ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 128, 2014-03-18 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ז באדר ב' התשע"ד, 18 במרס 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 136), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2290/19 וכלה בהצעת חוק פ/2350/19 – הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון – הודעה מוקדמת במקרה של פטירת המעביד או העובד), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, מירי רגב, חיים כץ, רינה פרנקל, שולי מועלם-רפאלי ויעקב אשר; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חישוב ניצול ימי חופשה בעת פדיון חופשה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון – הגבלת מיסוי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על ריבית שנצברה בקרן להשכלה גבוהה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – פעילות ציבורית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', יריב לוין ומשה מזרחי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – התיישנות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, אליהו ישי, דוד אזולאי ואברהם מיכאלי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסרת אנטנות טלוויזיה ומיחזורן), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – גמלה לאלמנה שנישאה מחדש), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן וחיים כץ; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות (תיקון – קביעת תאגיד שאינו מדווח או שותפות כחברת שכבה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יצחק כהן, יצחק וקנין, אריה דרעי, איתן כבל, משולם נהרי, יעקב מרגי, גילה גמליאל, משה גפני,

ירדנה מלר-הורוביץ: זבולון קלפה, קארין אלהרר, אלעזר שטרן, עדי קול, יריב לוין, ראובן ריבלין, ישראל אייכלר, מרב מיכאלי, מאיר שטרית, דב חנין, חנא סוייד, מיקי רוזנטל, משה מזרחי, יחיאל חיליק בר, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין, מוחמד ברכה, עפו אגבאריה, אברהם מיכאלי, אליהו ישי, אחמד טיבי, מנחם אליעזר מוזס, עפר שלח, רונן הופמן, דוד צור, דוד רותם, עמר בר-לב, תמר זנדברג, חמד עמאר, עמרם מצנע, מסעוד גנאים ואורי מקלב; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – פטור לגן-ילדים שעובדיו עובדי רשות מקומית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול חובת תשלום האגרה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס למי שהגיע לגיל פרישה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הטבות למי שמקבל גמלה לפי חוק הביטוח הלאומי וקיבל גמלת הבטחת הכנסה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד צור, שמעון אוחיון, רות קלדרון, נחמן שי, אורלי לוי אבקסיס, איציק שמולי, יריב לוין, דב חנין, משה מזרחי, רינה פרנקל, גילה גמליאל, דוד אזולאי, סתיו שפיר ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (איסור מכירת מזון פג תוקף), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, מאיר פרוש, באסל גטאס, דב ליפמן ובועז טופורובסקי; הצעת חוק חופשת הסתגלות לעובד שמשרת במילואים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק הגנת הסביבה (צמצום שימוש ברכב פרטי באמצעות פדיון הטבת חניה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – קביעת שבח מיוחד במכירת דירה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פירוט פרטי ההפרה בהודעת החיוב), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, גילה גמליאל, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – בדיקת אישור לעובד על תקופת עבודתו),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, מירי רגב, חיים כץ, רינה פרנקל, אלעזר שטרן, שולי מועלם-רפאלי, יעקב מרגי ויעקב אשר; הצעת חוק תמריצים לסטודנטים בשירות מילואים ממושך, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק התאגידים לניהול משותף של זכויות יוצרים ומבצעים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הגנה על עובדים בעת אירוע אסון המוני, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – סידור חלוף ארעי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, איציק שמולי, יריב לוין, אלעזר שטרן, ראובן ריבלין, ניצן הורוביץ, יחיאל חיליק בר, יצחק וקנין, נחמן שי, איתן כבל, פנינה תמנו-שטה, יעקב אשר ומירי רגב; הצעת חוק הקנבוס הרפואי (גידול, ייצור וצריכה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חיים כץ, אילן גילאון, מיקי רוזנטל, שולי מועלם-רפאלי, מיכל בירן, יעקב מרגי, עפו אגבאריה ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכאות לתגמול לניצולי שואה שעלו לארץ לאחר שנת 1953, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, דב חנין ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסדרת מבנים לתנועות נוער), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, דב ליפמן, נחמן שי, מרב מיכאלי, סתיו שפיר, ראובן ריבלין, רונן הופמן, מרדכי יוגב, אלעזר שטרן ומשה מזרחי; הצעת חוק הגנה על זכויות הנער במשמורת (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פרסום ועדות התכנון והבנייה באינטרנט), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מרחב מחיה לאסיר ותקן כליאה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (חובת קביעת תקן כליאה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מרכז יום שיקומי מזנות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עדי קול, דוד צור ועליזה לביא; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – בחירת מקום אשפוז), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, פנינה תמנו-שטה, עליזה לביא, יצחק הרצוג, זהבה גלאון, מרב מיכאלי, מיכל רוזין, סתיו שפיר, איתן כבל, אילן גילאון, תמר זנדברג, משה מזרחי וניצן הורוביץ; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – הגדלת שיעור תשלומי העובדים בפנסיה תקציבית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג' וגילה גמליאל; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – מגורים הולמים), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – ביקורות בדבר שמירה על זכויות עובדים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ועליזה לביא; הצעת חוק סביבה חינוכית בריאה, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין, מירי רגב, אלעזר שטרן, רונן הופמן, רות קלדרון, מיכל רוזין, שמעון סולומון, דב ליפמן, משה מזרחי, איתן כבל, חנא סוייד, עפו אגבאריה, מוחמד ברכה ומיכל בירן; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – חופש הביטוי וההתארגנות של סטודנטים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שוויון בחינוך, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק איסור סחר בפרוות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – הפרת הוראות צווי הרחבה לעניין החזר הוצאות נסיעה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, מיקי רוזנטל, משה גפני, תמר זנדברג, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הפחתת מספר היחידות במתחם פינוי ובינוי), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יואל רזבוזוב; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר מינימום לעובד שטרם מלאו לו 18 שנים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ודוד אזולאי; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – נפגעים שעלו לישראל לפני 1970 וטופלו בישראל), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק חינוך לבטיחות והורות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת נסים זאב ויעקב מרגי; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – איחוד שילוט בחנויות קטנות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מירי רגב, זבולון קלפה, איתן כבל, משה זלמן פייגלין, יעקב מרגי, יפעת קריב, דוד צור וחמד עמאר; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (הגדרת מושג רישום הנישואין), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם בחברות קבורה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מירי רגב, יפעת קריב, דב ליפמן, רות קלדרון, דב חנין, מיכל רוזין, תמר זנדברג, מרב מיכאלי, רונן הופמן, מיקי רוזנטל, משה מזרחי ובועז טופורובסקי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הטרדת נפגע עבירת מין על מנת שיתראיין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת רונן הופמן, אלעזר שטרן, מירי רגב, עליזה לביא, גילה גמליאל, מיכל רוזין, עמרם מצנע, דוד צור, עדי קול ונחמן שי; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת עפר שלח, איתן כבל, איציק שמולי, מיקי רוזנטל ודוד צור; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מות אסיר), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, דב חנין, תמר זנדברג, ג'מאל זחאלקה ועפו אגבאריה; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הוצאה כספית לפעילות אזרחית באזור), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הלוואות לדיור (ביטוח אבטלה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חיים כץ, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, איתן כבל, תמר זנדברג, זהבה גלאון, יפעת קריב, אבישי ברוורמן, משה מזרחי, באסל גטאס, עמר בר-לב ויצחק הרצוג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – עיגון זכאות לשירותים לילדים עם אוטיזם), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס,

ירדנה מלר-הורוביץ: רוברט אילטוב, מרדכי יוגב, יעקב מרגי, יחיאל חיליק בר ויעקב אשר; הצעת חוק זכויות למשפחות של אנשים עם מוגבלות, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אילן גילאון, חיים כץ, אורלי לוי אבקסיס, עדי קול, איילת שקד, סתיו שפיר, משה גפני, דוד אזולאי, בועז טופורובסקי, חמד עמאר, שולי מועלם-רפאלי, מירי רגב, יחיאל חיליק בר, יפעת קריב, גילה גמליאל, עמר בר-לב, פנינה תמנו-שטה, רינה פרנקל, רות קלדרון, עליזה לביא, שמעון סולומון, עפר שלח, זבולון קלפה, מיקי רוזנטל, אלעזר שטרן, דב ליפמן, איתן כבל, זהבה גלאון, עמרם מצנע, מרב מיכאלי, דב חנין, רונן הופמן, באסל גטאס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון – ביטול המאגר הביומטרי), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – חובת דיווח על תמיכות חברתיות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת חנא סוייד, מוחמד ברכה, דב חנין ועפו אגבאריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 22, 62, 77 ו-120 לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה ההלנית בדבר שיתוף פעולה במאבק בפשיעה וביטחון ציבורי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של צ'כיה בדבר שיתוף פעולה במאבק בפשיעה; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של איטליה בדבר שיתוף פעולה בענייני ביטחון פנים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובות שר החינוך חבר הכנסת שי פירון למסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט, בעקבות הצעות לסדר-היום בנושאים: השביתה במכללות הטכנולוגיות ברחבי הארץ – הצעותיהם של חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, שמעון אוחיון, יעקב מרגי, עיסאווי פריג', אחמד טיבי וישראל אייכלר; חובת לימוד השפה העברית בכלל בתי-הספר – הצעתו של חבר הכנסת מאיר שטרית; משמעות חינוך מיני בבתי-ספר, חינוך מיני והיבטים אחרים הקשורים למיניות ולהתנהגותם המינית של בני-אדם, כגון מניעת היריון, מחלות מין והימנעות מאונס – הצעתה של חברת הכנסת יפעת קריב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה שמכשילה את הדמוקרטיה במעשי החקיקה שלה ומחלישה את עצמה ואת הכנסת בפעולותיה;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת;

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: הדיקטטורה של הממשלה מול האופוזיציה;

יולי יואל אדלשטיין: 7.

יולי יואל אדלשטיין: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרה של הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן, מטעם סיעת העבודה: ממשלה שמכשילה את הדמוקרטיה במעשי החקיקה, ובפעולותיה מחלישה את הממשלה ואת הכנסת ובדרך זו גם את הדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשם פרלמנטרי נכבד, ברשותכם, אני, אדוני היושב-ראש, אשמח גם אם אני אקבל את הקשב שלך, כיוון שהעניין של השבוע שעבר, שבעצם זה הנושא של האי-אמון – כי מחר יש גם את ה-40 חתימות, וזה שנה לממשלה, אז איך אומרים?

איתן כבל: שכר מצווה – מצווה.

איתן כבל: נעסוק בענייננו שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מקבל את הקשב אוטומטית, אבל עכשיו, לאחר שביקשת – קל וחומר.

איתן כבל: קל וחומר, ודאי.

איתן כבל: אני, ברשותך, לא חושב – אני בטוח שמה שהיה בשבוע שעבר – זה היה אחד השבועות היותר-קשים ובעייתיים שכנסת ישראל חוותה, מימין ומשמאל, ובאמת אינני זוכר ימים כאלה.

איתן כבל: והיו כאן מאבקים סביב נושאים – מבלי להמעיט כהוא-זה משלושת החוקים שעלו בשבוע שעבר, היו כאן, במקום הזה, נושאים לא פחות דרמטיים, ותמיד, אבל תמיד, ידעו שני חלקי הבית למצוא את נקודת האיזון, מתוך אותה הבנה שבסופו של עניין, ימין או שמאל, אופוזיציה, קואליציה – כולנו שליחי ציבור.

איתן כבל: ומשהו קרה בשבוע שעבר, משהו השתבש בתוך כל התהליך הזה.

איתן כבל: ואומר לך, אדוני היושב-ראש, כי באמת, ואני אומר את זה כאן, קבל עם ועולם, באמת יש לי אהבה מיוחדת אליך, אני מאוד מעריך אותך, את יושרתך; ואלה לא מילים מן הפה אל החוץ, אני באמת מאמין בזה, ואתה, אדוני, יודע את זה.

איתן כבל: ומה שקרה כאן בשבוע שעבר – מה זה המושג "סתימת פיות"?

איתן כבל: הרי מה יש לאופוזיציה?

איתן כבל: מה יש לה, לאופוזיציה, חוץ מלבוא לכאן פעם אחר פעם, כשפעם אלה יושבים פה ופעם אלה יושבים פה, לעתים אלה יותר, לעתים אלה פחות – ותמיד יש גם סבב, לא לעולם חוסן.

איתן כבל: אני יודע שכשאנחנו מגיעים לכאן נדמה לנו שלעולם אנחנו לא נעזוב את המקום הזה ואין מי שיוציא אותנו מפה.

איתן כבל: אבל קדנציה חולפת לה מהר.

איתן כבל: ומה יש לה, לאופוזיציה, חוץ מלדבר, ולעתים, אפילו רחוקות, להצליח לעשות איזה מחטף כזה או אחר, שאחר כך אנחנו חוגגים עליו – תלוי מי יושב באופוזיציה – כמה שבועות?

איתן כבל: ולא הייתה שום סיבה שבשלושה חוקים, וזה בכלל לא משנה מה אני חושב או מה אני הייתי אמור להצביע עליהם, בעד או נגד, נמנע כמעט באופן – אני אומר את זה ככה: יריב לוין, ידידי ראש הקואליציה, אם אני אשתמש בפרפראזה על המערב הפרוע, שלף מוקדם מדי.

איתן כבל: יכול להיות שהיה לו נוח, אבל הוא יצר פה שבר מאוד מאוד גדול.

איתן כבל: ואומר לך, אתה יודע מה מבחינתי הדבר היותר-חמור?

איתן כבל: שההתנהלות של הקואליציה בכלל לא הייתה קשורה לאופוזיציה; היא בראש ובראשונה – אנחנו שילמנו את המחיר, חבר הכנסת משה מזרחי.

משה מזרחי: אכן כן.

איתן כבל: אנחנו שילמנו את המחיר, אבל מי שבעצם יצר את אותה תמונה זה הקואליציה, כי סיעה לא סמכה על רעותה.

איתן כבל: וכשהיום אני יודע את כל השתלשלות העניינים מתחילתם ועד סופם, זה ברור לי אף יותר, חבר הכנסת מופז, שבכלל, מבחינתם אנחנו בכלל לא היינו קיימים.

איתן כבל: זה רק איך הם גורמים אחד לשני להצביע זה עבור זה.

איתן כבל: ובאמת הגדילו עשות, חבר הכנסת סגן השר מיקי לוי, באמת, חברת הכנסת רות קלדרון, בועז טופורובסקי, הגדילה הקואליציה עשות – לא אתם באופן אישי – והחתימה את חברי הכנסת.

איתן כבל: זה פשוט לא ייאמן.

בועז טופורובסקי: לא החתימו אותי.

איתן כבל: עליך סומכים שאתה בכיס שלהם, בועז.

בועז טופורובסקי: לא החתימו אף אחד.

איתן כבל: אני אומר את זה – – –

בועז טופורובסקי: – – –

אילן גילאון: – – – הם רוצים את – – – שלהם על השמיכה – – –

איתן כבל: מה שאני אומר, בועז, והוא עונה על זה, זה שדברים כאלה לא היו פה.

איתן כבל: ואף אחד לא – לא, אני לא צדקן או טהרן; עשו פה, איך אומרים, פעולות כאלה ואחרות שדובר בהן, וכבר חלקן נכתבות בספרי ההיסטוריה.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לטעמי לפחות, היית בשלב מסוים צריך לדפוק על השולחן ולומר לכולנו: עד פה.

איתן כבל: היית צריך לומר את הדברים באופן שאיננו משתמע לשתי פנים, שתיאבק עבור זכותנו, והיה אפשר להגיע להבנות.

איתן כבל: שלא תחשוב – אני ניצלתי הזדמנות, אדוני יודע, ניתנת לנו הזדמנות, אנחנו לקחנו אותה.

איתן כבל: וברוך השם, לקחנו אותה לא רע, למרות כל המקטרגים, והוכחנו שאופוזיציה – שהיא לא הומוגנית, שאף אחד לא יתבלבל; אף אחד מחברי האופוזיציה לא שינה את דעותיו או את עמדותיו בשאלות השונות.

איתן כבל: אבל ידענו להסתכל אחד על השני, או אחת על השנייה, ולדעת מהו הרגע, ולהתמודד אתו כמו שצריך.

איתן כבל: וחברי האופוזיציה וחברות האופוזיציה ראויים לכל שבח וברכה, באמת.

איתן כבל: מה שבהתחלה הוגדר על-ידי חלק מכלי התקשורת כאיזה מעשה אווילי וילדותי, תפס את סדר-היום כל השבוע, כולל סוף השבוע.

איתן כבל: אבל אני חוזר אליך, אדוני, ואני אפילו לא מבקש – אני תובע את זה בדחילו ורחימו, שכולנו נעשה את המאמץ.

איתן כבל: כי כוחה של קואליציה הוא כוח ברור, אבל מה לה לאופוזיציה אם לא הזכות שמי שיש לו את הרוב יגן על הזכות הזאת?

איתן כבל: ולכן, אני אומר לכם, בושתי ונכלמתי מפעולתה של הקואליציה.

איתן כבל: הרי היה ברור מכל מה שנאמר מה דעתנו לגבי כל אחד מהחוקים.

איתן כבל: חוק המשילות – בסופו של עניין, אני לא בטוח שכל האופוזיציה הייתה מתנגדת לחוק.

איתן כבל: יש ויכוחים בתוכנו, מול ש"ס – זה ממש לא הומוגני, ולכן זה גם העצים.

איתן כבל: ומעל הכול – ואני מסיים, כי נשארו לי שתי דקות – אם יש מישהו שמבחינתי נראה הכי דהוי בתהליך הזה, זה האיש שלא נמצא כאן, בנימין נתניהו, שהיה לו נוח כמו איזה חתלתול להיעלם אל תוך השקיעה.

איתן כבל: לא ראינו אותו.

איתן כבל: לא שמענו, לא ראינו; האיש שאמור להנהיג את הבית במובן של ממשלה, להיות הכוח המניע.

איתן כבל: הרי בראש ובראשונה זה גם הפרצוף שלו, הוא בעל הבית.

איתן כבל: אבל אולי הוא מתעורר בלילה כולו מזיע מהפחדים של עצמו.

איתן כבל: אולי.

איתן כבל: נראה לי שהוא פשוט מבוהל, ואין לו שום יכולת.

איתן כבל: ולא צריך ללכת, לנסוע עד משא-ומתן, אבו מאזן – לראות מה קורה, אם הוא מצליח למנות יושב-ראש לוועדת החוץ והביטחון, אם הוא מצליח לפשר בין שר הביטחון לבין גלעד ארדן; אלה דברים – עולם.

איתן כבל: פה, בדברים של חיי היום-יום הקטנים.

איתן כבל: אנשים נבחנים בסוף, על מה?

איתן כבל: על הדברים הקטנים האלה.

איתן כבל: שהוא לא הצליח לקרוא לאנשים שלו ולהגיד להם: חברים יקרים, לכו סדרו את העניינים, זה לא מכובד.

איתן כבל: לא מכובד.

איתן כבל: ועד לרגע זה, באמת, לא שמעתי אותו באמירה שאמורה להגן על הבית הזה בראש ובראשונה, ועל הדמוקרטיה.

איתן כבל: אני זוכר אותו – ואני מסיים פה – מיילל כל פעם על דברים קטנים לאין שיעור, כשהוא היה ראש האופוזיציה.

איתן כבל: הייתי פה.

איתן כבל: אומנם כבר לא בספסלים אחוריים, אבל גם באמצע.

איתן כבל: זוכר את זה.

איתן כבל: היטב.

איתן כבל: מתבכיין פה כמו איזה ילד שלקחו לו את הסוכרייה על המקל, כל הזמן: אתם נגדי, אני חלש.

איתן כבל: ולא התקרבנו בכלל – ואל תסתכל עלי, אקוניס, עוד לא היית פה – ולא התקרבנו באף החלטה, אפילו, למה שקרה השבוע.

איתן כבל: אני באמת מקווה שזה היה אירוע חד-פעמי של כולנו.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל, שהציג אי-אמון מטעם סיעת העבודה בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לא ציינתי, התשובה תהיה משותפת ותינתן על-ידי סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: שנה לכינון הממשלה ולכישלונה בכל התחומים, ש"ס, המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת אלי ישי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הסתיימה שנה להרכבת הממשלה – להקמת הממשלה – וכולנו, גם חברי הממשלה, אני מניח, חברי הקואליציה והאופוזיציה, ואזרחי מדינת ישראל, קיוו וציפו באמת אולי למשהו – הנה, לכאורה החרדים לא בקואליציה, אפשר לעשות הכול, מותר הכול לעשות, אין מי שיכול לומר לא, אין מי שייצור משברים, לכאורה, והייתי בטוח שאם לא ייפתרו כל הבעיות של המצוקות, של העוני, עליות המחירים, דיור, יוקר המחיה, שלפחות יעשו משהו בסוגיות האלה.

אליהו ישי: נכון, גם אנחנו עשינו הרבה מאוד, אבל לא הכול.

אליהו ישי: לא בכול הצלחנו.

אליהו ישי: בפירוש.

אליהו ישי: כי גם בתוך הקואליציה יש לך מאבקים.

אליהו ישי: זה לא סוד.

אליהו ישי: בתוך הממשלה יש מאבקים, במיוחד עם שר האוצר, מה כן ומה לא.

אליהו ישי: נאבקנו, נלחמנו, השגנו; לא תמיד הכול, אבל השגנו.

אליהו ישי: ופה, ראו איזה פלא, קואליציה שמורכבת – אהבה שתלויה בדבר: בטל הדבר, בטלה האהבה.

אליהו ישי: כל מה שהממשלה עשתה בשנה הזאת זה לבנות לכל אחד ואחד את הכיסוי התקשורתי שלו – לכאורה – שהוא יגיד בציבור: אמרתי, קיימתי.

אליהו ישי: זה לא משנה אם זה טוב או לא טוב.

אליהו ישי: זה לא משנה אם זה באמת טוב למדינת ישראל, אם נכון לעשות את זה או לא.

אליהו ישי: העיקר להגיד: קיימתי.

אליהו ישי: יכולה ציפי לבני להצביע, למשל, בעד משאל עם כשהיא נגד משאל עם.

אליהו ישי: יכול להצביע בנט בעד הגיוס, כשהוא הצהיר שהוא מתנגד לגיוס בכפייה, או בכלל, להסדר, או למעצרים, או לפלילי.

אליהו ישי: יכולים להצביע כל אחד ואחד מחברי הכנסת וראשי המפלגות – להצביע נגד עצמם, נגד העם, ובלבד שהוא יקבל את מה שהוא רצה לקבל.

אליהו ישי: גם בחוק המשילות – יש מפלגות שלא יהיו פה בבחירות הבאות, כמו התנועה, אני מעריך; בקושי שישה מנדטים, אני לא יודע מה יהיה בבחירות הבאות.

אליהו ישי: לא, זה לא משאלת לב, תאמין לי, עמיר, אני אומר באופן כללי, אתה מכיר את זה.

אליהו ישי: גם קדימה הייתה עם 28 והיום היא עם שניים.

עמיר פרץ: אני יודע על מה אתה מדבר.

אליהו ישי: הייתה עם שני מנדטים ולא עברו את אחוז החסימה.

עמיר פרץ: – – –

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: אתה היית בכמה מפלגות בכנסת.

אליהו ישי: עשית עבודה מצוינת בכמה קדנציות, והיית על הקשקש באחוז החסימה.

אליהו ישי: וטוב שעברת וטוב שאתה פה.

אליהו ישי: נו, אז מה, לסתום פיות?

אליהו ישי: זה דבר נכון?

אליהו ישי: לא, אבל גם פה הרבה מפלגות – כל הקואליציה הצביעה בכל פעם נגד עצמה, נגד הציבור, בעד שיתקבל איזה משהו, איזושהי כופתה קטנה, בסוף.

אליהו ישי: או שתאמר לציבור: הנה, עשינו את מה – – –

עמיר פרץ: אנחנו לא קיבלנו כלום.

אליהו ישי: לא קיבלתם גם כלום.

אליהו ישי: אז יותר גרוע, נו, באמת.

אליהו ישי: יותר גרוע, תאמין לי, עמיר.

אליהו ישי: זה הרבה יותר גרוע.

אליהו ישי: הרבה יותר גרוע, זה מזעזע.

אליהו ישי: אני אומר לכם, אני ישבתי פה בכמה ממשלות ישראל, בכמה כנסות בישראל.

אליהו ישי: לא ראיתי חרפה כזאת.

אליהו ישי: חרפה ופגיעה בדמוקרטיה.

אליהו ישי: תראו את המצוקות, את יוקר המחיה.

אליהו ישי: אדם נשאר באותו שכר, באותה משכורת, כמעט באותה משכורת, כבר 10–15 שנים, והמחירים עולים לשמים.

אליהו ישי: מישהו עושה משהו?

אליהו ישי: הממשלה קיימה דיון ענייני אמיתי בעניין מערכות החינוך בארץ?

אליהו ישי: קריסת מערכות החינוך.

אליהו ישי: בית-החולים "הדסה", תאמינו לי, עכשיו באתי מהפגנה של "נשות הדסה", אני מתקשה להאמין, ואני לא אומר את זה כמליצה, ואני לא אומר את זה כחבר האופוזיציה שרוצה לתקוף את הממשלה – ויש הרבה מאוד מה לתקוף, הרבה מאוד, הרבה יותר משהיה אי-פעם.

אליהו ישי: בית-החולים "הדסה עין-כרם", פאר וכבוד למדינת ישראל, אחד המפעלים הגדולים והחשובים, שנוגעים בכל אחד ואחד מאזרחי מדינת ישראל, לא רק הירושלמים – הרופאים הטובים עוזבים, האחיות הטובות נוטשות ועוזבות.

אליהו ישי: ויש זמן, זה לא מעניין את הממשלה; לא את שר האוצר, לא את ראש הממשלה, לא את שרי הממשלה.

אליהו ישי: בית-חולים "הדסה עין-כרם" – אז נכון, יש גירעון.

אליהו ישי: יש גירעון.

אליהו ישי: אף אחד לא אומר שכל הגירעון מוצדק.

אליהו ישי: חלק גדול מאוד מהגירעון זה בגלל אוזלת ידה של הממשלה, חלק גדול מאוד מהגירעון, כי סמכו על "נשות הדסה" – שעשו עבודה מצוינת, השיגו כספים בסדרי גודל ממש גבוהים, מכובדים, מעוררי כבוד; והכסף הזה נכנס למדינת ישראל, נבנו מבנים, פאר, שמכובד ומכבד את החולים.

אליהו ישי: אבל לממשלה יש זמן, זה לא מעניין אותה.

אליהו ישי: דיברו על עניין הגיוס.

אליהו ישי: חברים, פה אני יכול לומר לכם דברים, אני חושב, כמעט יותר מכל אחד ואחד.

אליהו ישי: ישבתי בשתי ממשלות ישראל האחרונות, אחרי שנחקק חוק טל, לפני למעלה מעשר שנים.

אליהו ישי: אני קובע חד-משמעית, ומי שחושב אחרת, או שהוא טועה או שהוא בכוונה מטעה: ממשלת ישראל לא עמדה ביעדים כי הממשלה לא רצתה לעמוד ביעדים, או יותר מדויק, לא עשתה כמעט כלום – לא עשתה די, ודאי – על מנת לעמוד ביעדים הללו.

אליהו ישי: אני ביקשתי משר האוצר דאז והרמטכ"ל דאז לגייס עוד גדוד – ממתינים – גדוד נוסף סדיר, שחוסך שלושה גדודי מילואים: תגייסו אותם, הם מחכים, הם רוצים לבוא להתגייס.

אליהו ישי: יש ויכוח בין הצבא לבין משרד האוצר מי יממן – את מה?

אליהו ישי: מי יממן את האוכל הכשר, מי יממן את ההפרדות בבסיס.

אליהו ישי: או שאתם רוצים אותם או שאתם לא רוצים אותם, ואם אתם רוצים אותם, לא תמירו את דתם, תלכו לפי הקו שלהם.

אליהו ישי: אבל אתם לא רוצים אותם, הצבא לא באמת רוצה.

אליהו ישי: את רובם ודאי שהוא לא רוצה, אבל יש חוק, מחילים חוק כדי שיבואו ויגידו: הנה, עשינו את זה.

אליהו ישי: אבל מה גרם החוק?

אליהו ישי: הרי אמרתי.

אליהו ישי: הייתה עלייה מאוד דרמטית בגיוס חרדים, גם לשירות הצבאי, גם לשירות האזרחי וגם בכלל; אקדמיה, אף אחד לא היה מאמין שיהיו 10,000 חרדים באקדמיה, והם הגיעו לשם.

אליהו ישי: ברגע שהממשלה עושה ומתאימה את הצרכים של הציבור החרדי למשימות או לחובות של אזרחי מדינת ישראל, אפשר – או בכלל – לתרום, להירתם למעגל העבודה וכדומה, ברגע שהממשלה עושה, אז זה אפשרי, אבל הממשלה לא עשתה.

אליהו ישי: האמת היא, גם באקדמיה הממשלה לא עשתה כלום מקום המדינה ועד לרגע שבו אני הייתי שר העבודה והרווחה, בשנת 1996, 1997, ואז קידמתי את ההכשרה של החרדים.

אליהו ישי: יכול להעיד יושב-ראש הכנסת, ישבנו בממשלה אחת או שתיים ביחד, ואתה זוכר היטב את הדיונים, גם על השירות הצבאי, גם על האזרחי, גם על האקדמיה, גם על הכשרה בעבודה, גם על תעסוקה בכלל וגם על שילוב בעבודה.

אליהו ישי: כמה חרדים אקדמאים היום מובטלים?

אליהו ישי: כמה חרדים בכלל, שרוצים להשתלב במעגל העבודה, מובטלים כי לא מקבלים אותם לעבודה בגלל שיש להם זקן?

אליהו ישי: אבל לצערי הרב, הממשלה משיגה תוצאה הפוכה.

אליהו ישי: הממשלה משיגה תוצאה הפוכה, כי גם אני מעריך שהנח"ל החרדי, במקום שילך ויגדל, ילך וירד.

אליהו ישי: רצו שהוא ילך ויגדל.

אליהו ישי: הממשלה לכאורה רצתה – בדיבורים, תפרידו בין דיבורים לבין מעשים – הם רצו שזה יגדל, לכאורה, בדיבורים, במעשים לא עשו כלום.

אליהו ישי: כנ"ל בשירות אזרחי, כנ"ל בכל תחום ותחום.

אליהו ישי: התוצאה תהיה הפוכה.

אליהו ישי: הרבה מאוד חרדים לא רוצים היום לבוא, לא לשירות הצבאי, לא לשירות האזרחי, כי הם מרגישים שנעשה פה עוול גדול.

אליהו ישי: פגעו בעצם בלומדי התורה.

אליהו ישי: ותפרידו בין חרדים לבין תורתם-אומנותם.

אליהו ישי: חרדים כן משרתים בצורה כזאת או אחרת, ואתם רואים אותם – גם בשירות הצבאי, גם בשירות האזרחי.

אליהו ישי: אבל תורתם-אומנותם – זה אופרה אחרת לגמרי.

אליהו ישי: ולכן, שנה קשה מאוד, שנה שהיא רצופת כישלונות – ושיקולים פוליטיים זרים בלבד הנחו את הממשלה הזאת ואת הקואליציה הזאת.

אליהו ישי: שום דבר לא נעשה באמת לטובת אזרחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: הממשלה לא קיימה אפילו דיון אחד, אפילו לא דיון אחד, בכל מה שקשור למצוקות, או שקיימה דיון בשביל לצאת ידי חובה, בשביל הודעה לתקשורת; דיון אמיתי בכל מה שקשור לעליות המחירים, ליוקר המחיה, למחירי הדירות, לשכבות החלשות, לשכבות הביניים.

אליהו ישי: העוני הולך וגדל, יותר ויותר אנשים מתחת לקו העוני, גם מאלה שעובדים – אחד, ושני בני-הזוג.

אליהו ישי: גם אלה שעובדים נמצאים היום ומוצאים אותם מתחת לקו העוני.

אליהו ישי: לפני סיום, נשארה לי רבע דקה, אני מאחל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – אתם יודעים, אחרי שאדם גדל בשנה ויש לו יום הולדת, אז מאחלים לו איזשהו משהו לשנה הבאה.

אליהו ישי: אני מאחל לממשלה הזאת שתשקיע אפילו 1% ממה שהיא השקיעה כדי לפגוע בחוקים דתיים כמו חוק הגיור, ממה שהיא השקיעה כדי לפגוע במסורת היהודית, בערכים יהודיים, ממה שהיא השקיעה כדי לפגוע בחרדים, ממה שהיא השקיעה בכל מה שהיא עשתה כדי לפגוע בכל הדברים הטובים במדינת ישראל, שתשקיע 1% מאותו מאמץ, מאותה השקעה, לפתרון הבעיות בבית-חולים "הדסה", במצוקת הדיור, ביוקר המחיה.

אליהו ישי: אם תשקיעו אתם, הממשלה והקואליציה, 1%, אז אולי השנה הבאה תהיה טיפה יותר טובה מהשנה הרעה והקשה שעברה על אזרחי מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אליהו ישי, שהציג את הצעת האי-אמון מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יעקב ליצמן להציג הצעת אי-אמון בממשלה: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת, יהדות התורה; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מאמין שניסחתי את זה כל כך עדין, את הנושא, אבל בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה הצנזורה התערבה.

יעקב ליצמן: אני לא חושד באדוני כמצנזר, אבל אולי אחרים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה פשוט לכנות את הממשלה "ממשלת הבלופרים", ואני גם אסביר.

יעקב ליצמן: בוא ניקח בלוף אחרי בלוף אחרי בלוף.

יעקב ליצמן: הדבר הראשון זה הגיוס, גיוס בני הישיבות.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה שלח שליחים לגדולי ישראל להבטיח להם שלא יהיו סנקציות פליליות.

יעקב ליצמן: אני נכחתי.

יעקב ליצמן: השליח שהיה אצל הרבנים – נכחתי.

יעקב ליצמן: פתאום, בלופרים.

יעקב ליצמן: אין, שיקרו.

יעקב ליצמן: לא קרה כלום, מותר לשקר.

יעקב ליצמן: פעם ידעו שרק שר האוצר מותר לו לשקר, היום יודעים שגם ראש הממשלה מותר לו לשקר.

יעקב ליצמן: לא קרה כלום.

יעקב ליצמן: רבותי, מהגיוס הזה לא יהיה כלום.

יעקב ליצמן: הרווחנו שני דברים: א.

יעקב ליצמן: הרווחנו אחדות בתוך המגזר החרדי.

יעקב ליצמן: היה כינוס, היה מפגן, עצרת תפילה – בשקט, לא רואים היום במדינה דבר כזה.

יעקב ליצמן: הרווחנו את זה.

יעקב ליצמן: הדבר השני שהרווחנו, גט כריתות עם הליכוד.

יעקב ליצמן: חד-משמעית.

יעקב ליצמן: גט כריתות, פעם קראו לזה – – –

עמיר פרץ: גט כריתות, עד כדי כך?

יעקב ליצמן: אדוני, יכול להיות שאני לא מדבר עברית.

יעקב ליצמן: אני אחזור על זה?

עמיר פרץ: לא, לא, אני מכיר מה זה – – –

יעקב ליצמן: אני אחזור על זה.

עמיר פרץ: זה משפט חשוב מאוד, מה שאתה אומר.

יעקב ליצמן: כן, כן, כן.

יעקב ליצמן: אני לא חוזר בי.

עמיר פרץ: וזה בשם מועצת החכמים?

יעקב ליצמן: שים לב, אחרי כל הנאומים, גם של חברי, תשמע את זה, דברים ברורים מאוד.

יעקב ליצמן: אני עם שקרן לא מתחבר.

עמיר פרץ: וזה בשם מועצת החכמים?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: לא, אבל תאמין לי, בפוליטיקה זה חשוב.

עמיר פרץ: טוב, בסדר, אני רק רוצה – – –

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: עובדה.

יעקב ליצמן: ואני אומר לכם, אני רוצה להקריא לכם, רבותי, החלטה של מועצת גדולי התורה, זה היה לפני החלטת הכנסת, אומנם, ואני רוצה להקריא כאן לפרוטוקול החלטה שלהם מכ"ד באדר א' תשע"ד.

עמיר פרץ: של מי?

יעקב ליצמן: של מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, דגל התורה ומועצת חכמי התורה של ש"ס.

יעקב ליצמן: אני לא אקרא את כל הסעיפים, אבל שני הסעיפים הראשונים – א.

יעקב ליצמן: מועצות גדולי וחכמי התורה דורשות מהשלטונות לבטל לאלתר את החלטות הוועדה על גיוס לצבא בכפייה של תלמידי הישיבות והכוללים.

יעקב ליצמן: וקוראים לכל בני הישיבות והכוללים שלא להתגייס לצבא בשום פנים ואופן, ולא להיכנע לפיתויים ולעונשים כלשהם, לא לשתף פעולה עם תוכנית הצבא במרכז מיון חרדי, אלא ימשיכו להגות בתלמודם יומם ולילה.

יעקב ליצמן: סעיף ב: אם חס ושלום יוציאו רודפי הדת את זממם לפועל ויחוקקו חוק של גיוס בכפייה, יתכנסו מועצת גדולי התורה ומועצת חכמי התורה לטכס עצה נגד רודפי הדת ומזימותיהם, וישקלו לאסור את עצם ההתייצבות בלשכות הגיוס.

יעקב ליצמן: דברים חמורים מאוד.

יעקב ליצמן: ואלה ההחלטות של כל רבני הארץ שיש בעצם במגזר החרדי.

יעקב ליצמן: לזה גרם ביבי נתניהו, לא אף אחד.

יעקב ליצמן: הדבר השני – בלוף הדיור.

יעקב ליצמן: כמה זמן מוכרים לנו לוקשים כאן

יעקב ליצמן: בכנסת: יעשו ול"ל, ות"ת, מל"ל, שמל"ל, אני לא יודע את כל השמות, כבר, מה שאפשר לעשות בראשי תיבות עוד כדי לעשות פתרון דיור לזוג צעיר.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר כמה שמות כבר.

יעקב ליצמן: תאמין לי, אני מניח שבגינס זה כבר שיא, שממשלה עושה תוכנית, תוכנית, תוכנית, זה סוג של מעלה גירה – כל הזמן עוד פעם תוכנית, עוד תוכנית.

יעקב ליצמן: איך אומרים?

יעקב ליצמן: נאדה, כלום, אין כלום, אין פתרון, אין בדל של פתרון.

יעקב ליצמן: והיום בא הבלופר הגדול, שר האוצר, שלא למד ליבה ולא התגייס לצבא – הוא עשה שם ב"במחנה" כמה כתבות.

יעקב ליצמן: והוא בא, פטנט עולמי: הרי את השנאה לדת שלו אי-אפשר – על זה באמת הוא בגינס; אנטישמי ממש, במלוא מובן המילה.

יעקב ליצמן: והוא בא, שר האוצר – לא צריך לגמגם בזה – הוא בא עם פטנט חדש: הוא יוריד מע"מ, רק לא לחרדים.

מוחמד ברכה: וערבים.

יעקב ליצמן: וערבים.

יעקב ליצמן: אגב, הצעתי את זה לביבי לפני שנתיים, לפני שנה, בישיבה בארבע עיניים, פעם אחת עם גפני.

יעקב ליצמן: אמרתי לו: בלי פתרון לדיור לא עשית כלום במדינה.

יעקב ליצמן: אמרתי לו את זה כל הזמן, אמרתי לו: תוריד מע"מ דבר ראשון.

יעקב ליצמן: הוא רשם, רשם את זה בפתק.

יעקב ליצמן: שום דבר, נאדה, גם עם זה לא יהיה כלום.

יעקב ליצמן: זה הבלוף השני.

יעקב ליצמן: הבלוף השלישי זה בית-שמש.

יעקב ליצמן: כל הליצנים האלה ירדו לבית-שמש – פעם אחת לא מוצאות חן בעיניהם התוצאות – יאללה, תירוצים, כאילו זה שקר, בלוף, היו זיופים.

יעקב ליצמן: הלכו לבג"ץ, ובג"ץ הצטרף – גם הם הצטרפו לבלוף הגדול.

יעקב ליצמן: עשו בחירות חוזרות.

יעקב ליצמן: מה לעשות, עוד פעם אותן תוצאות.

יעקב ליצמן: הם לא יבלעו את זה, הם לא ישתקו, כי עד שהם לא יקבלו את התוצאות שהם רוצים, הם יהפכו את המדינה, ושרי הממשלה יעזרו להם.

יעקב ליצמן: מי לא ירד לבית-שמש לעזור להם?

יעקב ליצמן: ביבי עזר להם שם, בנט עזר להם – השקיע כסף אפילו, אם אני לא טועה – לפיד, אני לא רוצה להגיד שגם מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': בגלוי?

יעקב ליצמן: מה לעשות, ניצחו.

יעקב ליצמן: במגילת אסתר אמרו להמן: כאשר החילות לנפול – נפול תיפול, כך אמרו לו ברגע שהוא התחיל.

יעקב ליצמן: הייתה עצרת – אני רוצה שתשמעו, חברי כנסת – הייתה עצרת תפילה.

יעקב ליצמן: הדבר הראשון, ביקשו על הגשם, ביום ראשון; כמה זמן לקח עד שהיה גשם, יומיים?

יעקב ליצמן: גשם חזק.

יעקב ליצמן: התפילות עזרו, שלא יספרו לי היום סיפורים.

יעקב ליצמן: כמה זמן חיכיתם?

יעקב ליצמן: כולם חיכו כל החורף לגשם.

יעקב ליצמן: זה לא יעזור לכם, רבותי, לא יהיה גיוס, כלום, ולא יהיה – בדיור לצערי לא יהיה כלום; לצערי אני אומר את זה.

יעקב ליצמן: וגם בבית-שמש לא יעזור; בית-שמש נפלה לחרדים, זה לא יעזור לכם.

יעקב ליצמן: כמה שתשקיעו יותר לרדוף אותנו ולהשפיל אותנו, כמה שינסו יותר לקחת, לגנוב את הכסף שלי – כי קצבאות ילדים זה שלי, לא של הממשלה.

יעקב ליצמן: זה – – –

יפעת קריב: זה המסים שאתה משלם.

יעקב ליצמן: אני משלם, גברתי, כמו – אני משלם – –

יפעת קריב: המסים.

יעקב ליצמן: – – לא פחות ממך, ואני לא אוהב את ההערות.

יעקב ליצמן: ואם תעשי את החשבון כמה אנחנו משלמים מס הכנסה ומס על הדירות, על כל הדברים, משלמים יותר ממה שאת משלמת, עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: אה, אני אוהב את המוסר.

יעקב ליצמן: כל אלו שהנשים עובדות, אז לא משלמים מס הכנסה?

יפעת קריב: מי שלא עובד – – –

יעקב ליצמן: איזה, איזה, איזה לכלוך את מלכלכת על הציבור?

יעקב ליצמן: לא משלמים, כל מי שאשתו עובדת?

יעקב ליצמן: אז הוא לא עובד, אבל אשתו עובדת, היא לא משלמת מס הכנסה?

יפעת קריב: – – –

יעקב ליצמן: מה זה?

יעקב ליצמן: איזה מין מילים זה להגיד שלא משלמים מס הכנסה?

יעקב ליצמן: דמגוגיה, עוד אחת, של אין עתיד, עוד דמגוגיה אחת, אז מה.

יעקב ליצמן: והיות שהסקרים מראים שברוך השם הוא יורד, לפיד, ואנחנו יודעים על אבא שלו, שמ-15 מנדטים ירד לאפס, מתחת לאפס, ואני בטוח שגם הוא, בעזרת השם, עם הבחירות, עם הרִשעות שהוא ממשיך לעשות לציבור החרדי, אני בטוח שבבחירות הבאות – תרשמי לך, גברתי – אפס מנדטים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אילן גילאון להציג הצעת אי-אמון מטעם סיעת מרצ: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אהה, זה אותו שם כמו של יהדות התורה, והמועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון, לעומת זאת.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר להגנת הסביבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אתה לבטח יודע, אדוני, שהציונות חזרה.

אילן גילאון: כך שמעתי.

אילן גילאון: לא, היא לא עומדת לחזור, היא לא חוזרת, היא כבר חזרה.

אילן גילאון: אבל לא זו בלבד שהציונות חזרה, אדוני, היום גם שמעתי שהממשלה היא ממשלה מצוינת, אליבא דשר נפתלי בנט.

אילן גילאון: וכאשר הוא נשאל מדוע היא מצוינת ובמה היא מצטיינת, הוא אמר: תראו איזה חוקים חוקקנו, שלושת החוקים; הוא מנה כמובן את חוק שוויון בנטל, הוא מנה כמובן את חוק המשילות, את חוק משאל העם – ואגב, בא לי רעיון פנטסטי למשאל העם, חבר הכנסת, כבוד השר: ראיתי הבוקר בעיתון "הארץ" קלפי שקופה, קלפי שקופה, כן, קלפי שקופה.

אילן גילאון: זה שיטת פוטין בבחירות – יש קלפי שקופה, גם הפתקאות לא במעטפה, כולם מצביעים.

אילן גילאון: הם באמת הגיעו ל-96.77%.

אילן גילאון: פה, בכנסת שלנו, הגיעו להרבה פחות מהדבר הזה, אבל זאת שיטה לעתיד.

ג'מאל זחאלקה: אל תיתן רעיונות, חבר הכנסת גילאון.

ג'מאל זחאלקה: אל תיתן רעיונות.

אילן גילאון: לא לא, אני לא צריך לתת, חבר הכנסת, אני לא צריך לתת רעיונות, רעיונות קיימים, שיטת פוטין עובדת.

אילן גילאון: ולאחווה החדשה הזאת של המדינה והממשלה המצוינת כמובן הצטרף אח חדש, אביגדור ליברמן, וכל אחד רצה להביא את ההישג שלו, כמו שנקרא: לרוץ מהר לספר לחבר'ה – לא משנה מה.

אילן גילאון: לא משנה שהכנסת הזאת נמצאת בתחתית המדרגה, ואדוני, אני יודע שקצפְתָ, אני מאוד מצטער – הדבר האחרון שאני רוצה לעשות זה להכאיב לאדוני, בשום מקרה לא.

אילן גילאון: אתה יודע, המהפכות הגדולות נעשות, אבל לא על כאבם של אנשים, ואני ממש לא רציתי להעציב אותך, אבל לא הייתה שום אפשרות, בביזיון הגדול שקרה כאן אצלנו בכנסת בשיטה הקודמת.

אילן גילאון: והרי הכול היה קש וגבבה, אדוני.

אילן גילאון: הממשלה המצוינת הזאת, שהביאה את שלושת החוקים – אה, וגם אמר עוד השר נפתלי בנט: והוזילה את הילקוטים ב-5%, ואני לא יודע איך הוא שכח את השמנת המתוקה, שגם כן ירדה – היא ממשלת הקש והגבבה, והעיקר הופך לטפל, והמרכז הופך לשוליים, ואין שם פשוט שום דבר.

אילן גילאון: זו מדינה, אדוני, איך אמר חבר הכנסת ליצמן, "בלופרים"?

אילן גילאון: זה נקרא החיב"סים – אנשים שחיים בסרטים, אדוני.

אילן גילאון: ניקח את חוק השוויון בנטל, אדוני, וזה קשור לשוויון בנטל כמו שאני יכול להיות רקדן הבלט נורייב, תאמין לי.

אילן גילאון: זה לא יותר ולא פחות מחוק הסדרים בגיוס שבא להסדיר את עניינן של ישיבות ההסדר, ובזה זיל גמור, ותו לא.

אילן גילאון: ולגבי החוק השני, שהוא חוק המשילות, אז תסתכל מה מפגינים לנו אלה שהיום תומכים בחוק המשילות כל כך, משליכים את כל יהבם על החוק הזה.

אילן גילאון: הם סוחטים את אותה ממשלה שהם רוצים למנוע ממנה סחיטה בעתיד, על-ידי כך שהם מעלים את אחוז החסימה, והכוונה היא ברורה לחלוטין.

אילן גילאון: אבל, אדוני, שלושת החוקים, יותר מכול, הם באמת מייצגים את הטפלות, את איך שהדברים הלא-חשובים הופכים לחשובים.

אילן גילאון: ואנחנו, אתה יודע, נשאלנו בערוץ הכנסת למה היינו מציעים שכל אחד יתחפש, בתוכנית של מינה צמח ורוני מילוא.

אילן גילאון: למשל, האם היינו רוצים שליברמן יתחפש לקרי?

אילן גילאון: והתשובה הייתה: אנחנו לא יודעים, הוא כבר מזמן התחפש לקרי.

אילן גילאון: ולמי היינו רוצים שראש הממשלה יתחפש?

אילן גילאון: ואז אנחנו חשבנו שאולי הוא צריך להתחפש לבגין, כדי שיהיה לו מספיק אומץ ללכת אל הפעימה הרביעית הזאת, שאין לו כל כך – ואני באמת לא יודע למי להאמין תמיד, לידו הימנית או לשר הביטחון שלו, אדוני.

אילן גילאון: אנחנו, בפעימה הרביעית הזאת מגיעים לכדי כך שאנחנו צריכים לעשות שוב מחווה של שחרור אסירים.

אילן גילאון: זה מתוך ההתעקשות האיומה הזאת שאי-אפשר היה לצנן קצת את הבנייה בשטחים.

אילן גילאון: אדוני, 123% גידול בבנייה בשטחים לעומת 3% בתוך הקו הירוק.

אילן גילאון: אז על מה אנחנו מדברים?

אילן גילאון: ואז, אני כל החיים חי בתפיסת עולם של הגדרה עצמית, כי זה הדבר הכי חשוב, והנה פתאום על מה אנחנו מתעקשים: אם אבו מאזן יקרא לישראל מדינה יהודית או לא.

אילן גילאון: אם הייתי היועץ של אבו מאזן, וחבל שאני לא, הייתי אומר לו: לך על זה, מה זה חשוב?

אילן גילאון: אנחנו פתאום זקוקים להגדרה של אחרים ולא להגדרה עצמית שלנו?

אילן גילאון: ועוד של מי? של הפלסטינים.

אילן גילאון: זה יכול להיות רק אצל מי שמחפש כל דרך כדי למקש, כדי להמציא תירוצים, שלא מבין באמת שזה האינטרס שלנו.

