואר אלקטרוני, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, ניסן סלומינסקי, עליזה לביא ואחמד טיבי; הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון – הוספת תפקיד של קידום הוראות הנוגעות לבטיחות אש ולהצלה),

נאזם בדר: התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62) (תיקון – דחיית מועד התחילה לעניין אחוז החסימה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62) (תיקון – קביעת אחוז החסימה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הגנה על זכויות אמנים במוזיקה, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, דב חנין, ראובן ריבלין, עפר שלח, איילת שקד, זהבה גלאון, מירי רגב, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין, חנא סוייד, מרב מיכאלי, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, ניצן הורוביץ, איתן כבל, יפעת קריב, חנין זועבי, אלעזר שטרן, עיסאווי פריג', תמר זנדברג ואראל מרגלית; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62) (תיקון – קביעת אחוז החסימה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת אגודות שיתופיות של עובדים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין ויפעת קריב; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום עד גיל 22), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק החברות (תיקון – הקמת ועדה לבחירת דירקטורים חיצוניים בחברות ציבוריות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תפעול מקוואות טהרה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יפעת קריב, איתן כבל, מירי רגב, שמעון אוחיון ומרב מיכאלי; הצעת חוק הקמת רשות לפיתוח מקומות קדושים למוסלמים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אברהים צרצור, מסעוד גנאים, טלב אבו עראר, אחמד טיבי ועיסאווי פריג'; הצעת חוק פיצויים לחיילי צה"ל נפגעי נחל הקישון,

נאזם בדר: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין, משה מזרחי, שלי יחימוביץ, זהבה גלאון, יפעת קריב, מרב מיכאלי, מירי רגב, חנין זועבי, תמר זנדברג, מיכל בירן ונחמן שי; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (אלימות שוטרים ושינויים ארגוניים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, משה זלמן פייגלין, אורית סטרוק, זהבה גלאון, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, אילן גילאון ודב חנין; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (זכותו של נפגע עבירת מין לבחירת מין החוקר), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, דוד צור ומשה מזרחי; הצעת חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין (תיקון – החלה על קטינים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, דוד צור, אורלי לוי אבקסיס, עליזה לביא, יחיאל חיליק בר, מירי רגב, גילה גמליאל, מיכל רוזין, פנינה תמנו-שטה ומשה מזרחי; הצעת חוק להסדרת שוק השכרת דירות מגורים בישראל, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, סתיו שפיר ואורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויים לחיילי צה"ל נפגעי נחל הקישון, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, דב חנין, נחמן שי, דוד אזולאי וניצן הורוביץ; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ייצוג הולם לנשים במועצות דתיות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מירי רגב, מיקי רוזנטל, איתן כבל, מיכל בירן, נחמן שי, יפעת קריב, רונן הופמן ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל מחלקת תרבות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, איתן כבל, דוד צור ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הוראת שעה – העלאה הדרגתית של אחוז החסימה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ד–2014, מאת חברות הכנסת עדי קול, איילת שקד, מרב מיכאלי, מירי רגב וקארין אלהרר; הצעת חוק להסדרת מינויים בשירות החוץ, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, דב חנין, אילן גילאון,

נאזם בדר: אורי מקלב, מרב מיכאלי, נחמן שי ומשה מזרחי; הצעת חוק הממשלה (תיקון – חוות דעת של רשות ציבורית בענייני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, שולי מועלם-רפאלי, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יריב לוין, איתן כבל, דב חנין, משה מזרחי, איילת שקד, ניצן הורוביץ, מרב מיכאלי, נחמן שי, זהבה גלאון, אילן גילאון ועיסאווי פריג'; הצעת חוק הדיור הציבורי (פתרונות דיור עבור ממתינים לדיור ציבורי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, שמעון אוחיון, חיים כץ, יריב לוין, מירי רגב, אורית סטרוק, מרדכי יוגב, איילת שקד, פנינה תמנו-שטה, ראובן ריבלין, שמעון סולומון, אלעזר שטרן, שולי מועלם-רפאלי, יפעת קריב, רינה פרנקל, עמרם מצנע, גילה גמליאל, דב חנין, דוד אזולאי, יעקב מרגי, נסים זאב, איציק שמולי, מסעוד גנאים, עפו אגבאריה, יעקב אשר, אילן גילאון, שאול מופז, משה גפני, סתיו שפיר, ג'מאל זחאלקה, יחיאל חיליק בר, שלי יחימוביץ, חמד עמאר, יצחק כהן, אמנון כהן, אורי מקלב, בנימין בן-אליעזר, מיכל בירן, באסל גטאס, ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, צחי הנגבי, דוד צור, מיקי רוזנטל, אריה דרעי, איתן כבל, מוחמד ברכה, זהבה גלאון, אברהים צרצור, מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, אחמד טיבי, מיכל רוזין, ישראל חסון, חנין זועבי, אראל מרגלית, אריאל אטיאס ואבישי ברוורמן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון) (תיקון – ביטול הוראות בדבר הצבעת אי-אמון בממשלה), מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק שימור השליטה הישראלית בתאגידים מרכזיים במשק, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אבישי ברוורמן, יצחק הרצוג, ניסן סלומינסקי, חיים כץ, צחי הנגבי, עמרם מצנע, איציק שמולי, איתן כבל, אראל מרגלית, בנימין בן-אליעזר, יחיאל חיליק בר, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, מרב מיכאלי, משה מזרחי, נחמן שי, סתיו שפיר, עמר בר-לב, שלי יחימוביץ, אורי מקלב,

נאזם בדר: אורלי לוי אבקסיס, אלעזר שטרן, בועז טופורובסקי, גילה גמליאל, דב חנין, דב ליפמן, דוד אזולאי, דוד צור, זבולון קלפה, חנא סוייד, יואל רזבוזוב, יעקב אשר, יעקב ליצמן, יצחק וקנין, יצחק כהן, ישראל חסון, מאיר שטרית, מיכל רוזין, מסעוד גנאים, משה גפני, נסים זאב, עיסאווי פריג', ראובן ריבלין, רוברט אילטוב, רונן הופמן, רות קלדרון ושאול מופז; הצעת חוק להקמת קו מידע לציבור בשעת-חירום, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק יום העלייה, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, יחיאל חיליק בר וגילה גמליאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, אבישי ברוורמן, יפעת קריב, רינה פרנקל, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, אילן גילאון ודב חנין; הצעת חוק מתן אפשרות להתקשרות עם גופים ציבוריים ותאגידים נותני שירות באמצעות דואר אלקטרוני, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, יריב לוין, מאיר שטרית, אלעזר שטרן, אבישי ברוורמן, זבולון קלפה, אורי מקלב, אילן גילאון ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (סימון מוצרי מזון המכילים סירופ תירס עשיר בפרוקטוז), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת גילה גמליאל, שולי מועלם-רפאלי, מיקי רוזנטל, איתן כבל, באסל גטאס, חנא סוייד, סתיו שפיר, עפו אגבאריה, עיסאווי פריג', אילן גילאון, טלב אבו עראר, מיכל רוזין, מיכל בירן ויצחק כהן.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, סעיף 13 בסדר-היום: צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשע"ד–2014, דיון והצבעה.

יצחק וקנין: יציג את הצו שר הפנים גדעון סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתאם לסעיף 5 בחוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת את הארכתו בצו של החוק, בהתאם להחלטה שקיבלה הממשלה בישיבתה הבוקר.

גדעון סער: הרקע לחקיקת החוק הוא כדלקמן: לראשונה באוגוסט 2003 נכנס החוק לתוקפו, בהתאם להחלטת הממשלה במאי 2002 בדבר הטיפול בשוהים בלתי חוקיים ומדיניות איחוד משפחות בנוגע לתושבי הרשות הפלסטינית וזרים ממוצא פלסטיני.

גדעון סער: הרקע להחלטת הממשלה ולאחר מכן לחקיקת החוק היה המציאות הביטחונית שנוצרה בעקבות מה שמכונה האינתיפאדה השנייה, שהראתה מעורבות גוברת והולכת של פלסטינים תושבי יהודה, שומרון וחבל-עזה אשר ניצלו את מעמדם בישראל שנתקבל בעקבות הליכי איחוד משפחות עם ישראלים לשם מעורבות בפעילות טרור, ובכלל זה לביצוע פיגועי התאבדות.

גדעון סער: בפיגועים הללו היו הרוגים לא מעטים מקרב אזרחי ישראל.

גדעון סער: תעודות הזהות הישראליות אשר ניתנו לתושבי איו"ש לשעבר אפשרו להם תנועה חופשית בין שטחי הרשות לישראל והפכו אותם לאוכלוסייה מועדפת אצל ארגוני הטרור לביצוע פעילות עוינת בכלל ובשטח ישראל בפרט.

גדעון סער: תוקפו של החוק נקבע לשנה אחת, ועם סיומה הוארך תוקפו עוד כמה פעמים.

גדעון סער: כעת הוא עומד לפוג בסוף חודש אפריל בשנה זו, דהיינו עוד כ-50 יום.

גדעון סער: ביום 11 בינואר 2012 ניתן פסק-דינו של בית-המשפט העליון בהרכב מורחב של 11 שופטים, אשר דחה כמה עתירות לביטול החוק, בקובעו כי החוק הוא חוקתי, בהמשך לפסק-דין בהרכב מורחב ממאי 2006 אשר דחה עתירות קודמות בעניין זה נגד החוק בנוסחו הקודם.

גדעון סער: בהתאם לחוות דעת עדכנית של שירות הביטחון הכללי שהוצגה בפני, וגם בפני הממשלה בישיבתה היום, אוכלוסיית מבקשי איחוד המשפחות מקרב תושבי יהודה, שומרון ועזה, וכן נתינים זרים ממדינות אויב מאזורים שכניסת נתיניהם לישראל טומנת בחובה פוטנציאל סיכון או מאזורים שמצויים בעימות מתמשך עם מדינת ישראל, הם אוכלוסיית סיכון לעומת מבקשי איחוד משפחות ממקומות אחרים, בשל האפשרות המוכחת להסתייע באוכלוסייה זו לשם ביצוע פיגועי טרור ופעילות ריגול, בשים לב לגישה העדיפה של מקבלי מעמד מכוח איחוד משפחות ליעדים בישראל.

גדעון סער: לפיכך, אדוני היושב-ראש, מתקיימים טעמים ביטחוניים ושיקולים של ביטחון לאומי המצדיקים את הארכת תוקף החוק בשנה, לעת הזאת, וגם הארכה של ההחלטה – שעל כך קיבלה הממשלה החלטה הבוקר – שלפיה רצועת-עזה היא אזור שבו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון המדינה.

גדעון סער: אני מוצא לנכון לציין כי משנת 2007 קיימת ועדה מייעצת לשר הפנים לטיפול במקרים הומניטריים מיוחדים.

גדעון סער: בראש הוועדה עומדת פרקליטת מחוז תל-אביב לשעבר, עורכת-הדין מרים רוזנטל.

גדעון סער: בהמלצת הוועדה אישרתי בשנה האחרונה יותר מ-30% מהבקשות שהוגשו לוועדה ההומניטרית.

זהבה גלאון: כמה אושרו?

גדעון סער: כל הנתונים שתרצי, חברת הכנסת גלאון, אני אוכל למסור לך בשאילתה, אבל אני נותן קנה מידה, מהו היקף הבקשות שאישרתי.

גדעון סער: אני קורא את הבקשות האלה אחת-אחת, ובהרבה מאוד מקרים אני נעתר, מטעמים הומניטריים; פעמים רבות נושאים שנוגעים בטיפול בילדים וכדומה.

עיסאווי פריג': כמה בשנה האחרונה?

גדעון סער: אני דיברתי על השנה האחרונה, כי אני מכהן בשנה האחרונה כשר הפנים.

עיסאווי פריג': כמה אישרת בשנה האחרונה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה תכף עולה לדבר.

גדעון סער: אני אמרתי, 30%.

גדעון סער: אם תרצו מספרים מדויקים של בקשות ושל תשובות, אני מוכן למסור בתשובה על שאילתה.

גדעון סער: אני מקווה שזה לא – – –

עפו אגבאריה: אבל זה שונה אם זה שלושה מעשרה או 30 מ-100 או 300 מ-1,000.

גדעון סער: לא לא לא, מדובר – ההיקפים הם לא היקפים של כמה עשרות, ההיקפים הם היקפים של שלוש ספרות, להערכתי, גם של בקשות וגם של החלטות.

גדעון סער: אבל אני מוכן להביא – אולי אפילו תוך כדי הדיון אני אבקש את הנתונים המדויקים, ובתשובה שלי לדיון אני אמסור את הנתונים המדויקים.

גדעון סער: אני רק אומר את זה כי קיימים פילטרים שמאפשרים גמישות שנדרשת באותם מקרים שצריך וראוי לגלות בהם גמישות, וגם במקרים שהוועדה המייעצת לא ממליצה שצריך לגלות גמישות, אבל אני רואה שהייתה דעת מיעוט, ודעת המיעוט יש לה טעמים כבדי משקל, אני בהחלט שוקל את הדברים האלה, כפי שצריך.

גדעון סער: עוד אני מוצא לנכון לציין כי לאחרונה נחתמו תקנות ביטוח בריאות ממלכתי (רישום בקופת-חולים) (זכויות וחובות של מקבלי היתר שהייה שמעמדם הוקפא בעקבות הוראת השעה), על-ידי שר האוצר ושרת הבריאות.

גדעון סער: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את אישור הכנסת להארכת תוקפו של החוק בשנה אחת, וזאת עד ליום י"א באייר התשע"ה, 30 באפריל 2015.

גדעון סער: תודה.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים, השר גדעון סער.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לדיון בצו האזרחות.

יצחק וקנין: רבותי, רשימת הדוברים סגורה.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: שלוש דקות, רבותי, לכל דובר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל שנה עומד כאן שר הפנים, גדעון סער, עוד החל מתפקידו, למיטב זיכרוני, כמזכיר הממשלה, נותן יד לחוק המביש, המחפיר, שקורע משפחות, בני-זוג, ילדים.

זהבה גלאון: הצעת החוק מוגשת כהוראת שעה; להערכתי, היא כבר מוארכת בפעם ה-15, או ה-12, אני אפילו לא זוכרת כמה פעמים – –

גדעון סער: מ-2003 זה לא יכול להיות 15 ואפילו לא 12.

זהבה גלאון: לא, לא, אני אגיד לך למה, כי פעם הארכתם את זה בחצי שנה ואחר כך בעוד חצי שנה.

זהבה גלאון: זה לא אחת לשנה.

גדעון סער: הכנסת, שהיא הריבון – – –

זהבה גלאון: אדוני, אתה מפריע לי.

זהבה גלאון: – – וכל פעם הגעתם לכאן, ובכסות של טיעונים ביטחוניים אתם משתמשים בהפחדה כדי לעשות מהלך, שאין דרך אחרת להגדיר אותו – במסווה של חקיקה והוראת שעה אתם נותנים יד לנורמה קבועה וגזענית של חקיקה שמטילה מגבלות דרקוניות על חופש הנישואים.

זהבה גלאון: מה אתם מבקשים לעשות?

זהבה גלאון: לגרום לילדים שלא יהיה להם ביטוח בריאות, לגרום לילדים שלא יוכלו ללכת למערכת החינוך?

זהבה גלאון: ילדים להורים שנישאו, שלא יכולים לממש את הנישואים שלהם כאן, במדינת ישראל, כי אתם מתייחסים לכל הערבים הישראלים כאיום קולקטיבי, או כל הפלסטינים הם מחבלים בפוטנציה?

זהבה גלאון: כל מי שהתחתנו אתו הוא מחבל בפוטנציה.

זהבה גלאון: זאת ההתייחסות שלכם.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני שומעת את שר הפנים עומד כאן מעל הדוכן ואומר: קיבלתי חוות דעת עדכנית של השב"כ, וכל פעם אנחנו שומעים את חוות הדעת העדכניות האלה.

זהבה גלאון: אז פעם זה טיעון ביטחוני, ופעם זה טיעון דמוגרפי, וכל פעם הטיעון הזה משתנה, בהתאם לצורך של הממשלה שבשלטון.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זו הצעת חוק מחפירה.

זהבה גלאון: זו הצעת חוק שאין לה מקום.

זהבה גלאון: עומד כאן השר על הדוכן ומסביר איך הוא אישר 30% מהבקשות על בסיס הומניטרי.

זהבה גלאון: 30% מכמה?

זהבה גלאון: כמה בקשות הוגשו, כמה בקשות בכלל לא הוגשו, כי אי-אפשר להתמודד עם המצב הבלתי-אפשרי הזה?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני קוראת לכם להתנגד לחוק הזה.

זהבה גלאון: זה חוק מחפיר, זה חוק שאין לו מקום בספר החוקים.

זהבה גלאון: גם ככה אני רוצה לסיים ולומר: לשר הפנים יש שיקול דעת מאוד מאוד רחב, גם לפני חקיקת החוק הייתה לו אפשרות לאשר איחוד משפחות בתהליך מדורג, אחרי בדיקה מאוד מאוד פרטנית ומדוקדקת של מצבם של בני-הזוג שמבקשים להתאחד.

זהבה גלאון: במקום זה, גוזרים על משפחות שלמות מגבלות דרקוניות, שהייתי אומרת שהן מוציאות שם רע בעולם למדינת ישראל, שמתיימרת להיראות מדינה דמוקרטית, מתוקנת, שמאפשרת לממש את הזכות של כל אדם לשאת את בחיר או בחירת לבו.

זהבה גלאון: אני קוראת לכם להתנגד לחוק הזה.

זהבה גלאון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, לצערי, גם השר הממונה על הנושא, שהציג לנו את הצעת החוק, וגם יושבת-ראש ועדת הפנים בחרו שלא להיות פה עכשיו, בדיון.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה זילות של מעמד הכנסת, שחוזרת על עצמה שוב ושוב.

מיכל רוזין: ההחלטה הזאת, שעליה דיבר השר, החלטת בג"ץ, דיברה בפירוש על אי-מתן, מניעת מתן מעמד לבן-זוג זר אך ורק במקרים של אפשרות קרובה לוודאית של פגיעה קשה בשלום הציבור ובביטחון המדינה.

מיכל רוזין: מה שבעצם הוא אמר, אנחנו עושים ענישה קולקטיבית.

מיכל רוזין: אנחנו, מראש, מחליטים שעל בסיס מוצא אתני, מוצא לאומי – וזה מנוגד לחלוטין לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו – אנחנו מקבלים החלטה גורפת.

מיכל רוזין: זוהי ענישה קולקטיבית, לא מוצדקת, לא דמוקרטית ולחלוטין לא מידתית.

מיכל רוזין: אבל זה לא מפתיע אותי לחלוטין.

מיכל רוזין: יש לי פה בידי – אתמול הושק דוח הגזענות בשדולה למלחמה בגזענות ואפליה, בשיתוף המטה למאבק בגזענות.

מיכל רוזין: והממצאים שלו, הגילויים של הגזענות בשנה האחרונה בישראל מדאיגים, בלשון המעטה, ואני רוצה לשתף אתכם: 22 מקרים של גזענות של נבחרי ציבור או מובילי דעת קהל; כן, זה כולל גם חלק מאתנו.

מיכל רוזין: ארבעה מקרים של פגיעה בחופש הפעולה הפוליטי של מנהיגות הציבור הערבי.

מיכל רוזין: עשרה מקרים של פגיעה ברגשות דת.

מיכל רוזין: 139 מקרי גזענות של מוסדות המדינה, בתי-עסק וארגונים פרטיים וציבוריים.

מיכל רוזין: 82 מקרים של גזענות בין אזרחים.

מיכל רוזין: 55 מקרים של גזענות ואלימות של כוחות הביטחון.

מיכל רוזין: 18 מקרי גזענות של מוסדות חינוך ואקדמיה.

מיכל רוזין: כן, זה עוד לא נגמר.

מיכל רוזין: 53 מקרים של גזענות בספורט.

מיכל רוזין: 17 מקרי גזענות כלפי אוכלוסייה דוברת רוסית, ועשר דוגמאות לפרסומים גזעניים בתקשורת העברית והחברתית.

מיכל רוזין: וגולת הכותרת של הדוח, חברים יקרים, חברות וחברי הכנסת – 16 מקרים של חקיקה גזענית, וביניהם החוק הזה, שהכנסת הזאת והממשלה הזאת, שמחשיבה את עצמה, משום מה ובאופן לא ברור, למתונה, לליברלית – יש בה לפחות שתי סיעות שמגדירות את עצמן דמוקרטיות, ליברליות, מתונות – מאשרות, פעם שנייה, את החוק הגזעני הזה, המפלה הזה, ואנחנו מסרבים לתמוך בכך.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת – מרצ, עשיתם לי – – –

קריאה: בליץ.

יצחק וקנין: בליץ בסדר שלכם – טוב, אילן גילאון אחרי כן, ואחרי כן תמר.

אילן גילאון: אני לא.

אילן גילאון: אני דיברתי מספיק.

יצחק וקנין: שלוש דקות, עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, בנימין גולדשטיין נולד – אילן – בנימין גולדשטיין נולד ב-1956 בברוקלין, בניו-יורק.

עיסאווי פריג': הוא למד רפואה, עלה לארץ ב-1983, קיבל אזרחות ישראלית ושינה את שמו לברוך גולדשטיין.

עיסאווי פריג': 11 שנה לאחר מכן, בפברואר 1994, הוא נכנס למערת המכפלה חמוש ברובה – –

מוחמד ברכה: אל-חרם אל-אברהימי.

עיסאווי פריג': – – אל-חרם אל-אברהימי, חמוש ברובה.

עיסאווי פריג': רצח 29 מתפללים מוסלמים ופצע 125.

עיסאווי פריג': לפי ההיגיון של הוראת השעה שאנחנו דנים בה עכשיו, צריך למנוע מברוך גולדשטיין לקבל אזרחות ישראלית, ומכל מי שמגיע מניו-יורק.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הם רוצחים בפוטנציה.

עיסאווי פריג': זה החוק.

עיסאווי פריג': ברוך גולדשטיין בא מניו-יורק, רוצח שפל, קיבל אזרחות, הוא רוצח בפוטנציה, אז על-פי הצעת החוק אסור לתת אזרחות לכל תושבי ניו-יורק.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי הפלסטינים רוצחים בפוטנציה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – היא הצעת חוק גזענית.

עיסאווי פריג': צריך להוריד את התחפושת.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – אברהים צרצור; אם לא יהיה – ג'מאל זחאלקה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר הסביר בנימוקיו להארכת הצו והחוק שהמציאות הביטחונית, המציאות הזאת לא השתנתה.

מסעוד גנאים: בשם הביטחון, בשם השיקולים השב"כניקיים, בסוף מדינת ישראל, ממשלת ישראל, מונעת מאנשים את זכותם הטבעית להתאחד.

מסעוד גנאים: אם מישהו רוצה לראות את החוק הזה בכיעורו, תלכו לברטעה, למשל.

מסעוד גנאים: כפר.

מסעוד גנאים: יש ברטעה אל-שרקיה, ואל ע'רביה – המזרחית והמערבית.

מסעוד גנאים: המזרחית ברשות הפלסטינית, אבל זו אותה משפחה, יש כאלה שיש להם תעודת זהות ישראלית אבל הם לא מקבלים את השירותים שמגיעים להם ולא מאחדים אותם עם הילדים שלהם ובני-זוגם.

מסעוד גנאים: החוק הזה קורע שם משפחות ולבבות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מדינה שבה ממשלה וממשלות שכל שיקוליהן ביטחוניים, שב"כניקיים, איך היא תראה?

מסעוד גנאים: איך היא באמת תתייחס בסוף לאזרחיה הערבים הפלסטינים?

מסעוד גנאים: היא תתייחס אליהם כאל איום ביטחוני ותתנהג בהתאם.

מסעוד גנאים: איך היא בסוף לא תפלה אותם ולא תתנהג בגזענות כלפיהם?

מסעוד גנאים: אפילו, מיסוד האפליה הזו, כפי שהוא בא לידי ביטוי בקריטריון של שר האוצר לפיד, כאשר הוא שם את השירות הצבאי כקריטריון לפטור ממע"מ על דירה ראשונה – זה מיסוד של האפליה והגזענות.

מסעוד גנאים: ממשלה שכל שיקוליה ביטחוניים, אין פלא שאלה מעשיה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מה זה ביטחון?

מסעוד גנאים: האם ביטחון זה רק הטנק, זה רק הרובה והמטוס?

מסעוד גנאים: מה עם חירותו וכבודו של האדם?

מסעוד גנאים: מה עם רווחתו?

מסעוד גנאים: זה הביטחון האמיתי, שמדינת ישראל רחוקה ממנו.

מסעוד גנאים: ועוד מדינת ישראל מתהדרת ומתרברבת שהיא מדינה דמוקרטית וליברלית, והיא רק משווה את עצמה לסקנדינביה ולאירופה, וחס וחלילה שהיא תשווה את עצמה למזרח התיכון הפרוע.

מסעוד גנאים: חוק כזה, איפה מקומו?

מסעוד גנאים: מקומו במדינה דמוקרטית ליברלית שמכבדת את האדם, כאשר היא אוסרת עליו לעשות בית ומשפחה ולהתאחד אתה, ומצדיקה את זה כי היא סוגדת לאל הביטחון ולשב"כ?

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת זהבה גלאון, יש שני נושאים שבהם היחס – לפחות שני נושאים – הוא קולקטיבי-ענישתי של המדינה כלפי אזרחיה הערבים.

אחמד טיבי: הנושא הראשון הוא הבידוק הביטחוני של הערבים בנתב"ג.

אחמד טיבי: כאשר ערבים מגיעים לנתב"ג, אזרחי מדינת ישראל, הם נחשבים כטרוריסטים עד שיוכח אחרת.

אחמד טיבי: כל ערבי שמגיע לשדה התעופה עובר בדיקה כאילו יש לו פצצה או כאילו הוא עומד לחטוף את המטוס, עד להודעה אחרת.

אחמד טיבי: היחס אל יהודי שמגיע לנתב"ג הוא יחס שונה.

אחמד טיבי: הנושא השני זה איחוד משפחות, מה שקרוי בז'רגון המחופש "חוק האזרחות".

אחמד טיבי: פלסטינים משני עברי הקו הירוק לא יכולים להינשא ולהתגורר יחד, להקים תא משפחתי בתוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: כלומר – מרצ, אתם מפריעים לי מאז שהתחלתי לדבר.

אחמד טיבי: כל סיעת מרצ, אתם מפריעים לי מאז שאני מדבר.

אחמד טיבי: בעיקר מנהיגת מרצ.

עיסאווי פריג': אנחנו דנים במה שאתה מדבר.

זהבה גלאון: הראשה, בשבילך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת, אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: שהיחס של מדינת ישראל, המוגדרת על-פי חוק כמדינה יהודית ודמוקרטית, אל כל סיפור אהבה בין פלסטינים הוא כאל מזימה נגד ביטחון מדינת ישראל.

אחמד טיבי: כי הרי פלסטינים לא יכולים להינשא, גבר ואישה, סתם ככה כי הם אוהבים.

אחמד טיבי: בטח יש כאן קונספירציה ערבית נגד הציונות, נגד הביטחון.

אחמד טיבי: מה, פלסטינים סתם ככה יכולים להתחתן?

אחמד טיבי: בטח יש משהו מאחורי זה, מזימה.

אחמד טיבי: אהבה בצל אפרטהייד, ביסיר?

אחמד טיבי: ביסירש – לא יכול להיות.

עיסאווי פריג': יש לך מזל שהתחתנת לפי 30 שנה.

אחמד טיבי: אתה צודק.

אחמד טיבי: אם הייתי מתחתן עם מאי היום – ואשתי מטול-כרם – לא הייתי יכול.

זהבה גלאון: היום היא לא הייתה לוקחת אותך.

אחמד טיבי: זה נכון.

אחמד טיבי: אגב, היא אמרה: התחתנתי עם רופא; עבדו עלי – קיבלתי פוליטיקאי.

מיכל רוזין: זו קונספירציה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אם יש חוק שהוא אות קין על מצחה של מדינה כלשהי המטיפה מוסר לכל העולם שהיא מדינה דמוקרטית – זה החוק.

אחמד טיבי: אני רוצה לשאול – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אחמד טיבי: בשלב מסוים – אדוני היושב-ראש, אתה חבר כנסת ותיק – גם מנעו איחוד משפחות מאנשים שהגיעו ממדינות אויב.

אחמד טיבי: תגידו, יהודים שמגיעים לכאן ממדינות אויב יכולים להתאחד, יכולים להינשא, יכולים לקבל אשרת ישיבת קבע, או שכבר הם מקבלים תעודת זהות אוטומטית כשהם מגיעים, רק בשל העובדה שהם יהודים?

יצחק וקנין: מה, אתה רוצה להחזיר גם את המרוקאים, אחמד טיבי?

עיסאווי פריג': מיכל אומרת לך שאצל היהודים יש אהבה.

אחמד טיבי: אוקיי, טוב לדעת.

אחמד טיבי: משפט.

אחמד טיבי: אתה היית יושב-ראש ועדת האתיקה.

אחמד טיבי: היום ועדת האתיקה שמה על שולחן חברי הכנסת החלטה – אני מתייחס אליה כאל החלטה מוסרית-תקדימית – שבה היא דחתה את התלונה של השרה לימור לבנת נגדי.

אחמד טיבי: כאשר ניהלתי את הישיבה היא הטיחה בחבר הכנסת, עמיתי מוחמד ברכה: סוריה, לך לסוריה, לך תשאל את החברים שלך במדינות המוסלמיות.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: ועדת האתיקה קבעה שנהגתי נכון; ב.

אחמד טיבי: ועדת האתיקה מתחה ביקורת על כל חברי הכנסת, שבכל פעם שחבר כנסת ערבי מותח ביקורת על מדיניות הממשלה שולחים אותו למדינות ערב.

אחמד טיבי: הדברים האלה כנראה מתייחסים גם לראש הממשלה וגם לשרה לימור לבנת.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ולאחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך על ההחלטה של היועץ המשפטי לממשלה, שהודיע היום שהחוק של לפיד שמפלה ערבים וחרדים הוא לא חוקתי ולא יעמוד במבחן בג"ץ.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: החלטה.

ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ניהלנו ויכוח חריף עם השר לפיד.

יצחק וקנין: האמת שאנחנו ניצלנו בגללכם.

אחמד טיבי: אולי אנחנו בגללכם?

יצחק וקנין: לא.

ג'מאל זחאלקה: לא יודע.

יצחק וקנין: לא, כמעט בטוח באלף אחוז שאם ההחלטה שלו היא כזאת זה בגללכם ולא בגללנו.

יצחק וקנין: אני מצטער לומר את הדברים.

קריאה: זה בזכות, זה לא בגלל.

ג'מאל זחאלקה: אני הייתי מקווה שבג"ץ גם יפסול את החוק שנדון היום, אבל, לצערנו, ההחלטות נפלו בבג"ץ, עד עכשיו שישה נגד חמישה, כאשר שישה שופטים אישרו את החוק, עם הסתייגויות, עם הערות, עם זה, אבל בסופו של דבר אישרו את החוק.

ג'מאל זחאלקה: היום אנחנו עומדים 12 שנה אחרי, והחוק עומד להיות מוארך.

ג'מאל זחאלקה: זו הארכה של הסבל, זו הארכה של רמיסת זכויות אדם בסיסיות, זו הארכה של העוול הגדול שנעשה לעשרות אלפי משפחות, או לאלפי משפחות לפחות, עשרות אלפי אנשים, שהחוק הזה מטיל אימה על חייהם ועושה את החיים שלהם לא חיים.

ג'מאל זחאלקה: אני רק היום, לפני שעה, קיבלתי טלפון מסגן ראש עיר שיש לו חבר מתל-שבע; אומר לי – הוא נשוי לאישה מקלקיליה, ונולדה להם בת.

ג'מאל זחאלקה: משרד הפנים מסרב לרשום את הילדה, והילדה לא יכולה לקבל טיפול רפואי, וההוא שואל אותי, ככה, בתמימות – דווקא סגן ראש עיר יהודי – הוא אומר לי: איך יכול להיות, להתעמר בילדים בצורה כזאת?

ג'מאל זחאלקה: יהיו הנסיבות אשר יהיו, איך אפשר להעניש את הילד בצורה כזאת?

ג'מאל זחאלקה: השר גדעון סער התהדר בוועדה לעניינים הומניטריים.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, הוועדה הזאת קמה בעקבות החלטת בג"ץ, אבל החוק – מי שיש לו יכול לקרוא – מתייחס לוועדה ההומניטרית בצורה מאוד מסוימת, כאשר הוא קובע שלהיות נשוי ולהיות עם ילדים זה לא עניין הומניטרי, כי כידוע הפלסטינים אוהבים להיות רחוקים מהילדים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אימא ערבייה או פלסטינית לא אוהבת לראות את הילדים שלה, זה לא מעניין אותה, לא אכפת לה, זה לא עניין הומניטרי בשבילה; גם האבא כנ"ל.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים, אין גבול לחוצפה, ואין גבול לעיוורון הגזעני ולעיוורון המוסרי.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה, אמרנו כמה פעמים, הוא לא רק גזעני, הוא לא אנושי.

ג'מאל זחאלקה: בלתי אנושי.

ג'מאל זחאלקה: הוא גורם סבל לכל כך הרבה אנשים, וכל מה שנאמר כאן על העניין הביטחוני הוא שקר.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אריאל שרון אמר להם בזמנו: אל תתחבאו מאחורי העניין הביטחוני – יש ציטטות של שרון שאמר את זה כמה פעמים – מדובר בעניין דמוגרפי, ואני לא יודע בכלל למה עומדים שוב ושוב על העניין הזה; יכול להיות שבגלל בג"ץ.

יצחק וקנין: משפט אחרון, אדוני.

יצחק וקנין: כבר קרוב לחמש דקות.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, אני רק רוצה לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אני, כבוד היושב-ראש, קורא לחברי הכנסת למחוק את החוק המביש הזה והגזעני הזה מספר החוקים, ולהצביע נגדו.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אני רוצה להתחיל בשאלה.

טלב אבו עראר: מדוע הצו הזה לא יהיה חוק קבוע?

טלב אבו עראר: מה מונע מהממשלה, ומשר הפנים ומכולם כאן, לתת לצו הזה מעמד של חוק?

טלב אבו עראר: האם מישהו יכול להשיב לי?

טלב אבו עראר: למה כל שנה מאריכים את תוקפו?

טלב אבו עראר: התשובה ברורה לכולם, לכל בר-דעת, לפי השכל הישר: כי זה לא דמוקרטי, לא חוקי, לא חוקתי.

טלב אבו עראר: מתביישים לקבוע שזה חוק שיירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

טלב אבו עראר: והחוק הזה מופנה נגד האוכלוסייה הערבית, כמו שאר החוקים בתקופה האחרונה.

טלב אבו עראר: יש כאלה שיש להם נימוקים ביטחוניים; אומרים שאיחוד משפחות זה סכנה – מהווה סכנה ביטחונית.

טלב אבו עראר: ויש כאלה שלא טורחים להסתתר מאחורי הנימוקים הביטחוניים, וטוענים שהחוק הזה נועד למנוע מצב שבו יאבד הרוב היהודי בישראל.

טלב אבו עראר: חלק אחר טוען כי האישה צריכה ללכת אחרי הבעל, ועל כן, אם הבעל הוא פלסטיני על האישה להגר לשטחים כדי לחיות עמו חיי משפחה.

טלב אבו עראר: אתה בא, בצו הזה, להגיד לי במי להתאהב, עם מי להתחתן.

טלב אבו עראר: אם אני מבין את החוק – ולמדנו קצת משפטים – החוק הזה או הצו הזה פוגע בחוק-יסוד שנקרא: כבוד האדם וחירותו.

טלב אבו עראר: בעידן שבו כבוד האדם הוא זכות יסוד חוקתית מוגנת יש ליתן תוקף לשאיפתו של אדם להגשים את הווייתו האישית, ומטעם זה יש לכבד את רצונו להשתייך לתא משפחתי שהוא רואה עצמו חלק ממנו.

טלב אבו עראר: ולכן, איפה הראיה – לשמור על הדמוקרטיה?

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, לא הגיע הזמן שמדינת ישראל תתבייש להגיד שהיא דמוקרטית?

טלב אבו עראר: באלוהים, הגיע הזמן.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן.

טלב אבו עראר: תתביישו.

יצחק וקנין: תודה.

טלב אבו עראר: הורסים בתים, מנשלים מקרקעות, אוסרים איחוד משפחות, אוסרים את האזרחות.

טלב אבו עראר: מה נשאר לערבים?

טלב אבו עראר: (אומר דברים בשפה הערבית)

יצחק וקנין: לא הבנו מה אמרת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: יעלה אחריו חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: אני מבקש תרגום למה שהוא אמר.

יצחק וקנין: אני מקווה שהוא לא קילל אותנו, כן?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אולי תיתן לנו את התרגום?

עפו אגבאריה: אני לא שמעתי אותו, מה הוא אמר.

חנין זועבי: לא תצליחו בגזענות שלכם.

יצחק וקנין: טוב, תודה, תודה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את – ממש – הרווחה הדמוקרטית שממנה אנחנו נהנים בבמה הזאת כדי להגיד שהחוק הזה הוא, אין מה להגיד, מצוין, טוב מאוד, גם לנו, גם למדינת ישראל, זה באמת משקף את הדמוקרטיה, שפה השכם וערב עומדים ראש ממשלה, שרי ממשלה, ואומרים: תגידו תודה שאתם בדמוקרטיה הזאת.

עפו אגבאריה: באמת, אין יותר מזה.

עפו אגבאריה: במיוחד כאשר אתה רואה שכל שנה, החוק הזה, נותנים לו עוד תוקף, לעוד שנה.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי הם לא יכולים לבוא ולהגיד שזה חוק סטטוטורי, חוק ממשלתי, שאנחנו נקבֵּע אותו, כי הם יודעים שזה חוק גזעני, ואז עם כל העולם יש בעיה.

עפו אגבאריה: אז עושים ישראבלוף, כאילו, אבל זה חוק.

עפו אגבאריה: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, האם החוק הזה חל על 300,000 לא-יהודים במדינת ישראל שיכולים להתחתן, יכולים להתאהב, והם לא-יהודים, אבל הם נהנים מכל העולמות?

עפו אגבאריה: למה בשבילם החוק הזה לא קיים, רק לפלסטינים?

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, אתה ממש מנהל ישיבה בצד, ישיבת מליאה.

עפו אגבאריה: זו הבעיה בחוק הזה, שהוא גם כן כתוצאה ממחשבה גזענית.

עפו אגבאריה: ה-300,000 הם לבנים, הם מרוסיה, הם אירופים, אז שם אין שום בעיה.

עפו אגבאריה: אם הם היו אתיופים או היו מרוקאים, אז חצי צרה, אבל אם הם פלסטינים אז זה צרה צרורה.

עפו אגבאריה: האם ידוע לך, אדוני היושב-ראש, שבמדינת ישראל יש מסתנני ויזה לבנים מאירופה – 102,000?

עפו אגבאריה: האם ידוע לך? למה על זה לא מדברים?

עפו אגבאריה: למה על זה אומרים – כשיש איזה 50,000 סודאנים שמדינת ישראל פתחה את הדלת, העלימה עין ונתנה להם את האפשרות להיכנס למדינת ישראל כאשר זה שירת את האינטרסים שלה, כאשר הייתה בעיה בדרום-סודאן – – –

מיקי לוי: איזה אינטרסים?

עפו אגבאריה: מה שרציתם.

עפו אגבאריה: אתם פתחתם להם את הדלת, ועכשיו, כאשר הכושי עשה את זה שלו אז הכושי יכול ללכת – – –

מיקי לוי: אבל איזה אינטרסים?