אילן גילאון: ואז, כאשר אני חושב לעצמי למי להאמין, לראש הממשלה שמדבר על שתי מדינות או לשרה ציפי לבני או לשר הביטחון, אז גם קופץ שר הביטחון ומשנה את דעתו הבוקר – אני רואה בכותרת הראשית – הוא עכשיו תומך בתקיפה באיראן.

אילן גילאון: גיב א קוק, מה קרה כאן?

אילן גילאון: כאילו, לא היה לנו איראן כבר חודש.

אילן גילאון: פתאום הנושא חוזר לכותרות, לא ברור לי לגמרי למה: האם זה אחרי החזון הכל-כך מייאש של שר הביטחון, שאמר שזה לא יקרה בדורו?

אילן גילאון: או שהוא מנסה לתפוס נישה חדשה כדי להמציא נושאים חדשים?

אילן גילאון: כי אנחנו, אדוני, נמצאים במצב של המצאת props כל הזמן.

אילן גילאון: אנחנו ממציאים דעות.

אילן גילאון: שלושת האחים, עם האח החדש שחבר לאחווה, כל הזמן ממציאים נושאים כדי שיהיו להם הישגים, והנושאים האלה הם ריקים.

אילן גילאון: הרי תראה, אנחנו מדינה של בועה, של בועות.

אילן גילאון: יש לנו בועת נדל"ן, אדוני, אנשים לא יכולים לקנות דירות, והפתרון של קורת גג הוא פתרון משולב.

אילן גילאון: אני חושב שהעניין של הורדת המע"מ הוא בכיוון הנכון, אבל הוא חייב להיות אוניברסלי, לכולם.

אילן גילאון: ולא די בכך, המדינה צריכה להתערב כדי לייצר מצב חדש, לפוצץ את הבועה הזאת.

אילן גילאון: יש לנו בועת בריאות, אדוני.

אילן גילאון: ופעם חשבנו שאי-אפשר לקנות בריאות בכסף, והיום אני אומר לך שלא רק שאפשר לקנות בריאות בכסף, מי שאין לו כסף, כשהוא עקוד מתחת לפנסים הגדולים של חדר הניתוח, הוא צריך לדאוג מאוד מאוד מאוד בימים האלה.

אילן גילאון: בועה בכל תחום ותחום, כי אנחנו חיים בסרטים.

אילן גילאון: אנחנו מסכמים שנה, ומה קרה בשנה הזאת?

אילן גילאון: מה אתם עשיתם, כמו שאומרים, מה עשיתם בשביל המדינה, מכל ההבטחות שהבטחתם?

אילן גילאון: ואתם אלה שהלכתם על גבו של הציבור המוחה הזה, שהבטחתם לו הבטחות.

אילן גילאון: אומר ליצמן, בלופרים.

אילן גילאון: באמת באמת בלופרים.

אילן גילאון: אז לא רק שהציונות חזרה, גם שיטת פוטין עובדת, אדוני.

אילן גילאון: ולא רק זאת, אלא שמדינת היהודים, הבלתי-רלוונטית מבחינת ההגדרה לחלוטין ולחלוטין, מסתבר בסופו של דבר שהיא כולה פרובוקציה של אנשים שהמכנה המשותף שלהם ביש עתיד בביתנו היהודי, הייתי אומר; לאחווה החדשה – חבר הכנסת, יש אחווה של שלושה עכשיו, פעם היו שני אחים, עכשיו שלושה אחים יוצאים לדרך.

אילן גילאון: כדי לקיים את עצמנו על אדי הבל, הכול יד המקרה.

אילן גילאון: בשנה הבאה יכול להימצא מאגר – שלום, אדוני היושב-ראש, תודה שהתחלפת.

משה זלמן פייגלין: שלום, שלום.

אילן גילאון: – – – מאגר כספי עלום באיזשהו מקום, ולאחר מכן נראה מה יקרה ומה יתפתח, ובסופו של דבר, כמו ה"ספונק" אצל בילבי, אדוני היושב-ראש – זוכר את בילבי?

אילן גילאון: בילבי – כשאתה היית פעם מתחפש לבילבי, היה לה מכשיר, לבילבי, קראו למכשיר הזה "ספונק".

אילן גילאון: הוא פשוט הסתובב סביב הציר של עצמו ופשוט לא עשה שום דבר.

אילן גילאון: ולכן, היות שאולי על-פי החוק – למה אולי?

אילן גילאון: זה בטוח – זה נאום האי-אמון האחרון שנישא פה על הדוכן הזה, וכמה שזה אבסורדי וכמה שזה מזכיר את אורוול, שהאמת הופכת לשקר והטוב לרע, רק אי-אמון קונסטרוקטיבי, שקבעה ממשלה דסטרוקטיבית, אי-אמון של 65 חברי כנסת, רק הוא יוכל לעלות באופן שאני מעלה את הדברים כאן.

אילן גילאון: ולכן, משום שמדובר לא רק בממשלה ובאסופה של אנשים שעוסקים באדי אוויר ובקש וגבבה, אבל חמור מכך, שום דבר מהותי, משמעותי, לא קורה בחלוקה הלאומית בשלושת התחומים שלה – לא בחלוקת העושר הלאומי, לא בחלוקת הארץ כפי שצריך לקיים אותה בשתי מדינות, כפי שהובטח לנו על-ידי ראש הממשלה הזה, ולא גם בשום תחום אחר; ומשום שהממשלה הזאת, בנוסף לכול, היא גם מסוכנת לציבור והיא לעומתית לציבור, תיקח לה את פסק הזמן שלה, כי היא הגיעה לזמן תפוגה, אדוני, וגם יש תאריך רקום על הדבר הזה והוא סוף הפגרה הקרובה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת גילאון.

משה זלמן פייגלין: את הצעת האי-אמון הבאה, בנושא: הדיקטטורה של הממשלה מול האופוזיציה, ינמק חבר הכנסת טלב אבו עראר.

משה זלמן פייגלין: עשר דקות, בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה מתהדר ואומר שהערבים בישראל נהנים מזכויות דמוקרטיות אמיתיות.

טלב אבו עראר: אבל הפערים החברתיים-כלכליים, החוקים הגזעניים והאפליה מוכיחים אחרת, מכובדי ראש הממשלה; הם מוכיחים שישראל היא דמוקרטית רק עבור הרוב היהודי ודיקטטורית עבור המיעוט הערבי.

טלב אבו עראר: הממשלה שבראשה עומד נתניהו התעלמה בקווי היסוד שלה מזכויותיהם של האזרחים הערבים ונתנה לגיטימציה ותמיכה למפלגתו של ליברמן, שחרתה על דגלה לפגוע בזכויותיהם ובמעמדם של האזרחים הערבים, לשלול את אזרחותם ואפילו לגרשם בחילופי אוכלוסין, ואפילו לגרש את נציגיהם מהכנסת.

טלב אבו עראר: ממשלת נתניהו-ליברמן מחוקקת חוקים גזעניים, פוגעניים ואנטי-דמוקרטיים נגד החברה הערבית; חוק פראוור, שמטרתו נישול הערבים הבדואים בנגב מאדמותיהם, חוק המשילות, העלאת אחוז החסימה, שמטרתה לפגוע בייצוג הערבי – החוקים האלה, ואחרים, שמפלים את החברה הערבית לרעה, הם חוקים גזעניים.

טלב אבו עראר: אפילו במשטרים דיקטטוריים לא מחוקקים חוקים כאלו.

טלב אבו עראר: במשטרים אחרים לא הורסים את בתיהם של אזרחים.

טלב אבו עראר: מדינת ישראל הורסת את בתיהם של אזרחיה.

טלב אבו עראר: הידעתם, מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, הידעתם שמדינת ישראל הדמוקרטית הורסת בכל שבוע כ-15 בתים של אזרחיה הערבים הבדואים בנגב?

טלב אבו עראר: אפילו דוח חדש של הפורום לדו-קיום חושף שרק בשנתיים, או בשנה וחצי האחרונות, נהרסו 1,261 בתים, בתי מגורים ומבנים השייכים לתושבים בדואים בנגב.

טלב אבו עראר: כאן לא מדובר באכיפת חוק אלא במדיניות גזענית שמטרתה להביא את בעלי הקרקעות לוותר על תביעותיהם, תביעות הבעלות שלהם, ולהסכים להעתיק את מגוריהם לעיירות או לכפרים המוכרים.

טלב אבו עראר: אני הורס לך את הבית, מנשל אותך מאדמתך, כדי שתסכים, "ראס בין עין אבוכ".

טלב אבו עראר: זו הכוונה וזו המדיניות: שתסכים לעבור.

טלב אבו עראר: לאן לעבור?

טלב אבו עראר: לגיהינום, ולא לגן-עדן, לעבור למקום שיש בו מצוקת דיור אדירה, חונקת, למקום שאין בו אפילו מגרש אחד למגורים: לא בערערה, לא בכסייפה, לא בחורה, לא בלקיה, לא ברהט ולא בכל מקום אחר.

טלב אבו עראר: כנראה ממשלת ישראל לא יודעת שאנחנו, כבני-אדם, מתחתנים, מתרבים – הריבוי הטבעי, אפילו, לא מובא בחשבון, לכן אסור לבנות בית חדש.

טלב אבו עראר: אתה חייב להסתדר עם מה שיש.

טלב אבו עראר: בנוסף, מדיניות ההריסות מיושמת לא רק כלפי תושבים שבנו מבנים חדשים, אלא גם כלפי אלה שביצעו תיקונים קלים.

טלב אבו עראר: לדוגמה, בעקבות הסערה שפקדה את הארץ נהרסו בתים או שנגרמו לכמה בתים נזקים.

טלב אבו עראר: באו בעליהם לעשות תיקונים, ואז קיבלו צו הריסה – על הבתים שנבנו לפני 30, 40 שנה.

טלב אבו עראר: אז זו טענה מופרכת.

טלב אבו עראר: מעבר לכך, הריסות מתבצעות לא רק ביישובים הבלתי-מוכרים, אלא גם לגבי מבנים חדשים שנבנים ביישובים המוכרים, שבהם תוכניות הפיתוח של היישוב מעוכבות במשך שנים ולא ניתנים היתרי בנייה.

טלב אבו עראר: הכוונה כאן: לא תקבל ממני היתר בנייה, כדי שתהיה לי ההזדמנות להרוס לך את הבית.

טלב אבו עראר: זו הכוונה.

טלב אבו עראר: לחנוק כמה שיותר, לפגוע כמה שיותר באזרח הערבי.

טלב אבו עראר: מדינת ישראל הדמוקרטית.

טלב אבו עראר: בושה וחרפה שתמשיכו להגיד "דמוקרטית", כי דמוקרטיה ליהודים – כן; היהודי מרגיש חופשי לחלוטין, בונה ללא היתר, חי וגר איפה שהוא רוצה, ולא הורסים לו בית.

טלב אבו עראר: אבל לערבי – אוי ואבוי.

טלב אבו עראר: ערבי יבנה בית?

טלב אבו עראר: חראם.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אפילו כאשר אנחנו, כערבים בדואים, מממשים את זכותנו להפגין נגד חוק פראוור או נגד הריסת הבתים, באה המדינה ואומרת – ושים לב למה שאומרת המדינה בפני בג"ץ רק לפני שבועיים או שלושה שבועות, מה אומרת המדינה: "להפגנות הבדואים יש רקע לאומני חתרני", ואומרת גם: "ההפגנות נגד חוק פראוור עלולות לפגוע בביטחון המדינה" – יא חביבי.

טלב אבו עראר: אם אני מפגין כערבי, כבדואי, אני פוגע בביטחונה של המדינה; אוי ואבוי למדינה שאני מפגין בה, ממני.

טלב אבו עראר: הן "עלולות לפגוע בביטחון המדינה, ולכן מתפקידו של השב"כ" – שימו לב, חברי הח"כים – "להזמין לשיחות אזהרה פעילים שהשתתפו בהן".

טלב אבו עראר: כך טוענת המדינה בפני בג"ץ.

טלב אבו עראר: תשובת המדינה מגלה בתוכה אפליה בין סוגי מחאות, למשל בין המחאה החברתית לבין המחאה נגד חוק פראוור.

טלב אבו עראר: איש לא היה מעלה על דעתו לסמן את המחאה החברתית או את הפגנת החרדים נגד חוק הגיוס כעניין ביטחוני הראוי לטיפול בידי השב"כ.

טלב אבו עראר: יתערב השב"כ, תתערב המשטרה, תתערב הממשלה, תתערב המדינה, כל העולם יתערב – תהרוס את הבית, אני אקים את הבית מחדש, מהמקום שלי לפני קום המדינה, לפני שהמדינה הזאת קמה, על הגזענות, על האפליה.

טלב אבו עראר: אני לא אעבור דירה, אני לא אפנה את אדמתי ואת ביתי.

טלב אבו עראר: מחאה בנושא האזרחי שנחשבת מרכזית עבורנו, כערבים בדואים בנגב, או בכלל, מסווגת כחתרנית, לאומנית, וכאיום על ביטחון המדינה.

טלב אבו עראר: זו דוגמה קיצונית להתממשות הפטירה של הדמוקרטיה – אני לא אומר "הסכנה", אלא "הפטירה"; זו תעודת פטירה לדמוקרטיה, הטמונה במעורבות השב"כ במחאה.

טלב אבו עראר: הרי השב"כ חוגג בחברה הערבית.

טלב אבו עראר: במינוי מנהל בית-ספר השב"כ מתערב, במינוי הסגן השב"כ מתערב, בהפגנה – מתערב, ואולי גם בנישואים יתערב באחד הימים.

טלב אבו עראר: גם כשהולך צעיר להתחתן, אולי יתערב השב"כ.

טלב אבו עראר: השב"כ מעורב בכל מה שקשור לערבים.

טלב אבו עראר: לסיכום אני אומר: די להריסת הבתים.

טלב אבו עראר: די להריסת הבתים, הרי הריסת הבתים היא הריסת העתיד.

טלב אבו עראר: לזה הממשלה חותרת, להרוס את עתידם של הצעירים הערבים, לפגוע בצורה מאוד קשה וקיצונית באוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: ואז יתממש, או יתגשם, יותר נכון, חלומו של ליברמן, שרוצה לגרש את הערבים מכאן.

טלב אבו עראר: לכן, תתעוררו, לפני שיהיה מאוחר.

טלב אבו עראר: אני מזהיר מעל בימת הכנסת: נא להתעורר, לסגור פערים ולהתייחס לאוכלוסייה הערבית כאל אזרחים במדינת ישראל.

טלב אבו עראר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה, חבר הכנסת אבו עראר.

משה זלמן פייגלין: את הצעת האי-אמון הבאה, בנושא עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת, ינמק חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, מראית העין אומרת שאין סכנה לקיומה של הממשלה, אבל הממשלה אפילו מאסה בסדרי הדיון של הכנסת עד כדי שהיא הייתה צריכה לחוקק חוק שיפסיק את ההתדיינות הזאת של סיעות הכנסת מהאופוזיציה – שמציגים אי-אמון בממשלה ומעלים את סדר-היום החלופי של סיעות האופוזיציה.

מוחמד ברכה: אפילו את מראית העין הזאת של דמוקרטיה הממשלה הזאת לא יכלה לשאת, והיא מאסה בה והלכה עד כדי חיקוק חוק-יסוד כדי למנוע זאת.

מוחמד ברכה: לכן היום הוא היום האחרון בכנסת שבו מובאות הצעות אי-אמון, למעט הצעת אי-אמון שתזכה לתמיכה של 65 חברי כנסת, אפילו לא 61.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, גם אם יהיה רוב בכנסת נגד הממשלה, הרוב לא יוכל להתממש ולא יוכל אפילו להציע הפלת הממשלה אלא ברוב של 65.

מוחמד ברכה: אבל זה בעצם מסגיר את התמונה במלואה: ממשלה של עריצות, ממשלה שיכורת כוח, ממשלה שרוצה לשריין את עצמה באמצעים אדמיניסטרטיביים גם אם היא תיכשל בכל דבר ועניין.

מוחמד ברכה: בעניין של המשא-ומתן לשלום, שיש בו משא-ומתן אבל אין בו שלום, הממשלה בעצם מערימה כל מכשול אפשרי כדי למנוע התקדמות בתהליך.

מוחמד ברכה: בתקופה הזאת נרשמה העלייה התלולה ביותר בשיעור הבנייה בהתנחלויות – 23%.

מוחמד ברכה: ממשלה שמנהלת משא-ומתן לשלום – – –

אילן גילאון: 123.

מוחמד ברכה: 123%.

מוחמד ברכה: ממשלה שמנהלת משא-ומתן, כאילו, אפילו כבלוף, לא עושה דבר כזה.

מוחמד ברכה: הממשלה של אולמרט, שהמציאה את הסיפור של ההכרה במדינה היהודית – הססמה הזו שודרגה על-ידי ממשלת נתניהו, והוא מבקש מהפלסטינים להכיר בישראל כמדינתו של העם היהודי.

מוחמד ברכה: מה משמעות הדבר?

מוחמד ברכה: משמעות הדבר להכיר בעמוד השדרה של הציונות.

מוחמד ברכה: הם רוצים שהתנועה הלאומית הפלסטינית תהיה סמי-ציונית.

מוחמד ברכה: זה בעצם בא לומר שהתנועה הלאומית הפלסטינית תכיר גם בחוק השבות הישראלי.

מוחמד ברכה: זה דבר שאין לו אח ורע בשום מקום בעולם.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, בפגישתו של הנשיא אבו מאזן אתמול עם הנשיא אובמה הוא היה צריך לשמוע כל מיני עצות, למה שהוא לא יסתכן בשביל השלום.

מוחמד ברכה: להסתכן במה?

מוחמד ברכה: הוא יגיש מה לכיבוש הישראלי?

מוחמד ברכה: ייתן לו מה?

מוחמד ברכה: את חוסר החיים, את חוסר הכבוד, את ההתנחלויות, את הרדיפות, את ההרג, את המצור?

מוחמד ברכה: במה הוא יסתכן, אבו מאזן?

מוחמד ברכה: למרבה הצער, יוצא לנו אחד בפמלייתו של אבו מאזן, נביל שעת', שאומר: לו הישראלים היו מעלים את העניין של המדינה היהודית בסוף המשא-ומתן, אחרי שאנחנו הגענו להתקדמות בסוגיות הקבע, יכול להיות שהיינו דנים בזה בצורה אחרת או מוצאים פתרון.

מוחמד ברכה: מי שׂמך – מי שמו, את נביל שעת', להגיד את הדברים האלה?

מוחמד ברכה: באיזו זכות הוא אומר את הדברים האלה, במקום הפליטים, במקום האזרחים הערבים בישראל?

מוחמד ברכה: כשבעצם, עצם ההכרה היא לא הכרה בתיאור מצב אלא בהתהוות מצב.

מוחמד ברכה: איך ישראל הפכה למדינה יהודית?

מוחמד ברכה: על-ידי גירוש הפליטים הפלסטינים ועל-ידי חוק השבות.

מוחמד ברכה: והפלסטיני נדרש להכיר בזה?

מוחמד ברכה: אין גבול לחוצפה של ממשלת ישראל ואין גבול לרפיסות של אנשים שבאים לגלות הבנה בשלב כלשהו, בתנאים כלשהם, במצב כלשהו?

מוחמד ברכה: ואם לא די בכל המכשולים האלה, באה הכנסת, ביוזמת הקואליציה, וחוקקה את חוק משאל עם בשבוע שעבר.

מוחמד ברכה: בעצם חוק משאל עם מרוקן מתוכן לחלוטין כל דיבור על שלום.

מוחמד ברכה: הרי יש מישהו שיכול לתאר לעצמו שיהיה הסכם שלום בלי ירושלים המזרחית כבירתה של המדינה הפלסטינית?

מוחמד ברכה: יש מטורף כזה, חוץ מאשר בבניין הזה?

מוחמד ברכה: באולם הזה?

מוחמד ברכה: באים ואומרים שבשביל לסגת במסגרת של הסכם שלום צריך 80 חברי כנסת מתוך 120.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, מה אומר נתניהו?

מוחמד ברכה: גם אם אני, בנימין נתניהו, מגיע להסכם עם הפלסטינים, אני כבר שמתי את המקלות בגלגלים, וזה לא יאושר בכנסת; כי תמיד תמצא 40 מטורפים בבית הזה שיגידו "לא" לכל שלום.

מוחמד ברכה: אז, כל הסיפור, הכרה במדינה יהודית, לא הכרה במדינה יהודית – לא מדובר על מדינה יהודית ולא מדינת בטיח; מדובר על התנגדות מוחלטת, חד-משמעית, לכל הסכם שלום, על-פי הראייה של חוק-היסוד האדיר הזה שנקרא חוק משאל עם.

מוחמד ברכה: למה שאני אאמין לנתניהו?

מוחמד ברכה: פעם אמרתי שאני אאמין לאקוניס, היום אני אומר שאני אאמין לבנט.

מוחמד ברכה: הוא אומר בפה מלא – אתם שומעים, חברי הכנסת?

מוחמד ברכה: אתם שומעים, הציבור?

מוחמד ברכה: – הוא אומר בפה מלא: אין אפשרות להגיע להסכם שלום, יש לנהל את הסכסוך.

מוחמד ברכה: הוא רוצה לנהל את הסכסוך.

מוחמד ברכה: ואז אובמה מבקש מאבו מאזן שיסתכן בשביל השלום.

מוחמד ברכה: איזה שלום ואיזה נעליים?

מוחמד ברכה: מה מציעים לפלסטינים?

מוחמד ברכה: מציעים להם עבדות והתנחלויות.

מוחמד ברכה: ועכשיו, כשיש עיסוק בתהליך, שולפים את העניין האיראני.

מוחמד ברכה: והיום אנחנו מתבשרים שיעלון שינה את דעתו.

מוחמד ברכה: יש דמוקרטיה, יש סיעור מוחות בתוך הממשלה, ואז הוא מוכן לקבל מתקפה על איראן.

מוחמד ברכה: זה ספסרות בדם, ספסרות נוספת בדם; בדם של ישראלים ושל אזרחי כל המזרח התיכון ואזרחי איראן.

מוחמד ברכה: מתנהל תהליך של דיאלוג בין איראן לבין המעצמות – מה הדיבור הזה, שהוא מחוץ להיסטוריה, מחוץ לאנושות, מחוץ לקונסנזוס הבין-לאומי?

מוחמד ברכה: יש פה תאווה לחרחור מלחמה, תאווה להקזת דם.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת היא הממשלה שחוקקה את חוק הגיוס, חוק העלאת אחוז החסימה, והיא ממשיכה באותה מדיניות נגד הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: קודם הייתה אפליה, והייתה אבטלה, והיו הפקעת קרקעות, עוני, הדרה, הוצאה מחוץ למעגל הלגיטימיות, כי ממשלה שתקום בתמיכת חברי כנסת ערבים היא ממשלה לא לגיטימית; עכשיו התקדמו עוד קצת – על הזכות לבחור ולהיבחר.

מוחמד ברכה: הם עכשיו אומרים לערבים איך להיבחר.

מוחמד ברכה: ואז קובעים את המספר הזה, 3.25, שהוא קצת מעל לכל מה שקיבלה רשימה או סיעה שמייצגת את האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: בהתחלה דיברתי על הערעור, המיאוס של הממשלה בסדרי הדיון הדמוקרטיים בממשלה, עד כדי לאסור הצעות אי-אמון, ועכשיו הם עושים שרירים לערבים ומעלים את אחוז החסימה.

מוחמד ברכה: ולא די בכך, הממשלה מאוד מאוד עמלה ומשקיעה על מנת לפתור את בעיית הדיור.

מוחמד ברכה: מצוין.

מוחמד ברכה: אבל היא הגיעה לנוסחה של פטור ממע"מ, או מה שקרוי "דיור ליהודים"; לא ליהודים – ליהודים מסוימים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הערבים – אאוט, החרדים – אאוט, שזה יותר משליש מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: וזה נעשה תחת ידו של שר האוצר לפיד.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: לסיום, אדוני היושב-ראש, היום בתוך הבשורה החגיגית על כישלון המשא-ומתן מודיעה השרה לבני, ולא פחות, שהקבוצה האחרונה של האסירים לא תשוחרר במסגרת ההסכם בין ממשלת ישראל לבין אש"ף.

מוחמד ברכה: ואני רוצה לומר שכולם, כל אלה הם אסירים ביטחוניים אזרחי מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: והם עצורים, נמצאים בבתי-המעצר עוד מלפני אוסלו.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל מנהלת משא-ומתן עם המנהיגים ששלחו את האנשים האלה, שנמצאים בכלא, אבל הם משאירים אותם נמקים בתוך בתי-הכלא.

מוחמד ברכה: אם לא היה צריך להוציא אותם מהכלא בגין ההסכם עם אש"ף, היה צריך להוציא אותם מהכלא כי הם אזרחי המדינה, מתוך כבוד לאזרחי המדינה.

מוחמד ברכה: אבל כנראה כל כך הרבה מטלות, כל כך הרבה אתגרים, כל כך הרבה סכנות אורבות לנו, כאזרחים במדינה הזאת, שאנחנו נצטרך לעמוד בפני כולם.

מוחמד ברכה: וההזדמנות הבאה תהיה ביום האדמה הקרוב, ב-30 בחודש, והציבור הערבי יגיד את דברו.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת ברכה.

משה זלמן פייגלין: הצעת האי-אמון הבאה בנושא: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת.

משה זלמן פייגלין: ינמק אותה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הכותרת הראשית בעיתון של היום הייתה על תוכנית לביטול המע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים, תוכנית ראויה בהחלט.

ג'מאל זחאלקה: כמה פעמים עליתי כאן לבמה, כשדובר על דיור, ואמרתי שהממשלה יכולה לעשות צעדים אמיתיים להוזלת הדיור, והצעד הראשון זה ביטול כל מיני מסים.

ג'מאל זחאלקה: זה יכול להוריד את מחיר הדיור בכ-30%, אם מורידים מסים שונים, וזו באמת הורדה משמעותית.

ג'מאל זחאלקה: רק אני קראתי אחר כך שהתנאי לקבלת ההטבה הזאת הוא שירות צבאי, ולתומי חשבתי שמדובר בליברמן, ואז קראתי, ומסתבר שזה לפיד.

ג'מאל זחאלקה: ואז שאלתי את עצמי את השאלה מה ההבדל בין ליברמן ללפיד.

ג'מאל זחאלקה: אם שר האוצר בא ושם את הסעיף הפוגעני הזה, שהמשמעות הכלכלית שלו היא זניחה אבל המשמעות הגזענית שלו היא אדירה, מאיזה בית-ספר זה בא?

ג'מאל זחאלקה: איזה זלזול באזרחות, איזה יהירות, איזה רשעות.

ג'מאל זחאלקה: מה, לפיד רוצה להוכיח שהוא שונא ערבים לא פחות מנתניהו?

ג'מאל זחאלקה: אין, אין, אני לא מוצא – אני חשבתי כמה, בכלל, דרך אגב – כמה אזרחים ערבים קונים דירות בפועל, הולכים וקונים דירה.

מוחמד ברכה: כמה בכלל יש בנייה לדיור ציבורי?

מוחמד ברכה: זה אפס מאופס.

ג'מאל זחאלקה: אין דירות למכירה, האזרחים הערבים ב-95% בונים דירות.

ג'מאל זחאלקה: אם הייתה ממשלה ראויה, לא ממשלה מרושעת, ולא הייתה הצעה מנוולת כזאת, שאין מילים אחרות לתאר אותה, היא הייתה צריכה להגיד: אנחנו מורידים, מבטלים מע"מ על דירות לקנייה, אבל האזרחים הערבים, שהם דפוקים, שהם עניים, שיותר ממחצית מהם מתחת לקו העוני, שמצבם קשה, צריך למצוא את הדרך לתת להם את ההטבה גם אם הם בונים דירה – בביטול מע"מ על כל מיני חומרי בנייה, במציאת שיטה למתן תוספת מסוימת – לפתור את הבעיה הזאת, שהם לא קונים דירה בפועל.

ג'מאל זחאלקה: ככה הייתה צריכה לנהוג ממשלה, שהצדק ייקוב את ההר, שלא יימנע מהערבים.

ג'מאל זחאלקה: אין פירוש אחר לעמדה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: מר לפיד מתהדר שהוא איש נאור, איש שינקין, איש העולם החדש, ומסתבר שהוא גזען מהסוג הישן, המרושע, המנוול.

ג'מאל זחאלקה: אין מילים לתאר זאת.

ג'מאל זחאלקה: נותן לנו שיעורים בגלגול עיניים, כבודו.

ג'מאל זחאלקה: הוא הוריד את המסכה, וטוב שהוריד את המסכה, ושכולם ידעו ששר אוצר שבא עם תוכנית כזאת הוא גזען.

ג'מאל זחאלקה: אין הבדל בינו לבין ליברמן.

ג'מאל זחאלקה: אין הבדל.

ג'מאל זחאלקה: רק שאת התוכנית שלו אפשר להעביר ביתר קלות, כי הוא כביכול ליברל.

ג'מאל זחאלקה: ליברל בגרוש.

ג'מאל זחאלקה: לאומן.

ג'מאל זחאלקה: שוביניסט.

ג'מאל זחאלקה: כל פעם בא לכנסים, ואומר: אני רוצה לשפר את מצבה של האוכלוסייה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אין קשר בין מילים למעשים.

ג'מאל זחאלקה: יש ניתוק מוחלט.

ג'מאל זחאלקה: יש חומה סינית בין המילים היפות לבין המעשים המרושעים.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר האוצר להתפטר.

ג'מאל זחאלקה: זה לא דבר של מה בכך, מה שהוא עשה.

ג'מאל זחאלקה: זו גזענות לשמה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לתפוס את המעשה המנוול הזה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, זו סיבה, זה העניין הזה, שבא שר אוצר, לא החליק במילים – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, הוא לא החליק במילים, הוא לא היה באיזה ריאיון ולא ידע מה להגיד.

ג'מאל זחאלקה: הוא ישב על תוכנית, חשב עליה, תכנן אותה חודשים רבים, וזה מה שיצא.

ג'מאל זחאלקה: לא עשה את זה כאילו באיזו תוכנית טלוויזיה, ששאלו אותו שאלה והוא לא ידע מה להגיד או משהו, איזו תוכנית שבאה כלאחר יד, אלא זו תוכנית שישבו עליה חודשים.

ג'מאל זחאלקה: והוא בא עם בשורה: אני בא לעזור לזוגות צעירים, רק לא ערבים.

ג'מאל זחאלקה: רק לא ערבים.

ג'מאל זחאלקה: איזה עתיד?

ג'מאל זחאלקה: איזה יש עתיד?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מאמין לשר האוצר הזה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להאמין לו, אי-אפשר להאמין למילים שלו.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכל אדם ראוי בארץ וכל העיתונאים שמהללים אותו צריכים להגיד לו בפנים שלו שהוא עושה מעשה גזעני.

ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים מה?

ג'מאל זחאלקה: קשה לי לתאר ששר מהליכוד היה עושה זאת.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אקוניס לא היה עושה את זה.

אופיר אקוניס: מה לא הייתי עושה?

מסעוד גנאים: סוף-סוף מילה טובה.

אופיר אקוניס: מה לא הייתי עושה?

מסעוד גנאים: – – – זה לא כל יום.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לפגוע באנשים בצורה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני דורש במפגיע מראש הממשלה לשנות את התוכנית, ולא רק שלא יהיה תנאי של יוצאי צבא, אלא שיהיה תנאי כיצד לעזור לזוגות שבונים את הבית בכספם ולא קונים אותו; כי בקניית דירה יש מע"מ, אבל כשאתה בא לבנות בית, צריך למצוא דרך לכל מי שעושה תוכנית "בנה ביתך".

ג'מאל זחאלקה: זה צדק, זה דבר ראוי, זה מתקבל על הדעת.

ג'מאל זחאלקה: אבל להפלות בצורה כזאת – רק אדם מרושע מסוגל לעשות, ועוד בכוונה תחילה ובתכנון מראש.

ג'מאל זחאלקה: אני קראתי את הצהרתה של גברת ציפי לבני.

ג'מאל זחאלקה: פתאום – היא כבר שנה אומרת: ישוחררו אסירים, אנחנו נעמוד בהתחייבויות שלנו – היום יש לה הצהרה: אם אין תוכנית מסגרת, לא ישוחררו אסירים.

ג'מאל זחאלקה: וחשבתי שדני דנון מדבר.

ג'מאל זחאלקה: בפעם הראשונה חשבתי שליברמן, מסתבר שזה לפיד; עכשיו, חשבתי שזה דנון – יצא שזו לבני.

ג'מאל זחאלקה: אני שפשפתי את העיניים: שרת החוץ שנכנסה לממשלה בשביל לקדם תהליך מדיני יוצאת בהצהרה כזאת, כשהיא יודעת שזה עלול למוטט את כל המשא-ומתן.

ג'מאל זחאלקה: אז עוד פעם יצא המרצע מן השק.

ג'מאל זחאלקה: מסתבר שגם אנשים שמתהדרים בליברליות, ושוחרי שלום, כשהם נכנסים לבית של הליכוד ושל ישראל ביתנו, הם, איך אומרים, מסתגלים ומאמצים את העמדות הקיצוניות של המפלגה הראשית ושותפה מימין מר בנט.

ג'מאל זחאלקה: רואים שלא לבני ולא לפיד השפיעו במשהו אלא הושפעו.

ג'מאל זחאלקה: אולי הם באמת כאלה, לא הושפעו בכלל, אבל זה מה שיצא מהם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש, שישנה עוד סיבה אחת שצריך בגללה להביע אי-אמון בממשלה, והיא שראש הממשלה אומר דברי לא-אמת, דברי שקר, בארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר שיש שוויון לאוכלוסייה הערבית, שהאוכלוסייה הערבית נהנית משוויון מלא.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע על מה הוא מדבר כאשר אחוז העוני הוא מעל 50%; כאשר הילדים הערבים העניים הם מעל 60%; כאשר ההקצבה לתלמיד ערבי היא שליש מלתלמיד יהודי; כאשר ברוב היישובים הערביים אין תוכנית מִתאר; כאשר אנחנו רואים רק בולדוזרים.

ג'מאל זחאלקה: יהודים רואים בולדוזרים, אומרים: ואללה, באים לבנות; אנחנו רואים בולדוזרים, נתפסים פחד – באים להרוס.

ג'מאל זחאלקה: את הממשלה הזאת צריך להרוס.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

משה זלמן פייגלין: את הצעת האי-אמון האחרונה, בנושא: שנה לכישלון הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, ינמק חבר הכנסת שאול מופז.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שנה עברה, שנה חלפה מאז שהממשלה הנוכחית פיזרה שורה של הבטחות.

שאול מופז: בשנה ניתן לעשות המון, הרבה מאוד, בשורה ארוכה מאוד של תחומים, אבל דבר לא נעשה.

שאול מופז: אנחנו יכולים לומר את זה היום, בסיכומה של השנה הזאת.

שאול מופז: המצב הוא הפוך.

שאול מופז: בכל יום המציאות בישראל הופכת להיות יותר ויותר קשה.

שאול מופז: ואומר לכם בגילוי לב, אני לא יודע מה יותר חמור: האם העובדה שמתעלמים ומזניחים, ולא מטפלים בשורה ארוכה מאוד של נושאים, או מציאות שבה מבטיחים ומבטיחים ומבטיחים ובסופו של דבר, בסופו של יום, בסופה של שנה, אדוני היושב-ראש, לא קורה דבר.

שאול מופז: ואני אומר באופן כללי עוד דבר אחד מאוד מאוד משמעותי שקרה בשבוע האחרון, והוא סימפטום של התנהגות דורסנית של הממשלה הזאת.

שאול מופז: זאת ממשלה יהירה, נהנתנית, חסרת אחריות, ורב-ראשית – יש שם כמה ראשים, בממשלה הזאת, וכל אחד מושך לכיוון שלו.

שאול מופז: ולכן הם גם מתקשים לקבל החלטות, אלא אם כן החתימו ואלא אם כן עשו את הדיל ואלא אם כן ניסו לחייב את כולם למשמעת כזאת או אחרת.

שאול מופז: אנחנו, אדוני היושב-ראש, צריכים ממשלה של מעשים ולא ממשלה של דילים.

שאול מופז: זאת ממשלה שעושה מאמצים עליונים להגיע לדילים קבוצתיים, כי אחרת היא לא מסוגלת לקבל החלטה.

שאול מופז: נושאים שהם מאוד מאוד מרכזיים בחייה של האומה ובחייו של עם ישראל הפכו להיות סחר-מכר בקרב הקואליציה, בין חלקי הקואליציה.

שאול מופז: וזה לא סוד שהם מפחדים.

שאול מופז: הם מפחדים אחד מהשני.

שאול מופז: הם לא מאמינים אחד לשני, ראשי הסיעות בקואליציה, ולכן הם צריכים לעשות את הקומבינה ואת הדיל בשביל להגיע להחלטה.

שאול מופז: ומכאן לשורה של מחדלים שהיו במהלך השנה הזאת, ואני מתכבד להציג אותם כאן בפניכם.

שאול מופז: לפני שנה בדיוק הובטח לנו שהממשלה הזאת תטפל ביוקר המחיה במדינת ישראל, ואני שואל: האם משהו הוזל בשנה הזאת?

שאול מופז: האם מעמד הביניים, אותן אוכלוסיות קשות-יום, יכולות לבוא ולומר מה הוזל בסופה של השנה הזאת?

שאול מופז: יוקר המחיה רק עולה ועולה, וזה הפך להיות מלחמת הישרדות של חלקים גדולים מאוד בציבור הישראלי.

שאול מופז: חלקים גדולים מאוד בציבור הישראלי כל בוקר מחדש מתחילים יום של הישרדות בגלל יוקר המחיה במדינת ישראל.

שאול מופז: אפילו מוצר אחד, אחד, לא הוזל במהלך השנה הזאת.

שאול מופז: מחירי הדירות, אדוני היושב-ראש, זינקו ב-8% בשנה האחרונה, ואני שואל: האם לא ניתן היה במהלך השנה הזאת לעשות איזשהו צעד מעשי, פרודוקטיבי, אמיתי, על מנת להוזיל את מחירי הדירות, לפחות מול האוכלוסייה של הזוגות הצעירים, שאצלם בעיית הדיור הפכה למכשלה הקשה ביותר בישראל בבואם להקים משפחה?

שאול מופז: לא היה אפשר לעשות כלום בשנה הזאת?

שאול מופז: זו שנה שהם לומדים את הנתונים?

שאול מופז: אי-אפשר ללמוד את הנתונים בחודש, חודשיים, שלושה, ואחר כך לקבל החלטות?

שאול מופז: ואיזה פתרון מביא לנו היום שר האוצר, ומדוע דווקא היום, אדוני היושב-ראש?

שאול מופז: הוא שמע את ראש הממשלה אומר בריאיון מסוים באחד הערוצים שהוא מתכוון להיכנס לזה, שהוא מתכוון להחליט אולי איזושהי החלטה בנושא הוזלת הדיור בישראל, והנה מיהר שר האוצר להפתיע את חבריו בקואליציה, בהצעה שהיא נכונה אולי לגבי חלק קטן מאוד מהאוכלוסייה שנזקקת לדיור; היא אולי החלטה לטווח הקצר אבל אין בה בשורה לטווח הארוך, כיצד מגדילים את היצע הדירות במדינת ישראל על מנת שהוא יענה על הביקוש ובאופן הזה יוריד את המחירים.

שאול מופז: הדבר הבא, שמאוד מאפיין את הממשלה הזאת, וגם את הממשלה הקודמת, הוא העמקת העוני במדינת ישראל.

שאול מופז: הממשלה הזו הצליחה, מאוד, לבסס את מעמדה של ישראל בקרב מדינות ה-OECD, בקרב כל מדינות המערב, כמדינה שמובילה בשיעור העוני במדינות המערב.

שאול מופז: אנחנו במקום הראשון לרעה בשיעור העוני ובפערים בחברה הישראלית.

שאול מופז: ואני רוצה אולי לחזק את מה שאני אומר בכמה נתונים, אדוני היושב-ראש, שהם נתונים של עמותת "לתת", דוח העוני האלטרנטיבי של 2013: עלייה של 21% במשפחות שלא יכולות לרכוש ספרי לימוד וציוד נדרש לבית-הספר; שליש מהציבור הרחב מדווח על הרעה במצבו הכלכלי בשנת 2013 – שליש מהציבור נעשה יותר עני ב-2013, תחת מדיניותה של הממשלה הזאת; 52% מהציבור נאלצו לקנות השנה פחות מוצרי מזון מבשנה שעברה בגלל הרעה במצבם הכלכלי.

שאול מופז: שוו בנפשכם, אלה שהם עניים, ומעמד הביניים, 52% מהאוכלוסיות הללו קונים פחות בגלל המציאות, פחות מוצרי מזון.

שאול מופז: בשנה הזאת, ב-2013, בשנה החולפת, חל גידול בשיעור ממוצע של 24% בדרישת הנזקקים לסיוע במזון, ואני מדבר על מרכיבים יסודיים בחייו של אדם.

שאול מופז: אדם צריך לאכול, הוא צריך מזון.

שאול מופז: העוני הזה מתחיל לחלחל לשכבות חדשות; לא רק שהוא נעשה יותר עמוק בשכבות העוני הקיימות, הוא מחלחל לעוד ולעוד ולעוד ציבורים במדינת ישראל.

שאול מופז: מה לא רמסו כאן בשנה הזאת?

שאול מופז: את כבודם של אנשים, את יכולתם לכלכל את משפחותיהם ולהביא להם מזון.

שאול מופז: ממש בשבועות האחרונים דיברו על שוויון בשירות – קוראים לזה "נטל".

שאול מופז: במשמרת הזאת של הממשלה הנוכחית, התקווה הזאת לשוויון בנטל נרמסה ברגל גסה ובוטה.

שאול מופז: חוק טל 2, דיל שהוא גם כן דיל פוליטי – עבודה בעיניים על הילדים שלנו, על המשרתים בצה"ל, על הצעירים שעתידים להתגייס.

שאול מופז: איך יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שכנסת ישראל, ממשלת ישראל, מעבירה החלטה שבגיל 26 אפשר להתגייס לצה"ל?

שאול מופז: נו, אני שואל אתכם.

שאול מופז: האם מישהו כאן, גם מאלה שתמכו בחוק, חושב שאפשר באמת לממש את זה?

שאול מופז: מישהו בצה"ל מתכוון לקבל אותם בגיל 26, 25 או 24?

שאול מופז: איך אפשר לשרת בגיל הזה?

שאול מופז: אלה נשואים עם ילדים.

שאול מופז: גם אם הם ירצו לשרת, הצבא, בגיל הזה לא כדאי לו שהם יתגייסו.

שאול מופז: אין פה שוויון ולא יהיה פה שוויון על-פי החוק הזה.

שאול מופז: אני יכול להמשיך ולדבר להזכיר את הרזרבות האכזריות והלא-הגיוניות שמשרד האוצר ומשרדי יש עתיד שומרים בקופתם, רזרבה חזירית, שאתה אפשר היה לקדם הרבה מאוד נושאים כלכליים וחברתיים במדינת ישראל.

שאול מופז: אני עוסק בתקציב, אדוני היושב-ראש, ב-30 השנים האחרונות בתפקידי השונים.

שאול מופז: לא ראיתי רזרבה בסדרי גודל כאלה ולא ראיתי רזרבה עד כדי כך חזירית.

שאול מופז: לפני זה מקצצים ופוגעים, מעלים את מס ערך מוסף, ומקצצים בקצבאות ילדים, ופוגעים בנקודות הזיכוי של הסטודנטים, ועוד שורה ארוכה מאוד של גזירות, ובה בשעה שומרים על קופה של למעלה מ-13 מיליארד, בנוסף ל-24 מיליארד שהם ה-3% המקובלים.

שאול מופז: ולבסוף, לפני שנה גם הבטיחו לנו שיהיה הסדר מדיני; שתוך תשעה חודשים יעשו כאן מאמצים ונגיע להסדר קבע ושאפשר יהיה להתקדם להסדר מדיני עם הפלסטינים.

שאול מופז: עינינו הרואות, בימים האלה המשבר הוא גדול מאוד; הפערים רק התרחבו, הם לא הצטמצמו; כל צד התבצר בעמדה שלו, ובגלל מסכת התנאים המוקדמים, הסיכוי להגיע להסדר כלשהו, בוודאי להסדר קבע, הצטמצם בצורה משמעותית.

שאול מופז: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש – יש לנו מערכת יחסים מאוד חשובה ואמיתית, היסטורית, זה שנים, עם ארצות-הברית של אמריקה.

שאול מופז: דווקא במשמרת הזאת – – –

משה זלמן פייגלין: אפשר אולי להשאיר את זה להצעת האי-אמון הבאה?

שאול מופז: כן.

שאול מופז: אני חייב להגיד את זה, מערכת היחסים הזאת נפגמה, בעייתית.

משה זלמן פייגלין: פשוט הזמן תם.

שאול מופז: היום המנהיגים משני הצדדים, בארצות-הברית ובישראל, לא מאמינים אחד לשני, והיו לזה השלכות מרחיקות לכת.

שאול מופז: לכן, אין פה החלטה אחת שבוצעה.

שאול מופז: הממשלה הזאת דרדרה את מדינת ישראל ולצערי הרב, בזה – בלדרדר את מצבה של ישראל – הממשלה הזאת הצליחה מאוד.

משה זלמן פייגלין: תודה לחבר הכנסת מופז.

משה זלמן פייגלין: ישיב במשולב לכל ההצעות סגן השר אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני, בזמן הדיון הזה ממשיכים חיילי צה"ל בכל הגזרות להגן על אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: אני מבקש, אני בטוח שבשם כולם, לאחל החלמה מהירה לפצועים מקרב חיילינו בתקרית בצהריים בצפון הארץ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האופוזיציה החליטה בשבוע שעבר לפרוק כל עול, רמסה ודרסה את הדמוקרטיה הישראלית ברגל גסה, והיא עוד קוראת לעצמה האופוזיציה הדמוקרטית, האופוזיציה של המפלגות הדמוקרטיות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, מה שאתם עשיתם בשבוע שעבר לא רק החליש את הדמוקרטיה הישראלית, הוא ממש סיכן אותה.

אופיר אקוניס: היה פה קרקס תקשורתי.

אופיר אקוניס: הוקמה כנסת אלטרנטיבית, פרלמנט אלטרנטיבי.

אופיר אקוניס: אני, אדוני היושב-ראש, אחסוך מכולנו את הביטויים שבוודאי אתם הייתם נוקטים אם המצב היה הפוך, אבל אפשר להסתפק, אדוני, בכך שבשבוע שעבר האופוזיציה שלנו הלכה למהלך מסוכן, שמעמיד במבחן אמיתי את עוצמתה של ישראל כמדינה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: והגרוע מזה, אדוני היושב-ראש, אילו נעשה הדבר מסיבות ענייניות – אבל הוא נעשה מסיבות תקשורתיות בלבד.

אופיר אקוניס: זה גם נפלט לו, אגב, ליושב-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: הוא אמר לראש ממשלת בריטניה, הוא בעצם אמר לו, כך זה נפלט לו: אני לא החנון שאתם חושבים שאני.

אופיר אקוניס: זה מה שהוא אמר: אני לא החנון הזה, שהדימוי הציבורי הזה דבק בי.

אופיר אקוניס: לעשות מעשה כזה, אדוני היושב-ראש, כאשר נמצא כאן אורח של המדינה, בדיון שאמור להיות שיאו של ביקור ממלכתי, כדי לבנות את עצמו, כדי לנער מעצמו את תדמית החנון שדבקה בו.

אופיר אקוניס: הרי בסוף הציבור הבין – אנחנו כולנו דיברנו אל ציבור רחב בימים הללו, הציבור דיבר אתנו, הוא פנה אלינו, הוא הגיב, הוא פגש אותנו ברחובות, בשווקים, פגש אותנו בדפי הפייסבוק שלנו.

אופיר אקוניס: הוא יודע שההתנגדות לא הייתה עניינית; אני גם לא בטוח שמפלגת העבודה התנגדה אפילו לחוק אחד מהחוקים שעלו פה.

אופיר אקוניס: במקום לבוא ולהתייצב, לעשות את הדבר שהציבור שבחר בכם מצפה – וזה, חבר הכנסת מזרחי, להיאבק, להיאבק; לכאן שולחים אנשים להיאבק על עמדותיהם, גם אם העמדות הן במיעוט, גם אם קשה, גם אם הן לא פופולריות.

אופיר אקוניס: גם אני אוחז בכמה עמדות – לפי הסקרים – לא פופולריות, למשל בנושא המדינה הפלסטינית, בכלל לא אכפת לי, זה לא מעניין אותי.

אופיר אקוניס: אני אבוא ואיאבק על עמדותי בכל מקום ובכל במה, בעיקר בבמה הזאת, שהיא שיאה של הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אני מכיר, אני בא ממפלגה שהייתה שנים ארוכות באופוזיציה, 29 שנה.

אופיר אקוניס: לא ברחו מהצבעות, לא החרימו; באו והתייצבו.

אופיר אקוניס: בהחלט, אנחנו מעריכים את זכויות המיעוט, גם הזכות להשמיע עמדות.

אופיר אקוניס: כמובן, חלק יסודי בדמוקרטיה הוא חופש הביטוי – חופש, אגב, שקיים במדינה אחת במזרח התיכון; חופש הביטוי וזכויות אדם קיימים במדינה אחת במזרח התיכון, וזה בישראל.

אופיר אקוניס: אתה יכול להנהן בראשך, חבר הכנסת פריג', ואתה יודע שזאת האמת, ואתה שמח שאתה חי בישראל.

אופיר אקוניס: תאמין לי, אני יודע שאתה שמח.

אילן גילאון: אנחנו מודים לך.

אופיר אקוניס: אתה לא מודה, אין שום צורך, אני לא ביקשתי תודה.

אופיר אקוניס: אני לא ביקשתי תודה.

אופיר אקוניס: אני אמרתי לחבר הכנסת פריג' שבהגינותו הוא יבוא ויגיד שהוא שמח שהוא נולד בישראל.

אופיר אקוניס: הוא שמח שהוא חי פה.

אופיר אקוניס: הוא שמח שהוא חבר בפרלמנט הזה.

אילן גילאון: אני שמח שאני באשדוד ולא בדמשק.

אופיר אקוניס: אני שמח שאתה שמח.

אופיר אקוניס: אכן, אשדוד עיר לתפארת.

אופיר אקוניס: אגב, אני רוצה להגיד לך משהו על דמשק.

אופיר אקוניס: גם דמשק הייתה יכולה להיות עיר לתפארת אילולא המשטר הרודני והרצחני.

אופיר אקוניס: את אחת הערים העתיקות בעולם – לא החריב; במו ידיו, במו ידיו – החריבו – – –

עיסאווי פריג': תמיד אתה נמשך לסוריה.

עיסאווי פריג': למה אתה נמשך אליהם?

אופיר אקוניס: לא רק מחריבים את המדינה השכנה – את לבנון הם החריבו כבר, עכשיו הם מחריבים גם את עצמם.

עיסאווי פריג': אתה תמיד נמשך לסוריה.

אופיר אקוניס: משום שאני מסתכל על מה שקורה מסביב, למשל על הדמוקרטיה הסורית, על הדמוקרטיות בלבנון או במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: מסתכל.

אופיר אקוניס: ברשות הפלסטינית – – –

עיסאווי פריג': אולי תצביע על ההישגים של הממשלה?

אופיר אקוניס: ברשות הפלסטינית – – –

עיסאווי פריג': ההישגים של הממשלה – – –

אופיר אקוניס: קודם כול, חכה.

פנינה תמנו: – – –

אופיר אקוניס: אנחנו גם מסכמים את הדיון.

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות.

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות.

עיסאווי פריג': – – – את סוריה.

אופיר אקוניס: אני עונה עכשיו על שמונה הצעות אי-אמון, שאין כדוגמתן בשום פרלמנט, חבר הכנסת פריג', אין כדוגמתן בשום פרלמנט במדינה ערבית.

אופיר אקוניס: אין הצעות אי-אמון כל יום שני.

אופיר אקוניס: האופוזיציה, שלא קיימת – – –

אילן גילאון: עכשיו יהיה אותו הדבר גם כאן.

אופיר אקוניס: – – – שלא קיימת, האופוזיציה שלא קיימת איננה יכולה להגיש הצעות אי-אמון בממשלה.

אילן גילאון: נכון.

אילן גילאון: אתה צודק.

אילן גילאון: עכשיו יהיה אותו דבר.

אילן גילאון: זו הדמוקרטיה שאתם עשיתם.

מסעוד גנאים: היא מצליחה עכשיו.

אופיר אקוניס: גם פה – תוכלו להגיש, תאמינו לי.

אופיר אקוניס: תביאו ממשלה חלופית, תגישו אי-אמון.

אופיר אקוניס: תביאו ממשלה חלופית.

אילן גילאון: אוה, איזה אי-הבנה טרגית של הדמוקרטיה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, החופש הזה, כפי שאמרתי לחבר הכנסת פריג', קיים רק ואך ורק בישראל.

אופיר אקוניס: זה לא יעזור, כל הצעקות וכל הגינויים.

אופיר אקוניס: זה קיים רק פה.

אופיר אקוניס: ובוודאי זכויות אזרח.

מסעוד גנאים: באיראן יש אופוזיציה לנשיא רוחאני.

מסעוד גנאים: אופוזיציה, גם לוחמת, אם זה בפרלמנט ואם זה ברחוב.

אופיר אקוניס: אני מצטער להגיד לך, אבל פורים כבר הסתיים.

מסעוד גנאים: הכול יחסי.

אופיר אקוניס: אני מצטער, פורים הסתיים.

אופיר אקוניס: הזמן לבדיחות נגמר אתמול.

אופיר אקוניס: נגמר אתמול.

אילן גילאון: אור לגויים.

אופיר אקוניס: לכן כשאתה מדבר על דמוקרטיה באיראן זה פורים.

אילן גילאון: ישראל זה אור לגויים, רק שאנחנו רוצים קצת יותר אור.

אופיר אקוניס: מה לעשות שפורים הסתיים גם בערים המוקפות חומה, אדוני היושב-ראש, אתמול בשעות הערב.

אופיר אקוניס: אבל אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת גילאון, כל ההגדרות – תראה, תראה, תראה, סיעת בל"ד – –

מסעוד גנאים: כנראה אתה מתגעגע – – –

אופיר אקוניס: – – היא מדברת על עריצות ודיקטטורה.

אופיר אקוניס: באמת.

אופיר אקוניס: יש, אתם יודעים, במדינות דמוקרטיות – – –

עיסאווי פריג': זה לא עריצות, כל יום חוק?

עיסאווי פריג': זה לא עריצות?

אופיר אקוניס: במדינות דמוקרטיות, במדינה דמוקרטית – – –

אילן גילאון: איך אדוני קורא לברית של האחים קרמזוב?

אופיר אקוניס: במדינה דמוקרטית, חבר הכנסת גילאון, אנחנו מאוד מעריכים את זכויות המיעוט, אבל גם לרוב יש זכויות מסוימות, והזכות העיקרית היא הזכות למשול.

אופיר אקוניס: אתם מדברים על עריצות הרוב, אבל עמוק בתוך הטיעונים שלכם מסתתרת עריצות המיעוט.

אילן גילאון: של עשירים.

אופיר אקוניס: המיעוט שרוצה לקבוע את סדר-היום, המיעוט שמשאיר את המליאה ריקה ולאחר מכן רץ לטלוויזיות לרחוץ בניקיון כפיו.

אופיר אקוניס: אתם מנסים להחזיק את הרוב בישראל כבן-ערובה.

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: זאת זכותו של הרוב להתקיים ולהקים פה ממשלה, כפי שהוקמה.

אופיר אקוניס: היום לפני שנה הוקמה הממשלה, חבר הכנסת אגבאריה.

אופיר אקוניס: הממשלה הוקמה מכוח המנדט שנתן לה הבית הזה, שמשקף את רצון הציבור.

אופיר אקוניס: אם אתה שואל אותי אם הייתי רוצה לראות במרכז הקואליציה ליכוד עם 31?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: הייתי רוצה לראות ליכוד עם 41 ועם יותר.

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות – – –

עפו אגבאריה: למה לא 61?

עפו אגבאריה: אתה צנוע.

אופיר אקוניס: אולי גם עם 61.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה, קיבלתי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, קיבלתי.

עפו אגבאריה: אתה צנוע מדי.

אופיר אקוניס: הנה, תראה איזה נדיב אני.

אופיר אקוניס: מייד קיבלתי את הצעתך.

עפו אגבאריה: לא, אני נדיב, לא אתה.

אופיר אקוניס: הייתי רוצה.

אופיר אקוניס: אתה נדיב.

אופיר אקוניס: "גאון, נדיב ואכזר"; אתה מכיר את זה, את דברי ז'בוטינסקי?

עפו אגבאריה: הנדיב זה אני והאכזר זה אתה.

אופיר אקוניס: "גאון, נדיב ואכזר".

אופיר אקוניס: לא, לא, זה על כולם.

עפו אגבאריה: התחלקנו.

אופיר אקוניס: אבל אני הלכתי על פחות.

אופיר אקוניס: אז רציתי את זה.

אופיר אקוניס: אבל אני מכבד את רצון העם, והבית הזה משקף את רצון העם.

אופיר אקוניס: לא גנבנו את השלטון, לא עשינו פה הפיכה, לא הקמנו כנסת אלטרנטיבית.

אופיר אקוניס: היו בחירות.

פנינה תמנו: היה ניסיון הפיכה.

פנינה תמנו: זה היה ניסיון.

אופיר אקוניס: יש תוצאות, תכירו בתוצאות.

אופיר אקוניס: אבל לכם יש שיטה.

אופיר אקוניס: כל הדיון הציבורי צריך להתקיים עד שדעתכם תתקבל.

אופיר אקוניס: כל עוד זה לא קורה, הדיון לא ממצה את עצמו.

אופיר אקוניס: כל עוד זה לא קורה, יש סתימת פיות, יש עריצות ודיקטטורה של הרוב.

אופיר אקוניס: ממשלה צריכה למשול ולקבל החלטות, וכך עשינו, וכך נעשה עוד שנים רבות.

עיסאווי פריג': לא דיברת על הישגים.

משה זלמן פייגלין: תודה, סגן השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: חכה לסיכום.

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות, יש עוד סיכום.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים עכשיו לדיון, חברי חברי האופוזיציה, וראשון הדוברים – חבר הכנסת משה מזרחי, בשם סיעת העבודה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת מזרחי.

משה זלמן פייגלין: אחריו ידבר חבר הכנסת יצחק כהן.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי לכנסת, שמעתי את חבר הכנסת אקוניס.

משה מזרחי: העליתם את אחוז החסימה, ואת עלה התאנה של הדמוקרטיה הישראלית אתם תאבדו בקדנציה הבאה.

משה מזרחי: יושבות פה סיעות ערביות, וכמה נוח לעמוד פה מעל הדוכן, וכל פעם שבאים, גם מבחוץ וכו', להצביע עליהן ולהגיד להן: בסוריה זה לא היה קורה, באיראן זה לא היה קורה.

משה מזרחי: זאת אומרת, במה יהיה לכם להתכסות בקדנציה הבאה, אם עלי התאנה של הדמוקרטיה הישראלית לא יהיו קיימים?

משה מזרחי: לא יישאר לך מה להגיד, אקוניס.

משה מזרחי: זה הטיעון המרכזי שלך, כל פעם לעמוד פה – –

אופיר אקוניס: אתה – – – זאת הבעיה.

משה מזרחי: – – ולהגיד: חברים טובים, אתם – אוקיי?

טלב אבו עראר: – – –

משה מזרחי: אני רוצה לציין עוד איזה תיקון, על האופוזיציה הסחטנית שעושה הצגות כאן.

משה מזרחי: תסלח לי שאני אומר לך, אבל מי שהיה סחטן פה זה הקואליציה.

משה מזרחי: מי שהכתיב פה סדר-יום בניגוד גמור לכללי המשחק הפרלמנטריים של הבית הזה זה היה הקואליציה, שסיעותיה מחזיקה זו את זו – ואני לא רוצה להשתמש בביטוי גס.

משה מזרחי: ופשוט כדי להבטיח שאף מפלגה מהקואליציה לא תבריז בהצבעות, קבעתם סדר-יום דרקוני, נוראי, שלושה ימים רצופים לשלושה חוקים שהם דרמטיים לחיי הדמוקרטיה הישראלית.

משה מזרחי: לא קשור בכלל למהותם של החוקים עצמם.

משה מזרחי: מה היה נגרע מן העולם, תגיד לי, חבר הכנסת אקוניס, אילו היו נותנים, בשביל מראית העין של הדמוקרטיה שלנו, שבוע לכל חוק, ולתת למצות את הביטוי הדמוקרטי, כמו שאתה הסברת אותו כל כך יפה פה מעל הדוכן?

משה מזרחי: ובכלל, "פורים שפיל" נהיה פה, הדמוקרטים הגדולים.

משה מזרחי: קיבלנו שיעור נפלא, כשאנחנו לא פה, באלטרנטיבית.

משה מזרחי: ותאמין לי, היה יותר נעים, היה מי שהקשיב לך, לפחות.

משה מזרחי: אבל פה נשמעו ביטויים על רוממות הדמוקרטיה, פשוט קשה להאמין.

משה מזרחי: אז היה שר החוץ שלנו, שדיבר עליהם כעל נציגי ארגוני טרור שיושבים פה.

משה מזרחי: כאילו, הנה גילוי הדעת; הנה, יצא עכשיו המרצע מן השק, הוא אומר בדיוק מה עומד מאחורי המשילות.

משה מזרחי: אם נוסיף על זה – בכלל, חסיד אומות העולם, הפירומן הזה, שהצליח בתקופת הקדנציה שלו כשר החוץ, הקודמת, להבעיר אש ביחסי החוץ של מדינת ישראל, הוא פתאום מתרעם שזה חציית קו אדום, המחאה העתידית, שתהיה פה בעת הביקור של דייוויד קמרון; שזה יפגע בדימויה של מדינת ישראל בעולם.

משה מזרחי: מי אומר את זה?

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה מזרחי: נירון, שעומד עם כינור ומבעיר את יחסי החוץ של מדינת ישראל.

משה מזרחי: ורק עוד מילה אחרונה לשר האוצר שלנו, ברשותך, רק משפט אחד.

משה מזרחי: באמת, האמירות שלו כאן – מי שעומד בראש כת, אין לי מילה אחרת להגיד, הדמוקרט הגדול הנוסף, איש המס, tax man, מתמחה במס ערך מוסף, מס שפתיים ומסחרה.

משה מזרחי: אין לי מילה אחרת להגיד על החוק הזה שהוא מתהדר בו, שקורא לעצמו שוויון בנטל.

משה מזרחי: לא שוויון ולא בנטל.

משה מזרחי: ואני רוצה להגיד שמפלגת העבודה זה לא כוס התה שלה, לטפח שנאה של חרדים, נקודה.

משה מזרחי: זה הכול.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת מזרחי.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, נציג סיעת ש"ס, חבר הכנסת יצחק כהן.

משה זלמן פייגלין: נמצא?

משה זלמן פייגלין: נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: ואחריו – חבר הכנסת גפני.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת – משה גפני – –

משה גפני: כן, אני אתך.

יצחק כהן: – – כדאי שתישאר פה.

משה גפני: אני פה, פה.

יצחק כהן: בית-שמש תחילה.

יצחק כהן: אתם מכירים את זה?

יצחק כהן: בית-שמש תחילה.

יצחק כהן: תזכרו את המושג הזה, בית-שמש תחילה.

מסעוד גנאים: בית-שמש תחילה?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: היינו עדים בחודשים האחרונים למסע חסר תקדים של שידוד מערכות, שהטיף בצורה בלתי רגילה לשנאה של הציבור החרדי.

יצחק כהן: והציבור החרדי נשך שפתיים, לא הגיב.

יצחק כהן: עברו עליו חודשים קשים, על כולנו, על כל הנציגים החרדים.

יצחק כהן: משטמה שאני לא זוכר.

יצחק כהן: אני פה הרבה שנים, נולדתי פה בארץ הזאת, לא זוכר כזאת תקופה כלפי ציבור כלשהו.

יצחק כהן: אז אומנם, אדוני השר, אתה נמצא בממשלה שהדירה חרדים, אמרה: רק בלי חרדים, והשנאה התחילה משם.

יצחק כהן: לצערי אתה בממשלה הזאת.

יצחק כהן: אבל לרדת לרמות כפי שחווינו בבית-שמש – ההיסטוריה לא תסלח לכם על זה שמילאתם את הפה מים ולא הגבתם, ואף אחד מכם לא יצא לומר: עד כאן.

יצחק כהן: הרף.

יצחק כהן: מה זה הדבר הזה?

יצחק כהן: מה זו השנאה הזאת?

יצחק כהן: והציבור החרדי בגבורה ובסייעתא דשמיא נשך שפתיים והלך למערכה הזאת והוכיח קבל עם ועדה שהשנאה היא שנאת חינם.

יצחק כהן: ועוד לא יבשה הדיו על תוצאות הבחירות, וכבר קמו להם אנשים ממפלגת השלטון ואמרו: בואו נחלק את בית-שמש.

יצחק כהן: זאת אומרת, השנאה היא כל כך פנימית, כל כך מבעבעת, שאם היה נבחר המועמד של המשטינים – אז זה בסדר; אלה שהפיצו את השנאה – בסדר, אין בעיה בבית-שמש.

יצחק כהן: בכל זאת, החרדים, הוכחה צדקתם ונבחר שוב פעם, בפעם השלישית, ראש עיר מטעם החרדים – אוה, זה כבר יותר מדי, בואו נחלק את בית-שמש; ומאנשים שאני מכיר אותם כאנשים מאוד רציניים, אדוני השר.

משה זלמן פייגלין: תודה.

יצחק כהן: סליחה.

יצחק כהן: ושוב אתם ממלאים את פיכם מים ולא מוחים נגד התופעה הזאת.

יצחק כהן: תתאר לך, אדוני היושב-ראש, שמישהו היה בא אליך והיה אומר לך: יש מצב מסוים, מאוד בעייתי, בירושלים.

יצחק כהן: אתה לא חושב שזו סכנה כשאתה אומר "בואו נחלק את בית-שמש", שזה עלול לגרור איזו תובנה למקום אחר?

משה זלמן פייגלין: הנקודה ברורה.

יצחק כהן: די לשנאה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת כהן.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא – נציג יהדות התורה, חבר הכנסת משה גפני.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, אני מבקש להתנצל בפני חברי הכנסת הערבים והציבור הערבי בישראל על זה שבמדינה יש חרדים.

משה גפני: בגלל שיש חרדים שר האוצר מציג תוכנית שמי שיש לו ילד אחד ושירת בצבא, יקבל בדירה הראשונה – – –

מוחמד ברכה: אתה אומר שאנחנו סובלים בגללכם או שאתם סובלים בגללנו?

משה גפני: כן, כן, אתם סובלים בגללנו, כי אם לא היינו לא היו עושים את זה.

משה גפני: זה לא דמוקרטי בעליל.

משה גפני: דירה לא קשורה לשירות צבאי ולא קשורה לילד אחד או לא ילד אחד.

משה גפני: התוכנית הזאת נעשתה בגללנו, כדי שאנחנו לא נקבל הנחה בדיור, ואז, בגלל זה גם אתם סובלים.

משה גפני: יש עוד כאלה שסובלים, ואני מתנצל בפני הציבור הערבי על זה שאנחנו קיימים.

משה גפני: אבל מה, אני גם יכול להרגיע אתכם שאין לכם מה לדאוג, בגלל שבלאו הכי לא יצא מזה שום דבר; כמו שכל הדברים של יאיר לפיד, שהוא מדבר עליהם, לא יוצאים לפועל, וקורה ההפך.

משה גפני: אז אין לכם מה לדאוג.

משה גפני: בעזרת השם, כשאנחנו נהיה בקואליציה, אז כמו שעבדנו בעבר, נדאג שכולם יקבלו שווה בשווה את מה שמגיע להם.

משה גפני: אבל את ההתנצלות הזאת על ההחלטה שהוא מקבל – כותרת ראשית ב"ידיעות אחרונות" על דבר שלא יקרה.

משה גפני: הלוואי שיקרה, הלוואי שיופחתו מחירי הדיור, אבל ודאי שזה לא יקרה.

משה גפני: אבל זה לא רק זה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני רק רוצה לעשות סיכום של היום, מה היה היום.

משה גפני: אמרתי ליאיר לפיד ולשר החינוך: אתם שונאים חרדים.

משה גפני: הם מאוד התרגזו עלי.

משה גפני: היום הייתה ישיבה של ועדת הכספים, סעיף 46, פטור ממס לעמותות.

משה גפני: הגיעו לשר 82 עמותות, הוא חתם רק על 19.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי האחרים זה דתיים וחרדים.

משה גפני: זאת אומרת, כשיש עמותה שעוסקת נניח ברפואה, עמותה חרדית – והעמותות החרדיות שעוסקות ברפואה נותנות שירות לכולם: יהודים וערבים, דתיים וחילונים, לכולם, לימין ושמאל, בכל הארץ – הוא לא חותם, שר האוצר.

משה גפני: לפי דעתי זה גובל בפלילים.

משה גפני: אמרתי לו: למה לא חתמת?

משה גפני: מה אם לא שנאת חרדים?

משה גפני: לא גמרנו את היום.

משה גפני: הלכתי לוועדת החינוך.

משה גפני: מגיע לשם שר החינוך, מגיש תוכנית שילדים בני שש, תהיה להם קייטנה בחופש.

משה גפני: למי לא תהיה קייטנה?

משה גפני: לילדים החרדים.

משה גפני: לא תהיה להם קייטנה.

משה גפני: אני שואל אותו: אבל למה?

משה גפני: למה הילד בן השש שנמצא בחופש, למה לשכן שלו תהיה קייטנה ולו לא?

משה גפני: לא שנאת חרדים?

משה גפני: שנאת חרדים.

משה גפני: ככה על כל צעד ושעל.

משה גפני: הם בנויים על העניין הזה.

משה גפני: הם מאוד רוצים את הנאום הזה שלי.

משה גפני: למה אני נואם אותו?

משה גפני: כי אני חושב שזה לא יעזור להם, כי הציבור בישראל לא טיפש.

משה גפני: הוא מבין שאת הכול הם עושים כפרופגנדה.

משה גפני: במה שהוא באמת צריך לטפל, שר האוצר לא מטפל.

משה גפני: הכלכלה כשלה, יוקר המחיה עלה, הפער בין עשירים לעניים מתרחב.

משה גפני: מפעלים – בקדנציה הקודמת לא נסגר מפעל אחד; אחד אחרי השני נסגרים עכשיו.

משה גפני: נעלי "בריל" – העובדים כבר מקבלים שימוע – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: – – "נגב טקסטיל" בשדרות נסגר; מתפרת "העצמאות" במצפה-רמון בסכנת סגירה וכבר יש החלטה לסגור.

משה גפני: איפה שר האוצר?

משה גפני: איפה הוא נמצא?

משה גפני: במסיבה עם השר פרי על התגמולים שהוא קיבל מהבנק שהוא עמד בראשו, מאות אלפי שקלים?

משה גפני: חגיגות של עשירים?

משה גפני: זה מה שהוא יודע.

משה גפני: שני דברים שר האוצר הזה עושה: חגיגות לעשירים וכל נזק אפשרי לחרדים, ולא דואג למדינה בכלל.

משה גפני: זה לא עסק שלו.

משה גפני: לא מעניין אותו המדינה, לא מעניין אותו מעמד הביניים, לא מעניין אותו אף אחד; רק חגיגות לעשירים וסבל לחרדים.

משה גפני: אנחנו נתגבר על זה, בעזרת השם.

משה גפני: אני שוב מתנצל בפני הציבור הערבי.

משה גפני: אנחנו נהיה בקואליציה, נתקן את זה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא – נציג התנועה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

קריאה: התנצלותך מקובלת.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ברשותכם ובלי שתכננתי אני רוצה להתחבר לדברים שאמר פה קודם חברי חבר הכנסת יצחק כהן מש"ס.

אלעזר שטרן: אני חושב שהורדת גובה להבות השנאה שעלו פה סביב הנושאים של השוויון בנטל זה אתגר משותף של כולנו.

אלעזר שטרן: זה לא מונח אצל צד אחד, וגם לא צד אחד אשם בזה.

אלעזר שטרן: אני מקווה שאולי הפגרה הזאת תצנן קצת את הרוחות גם בתחום הזה, כיוון שאני חושב שהחוק שעשינו – לא הייתם פה כדי לשמוע את זה לפני שבוע – אני חושב שהוא חוק שמתחשב מאוד בכולם.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת גפני, אני אגיד רק דבר אחד: האמירה שנאמרה ואני מקווה שלא תיאמר יותר, שבמדינת ישראל ללמוד תורה זה יהיה כמו עבירה פלילית, זה כמו להגיד שכשאתה הולך לשייטת 13 או לבית-ספר לרפואה או לישיבה זה עבירה פלילית, בגלל שאם היית עובר באדום אז זו הייתה עבירה פלילית; לכן ללמוד תורה זה עבירה פלילית.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לחזור על זה.

אלעזר שטרן: ואני לא תולה את האשמה בצד אחד; בכולנו, גם בי.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריכים להגיע זמנים אחרים.

אלעזר שטרן: דרך אגב, כיוון שהעלית את זה, אני אתן דוגמה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לברך את שר האוצר.

אלעזר שטרן: אני חושב שהאמירה הזאת שזוג צעיר במדינת ישראל יהיה פטור ממע"מ בדירה ראשונה – שתהיה מוגבלת בגובה המחיר – היא אמירה נכונה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני גם חושב שצריך לתת למי שמשרת כמה שיותר.

אלעזר שטרן: אתה רוצה להגיד פה דברים אחרים, לחלוק, לדבר על הזוגות הצעירים החרדים – זה דיון.

אלעזר שטרן: אני לא שולל את זה, אבל אני לא חושב ששר האוצר עשה את זה כדי לפגוע בחרדים או בערבים.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה אני מאוד מברך אותו על היוזמה הזאת.

פנינה תמנו: – – –

אלעזר שטרן: ברשותכם, אני רוצה לדבר על עוד דבר אחד.

אלעזר שטרן: היום הזענו, ונמשיך להזיע, בוועדת החוקה על סוגיית הגיור.

אלעזר שטרן: אני מודה שאני יותר עצוב מנבוך איך החברים שלי, בעיקר בבית היהודי – שהזכירו את המילה גיור במערכת הבחירות הרבה יותר פעמים ממני, שידעו שיש מצוקה – אנחנו התבשרנו בימים האחרונים על מישהי שהיא בבית-ספר למשחק והפסיקו לה את תהליך הגיור; בגלל זה.

אלעזר שטרן: לא בדקתי אם זה נכון, קראתי בעיתונים.

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לכם מה כן בדקתי.

אלעזר שטרן: אני מכיר אנשים, בנות שאספו אותן ואמרו להן: לפני שאתן נכנסות לבית-דין, אם ישאלו אתכן אם אתן הולכות להתגייס לצה"ל, תגידו לא, כדי שזה לא יפסול אתכן.

אלעזר שטרן: לזה אנחנו נותנים היום גיבוי.

אלעזר שטרן: בזה, כשאני אומר – ואני רוצה להגיד: בהצעה שלי, שלושה רבנים בבית-דין, שכולם קיבלו תעודות מהרבנות הראשית לישראל.

אלעזר שטרן: אז על מה מאיימים בווטו ועל מה מפוצצים קואליציות?

אלעזר שטרן: הרי אלה התחייבויות הרבה יותר משלי – של החברים מהבית היהודי לציבור שלהם.

אלעזר שטרן: מה אתם חושבים – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

אלעזר שטרן: – – שביישובים ובישיבות אין הצורך הזה בגיור?

אלעזר שטרן: ובשורה התחתונה, אני מודה שהייתי קצת נבוך היום.

אלעזר שטרן: הצטערתי בשביל חבר הכנסת טיבי, שביכה את היהדות.

אלעזר שטרן: אם הבית היהודי והחברים החרדים שלנו – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: – – מגייסים את אחמד טיבי וג'מאל זחאלקה בשביל לטרפד את נושא הגיור, נו באמת.

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: והם חברים שלי, אני אומר לך גם עכשיו, אחרי שהם הצביעו נגד.

אלעזר שטרן: מה עשית להם?

אלעזר שטרן: תודה.

משה גפני: אני מתגאה בטיבי, ובזחאלקה – יותר מהחברים שלך.

משה גפני: הוא יותר טוב מהם.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטרן.

משה גפני: טיבי הביא את זה לידי ביטוי – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – זה יום שחור ליהדות.

משה גפני: – – –

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, נציג מרצ, חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': יש לי פריבילגיה כשאתה כאן?

משה זלמן פייגלין: בטח, כמה שאתה רוצה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: בתנאי שאתה מרשה לי לשאול אותך שאלות גם תוך כדי.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': נמצא את הדרך.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אדוני.

עיסאווי פריג': גפני – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת גפני, תודה.

עיסאווי פריג': – – חבר כנסת ערבי על הדוכן, אז אני מבקש – –

יצחק כהן: תכבד אותו.

עיסאווי פריג': – – לכבד.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: חבר כנסת ערבי שהוא לא בעל ברית של גפני.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': אני וגפני בני-אדם – –

אחמד טיבי: לא הצבעת נגד חוק הגיור.

עיסאווי פריג': – – אני וגפני ישראלים.

עיסאווי פריג': מה, יש בינינו הרבה מהמשותף.

אחמד טיבי: אבל בעניין הגיור.

עיסאווי פריג': ביבי מתעקש שלא, אז עכשיו נתייחס לזה.

משה גפני: ציפור הנפש.

אחמד טיבי: ציפור הנפש שלו.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': היום, חברים, התקיימה ישיבה של ועדת כספים, ועדת משנה של ועדת הכספים; יוזמה מבורכת של חבר הכנסת טיבי, שעשה את זה.

עיסאווי פריג': והיה מונח שחזר על עצמו בכל מיני אמירות וצורות, והוא בעצם הנימוק לאי-הימצאות – והאי-קידמה – של אזורי תעשייה במגזר הערבי.

עיסאווי פריג': המונח הזה – חסמים.

עיסאווי פריג': חסמים בכל מיני צורות.

עיסאווי פריג': נאמרו שם דברים מאוד מעניינים, וחבל שראשי רשויות מהמגזר הערבי לא נכחו בישיבה כדי לענות – – –

אחמד טיבי: חוץ משניים; תגיד את השמות שלהם.

עיסאווי פריג': חוץ משניים – ראש עיריית עראבה, וכפר-כנא, שיעזרו.

אילן גילאון: העם אתך, עיסאווי.

עיסאווי פריג': עכשיו פסק זמן עד שאתה יושב.

עיסאווי פריג': למה אני מתייחס לזה, והתחלתי בסוגיית החסמים?

עיסאווי פריג': יש לנו חסמים פנימה, חסמים בקרב אוכלוסיות שונות, איך להתרחב, איך להתקדם, איך להגיע; ויש לנו חסם חדש, שזה מדינת היהודים, וראש הממשלה מצא תירוץ וחסם, כדי לעצור את זה, לעצור קצה אור, יכול להיות.

עיסאווי פריג': יש תוכנית בטלוויזיה, שמה "הכול דיבורים".

עיסאווי פריג': מי המגיש של התוכנית הזאת?

משה זלמן פייגלין: זה ברדיו.

ניצן הורוביץ: זה ברדיו.

עיסאווי פריג': זה ברדיו, סליחה.

עיסאווי פריג': מי המגיש?

מיכל בירן: זה משתנה.

עפו אגבאריה: רזי ברקאי.

עיסאווי פריג': הם משתנים, "הכול דיבורים".

עפו אגבאריה: רזי ברקאי.

עיסאווי פריג': רזי ברקאי.

אחמד טיבי: זה לא נכון.

אחמד טיבי: קוראים לו יוסי הדר, ולפעמים עודד שחר.

עיסאווי פריג': אני עם אחמד לא מתווכח בענייני תקשורת.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד: אז הכול דיבורים.

אחמד טיבי: ופעם שלי הייתה שם.

עיסאווי פריג': שלי, חבל שהיא לא נמצאת.

עיסאווי פריג': הכול דיבורים.

עיסאווי פריג': "הכול דיבורים" – תוכנית, אבל צר לי מאוד לבשר לכם, כך אני רואה את הדברים.

עיסאווי פריג': ישנה תוכנית "הכול דיבורים" הארוכה ביותר אי-פעם, והיא סביב שולחן הממשלה.

עיסאווי פריג': הכול דיבורים, אדוני ראש הממשלה ביבי נתניהו.

עיסאווי פריג': הכול דיבורים.

עיסאווי פריג': זה דיבורים בכל מיני כותרות, תירוצים, הכול.

עיסאווי פריג': בואו עכשיו נגיד לכם את זה דוגרי.

עיסאווי פריג': עכשיו ראש הממשלה צריך את הסכמתו של ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן להכרה בכך שישראל היא מדינה יהודית, ולא צריך להסתפק בהקמת המדינה, במגילת העצמאות, מדינתו של העם היהודי.

עיסאווי פריג': אני רוצה להקים את המדינה מחדש, אני, ביבי הגדול, ביבי המלך, ולצורך כך אבו מאזן הפך להיות האיש המרכזי.

עיסאווי פריג': תודה לך, אבו מאזן.

עיסאווי פריג': עכשיו אבו מאזן.

עיסאווי פריג': הכול תלוי באבו מאזן שייתן את ההכרה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

עיסאווי פריג': אז צריך להגיד את האמת – אדוני היושב-ראש, משפט לסיום – אדוני ראש הממשלה, אתה אותו איש שממשיך לחלום על שתי גדות לירדן.

עיסאווי פריג': תגיד את זה דוגרי.

עיסאווי פריג': על הגדה המזרחית ויתרת.

עיסאווי פריג': למה שתמשיך?

עיסאווי פריג': תגיד את זה דוגרי.

עיסאווי פריג': אתה לא בכיוון הזה, אתה הכול דיבורים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת פריג'.

משה זלמן פייגלין: ונציג רע"ם-תע"ל-מד"ע, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מכובדי, האמת היא שסיימנו בזה הרגע ישיבה של ועדת המשנה לחברה הערבית של ועדת הכספים, שאני עומד בראשה, בנושא אזורי תעשייה ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: השר האחראי הוא שר הכלכלה.

אחמד טיבי: הזמנתי אותו פעמיים באופן אישי.

אחמד טיבי: נפתלי בנט, השר נפתלי בנט, לא מצא לנכון להגיע.

אחמד טיבי: יכול להיות שהוא היה עסוק.

עיסאווי פריג': אין לו זמן.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה לשאול, במה הוא היה עסוק אתמול, למשל?

אחמד טיבי: אז אני אתחיל מהעבר הרחוק יותר.

אחמד טיבי: לפני כמה שנים היה עימות טלוויזיוני, חבר הכנסת הורוביץ, ביני לבינו, והוא אמר לי: כשאנחנו היינו פה בארץ הזאת, אתם עוד טיפסתם על העצים.

אחמד טיבי: הוא אמר לי את זה.

אחמד טיבי: הערבים – טיפסתם על העצים.

ניצן הורוביץ: הוא נולד באמריקה.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: זה – אחד.

אחמד טיבי: יעני, אנחנו קופים.

עמיר פרץ: הוא התכוון אליך או – – –

אחמד טיבי: "אתם".

אחמד טיבי: נדמה לי שב-HARDtalk בבריטניה שאלו אותו על זה, וזה היה מביך.

אחמד טיבי: לפני פחות משנה הוא אמר על הפלסטינים "קוץ בישבן", נכון?

אילן גילאון: רסיס, הוא אמר.

אחמד טיבי: רסיס בישבן.

עיסאווי פריג': רסיס.

אחמד טיבי: רסיס בישבן.

אילן גילאון: רסיס, כי הוא – – –

אחמד טיבי: אתמול – חלקכם לא יודעים מה הוא אמר – אתם יודעים, היה לו ראיון פורים באחת מתחנות הרדיו, והוא נשאל: מה תעשה לאבו מאזן אם אתה והוא תהיו באותו חדר?

עיסאווי פריג': זה מעניין.

אחמד טיבי: הוא אמר:

אחמד טיבי: אני צריך אותו מייד לבית היהודי, ובסוף אבקש ממנו לעשות לנו קפה.

עמיר פרץ: ככה הוא אמר?

אחמד טיבי: כן, שר.

אחמד טיבי: השר נפתלי בנט.

אחמד טיבי: כן, זה מה שהוא אמר.

אחמד טיבי: רציני.

אחמד טיבי: רציני.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר.

אחמד טיבי: רציני.

אחמד טיבי: רציני.

אחמד טיבי: מה ההגדרה של האמירות האלה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ?

אחמד טיבי: גזענות.

ניצן הורוביץ: בוטה.

אחמד טיבי: בוטה.

ניצן הורוביץ: אין מחלוקת.

עיסאווי פריג': אתה נותן תואר לגזענות אם אתה משייך את האמירה הזאת לגזענות.

עיסאווי פריג': זה לא.

אחמד טיבי: לפעמים אפילו לא צריך לתאר במילים, מספיק לשנן אותן, לומר אותן.

אחמד טיבי: ואמרתי מצבור של התבטאויות שאומרות לך מה עומד באוקסיפוט, פה מאחורה, של אדם כלשהו – אמירות גזעניות בוטות.

אחמד טיבי: אז הוא אומנם פוליטיקאי גזען עם דעות קיצוניות, הזויות, אבל היחס הזה אל הערבים ואל הפלסטינים כאל קולקטיב הוא מבזה, אבל הוא בעיקר מבזה את מי שאומר אותו, שזה השר נפתלי בנט בעצמו.

אחמד טיבי: נדמה לי שבמקומות אחרים בהיסטוריה התייחסו אל היהודים באופן משפיל, וזה היה נורא.

אחמד טיבי: זה היה נורא.

אחמד טיבי: אני חושב שזה נורא כמעט באותה מידה, היחס הזה אל הערבים – א.

אחמד טיבי: כאל קופים; ב.

אחמד טיבי: כאל רסיס; וכמגישי קפה ליהודים.

טלב אבו עראר: שירותים, מלצרים.

ניצן הורוביץ: משרתים.

אחמד טיבי: משרתים.

אחמד טיבי: "יומהל ולא יומהל", נכון, אבו – – –

עפו אגבאריה: – – –

אחמד טיבי: הכול עניין של זמן.

עיסאווי פריג': תרגם את זה.

עיסאווי פריג': תרגם.

אחמד טיבי: עד שהגזענים יבריאו, יש זמן.

אחמד טיבי: אלוהים נותן לכולם זמן – – –

משה זלמן פייגלין: כן, אבל נגמר הזמן.

אחמד טיבי: ואלוהים גם סיים את הזמן שלי כאן מעל הדוכן בשלב זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

משה זלמן פייגלין: יעלה נציג חד"ש, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הייתה השקה של השדולה למלחמה בגזענות, שזה בתאריך 21 – היום הבין-לאומי למאבק בגזענות.

עפו אגבאריה: בראש השדולה הזאת עומדים אני וידידי ממפלגת יש עתיד חבר הכנסת שמעון סולומון.

עפו אגבאריה: בהמשך לאותם דברים שנאמרו פה, שאנחנו עדים לעלייה ניכרת במפלס הגזענות במדינת ישראל, שאפילו, אם אני זוכר את עצמי עוד בתור ילד – ואני נולדתי כבר לתוך מדינת ישראל – לא היו מעולם דברים גזעניים כמו בשני העשורים האחרונים.

עפו אגבאריה: מדוע?

עפו אגבאריה: כל הדברים שמתרחשים התחילו אומנם נגד ערבים, אבל הם לא עצרו נגד ערבים; הם גם הלכו נגד אוכלוסיות אחרות, והתבטאו בעליונות של הגזע הלבן על הגזע שהוא פחות לבן, ובשנים האחרונות – על הגזע שהוא שחור שהגיע למדינת ישראל, שזה גם האוכלוסייה האתיופית.

עפו אגבאריה: עצם ההתבטאויות של ראש הממשלה, של שרים בממשלה ושל חברי כנסת – זה נותן את ההשראה לרחוב להעלות את מפלס הגזענות.

עפו אגבאריה: הייתי מצפה מאנשים במקום להגיד: דברים כאלה אתם לא יכולים לעשות בסוריה ולא בירדן – שיהיה קצת זהיר כראש ממשלה כשידבר את הדברים האלה.

עפו אגבאריה: אני, כאזרח ערבי במדינה הזאת, ביקרתי גם בירדן, גם במצרים, גם במרוקו, ואני רואה את הכפרים הערביים.

עפו אגבאריה: אין שום הבדל בין כפר ערבי במדינת ישראל לכפר ערבי בירדן או במרוקו.

עפו אגבאריה: אין הבדל בין הערים הערביות במדינת ישראל לבין הערים במדינות שראש הממשלה מצביע עליהן.

עפו אגבאריה: אז במה יותר טוב לנו פה?

עפו אגבאריה: מחזיקים אותנו באותה צורה, אנחנו באותו מעמד: לא תשתיות, לא אזורי תעשייה, לא קידמה, אפילו תוחלת החיים שלנו היא חמש שנים פחות משאר האוכלוסייה.

עפו אגבאריה: זה לא גזענות?

עפו אגבאריה: ומה עוד ששם לפחות לא אומרים לאנשים: אתם פה נטע זר, ורוצים לגרש אותם; אותנו כן.

עפו אגבאריה: פה, כשיש משחק כדורגל ואנשים מתחילים למחות ולהגיד "מוות לערבים", אני לא ראיתי שראש הממשלה או שרים באים ומגנים את זה ומביאים אותם לבית-משפט – לא הרשויות המחוקקות ולא הרשויות המבצעות.

משה זלמן פייגלין: תודה.

עפו אגבאריה: אז על מה עושים לנו טובה כאילו כל הזמן: אתם כפויי טובה שאתם לא מצדיעים למדינת ישראל בוקר וערב?

עפו אגבאריה: אני חושב שההתנהגות הזאת של ראש הממשלה ושל הממשלה ושל שרים בממשלה, שמדברים על אנשים שרק בגלל צבעם השחור הם סרטן, אבל על מסתנני ויזה שהם לבנים מאירופה, שיש מעל 100,000 – אף אחד לא מדבר על זה.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי הם לבנים, והבעיה זה השחורים.

עפו אגבאריה: זה הגזענות.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אגבאריה.

משה זלמן פייגלין: נציגת בל"ד, חברת הכנסת חנין זועבי – לא נמצאת.

משה זלמן פייגלין: אחרונת הדוברים, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בשם סיעת יש עתיד, בבקשה.

אילן גילאון: מה, פנינה, את גם – – –?

פנינה תמנו: מה, אני לא חלק מהכנסת?

אילן גילאון: – – –

משה זלמן פייגלין: יסכם את הדיון סגן השר אופיר אקוניס.

פנינה תמנו: אילן, אתה מפתיע אותי.

אילן גילאון: אולי תצטרפי לאופוזיציה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, גברתי.

פנינה תמנו: ראשית, אני רוצה לפתוח בברכת החלמה מהירה לחיילים שנפצעו בתקיפה החבלנית בגבול צפון רמת-הגולן.

פנינה תמנו: הניסיונות של "חיזבאללה" לפגוע בחיילים שלנו הם ניסיונות הקוראים לנו להגיב בחריפות על כל פגיעה בחיילי ישראל, שמקריבים את חייהם כדי להגן על הציבור ועל המדינה.

פנינה תמנו: אני סמוכה ובטוחה שצה"ל וכוחות הביטחון עושים את העבודה שלהם, את העבודה שצריכה להיעשות בנושא הזה.

פנינה תמנו: ושוב, אני שולחת ברכת החלמה מהירה לשני החיילים שנפצעו ממטען החבלה ומחזקת את המשפחות מעל הבימה הזאת.

פנינה תמנו: ובמעבר חד, אומַר שאני שמחה לעמוד כאן היום במליאה, במיוחד כשאני רואה אתכם, החברים מהאופוזיציה, שבשבוע שעבר נעדרתם מכאן, ואני יכולה לומר שזה לא הוסיף לכם הרבה כבוד.

פנינה תמנו: עם זאת, טוב שחזרתם.

פנינה תמנו: אני יכולה – – –

מיכל רוזין: – – – שחסרנו מאוד.

פנינה תמנו: אוה, זה היה חסר, זה היה חסר.

פנינה תמנו: קריאות כאלה היו חסרות.

מיכל רוזין: – – –

טלב אבו עראר: חשבנו שתדברי על גזענות.

פנינה תמנו: זו הייתה אופציה יותר טובה מאשר לבוא ולדבר ישר אל תוך אי-אמון, אבל בכל זאת אני שמחה שוב לראות אתכם כאן.

פנינה תמנו: אני רוצה לפתוח בבשורה שהתבשרה מדינת ישראל הבוקר: החלטת שר האוצר לשים על השולחן את האפשרות המיידית והאמיתית לרכישת דירה עבור זוגות צעירים.

פנינה תמנו: אני חושבת שההחלטה של השר היא החלטה כנה, המאפשרת לזוגות צעירים לרכוש דירה בלי מע"מ.

פנינה תמנו: 0% מע"מ; היא החלטה אמיצה.

פנינה תמנו: אם עד היום ראינו את דרכי ההתמודדות השונות שדיברו על הגבלות על מתן משכנתאות והקשחת התנאים ברכישת דירה על-ידי בנק ישראל, מבחינת הבנקים, הרי שאנחנו רואים פה סגנון חשיבה אחר, שבא ומסתכל על מחירי הנדל"ן.

פנינה תמנו: נכון שיש בעיה, אבל ההחלטה באה ואומרת בצורה פרקטית: אני רוצה לתת מתן מענה מיידי לאלפי זוגות שחולמים על דירה, שרוצים לממש את זכותם לא רק לחלום אלא גם להגשים את החלום.

פנינה תמנו: בזכות ההצעה והחלטת שר האוצר – בעזרת השם נעביר את זה בכנסת – יוכלו זוגות צעירים אלו, הורים לילד אחד או יותר, לממש את החלום על-ידי כך שייחסכו להם לא רק עשרות אלפי שקלים – במקרים מסוימים גם מאות אלפים, ואין ספק שזה גם יוריד את הצורך בהון העצמי.

פנינה תמנו: להרבה צעירים שמאוד רוצים לקנות דירה, אחד החסמים הבולטים הוא הדרישה של הבנקים מהם להגיע עם הון עצמי, שלא בהכרח יש לרבים.

פנינה תמנו: כאמור, אני חושבת שזה צעד אמיץ, וצריך להסתכל על הקופה הציבורית ולומר: היא משרתת ברוב הפעמים את הציבור, ולא ההפך.

פנינה תמנו: וזו הייתה הבטחת הבחירות, ואין ספק שאנחנו נאבקנו על כך ואנחנו נמשיך להיאבק.

פנינה תמנו: ולכן, כשאני רואה את הצעת האי-אמון, באמת, זה לעג לרש, זה קצת לזרות מלח על הפצעים של הציבור – –

עפו אגבאריה: – – –

פנינה תמנו: רק רגע, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

פנינה תמנו: – – כי לבוא ולומר: נעשים צעדים לא כלכליים, והכול נשמר – זה לא נכון.

פנינה תמנו: איפה שצריך לברך צריך לברך, כדי לבוא ולומר – – –

עפו אגבאריה: – – – צריך לברך.

פנינה תמנו: ועם כל הכבוד, אתה יודע, יש את המשפט הזה שסובלנות לא קונים באף חנות.

פנינה תמנו: אני אומרת את זה תמיד לבת שלי.

פנינה תמנו: אז עם כל הכבוד, אנחנו סוגרים את המושב הזה, אנחנו סוגרים שנה של פעילות, ויש דברים שצריך לברך עליהם, ועם יד על הלב לבוא ולא לשקר לציבור; לומר: נעשים פה דברים אמיצים וחשובים, ואפשר לברך על כך.

פנינה תמנו: לכן אני חושבת שראוי גם להיות כנים וגם לדעת שבשנה, שנתיים הקרובות אנחנו נמשיך לעשות, ולא רק לדבר, כפי שאחדים נוהגים לעשות.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת תמנו-שטה – – –

פנינה תמנו: אני רוצה לעבור באמת בקצרה, במעבר חד, לפני שאני מסיימת, ולברך את חברי חבר הכנסת עפו אגבאריה.

פנינה תמנו: עד עכשיו צעקת, ועכשיו אני מברכת אותך, אז אולי תקשיב לי.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: אני רוצה לברך את חבר הכנסת עפו אגבאריה על השקת השדולה למלחמה בגזענות.

פנינה תמנו: זו אחת השדולות החשובות בכנסת, ואני חושבת שיש הסכמה מאוד רחבה בבית הזה שצריך להיאבק ביחד בגזענות ובאפליה, ויש לך הרבה שותפים.

פנינה תמנו: לכן, עפו – – –

משה זלמן פייגלין: אולי את רוצה, חברת הכנסת תמנו-שטה, לספר לחבר הכנסת עפו אגבאריה את הסיפור שסיפרת לי?

משה זלמן פייגלין: זה סיפור מאוד מרגש, שעוסק בדיוק בנושא הזה של גזענות, שבה מואשמת כאן ישראל כל הזמן.

פנינה תמנו: אני בטוחה שתהיה לי ההזדמנות לספר לו הרבה מאוד סיפורים מרגשים.

פנינה תמנו: עם זאת, אני חושבת שסופו של דבר בבית הזה אנחנו נידרש גם להביא חקיקה יצירתית שנאבקת, כי הרי זה לא מדיניות; אין מדיניות גזענית, אני לא מאמינה במדיניות גזענית.

פנינה תמנו: במדינת ישראל, לצערי, יש הרבה מאוד חלקים, אנשים שהם גזענים, אבל צריך להיאבק בזה מבחינת חקיקה, ואני בטוחה שאנחנו נצטרך להידרש מבחינת הקולות שלנו, ואז אנשים יבואו ויעמדו מאחורי החלטות אמיצות.

פנינה תמנו: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת תמנו-שטה.

משה זלמן פייגלין: יסכם את הדיון נציג הליכוד – ישראל ביתנו, סגן השר אופיר אקוניס.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, כתמיד הקשבתי, לא תמיד בשמחה, לדברי המנמקים את הצעות האי-אמון, ואין מנוס מלהתייחס לכמה מן הדברים, אדוני היושב-ראש, שעלו פה.

אופיר אקוניס: אולי נתחיל דווקא מהדוברים האחרונים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, והצטרף אליו חבר הכנסת אגבאריה – הם יודעים שאין בממשלה הזאת אחד שכאשר נשמעות קריאות גזעניות או נעשים מעשים גזעניים, כשנשמעות הקריאות "מוות לערבים", או נעשים הדברים הכל-כך מיותרים הללו של "תג מחיר", לא זוכים הדברים הללו לגינויים מיידיים – –

יצחק כהן: רק גזענות נגד – – –

אופיר אקוניס: – – מיידיים מן הממשלה.

עפו אגבאריה: זה טרור, זה לא "תג מחיר".

עפו אגבאריה: מה זה "תג מחיר"?

אופיר אקוניס: אני אמרתי מה הממשלה עושה כאשר נשמעות קריאות "מוות לערבים".

אופיר אקוניס: ומה אתה עושה כשנשמעות קריאות "מוות ליהודים"?

עפו אגבאריה: לא שמעתי.

עפו אגבאריה: אני לא שומע כלום.

אופיר אקוניס: אה, אתה לא שומע?

עפו אגבאריה: כן.

אופיר אקוניס: אתה לא מצטרף למשחקים של סח'נין, ששם מונפים – –

עפו אגבאריה: אצלנו לא היה.

אופיר אקוניס: – – דגלי הרשות הפלסטינית – –

עפו אגבאריה: בחוגים איפה שאני נמצא אף פעם לא היה.

אופיר אקוניס: – – וחבר הכנסת טיבי מוביל שם את ההתלהמות?

עפו אגבאריה: כן, לא היה.

עפו אגבאריה: תביא הוכחה אחת.