יצחק וקנין: נא לסיים.

עפו אגבאריה: וזה החקיקה הגזענית שלכם, שאתה – – –

מיקי לוי: איזה אינטרסים?

מיקי לוי: תענה לי.

עפו אגבאריה: מה אינטרסים?

עפו אגבאריה: חילקתם את סודאן, אתם רוצים נפט, ראיתם את זה שזה לא – – –

מיקי לוי: אוי, נו, באמת, זו הרי לא טענה הגיונית.

עפו אגבאריה: אתה לא הגיוני, אתה לא רוצה לראות, אתה רואה רק דרך – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, זמנך תם.

עפו אגבאריה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רק מסתכל על זה – איך אתם יכולים להסתכל לעולם בעיניים כאשר היהודים באירופה יכולים לקבל את כל הזכויות וכל האזרחות בכל מדינה, אם בגרמניה, אם באוקראינה ואם ברוסיה, אבל בישראל, אם מדובר בערבי אז אף פעם לא?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי, את רוצה עכשיו, או אחרי ברכה?

חנין זועבי: לא, עכשיו.

יצחק וקנין: עכשיו.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, ואחרייך – חבר הכנסת ברכה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אין חברות כנסת.

יצחק וקנין: השרה פה, שרת המשפטים.

חנין זועבי: אה, השרה.

מיכל בירן: ואני.

יצחק וקנין: וגם חברת הכנסת מיכל בירן.

חנין זועבי: יש חברת כנסת.

חנין זועבי: חברת הכנסת, אני לא יודעת מה יהיה אם שר הפנים למשל יתאהב במישהי, ואז יש לו חוק דרקוני שמונע ממנו לגור ולהתחתן עם מי שבחר בה, אני לא יודעת מה הוא היה אומר על זה – עונש על אהבה.

חנין זועבי: ואני לא יודעת איך אנחנו יכולים להבין שאני צריכה את ההסכמה של האידיאולוגיה הציונית בשביל לגור עם מישהו ובשביל לחיות עם מישהו.

חנין זועבי: אני צריכה את ההסכמה של המדינה היהודית, של האידיאולוגיה הציונית ושל מדינת היהודים בשביל להתאהב במישהו ובשביל לגור עם מישהו ובשביל להקים משפחה?

נסים זאב: אז למה את לא מתחתנת עד עכשיו?

חנין זועבי: זו בעיה אחרת.

חנין זועבי: זה כבר נושא יותר מסובך.

חנין זועבי: אז תסביר לי, חבר הכנסת נסים, למה אני צריכה הסכמה אידיאולוגית של מדינה בשביל לגור ולהתחתן עם מישהו?

חנין זועבי: עכשיו, אני מבינה ואני יודעת שגזענות לא משנים מתוך הכנסת, צריכים מאבק אחר בשביל לשנות את כללי המשחק, לא בתוך הכנסת.

חנין זועבי: עכשיו אני לא רוצה אפילו לדון מבחינה עקרונית ומהותית, אלא מבחינה קונקרטית, לעניין איחוד המשפחות.

חנין זועבי: בתי-המשפט, בשורה של פסקי-דין בתקופה האחרונה, העירו שעל המחוקק לשנות את החוק ולהידרש למצבם של אנשים השוהים כבר בישראל עשרות שנים ומקבלים כל שנה, שנה אחרי שנה, הם מקבלים אישור ביטחוני.

חנין זועבי: אז אם המשפחה הזאת מקבלת אישור ביטחוני במשך עשרות שנים, זאת אומרת שהם לא מהווים איום ביטחוני – אני אפילו אשתמש בשיח של הכנסת הזאת – הם לא מהווים איום ביטחוני.

חנין זועבי: יש אלפי משפחות כאלה – כל שנה, כל שנה, יש להן אישור כזה.

חנין זועבי: אז אם כל שנה יש להם אישור, זאת אומרת שהם עוברים את מבחן האיום, ואם הם עוברים את מבחן האיום למה לא להחריג אותם?

חנין זועבי: למה לא לשדרג את המעמד שלהם?

חנין זועבי: וזה לא רק שיקולי דעת של עורכי-דין ושל עמותות של זכויות אדם, אלא של בתי-המשפט בישראל, שהם אומרים: זה סתם להתנכל לאנשים, זה סתם להתעמר באנשים האלה – –

יצחק וקנין: תודה.

חנין זועבי: – – ולהעניש אותם על זה שבחרו בפלסטיני בשביל להקים משפחה.

חנין זועבי: אם שר הפנים היה פה הייתי גם רוצה להציג בפניו כמה בעיות בלשכות של משרד הפנים, שלא עונים, לא עונים אפילו לטלפונים, ולא עונים על מכתבים של עורכי-הדין שמבקשים איחוד משפחות.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היו ימים שבכנסת הזאת, כשהייתה מועלית תועבה כזו, היית מוצא לפחות קול אחד, נגיד מהקואליציה, שזה לא מוצא חן בעיניו.

מוחמד ברכה: היית מוצא אדם אפילו מהימין שהיה אומר: המצפון אינו מאפשר ואינו מרשה.

מוחמד ברכה: אבל קהות החושים שמשתלטת על הכנסת, עד כדי שכל תועבה יכולה לעבור בשוויון נפש, עד כדי שדברים גזעניים בצורה בוטה וחסרת כל מידה יכולים לעבור, ככה, כאילו מדברים על מזג האוויר, שהדרה, שהתערבות, שחיטוט בתוך ההוויה האנושית הפרטית של אדם הופכת לדבר סביר ומקובל – זה מראה על פשיטת רגל מוסרית של הפוליטיקה במדינת ישראל ושל הכנסת של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: זה פשוט, אני, באמת נמאס לי לבוא להגיד כמה זה גזעני וכמה אתם נגד הערבים.

מוחמד ברכה: פשוט זה יצא לי מכל מקום, הדבר הזה.

מוחמד ברכה: כמה אפשר לחזור על זה ולדבר לקירות אטומים, כשאף אחד לא שומע, אף אחד לא מקשיב?

מוחמד ברכה: בסופו של דבר יש מין כפתור קואליציוני שכולם לוחצים עליו בלי לחשוב, תוך העלמת תווי פנים, בהעלמת רגשות – שום דבר.

מוחמד ברכה: ואז אני עומד כאן, מולי יש אנשים באולם, אבל ממול יש קיר – כאילו שאני מדבר אל הקיר.

מוחמד ברכה: והאמת שזה נמאס עד כדי ביזוי עצמי.

מוחמד ברכה: אבל אני בכל זאת רוצה להגיד משפט.

מוחמד ברכה: בהתחלה טענו שמדובר בחוק שהוא חוק ביטחוני, שבא להגן על האנשים כדי שלא "יסתננו" כל מיני גורמים שעלולים לעשות מעשי טרור.

מוחמד ברכה: היום אף אחד לא מדבר על זה.

מוחמד ברכה: סמי אבו חודיפה, טלע?

מוחמד ברכה: ח'לינא.

מוחמד ברכה: היום אפילו לא טורחים לתת את התירוץ הזה של העניין של הביטחון.

מוחמד ברכה: לא טורחים.

מוחמד ברכה: לא מרגישים צורך אפילו להסביר.

מוחמד ברכה: זה מובן מאליו שזה חוק וצו דמוגרפי אנטי-ערבי, וכו' וכו', כדי לשמור על טוהר הגזע.

מוחמד ברכה: טוהר הגזע זו מילה מקבילה למדינה היהודית.

מוחמד ברכה: יש הרבה סיבות לדחות את ההתניה של ממשלות ישראל להכיר בישראל כמדינה יהודית: גם העניין של הפליטים, גם העניין של זכויות הערבים, וגם גם וגם – גם המניעים האידיאולוגיים או הסיבות האידיאולוגיות, אבל אני אומר, אם ההצדקה לחוק הזה – אני מסיים – אם ההצדקה לחוק הזה הייתה לשמור על ישראל כמדינה יהודית, די בהצדקה הקלוקלת, המעוותת הזאת, כדי להגיד לא ולא לאותה הגדרה.

מוחמד ברכה: זה פשוט זועק לשמים.

מוחמד ברכה: בכל מקום נורמלי אחר הייתה קמה סערה ולא שוקטת עד שייפלו אמות הספים, אבל פה גזענות זה "מיינסטרים".

מוחמד ברכה: תיהנו עם זה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני רוצה להמשיך בקו הטיעון של חברי, חבר הכנסת ברכה, ולומר לכם שאנחנו לא פשוט חוזרים על עצמנו פעם אחר פעם ומאשרים חוק רע, אלא אנחנו נמצאים למעשה במגמה של התדרדרות.

דב חנין: אני רואה בהתדרדרות הזו שלושה ממדים.

דב חנין: הממד הראשון הוא, עמיתי חברי הכנסת – הרי את החוק הזה הביאו לכנסת בשנת 2003 כהוראת שעה.

דב חנין: הייתה אינתיפאדה, אמרו – קטסטרופה ביטחונית; אמרו – אין מנוס, צריך לעשות את זה, ולכן זה נקבע כהוראת שעה.

דב חנין: הרי למה זה נקבע כהוראת שעה?

דב חנין: כי אמרו היועצים המשפטיים: החוק הזה לא יוכל להיות בספר החוקים, אם הוא חוק קבוע, חוק מפלה, חוק גזעני, חוק בעייתי.

דב חנין: אבל אנחנו הפכנו את אישורו של החוק המפלה, הבעייתי והגזעני הזה לנורמה.

דב חנין: זה טקס שחוזר בכנסת אחת לשנה.

דב חנין: מביאים את החוק, מדברים עליו ומדברים אל הקירות והחוק מאושר.

דב חנין: זה טעם אחד.

דב חנין: הטעם השני הוא: השינוי במציאות.

דב חנין: הרי המציאות לגמרי השתנתה.

דב חנין: אם בחוק המקורי, כשהביאו אותו טענו לפחות, ואני חושב שגם אז לא הייתה לטענה הזו שום הצדקה – אבל הטענה הייתה בעיות ביטחוניות, מצוקה ביטחונית, מצוקה ביטחונית קיצונית.

דב חנין: היום, על מה בעצם החוק הזה נשען?

דב חנין: על מה נשענת הפגיעה הכל-כך קיצונית בזכויות אדם בסיסיות של בני-אדם, שבסך הכול רוצים להקים משפחה?

דב חנין: לא רוצים לפגוע באף אחד; רוצים לחיות את חייהם, עם האנשים שהם אוהבים, עם הנשים שהם אוהבים.

דב חנין: הטעם השלישי, שאני רואה בו התדרדרות, גברתי שרת המשפטים, הוא העובדה שהפעם מקדמת את הצעת החוק הזו לא ממשלה של ימין קיצוני, אלא ממשלה של ימין קיצוני שבה משתתפות שתי מפלגות, שטוענות עדיין – עדיין טוענות – עד עצם היום הזה שהן לא מפלגות של ימין קיצוני אלא מפלגות של מרכז.

דב חנין: זו ההזדמנות לומר גם לך, גברתי השרה, שאתם, בשתי מפלגות הכביכול-מרכז, התנועה ויש עתיד, נותנות לכולנו דוגמה איך אתן שותפות להובלתנו לגיהינום, תוך כדי דיבורים מאוד יפים על שלום ועל מתינות ועל שינויים, ואלה הדברים שמצערים אותנו במיוחד.

דב חנין: מכיוון שאם היינו נותרים פה עם אנשי ימין שאומרים את המסר שלהם בצורה גלויה על השולחן, הוויכוח היה ברור.

דב חנין: התפקיד שלכם באפשור כל אותם מהלכים בעייתיים, אנטי-דמוקרטיים, מחוקי המשילות של שבוע שעבר ועד החוק הגזעני של היום – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

דב חנין: – – הוא התפקיד החמור והמסוכן מכולם.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אילו היה מדובר בחוק שמטרתו ראויה, לשמור על ביטחון המדינה, כולנו היינו מסכימים.

ישראל אייכלר: מי רוצה מחבלים עם תעודת זהות כחולה – אף שבתקופה האחרונה אני שומע שכבר אפשר להשתחרר בעסקה טובה גם אם יש לך תעודת זהות כחולה.

ישראל אייכלר: מחבלים אולי ישתחררו, תלוי כמה ג'ון קרי ילחץ.

ישראל אייכלר: אבל היות שאני מניח, אני מאמין, שאם הממשלה אומרת – קשה לי לומר את זה, שאני מאמין – אבל אם הממשלה אומרת עדיין אני מאמין שיש סיבות ביטחוניות, ואז מובן שאני לא יכול להביע דעה נגדית בעניין.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לשאול שאלה, בהנחה שצודקים חברי הכנסת הערבים ואנשי השמאל שטוענים שאין לזה מניע ביטחוני.

ישראל אייכלר: באיזו זכות יש למשטר חילוני שלא מאמין שיש בורא לעולם ובוודאי לא מאמין שהוא נתן תורה לישראל, ובוודאי ובוודאי הוא לא מאמין שהתורה הזו מחייבת להבדיל בין אנשים שאינם יהודים שבאים מארצות שונות, ושצריך לקבל אותם, ולא סתם לקבל אותם אלא אפילו זועקים פה חברי כנסת שצריכים לעשות להם גיורים מזויפים, כשהם לא מתכוונים מלכתחילה, לא לקבל תורה ומצוות ולא לקבל את האמונה היהודית, לבין אנשים ערבים, שחיים בפלסטין השלמה, מהירדן עד הים, לפי אמונתם, והם רוצים לבוא ולשבת בכל מקום במולדת שלהם – איזה זכות מוסרית יש לשלול את זה מהם?

ישראל אייכלר: כשיהודי אומר שארץ-ישראל שייכת לנו כי הקדוש-ברוך-הוא ברא את העולם והוא נתן לכל אומה ואומה את ארצה ולנו נתן את ארץ-ישראל, אני מבין מה הוא אומר.

ישראל אייכלר: אני גם מבין כשהוא מביא אדם שאמו יהודייה, או אפילו מישהו שבגלל המצב ברוסיה הוא לא יכול לשמור על טהרת היוחסין והוא רוצה להתגייר פה באמונה, ברצון, לקבל את הדת היהודית, ניחא.

ישראל אייכלר: אבל אני רואה פה את המשחקים של הוויכוחים בין מי יגייר ולא השאלה מהו גיור, כזיוף גדול מאוד.

ישראל אייכלר: למה אומרים לאדם – להבדיל, אדם יבוא ויאמר, אני רוצה להתנצר או להתאסלם אבל אני לא מאמין במוחמד ולא מאמין באלוקים.

ישראל אייכלר: זה צחוק.

ישראל אייכלר: איך אפשר שאדם יבוא ויאמר שהוא רוצה להיות יהודי והוא לא מאמין שיש בורא לעולם, שנתן תורה לישראל, ולקבל את חוקי התורה הזו?

ישראל אייכלר: גם אם בית-הדין של הרבנות עושה את הגיור זה זיוף.

ישראל אייכלר: פשוט משקרים לאנשים.

ישראל אייכלר: חבל.

ישראל אייכלר: באיזה זכות יש לנו את זה?

ישראל אייכלר: בואו נדבר על צד החיוב.

ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו יוצאים לפסח.

ישראל אייכלר: כתוב בתורה: זכור את יום צאתך מארץ מצרים כל ימי חייך.

ישראל אייכלר: ימי חייך – העולם הזה, אומרים חז"ל, כל ימי חייך – להביא לימות המשיח.

ישראל אייכלר: תמיד נזכור שהיינו עבדים במצרים, ולכן יש יסוד לתת זכויות אדם גם לאנשים שאינם יהודים פה בארץ.

ישראל אייכלר: אבל כאשר מדינה באה ואומרת, אני מדינת הלאום של העם היהודי, ולא מדינה יהודית ולא מדינת עם ישראל ולא מדינת העם היהודי, כפי שהיה כל הדורות – המציאו משהו חדש: לאום שאינו קשור לדת ישראל.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה.

ישראל אייכלר: תגידו לכולם: זה שקר שלא היה ולא יהיה.

ישראל אייכלר: אין לאום יהודי בלי דת יהודית.

ישראל אייכלר: אין לאום יהודי בלי תורת ישראל.

ישראל אייכלר: אין לאום יהודי בלי עם ישראל.

יצחק וקנין: תודה.

ישראל אייכלר: אתם צריכים לדעת את זה, ומי שמדבר על מדינת הלאום של העם היהודי בלי קשר לדת ותורת ישראל, לא מדבר בשם העם היהודי ואין לו זכות על ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היום שמעתי כל כך הרבה סיפורים על אהבה.

נסים זאב: כולם דואגים לאותה אחת שהתאהבה באיזה פלסטיני, והיא מסכנה, רוצה לבוא למדינת ישראל ולא יכולה להתחתן.

חנין זועבי: יש אלפים כאלה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, עשרות פיגועי התאבדות היו בשטח ישראל, בוצעו מאותם אנשים שמחפשים אהבה עם אחמד טיבי.

נסים זאב: אוהבים אותו.

טלב אבו עראר: אותם נשים או אנשים?

נסים זאב: אותם אנשים ונשים.

נסים זאב: גם נשים היו בפיגועים, שכחת?

נסים זאב: שכחתם מה ערפאת אמר ב-2002, אני אזכיר לכם.

עפו אגבאריה: אתה כאיש דת משקר?

נסים זאב: אני כאיש דת אומר כן.

נסים זאב: אני חייב להגן על המדינה גם כן ועל עם ישראל ועל העם היהודי.

נסים זאב: מה זה קשור עכשיו, כאיש דת?

נסים זאב: איש דת אסור לו לדבר?

עפו אגבאריה: אסור לו לשקר.

עפו אגבאריה: אתה משקר.

נסים זאב: אתה מדבר בשם הדת?

טלב אבו עראר: אתה שקרן ממש.

נסים זאב: תתבייש לך.

נסים זאב: אתה דובר אמת, אני שקרן.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: תסלח לי, המניעים זה לא איחוד משפחות.

נסים זאב: בגלל הבעיה הדמוגרפית.

טלב אבו עראר: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: זכותו להגיד מה שהוא חושב.

יצחק וקנין: אם זו אמת או לא אמת, ישפוט הציבור.

טלב אבו עראר: אתה לא רוצה איחוד משפחות, רק שהאישה תיכנס – – –

נסים זאב: מה זה משנה?

נסים זאב: אתה לא עושה איחוד משפחות רק כשהאישה רוצה להיכנס למדינת ישראל.

נסים זאב: אתה עושה איחוד משפחות – תסלח לי, אתה לא יכול לעשות פיצול בין גברים לנשים.

נסים זאב: או שיש איחוד או שאין איחוד.

נסים זאב: זה לא משנה אם זו פלסטינית או פלסטיני – –

טלב אבו עראר: אז תעשה חוק, תשנה את החוק.

נסים זאב: – – כשאתה בא למנוע, אתה מונע.

נסים זאב: אם זו בעיה ביטחונית, והיא קיימת – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: אתה יודע שכל ערבי פלסטיני חמישי הוא שותף לפיגועים בתחומי מדינת ישראל?

חנין זועבי: שקר.

נסים זאב: אתה יודע את הנתונים האלה או אתה לא יודע?

טלב אבו עראר: – – –

נסים זאב: יש כאן ניצול ציני בנושא מעמדם של הפלסטינים, שמאפשר להם תנועה חופשית בין שטחי הרשות וישראל.

נסים זאב: ולכן, מה הייתה ההצעה?

נסים זאב: בסך הכול, להגביל את האפשרות להעניק לאותם תושבי האזור אזרחות לפי חוק האזרחות.

נסים זאב: ואני חושב שגם בארצות-הברית אין בעיה ביטחונית, זה לא קיים; אתה מחר רוצה לקבל אזרחות בארצות-הברית, אתה יכול לקבל?

נסים זאב: "בוקרה פיל מישמיש".

נסים זאב: מי ייתן לך אזרחות?

נסים זאב: תגיד לי, כמה שנים אתה צריך להמתין?

נסים זאב: וזה גם אחרי נישואים, ואתה נמצא בחקירות.

טלב אבו עראר: תעשה בדיקה ביטחונית, תעשה בדיקה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: – – החוק נחקק משיקולים ביטחוניים, לנוכח מעורבותם בפעילות טרור של פלסטינים תושבי השטחים, כפי שאמרתי.

נסים זאב: נכון, יש מי שמצדד ואומר – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

נסים זאב: עוד משפט אחד.

נסים זאב: – – שהבעיה היא גם בשינוי הדמוגרפי ושמירה על אופייה היהודי של מדינת ישראל.

נסים זאב: מה לעשות, אלה העובדות.

נסים זאב: בין 1994 ל-2002, שזה פחות מעשור שנים, נכנסו 130,000 – –

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: רגע.

נסים זאב: – – פלסטינים.

יצחק וקנין: אדוני, זה לא.

יצחק וקנין: הנתונים האלה לא מחייבים.

נסים זאב: אני מוותר על הנאום הבא שלי.

יצחק וקנין: זה לא שייך.

נסים זאב: רגע אחד.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם מה ערפאת אמר.

נסים זאב: אמר שהרחם הפלסטיני של האישה הפלסטינית, מבחינה דמוגרפית תנצח את מדינת ישראל.

נסים זאב: צריך להבין מה הוא הכריז, מה הוא מתכוון.

נסים זאב: הוא מתכוון שהפלסטינים יכולים לנצח את מדינת ישראל בדרך הזאת, שכאילו אנחנו מדברים על איחוד משפחות, אבל במציאות, בשטח, יש מצב שהם מקיימים וכופים עלינו את זכות השיבה.

נסים זאב: ולכן, זכות שיבה זה רק במשא-ומתן, ולא לעשות את זה כלאחר יד בדלת האחורית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון שר הפנים, השר גדעון סער.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן, רבותי, תתקיים הצבעה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בפתח הדברים מבקש להביא לכנסת נתונים שעלו מדברי בפתח הדברים, ומהערות של חברי הכנסת מסיעות האופוזיציה, לגבי האישורים מטעמים הומניטריים בשנת 2013.

גדעון סער: ביקשתי את הנתונים המספריים, והם כדלקמן: סך הכול הוגשו לוועדה המייעצת 360 בקשות במהלך שנת 2013.

גדעון סער: מתוכן אושרו 116 בקשות, נדחו 244 בקשות.

ג'מאל זחאלקה: כמה בירושלים המזרחית?

גדעון סער: אולי תלמדו הקשבה.

גדעון סער: הרי הבאתי את הנתונים האלה להערותיכם, שלא לומר לצרחותיכם.

גדעון סער: אז תקשיבו קודם כול.

ג'מאל זחאלקה: אני שאלתי שאלה, מה – – –

גדעון סער: הפילוח פה מתייחס לתושבי יהודה ושומרון, אשר על-פי החוק יכולים להגיש את הבקשות לוועדה ההומניטרית, למיטב הבנתי.

גדעון סער: וכשאני אומר אושרו 116, זה יכול להיות או היתרי שהייה או מעמד ארעי, מה שמכונה א5, אחת משתי הקטגוריות הללו.

גדעון סער: אבל כמו שאני אמרתי, אם אני מסתכל על היקף הבקשות ואחוז האישורים מתוך הבקשות, זה למעלה מ-30%.

גדעון סער: הדבר הזה בוודאי מעיד על כך שאין מגמה של דחייה אוטומטית של הבקשות אלא יש רצון לבחון האם יש טעם הומניטרי אמיתי ביסוד הבקשות.

גדעון סער: יש סוגיות אחרות.

גדעון סער: שמעתי עכשיו קריאת ביניים של חבר הכנסת אגבאריה לגבי פרקי – או התוקף של אישורים מבחינת הזמן.

גדעון סער: גם הדברים האלה נבחנים מעת לעת, תוך איזון בין השיקולים הרלוונטיים.

גדעון סער: על כל פנים, אותה – – –

קריאה: מה זה השיקולים הרלוונטיים?

גדעון סער: השיקולים הרלוונטיים זה – – –

עפו אגבאריה: זו מילת הקסם.

עפו אגבאריה: מילת הקסם.

גדעון סער: מה מילת קסם?

עפו אגבאריה: מאחורי ה"רלוונטי" זה עולם ומלואו.

גדעון סער: יש, אתה יודע, חיים בעולם שאין בו ערכים מוחלטים אלא יש ערכים שהם תמיד יחסיים, ואתה צריך לאזן בין הערכים השונים ובין הזכויות השונות.

גדעון סער: אבל בהחלט, כשיש מקרים הומניטריים, הגישה – אין לי כאן הנתונים ההשוואתיים, אבל אני יכול להעיד, לפחות על הבקשות שאני דנתי בהן בהתאם להמלצות של הוועדה המייעצת בשנת 2013 – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה בראשי.

יצחק וקנין: עליזה בראשי.

גדעון סער: – – אנחנו משתדלים לנקוט אמת מידה שעולה בקנה אחד עם הערכים שלנו – –

יצחק וקנין: במקום שתעזרי לי שם, את גורמת למהומות.

גדעון סער: – – ועם ההבנה שלנו את מציאות החיים של המבקשים.

גדעון סער: כל זה בוודאי לא עולה בקנה אחד עם התיאורים הדמוניים של חברי הכנסת מסיעות האופוזיציה, ודאי מסיעות השמאל – מאחר שאין בעניין הזה גישה הומוגנית בין סיעות האופוזיציה – אשר מייד בחרו בכל לקסיקון המילים שהם רגילים להשתמש בו לגבי כל הצעת חוק ממשלתית שהם מתנגדים לה.

גדעון סער: היא מייד גזענית, היא מייד חשוכה, היא מייד כתם בספר החוקים.

עיסאווי פריג': אין הרתעה, אין הרתעה על החוק.

גדעון סער: הרי אפשר לעשות "העתק והדבק" לכל נאום שלכם לכל חוק כמעט.

עיסאווי פריג': לדייק את החוק.

גדעון סער: וכמובן, הדברים האלה הם מופרכים, אין להם אחיזה במציאות.

זהבה גלאון: אין להם אחיזה במציאות?

גדעון סער: למרבה הצער גם אין להם אחיזה במציאות, גברתי, וגם הציבור בישראל, העם בישראל חושב שהתפיסות שלכם הן תפיסות הזויות, מנותקות מהמציאות שבתוכה אנחנו חיים.

זהבה גלאון: אתה מדבר בשם הציבור?

זהבה גלאון: מי שם אותך לדבר בשם הציבור?

גדעון סער: מי ששם אותנו זה אזרחי ישראל, אשר בחרו בנו לנהל את ענייני המדינה ושלחו אתכם לספסלים האלה – –

זהבה גלאון: ככה לא – – –

גדעון סער: – – מתוך זה שהסכימו עם הדרך שלנו ודחו את הדרך שלכם.

גדעון סער: זה מי ששם אותנו.

גדעון סער: אף-על-פי-כן, אתם אף פעם לא מסוגלים להפנים את העובדה הזאת, ותמיד אתם מדברים בשם הצדק והמוסר, ומטיפים מוסר.

חנין זועבי: – – – יש צדק.

גדעון סער: חברת הכנסת זועבי, את לא הצלחת לשכנע את תושבי העיר נצרת שאת יכולה לעלות לסיבוב השני בבחירות לראשות העיר נצרת.

חנין זועבי: נכון, זה ייקח עוד כמה זמן.

גדעון סער: אז בואי, עד שתשכנעי פה את הכנסת בעמדות שלך, כנראה הדרך עוד יותר ארוכה.

חנין זועבי: זה קטנוני, אבל בכל מקרה – – –

גדעון סער: אני לא חושב שזה קטנוני, אני חושב שתושבי העיר נצרת הצביעו בצורה – – –

חנין זועבי: זה קטנוני מאוד – – – זה לא מכובד, גם, וזה לא יזיז לי.

גדעון סער: הם בוודאי הכירו את פעילותך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: מה עם אלפי משפחות, מה עם אלפי משפחות – – –

יצחק וקנין: נא לאפשר לשר לסיים את דבריו.

חנין זועבי: הם כבר שנים – – –

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, יש לנו אחריות לביטחון אזרחי מדינת ישראל.

גדעון סער: בשל העובדה שהדבר הזה היה בעבר פרוץ ואיחודי משפחות לא הביאו בחשבון את המציאות המורכבת הייחודית שבתוכה אנחנו חיים עם שכנינו – והיא מציאות אשר יש בה מרכיבים של סכסוך לאומי ושל אלימות – ישראלים שילמו בחייהם.

גדעון סער: הדברים האלה הוצגו גם בפני ועדות הכנסת על-ידי נציגי שירות הביטחון הכללי, ואנחנו לא יכולים להתייחס ברצינות למי שמבקש שנגזור גזירה שווה בין תושבי עזה, וגם לא מדינות אויב אחרות, אגב, לבין, נגיד, אזרחים בריטים או שבדים.

גדעון סער: זה לא אותו דבר.

גדעון סער: כל אזרח בר-דעת יודע שזה לא אותו דבר.

גדעון סער: התובנה הזאת עדיין לא חלחלה אליכם, זה בסדר.

גדעון סער: אתם רשאים להמשיך לאחוז בכל אותן תפיסות אשר לא קשורות למציאות חיינו, ואנחנו נמשיך ליישם את האחריות שהטילו עלינו אזרחי ישראל.

גדעון סער: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים, השר גדעון סער.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק).

יצחק וקנין: רבותי, מי שבעד – הוא בעד אישור הצו.

יצחק וקנין: מי שנגד – הוא מתנגד לאישור הצו.

יצחק וקנין: צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשע"ד–2014 – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד אישור הצו – 42 נגד – 15 נמנעים – אין צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשע"ד–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 42 בעד, 15 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, צו האזרחות והכניסה (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק) לישראל אושר.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/864),]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 43), התשע"ד–2014, לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את החוק שרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

יצחק וקנין: רבותי, לחוק זה הוצמדה הצעת חוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי לקריאה טרומית.

יצחק וקנין: ברגע שהחוק יוצמד, שני החוקים יידונו בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: גברתי השרה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 43), שיזם משרדי, מבקשת לתקן את חוק ההוצאה לפועל ולבטל את האפשרות להטיל מאסר בהליכי הוצאה לפועל, פרט למאסר בשל חוב מזונות.

ציפי לבני: אמצעי המאסר הוא אמצעי חריג לגביית חוב אזרחי.

ציפי לבני: במסגרת בדיקה שנערכה במהלך שלוש השנים האחרונות ברשות האכיפה והגבייה נמצא כי למרות קיומה של הוראת שעה המונעת את האפשרות להטיל מאסרים, שיעורי הגבייה דווקא עלו.

ציפי לבני: בנוסף, ישנו קושי לבודד את החייבים בעלי היכולת המשתמטים מתשלום חובותיהם, מתוך קבוצת החייבים שאינם משלמים את חובותיהם, וקיים חשש שמי שעלול להיאסר זה דווקא מי שלא יכול לשלם ולא מי שלא רוצה לשלם.

ציפי לבני: הטלת מאסר על מי שלא יכול לשלם היא בעיני מחיר מאוד כבד בתמורה לתועלת שתצמח מקיומם של כלל המאסרים.

ציפי לבני: לכן החלטתי לבטל את האפשרות לנקוט מאסר כלפי חייבים שאינם חייבים במזונות, ששם ברוב המקרים הסיטואציה אחרת לגמרי.

ציפי לבני: אבל משהובא לדיוני, על מנת שלא לפגוע בזוכים – כי אני כן מאמינה שבצד השני לא תמיד נמצא העשיר, מול זה שאין לו, אלא הרבה פעמים מי שחייבים לו ולא יכול לגבות את חובו נמצא בעצם מול שוקת שבורה, מפני שלא ניתנים לו כלים – מוצעים בהצעת החוק כלים נוספים שישמשו את רשות האכיפה והגבייה בגביית חוב.

ציפי לבני: בהצעת החוק מוצע להגדיל את מקורות המידע לגבי נכסי החייב ואת הדרכים לאתר אותם.

ציפי לבני: מוצע לנהל מרשם של חייבים בעלי יכולת שמשתמטים מתשלום חובותיהם – מין סוג של רשימה שחורה כזאת – כי מידע על חייב שמשתמט בהחלט יכול לעזור לאלה שאמורים להלוות לו או שאמורים לבוא אתו בקשר משפטי, והם יוכלו להימנע מכך.

ציפי לבני: יצוין שהצעת החוק קובעת שהרישום יבוצע רק לאחר שיתקיימו תנאים שמפורטים בחוק, על מנת שלא לפגוע בפרטיות של החייב.

ציפי לבני: נוכח האמור לעיל ולאור העקרונות שנקבעו, הממשלה תומכת בהצעת החוק של מרב.

ציפי לבני: חברת הכנסת מיכאלי, אני מוכרחה לומר, שוחחה אתי על הנושא לדעתי כבר ביומה הראשון של הכנסת, ביקשה את התייחסותי, הביעה את דאגתה מהמצב, ובסופו של דבר יוצא שהצעת החוק הפרטית תצורף לממשלתית וביחד נעשה את השינוי הנדרש, ולכן הממשלה תומכת.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

יצחק וקנין: יש דובר אחד שביקש להתייחס לחוק, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: ומייד אחרי כן תעלה מרב מיכאלי, שהחוק שלה הוצמד לחוק של הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר, שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק עצמה היא הצעת חוק טובה, כי יש אנשים שאין להם אפשרות לעמוד בהתחייבויותיהם, וממצוקה מסוימת, שאי-אפשר, שהם לא יכולים להיעזר – ויש מספיק סנקציות לאנשים, יש למדינה ולאזרחים, להטיל עליו, ולא צריך להשתמש במאסר.

ישראל אייכלר: משום מה אני לא מבין למה דווקא בחוק הגיוס הצביעו רוב חברי הכנסת שחייבות להיות סנקציות פליליות ולא הסתפקו בסנקציות כלכליות.

ישראל אייכלר: יש מספיק סנקציות שהיו אמורות להינתן למי שרוצה ללמוד תורה – נניח שזאת עבירה בעידן 2014 – אבל למה היו צריכים דווקא סנקציות פליליות?

ישראל אייכלר: ושר האוצר עמד על זה בתוקף, והבית היהודי נתן לזה יד, אף שהם אומרים שהם היו אנוסים על-פי הדיבור, על-פי ראש הממשלה, שבגד ושיקר לאנשי יהדות התורה וש"ס, ועשה מעשה נורא, שיירשם בהיסטוריה לדיראון עולם.

ישראל אייכלר: זה לא יהיה כל כך מעשי, אבל הדבר הנורא ביותר שעשה ביבי נתניהו בשירותו של לפיד הוא שהוא יצר קרע נוראי, לא רק בין דתיים לחילונים, שזה גם טרגדיה נוראה של היישוב העברי בארץ-ישראל, שמוקף כל כך הרבה אויבים, ורק לפני דקה עשינו איזה צחוק למנוע חדירת מחבלים.

ישראל אייכלר: בתקופה כזאת, שכל העולם סוער, יהודים בקייב נרדפים מפני שהם יהודים, ובכל מקום, פה במדינת ישראל, ליצור קרע כזה בין דתיים לחילונים זה אסון נורא.

ישראל אייכלר: כפי שאנחנו רואים בבית-שמש, שהגיעו לדברים גזעניים שכאלה שכמוהם לא נשמע, עד כדי כך, להפריד ערים על בסיס אתני של חרדים וציונים.

ישראל אייכלר: אבל הקרע בין דתיים לחרדים, זה קרע היסטורי, שיישאו באחריות לו המנהיגים של הבית היהודי, כאשר אנשים שבאים מאותן משפחות – למשל, השר אורבך, כמה שידוע לי, יש לו בני משפחה חרדים בקרבה ראשונה כמעט.

ישראל אייכלר: הקרע שנוצר בין המשפחות, בין הילדים שלו לילדים של אחותו, זה דבר נורא ואיום שעשה החוק הנורא הזה.

ישראל אייכלר: ולמה?

ישראל אייכלר: כי צריך סנקציות פליליות, אי-אפשר בלי זה.

ישראל אייכלר: ועכשיו אני רוצה לומר משהו לכלכלן הראשי שהתפטר ממשרד האוצר, כך לפי השמועות שהתפרסמו עכשיו, בגלל החוק של ביטול המע"מ.

ישראל אייכלר: זו פעם ראשונה, אדוני היושב-ראש, שאני הסכמתי עם דברים של יאיר לפיד, ואני מקווה שזה לא יעזור לו; אני מניח שכשחבר כנסת חרדי משבח את דבריו, זה לא יעזור לו.

ישראל אייכלר: הוא אמר שהסכנה הגדולה ביותר והצרה הגדולה ביותר של הממשל הישראלי זה שפקידים, נערי האוצר והאנשים הכי חשובים, או שופטים בבתי-משפט, לוקחים את מקומם של הנבחרים.

ישראל אייכלר: בזה הוא צדק.

ישראל אייכלר: אבל מה לעשות שגם כאשר אנשי האוצר מבינים שהדבר הזה לא טוב, הוא גם יוצא עם – – –

יצחק וקנין: תודה.

ישראל אייכלר: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני באמצע המשפט.

ישראל אייכלר: אני אשלים רק את המשפט.

ישראל אייכלר: אני בעד מה שעשה שר האוצר שביטל את המע"מ על דירה ראשונה של זוגות צעירים, ואני בעד מה שהוא אמר נגד נערי האוצר ופקידיו, ושלא ייבהל מהכלכלן שהתפטר.

ישראל אייכלר: ואני נגד שר האוצר שמפלה בין חרדים וערבים לבין אזרחים אחרים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2061/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, להצעת החוק הממשלתית הוצמדה הצעת חוק לקריאה טרומית של חברת הכנסת מרב מיכאלי, שתעלה ותנמק את זה.

יצחק וקנין: מייד אחרי ההצבעות אנחנו נצמיד את שני החוקים לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חמש דקות?

יצחק וקנין: שלוש.

מרב מיכאלי: שלוש זה ממש מספיק.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, מדובר ביום חג ומועד שבו הכנסת מבטלת סופית את הדבר הלא-חוקתי, הלא-מוסרי ולא-יעיל הזה, שנקרא מאסר חייבים בהוצאה לפועל.

מרב מיכאלי: אנחנו אחת הדמוקרטיות, שלא לומר בעצם הדמוקרטיה היחידה והאחרונה, שבה עוד היה מאסר חייבים.

מרב מיכאלי: אז אני שמחה שאנחנו מצטרפות למשפחת הדמוקרטיות שכבר אין בהן מאסר על הפרת חוזה או על חוב אזרחי.

מרב מיכאלי: אני רוצה לקרוא לכן ולכם מתוך בג"ץ פר"ח, שהוא הבג"ץ המפורסם שהתחיל לסמן את המהלך הזה, שלקח הרבה יותר מדי שנים להשלים אותו, אם תשאלו אותי, אבל הוא אומר ככה: "מטרתם של הליכי ההוצאה לפועל היא לממש את פסק-דינו של בית-המשפט על-ידי ירידה לנכסי החייב ולא על-ידי ירידה לחייו של החייב.

מרב מיכאלי: אשר על כן, והדבר אינו שנוי במחלוקת, כאשר ברור שלחייב אין היכולת והאמצעים לשלם את החוב, אין אוסרין אותו על אי-תשלום החוב.

מרב מיכאלי: שהרי מאסר בנסיבות כאלה אינו משמש כאמצעי כפייה לתשלום החוב, אלא כענישה על אי-תשלום החוב, וכזאת לא ייעשה במערכת משפטנו".

מרב מיכאלי: עוד אמר הבג"ץ ההוא: "מתוך מכלול החירויות שאנו מצווים על שמירתן, ההגנה הראשית והראשונית היא זכותו של היחיד הבודד וה'אפור', שהרבים, לעתים קרובות, אדישים כלפיו, והוא נשכח במאבקו, שלא תישלל חירותו ושלא ייפגע חופשו".