אופיר אקוניס: אתם מצפים – בצדק, אגב – לגינויים לקריאות "מוות לערבים".

אופיר אקוניס: אנחנו מגנים אותן.

אופיר אקוניס: אבל אני מצפה לדבר דומה והדדי – –

טלב אבו עראר: אבל לא אומרים.

אופיר אקוניס: – – גם מן הצד השני.

אופיר אקוניס: גם בישראל וגם ברשות הפלסטינית – – –

עפו אגבאריה: אם יש, אנחנו מגנים – – –

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: אז גם הממשלה, שאני מסכם עכשיו את הדיון מטעמה, מגנה את הקריאות הללו.

אופיר אקוניס: וזה לא יעזור, אתם תחזרו פעם אחר פעם על התזה שישראל היא מדינה גזענית.

אופיר אקוניס: הושקה פה השדולה נגד גזענות, זה בסדר.

אופיר אקוניס: בהחלט דבר חשוב ביותר.

אופיר אקוניס: במה באה לידי ביטוי הגזענות של הממשלה?

אופיר אקוניס: במה היא באה לידי ביטוי?

טלב אבו עראר: מה אתה אומר על סקר ש-95% מהציבור – – –

אופיר אקוניס: אני יכול לצטט את הנשיא פרס שאמר שסקרים טוב להריח, או טוב להתבשם בהם, אבל לא טוב לשתות מהם.

אופיר אקוניס: לא מכיר את הסקר הזה, גם לא ראיתי את כל הפרטים.

אופיר אקוניס: אגב, לא ראיתי איפה הוא נעשה.

אופיר אקוניס: סקרים הם טובים, אבל במידה מוגבלת.

אופיר אקוניס: ולכן, חבר הכנסת טיבי, גם כאשר אתה נושא נאומים בשבח השהידים, אני מצפה ממך – קודם כול מעצמך, להפסיק לנאום את הנאומים הללו.

אופיר אקוניס: קודם כול, בראש ובראשונה.

אופיר אקוניס: יש נאומים מצולמים שלך, מתועדים, שאתה נושא בשבח אנשים שמעדיפים להקריב את חייהם – שהידים הם קוראים לעצמם – ובלבד שיפגעו באנשים אחרים.

אופיר אקוניס: לכן, כאשר אתה בא ומטיף מוסר – נאה דורש נאה מקיים, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אתה בטוח שזה מה שאמרתי?

אופיר אקוניס: הדבר הזה מתועד ב"יוטיוב" – –

אחמד טיבי: מה?

אופיר אקוניס: – – ואני מציע שכולנו נראה אותו ביחד.

אחמד טיבי: ראית את זה?

אופיר אקוניס: איזו שאלה.

אחמד טיבי: אני הזכרתי שמות.

אופיר אקוניס: שמות של שהידים.

אחמד טיבי: של שהידים.

אחמד טיבי: אתה יודע מי ירה בהם והרג אותם?

אחמד טיבי: לא האוסטרלים, לא גאנה, לא קונגו-ברזוויל.

אופיר אקוניס: למה ציפית?

אחמד טיבי: הממשלה שלך ירתה בהם.

אחמד טיבי: לא – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, האם ציפית – ודאי שלא, לפחות כך אני מתרשם, כי אתה אדם משכיל – שלא – – –

אחמד טיבי: השהידים של כפר-קאסם.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש – –

אופיר אקוניס: לא דיברת על השהידים של כפר-קאסם.

משה זלמן פייגלין: – – רבותי, נא לשבת.

אחמד טיבי: דיברתי על השהידים של כפר-קאסם.

משה זלמן פייגלין: נא לשבת.

אחמד טיבי: דיברתי על השהידים של סח'נין.

אופיר אקוניס: זה לא ויכוח על כפר-קאסם.

אחמד טיבי: בסח'נין.

אחמד טיבי: בסח'נין.

אחמד טיבי: בסח'נין.

אחמד טיבי: בסח'נין.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בוויכוח על כפר-קאסם, חבר הכנסת טיבי.

אופיר אקוניס: אגב, גם שם – אם אתה כבר מעלה, וזה טוב מאוד, כדי להוכיח לחבריך פה בספסלים שממשלת ישראל התנצלה על הדבר הזה, והייתה סולחה, ואתה יודע את זה.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, חבר הכנסת ברכה – – –

אחמד טיבי: איזה סולחה?

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם.

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם.

אחמד טיבי: סולחה?

אחמד טיבי: סולחה?

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם, בוודאי.

אחמד טיבי: סולחה?

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה.

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם, בוודאי.

אחמד טיבי: סולחה?

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם, בוודאי.

אחמד טיבי: ככה נוהגת מדינה?

אופיר אקוניס: בכפר-קאסם, בוודאי.

אחמד טיבי: מדינת ישראל עד היום הזה לא התנצלה.

אחמד טיבי: לא התנצלה על הפשע הזה.

אופיר אקוניס: מה לעשות שהייתה סולחה?

אופיר אקוניס: מה אני יכול לעשות?

אופיר אקוניס: אבל – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אקוניס, נא להמתין.

משה זלמן פייגלין: רבותי, נא לשבת.

משה זלמן פייגלין: רבותי חברי הכנסת והשרים, נא לתפוס את מקומותיכם, נא לשבת.

אופיר אקוניס: אני מצפה ממך – – –

משה זלמן פייגלין: גברתי שרת הבריאות, יושב-ראש האופוזיציה, נא לשבת.

אופיר אקוניס: אני מצפה מכולכם – –

משה זלמן פייגלין: שר החינוך, נא לשבת.

משה זלמן פייגלין: קצת חינוך שיהיה פה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: – – גם מחברי הכנסת הערבים, לגנות את הקריאות הללו, וכאשר הרשות הפלסטינית אומרת – והוזכר פה יושב-ראש הרשות – – –

ג'מאל זחאלקה: תגנה את שר האוצר, שהוציא תוכנית גזענית נגד ערבים היום.

אופיר אקוניס: אולי תירגע?

ג'מאל זחאלקה: תגנה אותו.

ג'מאל זחאלקה: על איזה גזענות אתה מדבר?

אופיר אקוניס: אולי תירגע?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה מגלגל עיניים?

אופיר אקוניס: אולי תירגע?

ג'מאל זחאלקה: תגנה את שר האוצר.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: – – – ערבים.

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני אענה לך, חבר הכנסת זחאלקה.

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

אופיר אקוניס: אבל כאשר הרשות הפלסטינית הרשמית, חבר הכנסת, מדברת על מדינה פלסטינית עתידית נקייה מיהודים – נקייה מיהודים.

אופיר אקוניס: אתה שומע את הדבר הנוראי הזה?

אופיר אקוניס: השקתם את זה היום?

אופיר אקוניס: דיברתם על זה היום בשדולה נגד גזענות?

אופיר אקוניס: הרי זה גילוי גזענות מן המעלה הראשונה.

תמר זנדברג: – – –

אופיר אקוניס: על המדינה – – –

מוחמד ברכה: אתה לא מאמין לעצמך.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג – אני לא מאמין לעצמי, אני מאמין לדברים של הדוברים של הרשות הפלסטינית.

מוחמד ברכה: ממציא שקרים.

אופיר אקוניס: – – – של הדברים של הרשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: הרי הדברים האלה נאמרו, הם מתועדים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, אתה האשמת – קודם כול, אני רוצה להגיד דבר שנשמע פה, אדוני היושב-ראש, בזמן הדיון – אנחנו מסכמים כרגע את הדיון – נאמר פה על-ידי אחד מחברי הכנסת, ששר האוצר הוא אנטישמי.

אופיר אקוניס: הדבר הזה נאמר.

אופיר אקוניס: אני לא שייך למפלגתו של שר האוצר, ואני גם יכול לחלוק על כמה מן הרעיונות שלו.

אופיר אקוניס: אבל בוודאי אי-אפשר להגיד על שר בממשלה שהוא אנטישמי, וזה לא חשוב כרגע מאיזו מפלגה הוא בא ומהי הצעת החוק שהוא הציע.

אופיר אקוניס: אני לא ראיתי את הצעת החוק – – –

ג'מאל זחאלקה: נגד חברי הכנסת הערבים.

ג'מאל זחאלקה: הערבים הם שמים.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: הוא הואשם דווקא על-ידי חבר – – –

ג'מאל זחאלקה: גם מי שנגד ערבים הוא אנטישמי, כי אנחנו שמים.

ג'מאל זחאלקה: מי שנגד ערבים הוא אנטישמי.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: לא אמרתי שההאשמה באה ממך.

אופיר אקוניס: דווקא במקרה זה – – –

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שמים.

ג'מאל זחאלקה: מי שנגדנו הוא אנטישמי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, דווקא במקרה זה ההאשמה באה מחבר כנסת יהודי.

אופיר אקוניס: ואני חושב שהדבר הזה צריך להימחק, אדוני היושב-ראש – אמור לפחות, אם ירצה כמובן חבר הכנסת ליצמן למחוק את האמירה הלא-נבונה הזאת מן הפרוטוקול.

אופיר אקוניס: עכשיו לגבי הצעתך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, אדוני שר האוצר – שר האוצר, שר האוצר, אני לא ראיתי, מלבד הידיעה בעיתון, אינני יודע על מה היא מבוססת – אני מניח שהיא ידיעה נכונה.

אופיר אקוניס: אבל שם לא כתוב, חבר הכנסת זחאלקה, שערבי נוצרי או מוסלמי שישרת בצבא לא יזכה להטבה הזאת.

יאיר לפיד: וגם שירות לאומי.

אופיר אקוניס: וגם שירות לאומי.

אופיר אקוניס: וגם שירות לאומי.

אופיר אקוניס: אגב, אני חושב שזו הצעה טובה.

אופיר אקוניס: זוגות צעירים צריכים להיות פטורים מן האיוולת הזאת של מע"מ על דירה ראשונה.

אחמד טיבי: 95% מהערבים – 95% מהערבים – לא עומדים בקריטריונים.

אופיר אקוניס: אולי תשכנע אותם שיצטרפו לשירות לאומי?

אופיר אקוניס: אתה מנהיג.

אופיר אקוניס: אתה חבר כנסת, מנהיג של קבוצות לא קטנות – לא גדולות מדי, ברוך השם, אבל גם לא קטנות – בציבוריות הערבית בישראל, יחד עם חברים נוספים מן הספסלים הללו.

אופיר אקוניס: הם יענו על הקריטריונים אם יעשו לפחות שירות לאומי.

אופיר אקוניס: מדוע שלא יעשו זאת?

אופיר אקוניס: אני עד היום לא שמעתי תשובה – על שירות לאומי, אני לא מדבר על גיוס לצבא הגנה לישראל.

אופיר אקוניס: שירות לאומי.

אופיר אקוניס: יעשו שירות לאומי ואז יזכו בכל ההטבות ליוצאי צבא – – –

אחמד טיבי: איזה לאום?

אחמד טיבי: איזה לאום?

אחמד טיבי: איזה לאום?

אחמד טיבי: איזה לאום?

עפו אגבאריה: זה בשביל שיביאו קפה?

אופיר אקוניס: בכל הלאומים.

אחמד טיבי: לא, אמרת "שירות לאומי".

אחמד טיבי: איזה לאום?

אופיר אקוניס: שירות לאומי בישראל.

אופיר אקוניס: שירות אזרחי-לאומי בישראל.

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, אל תתחכם.

אחמד טיבי: לא – – –

אופיר אקוניס: אנחנו ממש לא מתחכמים.

אופיר אקוניס: כל אדם שרוצה בזה יכול לעשות את זה.

אופיר אקוניס: ואז, אם הוא עושה את השירות בצה"ל או עושה שירות לאומי-אזרחי, הוא נהנה מן ההטבות ליוצאי צבא.

אופיר אקוניס: אבל אתם עושים בדיוק את הפעולה ההפוכה.

אופיר אקוניס: אפילו, אדוני היושב-ראש, גם הפעולה – לא נמצא כאן חבר הכנסת באסל גטאס.

אופיר אקוניס: הוא גם לא דיבר היום בהצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: אבל אני קראתי שהוא לא פחות ולא יותר – חבר הכנסת הורוביץ, כדאי לך גם לדעת את זה – פנה לאפיפיור; תשמע את הדבר הזה, לאפיפיור.

אופיר אקוניס: הוא פנה בקריאה נרגשת שיצאה נגד התופעה – בעצם היוזמה המבורכת – בזמן האחרון, של גיוס בני העדה הנוצרית לצבא הגנה לישראל.

אופיר אקוניס: מתגייסים.

אופיר אקוניס: כל הזמן המספר הולך ועולה.

אופיר אקוניס: ובמקום שהמנהיגות הערבית בבית הזה, שהם מנהיגי ציבור, אם נרצה בכך ואם לא נרצה בכך, יעודדו את הגיוס הזה – גיוס, זה אפילו לא שירות, גיוס לצה"ל – הוא שולח מכתב לאפיפיור כדי שיגנה, כדי שיבלום את התופעות האלה.

אופיר אקוניס: ואז, חבר הכנסת טיבי, לא הייתה לך שום בעיה, שום בעיה.

אופיר אקוניס: החוק הזה שהוצע – עד לרגע זה מעל דפי התקשורת, אבל אני מניח שיבוא לקריאה הראשונה, כמובן יעבור את אישור הממשלה וועדת שרים – זהו חוק טוב ונבון וצודק.

אופיר אקוניס: והנה אני אומר לך, חבר הכנסת הורוביץ, בחיים הפוליטיים צריך להודות בשגיאות, ואני מצטער שהממשלה הקודמת לא עשתה את החוק הזה.

אופיר אקוניס: זאת טעות, חבל.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו, ברוך השם, ממשלה – – –

ניצן הורוביץ: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, אתה מצפה ממני להיות אדם שאומר את האמת, גם אם האמת שלו לא מוצאת חן בעיניך.

אופיר אקוניס: עכשיו כבר אמרתי משהו שאמור היה למצוא חן בעיניך, וגם זה לא מוצא חן בעיניך.

אופיר אקוניס: אז אני רוצה להגיד לך, חבל שלא עשינו את זה בכנסת הקודמת, וטוב אם גם אתם תתמכו, ואני בטוח שתתמכו בהצעה הזאת, למרות שחבר הכנסת טיבי מתנגד.

אופיר אקוניס: למרות התנגדותו של חבר הכנסת טיבי, פחות מע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים – שבאמת, אדוני היושב-ראש, נאנקים תחת העול של מחירי הדיור הגבוהים מדי – – –

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: אמרתי.

אופיר אקוניס: נדמה לי שאמרתי את הדברים בצורה ברורה: יוצאי צבא והמשרתים בשירות הלאומי.

אופיר אקוניס: שר האוצר, האם יש עוד מישהו שעונה על הקריטריון?

אופיר אקוניס: יוצאי צה"ל והמשרתים בשירות הלאומי.

יאיר לפיד: שירות אזרחי, שירות לאומי.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: בשירות האזרחי.

אופיר אקוניס: עוד משהו?

יאיר לפיד: פטורים מחמת בריאות, כמובן.

אופיר אקוניס: פטורים מחמת בריאות זה עניין אחר.

אופיר אקוניס: כולם – אנחנו מאחלים להם כמובן החלמה מהירה ושישרתו בצבא בריאים ושלמים.

אופיר אקוניס: אבל מי שמשתמט, חבר הכנסת גילאון, או שאיננו רוצה בשירות בצה"ל או בשירות לאומי או בשירות אזרחי, מדוע שיזכה להטבה ליוצאי צבא?

אופיר אקוניס: זה נורא פשוט.

אופיר אקוניס: אתה מכיר את המענקים שיש ליוצאי צבא?

אילן גילאון: אני חושש, אדוני – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, למה ההתנשאות?

אופיר אקוניס: למה לך?

אופיר אקוניס: למה לך כל ההתגרות הזאת?

אופיר אקוניס: מה, לא הפנימו מה זה מע"מ, לא הפנימו מה זה מס?

אופיר אקוניס: תאמין לי, מפנימים הכול, יודעים.

אופיר אקוניס: תאמין לי, המע"מ הוא גבוה גם מבחינתי – לא על דירה, באופן כללי.

אופיר אקוניס: באופן כללי.

אופיר אקוניס: ולכן, כל דמעות התנין, חבר הכנסת טיבי, שאתה מזיל על החוק הזה, ויחד אתך חבר הכנסת זחאלקה, אין להן מקום.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע שבג"ץ פסל את כל החוקים האלה?

ג'מאל זחאלקה: – –

אופיר אקוניס: אני – – –

ג'מאל זחאלקה: – – אתה יודע שבגין התנגד לכל החוקים האלה?

אופיר אקוניס: אני קודם כול לא מכיר – – –

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך.

ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי את בגין הבן אומר שזה קישור זדוני של חובות לזכויות, ואסור לעשות את זה; שזה מעשה שלא ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: זו עמדתו של השר מרידור וזו עמדתו של הליכוד, איך אומרים, הישן, של זכויות אזרח, למרות שאני מתנגד לו פוליטית, אבל – – –

אופיר אקוניס: אדוני, חבר הכנסת זחאלקה – –

ג'מאל זחאלקה: אתה – לא, בעצם הוא – – –

אופיר אקוניס: – – לא הייתי רוצה – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה סתם בעד פגיעה בערבים, זה כל – – – שלך.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: לא הייתי רוצה לערב אותך בעניינים פוליטיים פנימיים של סיעת הליכוד, אבל גם המועמד בני בגין וגם המועמד מרידור לא נבחרו בבחירות דמוקרטיות ברשימת הליכוד לכנסת התשע-עשרה – –

ג'מאל זחאלקה: היא הנותנת – – –

אופיר אקוניס: – – ואנחנו מכבדים את בחירתם של 110,000 – היו 70,000 – מתפקדי הליכוד שבאו להצביע.

אופיר אקוניס: אם היו נבחרים, ודאי היו משרתים בממשלה והיו יכולים להביע את הסתייגותם מן החוק הזה, אם היו רוצים בכך, אבל אנחנו לא יכולים להתווכח עם מי שאיננו נמצא בבית הזה.

אופיר אקוניס: הוויכוח הוא פה – –

ג'מאל זחאלקה: – – – החלטת בג"ץ – – –

אופיר אקוניס: – – כאן הוויכוח.

ג'מאל זחאלקה: – – –

אופיר אקוניס: כאן הוויכוח.

אופיר אקוניס: אתה, מדאיג אותי, מדאיג אותי מאוד מה שאתה אומר.

ג'מאל זחאלקה: מה אתם מביאים חוק כזה?

ג'מאל זחאלקה: לא מתביישים?

אופיר אקוניס: עד מתי יימשך הפיליבסטר הזה?

ג'מאל זחאלקה: אין בושה?

ג'מאל זחאלקה: אין בושה – – – הוא אדם חסר בושה – – –

אופיר אקוניס: איפה עליזה?

אופיר אקוניס: עליזה נמצאת?

אופיר אקוניס: עד מתי יימשך הפיליבסטר הזה?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאוד נהנים, אדוני – –

אופיר אקוניס: גם אני נהנה, אבל אולי כדאי – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – מהתשובה המפורטת שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

ג'מאל זחאלקה: אתם נהנים ואני סובל.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקורה.

אופיר אקוניס: חס וחלילה.

ג'מאל זחאלקה: אתם נהנים ואנחנו סובלים.

אופיר אקוניס: אתה לא סובל ממה שאני אומר, אני מקווה.

ג'מאל זחאלקה: תמשיכו ליהנות.

רוברט אילטוב: מה הוא צועק?

אופיר אקוניס: בכל מקרה – –

מיכל רוזין: אולי נעבור להצבעות?

אופיר אקוניס: – – אדוני היושב-ראש – – –

ג'מאל זחאלקה: זה גובל בסדיזם, מה שאתם עושים – –

אופיר אקוניס: למה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – אתה לא מבין.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מועיל כלכלית, רק פוגע.

אופיר אקוניס: לא יודע למה אתה – – –

ג'מאל זחאלקה: זה לא מביא שום תועלת.

אופיר אקוניס: למה אתה נזעק?

ג'מאל זחאלקה: – – –

אופיר אקוניס: למה אתה נזעק על – – –

ג'מאל זחאלקה: רק לפגוע – – –

אופיר אקוניס: אתה נזעק על חוקים – – –

ג'מאל זחאלקה: כי אתם פוגעים בנו.

ג'מאל זחאלקה: כי אתם פוגעים בנו.

אופיר אקוניס: אנחנו לא פוגעים בך.

ג'מאל זחאלקה: כי אתם פוגעים בנו בצורה גזענית, בצורה זדונית, מרושעת, חסרת בושה.

ג'מאל זחאלקה: איפה הבושה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, אני מאוד מצטער שאתה מרגיש פגוע.

ג'מאל זחאלקה: אין לכם בושה.

אופיר אקוניס: אין לנו שום כוונה לפגוע בך, אבל אם אתה מרגיש פגוע – – –

ג'מאל זחאלקה: לא, אתה פוגע, בלי כוונה.

אופיר אקוניס: לא, קודם כול אל תפגע בנו, אז לא נפגע בך.

ג'מאל זחאלקה: מה פוגע?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה דירה.

ג'מאל זחאלקה: אני פוגע בך?

אופיר אקוניס: תקשיב לנאומיך.

אופיר אקוניס: תקשיב לדברים שאתה מדבר פה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה דירה כמו האחרים.

ג'מאל זחאלקה: אני פוגע בך?

אופיר אקוניס: תקשיב, תקשיב למה שאתה אומר.

ג'מאל זחאלקה: שוויון פוגע בך?

אופיר אקוניס: אבל אני רציתי, התחלתי להגיד לך קודם משהו שמאוד הדאיג אותי.

ג'מאל זחאלקה: חלאס, תרד מהדוכן, מספיק כבר.

אופיר אקוניס: חכה.

ג'מאל זחאלקה: מספיק.

אופיר אקוניס: רגע, סליחה.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול.

ג'מאל זחאלקה: האוזניים לא – – –

אופיר אקוניס: האם יכול להיות שאתה עושה לי סתימת פיות?

אופיר אקוניס: אתה לא יכול לקחת מאתנו, אתה לא יכול לקחת מאתנו את ההאשמה הזאת – –

ג'מאל זחאלקה: יש גבול.

אופיר אקוניס: – – שמלווה אתכם כבר 80 שנה, שאנחנו עושים לכם סתימת פיות.

אופיר אקוניס: אז אתה לא יכול לעשות לי מה שאתה לא רוצה – אתה לא יכול לעשות לי מה שאתה לא רוצה שאני אעשה לך, את סתימת הפיות – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה עושה פיליבסטר – – –

אופיר אקוניס: – – – סתימת הפיות.

קריאה: למה לא מצביעים?

אופיר אקוניס: אני שאלתי – – –

ג'מאל זחאלקה: סתם פיליבסטר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אנחנו הגענו לרגע נדיר בכנסת, שסגן השר המקשר, חבר הכנסת אופיר אקוניס, כמעט כבר לא ידע על מה לדבר, וכבר התחיל – –

אופיר אקוניס: לא לא לא לא לא, סליחה, יש לי פה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – להעיף מבטים.

יולי יואל אדלשטיין: ופתאום נחלצת לעזרתו, הכנסת עניין לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין אותך, אתה ותיק בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

אופיר אקוניס: זה נכון.

ג'מאל זחאלקה: מה הוא היה עושה בלעדי?

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: הדבר המדאיג, ואני אחזור לנימוק התשובה לחבר הכנסת – עליזה, זמננו מוגבל היום, כן?

ניצן הורוביץ: עליזה חזרה.

אופיר אקוניס: עליזה חזרה, אבל רק היא חזרה.

אופיר אקוניס: אתה אמרת שבג"ץ יפסול את החוקים, ומה שמדאיג בדברים שלך זה שאתה יוצא כבר מראש מנקודת ההנחה של מה תהיה עמדתו של בג"ץ.

אופיר אקוניס: תן לבג"ץ.

אופיר אקוניס: אם החוק הזה יעבור, אם בכלל תהיה פנייה לבג"ץ – ואני בטוח שתהיה פנייה על-ידי אחת העמותות הממומנות על-ידי האיחוד האירופי; הן הרי תמיד, הן מייד מממנות את כל הפניות לבג"ץ.

אופיר אקוניס: תכף נדבר גם על המסתננים שהוזכרו כאן, כבוד שר הפנים.

אופיר אקוניס: הוזכרו כאן המסתננים, שלדאבון לבה של האופוזיציה מספרם הולך ופוחת במדינת ישראל, וגם הפניות שלהם לבג"ץ ממומנות על-ידי עמותות שממומנות על-ידי האיחוד האירופי.

אופיר אקוניס: הרי אתם לא תגידו את זה בחיים.

אופיר אקוניס: פשוט תגידו את האמת.

אופיר אקוניס: אתם לא יכולים להגיד את האמת.

אראל מרגלית: תגיד לי איפה אפשר להשיג כסף מהאיחוד האירופי.

אופיר אקוניס: מהאיחוד האירופי.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אפשר להשיג.

אופיר אקוניס: נדמה לי שחבר הכנסת אגבאריה – נדמה לי שחבר הכנסת אגבאריה דיבר כאן על המסתננים, וחברת הכנסת רוזין, לא במקרה, הייתה הראשונה להזדעק.

אופיר אקוניס: היא הדוברת הראשית של מסתנני ישראל, הדוברת הראשית.

מיכל רוזין: איך אתה נהנה להגיד – – –

אופיר אקוניס: תשאירי משהו לכמה מחברייך במפלגה – חבר הכנסת הורוביץ, שגר סמוך למקום שבו המסתננים כבשו שכונות ותיקות בעיר העברית הראשונה – – –

מיכל רוזין: – – –

עפו אגבאריה: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אתה מנסה להחזיר את הוויכוח.

אופיר אקוניס: אתה השקת היום את השדולה נגד גזענות, ומניף את דגל הגזענות הכי גבוה מכולם פה היום בבית.

אופיר אקוניס: כך אתה משיק שדולות?

עפו אגבאריה: – – – אתה מתכוון לאיזה מסתננים?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך בדיוק.

אופיר אקוניס: מסתנני העבודה הבלתי-חוקיים שהסתננו הנה, בעיקר בין השנים 2006 ו-2011, פחות או יותר – – –

עפו אגבאריה: – – –

גדעון סער: – – –

אופיר אקוניס: 2012, כפי שמתקן שר הפנים.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: כן, אבל אז הגדר בעצם בלמה את הכניסה שלהם.

אופיר אקוניס: ואתם, ובעיקר – – –

גדעון סער: – – –

אופיר אקוניס: סליחה?

גדעון סער: – – –

אופיר אקוניס: רגע, לא סיימתי.

אופיר אקוניס: קודם כול בלמה את הכניסה, הגדר, ואחר כך, בניגוד לדעתכם – ועשיתם פה את כל התרגילים הפרלמנטריים האפשריים – – –

אילן גילאון: מה עם חוק הדיור הציבורי?

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות, אני עונה לך על המסתננים.

אופיר אקוניס: למה אתה קופץ?

אופיר אקוניס: חכה, נגיע לכל דבר.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת אגבאריה, מסתנן עבודה בלתי חוקי הוא מסתנן עבודה בלתי חוקי, בין אם צבע העור שלו הוא שחור, שחום או בצבע – – –

עפו אגבאריה: – – –

אופיר אקוניס: אתה הזכרת את זה.

אופיר אקוניס: אתה העלית את הטיעון המגוחך הזה.

עפו אגבאריה: אף אחד לא אמר שהלבנים, המסתננים, הם סרטן – – –

אופיר אקוניס: אף אחד לא אמר – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אדוני מתבקש לסיים.

אופיר אקוניס: אתה לא רומז לי שעלי לסיים את נאומי – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אני כן רומז – –

אופיר אקוניס: – – – נאומי הנמשך.

יולי יואל אדלשטיין: – – אדוני סגן השר, שאתה – – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אני רק אענה לסיום על דבריו של חבר הכנסת אגבאריה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אגבאריה, מסתנן בלתי חוקי הוא מסתנן בלתי חוקי, ואני שמח – שר הפנים, כמה יצאו כבר, ברוך השם, בחודשים האחרונים?

גדעון סער: מתחילת ינואר, למעלה מ-3,000.

אופיר אקוניס: ברוך השם, 3,000, בהחלט מספר מכובד.

אופיר אקוניס: והם יצאו, חבר הכנסת אגבאריה, לא בשל צבע עורם אלא בשל העובדה שהם היו מסתנני עבודה בלתי חוקיים, ואנחנו נמשיך במדיניות הזאת.

אופיר אקוניס: אדוני, אני קורא לחברי הבית לדחות אחת לאחת את כל שמונה הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר המקשר, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר שטייניץ לסכם את הדיון בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

זהבה גלאון: שלוש דקות – – –

עיסאווי פריג': שלוש דקות לסיעת הליכוד – – – זה בניגוד לתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיבר, הוא סיכם בשם סיעת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה ביקשה להתייחס להצעות אי-אמון – כמצוות התקנון אני מאפשר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, אם את שואלת אותי אם אני מאושר, אני לא, אבל זה התקנון.

זהבה גלאון: אתם מושכים זמן.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: למה הוא לא – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי היו שמונה הצעות אי-אמון, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לאפשר לשר שטייניץ לדבר, ואז נצביע.

זהבה גלאון: הבית היהודי בחוץ – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, את, זה לא השבוע הראשון שלך כאן, וגם אני.

יולי יואל אדלשטיין: את שאלת אותי אם אני מאושר מן המציאות, לא, אבל התקנון מאפשר לממשלה לסכם, וזה מה שהם מבקשים לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: אני עדיין לא מנהל את הקואליציה ואת האופוזיציה כאן, רק את הכנסת.

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

אילן גילאון: – – –

מיקי רוזנטל: אתה יכול ספר לנו אם יש משבר – – – נראה כאילו יש פיליבסטר.

עיסאווי פריג': אתה צריך להיות דוגמה – – –

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא עובד, לא ב-ynet ולא ב-nrg, אז איך אני יודע לספר דברים כאלה?

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה.

אילן גילאון: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

עיסאווי פריג': – – –

יובל שטייניץ: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול מאוד מופתע מידידתי זהבה גלאון; הייתי בטוח שהיא מעוניינת לשמוע אותי.

זהבה גלאון: – – –

יובל שטייניץ: מה?

ג'מאל זחאלקה: – – – מאחורי הקלעים דברו כמה שאתם רוצים.

יובל שטייניץ: והאמת – – –

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: האמת, זהבה – – –

זהבה גלאון: שלושה ימים לא היינו פה, לא עמדתי בזה.

יובל שטייניץ: זהבה, יקירתי, אני, אני לא שומע אותך טוב.

זהבה גלאון: שלושה ימים, שלושה ימים האופוזיציה החרימה, לא עמדתי בזה שלא שמעתי אותך.

יובל שטייניץ: אני יודע, לכן ביקשתי לעלות לבמה.

יובל שטייניץ: האמת שחשבתי, זהבה – – –

זהבה גלאון: יש לי דיסק במכונית.

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: גזלתם לי המון זמן בקריאות ביניים, לכן אני אבטל את המחשבה הראשונית שלי.

יובל שטייניץ: חשבתי להרצות על המפץ הגדול ועל החשיבות של התגלית המדעית שהתגלתה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יובל שטייניץ: אבל – – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: אבל – – –

מיקי רוזנטל: החור השחור זה אתם.

עיסאווי פריג': אתם עושים קרקס, קרקס.

עיסאווי פריג': מה – – –

יובל שטייניץ: אדוני חבר הכנסת המאוד-נכבד – – –

ג'מאל זחאלקה: מפץ גדול?

ג'מאל זחאלקה: אבל אתם חור שחור.

יובל שטייניץ: יש – – –

ג'מאל זחאלקה: אתם חור שחור.

יובל שטייניץ: מפץ גדול וחור שחור זה שני דברים שונים, כמעט הפוכים.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יובל שטייניץ: מחור שחור לא יוצא שום דבר, והמפץ הגדול – –

מיקי רוזנטל: נכון, גם מכם לא יוצא כלום.

יובל שטייניץ: – – יצר את הגלקסיות, את הקרינה הקוסמית, את העולם המתפשט.

יובל שטייניץ: לכן, חור שחור זו תופעה אסטרונומית שונה לחלוטין, ומבחינת הדינמיקה הפיזיקלית שלה היא הפוכה מהמפץ הגדול.

אחמד טיבי: מה – – –

יובל שטייניץ: אבל – מה?

אחמד טיבי: – – –

יובל שטייניץ: אני רוצה לענות להצעות האי-אמון.

שלי יחימוביץ': אתה מוכן לדבר על נושא הגז?

איתן כבל: – – – ראש הממשלה, בנט.

שלי יחימוביץ': אנחנו נציע לך את הנושאים.

יובל שטייניץ: אני בטוח שראש הממשלה יופיע, ואתה ודאי תהיה מאוד מרוצה, כי אני חושב שיש לנו ראש ממשלה מאוד טוב.

אילן גילאון: – – – המפץ הגדול – – –

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: טוב, אני אעזוב עכשיו את בריאת העולם, את המפץ הגדול, את המפץ הקטן, ואני רוצה לענות על הצעות האי-אמון שלכם בשם הממשלה.

יובל שטייניץ: ואני רוצה לומר – אני קורא כאן את שמונה הצעות האי-אמון, רובן עוסקות בווריאציות שונות בנושא אחד: ממשלה שמכשילה את הדמוקרטיה במעשי החקיקה ובפעולותיה מחלישה את הממשלה ואת הכנסת ובדרך זו גם את הדמוקרטיה – זה היה קצת מתוחכם; עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת; ועוד דבר כזה מטעם מרצ וכו'.

יובל שטייניץ: תרשו לי לומר לכם, עם המון כבוד והערכה, כי יש לנו ממשלה מצוינת וגם אופוזיציה מצוינת עם, באמת, חברי כנסת ברמה גבוהה – תרשו לי לומר לכם:

יובל שטייניץ: קצת נסחפתם וקצת הגזמתם.

יובל שטייניץ: אי-אפשר להציג חקיקה שמעלה את אחוז החסימה ל-3.25%, נמוך יותר מאשר ברוב הדמוקרטיות הפרלמנטריות באירופה, ולקרוא לזה דיקטטורה או הכשלת הדמוקרטיה.

יובל שטייניץ: אפשר להתווכח על התבונה שבהעלאת אחוז החסימה, ויש דעות שונות.

יובל שטייניץ: למשל, יו"ר האופוזיציה ידידי בוז'י הרצוג ויושבת-ראש מפלגת מרצ זהבה גלאון – –

זהבה גלאון: כן, אדוני.

יובל שטייניץ: – – נדמה לי, תמכו בעבר בהעלאת אחוז החסימה.

יובל שטייניץ: אני לא חושב שמישהו האשים אותם באיום על הדמוקרטיה, אני כן חושב שיש מקום לוויכוח על מהו אחוז החסימה הנכון, ויש טיעונים טובים לכאן ולכאן.

יובל שטייניץ: אבל ודאי שאחוז חסימה של 3.25%, שהוא נמוך מהממוצע בדמוקרטיות האירופיות, לקרוא לזה איום על הדמוקרטיה, החלשת הכנסת – אני חושב, רבותי, שהגזמתם.

יובל שטייניץ: ואני מציע לשמור את אותם מקרים שמדברים על אושיות הדמוקרטיה או על איום על הדמוקרטיה למקרים הראויים באמת, ולא לקרוא "זאב, זאב", ובכל ויכוח שמתנהל כאן בכנסת, אדוני היושב-ראש, על שיטות ממשל, על אחוז חסימה, על אי-אמון קונסטרוקטיבי, ישר להגיע לנשק הבלתי-קונבנציונלי של איום על הדמוקרטיה.

יובל שטייניץ: הדמוקרטיה הישראלית – דמוקרטיה טובה, חיונית, תוססת, ואין לי ספק, חברי הכנסת הרצוג, גלאון, טיבי, ראשי האופוזיציה בכלל, אין לי ספק שגם עוד חמש ועשר שנים – עם אחוז חסימה של 3.25% – הדמוקרטיה הישראלית תישאר אחת הדמוקרטיות הטובות, החיוניות והתוססות בעולם.

יובל שטייניץ: אותו הדין גם לאי-אמון קונסטרוקטיבי.

יובל שטייניץ: אי-אמון קונסטרוקטיבי אמיתי הוא דבר מאוד מאוד ראוי, דווקא, מבחינה דמוקרטית.

יובל שטייניץ: אי-אמון קונסטרוקטיבי הוא המשמעות האמיתית של אי-אמון, שלא באים רק ואומרים: איננו מרוצים מהממשלה, אלא באים ואומרים: יש אופציה טובה יותר או ממשלה טובה יותר.

יובל שטייניץ: הרי אין ממשלה מושלמת, יש ממשלות טובות יותר וטובות פחות, יש ממשלות טובות מאוד, כמו ממשלת הליכוד, נתניהו, הקודמת, וכמו – לפחות לפי השנה הראשונה – הממשלה הנוכחית.

יובל שטייניץ: אין ממשלות מושלמות, תמיד יש טענות ותמיד יש מקום לביקורת, השאלה היא – – –

מיכל רוזין: – – –

עיסאווי פריג': כמה?

עיסאווי פריג': כמה?

יובל שטייניץ: השאלה היא האם הכנסת באמת מעדיפה ממשלה אחרת, וכשהכנסת מעדיפה ממשלה אחרת זה אי-אמון עקרוני – –

מוחמד ברכה: – – –

יובל שטייניץ: – – אי-אמון שיש בו אלטרנטיבה, ולכן אי-אמון קונסטרוקטיבי – –

איתן כבל: השר שטייניץ – –

יובל שטייניץ: – – הוא המהות האמיתית של אי-אמון.

איתן כבל: – – יש לי סידורים בחדר, אני יכול ללכת?

איתן כבל: – – –

אחמד טיבי: – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כרגע הממשלה מדברת, חבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע הממשלה מדברת.

יולי יואל אדלשטיין: השר ימשיך.

יובל שטייניץ: עכשיו – –

ג'מאל זחאלקה: זו השאלה – – –

יובל שטייניץ: – – אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

ג'מאל זחאלקה: יש משהו חשוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אני מבין, אבל כרגע – השר יסיים, השר יסיים, אני אתן לך הערה.

ג'מאל זחאלקה: זו הפעם האחרונה שיש אי-אמון בכנסת, צריך לעשות את זה בכבוד, לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: למה זה פעם אחרונה שיש אי-אמון?

אילן גילאון: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

עיסאווי פריג': זה מסחרה.

יולי יואל אדלשטיין: אה, כי הממשלה תיפול, או מה?

ג'מאל זחאלקה: המוסד הזה של האי-אמון הולך להיעלם – – – בצורה מכובדת, למה לגמור ככה?

יולי יואל אדלשטיין: אה, בסדר, זה לא במיידי, כן, נו.

ג'מאל זחאלקה: המושג "לפזר אי-אמון" – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, הנה, אז תן לשר שטייניץ ליהנות – –

יובל שטייניץ: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: – – אם זאת פעם אחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: איך אומרים, אילו היה יודע שזאת פעם אחרונה, היה מביא גם את כל המשפחה מהבית, מה.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת זחאלקה – –

ג'מאל זחאלקה: למה לגמור את זה בצורה כזאת?

יובל שטייניץ: – – למרות שלא דיברת מהמיקרופון ולא באישור, שמעתי את הערתך, ואני רוצה להשיב לך ולהרגיע אותך, אתה גם נראה לי מאוד רגוע.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מקשיב לתשובתי?

יובל שטייניץ: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מקשיב לי?

מוחמד ברכה: עזבו את הבית היהודי או הבית היהודי עזב, מה קרה?

יובל שטייניץ: זה לא הפעם האחרונה שמועלות בכנסת הצעות אי-אמון, לא הפעם האחרונה.

יובל שטייניץ: זה אולי אחת – –

מוחמד ברכה: – – –

יובל שטייניץ: – – אחת הפעמים האחרונות שמועלות הצעות אי-אמון לריק, הצעות שאין מאחוריהן אי-אמון אמיתי, שאין מאחוריהן רצון להחליף ממשלה בממשלה אחרת, בהרכב ממשלתי אחר, אלא יש מאחוריהן רק רצון לנגח ולא באמת להציע ממשלה אלטרנטיבית.

מוחמד ברכה: מה קרה?

מוחמד ברכה: הבית היהודי עזב את הבית?

מוחמד ברכה: מה קרה?

עיסאווי פריג': – – – זה בדיחה – – –

יובל שטייניץ: שמע, אני לא יודע מה קורה עם הבית היהודי – –

ג'מאל זחאלקה: – – – שנדע מה קורה פה – – –

יובל שטייניץ: – – אני רואה שהבית הערבי לפחות מאוד מאוד פעיל כאן.

מוחמד ברכה: מאוד פעיל ומאוד מלוכד.

יובל שטייניץ: מאוד פעיל ומאוד מלוכד.

יובל שטייניץ: הנה, אולי העלאת החסימה תלכד אתכם עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: 15 מנדטים.

יובל שטייניץ: מה?

יובל שטייניץ: אז למה אתה מתנגד?

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד כי רוצה אני לעשות את זה ברצון.

ג'מאל זחאלקה: לא תכפה עלי – – –

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר לכם עוד דבר שקצת השתבש בטיעונים שנשמעו כאן, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת – רבותי, זו לא עריצות ולא דיקטטורה – – –

מוחמד ברכה: יש מנגנון באי-אמון של הצבעה במועד אחר?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

מוחמד ברכה: באי-אמון, יש מנגנון של הצבעה במועד אחר?

מוחמד ברכה: תצילו אותנו מהדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, אל תיתן רעיונות.

יולי יואל אדלשטיין: אל תיתן רעיונות.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שאתה צועק מן המקום, נקווה שזה לא יירשם בפרוטוקול.

מוחמד ברכה: – – –

יובל שטייניץ: חבר הכנסת ברכה, כמעט הצלחת לקטוע את חוט מחשבתי.

יובל שטייניץ: כמעט.

מוחמד ברכה: זו לא הייתה הכוונה.

יובל שטייניץ: כמעט.

יובל שטייניץ: אבל לא הצלחת.

מוחמד ברכה: זו לא הייתה הכוונה.

יובל שטייניץ: יפה.

יובל שטייניץ: עכשיו אני אומר לכם, כדי לא להטעות – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אולי נעשה הפסקה?

ג'מאל זחאלקה: – – – הפסקה – – –

מוחמד ברכה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין, השר שטייניץ אומר דברי טעם, שמתייחסים ישירות להצבעה על הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא הבין, דרך אגב, בפתיח שלו, כשהוא התחיל מן התגלית המדעית החשובה, מה הוא התכוון – הוא פשוט נסחף עם מחשבתו קדימה; מה שהוא התכוון לומר, גם לך, אדוני יושב-ראש ועדת המדע, שאי-אפשר אפילו להעלות על הדעת להגיש אי-אמון בממשלה שבה שר המדע, חבר הכנסת פרי, נמצא בתפקידו רק שנה וכבר הגיעו לתגלית מדעית שבמשך עשרות שנים לא יכלו להגיע אליה.

יולי יואל אדלשטיין: איך אתם מעלים על הדעת ביום כזה להעלות אי-אמון בממשלה?

מוחמד ברכה: יש תגלית – – –

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, כל מילה שאמר השר שטייניץ קשורה להצעות האי-אמון ישירות, ולכן אני מאפשר לו לדבר, חבר הכנסת – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה מסכים, השר, נכון?

יובל שטייניץ: – – מאחר שהערת מה שהערת – – –

מוחמד ברכה: – – –

יובל שטייניץ: רגע, תקשיב לתגובה שלי, קודם כול – – –

ראובן ריבלין: – – –

יובל שטייניץ: אני לא יכול שלא להגיב על דבריך, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: שר המדע, יושב-ראש ועדת המדע, מר גפני, אני רוצה לחדד ולהבהיר: עם כל החשיבות, והתגלית אכן חשובה, כי יש בה עדות תומכת נוספת לקיומו של אירוע המפץ הגדול לפני 13 מיליארד וכ-700 מיליון שנים – –

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

יובל שטייניץ: – – התגלית הזאת, בניגוד למה שנאמר בתקשורת, לא שופכת אור על בריאת העולם או על סיבת קיומו של העולם, ודאי לא על שאלת קיומו של אלוהים.

יובל שטייניץ: היא בסך הכול עוסקת – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, "בראשית ברא אלהים את השמים ואת הארץ".

יובל שטייניץ: בהחלט.

יובל שטייניץ: התגלית הזו – – –

מוחמד ברכה: יש תגלית אחרת, של עשיית חור בזמן והעלמת אירועים.

מוחמד ברכה: עכשיו, המפץ הגדול הוא חור בזמן – – –

יובל שטייניץ: מר ברכה – –

אילן גילאון: לא חור בזמן – – –

יובל שטייניץ: – – כל חמש דקות קריאת ביניים, בסדר?

יובל שטייניץ: לא כל דקה.

מוחמד ברכה: לא – – –

יובל שטייניץ: אל תעזור לי יותר מדי, אל תסייע לי יותר מדי.

מוחמד ברכה: אתה מקשקש, אז לכן – – –

יובל שטייניץ: אל תסייע לי יותר מדי, אני מסתדר.

יובל שטייניץ: תודה, אבל אני מסתדר גם כך.

יובל שטייניץ: מר גפני.

משה גפני: כן?

משה גפני: אני הולך – – –

יובל שטייניץ: אני רוצה לחדד ולהבהיר.

יובל שטייניץ: תקשיב לי טוב, המפץ הגדול, מבחינה אסטרונומית, הוא אירוע מכונן בזמן: הוא מתאר נקודה מסוימת בתולדות היקום כפי שאנחנו מכירים אותו.

יובל שטייניץ: הוא לא אומר לנו ולא רומז לנו מדוע התרחש המפץ הגדול, מה היה לפניו, ואיננו אומר דבר וחצי דבר על סיבת קיום העולם.

יובל שטייניץ: כי גם אם יש לך שרשרת מאורעות שהחלה במפץ הגדול לפני 14 מיליארד שנה, צריכה להיות סיבה לעצם קיומו של העולם ולעצם קיומו של המפץ הגדול.

יובל שטייניץ: והסיבה לקיומו של מפץ גדול איננה במפץ הגדול עצמו.

יובל שטייניץ: או כמו ששאל הפילוסוף הדגול וגם המתמטיקאי הדגול לייבניץ: אדם הגיוני חייב לשאול את עצמו: Why is there something rather than nothing – מדוע יש משהו ולא לא-כלום.

יובל שטייניץ: מבחינה לוגית טהורה היה יכול להיות כלום: לא מפץ, לא חוקי טבע, לא חלל ולא זמן.

יובל שטייניץ: לכן, עם כל הכבוד לתגלית על המפץ הגדול, זו עוד תגלית מדעית על שרשרת אירועים קוסמולוגיים, ולא איזשהו פענוח – –

ג'מאל זחאלקה: – – – זה מסחרה – – –

יובל שטייניץ: – – של סיבת קיומו של העולם או תחילת קיומו של העולם.

אחמד טיבי: אני מבקש שאתה תעבור לדיון על הספר "אחת-עשרה דקות" של פאולו קואלו.

יובל שטייניץ: של?

אחמד טיבי: של פאולו קואלו, "אחת-עשרה דקות".

יובל שטייניץ: אני לא שמעתי אותך.

אחמד טיבי: בוא נפתח דיון על הספר "אחת-עשרה דקות".

קריאות: כרומוזומים, כרומוזומים.

קריאות: כרומוזומים.

יובל שטייניץ: לא, לא.

יובל שטייניץ: אני – – –

אחמד טיבי: על "אחת-עשרה דקות".

איתן כבל: אדוני היושב-ראש – – –

יובל שטייניץ: אני, ד"ר טיבי, דוקטור לרפואה – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מוכן לחרוג מכללי הפרוטוקול, אני מוותר על שטייניץ – תוציא אותנו לחופש – – –

יובל שטייניץ: – – אומנם לא לפילוסופיה, אבל לרפואה, אני בטוח שכבודו מעריך דיון בשאלה מה המשמעות של המפץ הגדול והאם יש כאן איזשהו רמז או פענוח של סיבת קיומו של העולם או תחילת קיומו של היקום או אם לא.

קריאות: – – –

איתן כבל: שטייניץ מדבר על היקום כבר שעה.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת מרגלית, אתה מוכן לחזור על שאלתך?

אראל מרגלית: תסביר את ההבדל בין סיבתיות מכנית לטלאולוגית – – –

יובל שטייניץ: תכליתית, תכליתית, אוקיי.

איתן כבל: – – – אני לא זוכר מתי כל כך רציתי לראות אותך.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהשר שטייניץ יכול לסכם את טיעוניו, ואנחנו נוכל – – –

יובל שטייניץ: כבוד ראש הממשלה, כבוד ראש הממשלה בנימין נתניהו, אנחנו כאן – במהלך התשובה שלי להצעות האי-אמון עלו שאלות על המפץ הגדול ועל סיבת קיומו של היקום, של העולם, ולכן צירפתי לטיעונים כנגד הטענות על פגיעה במהות הדמוקרטיה גם דברים קצרים בנושא המפץ הגדול.

קריאה: – – –

עפו אגבאריה: יש כבר מניין – – –

יובל שטייניץ: עכשיו, ביקש חבר הכנסת מרגלית, שהיה לי הכבוד ללמוד אתו פילוסופיה באוניברסיטה העברית, חבר הכנסת מרגלית מן האופוזיציה הציע שניתן הסבר קצר על ההבדל בין סיבה פועלת או סיבה פיזיקלית לבין סיבה תכליתית, טלאולוגית.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מסכם בשם הממשלה, מה אתה רוצה?

יובל שטייניץ: בין סיבה שפועלת באופן מכניסטי: מאורע א' גורר אחריו בזמן את מאורע ב', לבין סיבה של התכוונות, כלומר, מטרה, שהמאורעות מתרחשים כדי להשיג את אותה מטרה.

יובל שטייניץ: אכן זו הבחנה מאוד מאוד חשובה כשעוסקים בהסבר לקיומו של העולם או בסיבה הראשונה לקיומו של העולם – –

מיקי רוזנטל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, אל תפריע.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אני מתחיל להבין את הטיעון, אז אל תפריע.