ראובן ריבלין: – – –

מרב מיכאלי: לא כתבתי, משום מה.

מרב מיכאלי: אני אבדוק לך מה שם השופט.

ראובן ריבלין: או השופטת.

מרב מיכאלי: או השופטת.

מרב מיכאלי: אבל צריך לומר, היחיד הבודד ה"אפור", צריך להגיד, חברות וחברים – היום ההוצאה לפועל במדינת ישראל היא במידה רבה החצר האחורית המוזנחת שלנו, וככל שיש רבות ורבים בהוצאה לפועל – 3 מיליון תיקים, למעלה מ-3 מיליון תיקים פתוחים – עדיין רבות ורבים מדי מאתנו בוחרות ובוחרים להסתכל the other way, מה שנקרא, לצד השני, להתעלם, ולהפקיר את אלה שאין להם, במצוקתם.

מרב מיכאלי: אנחנו עושות צעד גדול היום בדרך החוצה.

מרב מיכאלי: הדבר הבא יצטרך להיות, למצוא דרך להשיג הפטר מהוצאה לפועל, כדי שתהיה לאנשים ולנשים היכולת לצאת ממעגל העוני, משום שצריך לזכור שלכל אחת צריכה להישמר הזכות לצאת ממעגל העוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה להודות רק לסיום לפרופסור רון חריס, דיקן בית-הספר למשפטים באוניברסיטת תל-אביב, שהפנה את תשומת לבי לכך שצריך לטפל במאסר החייבים בהוצאה לפועל ממש ביום לפני ההשבעה שלי לכנסת; לפרופסור, חבר הכנסת לשעבר, מנחם בן-ששון, שהיה הראשון להעביר את הוראת השעה שמבטלת את מאסר חייבים – בכנסת השמונה-עשרה?

מרב מיכאלי: השבע-עשרה?

מרב מיכאלי: מי סופרת?

מרב מיכאלי: – לשופטת מיכל אגמון-גונן, שתמכה ואף הגיעה לכנסת להסביר את העניין בכנס שערכנו, וכמובן לכן ולכם, חברותי וחברי חברות הכנסת, ש-77 מכן ומכם, לא פחות מ-77, התגייסו וחתמו על החוק הזה שאנחנו מעבירות ומעבירים כאן היום בקריאה טרומית.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים, ראשית, על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 43) בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 43), התשע"ד–2014, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול מאסר חייבים), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי כנסת, בקריאה טרומית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול מאסר חייבים), התשע"ד–2014, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק זו הוצמדה כאמור להצעה הקודמת, שעברה גם היא בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: זאת עברה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצעת החוק תוצמד ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנת הצעות החוק לקריאה השנייה והשלישית.

יצחק וקנין: [מס' מ/823; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 6887; הצעת חוק פ/641/19; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 7129; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: רבותי, להצעת חוק זו אין הסתייגויות ואין רשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, מייד כשהוא מסיים אנחנו עוברים להצבעה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, השר שמיר – שעובד קשה, אני רואה, מול האייפד שלו – השר אורבך, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014.

אבישי ברוורמן: מטרת ההצעה להגביר את נגישותן של יצירות לאנשים עם מוגבלויות, ובכך לאפשר להם לקחת חלק פעיל ושוויוני בחברה – אילן היקר, אליך.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק שבפנינו החלה דרכה בכנסת הקודמת כהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אילן גילאון.

אבישי ברוורמן: בהמשך הדרך הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק ממשלתית בנושא, והצעות החוק מוזגו להצעה אחת.

אבישי ברוורמן: חוק זכות יוצרים, התשס"ח–2007, קובע כי לבעל זכות היוצרים יש זכות בלעדית לעשות ביצירה פעולה הכוללת, בין היתר, את העתקתה, פרסומה לציבור, ביצוע פומבי שלה ועוד.

אבישי ברוורמן: משמעות זכות זו היא קבלת הסכמת בעל הזכות לפעולה כנגד תשלום תמלוגים.

אבישי ברוורמן: עם זאת, החוק מונה כמה שימושים המותרים ביצירה, הניתנים לעשייה אף בלא רשות של בעל זכות היוצרים ולעתים אף בלא תשלום תמורה, המהווים חריגים לזכות היוצרים.

אבישי ברוורמן: במאמר מוסגר אציין כי יצירה מוגדרת בחוק זכות יוצרים באופן רחב, והיא כוללת, בין היתר, יצירה אדריכלית, אמנותית, ספרותית, קולנועית, פיסול וצילום.

אבישי ברוורמן: עשיית פעולה ביצירה לצורך הנגשתה לאנשים עם מוגבלות, ככל שאינה נכנסת לגדרי השימוש המותר לפי החוק, עלולה להיחשב לפגיעה בזכויות היוצרים ביצירה.

אבישי ברוורמן: כך, למשל, הדפסה של ספר בכתב ברייל או הקלטתו כקובץ שמע.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק נקבע מפורשות כי הנגשת יצירות לאנשים עם מוגבלות, בהתאם לכללים שנקבעו בהצעה, תהא שימוש מותר ביצירה, אף אם היא לא נכנסת לאחת מההגנות הקיימות היום בחוק.

אבישי ברוורמן: על מנת לאזן בין זכויותיו של בעל זכות היוצרים לבין המטרות החשובות האמורות נקבעו, בין היתר, כמה הגבלות על ביצוע ההתאמות.

אבישי ברוורמן: בהתאם להצעת החוק, כפי שהונחה, מבצע ההתאמה יכול להיות רק אחד מאלה: מלכ"ר, שעיקר פעילותו נוגעת לאנשים עם מוגבלות ואדם עם מוגבלות, אך ורק.

אבישי ברוורמן: במהלך דיוני הוועדה החלטנו אבל להוסיף גם את משרדי הממשלה, מוסדות החינוך וגופים החייבים בהנגשה על-פי דין.

אבישי ברוורמן: עוד נקבע כי הפעולה ביצירה תתאפשר רק כאשר לא ניתן להשיג בתנאים סבירים עותק של היצירה המותאמת, והיא תיעשה רק במידה הנדרשת לשם ההנגשה.

אבישי ברוורמן: כמו כן, נקבעו התנאים להעברת עותק של היצירה המותאמת.

אבישי ברוורמן: לצד דיני זכות היוצרים מוכרות בדין זכויות הנלוות אליה, זכויות המבצעים והמשדרים.

אבישי ברוורמן: מדובר בזכויות בעלות תכליות דומות, ובהתחשב בכך מוצע לקבוע הסדר מקביל אשר ייצור חריג לזכויות המבצעים והמשדרים לצורך הנגשה לאנשים עם מוגבלויות.

אבישי ברוורמן: בין הפעולות המותרות ניתן למנות טביעה – שימור – של ביצוע, כגון הקלטה של הקראת יצירה ספרותית, וכן הכנת עותק של טביעה, כגון במקרה של הוספת תרגום לשפת הסימנים בתחתית המסך.

אבישי ברוורמן: חברי וחברות הכנסת, אין צריך להכביר מילים בדבר החשיבות שבהצעת חוק זו.

אבישי ברוורמן: קבלת הצעת החוק תביא לשיפור משמעותי בנגישותן של יצירות שונות, כגון ספרים, כתבי עת ועוד, לקבוצה רחבה של אנשים עם מוגבלויות.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק תגביר את חופש המידע וחופש הביטוי של אנשים עם מוגבלויות ותאפשר להם לרכוש ידע, והיא מהווה צעד נוסף של החברה הישראלית לקידום הצרכים של אנשים עם מוגבלויות ולקידום ערך השוויון.

אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים בעיקר כמובן על אנשים עם מוגבלויות ראייה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת אילן גילאון, אשר הצעת החוק שלך היא שהתניעה את המערכת הממשלתית והובילה בסופו של יום להבשלת החוק ולאישורו בוועדת הכלכלה של הכנסת.

אבישי ברוורמן: ולסיום, אני מבקש להודות לצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה בראשותה של עורכת-דין אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, ולעורכת-דין אביטל סומפולינסקי, שפעלו בנושא; למנהלת ועדת הכלכלה לאה ורון; לרכזת הוועדה עידית חנוכה; לדקלה טקו וכוכי שבתאי ולדובר הוועדה ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אני קורא לכם אפוא לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, להצעת חוק זו אין הסתייגויות ואין בקשות רשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–2 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 32 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, נתקבל.

יצחק וקנין: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, יוזם ההצעה, מבקש לברך את כל אלה שהשתתפו ועזרו בהעברת החוק בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רמקול בבקשה.

אילן גילאון: תודה, אנחנו יודעים לדבר גם ב"בלומפילד" בלי מיקרופון.

אילן גילאון: אין לנו בעיה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: קודם כול, ברכות לעצמנו, לכולנו.

אילן גילאון: תודה לכל חברות וחברי הכנסת אשר קיבלו הצעת חוק חשובה.

אילן גילאון: כמובן, תודתי לוועדת הכלכלה בראשותו של חברי הטוב אבישי ברוורמן, ולאתי בנדלר וללאה ורון.

קריאה: – – –

אילן גילאון: אני לא מתבלבל בין עיסאווי פריג' לאבישי ברוורמן.

אילן גילאון: אין לי בעיה, אני יודע לזהות.

אילן גילאון: אני רק רוצה לציין שהחוק הזה מאפשר נגישות טובה יותר לעוד 200,000 אנשים המוגבלים בקריאה מסיבות של ראייה, מסיבות של קוצר ראייה, מסיבות של דיסלקציה וכמובן מסיבות אחרות.

אילן גילאון: בהזדמנות הזאת אנחנו מצטרפים לכמה מדינות שאתם מכירים, כמו ארצות-הברית, אוסטרליה, אנגליה, מדינות בסדר גמור, ואני חושב שזה לכבוד למדינת ישראל.

אילן גילאון: אני רוצה להודות לצוות שהלך אתי לאורך כל הדרך, משום שהצעת החוק הזאת התגבשה בשתי כנסות שונות ורצופות.

אילן גילאון: לכן צוות הלשכה שלי שעבד על החוק – קסם רוזנבלט, ונגה גולדפינגר, וגידי ספיר ותומר רזניק וליאור פינקל; למשרד המשפטים על אימוץ הצעת החוק – לעוואר ונעמה; לספרייה לעיוורים; לארגון "בזכות" ולכל הארגונים, המשפחות והאנשים שמנגישים את עצמם ואת עיקר חוויית החיים כל יום.

אילן גילאון: תודה רבה לכולכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: [מס' מ/768; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ז, עמ' 2402; הצעת חוק פ/1627/19; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5580; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, להצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: זוהי הצעת חוק ממשלתית.

אבישי ברוורמן: איפה חבר הכנסת מיקי רוזנטל?

אבישי ברוורמן: אה, אתה פה.

אבישי ברוורמן: הייתה הצעה של חבר הכנסת מיקי רוזנטל בדיוק בנושא, והיא מוזגה עם הצעת החוק הממשלתית.

אבישי ברוורמן: אני הולך להציג אותה כהצעה ממוזגת.

אבישי ברוורמן: מטרת הצעת חוק זו היא בראש ובראשונה להגן על החקלאים ולחזק את כוח המיקוח שלהם.

אבישי ברוורמן: הדבר נדרש לאור העובדה כי החקלאים הם החוליה החלשה ביותר בשרשרת הייצור והשיווק של התוצרת החקלאית, וזאת הן בשל המאפיינים הייחודיים של תוצרתם – חיי מדף קצרים במיוחד ורגישות גבוהה לפגעי מזג האוויר, והן בשל ריבוי המגדלים בענף החקלאות.

אבישי ברוורמן: בד בבד, הצעת החוק מגשימה מטרה נוספת, לא פחות חשובה, והיא המלחמה בבעיית יוקר המחיה בתחום המזון, שכן גידולים חקלאיים הם מצרכי מזון חיוניים ובסיסיים שהביקוש להם קשיח והם אף משמשים כחומרי גלם בתעשיית המזון.

אבישי ברוורמן: באופן זה הצעת החוק מהווה השלמה להצעת החוק לעידוד התחרות בענף המזון, שתאושר במליאה, כפי שאני מצפה, עוד הלילה, ואני צופה כי שני חוקים אלו מביאים בשורה לצרכן, כך שנתחיל לראות ירידת מחירים בענף המזון, אני מקווה במהרה בימינו.

אבישי ברוורמן: חוק ההגבלים העסקיים – – –

יצחק וקנין: אבישי, אתה יכול ללכת לסוף.

אבישי ברוורמן: חוק ההגבלים העסקיים – איציק, אני עושה את מלאכתי למען שר ההיסטוריה – חוק ההגבלים העסקיים אוסר על אדם להיות צד להסדר כובל, דהיינו הסדר העלול להגביל, למנוע או להפחית את התחרות.

אבישי ברוורמן: קידום התחרות הוא אינטרס בעל חשיבות רבה, אך עם זאת קיימים אינטרסים נוספים הראויים להגנה, ועל כן מונה החוק שורה של הסדרים שלא ייחשבו כהסדרים כובלים כאשר אחד מסוגי ההסדרים האלה הוא הסדרים כובלים.

אבישי ברוורמן: הסדרים כובלים הם הסדרים שמונעים תחרות בתחום החקלאי: בין חקלאים לבין עצמם, בין משווקים בסיטונות לבין עצמם ובין חקלאים למשווקים בסיטונות, בכל הקשור לגידול ולשיווק תוצרת חקלאית מתוצרת מקומית.

אבישי ברוורמן: פטור זה הוא למעשה הפטור היחידי בחוק כיום אשר מתייחס לסקטור ספציפי.

אבישי ברוורמן: מקורו של הפטור מאיסור על הסדרים כובלים, דהיינו שאפשר למנוע תחרות בתחום החקלאי באופן היסטורי, הוא הרצון לעודד את החקלאות.

אבישי ברוורמן: מטרה ראויה, מטרה ישראלית, מטרה ציונית.

אבישי ברוורמן: רציונל זה קיים גם היום, אך במהלך השנים שבין חקיקתו של פטור זה ועד היום חלו תמורות ושינויים, והבולט בהם הוא הפיכתם של ארגוני השיווק מגופים אשר הוקמו על מנת לחזק את החקלאים לארגונים שאינם מייצגים את המגדלים, וכפועל יוצא יש להם אינטרסים שונים, ולעתים אף הפוכים.

אבישי ברוורמן: העובדה כי ארגוני השיווק ממשיכים ליהנות מהפטור על אף השינוי באופיים מובילה לעיוות בשלושה מישורים שונים: ראשית, ארגוני השיווק מנצלים את ההגנה שמעניק להם החוק להגדיל את כוחם תוך החלשת החקלאים והקטנת כוח המיקוח שלהם; שנית, הפטור מאפשר לארגוני השיווק לנצל אותו על מנת לקבוע מחירים גבוהים יותר עבור התוצרת החקלאית, תוך פגיעה באינטרס של הצרכנים; שלישית, מכיוון שזהו כאמור הפטור היחידי המתייחס לסקטור ספציפי – זה רק בחקלאות – הרי שהחוק בנוסחו הנוכחי מעניק למשווקים הסיטונאיים של תוצרת חקלאית העדפה לעומת משווקים במגזרים אחרים.

אבישי ברוורמן: לאור מצב עניינים זה, מובן מדוע פטור הכולל את כל משווקי התוצרת החקלאית איננו מקובל בעולם.

אבישי ברוורמן: בשל כל האמור, הצעת החוק מבקשת לבטל את יכולתם של משווקים סיטונאיים לקיים הסדרים כובלים המגבילים תחרות בינם לבין עצמם.

אבישי ברוורמן: התיקון המוצע קובע שלושה סוגים של הסדרים כובלים שימשיכו לחסות תחת הפטור: הראשון, הסדר שכל הצדדים לו הם המגדלים של כל התוצרת החקלאית שאליה נוגע ההסדר; השני, הסדר שכל הצדדים לו הם מגדלים של תוצרת חקלאית מהסוג שאליו נוגע ההסדר, ובלבד שאם אחד המגדלים הוא גם משווק סיטונאי, מרבית התוצרת שהוא משווק היא מגידולו שלו; והשלישי, הסדר שיווק סיטונאי בין המגדלים לרוכש ביחס לתוצרת שהם גידלו.

אבישי ברוורמן: במקור, הצעת החוק הממשלתית לא אפשרה למגדל שגם משווק תוצרת של מגדלים אחרים להיות צד להסדר כובל ביחס לתוצרת של המגדלים האחרים.

אבישי ברוורמן: בעת הדיונים בוועדה החלטנו להרחיב את הפטור ביחס למגדל שהוא גם משווק סיטונאי, כל עוד אותו מגדל משווק בעיקר את תוצרתו שלו.

אבישי ברוורמן: לעומת זאת, כאשר אדם משווק בעיקר תוצרת של אחרים או תוצרת חקלאית מסוג שהוא אינו מגדל, הוא אינו שונה – ואני חוזר, הוא אינו שונה – מכל משווק סיטונאי אחר, ולא ראוי שהוא ייהנה מתחולת הפטור.

אבישי ברוורמן: נוסף על כך, הצעת החוק קובעת הגדרה ל"מגדל" ול"תאגיד מגדלים" אשר עליהם יחול הפטור.

אבישי ברוורמן: בהקשר זה חשוב להדגיש כי על-פי ההצעה, השקעה הונית בתאגיד של מי שאינו מגדל אינה פוסלת תאגיד מלהיחשב "תאגיד מגדלים" וליהנות מהפטור הסטטוטורי, כל עוד נשמרים התנאים הקבועים בהצעת החוק להגדרת "תאגיד מגדלים".

אבישי ברוורמן: בנוסף, גם לגבי הסדר שנחשב הסדר כובל, יוכלו חקלאים להגיש בקשות פטור, ובעניין זה החליטה הוועדה לקצר את מועד מתן החלטת הממונה על ההגבלים העסקיים בבקשות פטור, ביחס להסדר כובל שמגדל הוא צד לו ושעניינו בגידול או בשיווק תוצרת חקלאית, מ-90 יום הקבועים בחוק, ל-60 יום, שכן ביחס לעונה חקלאית 90 יום הם תקופה ארוכה מדי.

אבישי ברוורמן: על-פי ההצעה, מועד תחילת החוק הוא שנה מיום פרסומו.

אבישי ברוורמן: כאמור, אחת ממטרות הצעת חוק זו היא עידוד החקלאות, בין השאר על-ידי חיזוק כוחם של המגדלים הקטנים.

אבישי ברוורמן: על מנת להשיג מטרה זו וכמהלך משלים להצעת החוק המונחת בפניכם, הסכים משרד האוצר, לפי בקשתי, בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות, להעמיד סכום של 10 מיליון שקלים לתקופה של שנתיים לטובת הגדלת התמריץ של החקלאים הקטנים להתאגד – חבר הכנסת קלפה, אתה הלוא אמון על הנושאים האלה – וזאת מתוך הבנה כי ההתאגדות אומנם עשויה להגדיל את כוח המיקוח של המגדלים הקטנים אך עלולה להיות כרוכה בעלויות כספיות של מיתוג, שיווק, התארגנות, הפצה ועלויות אחרות.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר שמיר, והצטרף שר הכלכלה נפתלי בנט, למעלה מ-15 שנה נעשו ניסיונות לצמצם פטור זה כך שיחול רק על המגדלים, ועל-ידי כך להקטין את העיוותים בכלכלה הישראלית בכלל ובתחום המזון בפרט, שיוצר פטור הכולל גם את המשווקים הסיטונאיים.

אבישי ברוורמן: כאמור, הצעת חוק זו תמנע קרטלים בלתי מוצדקים על גבו של החקלאי הקטן, על גבו של הצרכן, ותסייע בכך הן לעידוד החקלאות והן למלחמה ביוקר המחיה.

אבישי ברוורמן: רבותי, היו לנו דיונים רבים באולם, מחוץ לאולם, והגענו לפשרה שגם מחזקת את החקלאים אבל גם דואגת לצרכנים, וסיימנו פרשה של 15 שנה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לשותפים המקצועיים שליוו את עבודת הוועדה ואפשרו את הבאת המסכת ארוכת השנים הזאת לסיומה.

אבישי ברוורמן: ראשית, לממונה על רשות ההגבלים העסקיים, פרופסור דיויד גילה, ולצוותו, שפעלו כה רבות בנושא; כמו כן, לנציגי משרד האוצר, ובראשם סגן הממונה על התקציבים אודי אדירי, לאלון מסר ומעיין נשר, ולנציגי משרד החקלאות אורי צוק בר וד"ר תניב רופא.

אבישי ברוורמן: כמובן, תודה רבה מיוחדת אני חב לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, לא רק על ההצעה – על המסירות, על ההשקעה שלו, וכן נוסף על זה לחבר הכנסת עמר בר-לב, לחבר הכנסת זבולון קלפה וצוותיהם שהתגייסו למשימה בכל לבם.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות מקרב לב לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת לפניכם; צוות הייעוץ המשפטי בראשות אתי בנדלר, המשנָה ליועץ המשפטי לכנסת, ועורכת-דין אביגל כספי, שפעלו כה רבות בנושא.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה לאה ורון; לרכזות הוועדה עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי ולדובר הוועדה ליאור רותם; לצוות עוזרי: מרב, איתמר ונעמה.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק הזאת הוגשה הסתייגות מטעם חברת הכנסת גילה גמליאל – אני רוצה להודות לשר בנט, לשר שמיר ולצוות עוזריהם.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק הוגשה הסתייגות מטעם חברת הכנסת גילה גמליאל, ולפיה הצעת החוק לא תחול על הסדר שעניינו בשיווק סיטונאי של תוצרת חקלאית אשר צד לו – לרבות אדם הקשור אליו – משווק יותר ממחצית מהתוצרת החקלאית מאותו סוג בישראל.

אבישי ברוורמן: גיבוש הצעת החוק חייב פשרות שונות, ולכן סעיף זה, שהיה מונח לפני הוועדה, נמחק בהסכמת חברי הוועדה ונציגי הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: בנסיבות אלה נראה לי שראוי לדחות את ההסתייגות – אולי אפילו חברת הכנסת גמליאל לא מסתייגת – ולקבל את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שהסכימה עליו הוועדה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, אבישי היקר, יושב-ראש הוועדה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גמליאל לא נמצאת פה, לכן אני לא מתייחס להסתייגות.

יצחק וקנין: השר בנט, אני מבין שאתה רוצה להתייחס להסתייגות, אף שאני לא מעלה אותה כי גילה לא פה.

יצחק וקנין: גילה איננה, אז אני לא מתייחס להסתייגות ולא מביא אותה להצבעה.

יצחק וקנין: אתה בכל זאת רוצה להתייחס?

יצחק וקנין: בבקשה.

נפתלי בנט: – – –

יצחק וקנין: אה, אוקיי, לא להסתייגות.

יצחק וקנין: אם אתה רוצה לדבר, כבוד השר, זה לפני ההצבעה.

יצחק וקנין: בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יוקר המחיה כרוך בהרבה חורים בכיס, אין "זבנג וגמרנו", ומי שחושב שיש "זבנג וגמרנו" טועה.

נפתלי בנט: יש הרבה הרבה בעיות קטנות, ובמצטבר הן יוצרות את חוסר התחרות.

נפתלי בנט: השם הזה של ביטול הפטור החקלאי בחוק ההגבלים העסקיים הוא מילים מאוד גדולות למשהו נורא פשוט: לא יהיו יותר תיאומים בין ארגוני מתווכים חקלאיים, והמשמעות היא ירידת מחירים בתחום החקלאי.

נפתלי בנט: אני קודם כול רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן, שעשה עבודה יוצאת מן הכלל בדבר הזה ועמד מול לחצים בלתי רגילים.

נפתלי בנט: אני רוצה להודות לשר יאיר שמיר, שגם לו יש תפיסה כוללת וממלכתית ולא סקטוריאלית.

נפתלי בנט: אני רוצה להודות לשר האוצר יאיר לפיד.

אלעזר שטרן: – – – תפיסה ממלכתית – – –

נפתלי בנט: אני רוצה להודות לחבר הכנסת זבולון קלפה, שעבד כדי לייצג גם את האינטרסים של עם ישראל אבל גם את של המגדלים הפשוטים, וברגע האמת סייע להעביר חוק מאוזן וטוב.

נפתלי בנט: רוצה גם להודות לדיויד גילה, הממונה על ההגבלים העסקיים.

נפתלי בנט: זו היסטוריה, תבינו, 20 שנה מנסים להעביר את החוק הזה, ובכל פעם הלובי מגיע ומפיל את זה.

נפתלי בנט: 20 שנה מנסים לבטל את האפשרות – – –

מיקי רוזנטל: איך זה עבר עכשיו?

נפתלי בנט: זה דבר מדהים, זה אחד הדברים היפים בממשלה הזאת, שאנחנו מצליחים להתכנס ולהתגבר על מחלוקות ולעשות את הדבר הנכון, ואת זה עשינו.

נפתלי בנט: המשמעות היא שעד היום הארגונים, המתווכים, יכלו לעשות כל הסדר שהם רצו בלי לבקש אישור מהממונה על ההגבלים, ובחסות של הדבר הזה נוצרו לנו תאגידים ריכוזיים של ירקות ופירות, משחטות עוף, משחטות בשר ועוד.

נפתלי בנט: לא עוד: שינוי החוק ימשיך להגן על החקלאי והמגדל הקטן, אבל יחייב את התאגידים הגדולים לקבל אישור של הממונה על ההגבלים העסקיים כדי לייצר את ההסדרים האלה.

נפתלי בנט: אף אחד לא חסין בפני חוק ההגבלים העסקיים, ואנחנו לא נעצור, נלך לעוד כיס של יוקר המחיה ועוד כיס של יוקר המחיה.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, בקריאה שנייה – נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–4 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים מייד להצבעה בקריאה שלישית; כנוסח הוועדה כמובן.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נזמין את חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שהצמיד הצעה להצעת החוק הזאת, לומר דברי ברכה, ונעבור מייד לחוק הבא.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברכות לך, השר בנט, על העברת החוק, רק – הגזמת קצת בלקיחת הקרדיט, בוא נספר מה היה באמת.

מיקי רוזנטל: באמת 15 שנה ממשלות ישראל לא מצליחות להעביר את החוק הזה, ולמען האמת, באוצר ביקשו ממני שאני אגיש הצעת חוק דומה, אולי זה יסייע.

מיקי רוזנטל: אז אני באמת חושב שזה ראוי מאוד שאנחנו משלבים ידיים במאמץ משותף להוריד את יוקר המחיה, אבל לומר שזה מעשה ידיה של הממשלה, החוק הזה, זה מרחיק לכת.

מיקי רוזנטל: חברי ויושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן ואנוכי נפגשנו כ-60 פגישות עם חקלאים, טרחנו ועמלנו, אני לא זוכר שראינו אותך בפגישות האלה.

מיקי רוזנטל: אבל אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: זה לא נורא, קח קרדיט.

מיקי רוזנטל: אתה יודע, יש משפט של רוזוולט – –

קריאה: של טרומן.

מיקי רוזנטל: – – של טרומן, שמופיע באתר של חבר הכנסת עפר שלח, שאומר ככה: אתה לא יודע לאיזה הישגים אפשר להגיע אם אין ריב על הקרדיט.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו לא נריב.

מיקי רוזנטל: באמת לא נריב.

מיקי רוזנטל: אני חושב שזה חוק חשוב; אזרחי ישראל ישלמו פחות על העוף שלהם ועל הירקות והפירות שלהם, ובא לציון גואל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לידידי פרופסור ברוורמן, יושב-ראש הוועדה, שטרח, עמל, ובחוכמה רבה הביא את החוק המורכב והמסובך הזה לידי סיום; ללאה ורון, מנהלת הוועדה, לאתי בנדלר, היועצת המשפטית לוועדה, כמובן לדיויד גילה, הממונה על הרשות להגבלים עסקיים, ולצוות שלו, לאלון מסר מאגף התקציבים, לעמר בר-לב ידידי, שגם שהוא עזר ותיווך, לחבר הכנסת קלפה, שעזר ותיווך, כמובן לכל החקלאים שעזרו, לא לאלה שניסו להפריע, שהם עסקני חקלאות ולא ממש חקלאים, ובסוף, לצמד עוזרי הנאמנים, החביבים והחכמים, נדב יסוד ואסף גולדפרב דויטש.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לחבר הכנסת רוזנטל, ומברוכ על החוק.

קריאה: מי עשה את זה, האופוזיציה?

יחיאל חיליק בר: אמרתי "מברוכ" על החוק.

קריאה: חשבתי שמסרתם את הקרדיט לאופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: נתתי את הקרדיט למיקי רוזנטל, לא?

יחיאל חיליק בר: זה לא מה – – – אז אני מברך גם את הממשלה על החוק.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/702; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 5352; חוב' י"ז, עמ' 8268; הכנסת ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ד, עמ' 30153; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 15), התשע"ד–2014, קריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: יעלה יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן להציג את החוק.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, אני מתכבד להציג בפניכם עוד הצעת חוק לגבי ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להגיד לכם, אנחנו מעבירים כמה חוקים היום, גם חוק המזון, שבעצם מטיל מעמסה ואחריות אדירה על פרופסור דיויד גילה, הממונה על ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: לכן חלק מהדברים, גם בהצעת חוק המזון, שנדבר עליה יותר מאוחר, הוספנו לו משאבים, אבל, בין השאר, ההצעה הנוכחית הזאת נותנת את האפשרות לעשות כל מיני מחקרים, כי בסופו של דבר העוצמה של מערכת הבקרה והאכיפה הכירורגית והסלקטיבית היא עוצמתו של הממונה והכוח הניתן בידיו.

אבישי ברוורמן: לכן, זה בעצם ההצעה הספציפית הזאת, לגבי מחקרים.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק הוגשה בכנסת השמונה-עשרה כסעיף בהצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה), שפוצל ממנו.

אבישי ברוורמן: הכנסת התשע-עשרה החילה על הצעת חוק זו דין רציפות.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק מסמיכה את הממונה על ההגבלים העסקיים לערוך בדיקות יזומות בענייני תחרות בשווקים השונים, ביוזמתו או לבקשת שר או גוף ממשלתי, תוך שימוש במקצועיות ובידע הקיימים ברשות ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: בדיקות אלה יאפשרו בחינה של התחרות בשווקים השונים ושל ההשפעות והתוצאות של שינויים מבניים ורפורמות שבוצעו בהם.

אבישי ברוורמן: הממונה יהיה רשאי להעביר את מסקנותיו המנומקות והמלצותיו לשר האוצר ולשר שנושא הבדיקה בתחום אחריותו.

אבישי ברוורמן: ככל שמדובר בענף שהסדרתו לפי דין היא בתחום אחריות גוף אחר, כגון תאגידים סטטוטוריים או יחידות סמך ממשלתיות, יהיה אפשר להעביר את המסקנות גם למי שעומד בראש אותו גוף.

אבישי ברוורמן: בשם עקרון הפומביות והשקיפות נקבע כי הממונה יפרסם את מסקנות בדיקותיו באתר האינטרנט של רשות ההגבלים העסקיים ובכל דרך אחרת שימצא לנכון.

אבישי ברוורמן: ראוי לציין כי הסמכת הממונה לערוך בדיקות כאמור גוררת ממילא אפשרות שימוש בסמכות אחרת של הממונה, המעוגנת כבר היום בחוק, לחייב כל אדם, לפי דרישתו של הממונה, למסור לו ידיעות, מסמכים, פנקסים ושאר תעודות שלדעת הממונה יש בהן כדי להבטיח או להקל את ביצועו של חוק זה.

אבישי ברוורמן: הפרת חובה זו עלולה להביא להטלת עיצום כספי על המפר.

אבישי ברוורמן: כזכור, הכנסת תקבל היום בקריאה שנייה ושלישית, עוד הלילה, את חוק קידום התחרות בשוק המזון, התשע"ד–2014, ותיקון נוסף שאישרנו כרגע לגבי ההגבלים העסקיים, פטור למשווקים החקלאיים, העוסק בצמצום הפטור החקלאי הקבוע היום בחוק לקיים הסדרים כובלים בינם ובין עצמם.

אבישי ברוורמן: מאחר שהחוקים האמורים קובעים שינויים מבניים מרחיקי לכת, חשוב דווקא בעת הזאת – ואני יודע, חבר הכנסת ריבלין, שאתה ישבת אתנו, וזה היה הדבר המרכזי – להעניק לממונה סמכויות מחקר ובדיקה שיאפשרו לו לנתח את השפעתם בפועל ולבדוק אם אכן משיגים הם את המטרה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו נכנסים לעולם חדש, אמר את זה השר בנט; העוצמה של הממונה והשימוש שלו בכלים – כי אני מאמין לא בעודף רגולציה, אבל אם הם בפיקוח, כאשר פוגעים בתחרות צריך להשתמש בנבוט גדול, למען יראו וייראו.

אבישי ברוורמן: בשביל זה צריך גם מידע וגם כוח-אדם.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני מבקש להודות לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה, שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת לפניכם.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לציין שלגבי חלק מהחוקים אני שומע לפעמים ביקורת.

אבישי ברוורמן: אני שומע את זה משרים, לעתים.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לציין שכל החוקים שקיבלנו, קיבלנו אותם אחרי ששרים דחו והתווכחו.

אבישי ברוורמן: הצוות המקצועי, ועדת הכלכלה, עם חברי הכנסת האחראיים והמצוינים שלה, באמת עבדו יום ולילה כדי שכל הדברים יהיו במועדם, ולא יהיה שום עיכוב שתלוי בנו, ולכן בדרך כלל העיכובים באים ממקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה להודות לאתי בנדלר ולאביטל סומפולינסקי, המשנה ליועץ המשפטי ועורכת-הדין שפעלו בנושא.

אבישי ברוורמן: כמובן, לאחת והיחידה, מנהלת הוועדה לאה ורון, לרכזות עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, ולדובר המסור ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: לצוות עוזרי, מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף, וכמובן, לכל מי שעשה במלאכה, מכל המשרדים, לעוזריו של השר בנט ולכל האחרים.

אבישי ברוורמן: חברי וחברות הכנסת, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לקבל אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יחיאל חיליק בר: מאחר שאין בקשות דיבור ואין הסתייגויות אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 15) – בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים, נוכח אחד.

יחיאל חיליק בר: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים ללא דיחוי להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 15), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, נוכח אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 15), התשע"ד–2014, עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/847; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 8495; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: להצעת חוק זו יש לא מעט דוברים.

דב חנין: רשימת דוברים יש?

יחיאל חיליק בר: רשימת דוברים יש, כן.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: נא להעלות.

יחיאל חיליק בר: יש, תסתכלו במסך.

ניסן סלומינסקי: טוב, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתנצל שאני צרוד מאוד, אז גם אנסה לקצר בגלל זה.

ניסן סלומינסקי: לממשלת ישראל יש שני כללים שקובעים את המסגרת הפיסקלית: תקרה לגירעון המותר, ומצד שני הגבלה על הגידול בהוצאות התקציביות.

ניסן סלומינסקי: שני הכללים האלה מאפשרים להוציא לפועל מדיניות פיסקלית ארוכת-טווח באופן שמאזן את ההכנסות ממסים, הוצאות הממשלה והפער שביניהן, שזה החוב.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק שמובאת בפניכם באה לשנות את מה שנקבע בתחילה – שהגידול בהוצאות הממשלה בשנת 2015 – – –

יחיאל חיליק בר: הואילו לשמור קצת על השקט שם מסביב.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ניסן סלומינסקי: – – – הגידול יהיה 4%.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק באה לשנות ולומר שהגידול יהיה 2.66%, 2.65%.

עיסאווי פריג': לא בטוח.

ניסן סלומינסקי: זו הצעת החוק.

עיסאווי פריג': זו התחזית.

עיסאווי פריג': כי לפי המקדם ושיעור הגידול זה מותנה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מדוע בא השינוי?

ניסן סלומינסקי: שתי סיבות לשינוי.

ניסן סלומינסקי: סיבה ראשונה – שהיעד של 4% שנקבע התבסס על נוסחה שמביאה בחשבון אחורה עשר שנים את הצמיחה, את ממוצע הצמיחה שהייתה, והיא הייתה באמת 4.6%; צמיחה יפה וגבוהה.

ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו כבר יודעים שהצמיחה שתהיה השנה ובשנה הבאה תהיה לצערנו הרבה יותר קטנה.

ניסן סלומינסקי: ולכן – – –

אבישי ברוורמן: עם הגז זה כבר – – –

ניסן סלומינסקי: לא, רחוק מזה.

ניסן סלומינסקי: ולכן – הלוואי שזה יהיה 3% עם הגז.

אבישי ברוורמן: לא, באמת, כשאתה מנכה את הגז – – –

עיסאווי פריג': אז תיקחו את הערבים והחרדים והצמיחה תגדל.

ניסן סלומינסקי: ולכן זה יהיה מעשה חלם או בת-יענה להשתמש בנוסחה שמביאה בחשבון 4.5% גידול או צמיחה, כשאנחנו יודעים בפועל שזה לא יהיה, כי אם נעשה את זה כך, נהיה בבעיה.

ניסן סלומינסקי: זו סיבה אחת.

אראל מרגלית: וקודם כול, אנחנו לא יודעים אם זה יהיה או לא יהיה.

ניסן סלומינסקי: התחזיות אומרות, ושווה להסתכל עליהן.

ניסן סלומינסקי: הלוואי שהיינו יכולים להגיד שהשנה או בשנה הבאה יהיו 4.5% צמיחה.

אראל מרגלית: בסדר, אז בוא נקשור את זה לצמיחה.

ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו – – –

אראל מרגלית: אנחנו מנתקים את זה לגמרי מהצמיחה.

ניסן סלומינסקי: לא, אם תקשור את זה לצמיחה תקבל את אותה תוצאה.

ניסן סלומינסקי: בשנים קודמות – –

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: למה?

ניסן סלומינסקי: – – קשרו את זה, וקיבלת – תסתכל על הגרף, יש לנו אותו פה.

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: מפני שקשרת את זה לצמיחה קודם, קיבלת – – –

ניסן סלומינסקי: לא, לשנה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אבל בשנים קודמות, כשהצמיחה הייתה נמוכה יותר, קיבלנו גם כן 2.66%.

ניסן סלומינסקי: סיבה שנייה היא, שאם גידול ההוצאה במשרדי הממשלה יהיה 4% – ו-1% בגדול, בעיגול, זה כמיליארד שקל, פירוש הדבר ש-4% זה 12 מיליארד – אנחנו נלך להגדיל את תקציב המדינה ב-12 מיליארד.

ניסן סלומינסקי: כדי להגדיל ב-12 מיליארד אתה צריך לקבל הרבה מאוד הכנסות, ולא תהיה ברירה אלא להעלות את המסים, אחרי שהגבייה – בתקווה שהגבייה תהיה יפה וטובה, עדיין נצטרך להעלות את המסים, אולי להעלות גם את המע"מ, ולגזור גזירות קשות על הציבור.

ניסן סלומינסקי: משתי הסיבות האלה באה ההצעה ואומרת שאנחנו נגדיל את ההוצאה של התקציב רק ב-2.66%.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שאנחנו מקצצים כ-4 מיליארד שקל בגידול.

ניסן סלומינסקי: 4 מיליארד השקל האלה יעשו את שני הדברים: א.

ניסן סלומינסקי: הסכום יהיה הרבה יותר ריאלי ולא נגיע לפערים; ב.

ניסן סלומינסקי: יש תקווה טובה שלסכום הזה גבייה טובה יותר תספיק ולא יהיה צורך בהטלת מסים נוספים או מע"מ.

ניסן סלומינסקי: ולכן ההצעה הזאת נראית כהצעה טובה.

אראל מרגלית: ניסן, אתה יודע, מילא על יאיר לפיד מצליחים לעבוד, אבל עליך?

אראל מרגלית: לא, באמת.

ניסן סלומינסקי: אראל.

אראל מרגלית: לא, באמת, באמת.

ניסן סלומינסקי: אראל, עברנו את זה הרי בוועדה, ודיברנו, ושמענו, וזה בסדר גמור.

אראל מרגלית: דיברנו בוועדה, והכעס עכשיו עולה למליאה.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

אראל מרגלית: מהוועדה למליאה.

ניסן סלומינסקי: לא לא, וזה בסדר.

אראל מרגלית: אתה מדבר על 4, 5, 6, 7 מיליארד שקל, אתה מכפיל את זה בעשר שנים – אתה מדבר על 80 מיליארד שקל, שזה היה הרזרבה של הממשלה הזאת לעשות כל תוכנית; א.

אראל מרגלית: כדי לטפל בפערים בחינוך; ב.

אראל מרגלית: כדי לטפל בצמיחה.

ניסן סלומינסקי: על מה אתה מדבר כרגע?

אראל מרגלית: ג.

אראל מרגלית: לקחת ולתת כסף כדי להעסיק חרדים.

ניסן סלומינסקי: על מה בדיוק דיברת?

אראל מרגלית: ואתם לוקחים את הכסף הזה, שזה הרזרבה היחידה שאתה היה אפשר להוביל מדיניות אחרת – –

ניסן סלומינסקי: אני קצת – – –

אראל מרגלית: – – ואתם עושים את זה על סמך אמירה חסרת שחר, שלא קשורה לצמיחה.

ניסן סלומינסקי: אראל, אני חושב שאתה – – –

אראל מרגלית: ואני מתפלא עליך.

אראל מרגלית: אתה חולה היום בגלל רשות השידור?

אראל מרגלית: אתה תהיה הרבה יותר חולה בגלל מה שאתם עושים, עם מה שאתם מקצצים בבריאות.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: זו כבר רשות הדיבור שלו בהסתייגויות, נכון?

יחיאל חיליק בר: אתה נותן לו.

ניסן סלומינסקי: טוב, אתה הרי יודע שהממשלה הזאת, בתקציב הקודם לחינוך בלבד הוסיפה כ-8.5 מיליארד.

ניסן סלומינסקי: אז בוא נהיה קצת – איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: צנועים וענווים, ולא נדבר גבוהה-גבוהה.

אראל מרגלית: מה גבוהה-גבוהה?

ניסן סלומינסקי: ובעצם – הממשלה הזאת שאתה תוקף אותה עשתה.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים על כסף, לא גבוהה-גבוהה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן – –

יחיאל חיליק בר: בוא ניתן לו לסיים.

ניסן סלומינסקי: – – מה שאני רק אומר – – –

איציק שמולי: ניסן.

ניסן סלומינסקי: תנו לי רק עוד הבהרה אחת.

איציק שמולי: אני מבקש בקשה אחת, במיוחד אליך כיושב-ראש ועדת הכספים.

איציק שמולי: כשעושים את זה אחרים זה בסדר, אבל כשאתם באים למליאה ואתם מדברים על גידול בתקציב – אנחנו לא כאלה חכמים כמו הקואליציה, אבל דברו אתנו על מה שמעבר לטייס האוטומטי.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אז מה שאני – – –

נחמן שי: מי זו הקואליציה?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה עוד לומר, שמדובר – – –

אראל מרגלית: גם תדברו אתנו כשיש שר.

אראל מרגלית: אין שר ליד שולחן הממשלה.

יחיאל חיליק בר: נא לתת לו לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

מיכל בירן: אין שר.

אראל מרגלית: איפה השר ליד שולחן הממשלה?

ניסן סלומינסקי: אני כבר רציתי לסיים, רבותי.

נחמן שי: אתה יכול לדבר, ניסן.

נחמן שי: אין שר.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מהקואליציה להביא לפה שר, כי אנחנו נפסיק את הדיון אם לא ייכנס שר.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני נותן לזה דקה.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להמשיך לדבר.

ניסן סלומינסקי: טוב.

קריאה: – – –

נחמן שי: לא, יש בחוק המשילות מעט שרים.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה רק להדגיש הוא שלפעמים אנשים קצת טועים וחושבים שבגידול בהוצאה הכוונה שאת האחוז הזה מוסיפים כאילו לכל משרד ומשרד, וזה לא כך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על סך הכול של התקציב, שמגדילים אותו או ב-4% או ב-2.66%.

ניסן סלומינסקי: אחר כך יתחיל דיון איך התקציב הזה, שגדל או באחוז הזה או באחוז הזה – ולפי ההצעה ב-2.66% – איך הוא יתחלק על המשרדים.

ניסן סלומינסקי: כדי להעלות את הנושא הזה היו לי כמה שיחות עם האוצר, ואכן אמרתי להם שאני לא מוכן שהקיצוץ – לא הקיצוץ, הגידול הקטן יותר יהיה על חשבון משרדי הרווחה, כלומר משרד הרווחה ומשרד הבריאות, ולפחות – – –

עיסאווי פריג': – – –

ניסן סלומינסקי: דקה.

עיסאווי פריג': שלא יתחייבו.

עיסאווי פריג': לא רצו להתחייב.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי שהתחייבו?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש לנו הבנה, וזה יהיה תלוי בנו.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה תלוי בנו, הרי אנחנו נצטרך לאשר את זה, ואנחנו נבדוק שאכן במשרדים האלו אפשרו גידול בהוצאה לא כ-2.66% אלא קרוב יותר ל-4%.

ניסן סלומינסקי: ומשרד אחר או משרדים אחרים – בהם אני חושב שגם אתם מסכימים שאפשר לתת להם פחות מ-4% גידול.

עיסאווי פריג': – – – וזה ייפול.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אני פונה, אני מבקש מחברי, גם בקואליציה ואפילו באופוזיציה, אחרי שייאמרו דברי ההסתייגות, להצטרף לנושא הזה, כדי שאפשר יהיה להתחיל להכין בזמן את תקציב 2015 וכדי שנוכל לקבל את התקציב בזמן כדי שנוכל לבדוק אותו.

מיקי רוזנטל: – – – תקציב רע, העיקר שיהיה תקציב.

ניסן סלומינסקי: לא, א.

ניסן סלומינסקי: זה יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, מערכת חוקים, מערכת משפטית, גם אם היא גרועה, היא יותר טובה מחוסר מערכת.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

יחיאל חיליק בר: יש גם שרה באולם, השרה לבני, אז זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: נעבור לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מיכל בירן, סיעת העבודה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת סתיו שפיר, חבר הכנסת אראל מרגלית וחבר הכנסת איתן כבל.

מיכל בירן: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת כספים, אתה יודע שאני מעריכה אותך מאוד, אבל דיברת שטויות.

מיכל בירן: אסביר למה.

נחמן שי: היא לא התכוונה.

נחמן שי: זה ביטוי לא פרלמנטרי.

יחיאל חיליק בר: זה סותר, שני הדברים.

מיכל בירן: החלק הכי מופרך בכל הטיעונים שלך הוא טענתך שיש סיבה הגיונית לשינוי של כלל ההוצאה, וזה הכשל הלוגי הבסיסי, ותכף אסביר את זה.

מיכל בירן: בואו נדבר דבר ראשון על כל הכלכלנים שמתנגדים לכלל הזה.

מיכל בירן: ושוב, אני – מי אני?

מיכל בירן: מה זה?

מיכל בירן: אבל מה דעתכם על פרופסור אביה ספיבק, פרופסור לאה אחדות, פרופסור מישל סטרבצ'ינסקי, ד"ר נילי מארק, פרופסור אריה ארנון, ד"ר רובי נתנזון, ד"ר שרבל שוקייר, פרופסור נסים כהן, פרופסור ירון זליכה, פרופסור יוסי זעירא, פרופסור אבי בן-בסט, פרופסור מומי דהן, פרופסור ערן ישיב – מה דעתכם על כל האנשים האלה, שמבינים דבר או שניים בכלכלה, ומתנגדים כולם לשינוי בכלל ההוצאה?

מיכל בירן: עכשיו אני רוצה להתייחס לכמה מיתוסים מופרכים שנאמרים בהקשר של שינוי כלל ההוצאה.

מיכל בירן: דבר ראשון – גם התייחסת לזה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – שאם לא נשנה את כלל ההוצאה נצטרך להעלות מסים.

מיכל בירן: יש פה עניין פשוט של הבנת הנקרא מבית-ספר יסודי.

מיכל בירן: זה רק כלל שאומר מה המקסימום שאפשר להוציא.

מיכל בירן: הממשלה ריבונית להחליט – באישור הכנסת כמובן – כמה היא תוציא בתקציב.

מיכל בירן: למה להוסיף מעצור במקום שהוא לא נדרש בו?

מיכל בירן: עדיין האחריות והשיקול: האם אנחנו רוצים להעלות מסים, האם אנחנו לא רוצים להעלות מסים, אל מול הקיצוצים – תחליט הממשלה, תחליט הכנסת.

מיכל בירן: לשים את המעצור הזה מלכתחילה זה בלתי רציונלי.

מיכל בירן: דבר שני – מיתוס מופרך שני שהתייחסת אליו הוא שצריך לשנות את זה מכיוון שאנחנו משערים שקצב הצמיחה בשנים הבאות יהיה אטי יותר.

מיכל בירן: דבר ראשון, האם יש לך כדור בדולח?

מיכל בירן: אני לא ראיתי פה כזה באולם.

מיכל בירן: אני גם אומרת: בסדר, יש איזו חרדה.

מיכל בירן: דבר ראשון, לא סתם עשו מקדם של ממוצע צמיחה של עשר שנים, לא איזו שנה כזאת חריגה.

מיכל בירן: אבל תגיד: אלה היו עשר השנים הטובות, לפנינו עשר השנים הרעות – בסדר.

מיכל בירן: תעשו אפילו ממוצע של צפי הצמיחה יחד עם ממוצע הצמיחה שהיה.

מיכל בירן: אבל בסופו של דבר ההיגיון אומר שקצב הצמיחה של תקציב מדינה צריך להיות הקצב של הגידול הדמוגרפי כפול קצב הצמיחה הממוצע של המשק.

מיכל בירן: ואתם רוצים עוד להיות אחראיים?

מיכל בירן: הכנסתם מקדם ריסון רגרסיבי שמטרתו לקחת את החוב להיות יותר דומה לשיעור החוב–תוצר הרצוי.

מיכל בירן: בסדר, אבל להוציא את כל הצמיחה?

מיכל בירן: נגיד שאתם צודקים.

מיכל בירן: שר האוצר יאיר לפיד כל הזמן אומר: יהיה כאן טוב יותר.

מיכל בירן: מה, הוא טועה?

מיכל בירן: ואם יהיה כאן טוב יותר, לפי הכלל הזה לא תוכלו להכניס שקל אחד למדינת הרווחה, לרווחה, לבריאות, לחינוך.

מיכל בירן: כלומר יכול להיות שתהיה פה צמיחה מטורפת, המשק יצמח, אנשים יתעשרו פה, אבל לאזרחי מדינת ישראל בגלל הכלל הזה לא תוכלו לתת אפילו שקל אחד.

מיכל בירן: עוד דבר מעניין, לגבי השרירותיות.

מיכל בירן: כשדיברתי כאן בפעם הקודמת דיברתי על זה שמקדם הריסון שהכנסתם, במקום הנוסחה הקודמת, שהיה בה מקדם ריסון של יחס חוב–תוצר של 60% – רצוי, כפי שממליץ ה-OECD – בנוסחה החדשה יש 50%.

מיכל בירן: עמד מולי סגן שר האוצר, שגם אותו אני מכבדת, חבר הכנסת מיקי לוי, ואמר לי: 50%?

מיכל בירן: איפה את חיה?

מיכל בירן: את לא מבינה בכלל כלכלה.

מיכל בירן: זה יחס חוב–תוצר מופרך.

מיכל בירן: ואמרתי לו: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה גם טועה וגם צודק: אתה צודק בזה שזה מופרך; אתה טועה בזה שלא ראית שזה מה שמופיע בנוסחה שלך.

מיכל בירן: מיקי היה ממש רציני, הוא הוטרד ממה שאמרתי.

מיכל בירן: הוא הלך לברר עם כלכלני האוצר וחזר אלי עם תשובה שאמרה – ופה אני מפנה אליך, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – אמרה שקר כלשהו.

מיכל בירן: הוא הסביר לי: כן, 50% זה לא באמת הגיוני.

מיכל בירן: פשוט, אם שמים את זה ומחלקים את זה, יוצא בדיוק היחס שבו אנחנו רוצים להקטין את תקציב המדינה.

מיכל בירן: כשיש נוסחה, יש בה חלקים הגיוניים, לא חלקים שרירותיים שאנשים ממציאים כדי שהתקציב, כדי שהמציאות תתאים למה שהם רוצים.

מיכל בירן: ועוד טיעון חשוב: אומרים שהשינוי הזה יתרום ליציבות במשק.

מיכל בירן: כשעושים חמישה שינויים בעשר שנים זה לא תורם ליציבות במשק.

מיכל בירן: אני לא מאמינה שאתם תעמדו בכלל הזה; אתם לא מאמינים שתעמדו בכלל הזה.

מיכל בירן: יקרה בדיוק מה שקרה בתקציב הקודם; תגידו: אוי, אוי, טעינו קצת בחישובים.

מיכל בירן: נעשה פה קופסה חוץ-תקציבית.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מיכל בירן: זה בדיוק מה שקרה בתקציב הקודם – יש מלחמה, יש בעיה.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

מיכל בירן: בקיצור ולסיום, אין כמעט מדינה בעולם שיש בה כללים כאלה.

מיכל בירן: מהמעט שיש, הכללים שלהן לא כל כך משוגעים ורגרסיביים כמו הכלל שלנו.

מיכל בירן: ולסיום, יש לכם גם כלל הגירעון.

מיכל בירן: גירעון לפחות אומר: הפער בין הכנסות להוצאות.

מיכל בירן: אם ההכנסות שלך לא גדלות, ברור שאתה לא יכול להוציא; אתה צריך להיות אחראי.

מיכל בירן: אבל כלל ההוצאה לא קשור לזה בכלל; הוא לא מדבר על הכנסות, הוא מדבר רק על הוצאות.

מיכל בירן: הוא לא הגיוני.

מיכל בירן: וכל חברי הכנסת שלא נוכחים כאן, וזה משעמם אותם – כשהקיצוצים האלה שבין 4 ל-10 מיליארד ש"ח רק בשנה הבאה – וזה יהיה קיצוץ ריבית דריבית שיתגלגל משנה לשנה – כשיתחילו לקרוא לזה קיצוץ בסבסוד למעונות-יום, קיצוץ בקצבאות ילדים, קיצוץ במערכת החינוך, קיצוץ במערכת הבריאות, אז תגידו: אוי, זה הכול התחבא מאחורי הנוסחה המשעממת הזאת?

מיכל בירן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני גם מברך אותך, חברת הכנסת שפיר.

יחיאל חיליק בר: שמעתי ששר האוצר אימץ את החוק שלך להגנה על השכירות.

יחיאל חיליק בר: אני מברך אותך על כך.

סתיו שפיר: זה שלנו, חבר הכנסת חיליק בר.

סתיו שפיר: שר האוצר, מסתבר, אכן אימץ את החוק שלנו להגנה על שוכרי הדירות, אבל סגנו של שר האוצר, כפי שנודע לנו היום בבוקר, לא מכיר את החוק.

מיקי רוזנטל: הוא הכחיש את זה הבוקר.

סתיו שפיר: לנוכח התפטרויותיהם הרבות כל כך – נורא קשה לספור – של אנשי האוצר, נראה שבאמת משרד האוצר לא יודע איפה הידיים ואיפה הרגליים, ובטח ובטח לא יודע איפה הראש.

סתיו שפיר: הדבר הזה – אני אומרת לך, חיליק, כאזרחית ולא רק כחברת הכנסת – הדבר הזה אותי מאוד מאוד מפחיד, ואני באמת רוצה לתת פה כמה דוגמאות.

סתיו שפיר: הסיפור שאנחנו דנים בו עכשיו, אנחנו מדברים על נוסחה שהשתנתה בעשור האחרון – שוב, מי כבר יכול לספור כמה פעמים; נוסחה שאין בינה לבין מתמטיקה או חשבון בכלל שום קשר, ובינה לבין המציאות גם אין הרבה קשר.

סתיו שפיר: בואו נחזור עוד קצת אחורה ונחשוב על מה דנו פה רק לפני כמה חודשים.

סתיו שפיר: לפני פחות משנה סיפרו לנו שיש גירעון נוראי, מטורף, גירעון שהולך להביא לחורבן גדול של מדינת ישראל, חלילה, אם לא נטפל בו.

סתיו שפיר: ואז, בספטמבר נאלצנו בוועדת הכספים, נתבקשנו להעביר העברות תקציביות של עודפים.

סתיו שפיר: התגלו עודפים בתקציב, העברות תקציביות של עודפים בסך 17 מיליארד שקלים, עודפים שאפשר להעביר ולגלגל משנה לשנה.

סתיו שפיר: היום בוועדת הכספים נאלצנו להצביע על עוד חוברת כזאת, לכל המעוניין להסתכל, ובה יותר מ-11 מיליארד שקלים, גם הם בעודפים.

סתיו שפיר: חלק מהעודפים התגלו דווקא בתוך משרד האוצר.

סתיו שפיר: 370 מיליון שקלים משרד האוצר ביקש להעביר בתוך עצמו בגלל התחייבויות קודמות.

סתיו שפיר: אני יודעת שזה נשמע נורא משעמם, חברי חברי או חברות הכנסת, אבל אני מייד שאלתי מה הן אותן התחייבויות קודמות שהאוצר נדרש להעביר והתחייב בגינן, ועל כן צריך להעביר עכשיו, מה שגרם לו לשמור בתוך הקופה שלו, כקופת סתר כזאת, קופה סודית קטנה, 370 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: לא יושבים פה נציגים או שר הרווחה, הממונה על הוועדה למלחמה בעוני.

סתיו שפיר: אני בטוחה שהוועדה למלחמה בעוני הייתה יכולה להיעזר ב-370 מיליון השקלים האלה.

סתיו שפיר: בטח גם משרד השיכון יכול היה להיעזר בזה לסיוע לזכאים בשכר דירה, ועוד ועוד.

סתיו שפיר: אבל משרד האוצר יושב מולנו בוועדת הכספים – יש פה כמה עדים מהוועדה שיכולים לחזק את עמדתי – ואומר שהוא לא ממש יודע איפה הכסף הזה, ומנסה להסביר לנו מה היו ההתחייבויות הקודמות, ומצליח להסביר רק לגבי 10 מיליון.

סתיו שפיר: נשארו לנו 360 מיליון שקלים שאי-אפשר להסביר איפה הם נמצאים, לאיפה הם הולכים; על מה התחייבנו?

סתיו שפיר: איפה זה צריך להיות?

סתיו שפיר: זה רק חלק קטן, קטנצ'יק, מאותם עודפים שהתגלו בקופה.

סתיו שפיר: עודפים אדירים שיושבים שם בצד בזמן שהאוצר סיפר לנו שצריך לקצץ, שאין מה לעשות, אין ברירה – השירותים החברתיים הולכים לסבול, ומה לעשות, עכשיו כשתצטרכו לחכות יותר זמן בתור לרופא, ועכשיו, כשתצטרכו לחכות הרבה הרבה יותר זמן עד שתוכלו להרשות לעצמכם דירה – כנראה שנים, עשרות שנים, אם אי-פעם – כל הדברים האלה הם הכרחיים, כי אם אנחנו לא נטפל עכשיו בגירעון אנחנו נתפרק.

סתיו שפיר: אבל מה?

סתיו שפיר: במקום לטפל בגירעון הזה, שכבר לא ברור לי אם הוא קיים או לא קיים, משרד האוצר לוקח את הכספים, מחביא אותם בצד, לא מאפשר למשרדים בכלל לגעת בהם או להשתמש בהם, ומייצר פה איזו קופה דמיונית שכל מטרתה קיצוצים וגלגול של כספים ממקום למקום.

סתיו שפיר: עכשיו, חבר הכנסת סלומינסקי, יושב-ראש הוועדה, באמת, את ההעברה הספציפית הזו הצלחנו לעצור בזכות – – –

ניסן סלומינסקי: ממש לא נכון מה שאת אומרת – – –

סתיו שפיר: – – – בזכות זה שהרוויזיה שלנו עברה ממש בטעות, לרוע – – –

ראובן ריבלין: יש הבדל – – – תקציבי.

סתיו שפיר: תראו, חברי, אני יודעת שיש בינינו חילוקי דעות.

סתיו שפיר: אני יודעת גם שהשיטה הזו היא שיטה ישנה, או אפשר אפילו לומר שיש לה היסטוריה – אם לנסח את זה במילים נעימות יותר – היסטוריה ארוכה שבה יושבים ועוברים חברי כנסת בוועדה ורואים את הדבר הזה כדבר מובן מאליו, שכך ימשיך להיות.

סתיו שפיר: אבל, חברי, אזרחי ישראל לא מוכנים יותר שכספי המסים שלהם יעברו ככה ממקום למקום ללא ידיעתם.

סתיו שפיר: מה שקרה היום בוועדת חוקה, שם הופלה הצעת חוק שניסתה לקדם שרת המשפטים ציפי לבני, לחשיפת התקציב של החטיבה להתיישבות – אגב, בשבוע הבא בוועדת הכספים החטיבה להתיישבות הולכת לבקש מאתנו להצביע על העברה של 177 מיליון שקלים לטובתה.

סתיו שפיר: החטיבה להתיישבות, שמתביישת להראות לציבור מה קורה בתוך התקציב שלה, שהממשלה מאפשרת לה להסתיר את התקציבים שלה, באה אל הציבור הישראלי ומבקשת ממנו 177 מיליון שקלים?

סתיו שפיר: איזה מין חוצפה זאת?

סתיו שפיר: אתם רוצים את כספי הציבור הישראלי בכספי מסים, שהציבור עובד למענם כל כך הרבה זמן.

סתיו שפיר: מקדיש את חייו, משלם כל כך הרבה כסף במסים.

סתיו שפיר: אתם רוצים את הכסף הזה?

סתיו שפיר: בבקשה, תתכבדו ותספרו לציבור הישראלי מה אתם עושים עם הכסף הזה.

סתיו שפיר: אם אתם לא מסוגלים לספר, אם אתם לא יודעים, אם אתם מנסים להסתיר – אל תבקשו.

סתיו שפיר: זה לא עובד ככה.

סתיו שפיר: השיטה הזאת לא יכולה להימשך.

סתיו שפיר: אין לה סיכוי, כי בסופו של דבר הציבור היום הוא לא אותו ציבור שהיה פה לפני כמה שנים.

סתיו שפיר: הציבור של היום לא מוכן לראות את הנזילות הזו, שנעשית בכספים שהוא עובד לטובתם כל כך הרבה זמן.

סתיו שפיר: השיטה הזו לא הולכת להימשך.

סתיו שפיר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת שפיר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אראל מרגלית הוא הדובר הבא.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת איציק שמולי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, וחבר הכנסת מיקי רוזנטל יחתום את הדיון מטעם סיעת העבודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

אראל מרגלית: יש מים בבקשה?

יחיאל חיליק בר: יש פה שירותי מתן מים לחברי הכנסת?

יחיאל חיליק בר: אפשר מים לחבר הכנסת מרגלית?

אראל מרגלית: אני מפחד להקדים קנה לוושט.

יחיאל חיליק בר: אתה לא תשפוך אותם על עצמך, נכון?

יחיאל חיליק בר: זה לא משהו פרובוקטיבי.

אראל מרגלית: רבותי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בתחילתו של דיון דווקא ברגע די דרמטי מבחינת משרד האוצר והמדיניות הכלכלית של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אתם בטח ראיתם שהכלכלן הראשי של משרד האוצר התפטר מתפקידו לפני שעתיים בערך בגלל מחלוקת קשה של הדרג המקצועי עם השר ומפני שהוא הרגיש, ככלכלן ראשי במשרד האוצר, שאמור לגבות את המדיניות הכלכלית של האוצר, שהאוצר מלא בצעדים פופוליסטיים שהוא אמר שהם הצעדים המסוכנים ביותר.

אראל מרגלית: ולמה?

אראל מרגלית: כי צעדים פופוליסטיים יש להם התכונה שהם נראים ברגע הראשון כצעדים מיטיבים, אבל בעצם הם צעדים שמרעים מאוד את מצבו של העם.

אריה מכלוף דרעי: מה מבין הכלכלן הזה בכלכלה?

אריה מכלוף דרעי: יותר משר האוצר?

אריה מכלוף דרעי: באמת.

אראל מרגלית: הוא התפטר.

אראל מרגלית: תראה, שר האוצר מומחה בכלכלה.

אראל מרגלית: לדעתי, הוא עשה – מה זה היה?

אראל מרגלית: דוקטורט?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: הוא מומחה.

אראל מרגלית: ובפעם הראשונה הלכו לראש הממשלה על מדיניות של דיור; הלך שר האוצר, הרשה לעצמו, בלי אף מקצוען מהמשרד.

אראל מרגלית: עכשיו, אני מכבד את שר האוצר יאיר לפיד כאדם, כאיש שבאמת עשה קריירה מפוארת, אבל אני שואל את עצמי – אדוני, קצת צניעות.

אראל מרגלית: קצת צניעות.

אראל מרגלית: אתה לא בא מהתחום הכלכלי, התחום הכלכלי הוא לא התחום שלך, אתה לא ניהלת מערכות כלכליות, אתה לא עסקת בתחזיות או בביצוע של דברים שהייתה בהם אחריות כלכלית.

אראל מרגלית: הקפיצה שלך לעמדה של השר הממונה על תקציב המדינה ועל האיתנות הפיננסית שלה היא תעוזה שקשה להסביר.

אראל מרגלית: בעיצומה של הסערה ובעיצומו של הכישלון בפתרון בעיית הדיור אתה ניגש ומקבל החלטה ללא גיבוי של אף אחד מהאנשים המקצועיים במשרד שלך?

אראל מרגלית: באמת, קצת צניעות.

אראל מרגלית: ועכשיו אני רוצה לבוא למקום שבו אני חושב שהיית צריך להתווכח עם הפקידים.

אראל מרגלית: פקידי האוצר הם כמו מנהלי החשבונות של החברה.

אראל מרגלית: מנהל חשבונות תמיד רוצה שלא תוציא יותר מדי, שלא תוציא יותר משאתה מכניס.

אראל מרגלית: זו האחריות שלו.

אראל מרגלית: זה לגיטימי.

אראל מרגלית: אבל מה עשו פה בכלל ההוצאה החדש?

אראל מרגלית: תראו, אנחנו מדברים פה על דברים טכניים, אבל אני נרעש כי אנחנו מדברים פה על היכולת לשרת את האזרח באשר הוא – מעמד הביניים ובטח אלה שנזקקים.

אראל מרגלית: לקחו 7 מיליארד שקל מהתקציב של 2015 במשיכת קולמוס של כלל ההוצאה החדש.

אראל מרגלית: ניסן סלומינסקי, חברי, אני מעריך אותך – 7 מיליארד שקל בריבית דריבית בעשר שנים.

אראל מרגלית: וכל זה למה?

אראל מרגלית: כי המטרה העליונה של האוצר היא לעמוד ביחס גירעון של 60% בשנת 2020, שזה לגיטימי, אבל לצורך זה תראו מה אתם מקריבים.

אראל מרגלית: ואמרו לנו את זה קרן המטבע הבין-לאומית: אתם מקריבים את השירותים החברתיים לאזרחים שלא משתתפים בצמיחה במדינת ישראל – הם אמרו לנו את זה בתוך ועדת הכספים – אנחנו חושבים שזה מוטעה ברמה הכלכלית.

אראל מרגלית: עזבו רגע את הערכיות החברתית.

אראל מרגלית: עזבו 50,000 משפחות מתחת לקו העוני רק השנה.

אראל מרגלית: ברמה הכלכלית.

אראל מרגלית: ואני אומר – למה?

אראל מרגלית: אתם מדברים על תעסוקה למגזר החרדי?

אראל מרגלית: אני אומר לכם משהו: על כל משרה שנפתחת יש עשרה קופצים.

אראל מרגלית: אבל מה?

אראל מרגלית: חברות – ואנחנו ראינו.

אראל מרגלית: אני הייתי מעורב בהכנסתן של 5,000 נשים חרדיות למעגל התעסוקה המתקדמת בישראל בשבע השנים האחרונות.

אראל מרגלית: אבל כל חברה – "מטריקס גלובל" בראש-העין, בקריית-ספר, בירושלים – בכל מקום היינו צריכים לתת סטיפנדיה להכשרה.

אראל מרגלית: זה מה שהחברה ביקשה.

אראל מרגלית: תיתן את הסטיפנדיה – אנחנו נקלוט.

אראל מרגלית: אותן נשים שנכנסו לפני חמש שנים – היום במקום 3,500 שקל, חלק מהן מרוויחות 15,000, 20,000.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי הן כבר לא עושות את העבודה הבסיסית.

אראל מרגלית: הן כבר מפתחות את המוצר הבא.

אראל מרגלית: וכל מה שהיינו שולחים להודו, היום אנחנו עושים פה בארץ, ואנחנו היום עומדים בפני הזדמנות ענקית.

יחיאל חיליק בר: נא לסכם.

אראל מרגלית: אבל איך נוכל לתת הזדמנות למגזר כמו המגזר החרדי?

אראל מרגלית: או מחר, אם נרצה – את העובדה ש-36.

אראל מרגלית: 6% מילדי ישראל מתחת לקו העוני ונרצה לטפל בזה באופן נקודתי עם ועדת אלאלוף או ועדה אחרת?

אראל מרגלית: רק מכספים שהם לא מקובעים בתוך משכורות במשרדים שונים.

אראל מרגלית: ואתם, אני מתפלא עליכם.

אראל מרגלית: לקחתם – וכמו שאמרה חברתי חברת הכנסת מיכל בירן: אף אחד לא אומר לכם שאתם חייבים להוציא את הכול, אבל הגבלתם את עצמכם בצורה כזאת, ששום יוזמה לאומית, שום הטבה לאומית – לא לסייבר, לא לחקלאות, לא למגזר החרדי, לא למגזר הערבי, לא לפערים בחינוך – אין יכולת לעשות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אראל מרגלית: מי שחושב שהוא יודע שהצמיחה בישראל תהיה כל כך נמוכה, שהוא מקדים תרופה למכה, אז אני אומר לכם: מי שחוזה רעות יקבל רעות.

אראל מרגלית: מי שחולם רעות יקבל רעות.

אראל מרגלית: ואתם מנבאים רעות לאלה שאין להם, או אלה שרוצים הזדמנות במדינת ישראל, בכלל ההוצאה הרע החדש הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת מרגלית.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי, חברותי, חברי הכנסת, אני חושב, בלי להתייחס עכשיו ולהעלות את הוויכוח על עניין המע"מ, ההצעה שעלתה אתמול, אבל אם להשוות את ההתנהלות, אני חושב שכן יש קו מקשר בין שני הדברים.

איציק שמולי: העובדה שהיום קם סגן שר האוצר בבוקר והופתע, בריאיון ב"גלי צה"ל" – הוא פשוט לא ידע על ההצעה שאתמול הוציא משרד האוצר על אודות פיקוח על מחירי השכירות, והוא הכחיש בתוקף את קיומה של כוונה כזאת; זה מלמד על חוסר מקצועיות וחוסר אמינות של משרד האוצר.

איציק שמולי: אני חושב שגם בצעד הזה, שאי-אפשר לנתק אותו מההקשר הכללי, אין מה לעשות, כי רק לפני שנה, קצת פחות משנה, היינו פה, דיברנו על התקציב, הפחידו את כולנו שאנחנו עומדים בפני קטסטרופה כלכלית, בור של 40 מיליארד, אתה זוכר?

יצחק כהן: 52 מיליארד.

יצחק כהן: בור.

איציק שמולי: 50, 46 מיליארד, יעד גירעון של 4.65%, ובסופו של דבר, אחרי כמה חודשים, הפלא ופלא, גילינו שיש כסף, אבל גילינו את זה אחרי שעבר התקציב האכזרי והקשה הזה.

איציק שמולי: עכשיו, לפני שאני מגיע לטיעונים, שאת חלקם גם העלו חברי, אני בכלל רוצה להטיל ספק בעניין הזה, שמדינה מרגישה צורך להחיל על עצמה – אנחנו מדברים פה כל השבוע שעבר על משילות, לא?

איציק שמולי: אז מה השיגעון הזה, שאנחנו רוצים להחיל על עצמנו נוסחה מתמטית, מלאכותית, שתקבע לעצמנו כמה אנחנו יכולים לגדול בכל שנה ושנה בתקציב.

איציק שמולי: מה, אנחנו לא סומכים על הממשלה הבאה, על הכנסת הבאה?

איציק שמולי: כמה ממשלות בעולם המערבי עושות את זה?

איציק שמולי: יש ממשלות שבהחלט מסתכלות על הגידול בתוצר, וודאי שמעזות להגדיל את תקציביהן ביחס לנתון הזה, אבל אין הרבה מדינות בעולם המערבי שקובעות מראש, שנים מראש, את התקציב שלהן, או את מגבלת הגידול בתקציב שלהן, לפי נוסחה מתמטית פשטנית.

איציק שמולי: ואם אחת מהמטרות, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, זה ליצור יותר אמינות לכלכלה, ויותר ודאות, הרי משנת 2005 הכללים האלה השתנו זו הפעם הרביעית, אני חושב, ובוודאי הדבר הזה לא משרת את העניין הזה.

איציק שמולי: אבל הדבר החשוב שצריך להבין כאן, שבסופו של דבר, ככל שההוצאה האזרחית נשחקת, האי-שוויון גדל, כי אנחנו אומנם מדברים פה על משהו – הצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית, נשמע לאזרחי ישראל מאוד משעמם, מאוד משעמם, אבל בסופו של דבר יגיע הרגע שבו כל הבלוף הזה יתגלה, שבו תיאטרון האבסורד הזה, ששבוע אחר שבוע עולים לדוכן הזה שרי הממשלה וסגני שרים, סגן שר האוצר, וחברי כנסת, ומבשרים לנו על גידול בתקציב החינוך, וגידול בתקציב הרווחה, וגידול בתקציב התחבורה הציבורית, והבריאות, רק שהם לא מתייחסים לדבר הפעוט הזה, שנקרא טייס אוטומטי.

איציק שמולי: למה נגעתי בהתחלה בעניין של ההתנהלות?

איציק שמולי: כי אני רוצה להגיד לכם מה אמר שר האוצר רק לפני כמה חודשים בעניין הזה, ואולי זה הבסיס לכול, אולי העובדה שאנחנו מנסים להתוות פה מדיניות על בסיס עובדתי שהוא רעוע, זה המקור לכל הצרות שלנו.

איציק שמולי: כה אמר שר האוצר, ואני מצטט: המגזר הממשלתי בארץ מתנפח ומתרחב בשיעורים מדהימים ובאופן הכי מואץ בעולם המערבי.

איציק שמולי: ואני רוצה לתת לכם את הנתונים המדויקים: משקל ההוצאה האזרחית במדינת ישראל הוא 31% תוצר לעומת כ-45% תוצר בממוצע במדינות ה-OECD.

איציק שמולי: ההוצאות למטרות חברתיות במדינת ישראל – גם מדד כזה יש ב-OECD – בישראל הוא 15% שמושקעים, לעומת 22% בממוצע במדינות ה-OECD.

איציק שמולי: עכשיו, מובן שמול זה עומד הרצון להפחית את היחס חוב–תוצר, אז איפה מדינת ישראל מצטיינת מכל מדינות ה-OECD?

איציק שמולי: כמובן ביכולת שלה להפחית את יחס החוב–תוצר שלה.

איציק שמולי: בשעה שאנחנו מצליחים להפחית בשנים האחרונות באופן הכי חד, הכי חד, בשנים האחרונות, את החוב שלנו, וזה דבר טוב, אנחנו, בניגוד למה שעשו חלק במחאה החברתית ואוהבים לעשות גם חלק – לנסות לצייר את מפלגת העבודה כאילו היא רוצה שמחר בבוקר הממשלה תצא ותחלק כסף חינם לאנשים, אז לא, גם אנחנו בעד כלכלה אחראית – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

איציק שמולי: – – אבל הוויכוח הזה, על הקצב שבו אתה מחזיר את החוב, לעומת – כדי לשמור על שפיות ועל נורמליות בכל מה שקשור לשירותים החברתיים, זה המפתח.

איציק שמולי: אנחנו מדברים על איזון, לא על שחור ולבן.

איציק שמולי: ומשפט אחרון, ברשותך, אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמולי, לעומת מדינות ה-OECD האחרות תקציב הביטחון שלנו, מה נעשה, הוא יוצא דופן – – –

מרב מיכאלי: מאה אחוז, מה זה קשור לכלל ההוצאה?

ראובן ריבלין: לגבי העניין של החזר חובות, בהחלט יש היגיון במה שאתה אומר.

מרב מיכאלי: אבל, מר ריבלין, זה לא שייך לכלל ההוצאה, להפך.

איציק שמולי: אתה יודע, צריך להסתכל רק על מה שעשה כאן שר האוצר, שבתחילת הקדנציה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מיכאלי, בוועדת החוץ והביטחון, בתקציב, אנחנו נצטרך, להערכתי, כמה מיליארדים השנה להוסיף לתקציב הביטחון.

ראובן ריבלין: השנה.

ראובן ריבלין: השנה.

איציק שמולי: אני אסיים בזה שאומר – אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני אגיד לך מה מפריע לי במשפט: הרצון הזה לעלות לפה, לדוכן הזה, וכאילו תחת איזו כסות מדעית, מקצועית, מתמטית, יוצרים איזה – איך עמדת פה וניסית להסביר לנו את ההיגיון הכלכלי שמאחורי ההצעה – אין היגיון כלכלי.

איציק שמולי: בסוף יש פה כוונה מאוד פשוטה, שאתה יכול להיות שותף לה ואתה יכול כמובן להתנגד לה.

איציק שמולי: ההיגיון הזה אומר דבר פשוט: אנחנו צריכים, כממשלה, לעצור את הגידול, להקטין את הגידול בהוצאה האזרחית.

איציק שמולי: זה הסיפור.

איציק שמולי: כפי שהבאת את הנוסחה הזאת, מצאו איזה פרמטר יפה של הגידול באוכלוסייה, אז יכולנו להביא גם פרמטר אחר.

איציק שמולי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.

יחיאל חיליק בר: אני הבא בתור, אבל אני לא אוכל לדבר, ולכן – חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי וחברות הכנסת, במהלך הקמפיין לבחירות האחרונות יצא לי להשתתף, כמו בוודאי לרבות ורבים מאתנו, ואתם כולכם מכירים את זה היטב, בפאנלים בכל מיני מקומות בארץ.

מרב מיכאלי: הוזמנו נציגות ונציגים מכל המפלגות, היה קהל, נשאלנו שאלות, וכל אחד ואחת שטח את משנתו, משנתה, ואת האידיאולוגיה, ואת התוכניות, ואת המצעים, ואת ההתחייבויות, וכן הלאה וכן הלאה.

מרב מיכאלי: ובכל פעם הייתי שומעת את נציגי יש עתיד, מפלגתו של שר האוצר; שמעתי אותם מתארים את האופן שבו המדינה, מדינת ישראל, התחילה לבגוד באזרחיות ובאזרחים ולא לקיים את החוזה הבסיסי שיש בין מדינה לבין האזרחיות והאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: שמעתי את אנשי יש עתיד מתארים כל פעם איך המדינה מוציאה פחות על רפואה, פחות על בריאות, פחות על חינוך, פחות על רווחה, ואיך הם הם שהולכים לשנות ולתקן את זה.