יובל שטייניץ: – – אבל, חבר הכנסת מרגלית, מאחר שבניגוד לדברי חבר הכנסת זחאלקה, אני משוכנע שיהיו עוד הצעות אי-אמון, את ההסבר על סיבה פועלת וסיבה טלאולוגית, ברשותך, אני אשמור לאי-אמון הבא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, הממשלה דוחה את הצעות האי-אמון – –

יולי יואל אדלשטיין: מבקשת לדחות, כן.

יובל שטייניץ: – – חושבת שאין ממש, אין שום ממש בטענות על פגיעה מהותית כלשהי בדמוקרטיה, ובברכת המשך דמוקרטיה חיה ותוססת במדינת ישראל, אני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון הללו, שהוגשו הפעם עדיין ללא הרכב ממשלתי אלטרנטיבי.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב, חברי הכנסת, תסכימו אתי שכל מי שלפעמים זלזל בכך שלחלק מחברינו יש תואר שלישי בפילוסופיה, לאחר התשובה הזאת מבין שזה חשוב בבית הזה, לפעמים, על מנת לקיים את מצוות התקנון מלומדה, ואני מודה מאוד לשר שטייניץ על טיעוניו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: כל מי שדאג, דרך אגב, אני אפילו – – –

מוחמד ברכה: זה מוכיח כמה חשוב המנגנון הזה של אי-אמון – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ודרך אגב, אפרופו, חבר הכנסת ברכה, כל מי שדאג, ואפילו אני, אפילו בדקתי את עצמי, אמרתי: אולי שמא זו באמת פעם אחרונה שמוגש ככה אי-אמון – –

מוחמד ברכה: זו הפעם האחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: – – זה עורבא פרח.

יולי יואל אדלשטיין: אין שום אמת בדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת עוד תצטרך לעשות את כל השינויים בתקנון – מתי זה יהיה אנחנו לא יודעים – כך שאנחנו עוד נשמע את המשך תשובתו של השר שטייניץ בהזדמנויות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים – מה אתה צוחק, שר המדע?

יולי יואל אדלשטיין: לא יפה מצדך.

יולי יואל אדלשטיין: שיבחתי אותך כאחראי לתגלית המדעית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת אי-אמון מטעם סיעת העבודה: ממשלה שמכשילה את הדמוקרטיה במעשי החקיקה ובפעולותיה מחלישה את הממשלה ואת הכנסת ובדרך זו גם את הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: היושב-ראש, לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני ההצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, כן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ראינו קודם שהיה דין ודברים בין הבית היהודי למפלגת הקואליציה הראשית, ורצינו לדעת אם יש הסכמות כלשהן שנוגעות לעניינה או לעבודתה של הכנסת.

זהבה גלאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, האם יש הסכמים בעל-פה או בכתב שהייתם צריכים להציג בפני הכנסת?

בנימין נתניהו: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם אזכיר לחברת הכנסת זהבה גלאון שרק בנושא התקציב אני חייב לשאול, אבל מכיוון שזה נורא סקרן אותי אז אני שאלתי את ראש הממשלה, והוא אמר חד-משמעית שאין הסכמים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל להבא בואו נזכור שזה בנושא בתקציב.

משה גפני: אין, אין הסכם.

משה גפני: אין הסכם.

מוחמד ברכה: – – – שיש הסכם.

משה גפני: אין הסכם.

משה גפני: זו תנועת חופש – – –

אראל מרגלית: בין סיעות האופוזיציה כבר יש הסכם.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, הצעת אי-אמון מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדו?

משה גפני: מי שמצביע בעד הוא נגד – – – הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 38 בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שחברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות, ניסתה להצביע נגד אבל לא צלח, לא עלה בידה.

ראובן ריבלין: היא הצביעה בעד.

יולי יואל אדלשטיין: לא, היא לא הצביעה בעד, היא הצביעה "נוכח" או – – –

אראל מרגלית: השרה גרמן, אנחנו מבינים את הקושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת אי-אמון: שנה לכינון הממשלה וכישלונה בכל תחום, מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שומע את עצמי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת סלומינסקי ניסה להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה לא פעלה?

מיקי רוזנטל: לא, יש להם קושי נפשי להצביע עם הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: יש קושי, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הרצוג בינתיים לא יהיה ראש ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו עוברים להצעת אי-אמון הבאה מטעם סיעת ש"ס, וכאן המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב אם אצל כל חברי הכנסת עמדת ההצבעה פועלת, ופועלת נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר רואה שלחברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות, זה עוד פעם לא תופס.

יעל גרמן: אני לוחצת וזה לא תופס.

יעל גרמן: מה אני אעשה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, תפס, יפה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 48 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 34, 48 מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת סיעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: יהדות התורה: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בואו ננסה לגבי חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, גם אצלך אני רואה שיש התלבטות לגבי אורי מקלב – אה, לא התלבטות, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 49 נמנעים – אין הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 34, 49 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת האי-אמון מטעם יהדות התורה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת, מטעם סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: בעד? נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו 33 בעד, 51 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון מטעם מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם רע"ם-תע"ל-מד"ע: הדיקטטורה של הממשלה מול האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

אחמד טיבי: למרות שהוא לא כל כך מעוניין בזה.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

אחמד טיבי: לא מעוניין.

יולי יואל אדלשטיין: לא מעוניין.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אבל אנחנו עדיין נצביע, נראה אם המליאה מעוניינת.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק הוא קובע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 36 בעד, 50 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת, מטעם סיעת חד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא הפעם חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 35 בעד, 51 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם סיעת חד"ש לא העבירה את הצעת האי-אמון שלה.

יולי יואל אדלשטיין: עריצות ודיקטטורה של הרוב הקואליציוני נגד האופוזיציה בכנסת, מטעם בל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 37 בעד, 50 מתנגדים, אין נמנעים, יש נוכח אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת בל"ד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: שנה לכישלון הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, של סיעת קדימה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת שאול מופז.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 48 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 35 בעד, 48 מתנגדים, אין נמנעים, שניים הצביעו "נוכח".

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת סיעת קדימה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: המליאה דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואנחנו רוצים לציין את זכרו של חברנו, חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר ויקטור שם-טוב, בנוכחות בני משפחתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לקום לדקת דומייה לזכרו.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מכבדים היום את זכרו של חברנו, חבר הכנסת והשר לשעבר ויקטור שם-טוב, שכיהן בין היתר כשר הבריאות בשנות ה-70 וכחבר הכנסת בשנות ה-60 וה-80.

יולי יואל אדלשטיין: ויקטור שם-טוב היה לוחם צדק, מנהיג ציוני, שליח ציבור ומשרת ציבור שפעל בנחישות למען ביסוסה של מדינת ישראל, תמיכה בשכבות החלשות וביצור כוחם של העובדים ושמירת כבודם.

יולי יואל אדלשטיין: בצעירותו עלה שם-טוב מבולגריה, שם פעל במסגרת "המכבי הצעיר".

יולי יואל אדלשטיין: במשך כל ימי חייו היה ויקטור שם-טוב גאה במורשת היהדות הבולגרית, במסורת המזרחית הייחודית שלה וביחסים הטובים שנרקמו בין קהילת יהודי בולגריה לעם הבולגרי.

יולי יואל אדלשטיין: כשעלה לארץ השתלב בעשייה הציבורית כפעיל חברתי ואיש ההסתדרות.

יולי יואל אדלשטיין: במידה רבה הוא היה ממעצבי דרכה הפוליטית והמדינית של מפ"ם, והטביע את חותמו על המערכת הפוליטית בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: שם-טוב האמין בכל לבו בעקרונות הציונות הסוציאלית ובהכרח לשלב בין תפיסת עולם שמאלית סוציאליסטית לנאמנות ציונית למדינת ישראל ולעם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: בפעילותו הפוליטית כחבר הכנסת וכשר הוא שם לנגד עיניו את קידום תהליך השלום, לצד תפיסת עולם חברתית שהעמידה לנגד עיניה את התמיכה בפריפריה, הדאגה לניקיון ידיהם של עובדי ציבור וחברי כנסת והקידום של מערכת הבריאות כמערכת מודרנית, שוויונית ויעילה.

יולי יואל אדלשטיין: ויקטור שם-טוב היה אדם של נאה דורש – נאה מקיים.

יולי יואל אדלשטיין: לאורך שנות חייו הוא שמר על הפשטות, הצניעות והיושרה שהיו כה אופייניות לו, ואשר באו לידי ביטוי באורח חייו בדירתו הפשוטה, שבה חי עד ערוב ימיו, בשכונת מעונות-עובדים בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: בשם חברי הכנסת אני מאחל תנחומים למשפחתו – וכפי שאמרתי, חלק מהם נמצאים אתנו כאן – ומי ייתן ובבניין ירושלים, שאותה ויקטור כה אהב, תנוחמו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר עמיר פרץ לומר דברים לזכרו.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחת שם-טוב – הבת איריס, גילי, אורי ותמר הנכדים, טליה ורועי הנינים, כאשר אני עומד היום בפניכם ונושא דברים לזכרו של חבר הכנסת ושר הבריאות לשעבר ויקטור שם-טוב ז"ל, אני חש כי הדברים סביבו היו יכולים להפוך לדיון עמוק, ערכי ופילוסופי.

עמיר פרץ: לא על עמדותיו שעליהן נלחם ונאבק, כי הזכות לעמוד על עמדותיך היא זכות קיימת, לגיטימית, המתקיימת גם היום; היינו צריכים לקיים דיון על האופן שבו הוצגו הדברים, על הדרך שבה הוצגו; בדיוק כפי שאמרו על מנהיגי הימין שגם בוויכוחים הקשים ביותר הם שמרו על ההדר ועל הממלכתיות, כך ויקטור שם-טוב, בוויכוחים המרים ביותר, שמר על דרך ארץ, נעימות מרככת, עיקשות מרתקת ואמונה יוקדת ומידבקת.

עמיר פרץ: עת נשאתי דברים לזכרו של שם-טוב בבית-העלמין אמרתי כי אין צורך להשתמש בסופרלטיבים; כמו שאומרים, "אחרי מות קדושים אמור", ולמשפט הזה פרשנויות רבות.

עמיר פרץ: על זה אמר מנדלי מוכר ספרים: "היהודי, אצל קהל עדתו עפר ואפר הוא בחייו, ובמיתתו ישתבח ויתפאר.

עמיר פרץ: וכל המתים תמימים וישרים, ואף אזובי הקיר נעשים לארזים".

עמיר פרץ: ואילו הסופר והפילוסוף הצרפתי וולטר כתב: "יש להתחשב ברגשותיהם של בני-אדם חיים; כלפי המתים מחייבת אותנו האמת בלבד".

עמיר פרץ: אכן, ויקטור שם-טוב, אני יכול להתחבר לוולטר ולומר עליך רק את האמת, כי היא הרבה יותר משמעותית מכל ניסיון להעצים אותה, היא הרבה יותר יפה מכל ניסיון לייפות אותה.

עמיר פרץ: ויקטור היה איש ציבור עממי מראשית דרכו, וגם כשטיפס במעלה הדרך אל מסדרונות השלטון לא גבה לבו ולא שונה יחסו לסביבתו.

עמיר פרץ: בנעוריו היה חבר בתנועת "המכבי הצעיר" בבולגריה.

עמיר פרץ: זה היה הפרק היחיד שלו ב"מכבי", שכנראה גם קשר אותו עם "מכבי יפו".

עמיר פרץ: אך פרט לכך הוא ראה עצמו סוציאליסט, הגדיר עצמו סוציאליסט, קיים אורח חיים של סוציאליסט ונתן דוגמה אישית כסוציאליסט.

עמיר פרץ: כשהגיע מבולגריה עבד בתחנת דלק יחד עם חיים לנדאו, אביו של השר עוזי לנדאו.

עמיר פרץ: לאחר מכן עבד כמוכר במכולת השכונתית בירושלים.

עמיר פרץ: חבר הכנסת והשר לשעבר עוזי ברעם, שגדל בשכונת נחלת-אחים בירושלים, סיפר לי על פגישתו הראשונה עם ויקטור.

עמיר פרץ: עוזי היה ילד כשנשלח על-ידי אמו לקנות בצרכנייה ליד שכונת נחלת-אחים, שהייתה תערובת של בני תימן ואשכנז.

עמיר פרץ: לצרכנייה הגיע עובד חדש, ויקטור שם-טוב, שעיפרון צהוב מונח מאחורי אוזנו, והוא הפליא את כולם באיכות עבודתו, חריצותו, דיוקו והמון סימפתיה שהקרין לכולם.

עמיר פרץ: לא עברה תקופה ארוכה, והצרכנייה נקראה בפי כול "הצרכנייה של ויקטור".

עמיר פרץ: ויקטור היה פעיל במוסדות ההסתדרות הן בירושלים והן כחבר הוועד הפועל.

עמיר פרץ: ב-1961 נבחר כחבר כנסת בכנסת החמישית במקום השישי ברשימת מפ"ם, ושם שובץ כנציג עדות המזרח.

עמיר פרץ: כמה מעניין לחשוב על כך ועל המשמעויות האלה.

עמיר פרץ: למרות בחירתו לכנסת המשיך להגיע לאנשים, להתחכך אתם.

עמיר פרץ: החיכוך הזה היה עבורו אוויר צלול שמילא את ריאותיו וחידש את כוחותיו להמשיך ולפעול באמונתו ובדרכו.

עמיר פרץ: גם הציבור אהב להתחכך בו, בתקופה שבה הממסד היה מרוחק ומנוכר.

עמיר פרץ: גם אני בן למשפחת פועלים, משדרות; אבא הגיע ממרוקו, ולאחר תקופה קצרה הפך לפועל במפעל קיבוץ רוחמה.

עמיר פרץ: וכיאה לאותה תקופה, עם מקום העבודה אתה מקבל גם את זהותך הפוליטית והמפלגתית.

עמיר פרץ: אבי היה חבר מפ"ם, ועם הזמן הוא מצא סיבות רבות להעריך את המפלגה ואת פעולותיה, אך את תחושת השייכות הוא שאב מוויקטור, הנציג שלו, במפגשים הבלתי-אמצעיים וההופעות עם המקטורן והצווארון הפתוחים והקסקט על הראש, ועם הדוגמה האישית שהייתה התוקף המוסרי שלו.

עמיר פרץ: והנה, רק סיפור אחד מני רבים: עוד בהיותו איש צעיר, חבר מפ"ם, נודע לו על זוג צעיר, חברי מפ"ם, פנינה ויעקב בן-עזרא, שהיו להם קשיים רבים ובנם הצעיר היה נכה.

עמיר פרץ: ויקטור היה מגיע כל בוקר וסוחב את הילד על גבו כדי להביא אותו עד לכיתה בבית-הספר כדי שיוכל להמשיך ללמוד.

עמיר פרץ: ב-1970 נבחר לשר הבריאות, ובתקופת כהונתו התרחשה תנופת הבנייה הגדולה ביותר של בתי-חולים ומחלקות אשפוז חדשות בכל רחבי הארץ.

עמיר פרץ: אך תקופתו התאפיינה גם בשביתות הגדולות ביותר במערכת הבריאות.

עמיר פרץ: הרופאים, האחיות, עובדי בתי-החולים הודיעו על שביתה.

עמיר פרץ: כסוציאליסט שר הבריאות שם-טוב התייסר בין האחריות לחולים לבין רצונו להגן על זכויות העובדים.

עמיר פרץ: אכן, ב-1973 הוא נקלע לדילמה קשה ביותר: הממשלה החליטה להוציא צווי מניעה ל-8,500 רופאים ששבתו.

עמיר פרץ: ויקטור לא הסכים לחתום.

עמיר פרץ: הוא לא רצה לפגוע בזכות השביתה.

עמיר פרץ: הוא הלך לגולדה ואמר לה את אשר על לבו, והיא אמרה לו: אני אחתום במקומך.

עמיר פרץ: על כך אמר שם-טוב: "זאת הייתה מחווה נדירה מצדה של ראש ממשלה, מחווה שהיא לא עשתה אף פעם גם עבור תומכיה הנאמנים ביותר", כך הוא כתב.

עמיר פרץ: ויקטור שם-טוב היה הראשון שהציע את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ואני שמח שכיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות נפל בחלקי להשלים את מלאכת החקיקה הזאת, וליישם אותה כיושב-ראש ההסתדרות.

עמיר פרץ: הוא היה מהראשונים שהתחילו את המאבק נגד עישון, והוא מאלה שהניחו את היסודות לאגודה למניעת העישון בישראל.

עמיר פרץ: ויקטור נאבק על צדק חברתי, על הזדמנות שווה לכולם, על הפלת חומות בין פריפריה למרכז ועל זכותו של האדם לשירותי בריאות איכותיים, נגישים ושוויוניים.

עמיר פרץ: ויקטור היה מהלוחמים על זכותם של עובדים להתפרנס בכבוד ולהזדקן בכבוד.

עמיר פרץ: הוא היה גם לוחם מדיני.

עמיר פרץ: יחד עם אהרן יריב ב-1974 הוא הציג את היוזמה המדינית הידועה בשם "נוסחת יריב–שם-טוב", שבה קראו למדינת ישראל להכיר באש"ף ולנהל משא-ומתן עם הפלסטינים.

עמיר פרץ: והנה, אנו עומדים היום, כאשר התנועות הימניות ביותר שהתנגדו אז מכירות באש"ף ומנהלות משא-ומתן עם הפלסטינים.

עמיר פרץ: אך כמה עצוב לדעת כי ממד הזמן הוא כל כך קריטי, והתפכחות מאוחרת מדי עושה את ההבדל בין הבקעה מדינית להחמצה מדינית; את ההבדל בין אנשי חזון שחזונם יכול לשנות מציאות לבין אחרים, אשר הזמן משפיע עליהם, ולעתים הם נקלעים למציאות מדממת.

עמיר פרץ: ויקטור היה איש אמיץ ולא נבהל מאיומים.

עמיר פרץ: ב-1982 כתב מאמר תחת הכותרת: "מכתב גלוי לרוצח שלי".

עמיר פרץ: וכך כתב: "כאשר צלצלת אלי בפעם הראשונה, הופתעתי.

עמיר פרץ: הדיבור היה גס, בוטה, שבוקע מתוך שנאה בוערת.

עמיר פרץ: בצלצול השני כבר הכרתי את קולך.

עמיר פרץ: המילים 'בוגד', 'ימיך ספורים', 'תקבל כדור בראש'" – וכך הוא ממשיך ומסיים את מאמרו במשפטים אלה: "יש לי נחמה אחת – איומים ברצח ואף הרציחות הפוליטיות עצמן אינם מפחידים ואין מרתיעים, אלא מרחיבים את שורות הלוחמים.

עמיר פרץ: הכדור שנועד לראשו של מתנגד פוליטי מכוון, למעשה, אל לבה של הדמוקרטיה הישראלית.

עמיר פרץ: לכן יחזור כבומרנג אל המשטר שממנו נורה".

עמיר פרץ: אכן, חזון בלהות שהתרחש ב-1995, עת נרצח ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל.

עמיר פרץ: ואכן, הוא דייק – זה היה כדור שנורה אל לבה של הדמוקרטיה הישראלית.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו בימים שבהם מתחת לפני השטח יש מתח עצום.

עמיר פרץ: בל נשלה את עצמנו: אנו יכולים להיות עדים להתפרצות קשה מכל עבר, והימים הם ימים של הכרעה: רגע לפני תום תשעת חודשי המשא-ומתן שנקבעו, רגע לפני ביצוע הפעימה הרביעית של שחרור אסירים, שהיא מורכבת ומסובכת גם בשל הוויכוח על שחרור אסירים ישראלים, גם בשל סמיכותה לתום תקופת תשעת החודשים, וגם בשל העובדה כי עוד לא סוכם על הדרך להמשך משא-ומתן.

עמיר פרץ: אני באופן אישי הייתי מעדיף שתתבצע הקפאה בבנייה בשטחים בלי שום קשר למשא-ומתן המתקיים.

עמיר פרץ: יש מספיק יעדים ומשימות לבנייה גם בנגב וגם בגליל.

עמיר פרץ: מאחר שברור לחלוטין שמדובר בשמיכה שלא יכולה להספיק לכולם, וכאשר מעודדים זוגות צעירים לקנות דירות זולות ביותר ביהודה ושומרון, מדוע יקנו בפריפריה?

עמיר פרץ: כאשר זוג צעיר קונה דירה רק כדי לפתור בעיות דיור, הרי ברור לחלוטין כי מהר מאוד הוא הופך לאידיאולוג, כי הוא מגן על ביתו.

עמיר פרץ: אומנם לא נתקבלה ההכרעה הממשית מפסגת אובמה – אבו מאזן, אך לא נותק החבל והמאמצים נמשכים, כי אין שום תכלית בחיפוש אשמים.

עמיר פרץ: מבחינתי, מבחנם של מנהיגים זה לא לתת להזדמנות הזאת לחמוק מידיהם, מכיוון שגם אם יימצא אשם – יהיה זה אבו מאזן או יהיה זה נתניהו – עבור שני העמים זוהי בשורה קשה, שקוטעת את התקווה, גם אם הדרך אליה קשה ומורכבת.

עמיר פרץ: ואני עדיין מקווה כי משחק מתיחת החבלים לא יסתיים בכך שהחבל ייקרע, כי את הקרע הזה יהיה קשה מאוד לאחות, מחדש, ומי יודע לאיזו מציאות של אלימות ניקלע מחדש.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לסיים בציטוט מספרו של ויקטור שם-טוב "אחד מהם", ספר שרעייתו גרטי, שתיבדל לחיים ארוכים, אשר עבדה בכנסת, הדפיסה עבורו במכונת הכתיבה הישנה, שכמוה כבר לא פוגשים.

עמיר פרץ: וכך כתב: "אינני מפחד מהזיקנה, אני מפחד מהבדידות פן תתלווה אליה.

עמיר פרץ: אין אומללות גדולה יותר מאומללותו של זקן גלמוד העומד בודד לחלוטין מול זרם החיים".

עמיר פרץ: ואני רוצה להעיד כי ויקטור שם-טוב לא היה אומלל ולא היה גלמוד; גם בשנותיו האחרונות וגם ברגעים האחרונים הוא היה מוקף חום ואהבה.

עמיר פרץ: אני יודע זאת מעדות ראשונה, מגילי שם-טוב נכדתו, שעובדת אתי היום, אך אני יכול להעיד כי גם אחרי מותו הוא הוצף בחום ובאהבה, וביטויי הערכה, וסיפורים אישיים מרגשים של אנשים רבים מכל שכבות העם, ועל כך תהיה תפארתו.

עמיר פרץ: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון, אחרון הדוברים בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה על תיקוני תקנון – הצגת התיקונים והצבעה עליהם.

אילן גילאון: גרטי, שמוליק, איריס, גילי, הנכדים, האחרים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים נכבדים, אדוני ראש הממשלה, אגלה לכם מייד שבשבילי זה אולי אחד הרגעים היותר-מרגשים מאז היותי במשכן, משום שכאשר אני מדבר על ויקטור, אני מביט אחורה אל אתוס שלם שנקרא: ציונות, סוציאליזם ואחוות עמים; לא תמיד לפי הסדר הזה, לא במשמעויות שאנשים מבינים את הציונות, אלא במשמעות של 100 השנים הבאות, של תנועת התיקון ששייכת לכל יושבי הארץ הזאת.

אילן גילאון: ואני די מרגיש כמו תלמיד שמנסה עוד לאחוז בשולי מעילו של רבו כדי לדסקס עוד דיסקוס אחד שלא הספקנו, אולי עוד משניה אחת שלא דיברנו עליה – על הניכור, למשל, שהוא תמיד מציק לנו, וויקטור היה כל מה שהוא הפוך מניכור: אציל, הוד והדר, שמאלני, הומניסטי.

אילן גילאון: "אציל" זוהי תכונה שמשויכת לאנשים שניחנו בנדיבות ובצניעות בעת ובעונה אחת.

אילן גילאון: זוהי אצילות.

אילן גילאון: היה בוויקטור את כל מה שיש במשפט "סור מרע ועשה טוב בקש שלום ורדפהו", את כל המרכיבים האלה גם יחד.

אילן גילאון: וכן, הוא היה אלוף נעורינו, ועפה לנו עוד תמונה יפה מתוך ספרי הפועלים הישנים, בדמותו של ויקטור.

אילן גילאון: הוא היה דמות התייחסות, כזה שכך צריך להיות.

אילן גילאון: 20 יום אחרי פתיחת מלחמת לבנון אמר אז שם-טוב: "מלחמה היא המבחן הנורא ביותר של כל עם.

אילן גילאון: רק אם יש סכנה קיומית למדינת ישראל יוצאים למלחמה".

אילן גילאון: נוסחת יריב–שם-טוב הייתה ההיגיון הצרוף כולו של רדיפה אחרי פרטנר – בדיוק הפוך מן המגמה הקיימת היום בדוקטרינה, שיש לומר שאין פרטנר.

אילן גילאון: כן, שפת ההיגיון – בשפת לבו אמר את הגיונו המתון, המידתי; חיפוש מתמיד של הכרה מתוך אהבת הארץ הזאת, כמו שאני לא יודע, שאני לא זוכר פטריוט אחר שאהב אותה כך.

אילן גילאון: כן, גם כשוויקטור הציע את חוק ביטוח בריאות ממלכתי הוא לא כיוון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי הנוכחי, שהוא בעצם סל ריק לשום דבר.

אילן גילאון: הוא כיוון לכך שלמדינה יש אחריויות, ואחת מהן זו בריאות – לתת בריאות לאזרחים.

אילן גילאון: כן, ויקטור אהב אנשים, לא רק את האנושות, כפי שהיום חלק אוהבים.

אילן גילאון: הוא אהב ממש את האנשים ואנשים אהבו אותו, והוא היה אוהב ונאהב בלי מורא ובלי משוא פנים ובלי יהירות.

אילן גילאון: ויקטור, יש לומר – ואני מקווה שאנחנו ממשיכי דרכו, שייכים לאותה קבוצה; אנחנו, הפוליטיקה הישנה, חברות וחברים, לא החדשה, האופורטוניסטית, לא זיקוקי די-נור – הוא היה אש תמיד.

אילן גילאון: הוא היה שליח ציבור לפני התיבה, מלצר של ציבור.

אילן גילאון: ויקטור היה ובא מן הפוליטיקה הישנה.

אילן גילאון: הוא גר עם אותה אישה, עם אותו טלפון, באותה דירה, עם אותן דעות ובאותה מפלגה, כשהוא מביט נכוחה במציאות ואומר את הדברים בשפת לבו כל הזמן.

אילן גילאון: ואני יכול להפליג ולדבר על אלוף נעורי כל כך הרבה זמן וכל כך הרבה שעות, מתוך איזשהו געגוע, מתוך איזושהי מורשת.

אילן גילאון: הרי סוף כל סוף כל מה שאנחנו זה זיכרון.

אילן גילאון: בכל זאת אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לסיים את דברי ההספד האלה, שהם מאוד מאוד מיוחדים עבורי באופן אישי – ואולי אני מייצג דור שלם שהלך לאורו ובדרכו של ויקטור שם-טוב – בשלוש תמונות שמאפיינות בעיני יותר מכול את האדם.

אילן גילאון: דבר ראשון – התמונה הבלתי-נמנעת של גרטי ושלו.

אילן גילאון: "אשרי האיש שככה לו", ואני אומר לכם, כל זוג יכול להתקנא בזוגיות הזאת.

אילן גילאון: הייתה לנו – אני הייתי אז צעיר מאוד – הייתה לנו מזכירת סיעה – רונית, קראו לה רבקה – וויקטור היה מקפיד להביא לה, בכל יום שני כשנפתחה הכנסת, מאימא שלה, את הסיר עם הקובה, בכבודו ובעצמו; הוא היה כבר שר אז, היה שר הבריאות, הוא היה מביא לה את הסיר של הקובה.

אילן גילאון: יותר מכול, בכניסה לדירה של ויקטור וגרטי – דווקא בעידן הזה, היום, אתם יודעים שפוליטיקאים מעטרים את המשרדים שלהם בתמונות של האפיפיור ואנשים חשובים מכל העולם, ועם בוש ואל גור, וכל מי שאתם לא רוצים.

אילן גילאון: לוויקטור בכניסה לדירה שלו היו כל הקריקטורות שלו, כאלה שהלעיגו אותו והוא נראה בהן דווקא גרוטסקי, כאילו כמו להזכיר לעצמו שלא ייקח את עצמו יותר מדי ברצינות, ושיזכיר לעצמו תמיד שהשליחות שלו גדולה ממנו.

אילן גילאון: ואם זו לא גדולה אנושית, אז תגידו לי אתם מהי גדולה אנושית.

אילן גילאון: לכן אנחנו תמיד נתגעגע אליו, ובספר הפועלים הישן שלנו, של הפוליטיקה הישנה ההיא, הוא חתום.

אילן גילאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים גם לבני המשפחה של ויקטור שם-טוב על כך שכיבדו אותנו כאן בנוכחותם.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת ועדת הכנסת להחלפת סעיף 2, תיקון תקנון הכנסת, על-פי סעיף 144(ג) לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

): אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון הכנסת, שבאה לתקן תיקון קודם, שהכנסת כבר אישרה בינואר 2014.

): בחודש ינואר הסדרנו, ביוזמת יושב-ראש הכנסת וכהוראת שעה לכנסת הנוכחית, את הפתרון למצב שאליו נקלענו בעקבות העובדה שטרם הושלמה בחירת יושב-ראש קבוע לוועדת החוץ והביטחון.

): אותו תיקון, כזכור, הסדיר את הנושא.

): הכנסת אישרה, לא היו בשעתו השגות.

): אנחנו מבקשים לתקן את אותה הוראת מעבר בשלושה עניינים: לדחות את המועד שעד אליו נדרשת ועדת הכנסת להמליץ על יושב-ראש לוועדה עד ליום 29 במאי שנה זו.

): לעניין ועדת משנה, יושב-ראש הכנסת יהיה רשאי לבחור יושב-ראש זמני גם לתקופה, ולא לישיבה או לישיבות.

): והתיקון השלישי הוא שכאשר מדובר בוועדת החוץ והביטחון, יושב-ראש הכנסת יוכל לקבוע כי אחד מחבריה יכהן כיושב-ראש זמני לצורך חברות בוועדה המשותפת לפי חוק מבקר המדינה, שקרויה "ועדת השניים".

): כמה השגות הוגשו, אדוני, לתיקון הזה.

): לגבי השגה אחת, ועדת הכנסת התאחדה בתמיכה בהשגה הזאת, של אמנון כהן, בעניין "ועדת השניים", כפי שהזכרתי.

): לעניין שתי השגות נוספות, ועדת הכנסת דחתה אותן, אבל, כמובן, המליאה תדון בהן ותצטרך להצביע אם לאמץ את בקשת ועדת הכנסת לדחות אותן.

): זהו הנוסח כפי שאני מביא בפני המליאה בשם הוועדה.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת הכנסת, ואני מזמין את ראשון מגישי ההשגות, חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני הייתי מציע שחבר הכנסת יציג, כי לאחר מכן יש לו התחייבות להיות סגן יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אמתין בסבלנות עד שאדוני יסיים את דבריו ואז אבקש ממנו להחליף אותי.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

אורי מקלב: מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, יש אומרים שגם לכל פרח יש מלאך שאומר לו: גדל, גדל.

אורי מקלב: ויש תקנות ושינויים בתקנון שעוברים ואולי לא מקבלים את תשומת הלב הנכונה, כולל בתקנה הזאת.

אורי מקלב: מכיוון שאנחנו עד היום רגילים שתקנון, כשוועדת הכנסת דנה בתקנון הכנסת זה דברים של פרוצדורה, זה דברים שבאים לשפר דברים שהיו עד עכשיו בכנסת ואנחנו רוצים לייעל את העבודה שלה, להתאים אותה אולי לכנסת של ימינו.

אורי מקלב: השינוי הזה שאנחנו מדברים עליו עכשיו, לאפשר ליושב-ראש הכנסת – ואנחנו ממש נותנים לו את כל האמון ביכולות שלו בעניין הזה, בהחלטה הנכונה לבחור את האיש המתאים, כפי שהוא עשה את זה עד עכשיו – זה להמשיך מצב שהוא בלתי מתקבל על הדעת; לא סביר בעליל לא למנות לוועדת חוץ וביטחון יושב-ראש, וזה לא משהו זמני.

אורי מקלב: הייתה הארכה אחת, הארכנו מכיוון שיכולים להיווצר בעיות ומתחים, גם בקואליציה, בנושא של מי בראש ומי מקבל תפקיד כזה או אחר.

אורי מקלב: זה יכול לקרות, דבר כזה.

אורי מקלב: והאופוזיציה במקרה הזה, כולל אנחנו, שיתפנו פעולה, וזה לא דבר מובן מאליו, כדי לאפשר בכל אופן לכנסת ולוועדת חוץ וביטחון להמשיך לתפקד.

אורי מקלב: אני מדבר בהצעה הראשונה שהגיעה.

אורי מקלב: ואם, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי, אתה זוכר גם את ההצעות של חבר הכנסת משה גפני, כמה לעשות ואיך לעשות, ומה בדיוק התפקיד של היושב-ראש, למנות, ומצאנו נוסחאות, והוועדה קיבלה את זה.

אורי מקלב: גם במספר הימים, היא קיבלה את זה כהצעה, והאופוזיציה דווקא עזרה, בהנחה שיש משהו זמני והוא יכול לקרות גם כשאתה בקואליציה.

אורי מקלב: אבל אנחנו היינו בסיטואציה שהיא, ודאי ללא תקדים, אבל היא שערורייתית במלוא מובן המילה בחוסר האחריות שיש בה, בחוסר המשילות שיש בעניין הזה.

אורי מקלב: מביאים לוועדת הכנסת הצעה למנות את יושב-ראש הכנסת, שאני ברגע זה נמצא לימינו, והוא מתנגד למינוי הזה, לא מסכים למינוי.

אורי מקלב: אבל אנחנו מכריחים אותו לקבע ולהמשיך את המצב הזה שלוועדת חוץ וביטחון אין יושב-ראש קבוע.

אורי מקלב: ועדת חוץ וביטחון.

אורי מקלב: גם כחבר בעבר, גם לדעת כל הדוברים ולדעת כל המעכבים, זו הוועדה שהחשיבות של ישיבותיה באופן קבוע, הפיקוח של הוועדה הזאת, גם בנושאי הביטחון וגם בנושאי החוץ, במדינה שבאמת האירועים – היו לנו אירועים הכי חשובים, צריך בהם הכי הרבה אחריות, וזה לא משנה אם זה מתיחות בצפון או לא מתיחות, גם בדברים השוטפים, בדיווחים השוטפים שיש שם, בדברים שמותר לוועדת החוץ והביטחון – אין עוד ועדה שגודל האחריות המונחת בפניה הוא כמו בוועדת החוץ והביטחון, ודווקא בכינוס שלה, ודווקא בתפקוד.

אורי מקלב: ואנחנו יודעים מה המשמעות שיש ליושב-ראש קבוע.

אורי מקלב: והיא הוועדה שלא מתכנסת.

אורי מקלב: ועל מה היא לא מתכנסת?

אורי מקלב: כל השאלה, מה הוויכוח, מי בראש, זה כל הוויכוח; מי עומד בראש בתוך הקואליציה.

אורי מקלב: ועל כך, במקום שיבוא ראש הממשלה ויחליט בעניין הזה, והוא צריך לקבל אחריות, הוא בורח מאחריות גם בנושאים האלה.

אורי מקלב: אז מה יגידו תושבי מדינת ישראל?

אורי מקלב: הם לא צריכים להיות מודאגים מהיום הזה, לראות איך מתנהלים הדברים?

אורי מקלב: איך לא מקבלים החלטות?

אורי מקלב: איזה החלטות מוכנים לדחות, ולא רק לדחות, לגרום נזק בעליל?

אורי מקלב: אין ספק שוועדת חוץ וביטחון שלא מתכנסת – גורמת נזק בעליל.

אורי מקלב: ולהמשיך הלאה ולא למנות עוד תקופה ועוד תקופה?

אורי מקלב: אני לא יודע אם זה נכון, אם הצלע החמישית בתוך כל ההסכמים והדילים – שלושת החוקים של השבוע שעבר; החוק הנוסף שאנחנו היום עדים לגועל-נפש הפוליטי, שקורה בוועדת חוקה, במסחרה, במסחור שיש בחוקים בין חברי קואליציה – אלא מה, הצלע החמישית היא ההבטחה, ובסופו של דבר, אני לא יודע אם זה שמועה או שזה נכון, אבל אי-אפשר להתעלם, זה הופיע, אני לא מפרסם את זה פעם ראשונה: הטלת סנקציות פליליות על לומדי תורה תמורת ועדת חוץ וביטחון.

אורי מקלב: הסכמתו של ראש הממשלה והכרעתו בעניין הזה, בנוסח שהגיע לכנסת כאן, בימים השחורים שהיו פה וביום השחור שהיה פה – זה היה החלטה על סמך החלטה של ראש הממשלה; כך אמרו כל הדוברים.

אורי מקלב: ולכן הבית היהודי אמר למה הוא מצביע – בגלל שראש הממשלה החליט.

אורי מקלב: זה היה תמורת, גם כן, הוויתורים ליש עתיד, שמי שיתמנה בסופו של דבר זה מועמד הליכוד ולא מועמד של יש עתיד.

אורי מקלב: אבל בעצם הדבר עצמו – נדלג, כן נכון לא נכון – מספיק שרק אומרים שזה כאן נכנס לדיל, זה לא צריך להיות אמת.

אורי מקלב: קל וחומר אם יתברר – כמו כל הדברים שעד עכשיו נאמרו במסדרון, נאמרו בתקשורת, ואחרי זה הוכח שזה אמת.

אורי מקלב: לא ייפול דבר מכל אשר נאמר.

אורי מקלב: הכול יתברר שהוא שריר, בריר וקיים.

אורי מקלב: והנה הדבר החמישי שיש, בכל המסגרת.

אורי מקלב: כל אחד היה צריך לקבל ליטרה בשר, אבל ליטרת הבשר הזה, זה בשר שבאש ריחו ואי-אפשר לעמוד על ידו – להמשיך במצב הזה, הלא-סביר, בחוסר אחריות, של ועדת החוץ והביטחון ללא יושב-ראש.

אורי מקלב: ואני חוזר ואומר שאני לא יודע למה יש כאן המזל הזה, שהתקנה הזאת עוברת בלי שהציבור ובלי שחברי הכנסת ראו בתקנות – אין לי ספק שבתקנות האלה, שנמצאות, שינוי בתקנון, הסכמה של ועדת הכנסת לסעיף זה, 2, וכך הלאה, אנשים לא יודעים את המשמעות של זה.

אורי מקלב: אם לא כך, רבים אחרים היו צריכים לבוא כאן, לעמוד כאן על הדוכן ולהגיד: איך אפשר להמשיך את המצב הזה?

אורי מקלב: ואנחנו חוזרים ואומרים: עד היום עוד אי-אפשר להכריע, ומה יהיה בעוד תקופה?

אורי מקלב: אז אני רוצה לצטט את יושב-ראש הקואליציה העכשווי, שאמר את זה בהארכה הראשונה.

אורי מקלב: חבר הכנסת יריב לוין אמר את זה ככה, מתחת לאף, אבל הוא אמר את זה באופן ברור: אני בטוח שזה יבוא עוד פעם להארכה, 45 יום לא יספיקו.

אורי מקלב: והנה, הוא צדק; בגלל שהוא מכיר.

אורי מקלב: ההבדל ביני לבינו, שאנחנו האמנו, אבל הוא מכיר את הסחורה שלו.

אורי מקלב: הוא נמצא בתוך הקואליציה והוא ידע שזה לא יבוא לידי הכרעה.

אורי מקלב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני יודע שלקחת על עצמך אחריות גדולה בעניין הזה, והיית באמת ישר ואמרת את זה כאן, מעל דוכן הכנסת, שאתה תיתן הארכה אחת, ולא תיתן עוד.

אורי מקלב: והביאו את זה בהכרזה שלך, אני שמעתי אותך, וזה גם נאמר ביושר גם על-ידי יושב-ראש הוועדה, שאתה לא ביקשת ולא מסכים לקחת את האחריות.

אורי מקלב: אבל ועדת הכנסת הכריעה והחליטה שימשיכו לתת את זה.

אורי מקלב: אז אני חושב, באמת, שאם יש תאריך ואם יש הסכם ואם יש סיכומים בעניין הזה, ונאמר אולי שמדובר במאי, אז למה לא לעשות את זה עכשיו?

אורי מקלב: למה אנחנו רוצים גם כן לאשר את ההארכה הזאת, להמשיך אותה?

אורי מקלב: איזו תועלת יש בזה?

אורי מקלב: כמה חוסר אחריות יש בזה, כמה נזק יש בזה.

אורי מקלב: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתנגדים להארכה הזאת.

אורי מקלב: ואני אומר שהיינו ישרים, ויכול להיות שטעינו בעניין הזה, שנתנו ידנו להארכה הראשונה בהבנה, ואולי באיזו אחריות מסוימת – זה לא היה רק בהבנה.

אורי מקלב: אף אחד לא חושד בנו שאנחנו עובדים ורוצים לפתור את הבעיות בקואליציה, אבל כשמי שבא לפנינו, כשיש בעיה במינוי, אז לא שרצינו לפתור, להקל, אבל אמרנו: יש בעיה במינוי, צריך למצוא לזה איזה פתרון.

אורי מקלב: איך אפשר, איך יעלה על הדעת שלא מספיקה הארכה אחת ולא פתרו את הבעיה, בלי אופק של פתרון שידוע לנו כרגע, בלי מה שנאמר, ומביאים את זה להארכה שנייה?

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: רק להבהיר, פשוט אני אף פעם אני לא בורח מאחריות.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי ואני חוזר ואומר שהמצב הזה, בדיוק כמו שאתה הצגת אותו, הוא מצב לא סביר, ועדיף היה לקבל יושב-ראש קבוע.

אורי מקלב: אתה לא הסכמת לקבל את האחריות – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי שעדיף יושב-ראש קבוע, אבל בין היעדר פיקוח לגמרי לבין פיקוח חלקי עדיין פיקוח חלקי עדיף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מסגן היושב-ראש מקלב להחליף אותי.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני להציג את ההשגות שלו.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורי מקלב מיצה את הדיון.

משה גפני: זאת אומרת, הדברים הם נכונים.

משה גפני: אני חושב שכל מה שהוא אמר היה ברור, וזה מה שקורה.

משה גפני: כל הזמן אומרים לי פה, בין חברי הקואליציה: מה, לא היו דילים בעבר?

משה גפני: לא היו הסכמים בעבר?

משה גפני: היה.

משה גפני: אין דבר כזה שלא היה.

משה גפני: יש פה דברים שהם תקדימיים באמת, אני לא זוכר את זה עשרות שנים.

משה גפני: דברים מהסוג הזה לא היו.

משה גפני: לא היה שקואליציה לא מינתה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: לא היה מאז קום המדינה.

משה גפני: הדבר הראשון שקואליציה מסתדרת בו בינה לבין עצמה זה חלוקת התפקידים.

משה גפני: עוד לפני שאנחנו מגיעים לחקיקות, לפני שאנחנו מגיעים למדיניות כלכלית, ביטחונית, חברתית, קודם כול מחלקים תפקידים.

משה גפני: תפקידים – אני לא אומר את זה לצד של השלילה אלא לצד החיוב, כדי לנהל מדינה.

משה גפני: מדינה שנמצאת בלבו של המזרח התיכון, מדינה עם סכנות מאיראן, מדינה שיש לה בעיות חוץ כמעט חסרות תקדים, כמו למעצמות גדולות – מה במשטר כמו שלנו צריך להיות הכי חשוב?

משה גפני: שהממשלה מנהלת מדיניות של חוץ וביטחון ושהכנסת, באמצעות הוועדה החשובה, מפקחת עליה.

משה גפני: היה מטח טילים על הדרום והייתה תגובת נגד של ישראל.

משה גפני: מי פיקח על עבודת הממשלה בעניין הזה?

משה גפני: מי התכנס בכנסת כדי לבדוק מה עושים?

): אף אחד.

משה גפני: אף אחד.

משה גפני: שואלים אותי: מה אתה רוצה?

משה גפני: כבר היה מעולם, גם אתם הייתם בקואליציה.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: לא היה דבר ששתי מפלגות, אחת מפלגת שלטון והשנייה מפלגת השלטון האמיתי – יאיר לפיד, שהופך את ראש הממשלה לקרקס – לא מסתדרים ביניהם.

משה גפני: מה זה?

יצחק וקנין: – – – בבניין עכשיו – – –

משה גפני: לא מסתדרים מי יהיה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – לא מי יהיה; מי יהיה ראשון.

משה גפני: כאילו אנחנו נמצאים בשווייץ, אין צורך בוועדה הזאת.

משה גפני: וכשאנחנו אומרים שאין תקדים למצב כזה שבו הקואליציה מביאה סדרה של חוקים וכל אחד מושך לכיוון אחר, אומרים: גם זה היה בעבר.

משה גפני: לא היה בעבר.

משה גפני: הייתה קואליציה, החליטו מה הם גבולות הגזרה, מה מביאים, מה לא מביאים, ובזה נגמר העניין.

משה גפני: מישהו היה היום בוועדת החוקה כדי לראות את הסאגה הזאת?

דוד רותם: אני הייתי.

משה גפני: אני יודע שאתה היית.

משה גפני: מצד אחד עומדת התנועה, שבראשה עומדת זאת שמנהלת את המשא-ומתן המדיני, ומצד שני עומד הבית היהודי, זה שדואג לעבודה לחרדים.

משה גפני: שני – – –

מיקי לוי: עילויים.

משה גפני: מה זה עילויים, חבל על הזמן.

משה גפני: התגוששות שלא הייתה מביישת את כהנא מול מפלגה ערבית; התגוששות, לא של שני חברים בכירים בקואליציה, של שני קטבים בבית הזה – קיצוני באופוזיציה וקיצוני בקואליציה.

משה גפני: מי שראה את המצב, איך יושבת חברת כנסת ובוכה, אדוני יושב-ראש הכנסת – אין תקדים לזה.

משה גפני: לא זוכר דבר כזה מעולם.

משה גפני: עכשיו, מה מדברים הרכלנים?

משה גפני: ודרך אגב, במקרה הזה הם אפילו צודקים.

משה גפני: אגב, רכילות זה אמת.

משה גפני: זה רכילות, אבל לשון הרע זה אמת, בגלל ששקר זה מוציא שם רע.

משה גפני: ואמרו אמת.

משה גפני: כל הזמן שאלנו.

משה גפני: ישראל ביתנו, זו שיורדת בסקרים, קיבלה את חוק המשילות.

משה גפני: זאת אומרת, על-פי רוב אלה שמעלים את אחוז החסימה לא עוברים אותו.

משה גפני: זה מה שיקרה עם איווט ליברמן.

משה גפני: אז הם קיבלו את חוק המשילות.

דוד רותם: העיקר שאתם תעברו.

משה גפני: אלה ממפלגת השלטון, יש עתיד, שגם כן בסקרים הם הגיעו כבר ל-11 – הם עולים כל הזמן, בשבוע הבא הם כבר יהיו בחד-ספרתי – הם קיבלו את חוק הגיוס, זאת אומרת את חוק האי-גיוס.

משה גפני: אנחנו הרי יודעים את האמת.

משה גפני: יפה.

משה גפני: הבית היהודי, זה מהבוכים, הבכיינים האלה, הם קיבלו את חוק משאל עם.

משה גפני: ואנחנו כולנו שאלנו פה, דיברנו בינינו לבין עצמנו, ככה שלא להפריע ליושב-ראש – –

יצחק וקנין: מה קיבלה התנועה.

משה גפני: – – מה קיבלה התנועה, ולא ידענו.

אברהם מיכאלי: ידענו, ידענו.

משה גפני: אתה ידעת, אבל אנחנו לא ידענו.

משה גפני: אתה זוכר?

משה גפני: דיברנו על זה, מה קיבלה התנועה.

משה גפני: היום נפתרה התעלומה.

משה גפני: התנועה קיבלה את הגיור.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אבל בכל זאת, לא הסתדר לנו, בין הליכוד ליש עתיד, בכל אופן יש איזה דיל, והיה צריך לקרות משהו.

משה גפני: אז שמענו – אני לא יודע, חבר הכנסת אורי מקלב אמר את זה קודם ויכול להיות שזו רק רכילות, אבל אמת.

משה גפני: התברר שעפר שלח הסכים שהליכוד יקבל את ראשות ועדת חוץ וביטחון בחצי הראשון של הקדנציה – לא יהיה יותר מחצי, הרי זה ברור – ובתמורה לזה ראש הממשלה יתמוך שאנחנו החרדים נהיה פליליים.

משה גפני: ככה אומרים יודעי דבר שאינם רשמיים.

משה גפני: ואנחנו חשבנו שהליכוד יביא היום לאישור את יושב-ראש ועדת החוץ וביטחון.

משה גפני: אבל זה כבר היה יותר מדי, בגלל שאז היו אומרים: גם את הגיור וגם את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

משה גפני: אז קודם מאריכים את המועד.

משה גפני: אני מניח שבפגרה יביאו את זה.

משה גפני: אם זה אכן נכון, אז יביאו את זה בפגרה.

משה גפני: אין תקדים לדבר הזה בדברים כל כך מרכזיים בחיים של אזרחי מדינת ישראל.

משה גפני: כל הדברים שדיברנו עליהם – גם חוץ וביטחון, גם הנושא של המשילות.

משה גפני: אגב, אני לא בטוח בעניין של השרים.

משה גפני: אני ראיתי גם שסגני שרים, יש מי שמערער על העניין הזה, שלא במערכת הפוליטית, ואומר שזה דבר לא נכון, אבל אני לא נכנס לזה.

משה גפני: זה גם לא מעניין אותי.

משה גפני: בלאו הכי כשאנחנו ניכנס לקואליציה נשנה את הכול חזרה, בעזרת השם.

משה גפני: זה סתם, זה זמני.

דוד רותם: לא תיכנסו, אל תדאג.

משה גפני: הלוא ניכנס.

משה גפני: אתה לא תהיה כאן, בגלל שלא תעברו את אחוז החסימה.