מרב מיכאלי: והנה הם מגיעים, הדבר הראשון שהם עשו בתקציב הראשון זה באמת מופע האימים של הבור הגדול, הבור הגדול, הבור הגדול, וכמו שתיארתי כאן היום מוקדם יותר, היה לנו מופע קיצוץ קצבאות ילדות וילדים, פלוס העלאת מע"מ, דבר שבאמת היה מכה אנושה ביותר – שוב, במספרים, 90,000 נשים, גברים, ילדות, ילדים, שלפי הביטוח הלאומי ירדו מתחת לקו העוני בעקבות הקיצוץ הספציפי הזה.

מרב מיכאלי: אבל הדבר המעניין הוא, כמובן, שגם כשהתברר שהבור איננו גדול כל כך, הקיצוץ הזה לא הוחזר.

מרב מיכאלי: מר סלומינסקי, גם כשהתברר שבעצם השד אינו נורא כל כך ויש כסף מסוים, הקיצוץ בקצבאות הילדות והילדים – הפגיעה הקשה בחוזה הכי בסיסי עם האזרחיות והאזרחים הכי נזקקות ונזקקים – לא הוחזר.

מרב מיכאלי: עכשיו אנחנו באותו מהלך, ואין לזה קשר, חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, לתקציב הביטחון.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, כשעמד פה ראש הממשלה היום והכביר מילים על מצבה המוצלח והמהמם של הכלכלה הישראלית – אני אגיד לך מה מדאיג אותי: מדאיג אותי הפער ההולך וגדל בין מצבה המצוין של הכלכלה הישראלית לבין מצבו הלא-טוב ומצבה הלא-טוב של האזרח והאזרחית.

מרב מיכאלי: בחודש האחרון ראינו צלילה מטורפת בהוצאות של הציבור על קניות – על קניות של מזון, על קניות של מוצרי צריכה בסיסיים ביותר; ממש צלילה של 3.5%.

מרב מיכאלי: המשמעות של זה היא הידוק חגורה מרחיק לכת מצד הציבור, שבאמת – – –

ניסן סלומינסקי: חיסכון.

ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן שיחסכו – – –

מרב מיכאלי: או חיסכון – איפה חיסכון?

מרב מיכאלי: בקרנות הפנסיה?

מרב מיכאלי: בקרנות הפנסיה, שבהן יש סוף-סוף ניסיון של רגולטורית להגביל את דמי הניהול, ובאה הרשות הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה ועושה לובי נגד הזרוע האחרת של הממשלה, שמנסה להגביל את דמי הניהול, והולכת לחברות וחברי כנסת ובאה לוועדת הכספים בשביל לתקוף את הרגולטורית, שהיא במעמד של שר, שמנסה לשמור על הכסף של אלה שיחסכו?

מרב מיכאלי: אתה אומר לי לחסוך?

ניסן סלומינסקי: – – –

מרב מיכאלי: מר סלומינסקי, יושב-ראש ועדת הכספים, אנחנו מדברות ומדברים פה בדבר הכי בסיסי: החוזה של המדינה עם האזרחיות והאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: ככל שמר נתניהו, ראש הממשלה, יכול להכביר ולהפליג בשבחים על הכלכלה הישראלית היציבה והפורחת, ככה הוא צריך לראות שבאותה נשימה, מבין כל המדינות המפותחות, אנחנו המדינה עם הפערים הגדולים ביותר בהכנסה; עם הפערים הגדולים ביותר בין עניות ועשירות ועניים ועשירים; כמו שציין חבר הכנסת שמולי בצדק, עם ההוצאה הנמוכה ביותר על המכונה החברתית – כשחברתית, חברות וחברים, היא ביטחונית, חברתית היא קיומית.

מרב מיכאלי: מה שהממשלה באה לעשות עכשיו זה לחתוך בבשר החי של החוזה הזה, של האזרחיות והאזרחים שלה, ללא הצדקה כלכלית.

מרב מיכאלי: באמת כדאי מאוד שלפחות יהיה להם הסבר טוב לזה, כי אחרת זה לא פחות ממשבר אמון עם הציבור.

מרב מיכאלי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, מר – אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני לא רוצה לחזור על דברי חברי.

ניסן סלומינסקי: ניסן.

מיקי רוזנטל: ניסן ידידי, שמע, כדי לא לחזור על דברי חברי, אני אעשה תרגיל אחר, ברשותך, סוג של פנקסאות.

מיקי רוזנטל: שמעתי היום את ראש הממשלה מתאר את הישגי הממשלה, והוא דיבר – אני אוציא את כל העניינים הביטחוניים ואת כל העניינים האחרים ואדבר רק על העניינים הכלכליים שהוא הזכיר: תחרות בשוק המזון, הרפורמה בנמלים והרפורמות בטיסות והרפורמות בסלולר והרפורמות במשילות – אה, לא, על זה אנחנו נשלם, סליחה – ואת גני-הילדים, ואת הטיפול בשיניים וכל הדברים האלה.

מיקי רוזנטל: עשיתי חשבון גס, לא מדויק: כל משפחה בישראל, כתוצאה מהרוח הטובה של הממשלה היעילה הזאת והרפורמות החשובות, תרוויח בערך 1,200 שקל.

מיקי רוזנטל: זה הרבה מאוד כסף.

יצחק כהן: כל זה רפורמות של הממשלה הקודמת.

מיקי רוזנטל: לא חשוב.

מיקי רוזנטל: תן להם את הקרדיט.

מיקי רוזנטל: הם אוהבים, מה אכפת לך?

מיקי רוזנטל: בוא נהיה נדיבים.

מיקי רוזנטל: תשמע את הסיפה.

מיקי רוזנטל: עשיתי חשבון: 1,200 שקל לכל משפחה.

מיקי רוזנטל: נהדר.

מיקי רוזנטל: זה היה בצד אחד.

מיקי רוזנטל: עכשיו תראה מה הם עשו בצד השני: הארנונה עלתה, הדלק עלה, החשמל עלה, הכול עלה, הסיגריות עלו, קיצוץ במע"מ, קצבאות ילדים.

מיקי רוזנטל: חכה, זה מגיע ל-1,800 שקל.

מיקי רוזנטל: אחרי כל הרפורמות שהם מתגאים בהן – שהם לא עשו חלק גדול מהן, שזה גם נכון היסטורית – אז הם עוד לוקחים 600 שקל מכל משפחה; 600 שקל.

מיקי רוזנטל: וזה רק ההתחלה, ניסן, תקשיב טוב, כי מה שאתם הולכים לעשות עכשיו יעלה את העניין הזה מ-1,800 שקל ל-2,100 שקל.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: הרי תראה, מה היה פה?

מיקי רוזנטל: הייתה מחאה, נכון?

מיקי רוזנטל: אז ראש הממשלה קצת רעד, מינה את ועדת טרכטנברג.

מיקי רוזנטל: בא טרכטנברג ואמר: תשמעו, אתם צריכים להגדיל את ההשקעות בחינוך ולהגדיל את ההשקעות בבריאות ולהגדיל את ההשקעות ברווחה.

מיקי רוזנטל: מה הממשלה עושה?

מיקי רוזנטל: בדיוק הפוך: מקצצת את הבריאות, את הרווחה ואת החינוך.

מיקי רוזנטל: בא טרכטנברג ואמר: יותר שירותים ציבוריים.

מיקי רוזנטל: מה הממשלה אומרת עכשיו בדבר הזה, בשמות המוזרים האלה שהציבור לא מבין?

מיקי רוזנטל: פחות שירותים.

מיקי רוזנטל: בא טרכטנברג ואמר: צריך יותר מסים.

מיקי רוזנטל: מה הממשלה עושה?

מיקי רוזנטל: בדיוק הפוך.

מיקי רוזנטל: טרכטנברג אמר לקחת ממי שיש לו, יותר מסים ממי שיש לו, ולצמצם פערים.

מיקי רוזנטל: מה הממשלה עושה?

מיקי רוזנטל: בדיוק הפוך.

מיקי רוזנטל: אתם מפֵרים את ההסכם שהיה לכם עם הציבור.

מיקי רוזנטל: הרי האיש הזה, שנהיה אחר כך שר האוצר, לקח את גלי המחאה והגיע לכאן.

מיקי רוזנטל: כל הממשלה הזאת, אם יש משהו אחד שמחבר אותה זה העניין הזה שאתם אומרים: אנחנו באים לסייע לציבור ולשפר את מצבו ביקום הכלכלי שלו; כי באמת אנשים לא מסוגלים להתפרנס פה בכבוד.

מיקי רוזנטל: עכשיו אתם, במעשה הזה, בהחלטה הזאת, בעצם באים ואומרים: תראו, הילד שלכם למד בכיתה של 29 תלמידים?

מיקי רוזנטל: עכשיו הוא ילמד בכיתה של 31 תלמידים.

מיקי רוזנטל: זאת המשמעות של ההחלטה.

מיקי רוזנטל: חיכיתם ארבע וחצי שעות במיון – – –

ניסן סלומינסקי: – – –

מיקי רוזנטל: אני אסביר לך בדיוק.

מיקי רוזנטל: – – – חיכיתם ארבע וחצי שעות?

מיקי רוזנטל: עכשיו תחכו שש שעות.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי אתם מצמצמים את כלל ההוצאה.

ניסן סלומינסקי: אבל עדיין מעלים את זה – –

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: תקשיב – – –

ניסן סלומינסקי: – – ב-8 מיליארד ש"ח.

מיקי רוזנטל: ניסן, אתה מדבר פה עם אחד שמבין.

מיקי רוזנטל: בוא ונעשה חשבון: מה זה 2.6%?

מיקי רוזנטל: 1.6% זה גידול טבעי של האוכלוסייה, נכון?

מיקי רוזנטל: אז נשאר רק 1%, נכון?

מיקי רוזנטל: עכשיו, תוציאו על הביטחון עוד 2 מיליארד?

מיקי רוזנטל: 3 מיליארד?

מיקי רוזנטל: וכבר עכשיו אנחנו בשחיקה.

מיקי רוזנטל: כבר אנחנו בשחיקה.

מיקי רוזנטל: המשמעות היא – – –

ניסן סלומינסקי: – – – לקצץ בביטחון ולהוסיף לרווחה ולבריאות.

ניסן סלומינסקי: למה לא? זו המטרה.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: הציבור מרגיש יותר מכולכם מה הולך לקרות.

מיקי רוזנטל: אתם בונים על איזו צמיחה שלא תהיה.

מיקי רוזנטל: המיתון בפתח.

מיקי רוזנטל: זה לא רק שמה שהבטחתם, ששר האוצר הבטיח, שבשנה הבאה יהיה יותר טוב – אני כבר אומר לך שבשנה הבאה יהיה הרבה יותר רע, וזה כבר ברור לכולם.

ניסן סלומינסקי: חבריך במפלגה אמרו שהמיתון יהיה הרבה יותר גדול – – –

ראובן ריבלין: אם כך הדבר, אז ודאי שאזהרות האוצר הן נכונות.

מיקי רוזנטל: כולם על הזמן שלי.

מיקי רוזנטל: בסופו של דבר יש דבר אחד שלא משפיע על הצמיחה.

מיקי רוזנטל: או שאתה עושה ממשלה קטנה – – –

ראובן ריבלין: אם הוא צודק, אז האוצר צודק.

מיקי רוזנטל: לא נכון, לא נכון, כי אנחנו מדברים – יש מכשיר אחד, והוא מכשיר הגירעון.

ראובן ריבלין: – – – 7 מיליארד.

מיקי רוזנטל: אבל תראה מה אתה עושה.

מיקי רוזנטל: למה עכשיו הסברתי את זה?

מיקי רוזנטל: כי לא חשוב מה יהיה, אנחנו כובלים את עצמנו באזיקים ולא יכולים לשנות את זה.

יחיאל חיליק בר: משפט לסיכום.

מיקי רוזנטל: למה יש המכשיר של הגירעון?

מיקי רוזנטל: אם ההכנסות ירדו, אפשר יהיה להוריד את ההוצאות.

מיקי רוזנטל: אבל עם המכשיר הזה אתה מוריד כבר – – –

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך בעניין העלאת המסים והורדת המיסוי, אבל אז גם אראל יבוא ויאמר לך שכל העלאת מסים יכולה להבריח צמיחה – – –

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: תרשה לי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ממש בקצרה.

מיקי רוזנטל: איך הממשלה הזאת מתנהגת בעניינים הכלכליים?

מיקי רוזנטל: הרי לפני שעתיים – מה היה פה?

מיקי רוזנטל: מכיוון שהיה ריב בין הבית היהודי ליתר הממשלה, או לשר לפיד – כאילו האחים רבים – על ענייני גיור, אז שר האוצר אמר: אתם יודעים מה?

מיקי רוזנטל: הוא לא הצביע בשביל הגיור?

מיקי רוזנטל: אנחנו נדחה את חוק המזון.

מיקי רוזנטל: אפשר לחשוב שחוק המזון זה של אימא שלו.

מיקי רוזנטל: חוק המזון זה לטובת מדינת ישראל ועם ישראל, והם משחקים בזה כאילו זה שלהם.

מיקי רוזנטל: וזאת בדיוק הבעיה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת רוזנטל.

ניסן סלומינסקי: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ריבלין, רק בקשה אישית מהיושב-ראש:

יחיאל חיליק בר: אם אתה יכול את ההערות – נניח באמצע או בשליש הראשון.

יחיאל חיליק בר: אתה תמיד נותן אותן בחמש השניות האחרונות.

יחיאל חיליק בר: זה תמיד בחמש השניות האחרונות, ואתה מסבך אותי.

ראובן ריבלין: מכובדי היושב-ראש, אני פשוט שמעתי בקשב רב, ואני גם שותף, באופן מפתיע – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: – – גם בוועדות.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אני לא מדבר – אבל אני מתנצל, אני אשים לב – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא, ההערות שלך תמיד במקום.

ראובן ריבלין: – – בפעם הבאה לא להעיר הערה כשאתה יושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, חס וחלילה.

יחיאל חיליק בר: ביקשת דקה לפני.

ראובן ריבלין: רציתי ללבן – ההערה שלי הייתה במקומה, כי יש לנו פה התכתשויות תמיד.

אראל מרגלית: הערות חכמות ומבורכות.

יחיאל חיליק בר: ההערות שלך תמיד מתקבלות ומבורכות בבית הזה, אדוני היושב-ראש לשעבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אין לו התענוג לדבר עליך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן, עלית בלי שנזמין אותך?

נחמן שי: קראת לי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: קראת לי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הניסוחים המעורפלים והעברית הלא-ברורה לא עוברים לציבור, כי הציבור עסוק בענייניו.

נחמן שי: אבל העובדות המרות יתגלו בשלב כזה או אחר והאמת תצא לאור.

נחמן שי: והאמת היא שהמחיר שהציבור הולך לשלם – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש שקט בסיעת העבודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

נחמן שי: – – על ההטבה לכאורה שהממשלה נותנת לו בכך שהיא לא מעלה מסים – כי היא אומרת:

נחמן שי: אני לא רוצה להעלות מסים – הוא מחיר כבד; הרבה יותר כבד מהמסים עצמם.

נחמן שי: כי לפנינו ללא ספק פגיעה קשה בשירותים שהממשלה אמורה לתת לציבור הרחב.

נחמן שי: פגיעה קשה.

נחמן שי: והציבור ירגיש את זה בהדרגה.

ניסן סלומינסקי: למה – – –

נחמן שי: מפני שאתה תיתן – – –

ניסן סלומינסקי: אבל אתה מוציא כסף.

נחמן שי: לאוכלוסייה גדולה יותר אתה תיתן פחות.

ניסן סלומינסקי: אתה מוציא כסף.

ניסן סלומינסקי: אתה הרי לא תקצץ את התקציב.

נחמן שי: אתה חייב להגדיל במקביל גם את השירותים האלה.

נחמן שי: אתה לא תגדיל את זה.

ניסן סלומינסקי: – – – אתה לא מוציא, אז למה – – –

נחמן שי: אתה לא מגדיל.

נחמן שי: מאחר שהביטחון בולע את רוב הגידול בלאו הכי – –

ניסן סלומינסקי: עזוב – – –

נחמן שי: – – אז השירותים האחרים בלאו הכי מקופחים, ובשיטה הזאת הם יהיו מקופחים עוד יותר.

נחמן שי: אנחנו יכולים כבר לראות לפנינו כל מיני מערכות חיים בישראל – נגיד, הסיפור הקשה של "הדסה".

נחמן שי: אז אני יודע ש"הדסה" לא קשורה בכך.

נחמן שי: אני יודע באמת שזה מתחיל ממקום אחר.

נחמן שי: אבל היכולת של המדינה לבוא ולהושיט עזרה ל"הדסה" – שזה מרכז רפואי, מחקרי, לימודי, בקנה-מידה עולמי, בוודאי באזורנו, בוודאי ובוודאי במדינת ישראל – היא קרובה לאפס.

נחמן שי: אז יזרקו לה עוד עצם ועוד עצם, אבל כאן מדובר במאות מיליונים שאין מאיפה להביא אותם, כי המדינה לא מייצרת אותם, כי אין הסכומים האלה בתקציב הבריאות.

נחמן שי: לא יהיה.

נחמן שי: ויחד אתו נמצאות גם קופות-החולים במשבר עמוק, וגם בתי-חולים ממשלתיים, וכן הלאה.

נחמן שי: זאת אומרת, המערכת הזאת במצב קשה.

נחמן שי: היא קורסת; אחד קורס בגלוי, אחרים קורסים בשקט.

נחמן שי: אם לא יהיה כסף ואם הוא לא יצטבר בקופת המדינה כדי לסייע להם – מה שנכון וראוי, כי בריאות היא שירות ציבורי ממדרגה ראשונה – אז לא יוכלו לעזור לאוכלוסייה בתחום הכי חיוני, שהוא בריאות.

נחמן שי: וכך יהיה גם בתחומי חיים אחרים, אם מדובר על חינוך ואם מדובר על מערכות אחרות.

נחמן שי: אני רוצה רק להביא דברים בשם אומרם.

נחמן שי: מה הוא אומר על זה פרופסור אבי בן-בסט?

נחמן שי: קודם כול, השינויים התכופים האלה פוגעים באמינות של המערכת כולה; ב.

נחמן שי: הוא אומר על החוק הזה שאין בו כל היגיון כלכלי; ג.

נחמן שי: הוא אומר שמטרתו הסמויה איננה רצויה בשום פנים ואופן.

נחמן שי: משקל ההוצאה הציבורית בתוצר ירד דרמטית, וכיום הוא נמוך מבמרבית מדינות ה-OECD.

נחמן שי: את זה אומר פרופסור אבי בן-בסט, לא אני.

נחמן שי: אתה רוצה לשמוע מה אומר על זה פרופסור מומי דהן?

נחמן שי: זה צעד לחיזוק החזקים ולהחלשת החלשים.

נחמן שי: כבר היום מוציאה ישראל על חינוך, בריאות ורווחה יחסית לתוצר פחות מאשר מרבית המדינות המפותחות.

נחמן שי: אנחנו נמצאים נמוך מאוד במדרג הזה.

נחמן שי: מה אומר על זה פרופסור ערן ישיב מאוניברסיטת תל-אביב?

נחמן שי: יש משהו פרדוקסלי בהחלטת הממשלה החדשה, הוא אומר.

נחמן שי: מה שנדרש הוא הגדלת הוצאות ומסים במקביל כדי לענות על הצרכים האלה.

נחמן שי: ושוב הפעם הוא מזכיר את קוריאה, שזה מודל יפה מאוד, כדי למקם אותנו ב-OECD.

נחמן שי: וכך גם מומחים אחרים.

נחמן שי: מרכז המחקר והמידע של הכנסת – למה להיתלות באילנות אחרים?

נחמן שי: האילן שלנו, הגבוה, אומר: שינוי כלל ההוצאה בתקציב 2015 ידרוש קיצוץ תקציבי נוסף; השינוי יוביל לקיצוץ תקציבי נוסף ולכך שההוצאה הציבורית הנמוכה ממילא תפחת עוד יותר.

נחמן שי: את זה אומר מרכז המידע, את זה לא אומר נחמן שי ולא אומרים חברי העבודה.

נחמן שי: כל אחד שמבין הבנה חלקית, פשוטה, בכלכלה מבין שאי-אפשר לעשות פה נסי-נסים.

נחמן שי: אני יודע, אדוני היושב-ראש, שאתה נאבקת קשה, ואני יודע גם שאתה קבעת כלל שלא ייפגעו השירותים.

נחמן שי: אני יודע שקבעת את זה, אני מעריך את המלחמה שלך.

נחמן שי: אבל אני אומר לך שאני חושש מאוד שזאת תהיה התוצאה בסופו של דבר.

נחמן שי: לא נוכל להילחם בכך.

נחמן שי: ולבסוף אני רוצה רק לומר עוד מילה אחת על משרד האוצר.

נחמן שי: המשרד הזה, שהוא משרד חשוב, מרכזי, שמכוון את הכלכלה, הולך ומתמוטט.

נחמן שי: היום פרש ממנו הכלכלן הראשי.

נחמן שי: לפני חודשים ספורים פרש ממנו אייל אפשטיין, שהיה הסגן באגף התקציבים וניהל את המקרו בכלכלה.

נחמן שי: פרש.

נחמן שי: פרש.

נחמן שי: אחריו הלך שאול מרידור ואחריו הוזז ממקומו ראובן קוגן.

נחמן שי: תראו, שם כזה או שם אחר – לא משנה.

נחמן שי: התחושה במשרד האוצר היא שהשר עושה כרצונו, מתעלם מהדרג המקצועי – דרג שהוא חוט השדרה של משרד האוצר, ואם תרצו, של כלכלת ישראל.

נחמן שי: ואת החורבן הזה לא יהיה אפשר לשקם.

נחמן שי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג' ממרצ, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עשר דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר ויעקב אשר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי הנשארים – סתיו, ניסן, חבר הכנסת סלומינסקי, חבר הכנסת פייגלין וחברת הכנסת – התבלבלתי.

עיסאווי פריג': חברים, חבר הכנסת סלומינסקי, ניסן, חבל שמשאירים אותך לבד, החבר'ה מיש עתיד.

עיסאווי פריג': אני חושב ששר האוצר צריך להיות נוכח בדיון חשוב כזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ביחד, מה זה חשוב?

עיסאווי פריג': ביחד?

עיסאווי פריג': העניין הוא שההבטחה שאתה תשמור לא לקצץ בשירותי רווחה ובשירותים חברתיים זה דבר חשוב מאוד ומעודד מאוד.

עיסאווי פריג': אבל הפחד שלי, שבמערכת הפוליטית שלנו ובהרכב הכנסת המלאכותי שאנחנו רואים – אני בספק אם אותו הרכב ימשיך ואותו הרכב של ועדת הכספים ימשיך.

עיסאווי פריג': אז ההבטחות – לא ניתן לתת להן תרגום הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': חברים, הכלל שמוצע כאן, אני מודה, מבלבל אותנו ואותי גם.

עיסאווי פריג': בואו נקרא לילד בשמו.

עיסאווי פריג': כלל ההוצאה שמוצע כאן הוא החלטה פוליטית גרידא, עם כל המשתמע מכך.

עיסאווי פריג': החלטה פוליטית.

עיסאווי פריג': אין שום הסבר אחר.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי: בבוקר אנחנו שומעים את שר האוצר רוצה להיטיב עם מעמד הביניים ולבטל את המע"מ, זאת אומרת, להקטין ולצמצם את ההכנסות.

עיסאווי פריג': מצד שני, יש לו בעיית גירעון וצריך לייצר פתרונות.

עיסאווי פריג': איך אני איטיב עם האוכלוסייה שלי?

עיסאווי פריג': כלכלנים ישבו וחשבו והגיעו למסקנה: בואו נייצר חסם חדש, והחסם החדש הזה, נקרא לו "כלל ההוצאה".

עיסאווי פריג': כדי להגיע למצב – אנחנו לא צריכים להטיל מסים.

עיסאווי פריג': נשמור על ציבור בוחרינו, ואז לא ניקלע למצב של הטלת מסים.

עיסאווי פריג': אם כך, בואו נחשוב על כלל אחר.

עיסאווי פריג': והגיעו לתוצאה שהגיעו אליה, ועכשיו הקשיחו אותה.

עיסאווי פריג': היה חלום להגיע לחוב–תוצר של 60%.

עיסאווי פריג': עכשיו, עם האוכל בא התיאבון: אני רוצה שיחס חוב–תוצר יהיה 50%.

עיסאווי פריג': יש לי איום חדש, שהוא מרכיב מנחה וקובע את כללי המשחק החדשים, ושמו הגידול הדמוגרפי, שהיה 1.7% ועכשיו התעדכן ל-1.8%, 1.9%, 2%.

ניסן סלומינסקי: – – –

עיסאווי פריג': לא משנה בגלל מי.

עיסאווי פריג': שיהיה 3%, גם מבורך.

עיסאווי פריג': אז אנחנו מבולבלים – אני באמת מבולבל; פעם אומרים יש כסף, פעם אומרים אין כסף, תחליטו, האם יש כסף או אין כסף?

עיסאווי פריג': תחליטו.

עיסאווי פריג': עכשיו זורקים לנו לחלל את כלל ההוצאה.

עיסאווי פריג': יש פחד, ההוצאה התקציבית אמורה לעלות ב-4%, זה איום – זה איום על כלכלת המדינה, אנחנו לא נצליח לעמוד בזה, בואו נרסן את ההוצאה הזאת.

עיסאווי פריג': אז מצאו את הכלל, להוריד את זה ל-2.7.

עיסאווי פריג': המצב שאנחנו נמצאים בו – ה-OECD קובע את כללי המשחק.

עיסאווי פריג': כללי המשחק האלה, אני רוצה להיות ברשימה שם במצב טוב, כמה שיותר גבוה, אז ה-OECD – מה שחשוב, המספרים, לא מה שבפועל יש כאן.

עיסאווי פריג': שהציבור ימשיך לשלם את המחיר, העיקר שאני אדאג לציבור מצביעי, שאני אדאג להם.

עיסאווי פריג': חברים, יש – הייתה מחאה חברתית, שהייתה עם הכותרת: צמצום פערים, רוצים צדק, רוצים שוויון, וכל מה שנגזר מזה.

עיסאווי פריג': הכלל הזה, שמוצב בפנינו כאן, והמתווה החדש של הכלל הזה, אומר: הפערים, שיישמרו לנצח.

עיסאווי פריג': ממילא הם לא מצביעי, שימשיכו להיות בתחתית.

עיסאווי פריג': ה-OECD, אני אמשיך לעלות למעלה.

עיסאווי פריג': ההוצאה האזרחית שהממשלה מוציאה תהיה הנמוכה בתחתית הסולם, העיקר שאני אבטיח את בעלי ההון.

עיסאווי פריג': אז מה קורה?

עיסאווי פריג': החלום להיות מדינת רווחה חלקית – אנחנו מנסים לשחק את המשחק בכאילו, בכאילו, ממש בכאילו.

עיסאווי פריג': כשאני אומר את זה, ברגע שמדברים על כלל הוצאה שמגביל את ההוצאה הממשלתית, ואני רוצה לתמוך בשכבות נזקקות, יש לי מרכיב אחר להוציא ממנו, ההוצאה הביטחונית.

עיסאווי פריג': אבל ההוצאה הביטחונית לא בשליטתי, ולפי איך שאנחנו רואים את תהליך השלום, איך הוא מתקדם, אני מסכים עם היושב-ראש לשעבר של הכנסת רובי ריבלין, שבעוד כמה חודשים, יושב-ראש ועדת הכספים, אתה תצטרך לאשר שינויים תקציביים של כמה מיליארדי שקלים למשרד הביטחון.

עיסאווי פריג': זה ברור, אני צריך להגדיל את ההוצאה הביטחונית, וכל ההבטחות שנתת, וכל החלומות שאנחנו מדמיינים לעצמנו, הכול נזרק לפח.

עיסאווי פריג': אין לנו מאיפה.

עיסאווי פריג': נמשיך להיות איפה שאנחנו, שהדפוקים ימשיכו להיות חלשים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הם לא במשחק שלנו.

עיסאווי פריג': הציבור לא מטומטם.

עיסאווי פריג': זה מזכיר לי משפחה שחיה על חשבון השוק האפור, ולוקחת הלוואות מהשוק האפור, ומשחקת אותה כאילו, בפני הילדים, שיש לנו כסף, והצמיחה נמשכת, והגז זורם, ואתמול שמענו בנאום 40 החתימות נסים ונפלאות על ההישגים ועל הצמיחה, אבל הבלוף עומד להיגמר, ועכשיו אתם מקדימים מכה לתרופה.

עיסאווי פריג': וכולכם – יאללה, זורמים, חוק העדר, העיקר שנשב באותם כיסאות.

עיסאווי פריג': תגידו לנו, אנחנו בכניסה למיתון?

עיסאווי פריג': מה שקורה כאן, וכל ההצעות, וכל החוקים שאתם מציעים – במיוחד הכלל הזה מבשר רעות, מבשר שחורות, מבשר על מיתון שבדרך.

עיסאווי פריג': תגידו את האמת, אל תגידו לנו נפלאות הגז, נפלאות הצמיחה.

עיסאווי פריג': אל תגידו את זה.

עיסאווי פריג': אל תגידו את השקרים האלה, תגידו את האמת.

עיסאווי פריג': למה בבוקר 8%, אני רוצה לחסוך במע"מ, בערב אני רוצה לצמצם את ההוצאה?

עיסאווי פריג': על מי אתם צוחקים?

עיסאווי פריג': הרי אם יש צמיחה, זכותו של כל אזרח ליהנות מהצמיחה הזאת.

עיסאווי פריג': אז אין צמיחה, אז על מי אתם צוחקים?

עיסאווי פריג': פעם יש גירעון, פעם תספורת, פעם אין גירעון.

עיסאווי פריג': די.

עיסאווי פריג': מלחמה פסיכולוגית שמתנהלת כאן לאורך שנה, שהתוצאות שלה יהיו מאוד רעות.

עיסאווי פריג': וזה באוויר, אז תגידו את האמת, תפסיקו לשחק שאתם תמימים.

עיסאווי פריג': או שאתם תמימים, או שצוחקים עליכם.

עיסאווי פריג': מה שקורה כאן, החלטה פוליטית שבאה להגדיל פערים, באה להגיד לכל מי שמצפה שבאחד הימים מצבו ישתפר: תפסיק לחלום, מיתון בדרך.

עיסאווי פריג': שלום out, מלחמה באופק, מיליארדים למשרד הביטחון יהיו.

עיסאווי פריג': תגידו את האמת.

עיסאווי פריג': תגידו מה אתם חושבים.

עיסאווי פריג': החלטה פוליטית פסולה, די עם זה כבר.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה גפני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה גפני – הוא היה פה הרגע.

יצחק כהן: איננו, איננו.

יחיאל חיליק בר: איננו.

יחיאל חיליק בר: טוב, אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורי מקלב – הנה חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: ניצלת ברגע האחרון.

יחיאל חיליק בר: אם אתה רוצה שמישהו מהסיעה שלך יודיע – כל הסיעה שלך מדברת אחריך ואין פה אף אחד, אז אם אתה רוצה להודיע להם, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, הממשלה הכי אכזרית שקמה למדינת ישראל זאת הממשלה הנוכחית.

משה גפני: היא גם לא מתביישת באכזריות שלה.

משה גפני: הגיע לכאן שר האוצר והסביר שאנחנו מהקדנציה הקודמת השארנו פה גירעון ענק, ובגלל המדיניות שלנו, שהשארנו כאן גירעון ענק, אין ברירה וצריך לפגוע באזרחים בישראל.

משה גפני: אחרי זה יהיה טוב.

משה גפני: צריך להעלות את המע"מ, צריך להעלות את המיסוי למי שמשתכר שכר לא גבוה, שכר בינוני, בעיקר לפגוע במעמד הביניים, מחירי הדירות עולים, מחירי המזון.

משה גפני: כל ההבטחות של יאיר לפיד, שכשהוא יגיע יהיה טוב – הוא אמר:

משה גפני: אבל מה לעשות, בואו נחכה קצת, מכיוון שהם, הממשלה הקודמת, הקואליציה הקודמת, השאירה לנו גירעון מאוד מאוד גדול, ואסור שנכניס את הכלכלה בישראל, את המשק הישראלי, למצב בלתי נסבל מבחינה תקציבית.

משה גפני: אני עמדתי כאן כמה פעמים, רבתי עם חברים מהסיעה שלו ואמרתי: זה לא נכון, עובדים עליו, אין גירעון, יש תנודות במשק.

משה גפני: הוא לא יודע, הוא הרי לא למד כלכלה, הוא למד עיתונאות, והוא בא עם אג'נדה שפשוט התגלגלתי מצחוק.

משה גפני: אמרתי: עובדים עליך.

משה גפני: הם מתווכחים אתי, מה היה הגירעון מה לא היה הגירעון.

משה גפני: בסדר, מה לעשות, הם לא למדו ליבה כנראה.

משה גפני: ואני מתווכח על העניין הזה, והוא אומר: לא, יש גירעון, אנחנו יכולים לפגוע בכלכלת ישראל.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוא היום בקואליציה, והוא החליט.

משה גפני: אגב, אלה הימים הטובים ביותר של אגף התקציבים באוצר.

משה גפני: לא היו ימים טובים לאנשי אגף התקציבים באוצר יותר מהימים האלה.

משה גפני: מה שהם רוצים הם מעבירים, מה שלא רוצים לא עובר.

משה גפני: יפה.

משה גפני: החליטו באגף התקציבים שיעלו את המע"מ, החליטו באגף התקציבים שיעלו את המסים, החליטו באגף התקציבים שפוגעים בשכבות החלשות ובמעמד הביניים, ושר האוצר עוד ממשיך להתווכח על זה.

משה גפני: לפתע התברר שמה שאמרנו קורה: המסים שאזרחי ישראל משלמים גדלו, ולפתע יש כסף.

משה גפני: כמעט יאיר לפיד אמר כאן:

משה גפני: בזכותי יש כסף.

משה גפני: את המילה בזכותי הוא עוד לא אמר, אבל יש כסף.

משה גפני: מה ציפינו כולנו, חברי הכנסת, בין אלה שיש להם רשות לדבר – שאני אחד מהם – בין אלה שאין להם רשות לדבר – חברי יש עתיד – מה כל אחד חשב לעצמו?

משה גפני: הוא חשב שעכשיו יחזירו את מה שלקחו ממעמד הביניים ומהשכבות החלשות.

משה גפני: זה מה שכולם חשבו שיקרה.

משה גפני: אבל אגף התקציבים החליט אחרת.

משה גפני: הוא החליט את מה שהוא החליט תמיד, רק שרי האוצר בלמו אותו.

משה גפני: הוא החליט שלא מחזירים שקל אחד לאף אחד.

משה גפני: לא מחזירים את המע"מ, לא אומרים: בוא נוריד את המע"מ, שהמע"מ – זו באמת פגיעה במעמד הביניים והשכבות החלשות.

משה גפני: זו לא פגיעה בעשירים.

משה גפני: הם לא אמרו: בואו נחזיר את מס הכנסה שגבינו כשלא היה כסף.

משה גפני: הם לא אמרו: בואו נגרום לכך שלא יעלו מחירי המזון, להפחית את מחירי המזון, בואו נעשה דברים שבאמת יעזרו.

משה גפני: הגיעו חכמי – או יותר נכון הגיע שר האוצר ואומר: אנחנו נפחית את הגירעון מפני שיש יותר כסף.

משה גפני: מדינה עשירה, מפחיתה את הגירעון.

משה גפני: מי משלם את הפחתת הגירעון?

משה גפני: תושבי שכונת-התקווה, תושבי מעלות, תושבי אופקים, שמהם גבו את המע"מ, שמהם גבו את המס, שמהם גבו כסף על המזון, שמהם גובים את כל הכספים שגבו קודם.

משה גפני: הם משלמים את הפחתת הגירעון.

משה גפני: אנחנו יודעים שהעשירים לא משלמים את זה.

משה גפני: לעשירים יש סוללה של עורכי-דין, סוללה של כלכלנים מהשורה הראשונה שעושה תכנוני מס, והם לא משלמים את מה שהם צריכים לשלם מכיוון שרשות המסים לא יכולה להתמודד אתם.

משה גפני: על חשבון מי משלמים עכשיו את הפחתת הגירעון כשהופכים אותנו עצמנו למעצמה כלכלית עשירה?

משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון ואני עשינו מסיבת עיתונאים, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

משה גפני: עשינו מסיבת עיתונאים ואמרנו: הנה הכסף שמכאן אפשר לקחת את זה – מחברות הענק, מהרווחים הכלואים.

קריאה: תנו לו מים.

משה גפני: לא, בסדר.

עיסאווי פריג': תוסיף לו דקה ותן לו מים.

קריאה: הוא שותה רק קוקה-קולה.

דב חנין: קיצצו את התקציב למים עכשיו, בגלל – – –

משה גפני: לא, אני אהיה חייב מים בלילה, כשאני אנאם – – –

קריאה: רק אל תקנה מים מינרליים.

משה גפני: בסדר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', אתה מנהל את המליאה ואנחנו לא יודעים?

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: הם לא ישלמו את הפחתת הגירעון.

משה גפני: ממשלה אכזרית באמת.

משה גפני: חברי הכנסת, אתם בקואליציה.

משה גפני: חבר הכנסת קלפה, אתה שלם עם זה שאתה הולך להצביע בעד הפחתת הגירעון?

משה גפני: שיהיה פחות גירעון, שמי שמשלם את זה הם תושבי ערי הפיתוח בדרום?

משה גפני: הם משלמים את הפחתת הגירעון, לא משלמים את זה העשירים, החברים של יאיר לפיד.

משה גפני: ולסיום, אדוני היושב-ראש, ברשותך האדיבה, היות שיש לנו לילה ארוך, ברשותך האדיבה, אני רוצה להגיד לכם:

משה גפני: אני הגשתי הצעת חוק להורדת המע"מ על דירה ראשונה.

משה גפני: הגשתי הצעת חוק, באו אלי אנשי האוצר, וכמובן יאיר לפיד – כמובן – לי הם אמרו: חבר הכנסת גפני, אתה לא מבין במדיניות מס.

משה גפני: למה אתה לא מבין במדיניות מס?

משה גפני: מכיוון שלא מפחיתים מע"מ, אין דבר כזה.

משה גפני: מע"מ זה דבר יצוק, צריך לתת – למשל, ביקשתי שעל תרופות מצילות חיים לא יהיה מע"מ.

משה גפני: אדם מסכן, חולה, מייבא תרופה שמצילה את חייו, אין אותה בארץ, אז הוא גם משלם על התרופה הרבה מאוד כסף כשהוא מביא אותה וגם משלם מע"מ.

משה גפני: אמרו לי: לא, אתה לא מבין בזה.

משה גפני: אז צריך לסבסד תרופות, אבל לא להפחית מע"מ.

משה גפני: עכשיו, לפיד גם מבין שאי-אפשר להוריד מע"מ.

משה גפני: הלוואי שזה יקרה.

משה גפני: אבל מה הוא עשה?

משה גפני: הוא עשה חשבון שחוק הגיוס עבר; את המנדטים שלו הוא ניסה להוציא מזה, לא הצליח.

משה גפני: ואז הוא עשה חשבון.

משה גפני: הוא לא יכול להגיד: בואו נוריד את המע"מ לתרופות מצילות חיים, אבל לא ניתן את זה ליוצאי צבא, למי שלא היה בצבא, זה נשמע רע.

משה גפני: אז הוא אמר: בואו נפחית את המע"מ על דירות, ואז יבואו פה דוברי הקואליציה להסביר שמי שלא היה בצבא – המדינה לא חייבת לסבסד לו את הדירה.

משה גפני: תושבי מדינת ישראל, גם החילונים וגם הדתיים, הם אנשים חכמים.

משה גפני: את השטיקים והטריקים של שר האוצר – הם כבר בחלו בזה, כבר בא להקיא.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב – לא פה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אליעזר מוזס – לא פה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יעקב אשר – – –

משה גפני: הם יחזרו – – –

יחיאל חיליק בר: לא, אבל זה לא עובד כך.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא לגבי זה, לגבי – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: מי שמפסיד את התור שלו, מפסיד את התור שלו.

יחיאל חיליק בר: מכיוון שידענו ששניים הבריזו נתנו לך עוד שתי דקות.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אשר יעלה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת איציק כהן הנכבד והיקר יעלה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אתה יכול לצאת לרגע, כי אם היית יודע שזה תלוי בך – ואתה יודע, אתה יושב-ראש ועדת הכספים, ויושב-ראש מאוד טוב, אבל ההשפעה שלך, בסופו של דבר, על מדיניות הממשלה עדיין לא ניכרת, ואני מייחל לימים יותר טובים בעניין הזה.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר, כולנו יודעים את כישרונותיו.

הוא אוהב לייצר דרמות שאין מאחוריהן כלום, והוא בוחר לעצמו דברים שבסופו של דבר הציבור שומע, לפעמים נבהל, לפעמים חושב יש דברים בגו.

שום חשיבה.

אני אומר לכם כאדם שעבד עם הרבה מאוד אנשים וגופים ממשלתיים, הוא באמת לא מבין מהחיים שלו בנושאי כלכלה.

הוא מבין בתקשורת.

זה מה שהוא מבין, זה מה שהוא יודע לעשות.

קריאה: תקשורת מגויסת.

והתקשורת שממנה הוא בא, אני חושב שלא יכולה להחזיק מעמד הרבה זמן מול הציבור.

כולנו זוכרים את הדרמה הענקית על הבור הענק, על הבולען הכי גדול שהיה בתולדות מדינת ישראל, איך הוא השמיץ את שר האוצר הקודם והכניס מדינה שלמה לפניקה ופגע בשכבות החלשות, באנשי מעמד הביניים, פגיעה אחר פגיעה.

הוא לא עושה שום חשבון מה יהיו התוצאות של הפגיעות הללו, מה יהיו התוצאות של אותן מילים שאין מאחוריהן בסופו של דבר כלום.

ואנחנו רואים את זה היום באותה החלטה פופוליסטית, שתאמינו לי, אני בטוח שהדבר היחיד שמצא חן בעיניו בהחלטה הזאת מבלי לבדוק אם היא באמת תביא להוזלת מחירי הדיור – ותכף נסביר למה לא, והיום הסביר את זה הכלכלן הראשי של משרד האוצר שפשוט התפטר מתפקידו – דבר חסר תקדים, אני חושב, בתולדות המדינה, בתולדות משרד האוצר.

ההרגשה שלי היא שהוא הלך על התוכנית הזאת רק כדי שהוא יוכל לבוא ולומר ויוכל לבוא ולפגוע שוב בציבורים שלמים: בציבור החרדי; על הדרך הוא פוגע גם בערבים.

לא מעניין אותו אם הורדת המע"מ תגרום אולי לכך שיהיו הרבה שירוצו לקנות דירות, דבר שיעלה את הביקוש.

את זה אפשר להבין גם בלי ללמוד ליבה.

אבל כשאתה לא מטפל בהיצע של הדירות ואתה גורם לביקוש לעלות – הרי מה יקרה?

המחירים יעלו.

לא ירדו; יעלו.

ואת זה שר האוצר, הכלכלן הגדול שלנו, לא מבין.

דרמה.

מוריד את המע"מ אחרי שהעלה את המע"מ לכל עם ישראל.

אותם שקרים ודרמות במסיבת העיתונאים על הציונות שחזרה.

ממש מעניינת אותו הציונות שחזרה.

מעניין אותו רק דבר אחד: לנסות ולתפוס עוד קצת רייטינג – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

– – להרעיל עוד קצת את האווירה, לכסות על מחדליו.

הוא אינו ראוי להיות שר אוצר.

הוא לא מבין בזה.

הוא מבין בתקשורת ותו לא.

יחיאל חיליק בר: תודה.

בדרמות הללו אנחנו הולכים מדחי לדחי.

אני מסיים, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מחירי הדירות לא ירדו, העניים מתרבים, מעמד הביניים סופג, והגיע הזמן שכל הציבור יגיד לשר האוצר – ואומרים לו את זה בסקרים:

תפסיק לעבוד עלינו בעיניים, תפסיק להסיט את הנושאים כל הזמן לאותן אהבות קטנות שיש לך, שבדרך כלל הן קשורות לשנאה.

תתפטר מתפקידך היום ותחזור לפרשן בערוץ 2.

שם אתה לא צריך להוכיח הצלחות.

תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אשר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איציק כהן מש"ס, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת כהן, יש לך כשבע דקות, עד שבע דקות.

אחמד טיבי: תוכל לקרוא מי אחריו?

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: לאחר דב חנין אתה, אחמד טיבי.

יחיאל חיליק בר: אחריך – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחרון הדוברים שיש לי פה זה חבר הכנסת איתן כבל מהעבודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שבע דקות לרשותך.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במשרד האוצר במשך שנים – הרב יעקב אשר, הרב יעקב אשר, אתה מסתיר לי את יושב-ראש ועדת הכספים הקודם.

יצחק כהן: במשרד האוצר במשך שנים יש חבורה מדהימה של חבר'ה צעירים, מקצוענים, חדורי מוטיבציה, כלכלנים מעולים.

יצחק כהן: זה מין נבל ענק שמנגן בהרמוניה בצורה מקסימה.

יצחק כהן: שנים הנבל הזה ניגן וניגן וניגן, וכלכלת ישראל פרחה.

יצחק כהן: מי שניצח על התזמורת הזאת בקדנציה הקודמת היה שר האוצר הקודם, ד"ר יובל שטייניץ, ובשקט הנבל הזה ניגן.

יצחק כהן: ואז לפתע הפציע שר אוצר שאין בינו לבין שמץ ידע כלכלי כלום, והתחיל עם מה שהוא יודע: להפציץ ספינים ריקים, חלולים, שמחזיקים מעמד בקושי 24 שעות.

יצחק כהן: ואז הנבל הנפלא הזה של חבורת הצעירים במשרד האוצר – התחילו לפקוע מיתרים.

יצחק כהן: פקע מיתר – אייל אפשטיין.

יצחק כהן: בחור מדהים, כלכלן מקרו, מהטובים שהיו למדינה הזאת, מטובי בניה.

משה גפני: ומי זה?

יצחק כהן: אייל אפשטיין.

משה גפני: אייל.

יצחק כהן: משרד האוצר, אגף התקציבים; כשהתחילה החבורה הזאת לנהל את האוצר – –

מיקי לוי: זה מה זה לא – – –

יצחק כהן: – – שם את המפתחות – – –

מיקי לוי: מה זה לא יפה ולא מתאים – – –

יצחק כהן: – – – שם את המפתחות.

יצחק כהן: אל תפריע לי.

מיקי לוי: זה לא יפה – – –

יצחק כהן: אל תפריע לי.

מיקי לוי: איציק, לא יפה.

מיקי לוי: הוא הגיע לסוף דרכו.

יצחק כהן: הנבל – –

מיקי לוי: – – – אצלכם.

יצחק כהן: – – המדהים הזה, שניגן – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

מיקי לוי: לא יפה.

יצחק כהן: – – ניגן בצורה – –

מיקי לוי: לא – – –

יצחק כהן: – – מדהימה – – –

מיקי לוי: לא יפה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מיקי לוי: לפחות דברי אמת.

יצחק כהן: רק אמת.

מיקי לוי: לא יפה.

יצחק כהן: רק אמת.

מיקי לוי: לא יפה.

ושאול מרידור?

יצחק כהן: רק אמת.

יצחק כהן: רק עובדות.

מיקי לוי: לא יפה.

שאול מרידור?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: רגע, רגע, רגע.

יצחק כהן: אל תפריע לי.

יחיאל חיליק בר: סגן השר לוי, אני מבקש.

יצחק כהן: אל תפריע לי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יצחק כהן: חברי, הנבל הזה ניגן כלכלה, ניגן צמיחה – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – ניגן הורדת חוב, יחס חוב–תוצר, ניגן הצלחות.

יצחק כהן: ואז המיתר הראשון פקע, ואחריו פקע עוד מיתר – גל הרשקוביץ.

יצחק כהן: והנבל ניגן.

יצחק כהן: ואחריו פקע עוד מיתר – שאול מרידור.

יצחק כהן: והנבל הזה המשיך לנגן בקושי.

יצחק כהן: ואז פקע עוד מיתר בנבל הנפלא הזה – ראובן קוגן.

יצחק כהן: ראובן קוגן – – –

מיקי לוי: כולם הפכו – – –

יצחק כהן: עוד נבל – –

מיקי לוי: – – – ראובן קוגן.

יצחק כהן: – – עוד מיתר.

יצחק כהן: עוד מיתר בנבל הנפלא הזה פקע.

קריאה: – – –

יצחק כהן: ראובן קוגן שם את המפתחות בצורה מכובדת.

יצחק כהן: אמר: עם החבורה הזאת אני לא עובד.

יצחק כהן: יש לי אחריות.

יצחק כהן: על שאול מרידור אמרנו.

יצחק כהן: דובי, דובי בן-ארי – עוד בחור, בחור מוכשר, מדהים.

יצחק כהן: אגף התקציבים.

יצחק כהן: עוד מיתר בנבל הנפלא הזה פקע, והתזמורת התחילה לקרטע.

יצחק כהן: וגם הוא עזב.

יצחק כהן: והנה שמענו שהמיתר האחרון בנבל הזה – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה, המיתר האחרון זה מיקי לוי.

יצחק כהן: לא, מיקי לוי זה המסגרת של – – –

אריה מכלוף דרעי: זה מיקי, בחייך – – –

יצחק כהן: מיקי נשאר מסגרת בלי מיתרים.

יצחק כהן: המיתר האחרון בנבל הנפלא הזה, מיכאל שראל – – –

משה גפני: הוא התפטר היום.

עיסאווי פריג': איציק, אני – – –

יצחק כהן: התפטר.

יצחק כהן: גם זה פקע.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: גם המיתר הזה פקע.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: ואז מה נשאר לנו, מוישה?

יצחק כהן: נשאר לנו נבל – – –

מיקי לוי: – – – יסדר לו ג'וב.

יצחק כהן: עוד מיתר, ועוד מיתר, ועוד מיתר – – –

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה הוא התפטר?

יצחק כהן: כי הם לא יכולים לחיות.

יצחק כהן: יש להם אחריות.

יצחק כהן: הם מקצוענים, כלכלנים מעולים, מטובי בניה של האומה הזאת.

יצחק כהן: הם לא יכולים לעבוד עם החבורה הזאת.

יצחק כהן: מיקי, אני לא פוגע בך, כי אתה חבר שלי.

יצחק כהן: לא יכולים לעבוד עם שר האוצר הזה.

יצחק כהן: לא יכולים.

יצחק כהן: הוא עובד לבד.

משה גפני: זה נכון.

יצחק כהן: הוא מתייעץ עם יועצי התקשורת, לא עם יועצי כלכלה; עם יועץ התקשורת.

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: נושא הדיור, משהו במע"מ.

יצחק כהן: אמרו לו שזה לא עובד – – –

יצחק וקנין: – – –

יצחק כהן: זה בום, טראח.

יצחק כהן: יש עוד כותרת לעוד יומיים.

יצחק כהן: זה יחזיק מעמד בדיוק יומיים.

מיקי לוי: – – – הצעה חדשה: כל מי שישלם מע"מ יקבל דירה.

יצחק כהן: יפה.

אבישי ברוורמן: סגן שר האוצר, באתי לשמוע אותך.

יצחק כהן: זה החזיק מעמד – דיברתי על הנבל הראשון שהיה באוצר.

יצחק כהן: המיתרים פקעו האחד אחרי השני, ואין נבל, ואין מנגינה ואין תזמורת.

יצחק כהן: מה שיש שם זה חריקות.

יצחק כהן: יש שם סכנה אמיתית לכלכלת ישראל.

יצחק כהן: אם מיכאל שראל – קרא את המכתב שהוא כתב היום.

יצחק כהן: הוא פרסם אותו.

יצחק כהן: הוא מספיק הגון להגיד – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: – – לומר את מה שהוא אמר – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: והתזמורת הזאת ניגנה נפלא בקדנציה הקודמת.

יצחק כהן: היא הביאה, הרב אריה דרעי, 14.7% צמיחה בארבע שנים.

יצחק כהן: היא הביאה יחס חוב–תוצר מדהים.

יצחק כהן: תכף נדבר על הכלל הפיסקלי שהתזמורת הזאת יצרה – – –

עיסאווי פריג': כמה יחידות במתמטיקה צריך?

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: לכלל הפיסקלי?

שולי מועלם-רפאלי: צריך ללמוד – – – באוניברסיטה העברית.

יצחק כהן: אני אגיד לך, תכף.

יצחק כהן: וזה עבד מצוין וניגן מצוין עד שבא המנצח החדש לתזמורת וקרע מיתר אחרי מיתר אחרי מיתר אחרי מיתר, עד שבנבל הזה כבר לא נשארו מיתרים.

יצחק כהן: נשארו רק חריקות.

יצחק כהן: אני אומר לך, אזרחי ישראל, יש להם מה לדאוג.

יצחק כהן: אתה יודע, ראש הממשלה דיבר על צמיחה.

יצחק כהן: הצמיחה, מיקי, אפס.

יצחק כהן: אפס צמיחה.

יצחק כהן: תנכה את הגז, שזה לא אתם, זה הקדוש-ברוך-הוא.

מיקי לוי: עוד לא הופק.

יצחק כהן: תנכה את ההיי-טק, שזו קבוצה קטנה.

עיסאווי פריג': סגן השר לא מעודכן.

מיקי לוי: עוד לא הופק.

יצחק כהן: שנה – אפס.

יצחק כהן: מאז שנכנסתם, אפס צמיחה.

מיקי לוי: עוד לא הופק.

יצחק כהן: אפס צמיחה.

אבישי ברוורמן: הוא צודק, מיקי, 3.3 – – –

יצחק כהן: זה גז, גז.

יצחק כהן: זה לא מהם, זה מהקדוש-ברוך-הוא.

אבישי ברוורמן: – – –

מיקי לוי: אבל עוד לא הופק.

יצחק כהן: זה הקדוש-ברוך-הוא, זה לא אתם.

מיקי לוי: – – – למה אתה מוריד אותו?

מיקי לוי: הוא עוד לא הופק.

עיסאווי פריג': מיקי, מיקי – – –

יצחק כהן: אפס צמיחה.

יצחק כהן: הרב אריה דרעי, אפס צמיחה.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': – – – אל תמהר – – –

יצחק כהן: עכשיו, הנבל שדיברנו עליו, החבורה המקצועית הזאת בקדנציה הקודמת, בניצוחו של המנצח ד"ר שטייניץ, עשתה כלל פיסקלי.

יצחק כהן: אמרה: לא יכול להיות, כזאת צמיחה גבוהה, שזה לא יחלחל למטה, לציבור.

יצחק כהן: מה יש?

יצחק כהן: למה לא?

יצחק כהן: צריכים לדאוג לציבור: צריכים לדאוג לחינוך, לבריאות, לרווחה, לתשתיות.

יצחק כהן: אז לקחו כלל פיסקלי שאומר ככה: לוקחים ממוצע של עשר שנות צמיחה, כפול החלוקה בין יחס תוצר רצוי למצוי, ואז אמרו שה-60 יהיה הרצוי, מכפילים את זה, וזה תקרת ההוצאה.

יצחק כהן: וככה מגיעים למצב שמחלחלים למטה את פירות הצמיחה.

יצחק כהן: ואז מה קרה?

יצחק כהן: הייתה צמיחה גבוהה – בוא אני אגיד לך, עיסאווי, הייתה צמיחה גבוהה, ואז מה קרה?

יצחק כהן: באו החבורה הזאת: היי, היי, היי, זה יותר מדי – – –

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

יצחק כהן: משפט סיכום.

יצחק כהן: – – – זה יותר מדי, אי-אפשר.

מיקי לוי: – – – 40 מיליארד שקל – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: קובה הבטחת ולא הבאת, אז תן לדבר.

יצחק כהן: קובה הבטיח ולא הביא, אז תן לי לדבר.

מיקי לוי: עלי, עלי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: כן, אדוני, משפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: יש לי שבע דקות.

יחיאל חיליק בר: אני נותן לך 30 שניות.

יחיאל חיליק בר: לסגן שר האוצר – – –

יצחק כהן: עכשיו, מה עשו?

יצחק כהן: רצו להגיע לתקרת הוצאה, חברי – קבעו תקרה שרצו להגיע אליה, והלכו אחורה לנוסחה.

יצחק כהן: זה משהו מבולבל של גידול דמוגרפי ממוצע של שלוש שנים כפול 50%, חלוקה של רצוי תחת 50% – משהו דמיוני.

יצחק כהן: ירדו, ירדו, ירדו, עד שהגיעו לתוצאה שהם רצו.

יצחק כהן: נו, איך הנבל הזה, לא יפקעו כל מיתריו?

יצחק כהן: כל המקצוענים באוצר שמו את המפתחות ועזבו, ולא יכלו לקחת אחריות על ההתנהלות הבלתי-אחראית, המסוכנת, לכלכלת ישראל.

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לדבר, אבל נמשיך.

יצחק כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת איציק כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: יש לך שעתיים – – –

יחיאל חיליק בר: מינוס שעתיים.

יחיאל חיליק בר: יש לו חמש דקות הפעם.

אריה מכלוף דרעי: לא – – –

יחיאל חיליק בר: נותנים אותן לדב?

אריה מכלוף דרעי: לא.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: – – – שעתיים – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אכן נאמרו פה דברים רבים, ואני מסכים לרוב הדברים שנאמרו מטעם נציגי האופוזיציה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולנו לזכור את הדיון הזה ואת הלילה הזה כשנגיע לדיוני התקציב הבא.

דב חנין: אתם תיתקלו אז בכל אותם צרכים חברתיים שאי-אפשר לתת להם מענה, ותיתקלו בכל אותם בתי-חולים שאי-אפשר לתת להם פתרונות, ותיתקלו בכל אותם חסרי דיור שאי-אפשר לתת להם בית, ותיתקלו בכל אותם אומללים שהחברה הישראלית לא תוכל לתת להם מזור ומענה וסיוע מינימלי.

דב חנין: ותיזכרו בערב הזה, שבו אנחנו קבענו כלל מצוץ מן האצבע, חסר בסיס כלכלי לחלוטין, שכל-כולו רוע.

דב חנין: למה?

דב חנין: למה צריך לקבוע מראש מיטת סדום להוצאותיה של המדינה?

דב חנין: איפה זה כתוב?

דב חנין: מה הרציונל הכלכלי של זה?

דב חנין: אני עדיין מחפש באמת איזה ניתוח כלכלי אובייקטיבי שיראה למה צריך את זה.

דב חנין: למה אי-אפשר לבחון באופן ענייני את התקציב, לראות מה הן ההוצאות החברתיות שצריך להוציא בו; מה הן ההכנסות שעומדות מול ההוצאות האלה; איך מאזנים בין הוצאות לבין הכנסות.

דב חנין: רבותי חברי הכנסת, אני נגד גירעון.

דב חנין: אני נגד גירעון כי אני חושב שכשיש גירעון הדרך הכי פשוטה אחר כך לסגור את הגירעון זה קיצוץ בשירותים חברתיים.

ראובן ריבלין: אם אתה לא קובע תקרה אתה יוצר גירעון.

דב חנין: אבל לא, יש הבדל בין כלל של גירעון לבין כלל של הוצאה; למה אנחנו צריכים לקבוע כלל של הוצאה?

דב חנין: יכול להיות שיהיו לנו הכנסות – הנה, למשל, יש לנו הכנסות מהגז, גם בזכות מאבק שניהלנו פה, בכנסת.

ראובן ריבלין: אבל צריך לשים אותו בקופסאות, אחרת יבזבזו הכול.

דב חנין: מאה אחוז, אבל יש לנו הכנסות.

מיקי לוי: חבר הכנסת חנין, 12% הולכים לדורות הבאים.

מיקי לוי: הרי לא הכול – – –

דב חנין: מאה אחוז, בסדר גמור, בסדר גמור, בסדר גמור, לא לא, בהחלט, אבל אני אומר – יש לנו גם הכנסות.

דב חנין: וההכנסות – אני לא מדבר על הקופסאות הסגורות, בסדר גמור, הקופסאות הסגורות שאנחנו משאירים לצורכי הדורות הבאים.

דב חנין: מהלך נכון.

מיקי לוי: ב-2015 יתחילו – – –

דב חנין: אוקיי, אבל גם ב-2014 יהיו לנו הכנסות, או שכבר נואשתם מההכנסות.

דב חנין: יהיו הכנסות.

דב חנין: לכן – תקציב המדינה הוא מהלך של מדיניות שבו אנחנו מאזנים בין ההכנסות הצפויות וההוצאות הצפויות.

דב חנין: אנחנו לא צריכים לשים את התקציב מראש במיטת סדום, כי אם נשים אותו במיטת סדום, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו אחר כך נצטרך להתמודד עם כל אותן מצוקות שלא יהיה להן מענה כי החלטנו על מיטת סדום.

דב חנין: אני אסתפק בדברים האלה.

דב חנין: נאמרו דברים רבים וראויים קודם, יש לנו לילה ארוך, חברי פה ישעשעו את המליאה, אני רוצה ליהנות מהם.

דב חנין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי – עד חמש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת דב חנין, זה קשור בצורה עקיפה אליך, מה שנקרא.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על אוקראינה, רוסיה, פוטין, ליברמן, נתניהו, ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: תגידו, שמעתם איזו תגובה, איזו עמדה של ממשלת ישראל או של משרד החוץ, על מה שהתחולל באוקראינה?

אחמד טיבי: נהרגו אנשים שם.

קריאה: היום בבוקר.

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: מה שמעת?

אחמד טיבי: עמדה, עמדה של ממשלת ישראל, של נתניהו, של שר החוץ.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לכם ששר החוץ של מדינת ישראל אביגדור ליברמן הטיף לנו מוסר, חברי הכנסת הערבים, כל כמה שבועות, על סוריה; תראו מה קורה בסוריה, לא הגבתם על סוריה.

אחמד טיבי: ואני דיברתי על סוריה מאה פעמים לפחות.

אחמד טיבי: לפחות יש לי עמדה, שאני מתנגד לרצח-עם, לשפיכות דמים, לפשעי מלחמה, למשטרים טוטליטריים.

אחמד טיבי: אמרתי את זה בכל שפות העולם.

אחמד טיבי: אבל שר החוץ של מדינת ישראל וראש ממשלתה נאלמו דום.

אחמד טיבי: מישהו מפחד מפוטין.

אחמד טיבי: הם חוששים.

אחמד טיבי: ואז, פתאום אין עמדה.

אחמד טיבי: פתאום אין מוסר, אין דאגה לאנשים שנהרגים, שנורים באמצע הרחוב.

אחמד טיבי: הדאגה העיקרית של ליברמן היא לעם הסורי.

אחמד טיבי: הוא רצה להשתמש במה שקורה שם כדי להטיף מוסר.

אחמד טיבי: זה האדם האחרון שיכול להטיף מוסר.

אחמד טיבי: ממשלת ישראל היא האחרונה שיכולה להטיף מוסר כאשר היא נאלמת דום.

אחמד טיבי: כלום.

אחמד טיבי: ההודעה הרשמית היחידה הייתה שממשלת ישראל ומשרד החוץ עוקבים בדאגה.

אחמד טיבי: עלק עוקבים בדאגה.

אחמד טיבי: עוקבים בדאגה.

אחמד טיבי: אני גם עוקב בדאגה אחרי משחק כדורגל, שהזמן חולף ואנחנו לא מבקיעים שער.

אחמד טיבי: עוקבים בדאגה.

אחמד טיבי: אנשים נהרגו, שפיכות דמים, הפגנות.

אחמד טיבי: אם נדבר על מוסר כפול – זה מוסר כפול.

אחמד טיבי: אם לאדם יש עמדה, העמדה צריכה להיות עמדה אופקית, אנכית, לרוחב, לאורך, בכל מקום.

אחמד טיבי: אני עדיין מחכה לשמוע מה עמדתה של ממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש לשעבר, חבר הכנסת ריבלין, על מה שהתרחש באוקראינה.

אחמד טיבי: הוקמה מדינה חדשה, שרוסיה הכירה בה.

אחמד טיבי: היה משאל עם.

אחמד טיבי: הדם מילא את הרחובות.

אחמד טיבי: אפילו היום חברי פרלמנט באוקראינה נכנסו לתחנת טלוויזיה והִכו את הקריין, ששידר משהו על פוטין.

אחמד טיבי: חברים בפרלמנט האוקראיני נכנסו לתחנת טלוויזיה בשידור ישיר, כיסחו לו את הצורה, לקריין.

אחמד טיבי: וליברמן שותק.

יצחק וקנין: העלימו אותם, העלימו אותם.

אחמד טיבי: שותק.

אחמד טיבי: איפה המוסר?

אחמד טיבי: איפה הדאגה לחיי אדם?

אחמד טיבי: איפה העמדה הברורה?

אחמד טיבי: אנחנו יכולים להטיף מוסר בנושא הזה, כי אנחנו באים עם ידיים נקיות.

אחמד טיבי: העמדה שלנו ברורה וחד-משמעית, ואמרתי אותה עכשיו ואני אומר אותה תמיד.

אחמד טיבי: גם אני מתנגד למעורבות זרה בסוריה.

אחמד טיבי: גם אני מתנגד להעברת נשק לסוריה.

אחמד טיבי: זו עמדה.

אחמד טיבי: לפחות תגידו משהו, לא "עוקבים בדאגה", כאילו זה שינוי בטמפרטורה או שיטפונות של גשם.

אחמד טיבי: אנשים נהרגו, קיפחו את חייהם, נורו באמצע הרחוב, ולכן היה חשוב שבפרוטוקול של הכנסת יירשם שיש מוסר כפול של שר החוץ, של ראש הממשלה, של ממשלת ישראל – הממשלה העוקבת בדאגה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל, אחרון הדוברים – איננו נוכח.

חמד עמאר: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי.

חמד עמאר: חבר הכנסת ניסן, אתה צריך לסכם את הדיון.

חמד עמאר: חיכית לזה.

אחמד טיבי: ניסן, אם תרצה לסכם את מה שקורה באוקראינה, תרגיש חופשי.

מיקי לוי: ניסן, תדבר על המצב באוקראינה.

אחמד טיבי: כל הזמן כאילו דיברתי עם מיקי לוי; הוא כל הזמן חייך מפה עד שם, הוא מת לשמוע מה העמדה של הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אפשר להעלות את צו מסים עכשיו, לפני ההצבעה, ירדנה?

ניסן סלומינסקי: ירדנה, אפשר להעלות את הצו עכשיו לפני ההצבעה?

ניסן סלומינסקי: אני צוחק, אני צוחק.

אחמד טיבי: ניסן, תפתח באוקראינה, זו דרישת הקהל.

משה גפני: אפשר להצביע?

ניסן סלומינסקי: אין שר פה?

חמד עמאר: הנה שר, השר בנט פה.

חמד עמאר: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זהו, אדוני היושב-ראש, הגענו להצבעה.

ניסן סלומינסקי: שמעתי כאן ברוב קשב את דברי חברי.

ניסן סלומינסקי: באמת, חברי קודם כול מצטיינים מאוד ביכולת הרטורית לדבר, ולא חשוב על מה.

ניסן סלומינסקי: באמת זה כישרון מיוחד.

ניסן סלומינסקי: כל אחד יש לו יכולת נפלאה – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יש לציין שרובם היו גם בקיאים בחומר.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, התחלתי – – –

ראובן ריבלין: הפרשנות שלהם הייתה – – –

ניסן סלומינסקי: שבח ראשון, לאט-לאט.

ניסן סלומינסקי: באמת, יש להם יכולת רטורית באמת גבוהה, וגם אם הם היו צריכים עכשיו להסביר שעכשיו יום, היו עושים את זה באופן נפלא ופלאי פלאים.

ניסן סלומינסקי: באמת מגיע יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, באמת שחברי, חלק גדול מהם היו בקיאים בחומר, ואני שמח על זה.

ניסן סלומינסקי: אני רק חושב שהיו כאן כמה אי-הבנות שהובילו את רוב הדוברים, ולו ידעו את זה, יכול להיות אולי שהם לא היו אומרים את הדברים, אולי משנים את הכיוון או משהו.

ניסן סלומינסקי: כל הזמן דיברו על זה שהחוק הזה מקצץ את תקציב המדינה, זה היה המוטו שהוביל, ואיך יכול להיות שאנחנו הולכים לקצץ את תקציב המדינה ולפגוע בשירותים.

ניסן סלומינסקי: אבל הטעות היסודית היא שהחוק הזה לא מקצץ.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא ואומר:

ניסן סלומינסקי: במקום להעלות ב-4% נעלה ב-2.66%.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הולכים להעלות את תקציב המדינה ב-8 מיליארד שקל.

ניסן סלומינסקי: לא ב-12 מיליארד שקל אלא ב-8; אבל הולכים להגדיל את תקציב המדינה.

ניסן סלומינסקי: אז מדוע כל הזמן חברי אומרים שהולכים לקצץ ומשרים עלינו דיכאון: לא יהיה כסף לחינוך ולא כסף לזה ולא כסף לזה, כשבפועל הצעת החוק הזאת מגדילה את התקציב, רק שבמקום להגדיל אותו ב-12 מיליארד מגדילים ב-8 מיליארד?

ניסן סלומינסקי: זו טעות אחת.

ניסן סלומינסקי: טעות שנייה שנראה לי שבאה לידי ביטוי בדברי חברי, בחלק מהם, היא שחברי יצאו מתוך הנחה שאם נניח מוסיפים רק 2.66% ולא 4%, הכוונה שבכל משרד ומשרד חל הדבר הזה – אני לא רוצה להגיד "הקיצוץ" כי זו תוספת – אבל חל הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מחר משרד הרווחה, במקום לקבל גידול של 4% יקבל גידול של 2.6%, ואותו דבר משרד הבריאות.

ניסן סלומינסקי: אבל זו לא הנקודה – – –

משה גפני: מערכת הבריאות מסודרת במדינת ישראל, אפשר לקצץ.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: אבל זו לא הנקודה – – –

משה גפני: ולמה אתה הדובר שלהם?

ניסן סלומינסקי: כשמדובר על הגדלה של 4% או 2.66% הכוונה שסך התקציב גדל באחוז הזה, סך התקציב של 2015 – זהו?

ניסן סלומינסקי: יריב, כן?

רות קלדרון: תגיד משהו על הפרשה.

מיקי רוזנטל: אתה יכול לרדת.

ניסן סלומינסקי: אני רק אסיים את המשפט, שיהיה מכובד.

ניסן סלומינסקי: אז הכוונה היא הסך הכולל.

ניסן סלומינסקי: כשיגיעו לעשות את הדיון על התקציב של המשרדים – אז נוכל להיאבק, וחברי, תבואו לעזור שנוכל להיאבק על כך שבמשרדים החברתיים שדיברנו עליהם – רווחה ובריאות – הגידול יהיה 4%, ובמשרדים אחרים הגידול יהיה קטן יותר.

ניסן סלומינסקי: ואם כך, אחרי שהבהרתי את שתי הנקודות האלה, אני חושב שגם חברי, שדיברו בלהט גדול, יוכלו להצטרף להצבעה בעד החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה השנייה על החוק, אבל אנחנו נצביע קודם כול על ההסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: הסתייגויות לסעיף 1 – יש של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, איתן כבל, מרב מיכאלי, בנימין בן-אליעזר, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, אראל מרגלית, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי ומשה מזרחי, להלן: קבוצת סיעת העבודה; חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג, להלן: קבוצת סיעת מרצ; יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר ויעקב אשר, להלן: קבוצת סיעת יהדות התורה; אליהו ישי, אריה דרעי, אריאל אטיאס, יצחק כהן, משולם נהרי, אמנון כהן, יעקב מרגי, דוד אזולאי, יצחק וקנין, נסים זאב ואברהם מיכאלי, להלן: קבוצת סיעת ש"ס; מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה, להלן: קבוצת סיעת חד"ש; אברהים צרצור, אחמד טיבי, מסעוד גנאים וטלב אבו עראר, להלן: קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע.

יחיאל חיליק בר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות אחת לסעיף 1.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 25 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 23, נגד – 25.

יחיאל חיליק בר: עדי קול ואורית סטרוק הודיעו שהתבלבלו בהצבעה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נרשום את זה בפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: בכל מקרה, ההסתייגות לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצביע על לחלופין (א).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד הסתייגות לחלופין (א)?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 28 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (א) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 21, נגד – 28, הסתייגות לחלופין (א) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין (ב).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ב) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 21, נגד – 29.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות לחלופין (ב) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין (ג).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ג) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 21 בעד, 27 נגד.

יחיאל חיליק בר: לחלופין (ג) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין (ד).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ד) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 22, נגד 29.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות לחלופין (ד) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין (ה).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד הסתייגות לחלופין (ה)?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ה) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 22, נגד – 29.

יחיאל חיליק בר: לחלופין (ה) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין (ו).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע מי בעד ומי נגד הסתייגות לחלופין (ו).

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ו) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 23, 29 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: לחלופין (ו) לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות לחלופין (ז) – נא להצביע מי בעד ומי נגד ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות (1) לחלופין (ז) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 23, 29 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: לחלופין (ז), ההסתייגות לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצביע על ההסתייגות של קבוצת העבודה, קבוצת מרצ, קבוצת יהדות התורה, קבוצת ש"ס, קבוצת חד"ש וקבוצת רע"ם-תע"ל-מד"ע – הסתייגות 2 לסעיף 1.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע מי בעד ומי נגד ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 23 בעד, 30 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות 2 לסעיף 1 לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להסתייגות 3 לסעיף 1 – של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס, להלן: קבוצת סיעת בל"ד, וקבוצות העבודה, מרצ, יהדות התורה, קבוצת ש"ס, קבוצת חד"ש וקבוצת רע"ם-תע"ל-מד"ע.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע בעד ונגד הסתייגות 3 לסעיף 1.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 28 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת בל"ד, קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 23, נגד – 28.

יחיאל חיליק בר: הסתייגות 3 לסעיף 1 לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להסתייגות 4 לסעיף 1 – של קבוצות העבודה, מרצ, יהדות התורה, קבוצת ש"ס, קבוצת חד"ש וקבוצת רע"ם-תע"ל-מד"ע, ואני פותח את ההצבעה בעד ונגד ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת העבודה, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יהדות התורה, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת חד"ש וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 22, 30 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: גם ההסתייגות הזאת לא עברה.

יחיאל חיליק בר: אם כך, נפלו ההסתייגויות ולא התקבלו.

יחיאל חיליק בר: אם כך, נעבור להצביע על כל סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע בעד ונגד הסעיף.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 30 נגד – 24 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: בעד – 30, נגד – 24.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי סעיף 1 התקבל, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: תמה הקריאה השנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014 – בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 31 נגד – 23 נמנעים – אין חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, נתקבל.

מיקי רוזנטל: הצבעתי בטעות.

יחיאל חיליק בר: בעד – 31, 23 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: שהציבור יזכור את היום הזה – – –

מיקי רוזנטל: [נספחות.

מיקי רוזנטל: ]

יחיאל חיליק בר: חברים, אנחנו נעבור עכשיו להחלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: יפתח את הדיון ויציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות בגין החוק הקודם, אני רוצה להודות לאגף התקציבים באוצר – –

משה גפני: כן, כן, זה חוק שלו, צריך להודות לו – – –

ניסן סלומינסקי: – – בעיקר לאמיר לוי וליעל מבורך; לייעוץ המשפטי שלנו – –

משה גפני: – – –

ניסן סלומינסקי: – – לשלומית ואייל; למנהל הוועדה והצוות – טמיר כהן, ליאת ואורית, ולאנשי צוותי שבלעדיהם לא הייתי יכול – הילה סובול, רועי וולף ואלדד עוזרי – אני רוצה להודות להם.

ניסן סלומינסקי: ועכשיו לצו המכס – זו מין תחושה שמאיגרא רמה אנחנו עוברים למשהו, אבל אין ברירה.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל צו מכס לא צריך לבוא לאישור המליאה, אבל מאחר שאין לנו שלושה שבועות שהוא ינוח על שולחן המליאה – אין לנו שלושה שבועות כי הפגרה מתחילה – צריך להביא את זה לאישור המליאה.

ניסן סלומינסקי: אז טיפת סבלנות, זה ייקח שתי דקות.

ניסן סלומינסקי: ותשימו לב לפרטים – – –

משה גפני: זה לא מופיע בסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: זה הופיע בהתחלת סדר-היום ונדחה לעכשיו.

יחיאל חיליק בר: אחרי ההחלטה הזאת אנחנו נחזור ללו"ז.

ניסן סלומינסקי: בצו הזה מוצע להפחית את שיעור מס הקנייה החל על טרקטור משא המשמש להובלת טובין, ל-30%, כשמדובר בטרקטור המונע בבנזין, ול-12% כשמדובר בטרקטור המונע בדיזל, וזאת באופן רטרואקטיבי החל מיום 1 ביוני 2013, שזהו המועד שבו רשות המסים החלה לגבות מס בשיעור גבוה יותר, וכו'.

ניסן סלומינסקי: כמו כן, מוצע להרחיב את הגדרת "רכב שטח" כדי למנוע סיווג של רכבי שטח מסוימים כטרקטור משא, וזאת כיוון שטרקטור משא חייב במס בשיעור נמוך יותר מהמס שחל לגבי רכבי שטח.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, מה שאנחנו רוצים – להפחית מס על טרקטורים שמשמשים לעבודה ביחס לטרקטורים שמשמשים לבילוי.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה דבר חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: מוצע גם לתקן את הגדרת "טרקטור משא" כך שתכלול גם כלים מסוג זה אשר אינם רשומים במרשמי משרד התחבורה או אינם מורשים לנוע בכבישים, למשל טרקטורים תפעוליים אשר נעים במקומות סגורים.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, מוצע להתאים את שיעור המכס החל ביחס ליבוא כלי רכב להובלת טובין אשר מונעים באמצעות בנזין ושמשקלם אינו עולה על 4.5 טון, לשיעור המכס המוטל על יבוא כלי רכב, שזה 7%.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה היה מאלף מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חשוב מאוד ואני מבקש מחברי לאשר את צו המכס הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, נעבור להצבעה על החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 35 בעד ההחלטה – 43 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

אראל מרגלית: – – –

יחיאל חיליק בר: 43 בעד – אנחנו נוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת אראל מרגלית – ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 4 והוראת שעה) עברה והתקבלה.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/820; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 8253; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2014, קריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברת הכנסת מירי רגב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

קריאה: איזו הצעה את מעלה עכשיו?

מירי רגב: שיהיה לך מעניין הלילה.

מירי רגב: זהו, נגמרו ההצעות.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה לך, שרים, חברי כנסת, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2014, שיזמה הממשלה.

מירי רגב: הצעת החוק מבקשת להאריך את הוראת השעה הקובעת איסור על הסעת שוהים בלתי חוקיים – אחמד טיבי, אתה יודע שיש מונח כזה, שוהים בלתי חוקיים, במדינת ישראל, זה נקרא בלשון העם שב"חים.

מירי רגב: בעיית השב"חים היא בעיה קשה, נוכח האפשרות שהם יהיו מעורבים בפעילות טרור.