משה גפני: אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים.

משה גפני: על כל פנים, כל הדברים האלה שנוגעים לחיים המרכזיים של אזרחי מדינת ישראל, שנויים במחלוקת – –

דוד רותם: כשאני לא אהיה פה גם אתה לא תהיה פה.

משה גפני: – – יכול להיות שהם טובים, יכול להיות שהם לא טובים, אבל שנויים במחלוקת.

משה גפני: ומביאים את הכול בתוך שלושה–ארבעה ימים לגמור את הכול.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שאף אחד לא מאמין לשני.

משה גפני: כל אחד אומר שהשני שקרן, וזה אחד הדברים היחידים שהם כולם צודקים.

משה גפני: באמת כולם שקרנים, אחד משקר לשני.

משה גפני: איך הם יכולים להסכים שיתקיים דיון נורמלי על הגיוס, על המשילות, על משאל עם, על הגיור, על ועדת החוץ והביטחון?

משה גפני: איך הם יכולים להסכים לזה?

משה גפני: הרי ברגע שמישהו ייקח את החוק שהוא קיבל כבר, הוא הולך הביתה.

משה גפני: הוא רץ לתקשורת להגיד: השגתי.

משה גפני: ואז העיתונאי ישאל אותו: אבל אתה מחר הולך להצביע על החוק של השני.

משה גפני: אז הוא יגיד לו "אני לא מצביע", והם לא יבואו להצביע, הם שקרנים.

משה גפני: זאת האמת.

משה גפני: אני יכול להביא שורה של דברים שבהם שיקרו לאזרחי מדינת ישראל.

משה גפני: שיקרו, בלי בושה, וגם זה ללא תקדים.

משה גפני: כשמישהו אחר בעבר היה אומר דברים לא נכונים, הוא היה מסתיר את זה, היה מתבייש בזה, ולא היה עומד במצח נחושה ואומר: אנחנו מעבירים את הדברים האלה.

משה גפני: אם היו מעבירים חוק-חוק, המפלגות שלא הביאו את חוק המשילות היו תומכות בחוק המשילות?

משה גפני: ציפי לבני הייתה תומכת בהעלאת אחוז החסימה לארבעה חברי כנסת?

משה גפני: הרי היא יודעת שהיא לא תעבור את זה.

משה גפני: היא לא הייתה מעבירה את זה.

משה גפני: הבית היהודי היה מעביר את חוק הגיוס במתכונתו הנוכחית?

משה גפני: הם שיקרו לנו, זה נכון, אבל הם היו מעבירים את זה, אם זה היה תלוי בהם, אם הם לא היו נתונים למרמס על-ידי יש עתיד?

משה גפני: בושה.

משה גפני: דרך אגב, אני מתבייש בשבילם.

משה גפני: איך הם לא מתביישים להיות סמרטוטים כאלה?

משה גפני: מישהו היה מסכים ביש עתיד לתמוך בחוק משאל עם?

רות קלדרון: כן, אני.

משה גפני: היו מסכימים לזה?

): אדוני היושב-ראש, עשר דקות עברו.

משה גפני: לא.

משה גפני: אבל אני מדבר דברים חשובים.

אורי מקלב: אתה לא סופר את השניות.

אורי מקלב: אני סופר גם את השניות.

משה גפני: אני כבר מסיים.

אורי מקלב: קשה לשמוע, כנראה.

משה גפני: מה?

אורי מקלב: לא, לו קשה לשמוע.

משה גפני: לא.

משה גפני: הוא יודע.

משה גפני: הוא יודע שאני צודק.

משה גפני: הוא לא רוצה שאני אמשיך עם עוד דברים אמיתיים, אבל יהיו לי הזדמנויות.

): אני רוצה לשמוע את האמת על – – –

איתן כבל: גם אני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני אסיים.

משה גפני: אני רואה שעבר הזמן שמוקצב לי לעניין הזה, אבל אני אמצא את ההזדמנויות להגיד.

משה גפני: הסיכום הוא שאנחנו נמצאים במדינה שאני יותר ויותר מאמין שהקדוש-ברוך-הוא מנהל אותה, בגלל שאם לסמוך על הממשלה זאת – יותר טוב לרדת למקלט.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב אשר הוא המסתייג – – –

גלעד ארדן: הרב גפני, גם המקלט לא מוגן.

משה גפני: אבל הקדוש-ברוך-הוא מנהל את העניין.

אורי מקלב: כפי שנאמר בתקנון הכנסת, אלה לא הסתייגויות אלא השגות.

אורי מקלב: ההשגה הבאה היא של חבר הכנסת יעקב אשר.

אורי מקלב: יש לך גם השגה בעניין הזה.

אורי מקלב: אחריו – המשיג האחרון, חבר הכנסת איתן כבל.

קריאה: – – –

אורי מקלב: יש עוד, אבל אין לכם יושב-ראש קואליציה?

אורי מקלב: את כל הבירורים תעשו אצלו.

אורי מקלב: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאני אסתפק בניתוח הפוליטי הכל-כך ונכון ואמיתי שאמר פה חברי חבר הכנסת הרב גפני.

באמת היום קשה לראות את ההתנהלות של הקואליציה.

זה מעורר רחמים, וכל מילה תהיה מיותרת.

לכן, אני חושב שכדי לא לקלקל את הניתוח הכל-כך נכון ואמיתי – וראיתי את חברי הקואליציה, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון העתידי והשר ארדן, שמעו בשקיקה את הניתוח הפוליטי של גפני; זה לא היה משאלת לב, זה היה ניתוח אמיתי, והעתיד הקרוב יוכיח את זה.

תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

אורי מקלב: חבר הכנסת איתן כבל, אתה המשיג האחרון, ויש לך השגה אחת, ולכן לרשותך חמש דקות.

אורי מקלב: חבר הכנסת אשר, יש חברים שמודים לך על קיצור הזמן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית יקרה, חבר הכנסת צחי הנגבי, קודם כול ברכות – לא, ברכות על הניצחון אתמול.

אברהם מיכאלי: למה אתה מנחם – – –

איתן כבל: לא, ברכות על הניצחון אתמול של הקבוצה שלנו, "מכבי".

איתן כבל: כאילו מה?

איתן כבל: אי-אפשר לעלות לפה ולברך?

אורי מקלב: ידעתי שיש משהו שקשור ל"בית"ר" ולא קשור – – –

מה הוא נתן בתמורה?

איתן, מה הוא הבטיח בתמורה לניצחון הזה?

איתן כבל: מעבר לעניין הזה שבאמת אתמול היה ערב משמח מאוד, אנחנו עוסקים כאן באחד מהנושאים הרציניים ביותר והמביכים ביותר שעוברים עלינו בתקופה האחרונה – ההחלטה מי יהיה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

איתן כבל: חבר הכנסת הנגבי, בפני ראש הממשלה עומדות החלטות כל כך גדולות, כל כך משמעותיות, שלבחור יושב-ראש או להמליץ על יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ובאמת אינני מבקש אפילו להתחיל ולספר מה החשיבות, וכבר אמרתי זאת בפעם אחרת כאן – זה כל כך מביך.

איתן כבל: אני מסתכל עליו היום, באמת, חוץ מהעובדה שהיום אמרתי ששמחתי נורא לראות אותו כי זו הייתה הדרך לעצור היום את החפירות של אקוניס ושטייניץ בפיליבסטר שהם עשו; אבל מעבר לעניין הזה, בנימה רצינית, יושב כאן ראש הממשלה דהוי לחלוטין.

גלעד ארדן: דהוי?

איתן כבל: לגמרי.

איתן כבל: השר ארדן, אני אסביר.

גלעד ארדן: – – – פיזית דהוי?

איתן כבל: משהו כזה.

איתן כבל: אתה יודע, זו מילה מכובסת לככה, שפוף.

איתן כבל: הוא נראה מצומצם לגמרי.

מיקי רוזנטל: בטח צמצמו את התקציב של – – –

הוא – – –

איתן כבל: ממש יושב ככה, אתה יודע, וכאילו אומר לעצמו: אלוהים, מתי כבר ייגמר הכול?

איתן כבל: יש לו על הראש להחליט עד 31 לחודש, והשעון עוצר – אין מי שיעצור את הזמן.

איתן כבל: שלא לדבר על פרשת ארדן ושר הביטחון.

יריב לוין: חבר הכנסת כבל, אתה יודע שתוספות זמן הן דבר בעייתי.

איתן כבל: אני יודע את זה.

גלעד ארדן: זה הנושא הכי כבד – העורף.

איתן כבל: השר ארדן, אני אתך במאבק הזה, כי אי-אפשר לתת משרד – אתה יודע, הרי מישהו פה שיקר: או ששיקרו לך כשקבעו שאתה השר האחראי על העורף.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה.

איתן כבל: אני לא רוצה להשתמש – בכל זאת, לפני הכול אתה חבר שלי.

איתן כבל: קודם כול, אתה חבר שלי, בן-אדם שאני מאוד מעריך ומוקיר.

איתן כבל: הסיפור הזה מביך.

איתן כבל: הוא מראה, במידה רבה, על איזו התנהלות.

איתן כבל: אני כבר לא מדבר על קולגיאליות, אני לא מדבר פה על חברות, ואני כבר לא מדבר על הכול; לזרוק אותך ולהגיד לך: יהיה בסדר – אני מכיר: אתה בלחץ, ומקימים ממשלה, ולזה התחייבו ולאקוניס הבטיחו ולהוא הבטיחו, ופתאום כולם אומרים לך: יהיה בסדר.

איתן כבל: עזוב, תן לנו.

איתן כבל: נרכיב את הממשלה, נצא לדרך, ומחר הכול יסתדר.

נתנו לו צ'פחה על העורף.

איתן כבל: חבר'ה, תצטמצמו לתמונה.

איתן כבל: ואתה מאושר.

איתן כבל: עשו אותך אחראי על העורף.

איתן כבל: הסתובבת לאחור – לא ראית כלום.

איתן כבל: נשארה לך רק רשות השידור, וגם בזה עכשיו, בעזרת השם, אתה תעשה את המעשים שאתה מתחייב להם.

איתן כבל: ראש הממשלה – תגיד, העיניים שלכם לפעמים מצטלבות?

איתן כבל: אתה יודע, ככה, אתה רואה את העורף שלו, והוא רואה את העורף שלך?

איתן כבל: באמת אני אומר לכם: זה לא רציני.

איתן כבל: ואתה חושב, חבר הכנסת צחי הנגבי, שב-31 בחודש תתקבל החלטה?

איתן כבל: לא.

): – – –

איתן כבל: אה, זאת אומרת, המכתב של פרח, כדי להכניס אותה לתוך הפרוטוקול, שהיא הוציאה, שכתוב עליו "ראש הממשלה" – אני כבר לא מדבר על הבעייתיות שבמכתב הזה, בכלל, ממתי מודיעה פרח, זה יפה, עם כל הכבוד לפרח, היא מוסרת הודעות לבית-משפט, וזה, בשם ראש הממשלה?

איתן כבל: כן, אבל אני אומר את זה.

איתן כבל: לגופו של עניין אתה אומר לי שאין מצב שב-31 לחודש תתקבל החלטה, אחרי שפרח, בשם ראש הממשלה, הודיעה?

): היא לא הודיעה את זה.

איתן כבל: אז מה היא הודיעה?

): – – –

אורי מקלב: נא לסיים.

איתן כבל: אני מסיים.

): – – –

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אתה צודק, אנחנו נמתין באמת בסבלנות לשמוע למה התכוונה פרח במכתבה לבית-המשפט.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת כבל.

אורי מקלב: אם כך, אני מבין שאנחנו נעבור מייד – אתה רוצה, בבקשה, לענות.

אורי מקלב: בבקשה.

משה גפני: מה עכשיו?

משה גפני: מצביעים?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: יושב-ראש הוועדה מבקש לענות כנגד המשיגים.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אני יודע שאצלך לא צריך לשים שעון, אף שבתקופה האחרונה אנחנו מבקשים לשים שעונים גם למשיבים, גם ליושבי-ראש ועדות.

אורי מקלב: חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

אורי מקלב: יושב-ראש הוועדה, הדוכן מחכה לך.

): הבנתי שהאופוזיציה בעד, אז אני לא אדבר הרבה, רק שתי הבהרות.

): אני מחויב, ראשית, לומר שאכן המצב שחברי הכנסת השיגו לגביו איננו מצב אופטימלי.

): אנחנו מאוד מקווים – – –

קריאות: – – –

אורי מקלב: רבותי.

אורי מקלב: רבותי, הדובר לא יכול לשמוע את דבריו, קל וחומר אחרים.

): אנחנו מאוד מקווים שאכן תיפול החלטה כפי שהממשלה מעוניינת, כמה שיותר מהר, אבל ההכרעה היא הכרעה של הכנסת ולא של הממשלה.

): ואכן יושב-ראש הכנסת קיבל את הסמכות להוסיף ולאפשר את תפקודה התקין של ועדת החוץ והביטחון – תקין במירכאות – ככל הניתן, על מנת שאם ההכרעה תידחה, אזי עד 29 במאי, עד שהכנסת חוזרת מן הפגרה בעוד מספר שבועות לא גדול, ניתן יהיה לכנס את ישיבות הוועדה, ניתן יהיה לכנס את ישיבות ועדת המשנה לשירותים חשאיים למודיעין, לשבויים ולנעדרים.

): זאת אני אומר לחברי הכנסת גפני ואשר והיושב-ראש מקלב: אין לכך שום קשר לעניין הסנקציות הפליליות.

): אלה הן באמת רכילויות תקשורתיות חסרות כל שחר.

): ועובדה היא שאם הייתה מושגת הסכמה, לא היינו מתכנסים כאן כדי לאפשר את תיקון התקנון עד ל-29 במאי.

): תודה, אדוני.

): אבקש לדחות את ההשגות ולאשר את הנוסח כפי שוועדת הכנסת מביאה בפני המליאה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ועדת הכנסת.

אורי מקלב: אנחנו נאפשר לך להגיע למקום.

אורי מקלב: וברשותכם, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה על ההשגות.

אורי מקלב: השגה ראשונה, של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר.

אורי מקלב: סעיף 1 בהשגה.

אורי מקלב: מי בעד ההשגה?

אורי מקלב: מי נגד ההשגה?

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 9 בעד ההשגה – 14 נגד – 24 נמנעים – 1 ההשגה הראשונה של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר לסעיף 1 לא נתקבלה.

אורי מקלב: צריך להשיג, להיות בר-השגה, כדי להבין את ההשגה הזאת.

אורי מקלב: בעד – 14, 24 נגד, נמנע אחד.

אורי מקלב: לפיכך, ההשגה הראשונה לא התקבלה.

אורי מקלב: נעבור להצבעה על ההשגה השנייה, בבקשה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 10 בעד ההשגה – 14 נגד – 25 נמנעים – 1 ההשגה השנייה של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר לסעיף 1 לא נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 14, 25 נגד, נמנע אחד.

אורי מקלב: לפיכך, השגה זו גם כן לא התקבלה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להשגה השלישית, של חבר הכנסת איתן כבל, שהיא השגה אחרונה בסדרת ההשגות.

איתן כבל: צחי, זו השגה מצוינת.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 11 בעד ההשגה – 13 נגד – 25 נמנעים – 1 ההשגה של חבר הכנסת איתן כבל לסעיף 1 לא נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 13, נגד – 25, נמנע אחד.

אורי מקלב: לפיכך, גם השגה זו לא נתקבלה.

אורי מקלב: לפיכך אנחנו נעבור עכשיו להצבעה לפי הצעת ועדת הכנסת, ואני אקרא את הצעת ועדת הכנסת להחלפת סעיף 2 לתיקון תקנון הכנסת, על-פי סעיף 144 לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 12 בעד הצעת ועדת הכנסת – 33 נגד – 5 נמנעים – 2 הצעת ועדת הכנסת להחלפת סעיף 2 לתקנון הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 33, נגד – 5, נמנעים – 2.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת ועדת הכנסת להחלפת סעיף 2 לתיקון תקנון הכנסת על-פי סעיף 144(ג) לתקנון הכנסת אושרה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להודעה של סגן מזכירת הכנסת.

אורי מקלב: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

נאזם בדר: לוח תיקונים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ד–2014; לוח תיקונים להצעת חוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי, התשע"ד–2014.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום בנושא: הרפורמה בעניין החופש הגדול, של חבר הכנסת משולם נהרי.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברת מזיקים לאדם ולרכוש, התשע"ד–2014; הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן-משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ד–2014; הצעת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, התשע"ד–2014; והצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 43), התשע"ד–2014.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

אורי מקלב: [נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים – פשוט לא ראיתי את יושב-ראש הוועדה – 77, 62, 22 ו-120 לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי.

אורי מקלב: להצעה הזאת, עד כמה שאני יודע, אין הסתייגויות; אין השגות.

): אין הסתייגויות וזה פה אחד, אני מאמין, גם פה, גם בוועדת הכנסת.

): אלה תיקונים שהוועדה מתקנת מעת לעת, דברים שעולים ומחייבים שיפור, ארבעה תיקונים.

): האחד, נועד לאפשר לנשיא המדינה לנאום במליאת הכנסת אם יושב-ראש הכנסת הזמינו, וועדת הכנסת אישרה זאת, וזאת גם מעבר לנאומיו הקבועים בחוק או בתקנון, כמו בפתיחת מושב הכנסת.

): התיקון השני נועד להתאים את התקנון לתיקון החדש לחוק בתי-המשפט, שמחייב כי לפחות אחד מנציגי הכנסת בוועדה לבחירת שופטים יהיה אישה, ולקבוע הסדר דומה לזה שנקבע לפי החוק המחייב נציגות של לפחות חברת כנסת אחת בוועדה לבחירת דיינים.

): לפי ההצעה – זו הצעה שחבר הכנסת גפני העיר לגביה בשעתו וסייע לנו לגבש את הנוהל הראוי – לפי ההצעה, במקרה שבו לא נבחרה אישה בסבב הבחירה הראשון, תתקיים מייד הצבעה נוספת, ובה יעמדו לבחירה רק חברות הכנסת שהיו מועמדות בהצבעה הראשונה.

): התיקון השלישי, אדוני, בא להבהיר כי ההצבעה בדיון המוקדם על הצעת חוק מוצמדת תתקיים מייד לאחר ההצבעה על הצעת החוק המקורית שעל סדר-היום.

): והתיקון הרביעי מאפשר ליושב-ראש ועדה, כל ועדה, באישור יושב-ראש הכנסת, להחליט כי יושמטו מפרוטוקול של ישיבת ועדה שם של מוזמן או פרטים שיכולים לזהותו, גם לאחר סיום הישיבה, וזאת אם הדבר דרוש לשם הגנה על עניינו של קטין או חסר ישע או לבקשת מי שהשתתף בישיבה אם פרסום הפרטים עשוי לגרום נזק לו או לזולתו.

): כאמור, בקשה כזאת של יושב-ראש ועדה מחייבת אישור של יושב-ראש הכנסת.

): כל התיקונים אושרו בוועדת הכנסת פה אחד ולא הוגשו להם השגות.

): גם מנהלי הסיעות השתתפו בדיון שנגע לנושא הזה, ואני מבקש להודות להם על תרומתם לגיבוש ההצעה, ומבקש להודות גם ללשכה המשפטית שלנו, לארבל אסטרחן, לצוות שלה, ולמנהלת הוועדה אתי בן-יוסף.

): אבקש מהכנסת לאשר את תיקון התקנון בהתאם לנוסח שהציעה ועדת הכנסת.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

דוד רותם: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת רותם, אין השגות.

אורי מקלב: אין גם לך השגה, אז אנחנו נעבור – – –

דוד רותם: – – –

אורי מקלב: חברים, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת ועדת הכנסת לתקן – תיקון סעיפים 77, 62, 22 ו-120.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: ומי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 13 בעד הצעת ועדת הכנסת – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 22, 62, 77 ו-120 לתקנון הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: 27 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך הצעת ועדת הכנסת אושרה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, יש לך הודעה, ללא הצבעה.

): תודה, אדוני.

): הודעה על חילופי – – –

דוד רותם: צרף אותי.

אורי מקלב: נא להוסיף גם את חבר הכנסת רותם להצבעה הקודמת.

אורי מקלב: בעד – 28.

): אני אודה לך אם תוסיף גם אותי, כי אני חיכיתי פה.

אורי מקלב: אוקיי, עוד אחד, 29.

אורי מקלב: גם את חבר הכנסת צחי הנגבי, שחיכה פה כדי לחסוך לנו בזמן.

אורי מקלב: אנחנו נוסיף גם את חבר הכנסת רותם וגם את חבר הכנסת הנגבי להצבעה הקודמת.

): תודה.

): אני מודיע בזאת, אדוני היושב-ראש, על חילופי אישים.

): בוועדת החוץ והביטחון, מטעם סיעת הבית היהודי, במקום חבר הכנסת יוני שטבון, שכיהן כממלא-מקום קבוע, תכהן חברת הכנסת אורית סטרוק, כממלאת-מקום קבועה.

איתן כבל: תורידו אותו.

אברהם מיכאלי: זה עונש?

אברהם מיכאלי: זה עונש?

איתן כבל: כבר הורידו את הגרזן?

אורי מקלב: אם זה לא דורש הצבעה, מה אני יכול לעשות?

אורי מקלב: זה רק הודעה.

איתן כבל: לא נתנו התאוששות של סוף השבוע, מה זה.

אברהם מיכאלי: – – –

אברהם מיכאלי: [מס' מ/671; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוברת כ"א, עמ' 27656.

אברהם מיכאלי: ]

אורי מקלב: רבותי, עכשיו אנחנו נאפשר לשר אורי אורבך להציג הודעת ממשלה, ויכול להיות שהוא ירצה גם להתייחס לנושא הזה.

אורי מקלב: בכל אופן, אם הוא לא ירצה, למה שהוא כן חייב להתייחס, חברים, זה להודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ב–2012.

אברהם מיכאלי: הוא הבית היהודי, למה – – –

אורי מקלב: מי שיציג, בשם הממשלה – השר אורי אורבך.

אורי מקלב: אתה לא צריך להתייחס למה שהם אמרו.

אורי מקלב: זה אפשרי, אבל לא – – –

אורי אורבך: אני לא אתייחס, אדוני היושב-ראש, למעט האמירה היחידה – – –

אברהם מיכאלי: למה?

אורי אורבך: – – – למעט האמירה היחידה שאומַר: תראה, זה העונשים אצלנו, תראה כמה שאנחנו אנשים טובי מזג ורחמנים.

אורי אורבך: תחשוב מה הפרסים אצלנו, כמה שהם נפלאים.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, עוד מילה לפני שאני אקרא, על ויקטור שם-טוב, שדובר עליו פה הרבה.

אורי אורבך: לא הכרתי אותו, אבל כל מי שהיה פה נער בשנות ה-70, או אפילו צעיר, כשאתה אומר לו "שר הבריאות", הוא אומר ויקטור שם-טוב; כמו ששר החוץ – אבא אבן.

אורי אורבך: זה מין מותג.

אורי אורבך: אנשים מסוגו – אנחנו כולנו מכירים את הפתגם, אומרים: עם חברים כאלה, מי צריך אויבים?

אורי אורבך: עליו בהחלט אפשר לומר הפוך: עם יריבים כאלה, מי צריך ידידים?

אורי אורבך: כלומר, לפעמים אדם שהוא יריב פוליטי, אתה אומר: אם זו היריבות – עם כל חילוקי הדעות אתה מרגיש, גם אם אתה לא מכיר אותו אישית, שמדובר בידיד.

אראל מרגלית: שר החוץ זה לא אביגדור ליברמן?

אורי אורבך: בעוד 30 שנה זה מה שיזכרו.

אורי אורבך: אנחנו צריכים, מי שמדבר היום – – –

אראל מרגלית: כשאני חושב על הדיפלומטיה הישראלית בעולם – – –

אורי אורבך: אבל בעוד 20, 30 שנה, זה מה – יכול להיות שהילדים שלך, זה מה שהם יזכרו.

אורי אורבך: תראה, להבדיל, אני זוכר הרכבי קבוצות ספורט משנות ה-70, ולא את הקבוצות של היום.

אורי אורבך: כל אחד, מתי שהוא גדל.

אראל מרגלית: סטלמך – – –

אורי אורבך: טוב, הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ב–2012: מוצע להסדיר בחוק את השירות הלאומי והשירות האזרחי במדינת ישראל.

אורי אורבך: כיום רוב תחומי השירות הלאומי מעוגנים בתקנות שונות ובנהלים.

אורי אורבך: מוצע לקבוע תנאים להתנדבות, את תחומי השירות ואת תנאי השירות, לרבות סוגי שירות מיוחדים.

אורי אורבך: עוד מוצע לקבוע הוראות לעניין הרשות, הכרה בגופים המוכרים והתנאים לפעילות הגופים המוכרים.

אורי אורבך: בנוסף, מוצע לקבוע את אופן הפיקוח על השירות הלאומי ולאפשר הטלת עיצומים כספיים על הגופים המוכרים.

אורי אורבך: אני מבקש לתמוך בזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

משה גפני: יש הצבעה?

אורי מקלב: לא, אין הצבעה, זה רק בקשה להחיל דין רציפות.

אורי מקלב: בעוד שבועיים – – –

משה גפני: אנחנו יכולים להתנגד?

אורי מקלב: אתה יכול להתנגד, במסגרת ההתנגדויות שיש להחלת דין רציפות.

אורי מקלב: אני מניח שזה יהיה רק במושב הבא, לא במושב הזה.

אורי מקלב: לא יביאו את זה לאיזה – – –

משה גפני: אז למה כן אנחנו יכולים להתנגד?

אורי מקלב: נא לברר את זה אצל מנהל הסיעה הדומיננטי – – –

משה גפני: לא, אני רוצה שהשר לאזרחים ותיקים ירגיש שחזרתי למליאה, בגלל שהוא מאוד שמח שלא הייתי פה.

משה גפני: אז איך אפשר להתנגד?

אורי מקלב: הוא יודע, הוא הרגיש.

אורי מקלב: אני ראיתי שהוא הסתכל עליך כשהוא דיבר, אז ודאי שהוא הרגיש שאתה נמצא.

משה גפני: – – –

משה גפני: [מס' כ/513; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4533; נספחות.

משה גפני: ]

אורי מקלב: רבותי, אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 4), התשע"ד.

אורי מקלב: זה היה בהכנה בוועדת החינוך, והיום זה הגיע לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת עמרם מצנע.

אורי מקלב: בבקשה.

עמרם מצנע: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, שיזמו חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי כנסת.

עמרם מצנע: חוק זכויות התלמיד, התשס"א–2000, קובע איסור אפליית תלמידים מטעמים שונים, בין היתר בעניין רישומם או קבלתם למוסדות חינוך, הרחקתם מהם, זכויותיהם וחובותיהם.

עמרם מצנע: עילות האפליה המוזכרות בסעיף זה הן אפליה מטעמים עדתיים, טעמים של ארץ מוצא, רקע חברתי-כלכלי והשקפה פוליטית.

עמרם מצנע: מוצע להוסיף עילה נוספת, שתמנע אפליית תלמידים מטעמים של נטייה מינית או מטעמים של זהות מגדרית בשל אי-הלימה בין מין למגדר, בדומה לחוקים אחרים הקובעים איסור אפליה בשל נטייה מינית.

עמרם מצנע: יש לשער כי תיקון זה ייתן דחיפה לנושא, גם בהיבט של החינוך לסובלנות ולעיסוק בהסברה במוסדות החינוך.

עמרם מצנע: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, כפי שהוכנה על-ידי הוועדה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הוועדה, אנחנו מחנכים בבתי-הספר שלנו נגד זה, אז מה נעשה?

מרב מיכאלי: אתם בעד אפליה?

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך.

אורי מקלב: אם כך, אין הסתייגויות, אנחנו ניגש להצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: ההצבעה היא בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אני אחזור רק על הצעת החוק: הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה.

אורי מקלב: כפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1 – 26 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 26, נגד – 2, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק זו אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו, ברשותך, היושב-ראש, נעבור לקריאה שלישית.

אורי מקלב: אין הסתייגויות, אבל בכל אופן אני מבקש את הסכמתך.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: ומי בעד, כמובן?

אורי מקלב: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 25 נגד – 2 נמנעים – אין חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 25, נגד – 2.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 4) אושרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית, ותעבור לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, אתה יכול להודות.

אורי מקלב: מציע החוק, בבקשה.

אורי מקלב: אחד המציעים, נכון?

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני שמח ונרגש לעמוד על הדוכן הזה כדי להודות על אישורו של החוק הזה, החוק החשוב הזה, שיש בו גם אמירה ערכית מאוד משמעותית, החוק שאוסר אפליה בגין נטייה מינית או זהות מגדרית במערכת החינוך.

דב חנין: אגב, זו הפעם הראשונה שבחקיקה הישראלית מוגדר איסור אפליה בשל זהות מגדרית, וזו פריצת דרך מהבחינה הזו.

דב חנין: זה גם החוק הראשון בכנסת הנוכחית שמגן על קהילות הלהט"ב.

דב חנין: הגיע הזמן שאנחנו נקדם חוקים כאלה: גם ניזום אותם, גם נעביר אותם וגם נביא אותם להשלמה במהרה בקריאה שנייה ושלישית, כפי שהעברנו את החוק הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, תלונות רבות מגיעות אלינו מבני-נוער, מבנות-נוער, על אפליה, על רדיפה, על סטריאוטיפים, על שימוש בקללות, בגין נטייה מינית או זהות מגדרית.

דב חנין: ארגון הנוער הגאה עשה מחקר שהראה שרוב בני-הנוער מדווחים על שימוש בקללות, בהשמצות ובאמירות פוגעניות בהקשרים האלה.

דב חנין: מערכת החינוך חייבת להיות מגויסת באופן פעיל נגד הדברים האלה.

דב חנין: החוק שאוסר אפליה מטעמי נטייה מינית וזהות מגדרית הוא מבחינה זו אמירה ערכית חשובה מאוד למערכת החינוך.

דב חנין: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת עמרם מצנע, שעשה בחוק הזה עבודה יעילה וחרוצה ואפשר את הבאתו המהירה למליאת הכנסת.

דב חנין: אני רוצה להודות לצוות הוועדה.

דב חנין: אני רוצה להודות לכל שותפי, חברי הכנסת שהצטרפו ליוזמה החשובה הזאת, והם רבים.

דב חנין: אני רוצה להודות לעוזרי בזמנו, אלון לי גרין, שריכז את השלב הראשון של העבודה על החוק הזה, ולאיתמר אבנרי, מתמחה בלשכתי, שריכז את החלק האחרון של העבודה על החוק הזה.

דב חנין: אני חייב להם רבות.

דב חנין: בין היתר החוק הזה צריך להיות רשום גם על שמם.

אורי מקלב: תודה לך, המציע, ולמציעים אחרים, חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: [מס' כ/536; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 8273; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 109), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אורי מקלב: כפי שידוע לי, אין הסתייגויות גם לחוק זה.

אורי מקלב: לאחר ההצגה שלך, אדוני היושב-ראש, נעבור להצבעה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה השנייה והשלישית, את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 109), התשע"ד–2014, בעניין הוראות לעניין רישיון רכב הרשום כמונית.

אבישי ברוורמן: את הצעת החוק יזם חבר הכנסת יריב לוין, ואני מברך אותך על כך, שכן ההצעה באה לפתור בעיה מציקה לגבי מוניות, הנובעת מכך שמצד אחד רישיון הרכב שלהן רשום על שם אדם אחד, ומצד שני הרישיון להפעלת המונית רשום על שם אדם אחר.

אבישי ברוורמן: אסביר: לפי פקודת התעבורה חל איסור להפעיל מונית ללא רישיון להפעלתה, המכונה גם זכות ציבורית.

אבישי ברוורמן: המעוניין בזכות הציבורית יכול לעשות כן באחת מהדרכים הבאות: לקבל רישיון להפעלת מונית ממשרד התחבורה והבטיחות בדרכים, לרכוש רישיון מאדם שכבר ניתן לו רישיון שכזה, או להתקשר בהסכם עם בעל רישיון להפעלת מונית ולקבל ממנו את הזכות הציבורית להפעיל מונית, דהיינו לשכור רישיון להפעלת מונית.

אבישי ברוורמן: על-פי דרישת משרד התחבורה, מי שמפעיל מונית מחויב לרשום את המונית על שם בעל הזכות הציבורית.

אבישי ברוורמן: יוצא שהמונית רשומה על שם בעל הזכות הציבורית גם אם הוא אינו בעל הרכב המשמש כמונית או מי ששוכר את הזכות להפעיל את המונית.

אבישי ברוורמן: משרד התחבורה והבטיחות בדרכים פעל כך בשל דרישתו לזהות בין בעל הזכות הציבורית לבין בעל הרכב המשמש כמונית.

אבישי ברוורמן: על-פי רוב, זה אינו המצב הקיים: בדרך כלל בעל הרכב המשמש כמונית אינו בעל הרישיון להפעלתה.

אבישי ברוורמן: מצב זה יצר בעיות שונות.

אבישי ברוורמן: כך, לדוגמה, אם בוצעה עבירה ברכב וזהות הנהג אינה ידועה, או אם ניתן דוח בשל עבירת תעבורה – דבר מאוד נפוץ במחוזותינו; אני, לפחות, גר בתל-אביב – או אם נשלחת דרישת תשלום בגין נסיעה בכביש אגרה על-ידי מי שלא נרשם מראש, האחריות לעבירה או לתשלום מוטלת על בעל הרישיון להפעלת המונית, שכן הוא הרשום היחיד ברישיון הרכב המשמש כמונית, אף שהוא אינו המפעיל בפועל.

אבישי ברוורמן: יריב לוין, זה החוק שלך ואתה עושה מזה חוכא ואטלולא.

יריב לוין: – – –

אבישי ברוורמן: אנחנו יום אחד אחרי פורים, אפשר להמשיך.

אורי מקלב: הבוקר לא היה בכלל פורים, עכשיו זה פתאום נהפך.

אורי מקלב: אני לא יודע מה קרה.

אבישי ברוורמן: אופן הרישום כיום וההשלכות שלו הצריכו בעלי רישיון להפעלת מונית להוכיח כי לא נהגו ברכב, וכך גם גורמי האכיפה נדרשים תדיר להסב תיקי תעבורה מבעל הרישיון להפעלת המונית למפעיל המונית.

אבישי ברוורמן: הממשלה תמכה בהצעת החוק.

אבישי ברוורמן: יריב לוין, מי יכול לעמוד בפני יושב-ראש הקואליציה, נכון?

אבישי ברוורמן: גם נציגיה בדיון סברו כי יש מקום להסדיר את הרישום: לפשט אותו מצד אחד וליצור ודאות ושקיפות מצד שני.

אבישי ברוורמן: זה חוק נכון, זה חוק ראוי.

אבישי ברוורמן: לפיכך, מטרת הצעת החוק היא לאפשר הבחנה ברורה בין בעל הרישיון לרכב הרשום כמונית לבין בעל הרישיון להפעלתה.

אבישי ברוורמן: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי ברישיון רכב הרשום כמונית יירשמו פרטי בעל הרכב ופרטי הרישיון להפעלת המונית.

אבישי ברוורמן: כמו כן, מוצע להסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים לקבוע הוראות לעניין דרך שינוי רישום הבעלות ברכב הרשום כמונית ושינוי פרטי רישיון להפעלת מונית הרשום ברישיון רכב, וכן לקבוע הוראות לעניין דרך רישום פרטי הרישיון להפעלת מונית ופרטים נוספים שיירשמו ברישיון הרכב של הרכב הרשום כמונית.

אבישי ברוורמן: על מנת לאפשר התקנת תקנות והיערכות של מערכות משרד התחבורה ליישום החוק, מוצע כי תחילתו של ההסדר תהיה ב-1 בספטמבר 2014.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני מבקש להודות לצוות ועדת הכלכלה המקצועי והמסור, שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת בפניכם; לצוות הייעוץ המשפטי בראשות עו"ד אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, ועו"ד מירב תורג'מן, שפעלו בנושא; כמובן למנהלת הוועדה, האחת והיחידה, ואומר זאת תמיד, לאה ורון; לרכזות הוועדה עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי; לדובר הוועדה ליאור רותם.

אבישי ברוורמן: כמו כן, אני מבקש להודות בזאת לצוות עוזרי, מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף.

אבישי ברוורמן: כמובן, יריב, אני מודה לך ולכל הצוות שעוזר לך.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

אבישי ברוורמן: לפיכך, מבקש אני שתאשרו את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 109), התשע"ד–2014, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–2 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 27, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 109), התשע"ד–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 27, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 129), התשע"ד–2014, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם.

אורי מקלב: אני מבין שיריב התחבר לתודות שמסר יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: אני שמעתי אותך אומר שאתה מצטרף לתודות, לכן אנחנו חוסכים בזמננו.

אורי מקלב: [מס' כ/473; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4687; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור מיידית להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37), התשע"ד–2014, גם כן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורי מקלב: זאת הצעת חוק של חבר הכנסת איתן כבל.

אורי מקלב: בלי להסתכל אנחנו יודעים.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומר את זה אפילו בדחילו ורחימו, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: את הצעת החוק יזמו בכנסת השמונה-עשרה חברי הכנסת איתן כבל, אורית זוארץ, מירי רגב, רוני בר-און, אנסטסיה מיכאלי, ניצן הורוביץ, גדעון עזרא, זיכרונו לברכה, חיים אורון, יואל חסון ואופיר אקוניס.

אבישי ברוורמן: והכנסת התשע-עשרה החליטה להחיל על הצעת החוק דין רציפות.

אבישי ברוורמן: הצעת חוק זו עוסקת בעסקאות לתקופה קצובה, עסקאות שההתקשרות בהן בין העוסק לצרכן היא לתקופה התחומה בזמן, כגון רכישת מינוי שנתי.

אבישי ברוורמן: הניסיון מלמד שבעסקאות אלה הצרכן כבול למשך תקופה ממושכת בלי שניתנת לו אפשרות להשתחרר מהחוזה.

אבישי ברוורמן: וגם כאשר אפשרות זו קיימת בחוזה, היא כרוכה לרוב בתשלום דמי ביטול גבוהים.

אבישי ברוורמן: כיום, בהתאם לחוק הגנת הצרכן ותקנותיו, בחלק ניכר מהעסקאות לרכישת טובין או שירותים הצרכן זכאי לבטל את העסקה, בין אם היא לתקופה קצובה ובין אם לא, בתוך תקופה של 14 יום ממועד ההתקשרות.

אבישי ברוורמן: ביטול העסקה בתקופה זו מזכה את הצרכן בהחזר כספי מלא ואינו מאפשר לעוסק לגבות דמי ביטול.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק שבפנינו מתייחסת לאפשרות ביטול ההתקשרות אף לאחר 14 ימים, לגבי עסקאות לתקופה קצובה המנויות בתוספת הרביעית המוצעת, שבהן השתכנענו שאין מקום לכבילת הצרכן עד לתום תקופת ההתקשרות.

אבישי ברוורמן: אנחנו לקראת חג הפסח, לצאת מעבדות לחירות.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק קובעת כי בעסקאות אלה הצרכן יוכל לבטל את ההתקשרות בכל עת, כשדרך הביטול, מועד כניסתו לתוקף והתנאים לעניין הביטול נקבעו בתוספת הרביעית בהתייחס לכל סוג עסקה ועסקה.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה התמקדה בשלב זה בשני סוגי עסקאות: האחד, מתן שירותי ספורט ובכלל זה מכוני כושר, מועדוני בריאות ובריכות שחייה שאינן עונתיות.

אבישי ברוורמן: השני, עסקאות לרכישת יחידות נופש.

אבישי ברוורמן: אסקור בתמצית את העקרונות הבסיסיים לעניין ביטול כל אחת מעסקאות אלה כפי שמוצע בהצעת החוק שבפניכם.

אבישי ברוורמן: לגבי מתן שירותי הספורט נקבע כי ביטול החוזה ייכנס לתוקף בתוך חודש.

אבישי ברוורמן: הצרכן ישלם את התמורה היחסית עבור התקופה ממועד תחילת ההתקשרות ועד כניסת הביטול לתוקף.

אבישי ברוורמן: התלבטנו לא מעט במסגרת דיוני הוועדה אם בסוג עסקאות זה ראוי והולם לאפשר לעוסק לגבות דמי ביטול.

אבישי ברוורמן: לאחר שמיעת עמדת נציגי מכוני הכושר, הממשלה וארגוני הצרכנים, החליטה הוועדה כי יש לאפשר גביית דמי ביטול, והנוסחה לחישובה מבוססת על כך שבעת ההתקשרות נהנה הצרכן מהנחה שניתנה לו על בסיס התקשרות לטווח ארוך, הגם שלבסוף ההתקשרות הייתה לתקופה קצרה יותר.

אבישי ברוורמן: עם זאת, גביית דמי הביטול מותנית בכך שהעוסק הציע לצרכן טרם ההתקשרות שני מסלולי התקשרות חלופיים: האחד לתקופה קצובה, והשני לתקופה בלתי קצובה.

אבישי ברוורמן: העסקה השנייה, שלה הקדישה ועדת הכלכלה חלק נכבד מדיוניה, היא עסקה לרכישת יחידת נופש.

אבישי ברוורמן: אזכיר בקצרה כי עסקאות בעניין רכישת יחידת נופש הן עסקאות מסוג מה שנקרא בלעז time sharing.

אבישי ברוורמן: מדובר בעסקאות שבהן רוכש הצרכן את הזכות לשהות בנכס לפרק זמן מסוים בתדירות מסוימת.

אבישי ברוורמן: החוזים שנכרתו בארץ היו והנם בעיקרם חוזים לרכישת זכות שימוש באתר הנופש למשך שבוע בשנה, כשתקופת תוקפו של החוזה אמורה להיקבע בחוזה.

אבישי ברוורמן: בחוזים הראשונים, שנחתמו בישראל בשנות ה-80, נטען כי לפחות חלקם נחתמו לתקופות – הקשיבו, רבותי, "עדה וצִלה" – בין 99 ל-999 שנה.

אבישי ברוורמן: שמעתם?

אבישי ברוורמן: מיקי, שמעת?

אבישי ברוורמן: 99 ל-999 שנה.

ניצן הורוביץ: מתושלח.

אבישי ברוורמן: כן, מתושלח, יפה.

אבישי ברוורמן: התשלום בעסקאות אלו כולל לרוב מרכיבים אלה: תשלום חד-פעמי עבור רכישת זכות השימוש ביחידת הנופש, בדרך כלל בגובה של עשרות אלפי שקלים; ואילו עבור השימוש השוטף בשירותי הנופש משלם הצרכן דמי אחזקה שנתיים.

אבישי ברוורמן: אלה אמורים להיות מבוססים על הוצאות האחזקה של העוסק בתוספת אחוז מסוים של דמי ניהול.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק מתייחסת הן לעסקאות עתידיות והן לעסקאות שנחתמו בעבר, לפני כניסת החוק המתקן לתוקף.

אבישי ברוורמן: ככלל, נקבע כי צרכן יוכל בכל עת לבטל עסקאות אלו וכי הביטול ייכנס לתוקף בתום המועד השנתי הסמוך שבו יש לצרכן זכות שימוש ביחידת הנופש.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה דנה רבות בשאלה אם צד לחוזה שביטל אותו בהתאם לחוק המוצע יהיה זכאי להשבה של אותו חלק מהתמורה הראשונית ששילם שמתייחס לתקופה שלאחר מועד ביטול החוזה, במגמה לאזן בין הרצון לאפשר לצרכן להשתחרר מחוזים ארוכי טווח לבין הרצון להגן על האינטרסים של העוסקים ועובדיהם.

אבישי ברוורמן: הוחלט כי במקרה זה הצרכן יהיה זכאי להשבה של מחצית בלבד מהתמורה המתייחסת לתקופה שלאחר מועד הביטול.

אבישי ברוורמן: חלק ניכר מישיבות הוועדה הוקדש לעסקאות העבר.

אבישי ברוורמן: הרקע לכך הוא שהחל משנות ה-80 של המאה הקודמת נחתמו חוזים רבים מסוג זה, שבנוגע אליהם נטענו טענות שונות על-ידי הצרכנים וגופים המייצגים צרכנים.

אבישי ברוורמן: הסתבר לנו שמדובר באלפי צרכנים אשר ביקשו להשתחרר מהחוזה, כאשר חלקם פנו ישירות לחברי הכנסת או לוועדת הכלכלה, וחלקם הקטן אף הופיע בפניה.

אבישי ברוורמן: בין היתר נטען כי החוזים שנחתמו הם חוזים מקפחים, בלתי סבירים, בלתי הוגנים, ושבכריתתם נפלו פגמים שונים.

אבישי ברוורמן: לפיכך, מאחר שמדובר בתופעה בהיקף נרחב, החליטה הוועדה, כאמור לעיל, במסגרת הוראת מעבר, להתייחס בחוק גם להחלטות שנכרתו לפני כניסת החוק לתוקפו ולאפשר ביטולן בכל עת.

אבישי ברוורמן: גם במקרה זה הביטול ייכנס לתוקף בתום המועד השנתי הסמוך שבו יש לצרכן זכות שימוש ביחידת הנופש.

אבישי ברוורמן: עם זאת, בניגוד להסדר לגבי התקשרויות שייעשו ממועד תחילת החוק ואילך, לעניין עסקאות העבר החליטה הוועדה כי הצרכן לא יהיה זכאי לקבל החזר כלשהו מהתמורה הראשונית ששילם בעד התקופה שלאחר הביטול.

אבישי ברוורמן: הדיונים בעניין זה, שהחלו עוד בשלהי הכנסת הקודמת, ביוזמת חבר הכנסת איתן כבל וכל החברים היקרים שציינתי, היו לעתים סוערים ואמוציונליים.

אבישי ברוורמן: אני מאמין בכל לבי כי בסופו של יום ועדת הכלכלה גיבשה הסדר מאוזן, הוגן והולם, המביא לידי ביטוי את מכלול האינטרסים הרלוונטיים, ובכללם האינטרסים של ענף התיירות והעוסקים בו ושל הצרכנים.

אבישי ברוורמן: חברות וחברי הכנסת, אני סבור כי ההצעה בפניכם היא הצעה חשובה, המהווה נדבך נוסף בחקיקה הצרכנית שמובילה ועדת הכלכלה בכנסת זו ובכנסות שקדמו לה.

אבישי ברוורמן: המטרה היא להבטיח צרכנות הוגנת וראויה.

אבישי ברוורמן: אני משוכנע שהצעה זו תהווה בשורה לאלפי צרכנים השרויים במצוקה נוכח רצונם להשתחרר מחוזים ארוכי טווח המהווים נטל כלכלי עליהם.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות, אבל לפני זה – הערה.

אבישי ברוורמן: אני אומר לכם, הלוא החוק הזה היה אמור להיות מוצבע בכנסת שעברה.

ראובן ריבלין: לא נתתי לו לעבור משום – – – והנה אתה רואה שטוב שלא נתתי – – –

אבישי ברוורמן: יפה.

איתן כבל: מזל שלא נתת.

אבישי ברוורמן: יפה.

איתן כבל: כל הכבוד – – –

ראובן ריבלין: הואיל ואני מכיר את הפוליטיקה, אני לא סומך על המזל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתה מכיר טוב את הפוליטיקאים, רובי.

ראובן ריבלין: לא את הפוליטיקאים, רק את הפוליטיקה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בדרך כלל הפוליטיקה נעשית על-ידי פוליטיקאים גם.

אורי מקלב: הוא מדבר על העתיד, הוא לא מדבר על העבר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה – –

אורי מקלב: הוא לא מדבר על העבר.

אורי מקלב: הוא מדבר על העתיד.

אבישי ברוורמן: – – היו לחצים פה על כולם, אבל אני אומר בצורה הכי ברורה: כיבדנו את כולם, נתנו מקום לכולם.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה היום היא ועדה לא לחיצה.

אבישי ברוורמן: היא עושה מה שצריך למען הציבור, ולקראת פסח אלפי אנשים מרגישים שהם יצאו מעבדות לחירות.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני מבקש להודות לשותפים המקצועיים שליוו את עבודת הוועדה: לעורכת-הדין תמר פינקוס, הממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן ברשות להגנת הצרכן, וצוותה; לעורכת-הדין רוני נויבאואר ועורכת-הדין לירון מאוטנר-לוגסי ממשרד המשפטים; עורך-דין זאב פרידמן ועורכת-הדין יעל כהן-שאואט מהייעוץ המשפטי של המועצה הישראלית לצרכנות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להודות לצוות ועדת הכלכלה המקצועי והמסור, שעמל כה רבות על הצעת החוק המונחת לפניכם: צוות הייעוץ המשפטי בראשות עורכת-הדין אתי בנדלר ועורכת-הדין אביטל סומפולינסקי, הידועה בכינויה בוועדה "המשוררת" – יום אחד אני אספר לכם – שפעלו בנושא; כמובן, למנהלת הוועדה לאה ורון, רכזות הוועדה עידית חנוכה, דקלה טקו וכוכי שבתאי, ודובר הוועדה ליאור רותם; לאיתמר מילרד ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת, אני מודה לך מאוד; אני מבקש להודות לצוות עוזרי, מרב דוד, איתמר אסף ונעמה אסרף.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות לכל הצוותים של כל הגופים – של משרד האוצר, משרד הכלכלה – כל מי שפעל בנושא, אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: במיוחד, איתן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להודות במיוחד לחבר הכנסת איתן כבל, אשר חרף הלחצים והרוחות שסערו עמד איתן, וביחד אפשר לנו להוביל בנחישות ובעקשנות עד להשלמת הצעת החוק הזאת בוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, על ההסבר המנומק והרחב של הצעת החוק.

אורי מקלב: ואם כך, נשאר לנו רק לעבור להצבעה בקריאה שנייה, לפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: חברים, אני עובר להצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37).

אורי מקלב: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–3 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אם כך, הצעת חוק הגנת הצרכן אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37), התשע"ד–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 32, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37) אושר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קריאות: יישר כוח.

אורי מקלב: הוא רוצה להודות.

אורי מקלב: חבר הכנסת איתן כבל, כמובן אתה מוזמן.