מירי רגב: לצערנו, היינו עדים גם במהלך השנה האחרונה לפעולות טרור שנטלו בהן חלק שב"חים, ולכן יש הצדקה לנקיטת צעדים קשים הן נגד השב"חים והן נגד המסייעים להם.

מירי רגב: יחד עם זאת, ההסדר הקבוע היום בחוק הוא לא הסדר פשוט.

מירי רגב: ההסדר מטיל למעשה על נהגי המוניות לדרוש מהנוסעים להציג לפניהם מסמכים.

מירי רגב: זוהי דרישה קשה מאוד לנהגי המוניות, ההופכת אותם לסוג של בקרי הגבולות.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שבמקום שצה"ל לא מצליח ומשטרת ישראל לא מצליחה, נהגי המוניות הם אלה שצריכים לעצור את השב"חים.

מירי רגב: מהסיבה הזאת החלטנו, ועדת הפנים, להשאיר את ההוראה כהוראת שעה בלבד ולא להפוך אותה להוראת קבע בהמשך לדרישת הממשלה שכך יהיה.

מירי רגב: החלטתי שהממשלה, במהלך השנתיים האלה שבהן זאת תהיה הוראת שעה, תביא להסדר קבוע בסוגיה הזאת – שהנטל לא יוטל על נהגי המוניות, אלא המשרד לביטחון פנים ומשרד הביטחון הם אלה שיגבשו הסדר אחר כדי למנוע את כניסת השב"חים לתוך שטח מדינת ישראל.

מירי רגב: אני מבקשת להודות ליואל הדר ורויטל גור מהמשרד לביטחון פנים; לגבי פיסמן ורעות בינג ממשרד המשפטים; לניצב-משנה זמיר ממשטרת ישראל; לייעוץ המשפטי של הוועדה: מירי פרנקל-שור ועידו בן-יצחק; לצוות הוועדה: לאה, שוש, ליאת, רחלי ואיה.

מירי רגב: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: זו הצעת חוק חשובה, למנוע משב"חים להיכנס לשטח המדינה.

מירי רגב: הצעה זו עברה ללא הסתייגויות ולכן אני מבקשת לאשר אותה.

מירי רגב: תודה.

דב חנין: יש הסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: יש הסתייגויות, אם תרצי גם תגיבי עליהן לאחר מכן.

יחיאל חיליק בר: להצעת חוק זו יש הסתייגויות לסעיף 1 של חברי הכנסת ברכה, סוייד, חנין, אגבאריה, גלאון, גילאון, הורוביץ, רוזין, פריג' ותמר זנדברג.

יחיאל חיליק בר: לכל אחד יהיו חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנין, אתה רגיל להיות ראשון, אבל הפעם חבר הכנסת ברכה לפניך.

יחיאל חיליק בר: הוא לא פה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנא סוייד – לא פה.

יחיאל חיליק בר: דב חנין, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

אחמד טיבי: עד חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, גם הדיון הזה הוא דיון שחוזר על עצמו.

דב חנין: גם בכנסת הנוכחית לדעתי כבר הייתה הארכה של חוק הכניסה לישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש טעמים רבים למה החוק הזה הוא חוק לא ראוי, לא מידתי, משתמש בכלים – –

מירי רגב: אתה בכלל לא רוצה מדינה יהודית – – –

דב חנין: – – חזקים מדי, עוצמתיים מדי ולא ענייניים.

דב חנין: גברתי יושבת-ראש הוועדה, הנה אפילו נימוק אחד שאת מבינה אותו, ואפילו ציינת אותו כאן מעל הדוכן הזה: על-פי החוק הזה, נהגי המוניות למשל מחויבים לזהות ולדרוש תעודות מזהות מאנשים שהם מסיעים.

דב חנין: איך יחליטו נהגי המוניות מי חשוד ומי לא?

דב חנין: ברור לכם, עמיתי חברי הכנסת, מהי התשובה.

דב חנין: הצעת החוק הזו מעודדת מה שנקרא racial profiling , פרופיל לפי תווים, לפי תווי פנים, לפי צבע עור, אולי לפי השתייכות לאומית.

דב חנין: אלה הם דברים פסולים, אלה הם דברים מסוכנים, ובסופו של דבר אלה הם דברים מיותרים.

דב חנין: אם לצבא, למשטרה, לרשויות הביטחון, יש רצון להיאבק בתופעת השהייה הבלתי-חוקית, יש להם כלים לעשות את זה.

דב חנין: אי-אפשר להפריט את האחריות הזאת ולגלגל אותה על שכמי נהגי המוניות.

דב חנין: נהגי המוניות הם אלה שיודעים לזהות?

דב חנין: יש להם כלים להתמודד במקרה שהם זיהו?

דב חנין: ונניח שאותו בן-אדם שהם זיהו רוצה לעשות מעשה של פיגוע, נהגי המוניות יוכלו לעמוד בפניו?

דב חנין: בחייכם, איזו חובה אנחנו מטילים פה על אנשים?

דב חנין: זה חוק – זו גזירה, עמיתי חברי הכנסת, שהציבור לא יכול לעמוד בה, והציבור באמת לא יכול לעמוד בה.

דב חנין: באו אלינו לוועדה נציגי בעלי המוניות – – –

מירי רגב: לכן לא אישרתי את הצעת החוק – – –

דב חנין: ולכן, גברתי, אני מציע שאנחנו נקבע במקום להאריך את תוקף ההוראה הזו עד 31 במרס 2016, להאריך אותה עד 30 באפריל 2014 בלבד, כדי שהממשלה תביא לנו, לכנסת, הסדר יותר מידתי, יותר ראוי, שבאמת מתמודד עם שאלות אמיתיות ולא יוצר בעיות מיותרות במקום שלא צריך ליצור אותן.

דב חנין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עפו אגבאריה – נמצא?

יחיאל חיליק בר: לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אילן גילאון, ניצן הורוביץ – – –

עיסאווי פריג': מרצ לא נמצאים, רק אני.

יחיאל חיליק בר: רק אתה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בעצם אחרון המסתייגים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת רגב, שכנתי מראש-העין, תגידי, את לא שבעה?

עיסאווי פריג': לא שבעה מהחוקים?

עיסאווי פריג': בבוקר חוק אזרחות, בערב חוק מונית ועכשיו את מפנטזת על חוק המואזין.

עיסאווי פריג': באמת, את לא שבעה מהחוקים?

עיסאווי פריג': תראי, את ליד חברת הכנסת עדי קול.

עיסאווי פריג': תראי איזו בלונדינית, ואת ערבייה-יהודית.

עיסאווי פריג': יש לך בעיה עכשיו.

עיסאווי פריג': עכשיו, תארי לעצמך – אני לא מכיר את בני משפחתך, אבל החזות שלהם היא חזות ערבית, כמוני, ויש בעיה.

מירי רגב: אבל אתה יודע – – –

עיסאווי פריג': כנראה צריך להיות ציוני יותר מהאפיפיור.

עיסאווי פריג': עכשיו, איך את מתפתלת:

עיסאווי פריג': צריך לחשוב על חוקים שהאשכנזים יחבקו אותי, יגידו לי איזו ילדה טובה אני.

עיסאווי פריג': איזו ילדה טובה.

עיסאווי פריג': אז עכשיו, ואללה, נהג מונית – קיבלנו.

עיסאווי פריג': עכשיו, מה נעשה עם בני עדות המזרח למיניהם שנראים כמו ערבים, וחלקם בני משפחתך?

עיסאווי פריג': מה נעשה אתם?

עיסאווי פריג': למה להעמיד אותם במצב מביך?

עיסאווי פריג': הרי הרבה חבר'ה יהודים מעדות המזרח – מרוקאים, תוניסאים, תימנים – לא כמו איתן, איתן השתכנז קצת במראה – תימנים-תימנים – ונהגי מוניות, מעמידים אותם במחסום – לא על קטע של שב"חים – והם נבוכים.

שמעון אוחיון: – – –

עיסאווי פריג': מה נעשה אתם, תגידו לי?

עיסאווי פריג': אתם רוצים להיות טובים?

עיסאווי פריג': אתם רוצים להיות המובילים?

עיסאווי פריג': וחברת הכנסת מירי רגב ישנה וקמה: איך השכנים האשכנזים שלי יאהבו אותי?

עיסאווי פריג': איך אני אהיה – חברת הכנסת רגב – –

מירי רגב: – – –

עיסאווי פריג': – – את נמצאת במגרש הלא-נכון.

מירי רגב: אתה חושב שאני דואגת שהם לא יאהבו אותי?

מירי רגב: בעלי אשכנזי והוא אוהב – – –

עיסאווי פריג': את נמצאת במגרש הלא-נכון.

עיסאווי פריג': אולי תזכי לעוד "ארץ נהדרת".

עיסאווי פריג': זה אני מאשר, אבל לעשות מהכנסת שכונה?

עיסאווי פריג': בבוקר חוק אזרחות, בערב חוק מונית?

עיסאווי פריג': במושב הבא חוק מואזין?

עיסאווי פריג': די, די.

מירי רגב: – – –

עיסאווי פריג': יש גבול לכל תעלול.

עיסאווי פריג': את עושה צחוק מהעבודה.

עיסאווי פריג': את עושה צחוק.

עיסאווי פריג': ביטחון – כן, חשוב לי לא פחות מאשר לך, אבל צריך לעשות את זה בטעם, בטקט, לא בשביל כותרות, לא בשביל מחיאות כפיים.

עיסאווי פריג': די, מירי, די.

עיסאווי פריג': שלא ישתמשו בך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': אני מסתפק בזה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה – – –

מירי רגב: רגע, אני רוצה – – –

יחיאל חיליק בר: אה, חברת הכנסת רגב רוצה לענות למסתייגים, בבקשה.

איתן כבל: אתה מבין, אתה הסתננת – – –

עיסאווי פריג': אני מסתנן – – –

איתן כבל: אתה הסתננת, היא רוצה לענות לך עכשיו.

עיסאווי פריג': אני אין לי בעיה, אני קצת בהיר, לא עוצרים אותי – – –

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך משהו, ידידי.

מירי רגב: אתה כנראה לא מבין את מהות החוק ואת ההצעה.

עיסאווי פריג': אני מבין את זה לא פחות ממך.

מירי רגב: ההצעה היא הצעה ממשלתית – –

עיסאווי פריג': את יש לך בעיה – – –

מירי רגב: – – הצעה ממשלתית שלא קיבלה את אישור הוועדה.

מירי רגב: ההצעה הזאת באה כדי להפוך אותה להוראת קבע, לחקיקת קבע ולא הוראת שעה.

מירי רגב: לא אישרתי את הבקשה של הממשלה, משום שבדיוק כמוך אני חושבת שהתפקיד של נהגי המוניות הוא לקחת אותך בשלום למחוז חפצך ולא לדאוג מיהו שב"ח ומיהו לא שב"ח.

מירי רגב: זה תפקיד של צה"ל והמשטרה בלבד.

מירי רגב: לכן אמרתי לשר לביטחון פנים: אתם תעשו שיעורי-בית יחד עם צה"ל ומערכת הביטחון, תביאו הסדר אחר; ועד אז – אני מבטיחה לך שאף נהג מונית לא יגיע לאיזה הסדר כזה או אחר עם המשטרה אם הוא העלה שב"ח ולא זיהה אותו ככזה.

מירי רגב: השב"חים, אתה יודע בדיוק כמוני, אסור להם להיכנס לתוך שטח המדינה.

מירי רגב: הם מהווים בעיה אמיתית מבחינה ביטחונית לאזרחי המדינה.

מירי רגב: צריך לטפל בהם, אבל לא דרך נהגי המוניות.

מירי רגב: לכן לא אישרתי את בקשת הממשלה.

מירי רגב: זה ימשיך להיות הוראת שעה.

מירי רגב: הם יעשו שיעורי-בית ויבואו עם עבודת מטה אחרת.

יחיאל חיליק בר: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים חברת הכנסת מירי רגב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 1, של חברי הכנסת שציינתי.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להצביע בעד ונגד ההסתייגות.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 24 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה, זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג לסעיף 1 לא נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: חמישה בעד, 24 נגד.

יחיאל חיליק בר: ההסתייגות לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, נעבור להצבעה על הסעיף כהצעת הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 37 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 29 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 29 בעד, שניים נגד.

יחיאל חיליק בר: הסעיף התקבל כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: שנייה.

יחיאל חיליק בר: שלישית.

יחיאל חיליק בר: סעיף 1 התקבל, ובעצם זה היה קריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו קריאה שלישית.

אחמד טיבי: לא, אני מבקש אי-אמון ביניהן.

אחמד טיבי: לא, אדוני, יש סדר דיון.

אחמד טיבי: בין שנייה לשלישית אני מבקש אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: לראות בהצעה זו הצעת אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 38 בעד החוק – 22 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: מייד אני אענה לך על זה.

יחיאל חיליק בר: 22 בעד, מתנגד אחד – – –

מירי רגב: – – – ערביי ישראל?

מירי רגב: אחמד טיבי, אתה בעד שב"חים?

אחמד טיבי: אמרה: קריאה שנייה ושלישית.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – –

קריאה: שר בממשלה רוצה – – –

יובל שטייניץ: – – אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: אחרי שאני אציג את זה, את מה שאני רוצה להגיד, הוא יענה.

יובל שטייניץ: – – הממשלה מבקשת לראות בזה הצבעת אמון.

ראובן ריבלין: לא, הוא עוד לא ביקש.

יחיאל חיליק בר: לא הגישו כנדרש, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מה זה "כנדרש"?

יחיאל חיליק בר: לא הגשתם כנדרש לראות בסעיף – זה הצבעה על הסעיף, הצבענו על הסעיף, הצבענו על ההסתייגות – – –

אחמד טיבי: בין שנייה ושלישית – אתם שיניתם את התקנון בלי להודיע לנו.

אחמד טיבי: בין קריאה שנייה ושלישית, אני מבקש בשם הסיעות שלנו לראות בהצעת החוק הצעת אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: זה התקנון.

יחיאל חיליק בר: סגן היושב-ראש טיבי, אני מבין שלפי התקנון צריך להגיש בקשה כתובה ולהגיד מי המועמד שלכם להקים את הממשלה, וזה לא נעשה.

יחיאל חיליק בר: זה לא נעשה.

יחיאל חיליק בר: זה מה שהתקנון אומר.

אחמד טיבי: לא, אני רוצה בקשה חדשה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: בקשה חדשה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לאחר סיום ההצבעה בקריאה שנייה, שהציגה חברת הכנסת מירי רגב, האחראית לשירות המוניות בארץ, אני מבקש לראות בהצעה זו הצעת אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זחאלקה, אתה המועמד – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה.

אחמד טיבי: אה, אני, בסדר.

אחמד טיבי: לאחר דיון בין חבר הכנסת זחאלקה וביני, הוא ויתר לי.

אחמד טיבי: אני מועמד לראש הממשלה.

קריאות: – – –

מירי רגב: – – –

יחיאל חיליק בר: השר שטייניץ, אתה מבקש הצבעה עכשיו?

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: מבקש הצבעת אמון עכשיו.

יובל שטייניץ: להצביע על החוק – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש לשמוע – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי, אתה ביקשת הצבעת אי-אמון, אז אנחנו נעשה הצבעת אי-אמון.

יובל שטייניץ: לראות בהצבעה על החוק הצבעת אמון בממשלה.

אחמד טיבי: השר שטייניץ הוא לא השר המקשר, והוא לא ראש הממשלה.

אחמד טיבי: הוא רוצה להיות, אבל הוא לא ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני מבקש לקרוא לראש הממשלה או לקרוא לשר המקשר.

אחמד טיבי: איפה אקוניס?

מירי רגב: כל שר יכול לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טיבי, או שנדחה את ההצבעה, או שאם אתה רוצה, השר נענה לבקשתך, ונעשה הצבעה על זה כאי-אמון עכשיו.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: אני כבר ביקשתי, ואני מתייחס ברצינות למועמדות שלי.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נעשה עכשיו עוד הצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד – הוא בעד החוק בקריאה שלישית, ומי שנגד – הוא נגד החוק ובעד אי-אמון.

יחיאל חיליק בר: אוקיי?

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יובל שטייניץ: מי שבעד הוא בעד החוק ובעד אמון בממשלה.

קריאה: הוא בעד האי-אמון.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אני פותח את ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 39 בעד החוק – 24 נגד – 6 נמנעים – 1 חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד, שישה נגד.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, והצעת האי-אמון לא התקבלה.

יחיאל חיליק בר: נדחתה.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/712; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 9280; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/673; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 7865; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/455; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 7254; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברים, אנחנו עוברים עכשיו בעצם לדיון בשלוש הודעות ממשלה על רצונה להחיל דין רציפות: גם על הצעת חוק בתי-המשפט לעניינים מינהליים, גם על הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), וגם על הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6).

יחיאל חיליק בר: יש מנמקים בדיון על אי-החלת רציפות, ולאחר הנימוקים אנחנו נעבור להצבעה בנפרד על כל אחת מהודעות הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות.

יחיאל חיליק בר: ראשון המנמקים, חבר הכנסת נחמן שי – נמצא?

יחיאל חיליק בר: לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: אחריו – ג'מאל זחאלקה וחבר הכנסת נסים זאב.

יחיאל חיליק בר: לכל אחד עד חמש דקות, זאת אומרת, יש לנו סך הכול עד 25 דקות.

יחיאל חיליק בר: אתה לא תנצל – הוא מודיע שהוא לא ינצל את כל הזמן, אז בסדר גמור.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש לנו כמה דיני רציפות, הצעת דין הרציפות הראשונה עוסקת בבתי-משפט שלום לעניינים מינהליים, וזו ההזדמנות, עמיתי חברי הכנסת, לומר שאכן צריך לקדם סדר נכון יותר וטוב יותר בבתי-המשפט.

דב חנין: זוהי סוגיה אמיתית של התנהלות ושל שלטון, ושל משילות, להבדיל מאותן סוגיות שקריות שהממשלה הביאה בשבוע שעבר, מהלכים אנטי-דמוקרטיים, מהלכים פוגעניים, שבאו לפגוע באופוזיציה, באו להפוך את הכנסת למועדון פוליטי סגור, לחסום אותה לכניסה של כוחות חדשים, להוציא מהכנסת מפלגות אידיאולוגיות, לפגוע בייצוגן של קבוצות מיעוט בחברה הישראלית, לפגוע בייצוג של האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: כל הדברים האלה, שהממשלה תיארה אותם תחת הכותרת הכללית חוק משילות, אין להם שום קשר וזיקה למשילות אמיתית, ואנחנו, באופוזיציה, נאבקנו נגד החוק הזה.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם גם כאן, מעל במת הכנסת, שביום שבו אושר חוק המשילות אנחנו החלטנו, בסיעות האופוזיציה, להגיש יחד הצעת חוק שתבטל את המהלכים האנטי-דמוקרטיים שאתם העברתם, וכפי שהשר ליברמן ניצל רגע של הזדמנות פוליטית כדי לסחוט את חבריו לקואליציה ולהעביר את חוקי המשילות, אנחנו ננסה לנצל רגע של הזדמנות פוליטית מצדנו כדי לשחרר אתכם מהאילוצים שליברמן הצליח לכפות עליכם ולקדם הסדר ראוי יותר, דמוקרטי יותר, בכנסת, ביחסי הכנסת–ממשלה, מאותם הסדרים שהובאו בחוק המשילות.

דב חנין: אני בכמה משפטים אנמק את ההתנגדויות שלנו להחלת דין הרציפות בסוגיית החוק לטיפול בחולי נפש.

דב חנין: הטיפול בחולי נפש ראוי אכן לרפורמה רצינית.

דב חנין: הרפורמה הזאת לא נמצאת עדיין במערכת הממשלתית, הממשלה בעצם לאורך שנים מבצעת ייבוש והקפאה של החוק לטיפול בנפגעי נפש בקהילה, אחד ההישגים החקיקתיים החשובים ביותר – חקיקה שנעשתה בכנסת בזמנה ביוזמת חברתי חברת הכנסת מטעם חד"ש תמר גו'זנסקי.

דב חנין: החוק לטיפול בחולי הנפש בקהילה הוא חוק מתקדם, חוק ראוי, אבל מאז חוקק הממשלה מקצצת בתקציבי הטיפול בנפגעי נפש בקהילה עוד ועוד והמצוקה נעשתה קשה ובעייתית ביותר.

דב חנין: בכלל, מערכת הטיפול הפסיכולוגי בחברה הישראלית נמצאת בדיאטה רצחנית, כמו כל השירותים החברתיים האחרים.

דב חנין: היא ראויה לרפורמה, אבל לא לרפורמה מהסוג שהממשלה מנסה לקדם, אלא לרפורמה אמיתית, שבה יינתנו תקציבים רבים יותר למערכות הטיפול בנפגעי נפש, למערכות הטיפול הפסיכולוגי, למערכות התמיכה הפסיכולוגית.

דב חנין: תמיכה ותקצוב של המערכות הציבוריות האלה הם חשובים, הם חיוניים, הם נכונים מבחינה חברתית, הם הכרחיים מבחינת שמירת בריאות הציבור וזכותו של הציבור לבריאות.

דב חנין: זה גם, בסופו של דבר, נכון יותר ומשתלם יותר ברמה הכלכלית.

דב חנין: אנחנו הודענו על התנגדותנו גם להחלת דין הרציפות על הצעת חוק האזנת הסתר.

דב חנין: הסיבה העיקרית להתנגדות שלנו להחלת דין הרציפות בחוק הזה קשורה לכך שאנחנו חושבים שבישראל יש אינפלציה בהאזנות סתר.

דב חנין: האזנות סתר נעשות פה הרבה מדי, במצבים שאין שום סיבה ואין שום צורך להצדיק אותן.

דב חנין: אנחנו מציעים שבמקום הרחבת האזנות הסתר בחברה הישראלית אנחנו נקדם צמצום, בחינה יותר מקיפה, יותר רצינית, של בקשות להאזנות סתר בכל מקרה שבקשות כאלה מוגשות.

דב חנין: על כן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מתנגדים להחלת דין הרציפות גם על הצעת חוק האזנת הסתר.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת נסים זאב – לא נמצא; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על כל אחת מההודעות בנפרד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 75) (בתי-משפט שלום לעניינים מינהליים), התשע"ב–2011.

יחיאל חיליק בר: אני פותח את ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד ההודעה – בעד, ומי שנגד – נגד.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 40 בעד הודעת הממשלה – 17 נגד – 7 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 75) (בתי-משפט שלום לעניינים מינהליים), התשע"ב–2011, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 17 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 75) התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ההודעה ומי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 41 בעד הודעת הממשלה – 19 נגד – 7 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 19 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הודעת הממשלה התקבלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6).

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההצעה?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 42 בעד הודעת הממשלה – 20 נגד – 7 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: ובכן, 20 בעד, שבעה מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי גם הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6) התקבלה.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/541).]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, חברות וחברי הכנסת, להצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39) (ביטול הגבלות על ציון הכהונה בידי חבר הכנסת לשעבר או שר לשעבר), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת צחי הנגבי, לקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את החוק חבר הכנסת צחי הנגבי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם לקריאה ראשונה הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם – הצעה שאושרה בקריאה טרומית בכנסת וגם ועדת הכנסת הכינה אותה לקריאה ראשונה פה-אחד בפברואר.

צחי הנגבי: היא עוסקת בסעיף 14 לחוק חסינות חברי הכנסת, שקובע איסורים שחלים על חברי הכנסת והשרים לאחר סיום כהונתם, ובהם האיסור בסעיף קטן (ב) שלפיו מי שהיה חבר הכנסת, ראש הממשלה, שר או סגן שר, אסור לו לאחר תום כהונתו להבליט בכתב בכל עניין הכרוך בעסקו או במקצועו את העובדה שהוא היה חבר הכנסת, ראש הממשלה, שר או סגן שר.

צחי הנגבי: על בעלי תפקידים אחרים בשירות הציבורי – שופטים בדימוס, אלופים בצבא במיל.

צחי הנגבי: , ניצבים במשטרה בדימוס וכו', וגם מי שכיהנו בעבר בכהונות רמות אחרות, כמו מבקר המדינה או נציב שירות המדינה או נגיד בנק ישראל – לא חל איסור דומה לעניין ציון התפקיד או התואר לאחר סיום הכהונה.

צחי הנגבי: אנחנו חשבנו שבאמת האבחנה הזאת אנכרוניסטית, תמוהה במידה רבה, ואין עוד הצדקה להותיר את האיסור הזה על כנו, ומוצע לבטלו.

צחי הנגבי: לפיכך, אבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהחזיר אותה לוועדת הכנסת כדי שהיא תוכן – כמובן לאחר הפגרה – לקריאה שנייה ושלישית.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: לפני ההצבעה – הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ללא הצבעה וללא כלום.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לאתרי הנצחה), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת, פ/1352/19, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: (קריאה ראשונה)

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים לדוברים.

יחיאל חיליק בר: יש רשימת דוברים ארוכה, ואני רואה שלא כולם נמצאים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – או-וואה, דב חנין אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: לרשום בפרוטוקול שיש רגע – – –

אבישי ברוורמן: אינו נוכח, נס.

אבישי ברוורמן: המשיח הגיע.

יחיאל חיליק בר: דב חנין – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת משה גפני – נוכח ומוותר?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גפני מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – מוותר; חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אייכלר אחרון?

איתן כבל: הוא מתחמם לקראת הדיון.

יחיאל חיליק בר: – – – בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, היה היה חבר כנסת מכובד ושמו מנחם בגין.

ישראל אייכלר: במשך 29 שנים הוא ישב במדבר האופוזיציוני ואחר כך היה ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: אחד הדברים שהוא שמר עליהם בקנאות עצומה במשך כל השנים היה חוק חסינות חברי הכנסת, כי הוא היה במשטר של בן-גוריון, והוא חשש שמא יבואו וינסו להפריע לעבודתו הפרלמנטרית ולקולו – שנשמע בימים ההם מאוד מאוד כקול של מיעוט, הרבה יותר רחוק מאשר המיעוט החרדי של היום.

ישראל אייכלר: זאת הייתה תקופה שהיו לו שמונה מנדטים, ופעם אחת בן-גוריון אפילו כינה אותו בשם שאסור להזכיר פה היום, אבל בימים הטובים הוא היה קורא לו: זה שיושב ליד בדר.

ישראל אייכלר: אבל גם בן-גוריון – –

ראובן ריבלין: פה, פה, איפה שבוז'י יושב – – –

ישראל אייכלר: פה זה היה?

ישראל אייכלר: – – לא הזכיר את שמו, ובכל זאת הוא הבין שהוא חייב לתת ייצוג לאנשים של מנחם בגין, על הדעות שהוא מייצג, והוא שמר על העניין הזה של החסינות.

ישראל אייכלר: במשך השנים המדינה נהייתה כל כך דמוקרטית ופתוחה, שאנשים חשבו: מה זה כל כך חשוב?

ישראל אייכלר: אפשר להוריד ברמתה של הכנסת.

ישראל אייכלר: ולאט-לאט, ככל שהכנסת נסוגה, באו כוחות חדשים ותפסו את מקומה: הראשונה הייתה התקשורת, השנייה הייתה מערכת המשפט, והשלישית הייתה המערכת הפקידותית, שהיום שולטת בצורה בלתי מוגבלת על השרים, על חברי הכנסת ועל ראשי העיריות.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, כאשר התהפכה המגמה, והיום יש יותר ויותר התכנסות לקראת דיקטטורות, אם דיקטטורה מפלגתית – תמיד היו לועגים, הרב משה, ואומרים שאצלנו הרבנים קובעים, והליכוד והמערך – עבודה – זה דמוקרטיה.

ישראל אייכלר: היום חלק גדול מחברי הכנסת נבחרים על-ידי איש אחד, לא משנה אם קוראים לו לפיד או ליברמן, או אני לא יודע.

ישראל אייכלר: בבית היהודי עדיין יש איזה פריימריז, אבל כנראה בפעם הבאה כבר לא.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שיותר ויותר אנחנו מתכנסים לדיקטטורות מפלגתיות, ובסופו של דבר גם יהפכו לדיקטטורות כלליות, כפי שאנחנו רואים בעניין חוק המשילות.

ישראל אייכלר: יבוא יום וישללו זכויות הצבעה מכל מיני קבוצות – ואנחנו רואים מה היו התוצאות בבית-שמש, שבית-המשפט ביטל בחירות כי לא מצא חן בעיניו הזקן של ראש העיר.

ישראל אייכלר: לכן אני בא ואומר, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לשמור בקנאות על מה שנשאר מהזכות של האזרח הפשוט לשלוח נציגים ולהשפיע במשהו על החיים שלו.

ישראל אייכלר: ולכן אסור לוותר, ויישר כוח ליושב-ראש ועדת הכנסת, שביטל את האיסור המוזר הזה.

ישראל אייכלר: לא ידעתי שיש דבר כזה, שכל פקיד וכל מי שהיה אי-פעם משהו – עוזר לעוזר, מגיש הצלחות – מגיש את זה ברזומה שלו, וחבר כנסת ושר – אסור לו.

ישראל אייכלר: זה במסגרת הקמפיין האנטי-דמוקרטי לשלול את זכויות האזרח לשלוח נציגים ולשלול את זכויות הנציגים להציג אותם.

ישראל אייכלר: ברוכים תהיו שביטלתם את זה.

ישראל אייכלר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מנחם מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל – מוותר; חברת הכנסת רוזין – אינה נוכחת; חברת הכנסת גילה גמליאל – הייתה פה עכשיו – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – סליחה?

יחיאל חיליק בר: אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

יחיאל חיליק בר: אם כן, סיימנו את רשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39) (ביטול הגבלות על ציון הכהונה בידי חבר הכנסת לשעבר או שר לשעבר), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת צחי הנגבי.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 43 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39) (ביטול הגבלות על ציון הכהונה בידי חבר הכנסת לשעבר או שר לשעבר), התשע"ד–2014, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 20 בעד, אפס מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני קובע כי הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 39) עברה בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק תחזור לדיון בוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן, שמדבר בטלפון – חבר הכנסת ברוורמן, אתה אמור להציג עכשיו את ההחלטה של ועדת הכלכלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: מה אתה רוצה עכשיו?

יחיאל חיליק בר: על ההחלטה הזאת תהיה הצבעה.

אבישי ברוורמן: על פיצול של חוק התחבורה הציבורית?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני מדבר על החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק שינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה – – –

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: כן, אני מודה לך, אדוני.

יחיאל חיליק בר: בסדר?

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: הפיצול זה אחר כך, אחרי זה.

אבישי ברוורמן: כן, תודה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי תקציב לשנים 2013 ו-2014), התקבל בכנסת ביום כ"ב באב התשע"ג ופורסם ברשומות התשע"ג, עמ' 116.

אבישי ברוורמן: בנושאים שהועברו לדיון בוועדת הכלכלה נפלו טעויות לשוניות טכניות, ומוצע לתקנן: 1.

אבישי ברוורמן: בסעיף 37 לחוק המתקן, בפסקה (8), תוקן סעיף 9 לחוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"ב–2012.

אבישי ברוורמן: בתיקון זה הוסף סעיף קטן (ג) לסעיף 9 האמור, אך סימון זה כבר קיים.

אבישי ברוורמן: כדי למנוע כפילות מוצע לשנות את סימון הסעיף הקטן שהוסף ל-(ב1).

אבישי ברוורמן: לפי סעיף 10א(ד) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, תחילתו של התיקון ביום תחילתו של החוק, קרי ביום כ"ה באב התשע"ג, 1 באוגוסט 2013.

אבישי ברוורמן: בסעיף 59 לחוק המתקן, בפסקה (30), הוחלף סעיף 132 לחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א-2001, ובסעיף קטן (ב) שבו נקבע מנגנון עדכון הסכומים המנויים בסעיף 130(ג) לחוק תאגידי מים וביוב.

אבישי ברוורמן: החלטת הוועדה הייתה כי מנגנון העדכון יחול על כל הסכומים המנויים בסעיף 130(ג) האמור, אולם בשל טעות טכנית בניסוח צוין כי הסכומים שעליהם יחול מנגנון העדכון מנויים בפסקאות (1) ו-(2) של סעיף 130(ג) האמור, בעוד הם מנויים ברישה של אותו סעיף קטן ובפסקה (1) שבו.

אבישי ברוורמן: מוצע אפוא לתקן את ההפניה בסעיף 132 לחוק האמור מסעיף 130(ג)(1) ו-(2) לסעיף 130(ג) כולו, וכן לתקן הטיות דקדוקיות.

אבישי ברוורמן: לפי סעיף 10א(ד) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, תחילתו של התיקון ביום תחילתו של סעיף 132 לחוק תאגידי מים וביוב, כאמור בסעיף 63 לחוק המתקן.

אבישי ברוורמן: אני יכול לעלות לתורה?

יריב לוין: ונאמר: אמן.

אבישי ברוורמן: אמן.

אבישי ברוורמן: אושר?

אבישי ברוורמן: להצביע?

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: זהו?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014).

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההחלטה?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 44 בעד ההחלטה – 18 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 18, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014) התקבלה.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ברוורמן, אל תתרווח יותר מדי.

יחיאל חיליק בר: אתה מוזמן לחזור לדוכן ולדבר על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מ/771, גם כן כולל הצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – רציתי להגיד אדוני השר.

אבישי ברוורמן: אני לא רואה פה שר.

אבישי ברוורמן: האם מותר לי, חבר הכנסת ריבלין – – –

יחיאל חיליק בר: יש.

יחיאל חיליק בר: יש פה שר.

אבישי ברוורמן: יש פה שר?

אבישי ברוורמן: אה.

יחיאל חיליק בר: השר בנט פה.

אבישי ברוורמן: השר בנט פה, טעיתי.

אבישי ברוורמן: זה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לפי החוק שעבר, שצחי הנגבי הציג לפני הכנסת, גם אתה שר.

אבישי ברוורמן: אה, מי שהיה שר הוא שר.

ראובן ריבלין: Once a senator always a senator.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אם נמצא פה אדם שהיה שר, אפשר לעשות הכול.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ריבלין, לא רק שאתה בור סוד שאינו מאבד טיפה, אתה הדוגמה לזיכרון הקולקטיבי של הכנסת ולאיכות השלטון שלה.

אבישי ברוורמן: הלוואי שירבו כמותך בישראל.

אבישי ברוורמן: תודה.

ראובן ריבלין: בין בחירות לבחירות תמיד אני כזה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, נתקבלה בקריאה הראשונה בכנסת ביום א' בכסלו התשע"ד, 4 בנובמבר 2013.

אבישי ברוורמן: עניינה של הצעת החוק הוא בתיקוני חקיקה הדרושים כדי להסיר חסמים העומדים בפני קידום הקמתן של מערכות הסעת המונים, וכן הוראות נוספות לשם הגברת האכיפה והפיקוח בתחום התחבורה הציבורית.

אבישי ברוורמן: מוצע לפצל את ההצעה לשתי הצעות חוק נפרדות: חלק אחד יכלול תיקוני חקיקה שמטרתם להקנות למקים מסילת ברזל ארצית או מקומית ולמפעיל מסילת ברזל כאמור סמכויות כניסה למקרקעין ולקבוע הסדרים הקשורים לכניסה למקרקעין, וכן הסדרה של רכישת זכויות במקרקעין לצורך הקמה או הפעלה של מסילת ברזל מקומית; חלק שני יכלול תיקוני חקיקה שמטרתם להקנות לרשויות המקומיות סמכויות לאכוף עבירות תעבורה באמצעות מצלמות.

אבישי ברוורמן: מאחר שהממשלה ביקשה לתת קדימות לחלק הראשון, הנוגע לפרויקט הסעת ההמונים בגוש-דן ולהסרת החסמים בהקמת הרכבת הקלה, מוצע לפצל את הצעת החוק כאמור ולקדם תחילה את חקיקת החלק הראשון.

אבישי ברוורמן: רבותי, אתם זוכרים על מה אנחנו מדברים?

אבישי ברוורמן: הסעת המונים בגוש-דן וברכבת הקלה.

אבישי ברוורמן: זו סאגה שאפרים קישון ב"תעלת בלאומילך" לא חשב עליה.

ראובן ריבלין: ככה היא התחילה.

אבישי ברוורמן: ככה היא התחילה – אחד ואחד ואחד ואחד.

אבישי ברוורמן: לכן, רבותי, היום לקראת הערב, גם בסייעתא דשמיא, ניקח את הדבר הזה ונקווה שבאמת תהיה הסעת המונים במהרה בימינו באזור תל-אביב, ותוקם הרכבת הקלה.

אבישי ברוורמן: החלק השני יובא לקריאה השנייה ולקריאה השלישית במועד מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו בהצבעה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד ההחלטה?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 45 בעד ההחלטה – 18 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שהחלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, התקבלה.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/769; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 1471, חוב' י"ט, עמ' 2705; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: אדוני יושב-ראש הוועדה אבישי ברוורמן, חזור למקום ותסביר את ההצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: יש הסתייגות אחת, שתנומק על-ידי חבר הכנסת ריבלין, אך ללא הצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, אשר היא מיזוג של הצעת החוק הממשלתית והצעות חוק פרטיות שיזמו חברי הכנסת נחמן שי, ניצן הורוביץ, דב חנין, מרב מיכאלי, איילת שקד, עדי קול, יצחק הרצוג, קארין אלהרר, עמרם מצנע, יוני שטבון ואיתן כבל והתקבלו בדיון מוקדם.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק נדונה בוועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הכספים בראשותי.

אבישי ברוורמן: מטרת הצעת החוק לקדם ולהגביר את התחרותיות בענף המזון, הנשלט על-ידי מספר מצומצם של ספקים וקמעונאים גדולים, על מנת להביא בסופו של יום להורדת מחירי המזון לצרכן.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק אומנם מתייחסת בעיקרה למוצרי מזון, אך בפועל היא חלה על כל המוצרים הנמכרים בחנויותיהם של הקמעונאים הפעילים בענף המזון, למעט מוצרי חשמל, טקסטיל, ציוד משרדי, כלי-בית, ספרים ועיתונים, דהיינו, היא חלה גם על מוצרי הניקיון והפארמה שהם מוכרים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לפתוח, לפני שאני קורא גם את הדברים מבחינה ניסוחית, שהיא גם משפטית: כאשר אני קיבלתי את הזכות לעמוד בראש הוועדה וקיבלתי את העבודה שנעשתה כבר תקופה ארוכה על-ידי ועדת קדמי בראשותו של מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר בעבר – כשקראתי אותה הייתי ספקן, מכיוון שהשאלה הראשונה ששאלתי בפתיחת ישיבת הוועדה את נציגי האוצר ואת הממונה – ככלכלן שאלתי אותם: אנחנו בשיווי-משקל מסוים.

אבישי ברוורמן: האם ברגע שאיישם את מה שכתוב בהמלצות ועדת קדמי, תנו לי הערכה, בכמה ירדו המחירים?

אבישי ברוורמן: כשאני מביא בחשבון – יש משתנים אחרים, אבל נניח שהכול נשאר קבוע; הכלכלנים קוראים לזה ceteris paribus – לא קיבלתי שום תשובה חוץ מאשר נושא התחרותיות.

אבישי ברוורמן: לכן, בוועדה הזאת דנו רבות.

אבישי ברוורמן: ההצעה שנכנסה היא לא ההצעה שיצאה.

אבישי ברוורמן: היא הצעה לא פשוטה, אבל כמו שגם אמר קודם השר בנט, נוסף על ההחלטה שהעברנו קודם לגבי הפטור החקלאי ודברים אחרים, אני מקווה שהיא תתחיל תהליך שיביא להורדת מחירים; ונוסף על כך, מינינו ועדה שתפקח – בראשות חבר הכנסת יעקב אשר.

אבישי ברוורמן: אני גם הודעתי שוועדת הכלכלה תפתח דיונים מפעם לפעם, מעבר לדיווחים שהממשלה צריכה לדווח כל חצי שנה ואחרי זה שנה לגבי הצעות ושיפורים – פיקוח תוך כדי מעשה.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להזכיר שב-2005 מחירי המזון בישראל היו נמוכים יותר מאשר בארצות במערב ובארצות אחרות.

אבישי ברוורמן: ב-2013–2014 הם גבוהים, חלקם במידה משמעותית.

אבישי ברוורמן: המשתנה המרכזי שהשתנה היה באמת שקבוצות גדולות, "אסם", "תנובה" וכו', הפכו להיות קונגלומרטים.

אבישי ברוורמן: ועל הפרק, כבר אומר בתחילה, בוועדה שקיבלתי, לא עלה במנדט שלנו שום נושא לגבי פירוק המונופולים.

אבישי ברוורמן: השאלה הייתה, במסגרת ההגבלות, איך אפשר להשתמש בכלים שונים של שקיפות, של גובה מדף, של פיקוח, כדי להביא לתוצאות מקסימליות להגברת התחרות ולמניעת אותו קשר, שהפך להיות קשר גורדי, בין הקמעונאים הגדולים לספקים הגדולים.

אבישי ברוורמן: אני מוכרח גם לציין שעבודת הוועדה הייתה מיוחדת במינה.

אבישי ברוורמן: הייתה בה חוכמת השולחן.

אבישי ברוורמן: הוועדה הגיעה למסקנות ולהמלצות מעבר למה שהמליצה ועדת קדמי.

אבישי ברוורמן: אני אפרט אותן, ולאחר מכן נצא לשטח ונקווה שבאמת נגיע לתוצאות, כי בסופו של דבר המחירים כאן הם מהגבוהים בעולם, וחלק מזה – על הדיור לא אוסיף מילה, אבל גם בנושא המזון המערכת היא מורכבת.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: חשבתי שסיימת.

ראובן ריבלין: הוא הרגע רק דיבר מהרהורי לבו.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא יתחיל – – –

אבישי ברוורמן: תודה, חבר הכנסת ריבלין.

משה גפני: – – –

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גפני, אתה קצת עייף היום.

אבישי ברוורמן: אני רוצה קצת לעורר אותך.

יחיאל חיליק בר: בשעה מוקדמת זו – – –

משה גפני: אחרי שאמרת שזה בסדר, אני יושב רגוע ומצביע בעד.

אבישי ברוורמן: אחת הזכויות הגדולות שהיו לי בכנסת – הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, ואדם מוכשר, הגון ורציני כמו חבר הכנסת גפני, זכיתי שהוא יחליף אותי.

משה גפני: אני זכיתי.

אבישי ברוורמן: ההצעה מסדירה את שלוש מערכות היחסים המרכזיות בתחום המזון: זו שבין הקמעונאי לבין הספק, זו שבין הקמעונאים, בינם לבין עצמם, ומערכת היחסים שבין הקמעונאי לבין הצרכן.

אבישי ברוורמן: ההצעה מנסה להתמודד, לגבי כל אחת ממערכות היחסים האמורות, עם ההתנהגויות שפגעו בתחרות והביאו, ככל הנראה, לעליית המחירים.

אבישי ברוורמן: חשוב לי להבהיר, ואני חוזר על זאת, כי אין אמצעי אחד שיוביל להורדת המחירים, ונראה שרק שילוב של אמצעים שונים, ובכללם אלה הכלולים בהצעת החוק, עשוי להביא לתוצאה המיוחלת.

אבישי ברוורמן: עוד אני מבקש לציין, ואני אומר את זה כאן לכל אלה שאוזנם המשפטית כרויה, כי הוועדה הייתה ערה לטענות שהועלו נגד המסמך שהכין מרכז המחקר והמידע בכנסת בעניין ניתוח עליית מחירי המזון.

אבישי ברוורמן: עם זאת, לדעת כל חברי הוועדה, כמו גם לדעת נציגי הממשלה שהשתתפו בדיונים, יש חשיבות לנורמות שעוגנו בהצעת החוק, ללא שום קשר לטענות אלה.

אבישי ברוורמן: אסקור בקצרה את עיקרי ההסדרים השונים.

אבישי ברוורמן: הסדרת פעילות ספקים וקמעונאים: ההנחה הגלומה בהצעת החוק היא שהתערבות של ספקים אצל קמעונאים בתנאי המסחר עם ספקים וקמעונאים מתחרים, לרבות בכל הנוגע ליעדי רכישה, כמויות ושטחי מכירה, אם על-ידי תמריצים ואם על-ידי הסדרים אחרים, פוגעת בתחרות וחוסמת כניסת מתחרים חדשים לשוק.

אבישי ברוורמן: האיסורים שנקבעו בהצעת החוק מכוונים לכך שהסדרים בין ספק לקמעונאי יתייחסו למערכת היחסים ביניהם בלבד.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק מבחינה בין איסורים החלים על כלל הספקים והקמעונאים, ללא קשר לגודלם, לבין איסורים החלים רק על ספקים וקמעונאים גדולים.

אבישי ברוורמן: ספק גדול הוא מי שמחזור המכירות שלו הוא מעל 300 מיליון שקלים חדשים, לעומת 200 מיליון בהצעה המקורית של הצעת החוק.

אבישי ברוורמן: קמעונאי גדול הוא מי שמחזור המכירות שלו מעל 250 מיליון שקלים ומתקיימים בו תנאים נוספים שנקבעו בהצעה.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק אוסרת על ספקים וקמעונאים להתערב זה אצל זה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ריבלין זוכר, כמו חלק מחברי, שבביקורים של הוועדה – כאשר ביקרנו בכל מיני מקומות, בסופרמרקטים אלה ואחרים ברחבי הארץ – אנשים שלא רצו להתבטא בפומבי ציינו בפנינו שיש כל מיני חסימות בהסכמים בין הגדולים מכאן והגדולים מכאן שמונעים את הכניסה למדף של יצרנים קטנים ובינוניים שהם גם איכותיים וגם המחיר שלהם יותר נמוך.

אבישי ברוורמן: לכן הצעת החוק אוסרת על ספקים וקמעונאים להתערב זה אצל זה, לעניין ההסדרים של הקמעונאי עם ספק אחר או של הספק עם קמעונאי אחר.

אבישי ברוורמן: על ספק גדול נאסר לעסוק בסידור מצרכים בחנות של הקמעונאי ולהתערב בדרך כלשהי אצל הקמעונאי בשטח המוקצה למכירת המצרכים, אם שלו ואם של ספקים אחרים.

אבישי ברוורמן: כמו כן, נאסר על הספק הגדול להכתיב לקמעונאי בדרך כלשהי בעניין המחיר שהוא גובה מהצרכן.

אבישי ברוורמן: במסגרת דיוני הוועדה הוספנו הוראות שיזמתי, בתמיכת חברים אחרים, הנוגעות לתמחור וקשירה אסורים במערכת היחסים שבין ספק גדול לבין קמעונאי גדול או מפיץ.

אבישי ברוורמן: הוראות אלו קובעות איסור לתמחר מצרכים במחיר נמוך מהעלות השולית שלהם.

אבישי ברוורמן: כך, לדוגמה, אם מחירה השולי של גבינה צהובה הוא 10 שקלים, הספק לא יוכל להציע לקמעונאי לרכוש ממנו כמות מסוימת של גבינה צהובה במחיר הנמוך מהמחיר האמור.

אבישי ברוורמן: תמחור אסור הוא גם תמחור שבו הספק מציע לקמעונאי שתי הצעות רכש באותו מחיר שבאחת מהן כמות המוצרים קטנה יותר מבשנייה, בין שמדובר באותם מוצרים ובין שמדובר בסל ובו מוצרים שונים.

אבישי ברוורמן: כך, למשל, ספק גדול לא יוכל להציע לקמעונאי גדול לרכוש 100 יחידות של גבינה צהובה ב-100 שקלים, ו-110 יחידות של גבינה צהובה באותו מחיר.

אבישי ברוורמן: דוגמה נוספת: ספק גדול המוכר קוטג' וגבינה לבנה לקמעונאי גדול ב-100 שקלים לא יוכל להציע לקמעונאי גדול סל מצרכים רחב יותר, הכולל את אותו הרכב מוצרים בתוספת גבינה צהובה באותו מחיר.

אבישי ברוורמן: התוצאה של תמחור בדוגמאות האלה הוא שהספק הקטן נחסם לחלוטין מלהתחרות על אספקת הגבינה הצהובה.

אבישי ברוורמן: חשוב להדגיש כי הצעת החוק אינה אוסרת באופן קטגורי על ספקים גדולים למכור מצרכים לקמעונאים גדולים במחיר הנמוך מהעלות השולית של האספקה, Loss Leader.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק נקבע מפורשות כי ספק גדול יוכל לעשות זאת אם כל יחידות המצרך או הסל כולו נמכרים במחיר הנמוך מהעלות השולית.

אבישי ברוורמן: נוסף על כך, הצעת החוק אוסרת על ספק גדול להתנות מחיר מצרך לקמעונאי ברכישת מוצר אחר של אותו ספק.

אבישי ברוורמן: כאן הרציונל הוא של מניעת פרקטיקות הקיימות בשוק המזון, החוסמות ספקים קטנים מלהתחרות בספקים הגדולים.

אבישי ברוורמן: מאחר שהערכנו כי החסמים הקיימים כיום, המונעים מהספקים הקטנים והבינוניים לחדור לשוק המזון, קשורים לשטחי המדף, הוספנו איסור נוסף.

אבישי ברוורמן: היה פה דיון מאוד ארוך.

אבישי ברוורמן: בתחילתו הייתה הצעה, שהייתה בתחילתה עוד בוועדת קדמי, שלגבי קטגוריה, מוצר מסוים – נאמר חלב – תהיה הגבלה פר-מוצר לגבי שטח המדף – נאמר x אחוז לגדולים, היתר לקטנים.

אבישי ברוורמן: שמענו את כל הגורמים.

אבישי ברוורמן: הבנו שאי-אפשר לאכוף את ההצעה הזאת.

אבישי ברוורמן: היא לא פרקטית.

אבישי ברוורמן: ואז הגענו לשילוב שייבחן בשטח, והאיסור שהוספנו הוא כדלקמן: קמעונאי גדול, גדול מאוד, לא יוכל להקצות מעל 50% משטח המדף בחנות גדולה – חנות גדולה זה חנות של מעל 250 מ"ר – למצרכים המסופקים על-ידי ספק גדול מאוד.

אבישי ברוורמן: ספק גדול מאוד זה אחד שהמחזור שלו למעלה ממיליארד שקל.

אבישי ברוורמן: ספק גדול מאוד – מחזור המכירות שלו מעל מיליארד שקל בשנה.

אבישי ברוורמן: עם זאת, הסמכנו את הממונה, באישור ועדת הכלכלה, לקבוע אחוז שריון אחר, אם הנתונים שיובאו על-ידם יהיו אחרים.

אבישי ברוורמן: אבל הנושא הזה לא פותר את הבעיה שייתכן שבקטגוריה מסוימת, נאמר במוצר חלב, יהיה מונופול – 90% לזה ו-10%.

אבישי ברוורמן: כאן המבחן של הממונה על ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: אנחנו העצמנו אותו בכוח-האדם, אנחנו נתנו לו מכשירים.

אבישי ברוורמן: אני לא אוהב עודף ביורוקרטיה ורגולציה, אבל המכשיר שלו מאפשר לו, כירורגית, לראות שאם מישהו פועל בצורה מונופוליסטית במוצר מסוים, הוא מזיז אותו מהמדף, משנה אותו וכמובן פועל כירורגית כדי להשלים את החוק של ה-50% שהסברתי כרגע.

אבישי ברוורמן: לגבי הנושא האזורי – בפני הוועדה הובאו נתונים על כך שנמצא קשר ישיר בין אזורים בארץ שבהם קיימת ריכוזיות בתחום קמעונאות המזון.

אבישי ברוורמן: דיברו בין על רמת-אביב בין על אזורים בפריפריה.

אבישי ברוורמן: מה שקורה, ששם, במקומות כאלה – או מבודדים או במרכזי ערים – נוצר מצב שהשחקנים הגדולים מחזיקים את מספר החנויות, יש ריכוזיות ואין תחרות.

אבישי ברוורמן: ולכן, על מנת להתמודד עם בעיות ריכוזיות גיאוגרפיות במבנה השוק הנוכחי – להבדיל מפיקוח מתמשך על התחרות הגיאוגרפית – הצעת החוק מקנה לבית-הדין להגבלים עסקיים, לתקופה מוגבלת של שש שנים, סמכויות למתן סעדים מבניים, ובכלל זה להורות לקמעונאי גדול שיש לו לפחות שלוש חנויות גדולות באזור ביקוש, שבו השיעור המחושב בעבורו הוא למעלה מ-50%, על צעדים אפשריים לצורך הגברת התחרות האזורית, לרבות מכירת הזכויות של הקמעונאי בחנות גדולה אחת או יותר, באותו האזור.

אבישי ברוורמן: מערכת היחסים שבין הקמעונאי והצרכן – פה אנחנו באים לנושא השקיפות.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק מחייבת קמעונאי גדול לפרסם באינטרנט את מחירי המצרכים שלו לציבור, ובכלל זה רשימת המצרכים בכל חנות ומחירי המצרכים.

אבישי ברוורמן: בפני הוועדה הופיעו יזמים פרטיים הבקיאים בתחום, שהבהירו כי פרסום הנתונים האמורים יוביל להקמה ולשדרוג אתרי האינטרנט ופיתוח אפליקציות אשר יאפשרו השוואה עדכנית ושוטפת של המחירים, הן מבחינת מחיר המצרך היחיד והן מבחינה כוללת של סל המוצרים.

אבישי ברוורמן: רבותי, לגבי השקיפות הייתה פה נקודה.

אבישי ברוורמן: מצד אחד, כל ארגוני הצרכנים, כל מי שבדק אמר ללכת על זה.

אבישי ברוורמן: הצרכן יהיה עם אינפורמציה, ואז הוא ייכנס לחנות שמוכרים שם, נאמר, עוף בשקל, אבל פתאום כל המוצרים האחרים יקרים.

אבישי ברוורמן: הוא כבר ידע את זה בסלולרי שלו ויאמר: אני לא נכנס לפה למרות העוף בשקל, אני הולך למקום אחר.

אבישי ברוורמן: אמרו לנו: אבל אם יהיה הכול בסלולרי, השחקנים הגדולים יתאמו מחירים בינם לבין עצמם.

אבישי ברוורמן: אמרנו: נכון, יש בזה משהו, אבל כבר היום ברור לנו שיש מספיק אינפורמציה ומספיק ריגול, ולכן הטענה של להפוך את הצרכן, עם כלים יותר טובים, ליותר רציונלי כדי שיצליח בתהליך הרכישה, שיקנה מוצרים איכותיים ויותר זולים, עדיפה על הנושא של תיאום המחירים.

אבישי ברוורמן: וזאת הייתה פסיקתנו.

אבישי ברוורמן: לצד האיסורים השונים וההוראות שנקבעו בחוק, הוסמכו הממונה על ההגבלים העסקיים והממונה על הרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן, לפי העניין, להעמיד לדין פלילי או להטיל עיצומים כספיים.

אבישי ברוורמן: לגבי העיצומים הכספיים אומר דבר אחד: לגבי השחקנים הקטנים והבינוניים הלכנו לקולא שבקולא; אבל לגבי השחקנים הגדולים, עמדתי ועמדתנו היא אחת – אנחנו צריכים ללכת למי שפועל ועובר על הנושא הזה שעושק את הצרכנים עם נבוט גדול למען יראו וייראו.

אבישי ברוורמן: כי לשחקנים גדולים יש עורכי-דין גדולים, יש להם סכומים ענקיים, ולכן כאן הדברים צריכים להיות על-ידי כך שהממונה ישתמש בכוח שלו וכדי שאנחנו נאכוף את הרצון כאן ליצור תחרותיות ולהוריד את מחירי המזון.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני מבקש להודות לחברי הוועדה כולם שפעלו נמרצות כדי שנוציא מתחת ידינו חוק ראוי אשר יגביר את התחרות בשוק המזון; ובנוסף לחברי הוועדה – עפר שלח ידידי, אתה חסרת לי לעתים, אבל הובלת את חוק הגיוס עם חברת הכנסת שקד – ובנוסף לחברי הוועדה אני רוצה להודות במיוחד לחברי הכנסת יצחק וקנין, מיקי רוזנטל – מעבר, כמובן, לחברי הוועדה שביניהם יושב חבר הכנסת רובי ריבלין כאן.

אבישי ברוורמן: כמו כן, אני רוצה להודות לשורה ארוכה של נציגי הממשלה ושותפים מקצועיים שנטלו חלק בדיונים וליוו את עבודת הוועדה.

אבישי ברוורמן: ישבנו ימים, ישבנו ודנו.

אבישי ברוורמן: מה שנכנס הוא לא מה שיצא.

אבישי ברוורמן: ברור לנו שהנושא מורכב וקשה, אבל אני חושב שהחוק שיצא הוא משופר בהרבה, הוא הרבה יותר רציני.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעקוב ונשפר אותו בתקווה להורדת מחירים.

אבישי ברוורמן: בנושא הזה אני רוצה להודות לחברי פרופסור דיויד גילה, הממונה על ההגבלים העסקיים, וצוותו בראשות ד"ר אסף אילת, ראש המחלקה הכלכלית, עורך-הדין אורי שוורץ ועורכת-הדין עידית פרוים מהייעוץ המשפטי של רשות ההגבלים העסקיים, שעבדו אתנו בצמוד והיו פתוחים לכל השינויים שהובלנו, והובלנו אותם בתיאום.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות לנציגי משרד הכלכלה, ובראשם השר נפתלי בנט ויועציו.

אבישי ברוורמן: אני קורא להם סרפיקו ושי לינדנר; כן, זה יירשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: נציגי אגף התקציבים במשרד האוצר; סגן הממונה יוני רגב ויאיר זילברשטיין; הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן בראשות עורכת-דין תמר פינקוס ועורכת-דין אפרת רחלי מאירי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות מעומק הלב לארגונים החברתיים הרבים שלקחו חלק בתהליך החקיקה.

אבישי ברוורמן: הם הובילו את המחאה החברתית; הם הובילו את הדיונים, הם השתתפו בהם, ואני מודה להם.

אבישי ברוורמן: ביניהם: עמותת "ישראל יקרה לנו" בראשות אייל עופר; רונן רגב כביר מארגון "אמון הציבור"; מיכאל לפיד מארגון "צרכנות נבונה"; אודי פלד ועורך-דין זאב פרידמן, שתמיד הייתה לו ההערה הנכונה כדי להגיע לפשרות המתאימות, מהמועצה לצרכנות; וכמובן, רן מלמד מעמותת "ידיד".

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות מקרב לב לצוות המקצועי והמסור של ועדת הכלכלה, שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת בפניכם, צוות הייעוץ המשפטי בראשות עורכת-דין אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת; עורכת-דין אביגל כספי ועורכת-דין אביטל סומפולינסקי שפעלו כה רבות בנושא.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, האחת והיחידה, לאה ורון.

אבישי ברוורמן: רכזות הוועדה: עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, ודובר הוועדה המצוין ליאור רותם; כמו כן, לעמי צדיק ואיתמר מילרד ממרכז המחקר; ולבסוף, לצוות עוזרי: מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להוסיף מילה אחרונה.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים, הוועדה והצוות שלה – לעתים בעיתונות היו כל מיני ספינים כאילו הוועדה דוחה.

אבישי ברוורמן: הוועדה הזאת קיבלה את החוק לאחר שהממשלה לא החליטה איך היא תנוהל וכו', עבדה ביסודיות הרבה ביותר, יום ולילה, מפני שיש לה צוות מופלא, אנשים רציניים, וגם בשעות האחרונות, אתמול בלילה, דאגנו שהכול, כמו שהבטחתי – כל הדברים שאמרנו, נגמרו במושב הזה.

אבישי ברוורמן: אני מאמין שיצאה מתחת ידיה של הוועדה שבראשותי הצעת חוק חשובה אשר משנה את כללי המשחק וקובעת כללי התנהגות חדשים בשוק המזון.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שכללים אלה אכן יובילו לקניית שחקנים חדשים למגרש – והמגרש הוא המדפים – להגברת התחרות ולצרכנות הוגנת יותר.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק, אדוני היושב-ראש, לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם להצביע בעד ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: יש הסתייגות אחת.

יחיאל חיליק בר: לפני שנעבור להסתייגות של חבר הכנסת ריבלין, הודעה לסגן מזכירת הכנסת לגבי לוח התיקונים להסתייגות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח על שולחן חברי הכנסת לוח תיקונים (מס' 2) להצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014 – להסתייגויות ובקשות רשות דיבור, עמוד 29.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, נאזם.

יחיאל חיליק בר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת רובי ריבלין יעלה לנמק את ההסתייגות שלו.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת גילה גמליאל תנמק את ההסתייגות שלה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר, מכובדי השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ההסתייגות שלי מאפשרת לי לדבר, שכן אני תומך בחוק.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך, השר, על היוזמה להתעסק ולהתמודד עם בעיה חברתית כלכלית קשה ביותר.

ראובן ריבלין: אתה התחלת, יחד עם שר האוצר, בנושא שבו דנו – בוועדת הכספים העברנו את חוק הריכוזיות במשק, בראשות ניסן סלומינסקי ובהמרצת עפר שלח, דבר שהוא בהחלט תמרורים בדרך לתיקון מצב שהופך להיות מצב שלא ניתן לשאת יותר.

ראובן ריבלין: אני רק מוכרח לומר, כחבר ותיק בבית הזה שעבר רפורמות כאלה ואחרות, שלא תהיינה לנו אי-הבנות: החוק שהובא אלינו על-ידי הממשלה, ושגם אתה התוודעת אליו בחודשים הראשונים לכהונתך כשר הכלכלה, הוא חוק שלא יכולנו להתמודד אתו משום שהיו בו יותר לקונות מאשר דברים מעשיים.

ראובן ריבלין: גם היום, החוק שעובר מתחת ידינו, מכובדי השר, לא יוכל למלא את המטרה שלשמה הבאת אותו בפנינו ושאתה מבקש להעביר אותו היום אם לא יהיה מעקב רצוף על יישומו.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שתוך כדי תנועה, כאשר אנחנו נבקש למלא את כל אותם דברים שבשׂום שכל ודעת ובבהירות רבה הציג יושב-ראש ועדת הכלכלה, שעמל שעות רבות על חוק זה – כולנו יודעים, לא בסתר לבנו אלא בהגיוננו, אפילו אם הוא לא רב, שהמערכת שבה אנחנו מאפשרים את ההתמודדות עם רעה חולה שנפלה על חברתנו – 25% יוקר מוצרים מעבר לשוק האירופי, ואני יכול ללכת ולראות בלונדון או לקנות בלונדון גבינה, שהיא יכולה להיות עשויה בארץ ומיוצרת בארץ, ב-25% פחות מאשר אני קונה אותה כאן בסופרמרקט אצלי.

ראובן ריבלין: אני חושב שעשינו טוב כאשר קבענו תחנות ביניים.

ראובן ריבלין: אני חושב שבשכל רב ביקש יושב-ראש ועדת הכלכלה להקים ועדת מעקב בראשות חבר הכנסת אשר.

ראובן ריבלין: אבל כל הדברים האלה, ובעיקר המטלות שהטלנו על הממונה על ההגבלים העסקיים, לא יוכלו להיעשות מבלי שהמשרד שלך, מכובדי השר בנט, יעקוב בצורה רצינית ביותר.

ראובן ריבלין: כי מדובר פה במאבק, במאבק שהוא לא שווה כוחות; מאבק בין יכולות אדירות מבחינה כלכלית לבין צרכן אשר מגיע, לפי צרכיו, לאותו מקום שבו הוא צריך לקנות את מרכולתו.

ראובן ריבלין: הדברים האלה צריכים להיות ברורים.

ראובן ריבלין: אנחנו הצבנו תחנה ראשונה, אין לנו אשליות.

ראובן ריבלין: אם ניעצר בתחנה הראשונה, לא עשינו דבר.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אם נתמודד עם כל הדברים תוך כדי התקדמות של החוק ותוך כדי הבנה שטעינו כאן או שצריך לתקן כאן או ליצור מערכת חדשה אשר תתמודד עם בעיות שלא יכולנו לחזות אותן – משום שבצד האחר יש רבים מהמומחים ומהמשפטנים אשר יכולים לחורר את החוק כאילו היה גבינה שוויצרית המיועדת למכירה לצרכן.

ראובן ריבלין: כאשר אנחנו באים להגן על הצרכן – ואתה הולך לפני המחנה, השר בנט – אנחנו צריכים להבין שזאת רק תחילת הדרך.

ראובן ריבלין: זה יתד שתקענו על מנת להתחיל ולמשוך את החבל לכיוון מצב שבו באמת צרכני ישראל יוכלו להבין שתהיה ולא תימנע תחרות על המחירים במשק.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך על יוזמתך, ואני מקווה גם שהמשרד שלך, תחת פיקוחך, ימשיך ויהיה ערני לכל דבר שהחוק לא שלם בו, או להפך – משיג מטרה אחרת והפוכה.

ראובן ריבלין: אנחנו נהיה נכונים תמיד לבוא ולבדוק את עצמנו ולבדוק גם את החוק על מנת שנאפשר תחרות אמיתית במשק לגבי היכולת של צרכן להשיג את המחירים, על מנת שתהיה תחרות בשוק.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גילה גמליאל, נא לעלות לנמק את ההסתייגות שלך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ריבלין, אתה לא רוצה הצבעה על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: ההסתייגות שלי הייתה לצורך הדיבור.

ראובן ריבלין: רציתי רק באמת להתייחס לחוק הזה.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: את רוצה לדבר?

גילה גמליאל: לי זו רשות דיבור של חמש דקות.

גילה גמליאל: קודם כול, כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברות הכנסת, עכשיו בדיוק חזרתי מפאנל באוניברסיטה העברית בנושא יוקר המחיה, כנס משותף עם התנועה לאיכות השלטון.

גילה גמליאל: והיו שם סטודנטים וסטודנטיות רבים, שבהחלט מה שמעיב על ההתנהלות השוטפת בחיי היום-יום שלהם זה יוקר המחיה.

גילה גמליאל: כבוד השר, אז היום אנחנו מתקדמים צעד, אבל צריך לזכור שזה לא איזה יום חג – אני לא יכולתי לבוא לסטודנטים ולסטודנטיות ולומר להם: תשמעו, יש לי בשורה מצוינת עבורכם; עכשיו אנחנו הולכים להצביע בכנסת בעד חוק שיוזיל את המחירים.

גילה גמליאל: אז לצערי זוהי לא הבשורה.

גילה גמליאל: הבשורה היום אומרת שאולי אנחנו עושים סדר וארגון במערכת.

גילה גמליאל: נכון, חברי, פרופסור אבישי ברוורמן, היושב-ראש?

גילה גמליאל: עמלנו על זה קשה כי גם את זה צריך לעשות.

גילה גמליאל: אבל זה עדיין רק צעד ראשון, וכולי תקווה שבעצם ההבנה זה יהיה הדבר המתבקש.

גילה גמליאל: מרבית האנשים שואלים את השאלה האלמנטרית: בזמן שבו מנסים בכל דרך להוזיל מחירים וזה לא קורה, צריך לקחת סל מצרכים, שהוא בסיסי לכל בית בישראל, ולפקח עליו למשך תקופה מסוימת ומוגדרת עד שכללי השוק ייכנסו לתמונה.

גילה גמליאל: ולתת לך, כבוד השר – אני גם הגשתי הצעת חוק כזו – את המנדט, שכל רבעון משתנה יהיו אותם מוצרים, אותו סל מצרכים משתנה, שגם יוביל לכך שאותם קמעונאים יהיו מחויבים לדווח על המחירים האלה למשרדך, וזה יוביל בסופו של דבר להפחתת המחירים.

גילה גמליאל: כי כתוצאה מזה הם לעולם לא ידעו מה קורה עם המחירים – סליחה, אנשי יש עתיד היקרים.

יחיאל חיליק בר: סליחה, נא לא להפריע.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

גילה גמליאל: יוקר המחיה חשוב לא פחות כרגע מהחוק הזה שצריך – – –

קריאה: – – –

גילה גמליאל: יש פה ויכוח האם להעלות – – –

יחיאל חיליק בר: או להיות בשקט או להפסיק.

גילה גמליאל: פשוט שאנשים ידעו מה יותר חשוב כרגע מהדיון בנושא יוקר המזון.

גילה גמליאל: יש הצעת חוק שאמורה לעלות, בנושא הרשויות, ומכיוון שהולך להיות פה פיליבסטר של האופוזיציה, שוקלים אם להעלות את זה היום או להעלות את זה בתחילת הכנס.

גילה גמליאל: אז זה דבר חשוב ונכון, אבל צריך לעשות את זה גם בהתנהלות השוטפת פה בבית הזה.

גילה גמליאל: אני אומרת: זו הדרך כרגע, היחידה שאני רואה אותה כתרופה עכשווית – להכניס פנימה מוצרים של תינוקות – כפי שאתה רוצה לקדם, כבוד השר – להכניס מוצרים שהם באמת סל המצרכים הבסיסי של זוגות צעירים, של מעמד הביניים, של אנשים בכללותם, אזרחי מדינת ישראל, וזה ייתן את הפתרון ואת המענה.

גילה גמליאל: היום, כמו שאני אומרת, אכן מדובר בחוק חשוב, וחברי אבישי – כיושב-ראש הוועדה המשותפת, שגם אני לקחתי בה חלק, והיינו כאן בדיונים עד הלילה ממש כדי לקדם את הנושא – עדיין אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים לעשות עוד דברים: לפתוח את היבוא; לדאוג לכך שהמחירים, לא רק בזמן פתיחת היבוא, אלא שהם ירדו ויגיעו בסופו של יום לפתחם של הצרכנים נמוכים יותר.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, עדיין אין לנו בשורות לגבי ההוזלה עצמה.

גילה גמליאל: אבל כולי תקווה שתהיה הבנה מטעם הממשלה להמשיך ולקדם את החוקים, לבוא ולבחון מחדש את כל ההיבטים של המונופולים שקיימים היום בענף המזון, לדעת גם לפרק אותם במידת הצורך, לפתוח את השוק לתחרות – וזה יהיה בדיוק הפתרון.

גילה גמליאל: לכל חברי וחברותי, זו גם הזדמנות לברך כל אחת ואחד מכם בפגרה יעילה ומועילה; לברך את היועצת המשפטית של הוועדה, המשנָה ליועץ המשפטי של הכנסת, את אתי, שהיא ולאה הן הנשים החזקות מאחורי כל הוועדה הזאת, שיודעות גם לתקתק את הדברים ולהוביל בסופו של יום את אבישי, היושב-ראש, לעמוד כאן במשך כל היום – –

יחיאל חיליק בר: הוא עוד יעלה להודות לך עכשיו.

יחיאל חיליק בר: תיזהרי.

גילה גמליאל: – – על מנת לסגור את כל החוקים שוועדת הכלכלה הצליחה לקדם לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: אין על אבישי.

יחיאל חיליק בר: אין על אבישי.

גילה גמליאל: יישר כוח על פעילות מבורכת ותודה רבה.

גילה גמליאל: אני גאה ושמחה להיות חלק מהוועדה הזו.

גילה גמליאל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל.

יחיאל חיליק בר: אבישי, אתה רוצה להודות לה על התודה?

יחיאל חיליק בר: לא, לא, אני צוחק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נבקש מהשר בנט לעלות לסכם.

יחיאל חיליק בר: אני רק אודיע שחברי הכנסת רובי ריבלין וגילה גמליאל, שנימקו את ההסתייגויות שלהם, ביקשו שלא להצביע על ההסתייגויות, אז לאחר דברי שר הכלכלה בנט נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אנסה לעשות את זה בדקה וחצי.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, קצת לשמור, באמת.

נפתלי בנט: החוק לא פותר את כל הבעיות בתחום המזון.

נפתלי בנט: בשאר המוצרים היום, למעט מזון, אנחנו רואים בשנה האחרונה ירידה דרמטית ותלולה במחירים: צעצועים – 10%; רהיטים ושאר ציוד לבית – 4%; תיקים – 5%.

נפתלי בנט: למעשה כמעט כל המוצרים שהם לא מזון מחיריהם ירדו דרמטית בשנה האחרונה.

נפתלי בנט: הציבור לא יודע את זה, אני מספר את זה.

נפתלי בנט: החוק הזה הוא עוד צעד – אני מסכים לגמרי אתך, יושב-ראש הוועדה אבישי ברוורמן, זה לא איזה קסם, יש הרבה עבודה קשה.

נפתלי בנט: אני מסכים גם עם רובי שרק עכשיו מתחילה העבודה האמיתית.

נפתלי בנט: אבל אני בעיקר רוצה להגיד תודה.

נפתלי בנט: באמת תודה לך, יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן, עשית דבר טוב לעם ישראל.

נפתלי בנט: תודה לממונה על ההגבלים דיויד גילה.

נפתלי בנט: תודה לתמר פינקוס; תודה לאנשי אגף התקציבים במשרד האוצר, שהרבה פעמים מצוירים כנערי האוצר אבל הם אנשים שמנסים לעשות טוב לעם ישראל; תודה ליוני רגב; תודה גדולה לאנשים שלי, שי לינדנר ועמית פרסיקו, שעבדו ימים ולילות על החוק הזה, ויוצאים לדרך.

נפתלי בנט: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: אני גם אוסיף תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

יחיאל חיליק בר: חברים, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: מאחר שאין הצבעה על הסתייגויות אנחנו נעבור מייד להצבעה על החוק.

יחיאל חיליק בר: נאפשר לשר לחזור למקום.

יחיאל חיליק בר: קריאה שנייה, ההצבעה החלה – נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ריבלין.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 46 בעד סעיפים 1–56 – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–56 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 34 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע, ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 47 בעד החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ריבלין, אני פה כבר ארבע שעות.

יחיאל חיליק בר: זה לא חוקי.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע אם זה חוקי.

יחיאל חיליק בר: אז אני מצטער שאני קצת – – –

ראובן ריבלין: – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע.

יחיאל חיליק בר: בעד – 37, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, הפסקה לשלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בשל מה?

איתן כבל: התייעצות.

יחיאל חיליק בר: באופן חריג אאפשר דקת התייעצות.

יחיאל חיליק בר: אני לא נועל את הישיבה, אני מאפשר דקת התייעצות.

יחיאל חיליק בר: בינתיים אנחנו נאחל לחברי וחברות הכנסת פגרה נעימה.

יחיאל חיליק בר: (הישיבה נפסקה בשעה 21:37 ונתחדשה בשעה 21:40.

יחיאל חיליק בר: )

יחיאל חיליק בר: אני מחדש את הישיבה ונותן ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, להחליף אותי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש מכם לשבת כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה חודשה.

יולי יואל אדלשטיין: רק לפרוטוקול אנחנו נודיע כי חברת הכנסת עליזה לביא הודיעה לנו זה עתה – תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עדי קול, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול מודה לסגן היושב-ראש, חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, שעשה לנו כאן – איך אומרים בצבא?

יולי יואל אדלשטיין: אצל איתן כבל במילואים אומרים "טחן שתי משמרות".

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך, חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: הודיעה לנו חברת הכנסת עליזה לביא שהיא מושכת את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק בטח תבוא בכנס הקיץ של – – –

משה גפני: הוא לא דיבר על כל החוקים – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש ממחלקת הפרוטוקולים של הכנסת לתת רשמקול לחבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יוכל לשים את הרשמקול בחדר ולהקליט את כל ההסתייגויות שלו ששוות בערך חמש שעות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אין שום בעיה עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שסדר-היום תם, תרשו לי – – –

מרדכי יוגב: אס"ק.

יולי יואל אדלשטיין: אווירת סוף הקורס, כן.

עליזה לביא: לא, לא, אני אמרתי לו שבתנאי שהוא עוזב את – – – אז הוא אמר לי: תעלי את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לקראת סיום אבקש להודות.

יולי יואל אדלשטיין: פרק התודות, כמתבקש, בסיום כנס ארוך – ארוך מן הרגיל, דרך אגב, מי שלא שם לב.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה בשמכם גם להודות למזכירת הכנסת, ירדנה מלר-הורוביץ, ולצוות מזכירות הכנסת, לסגנה – מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: רק על ההצבעות השמיות במהלך המושב הזה מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) לסגנה, סגן מזכירת הכנסת, נאזם בדר, שנמצא אתנו גם כאן; ליועץ המשפטי של הכנסת, עורך-דין איל ינון; אני בסוף אגיד גם "ליושב-ראש", שתמחאו לי כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: ליועצים המשפטיים – חברים, בנימה רצינית באמת – תודה לכל היועצים המשפטיים של כל הוועדות ושל הלשכה המשפטית בכלל; למנהלות ומנהלי ועדות הכנסת ולצוותי הוועדות שהכינו לנו את כל החוקים הרבים; למנהלי ולמנהלות הסיעות – אתם עדיין על הרגליים, תודה רבה; לאנשי משמר הכנסת, לקצין הכנסת, תת-ניצב יוסף גריף, על כל העבודה; ליחידת סדרני הכנסת, לצוות המליאה, לצוות עובדי המשק והתחזוקה, לצוות מחלקת הפרוטוקולים, לצוות מחלקת הדפוס, לצוות המחשוב.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אומנם לא סיפקנו לו עבודה עם כל הדיונים, אבל עדיין אנחנו מודים לד"ר ליפשיץ, רופא הכנסת, ולכל צוות המרפאה, לאחיות המרפאה; לעובדי מזנון הכנסת; למנכ"ל הכנסת, מר רונן פלוט, על כל העבודה שהוא עושה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מאכיל את כולנו בשעות הלילה הקטנות רק אוכל בריא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לך, רונן פלוט.

יחיאל חיליק בר: לציונה מהקפה גם מגיע.

יולי יואל אדלשטיין: לכל צוות לשכתו של המנכ"ל, על כל העבודה המצוינת שהם עושים; לצוות לשכת יושב-ראש הכנסת, לכל יועצי ועוזרי, תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: לבסוף, חברי הכנסת – למרות כל העצבים לפעמים כאן בזמן ניהול המליאה וגם בחלק מן הדיונים אצלי בלשכה, אני רוצה להודות לכם, חברי הכנסת, על כל העבודה שאתם עושים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את זה מצוין כמוכם.

יולי יואל אדלשטיין: זה לפעמים מתסכל, זה לפעמים לא בא לידי ביטוי, אבל תודה רבה לכל אחד ולכל אחת על כל העבודה; בוודאי לעוזרים הפרלמנטריים שלכם, אני בטוח שבלעדיהם לא הייתם מסתדרים.

יולי יואל אדלשטיין: לכל אלה שעזרו לנו לעבור את הכנס הארוך הזה לא רק בשלום אלא גם בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: על זה יעידו כל החוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קוראים לזה ניקוי שולחן.

יולי יואל אדלשטיין: ליושב-ראש הקואליציה יריב לוין, ולמרכז האופוזיציה חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יחיאל חיליק בר: ליושב-ראש האופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: מה עם יושב-ראש האופוזיציה?

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש האופוזיציה לא נמצא, אבל לחבר הכנסת הרצוג אנחנו גם מודים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שתהיה פגרה מוצלחת, עם הרבה עבודה עדיין.

יולי יואל אדלשטיין: חג פסח כשר ושמח, אם לא נדבר עד אז.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נועלים את הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, י"ב באייר תשע"ד, 12 במאי 2014, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.