אורי מקלב: על אף ההתרגשות, אדוני – חבר הכנסת איתן כבל, אתה מעוניין להודות?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, גברתי הרשמת, הייתי אומר את כל התפילה, רק אני ככה בלי כיפה, אז אני אומר רק באמת שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה – יד לא עוזרת.

זבולון כלפה: אני אתן לך את הכיפה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני אומר את זה באמת מכל הלב.

איתן כבל: אני אמרתי, אם פעם יהיה לי אומץ, אני אכתוב את כל הסאגה והסיפור של החוק הזה; אני כבר הרבה שנים בכנסת, אבל באמת, אני לא רוצה להפריז בחשיבות שלו כלפי עשרות אלפי אזרחים ואזרחיות, שהיו כבולים, שבלתי אפשרי היה להם להשתחרר מהפרשה הזאת שנקראת "קלאב הוטל".

איתן כבל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ובהתרגשות גדולה לומר תודה קודם כול לנציגות ולנציגי משרד המשפטים, שבאמת הבינו את הרגע בהצעת החוק שהנחתי והכניסו גם את הנושא של "קלאב הוטל" פנימה, ובאמת מגיעות להם כל המחמאות, בלעדיהם זה בכלל לא היה מתחיל ויוצא אל הדרך.

איתן כבל: אני רוצה גם להודות לצוות הוועדה: למנהלת הוועדה לאה ורון על כל אשר עשית, ובאמת אני לא אפריז אם אני אומר תודה ענקית לאתי בנדלר, שיודעת מה המשמעות של החוק הזה והיא הייתה אשת הסוד שלי יותר מפעם אחת לגבי לחצים ומאבקים אשר הייתי צריך לעבור בכל אותה תקופה, וחיזקת אותי, ונתתם לי את הכוח להגיע עד לסיום הכל-כך מיוחל.

איתן כבל: אנחנו מעבירים כאן בכנסת המון חוקים, ברוך השם.

איתן כבל: והעברתי בימי חיי, אני לא מאלה שלא מעבירים כאן חוקים, גם בוודאי בוועדת הכלכלה, וחוקים בעלי משמעות לאומית ענקית.

איתן כבל: אבל אם יש חוק שאני יודע שתמיד תמיד אני אזכיר אותו כחוק הכי חשוב שהעברתי בימי חיי, זה החוק הזה, קודם כול בגלל המהות של החוק, ולא פחות חשוב, כל הסאגה שהייתה לאורך השנים סביב החוק.

איתן כבל: ואני באמת מודה לכולם, ואני מודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי אבישי ברוורמן, על עמידתך האיתנה, ואני יודע שנאלצת לעמוד עמידה איתנה בעניינים האלה.

איתן כבל: תודה על כל אשר עשית ועל כך שביחד יצאה לנו הזכות להעביר חוק באמת באמת חשוב ודרמטי, ותודה לכם, חברותי וחברי הכנסת.

איתן כבל: וכבר אתה הודית לכל משרדי הממשלה ולכל מי שהיה אמון על המלאכה.

איתן כבל: וגם לך, אביטל, לא שכחתי, על כל אשר עשית, וגם תודה אישית ממני.

איתן כבל: באמת תודה לכם, ויישר כוח לנו.

איתן כבל: עשיתם מצווה גדולה היום.

איתן כבל: תודה.

אילן גילאון: יישר כוח – – –

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל על דברי הברכה לכל העוזרים בהצעת החוק.

אורי מקלב: יש הודעה לסגן מזכירת הכנסת מר נאזם בדר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 47), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 12), התשע"ד–2014, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 6) (הכללת אחות מוסמכת בהרכב ועדת אתיקה), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון מס' 4) (איסור עישון באיצטדיון ספורט), התשע"ד–2014, של חברת הכנסת עדי קול וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

אורי מקלב: [מס' כ/534; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 8088; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: ואנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, גם כן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק מי שכבר עומד על הדוכן, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014.

דוד רותם: הצעת חוק זו היא פרי יוזמתו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

דוד רותם: ההצעה מבקשת לשפר את סיכוייו של מי שנגרמה לו נכות עקב תאונה או מחלה לקבל פיצוי מחברת הביטוח שבה הוא ביטח את עצמו, בכך שיוארך פרק הזמן שבו יוכל להגיש את תביעתו בנסיבות מסוימות.

דוד רותם: הצעת החוק נועדה להבהיר כי אין בקביעה כי המניין הוא מיום קרות מקרה הביטוח כוונה כי המועד ייספר כבר מיום התאונה, אלא רק מיום שהתקיימו התנאים לתביעה, ובכך להביא לשיפור במצבם של מבוטחים אשר שילמו במשך שנים כדי לכסות את עצמם במקרה שבו יתממש הסיכון אך נאלצים להתמודד עם תקופת התיישנות קצרה יחסית ועם מקרים בלתי אפשריים שבהם זכותם לתבוע מתיישנת עוד לפני שנוצרה הזכות.

דוד רותם: מוצע עוד לקבוע כי התיקון יחול גם על חוזי ביטוח שנכרתו טרם תחילתו של התיקון אם התביעות בגינם טרם התיישנו.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני – – –

דוד רותם: אני יכול להישאר פה?

אורי מקלב: אתה יכול להישאר פה, ונצרף את ההצבעה שלך לפרוטוקול בגלל שיש לך גם את הצעת החוק הבאה; אין הצעת חוק כזאת – יש שלוש הסתייגויות?

דוד רותם: אין הסתייגויות.

אורי מקלב: אה, זהו, אוקיי – יש לו שלוש הצעות חוק.

אורי מקלב: יש לך שלוש הצעות חוק.

דוד רותם: כן.

אורי מקלב: אוקיי, אתה נשאר על הדוכן.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, בקריאה שנייה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: כפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 17, וגם צירוף הצבעתו של חבר הכנסת דוד רותם, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ונעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

גלעד ארדן: אדוני הסגן, אני במליאה כל הזמן.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: לא היית חסר לנו, אדוני השר.

גלעד ארדן: טוב, הם אמרו לי שמחפשים אותי בחדר.

אורי מקלב: כשאתה פונה לסגן, אני לא יודע מי זה הסגן, לאיזה סגן אתה מתכוון.

גלעד ארדן: – – – התבלבלתי.

גלעד ארדן: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, נתקבל.

אורי מקלב: אוקיי, תודה רבה.

אורי מקלב: אם כך, בעד – 21, בתוספת ההצבעה שלך, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, אושר גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אין מי שמודה?

אורי מקלב: נכון?

אורי מקלב: אז אנחנו – כבר הודית לכולם.

אורי מקלב: [מס' כ/540; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 8848; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (מס' 8), גם כן לקריאה השנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: והנה, אתה, יושב-ראש הוועדה, מוכן ומזומן להציג אותה.

אורי מקלב: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (מס' 8), התשע"ד–2014.

דוד רותם: ההצעה היא הצעת חוק של חברת הכנסת קארין אלהרר וחברי כנסת אחרים.

דוד רותם: בהצעת החוק מוצעים שני תיקונים שמטרתם להקל על מי שזכאי למזונות לגבות את חוב המזונות, במצב שבו החייב נמצא בהליכים של פשיטת רגל.

דוד רותם: ראשית, מוצע להקדים את המועד שבו יוכלו הזכאים למזונות לקבל הקצבה של סכומי כסף ממי שחייב בחוק המזונות ומצוי בהליכים של פשיטת רגל.

דוד רותם: לפי לשון פקודת פשיטת הרגל כיום, בית-המשפט רשאי להקציב לזכאי למזונות, לפי בקשתו, סכומי כסף מתוך הנכסים או ההכנסות של החייב בחוב המזונות רק לאחר שהחייב הוכרז כפושט רגל.

דוד רותם: דא עקא, שהצורך בהקצבת סכומי כסף עבור המזונות עולה תקופה ארוכה לפני כן, עוד בשלב שבו ניתן נגד החייב צו כינוס, כאשר פרק הזמן בין מתן צו הכינוס לבין צו פשיטת הרגל מתמשך לעתים עד לתקופה של שנה או שנה וחצי.

דוד רותם: מוצע, אם כן, להקדים את המועד שבו ניתן יהיה להקציב סכומי כסף לזכאים למזונות לפי סעיף 128 לפקודת פשיטת הרגל, כך שניתן יהיה לפנות בבקשה לבית-המשפט לקבלת הקצבה כאמור החל ממועד מתן צו כינוס על נכסי החייב במזונות.

דוד רותם: הצעה זו מעגנת פרקטיקה הנוהגת בעצם כיום בבתי-המשפט.

דוד רותם: שנית, כדי לוודא כי הזכאים למזונות מודעים לזכותם לבקש מבית-משפט הקצבה של סכומי כסף, מוצע להטיל על החייב למסור לזכאי למזונות הודעה על כך שניתן צו כינוס.

דוד רותם: בהודעה תצוין אף זכותו של הזכאי למזונות להגיש לבית-המשפט בקשה להקצבת סכום כסף עבור מזונותיו לפי סעיף 128 לפקודת פשיטת הרגל.

דוד רותם: מקום שבו החייב לא מסר את ההודעה לזכאי למזונות, יוטל על הכונס הרשמי למסור את ההודעה.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: אני מבקש גם להודות לצוות הוועדה – לדורית ואג, ליועצות המשפטיות ולכל מי שטיפל בחוק הזה.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו גם נצטרף לברכות.

אורי מקלב: אם ככה, נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (מס' 8), התשע"ד–2014, כפי נוסח הוועדה.

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: יש לכם בעיה?

יריב לוין: אני אומר, את כל השאר נעשה מחר.

דוד רותם: מה?

אורי מקלב: קודם כול נצביע, ברשותך.

דוד רותם: קודם תצביעו.

אורי מקלב: נצביע, שלא יהיה בלבול.

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה, חברים.

אורי מקלב: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 1 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 22, אין מתנגדים – – –

דוד רותם: לא, לא, תצרף – – –

אורי מקלב: בעד – 23.

דוד רותם: 23, תצרף אותי.

אורי מקלב: בעד – 23, בצירוף ההצבעה שלך, הקול שלך.

אורי מקלב: בעד – 23, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ונעבור להצבעה בקריאה שלישית, כפי נוסח הוועדה, זה ברור.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (מס' 8), התשע"ד–2014, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 25, בצירוף הקול שלך, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, החוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (מס' 8), התשע"ד–2014, אושר בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר, היא רוצה להודות בקצרה מהצד, ולאחר מכן נוכל לעבור להצעת החוק הבאה.

אורי מקלב: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק לנצל את ההזדמנות.

קארין אלהרר: חבר הכנסת דודו רותם בעצם תיאר בצורה מאוד יפה ומקיפה את הצעת החוק, אבל אני באמת רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לוועדת שרים על התמיכה, לשרת המשפטים ולצוות שלה על הטיפול, וכמובן ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דודו רותם, לצוות הוועדה, לכולם, על העבודה המשותפת, וכמובן לעוזרות הפרלמנטריות שלי.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לומר שזה חוק חשוב ששם במרכז את הילדים, בשונה מחובות לעסקים מסחריים, רואה את הצורך ואת החובה של תשלום המזונות לילדים כחובה מוגנת.

קארין אלהרר: ואני חושבת שזה יום משמח מאוד לילדי ישראל.

קארין אלהרר: תודה.

אורי מקלב: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

אורי מקלב: [מס' כ/529; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 7260; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: ברשותך, נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 117), התשע"ד–2014, גם כן לקריאה שנייה וקריאה שלישית, ואתה מוכן ומזומן להציג את הצעת החוק הזו.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק שהוגשה על-ידי חברת הכנסת איילת שקד, ומבקשים בה להחמיר את העונש הקבוע בצד העבירות המנויות היום בסעיף 494 לחוק העונשין.

דוד רותם: סעיף 494(א) קובע עונש של שלושה חודשי מאסר על פלישה לשטח חקלאי ללא זכות שבדין או על גרימת פלישה של חיה כאמור.

דוד רותם: סעיף 494(ב) קובע עונש של חודש מאסר על הבעלים או המחזיק של בהמה שפלשה לשטח חקלאי וגרמה בו נזק, אם הוא לא נקט אמצעים סבירים כדי למנוע את הכניסה.

דוד רותם: כפי ששמענו בוועדה, קיימת תופעה בעייתית של פלישה לשטחים חקלאיים פרטיים, אך כיום אין אכיפה מספקת בתחום זה, שכן משטרת ישראל, ככלל, לא מטפלת בעבירות מסוג חטא.

דוד רותם: לפיכך, במטרה לסייע במיגור התופעה, להגן על ענף החקלאות ולבטא את החומרה שרואה המחוקק בעבירה זו, מוצע להחמיר את העונש הקבוע בצדה, וכן לשנות את דרגת העבירה שבסעיף קטן (א) מחטא לעוון.

דוד רותם: מוצע כי על פלישה של אדם או גרימה לפלישה של חיה לשטח חקלאי כאמור יוטלו שישה חודשי מאסר או קנס שגובהו 29,200 שקלים חדשים, כאמור בסעיף 61(א)(2) לחוק, ועל פלישת בהמה שבעליה לא נקט אמצעי זהירות למניעת פלישתה כאמור יוטלו שלושה חודשי מאסר או קנס כאמור.

דוד רותם: בשני המקרים, הקנס המוצע הוא בערך כפול מהקנס שניתן להטיל לפי החוק כיום.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכנסת להצביע ולאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח אשר אישרה הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, ליועצות המשפטיות שטיפלו בחוק, ואני מבקש להצביע בעד.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני, יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו, אם כך, נעבור להצבעה על הצעת החוק כפי נוסח הוועדה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 117), התשע"ד–2014 – מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה, חברים.

דוד רותם: טוב, תצרף אותי.

דוד רותם: הצבעה מס' 24 בעד סעיף 1 – 21 נגד – 1 נמנעים – אין

אורי מקלב: בעד – 22, בצירופו של חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: מתנגד אחד ונמנע אחד.

אורי מקלב: לפיכך, ההצעה אושרה בקריאה שנייה, ואנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית, בבקשה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

קריאה: יש בקשות דיבור.

ג'מאל זחאלקה: יש בקשות דיבור.

דוד רותם: מי ביקש דיבור?

ג'מאל זחאלקה: אני ביקשתי – – –

אורי מקלב: בסדר, בסדר, ניתן לכם עכשיו רשות דיבור.

דוד רותם: לא כתוב אצלי.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – – הצבעה מס' 25 בעד החוק – 21 נגד – 3 נמנעים – אין

אורי מקלב: בעד – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני מציע לבטל את ההצבעה – – –

אורי מקלב: אנחנו נתקן.

אורי מקלב: במקום זה, אדוני המזכיר, מה אתה מציע?

אילן גילאון: מציע לבטל את ההצבעות – – –

אורי מקלב: אני יכול לבטל עכשיו?

אורי מקלב: אין לי בעיה.

אורי מקלב: אם מסכימים.

אורי מקלב: אם אני אתן לכם עכשיו – – –

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: היה כאן איזה חוסר בהירות בקשר לבקשות דיבור, לא נאמר.

אורי מקלב: נאמר שאין הסתייגויות וגם אין בקשות דיבור.

אורי מקלב: לפי הצעתו של יושב-ראש הקואליציה, אתה מציע לבטל את ההצבעות ולתת רשות דיבור.

אורי מקלב: בבקשה, ראשון – מי הראשון שיש לו רשות דיבור?

עיסאווי פריג': אני – – –

אורי מקלב: אתם כולכם רוצים לדבר?

קריאות: – – –

אורי מקלב: בסדר, בסדר, בסדר.

אורי מקלב: לא קרה – לפי הצעתו של יושב-ראש הקואליציה, נבטל את ההצבעה וניתן רשות דיבור.

אורי מקלב: בבקשה, אני מציע שאתה, אדוני.

אורי מקלב: אחרי זה נעבור להצבעה.

אורי מקלב: אתה יכול לרדת מהדוכן.

אורי מקלב: ואנחנו – יפה, מכיוון שהיו כאן דיבורים על כאלה שמוותרים, אני מבקש לתת את רשות הדיבור – ראשונת הדוברים, חברת הכנסת זהבה גלאון, לא נמצאת.

אורי מקלב: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה מעוניין לדבר?

אילן גילאון: לא.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: חבר הכנסת ניצן הורוביץ?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: חברת הכנסת מיכל רוזין?

תמר זנדברג: לא – – –

אורי מקלב: לא נמצאת.

אורי מקלב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

אורי מקלב: אתם מוותרים כולכם על רשות דיבור?

אורי מקלב: תמר?

קריאה: עיסאווי.

אורי מקלב: עיסאווי, בבקשה.

אורי מקלב: עיסאווי ידבר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, מכובדי השרים – אני לא רואה שרים, אבל אני מתאר לעצמי שהם נמצאים.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אה, השר שם, גלעד.

עיסאווי פריג': דיברנו על עריצות ודיקטטורה?

עיסאווי פריג': עכשיו, מרוב הבלגן, אילן, אני הבנתי שלחצת בעד, לא?

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': אתה רואה?

אילן גילאון: – – – אני בעד, בעד סיפוח – – –

עיסאווי פריג': שזו שיטת הצעות החוק: תאכל כמה וקח כמה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': והבלבול הזה גורם לחוק משילות – – –

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': כן.

אורי מקלב: סליחה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו ביטלנו את ההצבעה, אבל מה שהיה כאן, בכל אופן, דיברו שרק עיסאווי ידבר והוא לא היה באותו זמן.

אורי מקלב: לכן, ראינו שאף אחד לא מדבר – – –

עיסאווי פריג': אני הייתי, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: כן, אז לא ראו, לא ראו כאן.

אורי מקלב: בסדר.

עיסאווי פריג': חברים, לא נורא, יש לנו – – –

אילן גילאון: – – –

אורי מקלב: ביטלנו את ההצבעה.

אורי מקלב: לא קרה שום דבר ואני אתן לך מההתחלה חמש דקות.

עיסאווי פריג': יש לנו את ההזדמנות לתקן את עצמנו.

עיסאווי פריג': חברים, מונחת כאן הצעת חוק בשרשרת הצעות החוק ההזויות שהיו אי-פעם בכנסת ישראל.

עיסאווי פריג': אבל המפץ הגדול ששמענו כאן, שקדם לו מפץ קטן בחדרי חדרים, מביא לנו תוצאה של כיפוף ידיים, וכל חוק שמונח כאן, צריך להצביע בעדו.

עיסאווי פריג': אם לא – יהיה לנו מפץ קטן.

עיסאווי פריג': ואם זה לא מתאים – יהיה מפץ גדול.

עיסאווי פריג': זה מה שהבית היהודי עושה, והוא מצליח.

עיסאווי פריג': כיפוף הידיים שאנחנו עדים לו בכנסת הזו, דבר שלא היה כמוהו בעבר.

עיסאווי פריג': עכשיו מונחת בפנינו הצעת חוק, חברים, שלא מדובר בה על חיה דו-רגלית, כמו שבעבר הזכירו את זה; עכשיו הגענו לחיה עם ארבע רגליים, שגם אותה צריך להעניש.

עיסאווי פריג': החבר'ה מהבית היהודי לא מסתפקים והתיאבון שלהם לא נגמר, אין לו גבול: זו ההזדמנות שלנו, אנחנו נמצאים בקואליציה, יעשו מה שאנחנו רוצים, נמשיך לאיים עליהם במפץ.

עיסאווי פריג': אז עכשיו יש לנו את חוק הכניסה לשטח חקלאי.

עיסאווי פריג': כניסה לשטח חקלאי.

עיסאווי פריג': איך אני אביא חוקים נגד הערבים?

עיסאווי פריג': נגד האוכלוסייה הפלסטינית?

עיסאווי פריג': אני צריך למצוא להם שמות.

עיסאווי פריג': שמות משונים ושמות אחרים.

עיסאווי פריג': ועכשיו מצאתי לנכון – נקרא לחוק: חיה בשטח חקלאי, החמרת ענישה.

עיסאווי פריג': בואו עכשיו, שהמוח יחשוב, ומה הבא בתור?

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו מדברים על חיה שבעליה לא אפשר לה, ומה נעשה עם חיה שהיא לא ממושמעת?

עיסאווי פריג': איזו הצעת חוק נמצא לה?

עיסאווי פריג': עכשיו מצאנו, הצעת חוק של חברת הכנסת שקד.

עיסאווי פריג': מרוב הצעות חוק של חברת הכנסת שקד, אנחנו מתקשים למצוא איזה חוק הוא הזוי יותר מהשני.

עיסאווי פריג': עכשיו, אנחנו משתמשים בהצעת חוק שצריכה להיכנס לרזומה של הבית היהודי ולרזומה של חברת הכנסת שקד: אני הענשתי והכפלתי את העונש על החיות.

עיסאווי פריג': ואללה, מגיע לך תואר שני.

עיסאווי פריג': עכשיו קדנציה ראשונה והרזומה מתחיל להתעשר ומתחיל להיות.

עיסאווי פריג': חברים, יש גבול לכל תעלול.

עיסאווי פריג': הצעת חוק הזויה ובלתי הגיונית.

עיסאווי פריג': אין לכם גבול.

עיסאווי פריג': התיאבון שלכם, בבית היהודי ונספחיו, אין לו גבול.

עיסאווי פריג': אתם עוברים את גבול החשיבה וגבול התיאבון.

עיסאווי פריג': וכל זה בשיטת כיפוף הידיים הבלתי-מתקבלת.

עיסאווי פריג': אני קורא לחברים, החברים השפויים, החברים שמקומם הטבעי לא שם: בואו, להחזיק את עצמם לדקה.

עיסאווי פריג': ועכשיו, איזה סוגי חיות יש לנו?

עיסאווי פריג': יש לנו כבשים, יש לנו פרות.

עיסאווי פריג': איזה סוגי חיות?

עיסאווי פריג': יש לנו כל מיני חיות.

יחיאל חיליק בר: גמלים, גמלים.

עיסאווי פריג': גמלים יש לנו.

עיסאווי פריג': עכשיו, למה אני צריך בהצעת החוק לאחד את הקנס עבור כל החיות?

עיסאווי פריג': זה לא הגון, זה לא פייר.

עיסאווי פריג': אז אני פונה מכאן לחברת הכנסת שקד וחבריה, בואו נעשה מדרג: כבש – קנס 10,000.

עיסאווי פריג': זה לא הגון, פרה וכבש וגמל אותו דבר.

עיסאווי פריג': באמת, זה לא הגון.

עיסאווי פריג': אנחנו נותנים לזה, שוברים סטיגמות.

עיסאווי פריג': גמל זה דבר נדיר, יותר יקר – בואו נעלה את זה.

עיסאווי פריג': איך?

אילן גילאון: הארנבות, זה הסכנה.

עיסאווי פריג': הארנבות.

עיסאווי פריג': אבל הגודל שלהן – קטן, אז אנחנו צריכים הקנס בהתאם.

אילן גילאון: ממזרות אלה.

עיסאווי פריג': אז בואו תהיו – שהחלומות והפנטזיות שלכם, נשים להם גבול: ארנב – 5,000; כבש – 10; פרה – 20; גמל – ניתן לו 30.

עיסאווי פריג': למה לעשות חוק גלובלי, להכניס את כל החיות בשק אחד?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עיסאווי פריג': אין לכם גבול.

עיסאווי פריג': הבית הזה היום, בהצעות האי-אמון, עשו מזה בדיחה – דיברו על המפץ הגדול כדי לחכות לתוצאות המפץ הקטן שהיה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': אז הבדיחה הזאת, אין לה גבול.

עיסאווי פריג': הבית היהודי עושה מהבית הזה בדיחה.

עיסאווי פריג': הצעות החוק האלו שאתם מגישים עושות מהבית הזה בדיחה, בדיחה, בדיחה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': והחברים, הח"כים שמצביעים בעדן צריכים לחשוב פעמיים לפני שהם עושים את זה.

עיסאווי פריג': די לכל תעלול.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זנדברג רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: מבטלת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחריו רשומים חברת הכנסת חנין זועבי וחבר הכנסת באסל גטאס.

מסעוד גנאים: אני?

יחיאל חיליק בר: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: באסל גטאס גם, כן.

ג'מאל זחאלקה: הוא באמצע.

יחיאל חיליק בר: לא, רק אתה.

יחיאל חיליק בר: אז אחרון הדוברים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

מסעוד גנאים: למה?

יחיאל חיליק בר: אתה לא רשום.

יחיאל חיליק בר: רשומים חנין זועבי ובאסל גטאס; אם ירצו, ידברו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חמש דקות.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, החוק שמונח בפנינו מעלה שאלות הקשורות בתיאוריה של ענישה והרתעה, של קולוניאליזם ועִזה שחורה, ושל עד כמה הזויה יכולה להיות החקיקה של מטורפי הימין.

ג'מאל זחאלקה: ראשית, אנחנו עדים למבול של הצעות חוק שעושים בהן מלאכה קלה: לוקחים את ספר החוקים, יש שלושה חודשים, מכפילים בשניים – שישה חודשים; יש שלוש שנים, מכפילים בשניים, שש שנים; יש 10,000 שקל עונש, מכפילים פי-שניים או פי-שלושה, 20,000 או 30,000.

ג'מאל זחאלקה: זה הכול.

ג'מאל זחאלקה: זה כל העבודה של החקיקה, והנה לכם חוק חדש לחבר כנסת, שנכנס לרזומה שלו, והוא עשה חקיקה, ובעצם מה שהוא עשה – הוא פשוט הכפיל את הסכומים ואת הענישה.

ג'מאל זחאלקה: וכמובן, מי שמתנגד: מה אתה מתנגד שיענישו על הדבר הזה?

ג'מאל זחאלקה: שיחמירו את הענישה?

ג'מאל זחאלקה: והכנסת והקואליציה עומדת דום, ומעבירים ביד קלה את כל החוקים האלה, חוק אחר חוק אחר חוק.

ג'מאל זחאלקה: רק מה?

ג'מאל זחאלקה: כל התיאוריות של הקרימינולוגיה הן נגד התפיסה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הוכח בכל המחקרים שהחמרת הענישה לא מביאה לצמצום התופעה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם יש איזשהו פשע או חטא ומחמירים את הענישה לשמונה או תשע שנים, זה לא משפיע בשום דבר.

ג'מאל זחאלקה: מה שכן משפיע זו ההיתכנות לתפוס את עובר העבירה, ההיתכנות לתפוס אותו, להביאו למשפט ולהענישו.

ג'מאל זחאלקה: אם ההיתכנות היא נמוכה, אז העבירה מתפשטת יותר, אם ההיתכנות היא גבוהה, מצמצמים את התופעה.

ג'מאל זחאלקה: אבל ללכת לעשות מלאכה קלה, כאילו עשו משהו ולהחמיר את הענישה, זה לא מביא לשום תוצאה.

ג'מאל זחאלקה: הדבר השני, כל התפיסה של שטח חקלאי – נכנס אדם, נכנסה חיה – זה מזכיר את מאבקה ההירואי של הציונות בעִזה השחורה הפלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: עשו ממנה – אתם קוראים את הספרים ורואים שהעזה השחורה הביאה לחורבן של החקלאות, של העצים, של החורשות.

ג'מאל זחאלקה: ומסתבר שזה הפוך.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר פרופסור אחד שעשה מחקרים, והוא לא קוטל קנים, ודווקא העזה השחורה עושה טוב לעצים.

ג'מאל זחאלקה: היא אכלה את העצים מלמטה ונתנה להם לצמוח למעלה.

ג'מאל זחאלקה: רק מה?

ג'מאל זחאלקה: מי שקורא את סיפורי הסבתא של הציונות אומר שהעזה השחורה עשתה שמות.

ג'מאל זחאלקה: התפיסה הקולוניאליסטית תמיד מפחדת מהילידים, שייכנסו לשטחים החקלאיים שנכבשו ועובדו.

ג'מאל זחאלקה: זו התפיסה שביסודו של החוק.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, היות שמדובר בהתיישבות, בקולוניאליזם, בתפיסה קולוניאליסטית שאין מדינה עדיין, אין אזרחות, עדיין המפעל הקולוניאליסטי מתמשך, אז באים עם חקיקה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: ועד כמה הזוי החוק הזה, ובזה אני אסיים, שמענישים אדם – אם אדם, הכלב שלו בורח והוא לא כלא את הכלב, הוא לא עשה על-פי החוק הזה את מה שמתחייב כדי למנוע את כניסתו, כלומר, הוא לא קשר את הכלב שלו או לא עשה מספיק, אז אפשר להעניש אותו בשלושה חודשי מאסר, כי הוא לא נקט אמצעים כדי למנוע את כניסת הכלב.

ג'מאל זחאלקה: ולפעמים אדם הולך במקום ועושה קיצור דרך בשטחים חקלאיים.

ג'מאל זחאלקה: הבית שלי, כבוד היושב-ראש, אינו מגודר, ותמיד אנשים עוברים בכרם הזיתים שלי.

ג'מאל זחאלקה: אז מה, צריך להטיל עליהם שישה חודשי מאסר?

ג'מאל זחאלקה: מה, אני אתחיל להתלונן על כל מי שעובר בכרם הזיתים שלי?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין חוק מטורף זה?

ג'מאל זחאלקה: איזה ראש?

ג'מאל זחאלקה: איך הכנסת יכולה, איך חברי הכנסת יכולים להצביע בעד חוק מטורף ובזוי כזה?

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

יחיאל חיליק בר: אני שואל לשם הפרוטוקול: חברת הכנסת חנין זועבי – לא מדברת, חבר הכנסת באסל גטאס – לא מדבר.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 117), לפי נוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 1 – 22 נגד – 12 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 22 בעד, 12 נגד.

יחיאל חיליק בר: החוק עבר בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 117) עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו עוברים מייד להצבעה על חוק העונשין (תיקון מס' 117) בקריאה שלישית, כנוסח הוועדה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 27 בעד החוק – 24 נגד – 12 נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 117), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 24 בעד, 12 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי חוק העונשין (תיקון מס' 117), התשע"ד–2014, עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק – – –

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, הכפתור של ההצבעה לא עבד.

יוני שטבון: בעד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת יוני שטבון, בעד – בעד, נכון?

יוני שטבון: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מסתבך עוד פעם, אתה אומר.

יחיאל חיליק בר: אז בעד, נדגיש שחבר הכנסת שטבון בעד הפעם.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/793; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4502; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: את הדיון נתחיל בהצגת הצעת החוק על-ידי יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב, שתעלה להציג את החוק, ואחר כך אנחנו נעבור לדיון בהסתייגויות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, יושבת-ראש הוועדה רגב.

מירי רגב: מה, כזה רעש יהיה במליאה כשאני מדברת, כבוד היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: אנחנו נבקש לשמור על השקט כדי שנשמע את – – –

מירי רגב: אני מוכנה לדבר בפני מליאה ריקה, לא אכפת לי.

מירי רגב: שיישארו פה רק שני ממלאי-מקומי, דוד אזולאי וזבולון קלפה.

מירי רגב: טוב, כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי הכנסת שנמצאים פה – אני לא יודעת איפה השר גדעון סער, הוא יגיע, בעזרת השם.

מירי רגב: לפני שאני אציג את הרפורמה בתכנון ובנייה אני מבקשת לשלוח איחולי החלמה מהירה ללוחמי צה"ל שנפצעו היום בצהריים בגבול הצפון.

מירי רגב: אירוע זה מצטרף לאירועי הטרור מגבול הדרום.

מירי רגב: כל זה מתרחש על רקע של קולות שלום מהצד הפלסטיני; אם כך, מעניין לדעת מה הם קולות המלחמה.

מירי רגב: אדוני ראש הממשלה, על רקע התגברות הטרור אני קוראת לך לא לשחרר את האסירים הביטחוניים לקראת הפעימה הרביעית.

מירי רגב: אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ד–2014, שיזמה הממשלה, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מירי רגב: הרבה מדברים בזמן האחרון על מצוקת הדיור ועל הצורך למצוא פתרונות אמיתיים למאות אלפי אזרחים במדינה הזכאים לקורת גג במחיר סביר.

מירי רגב: הצעת החוק שלפני

מירי רגב: כם היא צעד חשוב ומקיף, שאחת ממטרותיו המרכזיות היא מתן מענה מקיף לבעיה בלתי נסבלת שאנו עדים לה, שלוקח לתכנן במדינה שלנו בממוצע חמש שנים ולפעמים יותר מעשור ממועד הגשתה של תוכנית ועד לאישורה, ולקבל היתר בנייה לוקח למעלה משנה וחצי בממוצע, ולפעמים יותר משלוש שנים.

מירי רגב: זאת בעיה שכולנו מודעים לה.

מירי רגב: כאן מציעה הממשלה, ביוזמת שר הפנים, ידידי השר גדעון סער, לחולל שינוי במצב הזה.

מירי רגב: הממשלה והוועדה בראשותי התגייסו במאמץ משותף להביא בשורה של רפורמה אמיתית בתחום התכנון והבנייה, וזאת בתקווה שהדבר יביא בטווח הנראה לעין להקלה משמעותית בתחום זה ולזירוז וייעול של הליכי התכנון והרישוי באופן שיגדיל את היצע הדירות ויביא בסופו של דבר לירידת המחירים.

מירי רגב: אבל כפי שאבקש לפרט בהמשך, הוועדה בראשותי לא הסתפקה בהצעת הממשלה בתחום זה, ועמדה על כך שלראשונה בחקיקה תהיה התייחסות בחוק המוצע לסוגיית הדיור בהישג יד.

מירי רגב: אני בהחלט מתרגשת כשאני אומרת את זה.

מירי רגב: זה נראה כאילו ברור מאליו שאחרי שמדברים כל כך הרבה על הישג יד, זה כבר נמצא בחקיקה.

מירי רגב: אבל לא – זה לא היה בחקיקה, וזה לא עוגן באף חוק עד כה.

מירי רגב: אני מתרגשת, ואני שמחה שנפלה בחלקי הזכות לעזור, יחד עם הוועדה, למאות אלפים של אזרחים, ולהגשים חלום פשוט – קורת גג בהישג יד.

מירי רגב: לשמחתי, שרי הממשלה הנוגעים בדבר – שר הפנים, שר האוצר ושר הבינוי והשיכון – גילו את הרגישות החברתית והתעלו מעל הביורוקרטיה והטכנוקרטיה, ואחרי מאבק לא קל הבאנו בשורה לציבור, שבהמשך אפרטה.

מירי רגב: תחילה אתייחס להצעת הממשלה שהוביל אותה שר הפנים גדעון סער.

מירי רגב: הצעת החוק כוללת תיקוני חקיקה בתחום התכנון והבנייה שנועדו להפחית את הריכוזיות במערכת התכנון במדינת ישראל, ובכך להביא לשיפור השירות לאזרח, לקיצור תהליכים, לצמצום הביורוקרטיה ולהגדלת מלאי יחידות הדיור.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת עומדת לבצע שינויים מהותיים בשלושה יעדים מרכזיים: ביזור סמכויות לוועדה המקומית, קיצור משך הזמן הנדרש לאישור תוכניות הבנייה, ייעול ושיפור של הליכי הרישוי והבקרה על ביצוע הבנייה.

מירי רגב: בנוסף כוללת ההצעה הסדרה להקלת הקמתן של תשתיות חיוניות, שעד עכשיו הביאה לעיכובים משמעותיים בפיתוח שכונות חדשות, והרבה מאוד הסדרים נקודתיים, שלא אפרט אותם בנאום זה.

מירי רגב: ועדת הפנים קיימה עשרות דיונים בהצעת החוק ושמעה הערות של עשרות ארגונים מקצועיים, ארגונים חברתיים, ארגונים סביבתיים.

מירי רגב: הוועדה הקדישה שעות רבות לקריאת מסמכים רבים שהוגשו לה בנוגע להצעת החוק, ושמעה גם את הערות נציגי הארגונים בעל-פה במהלך הישיבות בוועדה.

מירי רגב: כתוצאה מדיונים אלה ביצעה הוועדה מאות שינויים בהצעת החוק הממשלתית שעברה בקריאה ראשונה, במטרה להביא להגשמתם המיטבית של יעדים אלו תוך הבטחת השמירה על האדם ועל הסביבה.

מירי רגב: בתחום היעד הראשון, ביזור סמכויות תכנון לוועדות מקומיות וייעול התכנון, הרעיון שעומד בבסיס הצעת החוק הוא ביזור הסמכויות בתחום זה לוועדות מקומיות תוך יצירת מדרג וחלוקת סמכויות בין הוועדות המקומיות לוועדות המחוזיות באופן שיאפשר את האצת הליכי התכנון ושיפור השירות לאזרח.

מירי רגב: דבר זה ייעשה באופן הדרגתי בהתאם ליכולתן המקצועית של הוועדות, ותוך התייחסות והבחנה בין ועדות מקומיות שלא הוסמכו לוועדות מקומיות עצמאיות ועצמאיות מיוחדות שיוסמכו על-ידי שר הפנים, ולהן יינתנו סמכויות נוספות.

מירי רגב: הגיע הזמן שנשתחרר סוף-סוף מהקונפליקט שאנו חיים בו מאז תקופת המנדט, ואשר לפיו אנו לא סומכים על ראשי ערים ועל השלטון המקומי, וכל שינוי של תוכנית, מסגירת מרפסת ועד הקמת שכונה חדשה, צריך להיות מאושר על-ידי השלטון המרכזי באמצעות הוועדות המחוזיות.

מירי רגב: אני לא מכירה הרבה שרים שבאים ואומרים: אני מוכן להוריד מהסמכות שלי ולהעביר את זה לשלטון מקומי ולראשי ערים כדי לייעל את המערכת לטובת האזרח.

מירי רגב: את זה עושה שר הפנים גדעון סער בחוק שהוא מביא.

מירי רגב: הוא מביא חוק שאומר: אני מוותר על ריכוזיות; אני מוותר על זה שכל דבר יעבור אלי, ואני מעביר סמכויות לשלטון המקומי, כי אני סומך עליו.

מירי רגב: ראשי רשויות, שנבחרו בבחירה ישירה, ומועצות נבחרות של עיריות ושל מועצות מקומיות יודעים הכי טוב מה נכון ורצוי ליישוב.

מירי רגב: מספיק לרוץ לוועדה מחוזית על כל חדר או ממ"ד; נאפשר להם לעשות בעצמם את השינויים ואת התיקונים הנראים להם הטובים ביותר לתושבים.

מירי רגב: לכן החוק מציע הרחבה במידה ניכרת של הסמכויות שיוענקו לוועדות המקומיות, גם בדרך של הגדלת זכויות בנייה במקרים מתאימים וגם על-ידי הוספת סמכויות, מה שיאפשר להם לנשום קצת יותר.

מירי רגב: אחד המנגנונים החשובים שמוצע לאמצם בהצעת חוק זו הוא המנגנון של הפקדה מהירה של תוכנית מצומצמת, שהיא תוכנית נקודתית.

מירי רגב: אלה הן כ-60% מהתוכניות שנדונות היום בוועדות מחוזיות, והן סותמות את הוועדות.

מירי רגב: לכן לוקח כל כך הרבה זמן לוועדות מחוזיות לקדם תוכניות, כי הן תקועות עם נושאים שהן לא צריכות לטפל בהם.

מירי רגב: לתוכניות האלה אין שום השלכות רוחב.

מירי רגב: לכן נכון שוועדות מקומיות יהיו אלה שיטפלו בהן ביעילות.

מירי רגב: מוצע שתוכניות כאלה יופקדו, על-פי החלטת יושב-ראש הוועדה המקומית, ללא צורך בדיון בוועדה עצמה אם מתקיימים תנאים מוגדרים.

מירי רגב: כך למעשה הוועדה תקיים דיון אחד בתוכנית ותחליט אם לאשרה או לא, לאחר שיוגשו התנגדויות מהציבור.

מירי רגב: נחסוך דיון להפקדה בתוכניות זניחות ולא חשובות לכלל הציבור אך בעלות ערך לאותו בעל הקרקע.

מירי רגב: כך נגביר את היעילות ואת המהירות בלי לוותר על דיון שקוף ועל שיתוף הציבור, כמקובל בהליכי התכנון.

מירי רגב: עוד מוצע לקצוב זמנים מוגדרים לסיום הטיפול בתוכניות, כך שטיפול בתוכנית בוועדה מקומית יסתיים בתוך שנה לכל היותר, ובתוכנית מצומצמת – בתוך שמונה חודשים.

מירי רגב: במקרים שלא יעמדו בזמנים אלה, יוכל מגיש התוכנית להעבירה למוסד תכנון גבוה יותר, כך שהם יסיימו את הטיפול בתוכנית.

מירי רגב: באופן זה אנחנו מבטיחים שהוועדות השונות יטפלו בתוכניות המוגשות להן במהירות סבירה, ולא יעכבו את התוכניות בגלל ביורוקרטיה.

מירי רגב: במהלך דיוני הוועדה עמדתי על כך שההצעה תבטיח שלא יהיה מצב שרק ועדות מקומיות חזקות יזכו לקבל את הסמכויות הרחבות אלא גם ועדות מקומיות ברשויות הפריפריה.

מירי רגב: אני שמחה שגם השר גדעון סער, שהשתתף ברוב דיוני הוועדה, הצהיר גם לפרוטוקול וגם בחוק, שהמשאבים שיוקצו לטובת החוק – יוקצו משאבים לוועדות חלשות, להכוונה של ועדות חלשות, למינוי של גורמים מקצועיים שילוו את הוועדות החלשות, כדי שהפערים בין הוועדות החזקות לחלשות יצומצמו.

מירי רגב: זאת סוגיה שהייתה מאוד חשובה לכל חברי הוועדה, ואני שמחה שהשר קיבל את זה.

מירי רגב: אבל, כיוון שאנו מודעים היטב למכבש הלחצים שעלול להיות מופעל על ראשי ערים ולסכנות האפשריות שעלולות לנבוע מהרחבה בלתי מבוקרת של סמכויות הוועדות המקומיות, ההצעה שלפניכם כוללת הסדרים מאוד מוגדרים וזהירים, שמגדירים במדויק את הסמכויות השונות, כדי להבטיח שלא יהיה כאן ניצול לרעה ופגיעה ברשויות שכנות או באינטרסים לאומיים.

מירי רגב: לצד זאת קובעת הצעת החוק מנגנוני איזון ובקרה על פעילותן של הוועדות המקומיות, ובהם: מינוי נציגים נוספים בעלי דעה מייעצת אשר ילוו את הוועדות המקומיות וחיזוק מעמדם של נציגים אלו; חיזוק הדרג המקצועי המסייע לוועדות המקומיות בתפקודן; אפשרות להעברת סמכות לוועדה מחוזית במקרה של תפקוד לקוי של הוועדה המקומית; הקמת יחידות בקרה במשרד הפנים לפיקוח והכוונה של ועדות מקומיות; הגברת השקיפות בפעילותן של הוועדות המקומיות לעיני הציבור; חיזוק מנגנוני הבקרה והפיקוח, לצד העברה זהירה ומדודה של סמכויות – יבטיחו שנשיג את המטרה של ביזור הסמכויות, הגברת הדמוקרטיה בהליך התכנון, בלי שנאבד – –

יצחק וקנין: מירי רגב, יושבת-ראש הוועדה, למה את מסתכלת רק לשם?

יצחק וקנין: תסתכלי גם לפה.

מירי רגב: אני אסתכל גם עליכם.

מירי רגב: – – בלי שנאבד את ההגנה על הערכים החשובים של שקיפות, יושר והגינות בפעולת הוועדות המקומיות.

מירי רגב: הנושא השני שעסקה בו הוועדה כחלק מהחוק הוא היעד המרכזי השני שהציג השר, שר הפנים, אשר משפיע על חייהם של כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, והוא ייעול ושיפור של הליכי הרישוי והבקרה על ביצוע הבנייה, כי האסונות שלהם היינו עדים, כגון קריסת גשר המכבייה, אסון "אולמי ורסאי", קריסת המרפסות של "גינדי", מעידים עד כמה מהפכה בתחום זה הנה נדרשת והכרחית, כאשר מנגד אין לשכוח את הצורך בזירוז הליכי הרישוי והפטור על מנת לצמצם את הביורוקרטיה במקום שאין צורך בו.

מירי רגב: לכן, בהצעה זו יש בשורה של ממש, שבה אנו מאפשרים לראשונה פטור מהיתרי בנייה לעבודות מסוימות, והליך רישוי מקוצר לעבודות אחרות.

מירי רגב: כיום, כל הזזת אבן או חפירה מחייבות היתר בנייה.

מירי רגב: אפילו הצבת דוד שמש או מזגן מחייבת קבלת היתר.

מירי רגב: המצב הזה חונק את האזרחים וחייבים לשים לו קץ.

מירי רגב: בהצעה הזאת אנחנו שמים קץ לאישורים מסוג אלו.

מירי רגב: מוצע ליצור מסלולי רישוי מקוצרים שיחולו על סוגי בניינים, עבודות ושימושים בעלי השפעה מעטה מבחינה הנדסית, סביבתית ומרחבית, כגון סגירת מרפסות, הוספת ממ"ד או הרחבת דירה.

מירי רגב: מוצע ככלל שבמקרה שרשות הרישוי לא נתנה את החלטתה במועד, יראו את ההיתר כמאושר.

מירי רגב: זאת אומרת, שאם רשות הרישוי לא פועלת על-פי הקריטריונים שכתובים בחוק, ולא יפעלו ביעילות, אז אנחנו בעצם נעקוף אותם.

מירי רגב: אותו אזרח שרוצה להתקין דוד שמש או להגדיל את הפרגולה או את המרפסת, יוכל לעשות זאת.

מירי רגב: מוצע לתת בידי שר הפנים את הסמכות לקבוע סוגי עבודות ושימושים שאינם בעלי השלכה מהותית מבחינה הנדסית וסביבתית, והם יהיו פטורים בכלל מקבלת היתר, כגון התקנת דוד שמש, מזגן או פרגולה, גדרות ומחסנים מסוגים מסוימים ועוד.

מירי רגב: לא כל עבודה קטנה וזניחה תחייב קביעת תקנות בעניין.

מירי רגב: נשים קץ למצב האבסורדי הזה – כפי שאמרתי לגבי הפרגולה, אין צורך לחזור על זה.

מירי רגב: כדי להבטיח את הבטיחות והאיכות של עבודות אלה, השר יוסמך לקבוע מפרטים ותנאים לעבודות ושימושים אלו כדי להבטיח שהקמתם לא תפגע בציבור.

מירי רגב: הסעיף לא יאפשר בנייה או שימוש שלא בהתאם לתוכניות או להנחיות מרחביות.

מירי רגב: המטרה של מתן הפטור מהיתר ומסלולי הרישוי המקוצרים היא לפנות את המנגנונים המקצועיים של הוועדה המקומית לטיפול בהיתרי בנייה משמעותיים ביותר תשומת לב.

מירי רגב: כידוע, יתר רגולציה מביאה לכך שהרגולטור משותק ועוסק בדברים קטנים ולא חשובים בהכרח, וכך מזניח את העיסוק העיקרי שלו.

מירי רגב: הצעה זו פותרת בעיה זו באמצעות המנגנונים שתיארתי קודם, וכך נוכל לדרוש מהוועדות המקומיות לתת היתרי בנייה, שאנו כל כך זקוקים להם, לדירות חדשות במהירות וביעילות.

מירי רגב: מוצע לקצוב מועדים לבדיקת בקשה להיתר על-ידי רשות הרישוי, כך שבהיתר בדרך מקוצרת יסתיים ההליך בתוך 45 ימים לכל היותר, ואילו בהיתר בדרך רגילה יסתיים ההליך בתוך 90 ימים לכל היותר.

מירי רגב: צוואר הבקבוק שעיכב במשך שנים את התקדמות הבנייה יוסר מהפרק, אבל ההצעה לא מוותרת על האיכות והבטיחות של הבנייה.

מירי רגב: בהקשר זה – מנהלת ועדת העבודה, ידידתי, שיהיה שקט שם.

יחיאל חיליק בר: סליחה, נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: זהבה, תודה.

מירי רגב: בהקשר זה, הצעת החוק מביאה ליישום המלצותיה של ועדת זיילר, אשר חקרה את אסון "אולמי ורסאי", ואחת מהמלצותיה המרכזיות הייתה הקמת מנגנוני בקרה יעילים על הבנייה.

מירי רגב: בתחום הבקרה על הליכי הרישוי מוצע להקים מכוני בקרה פרטיים, שיבקרו את הבקשות להיתרי בנייה ואת ביצוע הבנייה כדי להבטיח את האיכות והבטיחות של הבניינים.

מירי רגב: מוצע לקבוע כי לא יינתן היתר אלא אם אישר מכון הבקרה כי בוצעה בקרת תכן לבקשת ההיתר והיא נמצאה תקינה.

מירי רגב: בקשה להיתר שלא תקבל אישור מכון הבקרה, תידחה.

מירי רגב: מכוני הבקרה שיבצעו בקרה זו הם גופים פרטיים אשר יוסמכו לביצוע בקרה בנושא תכן הבנייה וביצוע הבנייה.

מירי רגב: לצורך כך, במכוני הבקרה יועסקו בעלי מקצוע בתחומים שונים של ענף הבנייה ובקרים מורשים בתחומים שונים, אשר בידם מוצע לתת את הסמכויות הנתונות כיום בידי הגורמים המאשרים, גורמים אשר אישורם או התייעצות עמם נדרשים כתנאי למתן היתר מתוקף החיקוקים השונים.

מירי רגב: לאור השינויים שערכה הוועדה קובעת הצעת החוק כי במכון הבקרה יועסקו בקרים מורשים מטעם ארבעה גורמים מאשרים: משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, כבאות והג"א.

מירי רגב: כמו כן, מוצע כי שר הפנים יהיה רשאי לקבוע חובת בקרת ביצוע על-ידי מכון בקרה על ביצוע העבודות.

מירי רגב: אני כאן רוצה להכניס סעיף נוסף:

מירי רגב: פנו אלי עוד היום ושאלו אם הנדסאים יכולים להיות בקרים.

מירי רגב: אז כן, הנדסאים יכולים להיות בקרים.

מירי רגב: גם הנדסאים יהיו בקרים, וזה הישג גדול לוועדה, שהיא הצליחה להכניס את ההנדסאים כחלק מהבקרים, ולא רק אותם בעלי מקצועות שבעבר היו בקרים.

גדעון סער: צריך גם לשבח את פעילות חברנו חיים כץ.

מירי רגב: נכון, כבוד השר.

מירי רגב: אני רוצה לשבח בעניין הזה גם את פעילות חברנו חבר הכנסת חיים כץ, שאינו נמצא אתנו היום, הוא יושב שבעה על אביו, על כך שגם הוא לחץ והביא לוועדה, לידיעת כל חברי הוועדה, את המשמעות והחשיבות של הרחבת היכולת של הנדסאי להיות בקר, ובזה בעצם להרחיב את יכולת הניוד של אותם הנדסאים ולאפשר להם מקומות עבודה נוספים.

מירי רגב: ואני שמחה שהצלחנו להביא את הנושא הזה ולאשרו בחוק.

מירי רגב: אני חייבת להודות שהתלבטתי לא מעט בכל הנוגע למכוני הבקרה, כי היה לי חשש כבד שהדבר יביא לעליית מחירי הדיור, וכן שהמשק הישראלי לא בשל להכנסתם של גורמים אלה לתחום הבנייה, בעיקר בשל מחסור באנשי מקצוע מתאימים.

מירי רגב: לכן עמדנו בוועדה על כך שרק לאחר שוועדת הפנים תאשר את האגרות שיגבו מכוני הבקרה אנחנו נאשר את מכוני הבקרה האלה, וכך נכתב בחוק.

מירי רגב: האגרות בסוגיות אלה יובאו לאישור ועדת הפנים, וכך נוכל באמת לראות אם יש עלייה משמעותית במחירי הדירה, או שבאמת זו תהיה עצירה אחת אחרונה שתוכל לתת מענה לכל אותם נושאים שזקוקים לבקרה.

מירי רגב: הפרק הזה של מכוני בקרה, כפי שסוכם עם השר במהלך דיוני הוועדה, ייכנס לתוקף רק בעוד שנה וחצי, לאחר שמשרד הפנים ייערך בהתאם לנדרש מול משרד התמ"ת ומול משרדים אחרים.

מירי רגב: שר הפנים הוסמך לדחות את הכניסה לתוקף של הפרק בשנתיים נוספות, מעל לשנה וחצי שהוועדה אישרה, אם הוא ימצא שמכוני הבקרה עדיין לא בשלים להפעלה.

מירי רגב: אני רוצה לפרט את סוגיית הדיור בהישג יד – התוספת השישית שהביאה ועדת הפנים להצעה הממשלתית.

מירי רגב: ההצעה הממשלתית שהוגשה לוועדה לא כללה את הנושא של דיור בר-השגה.

גדעון סער: את יכולה לתת קרדיט לעצמך, גברתי היושבת-ראש, כי בלי לפגוע במשקלה הנכבד של הוועדה, מי שדחף את הנושא הזה זה קודם כול את.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד השר.

מירי רגב: אני אשמח אם אתה תגיד את זה מעל הבמה, אבל אני נותנת את הקרדיט גם לוועדה.

גדעון סער: בכל מקום.

גדעון סער: זאת האמת.

מירי רגב: זאת האמת, נכון, ואני שמחה.

מירי רגב: אני אומרת שוב, ואני באמת מתרגשת, זה לא דבר ברור מאליו – – –

עיסאווי פריג': למה מתרגשת?

מירי רגב: אני מתרגשת, מה לעשות.

מירי רגב: יש עדיין דברים שמרגשים אותי.

מירי רגב: לא רק דגל ישראל.

עיסאווי פריג': – – –

מירי רגב: גם מרגש אותי לראות שדיור בהישג יד נכנס כחלק מחקיקה ראשית בתכנון ובנייה.

מירי רגב: זה לא דבר ברור מאליו.

מירי רגב: וכן, זה מרגש אותי שלכל אזרח במדינת ישראל – אני שוב אומרת, תכף אני אדבר, זה לא פותר את כל הבעיות, אני תכף אגיד את זה.

איציק שמולי: מירי, הציבור עוד עלול להאמין לזה.

מירי רגב: לא, הציבור יאמין לזה, כי אין מה לעשות.

מירי רגב: תשמע, מול – – –

איציק שמולי: – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, נא לאפשר לחברת הכנסת רגב להתרגש.

מירי רגב: מול עובדות אי-אפשר להתווכח.

מירי רגב: אני אמרתי בתחילת הדרך, לא נצביע על תכנון ובנייה אם לא יהיה דיור בהישג יד.

מירי רגב: וכך עשינו בחוק הווד"לים, וכך אנחנו גם עושים בחוק הזה שלפניכם.

מירי רגב: לראשונה, ארבעה מנגנונים מרכזיים נועדו לקדם דיור בר-השגה בחוק זה – ואני אומרת בחוק זה, כי תכף נדבר על החוקים האחרים.

מירי רגב: הצעת החוק קובעת כי בתוכנית הכוללת 100 יחידות דיור חדשות, לפחות 20% מיחידות הדיור הכלולות בה יהיו דירות קטנות.

מירי רגב: ההצעה כוללת מערכת של תמריצים לתוכניות לדיור להשכרה לטווח ארוך, הן על קרקעות מדינה והן על קרקעות פרטיות, כך שיזמים שיבנו דירות להשכרה יוכלו להגדיל את זכויות הבנייה במגרשים שבהם הם בונים.

מירי רגב: יחידות הדיור יהיו להשכרה ארוכת טווח, ודמי השכירות לא יעלו על דמי השכירות המשתלמים בין שוכר מרצון למשכיר מרצון, ולא יהיה ניתן להעלות את מחיר השכירות אלא לפי שיעור עליית המדד ובתוספת בשיעור שיקבע שר השיכון.

מירי רגב: כאן אני חייבת לציין כי לא ויתרתי על הנושא של השכרה במחיר מפוקח.

מירי רגב: היא לא כלולה בחוק הזה, אבל אני מצהירה כאן מעל בימת המליאה: חוק הדיור הלאומי, החוק שקרוי בוועדת הפנים חוק הוופלל"א, לא יבוא להצבעה אם לא יהיה בו דיור ציבורי ודיור במחיר מפוקח.

מירי רגב: אמרתי את זה בתחילת הדרך, אני אומרת את זה פה.

מירי רגב: אמרתי את זה לשר יאיר לפיד, וכך זה גם יהיה.

מירי רגב: לא יבוא החוק הזה לאישור אם לא יהיה דיור במחיר מפוקח, דיור להשכרה ודיור ציבורי.

גדעון סער: מה השיב לך שר האוצר כשאמרת לו?

מירי רגב: אין לו מה להשיב.

מירי רגב: הוא יודע שאם הוא רוצה חוק, הוא יצטרך להתאמץ.

מירי רגב: אתה מכיר את זה, השר, לא?

עיסאווי פריג': מה זה מחיר מפוקח?

מירי רגב: אבל אני רוצה להגיד שכבר בהצעת הזאת יש בשורה של ממש, כי לראשונה החוק מחייב את רשות מקרקעי ישראל לקבוע יעדים של שיווק דירות בהשכרה במחיר מפוקח ומחיר שוק, ואם הם לא יעמדו בהם יעברו הכספים לטובת קרן מיוחדת להתחדשות עירונית.

מירי רגב: הצעת החוק קובעת כי כבר השנה, עד ליום 1 באוגוסט 2014, ייקבעו יעדים ראשונים לשיווק של יחידות דיור להשכרה במחיר מופחת ויחידות דיור להשכרה לטווח ארוך על-ידי הממשלה בקרקע מדינה.

מירי רגב: כפי שאמרתי, זהו שלב ראשון בעיגון הנושא של דיור בהישג יד בחקיקה, אבל לא אחרון.

מירי רגב: וכן, צריך להגיד תודה, צריך בעניין הזה להגיד תודה לשר הפנים, גם אם חלק לא אוהבים את זה.

אילן גילאון: ומה אתנו?

אילן גילאון: למה לנו לא צריכים להגיד תודה?

מירי רגב: תכף אני אגיד גם לך.

מירי רגב: אתה לא היית בוועדה, אני אגיד לחברים שלך תודה.

אילן גילאון: אז על זה את צריכה להגיד לי תודה.

מירי רגב: הרפורמה תוכל לבוא לידי ביטוי, השר, בפרטים הקטנים שלה וביישומה.

מירי רגב: אם הכנסת אכן תאשר את ההצעה החשובה הזאת, ייפתח פתח עצום לשיפור וייעול של הליכי התכנון והבנייה.

מירי רגב: מעתה הכדור עובר מהכנסת לממשלה ולמוסדות התכנון, אשר אני מקווה מאוד שידעו לנצל את ההזדמנות הגדולה הזאת שהכנסת נותנת בידיהם.

מירי רגב: אני קוראת לממשלה להקדיש תשומת לב גבוהה להליך היישום של הרפורמה ולהבטיח שעבודת החקיקה שלנו לא תרד לטמיון.

מירי רגב: ולמוסדות התכנון אני קוראת להגשים את המטרה שלשמה נוסדו, להבטיח תכנון ורישוי יעילים ומהירים לרווחת הציבור ולדורות הבאים.

מירי רגב: החוק, כפי שאמרתי, מביא אתו בשורה, אך עדיין משבר הדיור רחוק מפתרון.

מירי רגב: זוגות צעירים אינם יכולים לרכוש דירה.

מירי רגב: שני בני-הזוג עובדים, משלמים מסים, ומחירי הדיור הולכים ועולים.

מירי רגב: קראנו הבוקר את הכותרת ב"ידיעות אחרונות", ולפיה שר האוצר יאיר לפיד מתכוון להוריד את ביטול המע"מ על דירה ראשונה.

מירי רגב: אני מברכת את שר האוצר.

מיקי רוזנטל: למה את מברכת?

מירי רגב: אני מברכת אותו, ואני אגיד לכם למה.

זהבה גלאון: – – – בלי ערבים, בלי חרדים.

מיקי רוזנטל: זה מייקר את הדירות.

מירי רגב: אני מברכת אותו, כי לשר האוצר הזה, לעומת שר האוצר הקודם, שהיה ממפלגתי, היה אומץ לא להפיל את ההצעה הזאת.

מירי רגב: ארבע פעמים העליתי את הצעת החוק הזאת בוועדת שרים לחקיקה, והשר שטייניץ הפיל אותה.

מיקי רוזנטל: בצדק.

זהבה גלאון: – – –

מירי רגב: אז כן, אני רוצה לברך את שר האוצר הזה, שעשה משהו באומץ ולא הקשיב לפקידים, שהפחידו אותו שביטול מע"מ יעשה איזושהי בועה חדשה במשק.

מירי רגב: ביטול מע"מ על דירה ראשונה הוא הכרחי בדיוק כמו ביטול המע"מ על המים, ואנחנו נבטל את המע"מ על המים.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי שר האוצר הבין שמע"מ זה לא פרה קדושה, וכמו שביטלו מע"מ על דירה ראשונה, כך יבטלו מע"מ על מים.

מירי רגב: כי כמו שלא ניתן לספסר בקרקע, לא ניתן לספסר גם במים.

מירי רגב: ובעניין הזה אני כן מברכת את שר האוצר.

עיסאווי פריג': מה הקשר?

מירי רגב: וחצי זה קשר.

דוד אזולאי: צריך לברך אותו לאחר יישום החוק.

דוד אזולאי: זה רק כותרות.

מירי רגב: אתה צודק.

מירי רגב: אנחנו נברך אותו אחר יישום החוק.

מירי רגב: אבל, חבר הכנסת אזולאי, ואני תכף עומדת להודות לך כאן, אני חייבת להגיד שגם ש"ס, שדואגת מאוד לעניים, הייתה שותפה למחדל של שטייניץ.

מירי רגב: אתה ושר השיכון אטיאס ושר הפנים אלי ישי, כולכם לא עשיתם כלום בנושא הדיור.

אברהם מיכאלי: וראש הממשלה.

אברהם מיכאלי: נראה אותך בממשלה.

מירי רגב: לא עשיתם כלום בנושא הדיור, לא ש"ס ולא האוצר דאז.

דוד אזולאי: נחיה ונראה.

מירי רגב: והיום עושה את זה גדעון סער, אם אתם אוהבים את זה ואם לא, ושר האוצר לפיד, מה לעשות – –

גדעון סער: הם דווקא תומכים.

מירי רגב: – – לא ממפלגתי, אבל אני צריכה להגיד את האמת.

עיסאווי פריג': אבל זה ימשיך להגדיל את החור התקציבי.

עיסאווי פריג': איך יסגרו את זה?

עיסאווי פריג': איפה החור התקציבי?

יחיאל חיליק בר: הוא יודע איפה הכסף.

מירי רגב: אני מאמינה – –

עיסאווי פריג': איפה החור התקציבי?

מירי רגב: – – שהכותרת לא תישאר רק כותרת, אלא ששר האוצר יביא את זה לידי מימוש.

מירי רגב: תאמין לי שאני מתכוונת לוודא את זה.

אילן גילאון: – – –

מירי רגב: יש עוד כמה חוקים שעוברים בוועדה אצלנו.

מירי רגב: אני מתכוונת לוודא שזה אכן יקרה.

מירי רגב: ולא רק זה, אלא אני מתכוונת גם, ואמרתי לך את זה, ידידי פריג', אני מתכוונת לבטל את תאגידי המים, ואני מתכוונת למה שאני אומרת.

מירי רגב: כי יש דברים שרק אנחנו ככנסת ורגולטור אמיץ יכולים לעשות.

זהבה גלאון: את צודקת במאה אחוז.

מירי רגב: עד היום, לצערי, השרים אמרו אמן לפקידים, וסוף-סוף יש שרים שבאים ואומרים: אתה פקיד, ואני מקבל החלטה.

מירי רגב: ועובדה היא שיש דיור בר-השגה.

מירי רגב: מה שלא היה נכון ארבע שנים, יש היום.

זהבה גלאון: ממש.

מירי רגב: אני יודעת שזה ממש.

מירי רגב: לכן את תמשיכי להיות באופוזיציה, גברת זהבה גלאון.

מירי רגב: ממש שממש, אבל זה קורה.

אילן גילאון: שרים שלא עשו כלום.

אילן גילאון: מי זה השרים?

אילן גילאון: מי זה השרים?

זהבה גלאון: אבל מה עם שר הפנים?

זהבה גלאון: למה הוא – – –

מירי רגב: חכי.

מירי רגב: אמרתי את זה בהתחלה, אבל את איחרת.

מירי רגב: עשית כניסה, אבל לא עשית כניסה כזאת רצינית.

מירי רגב: עשית כניסה, אבל לא רצינית, ותכף תשמעי את סוף דברי.

מירי רגב: אני שמחה שעוד לא התעייפתם מהנושא הזה, כי אם הייתם יושבים מול זנדברג ודב חנין כל הדיונים – תודה, דב, שזה היה מעייף.

מירי רגב: חצי שנה.

מירי רגב: חצי שנה סבלתי את זה, וגם איציק.

מירי רגב: גם איציק, גם איציק.

מירי רגב: לא, לא, אתה, דוד, תכף.

יחיאל חיליק בר: חברים, בואו נאפשר לה לסיים בבקשה.

מירי רגב: חברים, עכשיו באמת התודות.

אילן גילאון: אבל מי השרים שלא עשו כלום?

מירי רגב: עכשיו אני מבקשת לעבור לתודות.

מירי רגב: וכן, הראשון – – –

זהבה גלאון: – – –

מירי רגב: אני בטוחה, זהבה, שאת מכבדת את שר הפנים.

מירי רגב: לאור עבודתך המשותפת עם שר הפנים בעבר, אני בטוחה שאת מבינה שיש לנו שר רציני.

מירי רגב: מה לעשות, מותר לך להגיד את זה גם אם את ממרצ.

מירי רגב: נכון, השר?

גדעון סער: היא לא חושבת שונה ממך.

מירי רגב: יפה, אז שתגיד את זה.

מירי רגב: מותר להגיד את זה.

מירי רגב: אז אם אתם רוצים כל כך לשמוע את התודות, בואו תנו לי להשמיע אותן.

איציק שמולי: מירי, אני חייב להזהיר אותך, עוד דבר אחד לשר הפנים, וזה יהיה ב"ארץ נהדרת".

מירי רגב: אז שיהיה.

מירי רגב: סוף-סוף ניכנס שוב ל"ארץ נהדרת".

מירי רגב: סוף-סוף ניכנס שוב ל"ארץ נהדרת".

מירי רגב: אז אני מבקשת להודות לשר הפנים, חבר הכנסת גדעון סער, על כך שליווה את החוק ובא וענה בסובלנות רבה על כל השאלות וההסתייגויות של חברי הכנסת.

מירי רגב: גם כשזה לא היה פשוט וגם כשהוא לא אהב את כל מה שאנחנו הבאנו, הוא בא ועמד וענה, וגם תיקן דברים שנכון היה לתקן אותם.

אילן גילאון: מי זה?

מירי רגב: סער, זה שיושב שם.

מירי רגב: אתה רואה אותו שם, לידך?

מירי רגב: שיעמוד?

מירי רגב: אני אגיד לו שיעמוד.

מירי רגב: אז גדעון, אל תתלהב מזה, אבל צריך להגיד לך תודה.

עיסאווי פריג': אני מקנא ב"ארץ נהדרת".

מירי רגב: אני רוצה להודות גם לשר יאיר לפיד וגם לשר אורי אריאל, שאילולא שיתוף הפעולה שלהם דיור בר-השגה לא היה יוצא לדרך בחוק התכנון והבנייה הזה.

מירי רגב: ומגיעה גם לשר אריאל וגם ליאיר לפיד תודה על התמיכה שלהם בנושא של דיור בר-השגה.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לכל הצוות – – –

עיסאווי פריג': איפה מרצ?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג'.

מירי רגב: בינתיים מרצ רק מפריעים – –

יחיאל חיליק בר: בואו נאפשר לה לסיים.

יחיאל חיליק בר: יש עוד דיון ארוך לפנינו.

מירי רגב: – – חוץ מתמר.

אילן גילאון: תמר גם עזרה?

מירי רגב: לא, תמר עזרה.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לצוות שלך, גדעון סער: לעופר דרי – הרמ"ט שלך, לבינת שוורץ, ליהודה זמרת, לשירה ברנד, לאפרת דון-יחיא, לקארין טלמור, שוב, לאפרת ברנד, לבני ארביב ולאריאל וכסלר.

מירי רגב: אני מבקשת להודות למשרד המשפטים: למשנה ליועץ המשפטי לממשלה ארז קמיניץ, לכרמית יוליס ולנועה עמירב.

מירי רגב: ללשכה המשפטית של הוועדה: לתומר רוזנר – אני רוצה מאוד מאוד להודות לך, תומר, על הליווי של החוק הזה, על כך שהארת את עיני באותם תחומים שלא הייתי מודעת אליהם, בתחומים הקטנים ובאותיות הקטנות – שאומרים "70% הנחה" אבל למטה אומרים "רק אם קנית טה-טה-טה".

מירי רגב: אז הארת את עיני.

מירי רגב: אני מודה לך מאוד, תומר.

מירי רגב: וכן לגלעד, לרוני וליוטל, לצוות שליווה את החוק הזה.

מירי רגב: למנהלת ועדת הפנים, שמסיימת היום את עבודתה לאחר, אני חושבת, 20 שנה בכנסת, יפה שפירא.

מירי רגב: תודה רבה לך, יפה, על כמה שנים?

מירי רגב: כמה שנים את בכנסת?

מירי רגב: 22 שנה.

מירי רגב: אני מודה לך, ואני מאחלת לך הצלחה – שתיהני מהחיים עם הנכדים.

אילן גילאון: זהבה – – –

יחיאל חיליק בר: זה היה כמו כל ה-22.

מירי רגב: אני מאחלת הצלחה ללאה שנכנסת לתפקידה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לשוש, לליאת, לרחלי, ובעיקר לאיה נחום, שריכזה את כל הנושא הזה בוועדה.

מירי רגב: אני רוצה להודות לדובר הוועדה, לשמואל חן.

מירי רגב: אני רוצה להודות לרושמים.

קריאה: – – –

מירי רגב: מה לעשות?

מירי רגב: עבדנו על זה חצי שנה, מיכאלי.

מירי רגב: חצי שנה.

עיסאווי פריג': יצא מפץ גדול.

מירי רגב: אני רוצה להודות לרושמי הפרוטוקולים.

מירי רגב: העירו לי שהם לא אנשים שקופים, והם אכן לא שקופים.

מירי רגב: תודה לכם שליוויתם את הוועדה בשעות הקטנות של הלילה וגם בשעות הקטנות של הבוקר.

מירי רגב: כל רושמי הפרוטוקולים, אני מודה לכם מאוד.

יצחק וקנין: נשאר מישהו שלא הודית לו?

מירי רגב: בוודאי.

מירי רגב: תמתין.

מירי רגב: אני רוצה להודות לצוות המייעץ של הוועדה, לדוד ביטן ולשאול אדם.

מירי רגב: אני מבקשת להודות לשני חברי כנסת באופן אישי, לחבר הכנסת זבולון קלפה ולחבר הכנסת דוד אזולאי, שמילאו את מקומי במהלך הדיונים הארוכים.

מירי רגב: לא גנבתם הרבה החלטות; אחת קטנה, ושינינו את זה אחר כך, אה, קלפה?

זבולון כלפה: אה-אה-אה.

מירי רגב: לא הרבה, לא הרבה החלטות.

מירי רגב: אבל אני חייבת להגיד שאני סומכת עליכם.

מיקי רוזנטל: די עם השכונה.

אילן גילאון: – – –

מירי רגב: יש לנו גם קצת הומור, ידידי.

מירי רגב: ולכל חברי הכנסת של ועדת הפנים: דב, תמר, איציק, חברי הכנסת מהאופוזיציה, שאתגרתם אותי.

מירי רגב: זה לא היה פשוט.

מירי רגב: מה לעשות, אנחנו די דומים בתפיסה החברתית שלנו, למרות שאני מהימין – סליחה.

מירי רגב: אבל אנחנו גם חברתיים ואתגרתם אותי.

מירי רגב: הבאתם להרבה שינויים בחוק הזה.

מירי רגב: חלק מהשינויים שנמצאים בחוק הם הודות לכם, לתמר, לדב ולאיציק.

מירי רגב: אני מודה לכם על כל שיתוף הפעולה ועל זה שבאתם לכל הדיונים והבאתם את אמירותיכם.

מירי רגב: אני מבקשת מכם לאשר את הצעת החוק הזאת, למרות ההסתייגויות הרבות והמעייפות של דב חנין ותמר והעבודה.

עיסאווי פריג': לראש הממשלה אין?

מירי רגב: אני מבקשת מכם לאשר את הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: זאת הצעת חוק טובה לאזרחי המדינה.

מירי רגב: תודה.

עיסאווי פריג': אני לא – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פריג', מה?

יחיאל חיליק בר: נציין שגם נחמן שי הוא חבר ועדת הפנים.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי, אנחנו גם נודה לו בשם היושבת-ראש.

אילן גילאון: למה – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: חברים, אם יש מישהו באולם שחברת הכנסת רגב לא הודתה לו, אנחנו נתקן את זה בפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: בסדר, עיסאווי?

יחיאל חיליק בר: אנחנו נוסיף אותך לתודות.

עיסאווי פריג': הבנתי.

יחיאל חיליק בר: לפני שנעבור לדיון, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק תחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מ/771, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לדיון על החוק – להסתייגויות, ויש לא מעט.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: לרשותך 20 דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריך – חבר הכנסת ברכה, חברת הכנסת זנדברג, חבר הכנסת הורוביץ, והרשימה – – –

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, אני מתנצלת שאני לא יושבת.

מירי רגב: שמעתי אותם שעות רבות.

מירי רגב: די, עכשיו שאחרים ישמעו אותם.

דב חנין: רק את המשפטים הראשונים תשמעי.

מירי רגב: בבקשה.

עיסאווי פריג': הוא עומד להגיד לך תודה – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, אין לנו כרגע שר באולם, אז אתה יכול לא להפעיל את השעון.

אילן גילאון: יש שרה, לנדבר.

דב חנין: גברתי יושבת-ראש הוועדה, אני רוצה מעל הדוכן להביע הערכה לך על העבודה הרבה שאת עשית.

דב חנין: זו אכן הצעת חוק מורכבת וגדולה.

דב חנין: את התמסרת אליה בהרבה מאוד מרץ ואנרגיה.

דב חנין: הוועדה ישבה הרבה פעמים מסביב לשעון – מה?

זהבה גלאון: אני רואה שעברת לסגל הדיפלומטי של משרד החוץ.

מירי רגב: קשה לך.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: מה שצריך להגיד, צריך להגיד.

מירי רגב: אבל לא נורא, תבלעי את הצפרדע.

דב חנין: גברתי, אני אומר את זה כי אני חושב שזו הייתה באמת עבודה מאוד חרוצה ומסורה, וכך צריך לעבוד בוועדות של הכנסת.

דב חנין: יש בינינו ויכוחים לא מעטים.

דב חנין: ניהלנו אותם גם בוועדה וננהל אותם במליאה.

דב חנין: אבל כשצריך להעריך, צריך להעריך.

דב חנין: אז תודה רבה.

מירי רגב: תודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא מהדורה שנייה של רפורמה בתכנון ובבנייה.

דב חנין: המהדורה הראשונה הייתה מהדורה מגלומנית ובעייתית במיוחד.

דב חנין: היא הובאה לכנסת בתחילת הקדנציה הקודמת, ואנחנו בילינו ארבע שנים במאמץ לבלום אותה, והצלחנו, למרבה השמחה.

דב חנין: אותה רפורמה בעייתית, מסוכנת והרסנית שהממשלה הגתה בממשלה הקודמת, נבלמה, אבל במקומה הממשלה הביאה אלינו ומביאה אלינו בכנסת הנוכחית שורה של רפורמות כביכול יותר קטנות ויותר נקודתיות, אבל גם הן בעייתיות.

דב חנין: הרקע לכל היוזמות של הממשלה הוא כמובן משבר הדיור, מצוקת הדיור שקיימת בישראל.

דב חנין: אבל הממשלה ניגשת למשבר הדיור בגישה לא נכונה.

דב חנין: התפיסה הבסיסית של הממשלה בנושא משבר הדיור איננה תפיסה נכונה.

דב חנין: כמו שקפיטליסטים ניאו-ליברלים רואים את העולם, גם כאן הם מסתכלים רק על צד ההיצע ולא מטפלים בכלל בבעיות הביקושים.

דב חנין: כלכלת צד ההיצע שלהם היא בעייתית ברמה הרעיונית ומכשילה ברמה המעשית.

דב חנין: אבל מעבר לכול, כשמדברים על היצע דירות, הממשלה מתעלמת מן העובדה שקיימות דירות מתוכננות שאפשר לבנות אותן.

דב חנין: קיימות עשרות אלפי דירות מתוכננות שאפשר לבנות אותן.

דב חנין: החסמים לא נמצאים במערכת התכנון.

דב חנין: החסמים נמצאים לפעמים בתשתיות, היעדר פתרונות קצה, וזה מה שקורה הרבה פעמים ביישובים ערביים, שאי-אפשר לבנות בהם בתים מכיוון שאין פתרונות קצה של ביוב או של תשתיות.

דב חנין: החסמים נמצאים לפעמים בהחלטות של הקבלנים לא לשווק דירות שמתוכננות ולא כדאי להם לשווק אותן היום.

דב חנין: אז במקום להתמודד עם בעיות היכן שהן נמצאות, הממשלה ממשיכה במתקפה מתוכננת על מערכת התכנון.

דב חנין: עמיתי חבר הכנסת, אני אומר את הדברים האלה לא ממקום שחושב שמערכת התכנון מושלמת.

דב חנין: יש מה לשפר במערכת התכנון.

דב חנין: יש מה לייעל במערכת התכנון.

דב חנין: אבל אסור לשפוך את התינוק הזה עם המים.

דב חנין: אסור להרוס את מערכת התכנון, כי אם נהרוס את מערכת התכנון נישאר במדינה קטנה וצפופה עם המון המון צרכים והמון ביקושים וחוסר יכולת לתת להם פתרונות מיטביים.

דב חנין: אמרתי שהכשל הראשון בהתייחסות של הממשלה לסוגיית הדיור מתחיל בהתמקדות בצד ההיצע, ובתוך ההתמקדות הזאת בצד ההיצע – בחוסר ההתייחסות לאותן דירות מתוכננות שאפשר לבנות אותן.

דב חנין: אתה יכול להפסיק את השעון, כי אין שר במליאה.

דב חנין: מכאן אני רוצה להתייחס גם לצד הביקוש, כי לצד הביקוש הממשלה לא מתייחסת בכלל.

דב חנין: בצד הביקוש, עמיתי חברי הכנסת, יש תמונה דיפרנציאלית שהממשלה מתעלמת ממנה.

יחיאל חיליק בר: תודיעו לשר שהזמן לא נספר עד שהוא מגיע.

דב חנין: שוק הדיור הוא שוק מפולח.

דב חנין: בואו ונבין מה קורה בשוק הדיור.

דב חנין: יש בשוק הדיור ביקושים שונים.

דב חנין: כאשר תבנו דירות יוקרה, לא תפתרו שום בעיה לאנשים שאין להם כסף לשכור דירה.

דב חנין: אנחנו מדברים בשוק הדיור קודם כול על ביקושי חיסכון.

דב חנין: יש היום אנשים שקונים דירות מכיוון שאין להם שום דרך לחסוך לטווח בינוני ולטווח ארוך, כי בישראל אי-אפשר לחסוך היום.

דב חנין: חוסלו אפיקי החיסכון לטווח בינוני ולטווח ארוך, ולכן אנשים רבים משקיעים בדירות, כי זו הדרך פשוט לשמור על ערך הכסף.

דב חנין: וכל עוד לא יינתן לזה פתרון אנחנו נהיה בבעיה.

דב חנין: ביקושי החיסכון צריכים להיפתר לא במישור של התכנון והבנייה אלא במישור של בניית אפיקי חיסכון בחברה הישראלית.

דב חנין: סוג אחר של ביקושים הוא ביקושי שכירות.

דב חנין: יש אנשים בישראל, והם רבים מאוד – נמצא אתנו חבר הכנסת איציק שמולי שהיה מראשי המחאה החברתית; אנשים צעירים בישראל לא יכולים לשכור דירה, לא בתל-אביב, לא בירושלים, לא בחיפה, וגם לא בערים הקטנות והפריפריאליות, ולזה צריך לתת פתרון.

דב חנין: וכמובן, למטה נמצאים חסרי היכולת, אלה שבכלל לא מסוגלים להתמודד בשוק השכירות, אפילו, והם צריכים פתרונות של דיור ציבורי, שהמדינה תיתן דירות שהיא בונה, תעמיד אותן להשכרה במחיר מאוד מאוד נמוך.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, כדי להתמודד עם משבר הדיור המדינה צריכה לחזור לתמונה, המדינה צריכה ליצור בקומה העליונה אפיקי חיסכון לטווח בינוני ולטווח ארוך, שיהיה כדאי לאנשים לחסוך בהם; בקומת הביניים היא צריכה לאפשר שכירות בהישג יד, שכירות שהיא פרופורציונלית להכנסות של בני-האדם; ובקומה התחתונה היא חייבת לייצר פתרונות של דיור ציבורי.

דב חנין: את שלושת הדברים האלה הממשלה לחלוטין לא עושה.

דב חנין: במקום הדברים האלה הממשלה מציעה לנו פה חבילה שלמה של קיצורי דרך ומעקפים בתוך מערכת התכנון.

דב חנין: ואני אומר, עמיתי חברי הכנסת, אני מכיר את הצעת החוק הזו על בורייה, ואני רוצה לומר לכם שבהצעה הזו יש גם רעיונות טובים.

דב חנין: אני אומר מייד: אני בעד קיצור הליכים, אני בעד פחות ביורוקרטיה, אני בעד זה שלא צריך יהיה לקבל אישור והיתר לפרגולה או לסגירת מרפסות.

דב חנין: חברים, הוויכוח הוא לא על פרגולות, הוא לא על סגירת מרפסות.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אם כבר אנחנו מדברים על מה שיש בהצעת החוק הזו, בואו נתייחס לדבריה של חברת הכנסת רגב בעניין הדיור בהישג יד.

דב חנין: היה לנו הרבה שנים ויכוח עם הממשלה על השאלה אם בכלל בחוק תכנוני אפשר להכניס מנגנונים של דיור בהישג יד.

דב חנין: הממשלה טענה: זה לא אפשרי, אי-אפשר, זה לא שייך לתחום התכנוני.

דב חנין: את הוויכוח הזה, עמיתי חברי הכנסת, פתרנו.

דב חנין: הוויכוח הזה הוכרע פעם אחת ולתמיד: בחוק הזה המושג דיור בהישג יד נמצא.

דב חנין: אז אפשר להכניס דיור בהישג יד בחוק תכנוני.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אחרי שאנחנו מברכים על ההישג הזה, וזה הישג ברמה העקרונית, בואו נבחן מה יש בו ברמת התוכן האמיתי.

דב חנין: וברמת התוכן האמיתי אנחנו אומרים בצער, עמיתי חברי הכנסת, שבחוק הזה אין באמת דיור בהישג יד.

דב חנין: אין באמת דיור בהישג יד במובן הפשוט של דירות להשכרה במחיר שהוא פרופורציונלי להכנסה של בני-האדם.

דב חנין: אין את זה.

דב חנין: מה שיש בהצעת החוק זה דיור להשכרה – יפה, אבל דיור להשכרה במחירי שוק.

דב חנין: דיור להשכרה במחירי שוק, והדבר היחיד שנקבע בחוק זה ששיעור העלייה של מחירי ההשכרה האלה יהיה במידה מסוימת מפוקח.

דב חנין: עכשיו, כאשר אנחנו מסתכלים על שוק השכירות הנוכחי, אנחנו רואים הרי ששוק השכירות מייצר מחירים בלתי אפשריים.

דב חנין: הוא מייצר מחירים בלתי אפשריים לאנשים צעירים, לסטודנטים, לאנשים עובדים.

דב חנין: אז אין פה שום פתרון ואין פה שום בשורה לאנשים בישראל, לאותם מאות אלפים שיצאו להפגין ורצו צדק חברתי, אבל בתוך הצדק החברתי רצו בראש ובראשונה פתרונות אמיתיים לבעיית הדיור.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, במובן הזה הצעת החוק אפילו הולכת אחורה.

דב חנין: כי אם ועדות מקומיות תרצינה לקבוע בתוכנית הוראות לדיור בר-השגה במחיר מופחת, יהיה להן קשה לעשות את זה; אפילו אם הן ירצו לקדם תוכניות כאלה, ואפילו אם יגיעו להסכם עם יזמים במסגרת הליכי התכנון.

דב חנין: במובן הזה, לא רק שלא צעדנו קדימה אלא הלכנו אחורה, וזה דבר מאוד מאוד מצער.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אמרתי, אני בעד צמצום ביורוקרטיה.

דב חנין: אני חושב שנושאים קטנים, פרגולות, מרפסות וכדומה, צריכים להיות מנוהלים בהליכים קצרים, פשוטים, יעילים, לקחת מעט זמן.

דב חנין: אני בעד זה.

דב חנין: אני גם לא מתווכח באופן עקרוני עם הרעיון של חיזוק הוועדות המקומיות.

דב חנין: זו מטרה ראויה.

דב חנין: אבל הצעת החוק מתעלמת משורה ארוכה של בעיות יסודיות, שאתן צריך להתמודד אם אנחנו לא רוצים שתועלתו של המהלך של חיזוק הוועדות המקומיות תצא בנזקים עצומים.

דב חנין: אנחנו מדברים על ועדות מקומיות שמורכבות מנציגי ציבור.

דב חנין: לא לכולם יש הבנה מקצועית.

דב חנין: לעתים ההבנה המקצועית לחלוטין חסרה.

דב חנין: צריך לתת להם כלים.

דב חנין: גם אם מחזקים אותם – ולחזק נציגי ציבור, חברת הכנסת זנדברג, זו מטרה מצוינת – תנו להם כלים; תנו להם יכולות; תנו להם הכשרות מקצועיות; תנו להם, למשל, שכר; תנו להם תגמול על העבודה שהם עושים.

דב חנין: אנחנו הצענו באחד מדיוני הוועדה לפחות לתת שכר לאותם חברי ועדות מקומיות, תגמול על הזמן שהם משקיעים בישיבות.

דב חנין: זה המינימום המתבקש, אם אנחנו רוצים שהעבודה של הוועדות המקומיות תהיה עבודה רצינית ומקצועית.

דב חנין: בתנאים הנוכחיים הוועדות המקומיות לא יכולות להתמקצע, קשה להן לקבל החלטות בצורה אחראית ומושכלת, לחלק גדול מהרשויות המקומיות יש מחסור אמיתי בכוח-אדם.

דב חנין: וכאן אני מגיע, עמיתי חברי הכנסת, לאחת הבעיות הקשות והמהותיות ביותר במנגנון שמציעה הצעת החוק, וזה הסיפור של הגדלת הפערים.

דב חנין: למעשה, הצעת החוק הזו תיצור שלושה מעמדות של ועדות מקומיות: תהיינה הוועדות הרגילות, שתקבלנה סמכויות מוגבלות מאוד, נוספות; תהיינה ועדות עצמאיות, שתזכינה לסמכויות רבות נוספות; ותהיינה הוועדות העצמאיות המיוחדות, שתקבלנה באמת הרבה סמכויות.

דב חנין: מהו מבחן ההבחנה בין סוגי הוועדות השונות?

דב חנין: המבחן הזה, עמיתי חברי הכנסת, בפועל הוא המבחן החברתי-כלכלי.

דב חנין: ועדה עצמאית מיוחדת תהיה – ואנחנו כולנו נמצאים פה, בכנסת, ועוד ניפגש בדיוני ההמשך בעוד שנה או שנתיים או שלוש – הוועדות העצמאיות המיוחדות תהיינה הוועדות ביישובי המרכז החזקים מבחינה חברתית-כלכלית: תל-אביב, רעננה.

דב חנין: ראו את הניסיון שצברנו מאז תיקון מס' 76.

דב חנין: מי הן הוועדות שזכו לסמכויות ולכוחות?

דב חנין: זה שוהם, זו הרצלייה, נדמה לי נס-ציונה.

דב חנין: אבל אלה היישובים, היישובים החזקים.

דב חנין: אנחנו מייצרים מעמדות שונים של ועדות מקומיות.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, הסכנה הגדולה לא נמצאת ברובד העליון של אותן ועדות מקומיות, חזקות ועשירות.

דב חנין: הסכנה הגדולה נמצאת ברובד התחתון, של הוועדות המקומיות החלשות.

דב חנין: כי הוועדות האלה לא תוכלנה לעמוד בכל הדרישות של החוק, ואז התוצאה תהיה מהלך של ריכוז מחדש של הסמכויות בידי ועדה למילוי מקום של ועדות מקומיות.

דב חנין: זאת אומרת, אותו ביזור סמכויות שמשרד הפנים מדבר עליו יהיה ביזור סמכויות לעשירים, אבל לעניים יהיה ריכוז סמכויות בחזרה במשרד הפנים.

דב חנין: אני דיברתי על כך שאם רוצים באמת לחזק ועדות מקומיות, צריך גם לשדרג את הידע המקצועי של החברים שלהן, ויש פה הרבה מה לעשות כדי לשדרג את הידע המקצועי שלהם.

דב חנין: צריך לתת שכר לחברי הוועדות המקומיות; צריך לתגבר את הוועדות המקומיות בייעוץ של אנשי מקצוע רציניים ומקומיים; צריך לחזק את המנגנון של הפיקוח על הוועדות המקומיות – אותה יחידת בקרה שתוקם במשרד הפנים לא כל כך מפורטת: לא היחידה, לא התפקידים שלה וכדומה; צריך לקבוע שהוועדות המקומיות צריכות לעבוד במסגרת תכנונית סטטוטורית מחייבת, במסגרת של תוכנית מתאר כוללת עדכנית.

דב חנין: כל הדברים האלה לא נמצאים בהצעת החוק.

דב חנין: ואני, בהקשר הזה, רוצה להזכיר בעיה נוספת.

דב חנין: נמצאים פה חברי הכנסת ברכה, טיבי ואגבאריה, והם יוכלו לספר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שעדיין, במדינת ישראל, בשנת 2014, יישובים ערביים גדולים, לא רק כפרים קטנים, בכלל אין להם ועדות מקומיות.

דב חנין: הם כפופים לאיזשהו מין מנגנון שנקרא ועדות מרחביות.

דב חנין: מה זה הוועדות המרחביות האלה?

דב חנין: זה חוסר אמון ביכולת של יישוב, בדרך כלל יישוב ערבי, לנהל באמת את השאלות התכנוניות שלו.

דב חנין: אז תראו מה קורה פה.

דב חנין: מצד אחד הרפורמה אומרת: בואו ניתן כוח לרמה המקומית, אבל כשמדובר בערבים, אין שום כוח לרמה המקומית.

דב חנין: המנגנון העקום הזה של ועדות מרחביות נשאר בדיוק כפי שהוא קיים, אין שום צמצום בוועדות המרחביות.

דב חנין: זה תחום שבאמת צריך רפורמה, כי הוועדות המרחביות הוכיחו את עצמן כדרך לא ראויה, לא נכונה, ובטח לא דמוקרטית, לנהל שאלות של תכנון ובנייה באוכלוסייה הערבית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים על חיזוק הוועדות המקומיות, ואנחנו מחברים את זה לשאלה שאני התחלתי בה את הדיון, השאלה של דיור בהישג יד, ושאלה של הבטחת דיור לכלל האוכלוסייה, צריך לזכור את העובדה שלרשויות מקומיות יש נטייה טבעית, אולי, ותמריץ, למשוך לעיר אוכלוסייה חזקה ואמידה, אוכלוסייה שלא צריכה תמיכה של שירותי רווחה וכדומה.

דב חנין: ואז אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, במקום לייצר פתרונות תכנוניים מכילים, מקיפים, המזמינים מגוון של אוכלוסיות, אנחנו בעצם יכולים לעודד, ובדרך הזאת גם מעודדים רשויות מקומיות לקדם מנגנונים שבפועל ייצרו תכנון מדיר, תכנון בלתי חברתי, תכנון אנטי-חברתי, תכנון שפוגע בקבוצות עניות ובקבוצות של שכבות בינוניות.

דב חנין: אנחנו נמצאים פה בפיגור עצום ביחס למה שמקובל בעולם, כולל, אגב, במדינות קפיטליסטיות.

דב חנין: ישנו המחקר של פרופסור רחל אלתרמן וד"ר אמילי סילברמן עבור משרד הפנים, שהראה שבארצות-הברית כבר בשנות ה-70 התחילו לתמרץ או לחייב שילוב של דיור בהישג יד בבנייה חדשה בערים כמו ניו-יורק, במדינות כמו קליפורניה, מסצ'וסטס, מרילנד וכדומה.

דב חנין: אצלנו אומנם המונח הזה כבר קיים, אפילו נמצא, בשנת 2005 הוכנס לתמ"א 35, תוכנית המתאר הארצית 35, שחייבה את מוסדות התכנון לבחון את הצורך בדיור בהישג יד, אבל בפועל לא נעשה שום דבר אמיתי כדי לקדם דיור בהישג יד, וכמו שהסברתי בתחילת הדברים שלי, באופן מעשי אנחנו אפילו צועדים כאן אחורה.

דב חנין: אחד הדברים החמורים, המסוכנים והבעייתיים ביותר שקורים בהצעת החוק הזו זה המהלך של ההפרטה החלקית של מערכת הרישוי, הקמת מכוני הבקרה הפרטיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני אומר לכם, זו בכייה לדורות.

דב חנין: אנחנו היינו בכנסת כשהעלו את סוגיית תאגידי המים, ואנחנו צעקנו אז כנגד תאגידי המים, ואמרנו: תאגידי המים לא ייעלו את השימוש במים; להפך, הם יעלו את מחירי המים, והם ייצרו סרבול ועוד עלויות על הציבור.

דב חנין: ואת אותם דברים בדיוק אנחנו אומרים עכשיו על מכוני הרישוי והבקרה הפרטיים.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך שבסופו של דבר ישפיע לרעה על מחירי הדיור.

דב חנין: הוצאות של מכוני בקרה יושתו על מגישי הבקשות להיתרי הבנייה.

דב חנין: מה הם מכוני הבקרה?

דב חנין: מכוני הבקרה הם גופים למטרות רווח.

דב חנין: הם ינסו לעשות רווחים בתוך המערכת הזו.

דב חנין: לא נעשתה, גם בהכנת הצעת החוק הזו, הבחינה המעמיקה של ההשלכות הכלכליות שנובעות מהקמת מכוני הבקרה.

דב חנין: גם פה פעלו לפי אותה השקפת עולם קפיטליסטית עיוורת, שאומרת: הפרטה זה טוב, וכל דבר שמופרט יהיה יותר יעיל ויותר מועיל.

דב חנין: מעבר לזה, ברמה המקצועית, הצעת החוק לא מגדירה את הבדיקות שמכוני הבקרה יחויבו לבצע.

דב חנין: דברי ההסבר אומרים אפילו שהבדיקות שיבוצעו יהיו מדגמיות בלבד, יכללו חלקים מסוימים בבניין – מדאיג מאוד.

דב חנין: וכמובן, עמיתי חברי הכנסת, יש כאן השיקול העקרוני של הפרטת פונקציות שלטוניות מובהקות.

דב חנין: זו אותה הפרטה שאנחנו צעקנו נגדה כשהיא הייתה בבתי-הסוהר, והכנסת אישרה את המהלך הפגום והבעייתי הזה ברוב קולות, ובית-המשפט פסל אותו כי הוא אמר שיש דברים שהמדינה לא יכולה להתנער מהם.

דב חנין: המדינה לא יכולה להתנער, למשל, מהחובות השלטוניות שלה.

דב חנין: זוהי סמכות שלטונית מובהקת, שההפעלה שלה דורשת שיקול דעת ובחירה בין אפשרויות שונות, וזה לא יכול להיות מופרט.

דב חנין: סמכויות האישור של גופי הממשל השונים צריכות להישאר בידי גופי הממשל השונים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כמובן, הפרטה כזו יוצרת פוטנציאל עצום לניגודי אינטרסים.

דב חנין: הרי מי הם אותם מכוני בקרה ורישוי?

דב חנין: אינטרסים פרטיים: היום עובדים עם הקבלן הזה, מחר יעבדו עם הקבלן ההוא.

דב חנין: ניגודי אינטרסים.

דב חנין: איך תשלוט בדבר הזה?

דב חנין: איך תוודא שבאמת הרישוי והבקרה מבוקרים בצורה ראויה ולא מוטים בגלל האינטרסים של מי שמנהל את אותם מכונים ומנסה להשיג לעצמו רווחים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש בהצעת החוק עוד המון בעיות.

דב חנין: אני אדבר על כמה מהן מאוד מאוד בקיצור.

דב חנין: אני מדבר על הבעיות הסביבתיות.

דב חנין: ביטול ההגנה על עצים בוגרים: אחד ההישגים של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, תיקון מס' 89 לחוק, שאומר שכריתת עצים תאושר רק לאחר התייעצות עם פקיד היערות – חובת ההתייעצות הזו מבוטלת; מנגנונים אלטרנטיביים שאנחנו הצענו – מבוטלים.

דב חנין: אפשר יהיה לכרות עצים בצורה אינפלציונית.

דב חנין: זה בעיה, זה רע, זה מזיק, זה מיותר, לא צריך את זה.

דב חנין: ביטול הצורך באישור הוולקחש"פ לשימוש חורג בקרקע חקלאית – כל המנגנונים האלה שמאפשרים בעיקר לכל מיני אינטרסנטים להקים מרכזי מסחר על קרקעות חקלאיות, והדברים האלה עוברים, והחלשה של הוולקחש"פ בהקשר הזה תיצור לנו עוד הרבה הרבה בעיות מהסוג הזה.

דב חנין: גם כאן אנחנו הצענו אלטרנטיבות.

דב חנין: אנחנו הצענו אלטרנטיבות שכן מתייחסות לצורך לאפשר פיתוח ולהגמיש ולאשר, אבל מה שהוועדה סיכמה, בסופו של דבר, על-פי עמדת הממשלה, הוא מאוד מאוד בעייתי.

יחיאל חיליק בר: נא לסכם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

דב חנין: ולסכם, כמה דברים שמאוד חסרים בהצעת החוק: חסר בהצעת החוק חיזוק של שיתוף הציבור, של ההנגשה, של השקיפות, של הדמוקרטיה.

דב חנין: הרחבת היכולת של הציבור להתייחס.

דב חנין: אנחנו הצענו במקום "התנגדויות" לקרוא לזה "התייחסויות".

דב חנין: התייחסויות הציבור זה נכס.

דב חנין: תנו לציבור להתייחס.

דב חנין: זה מעשיר את הוועדה, זה מעשיר את הדיון, זה מחזק את התוכנית.

דב חנין: במקום לחזק את ההתייחסויות של הציבור צמצמו את האפשרויות, הגבילו אותן.

דב חנין: זה רע ברמה התכנונית, זה רע ברמה הדמוקרטית.

דב חנין: ומשפט אחרון.

דב חנין: חסר מאוד בחוק הזה מנגנון שכל הזמן יבחן את התוצאות החברתיות של ההחלטות התכנוניות, וכשלא בוחנים את ההשלכות החברתיות של ההחלטות התכנוניות התוצאה היא, בסופו של דבר, תכנון שהוא לטובת העשירים, הוא נגד העניים, הוא נגד הפריפריה, הוא נגד המיעוטים, הוא נגד הציבור הערבי, הוא נגד שכבות הביניים, הוא נגד הסטודנטים, הוא נגד החברה הישראלית.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: ולאחריך – כרבע שעה לחברת הכנסת זנדברג, ולאחריה – חמש דקות לחבר הכנסת ניצן הורוביץ ולחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חמש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת, אחרי דבריו המאלפים והמקיפים של חברי חבר הכנסת דב חנין, אני חושב שהוא כיסה במידת האפשר, במידה לא מבוטלת, בעצם, את החוק, את תקלותיו ואת תקוותיו.

מוחמד ברכה: בכל אופן, אני חושב שעצם הרפורמה בחוק התכנון והבנייה, ככותרת, היא דבר חיובי ונחוץ.

מוחמד ברכה: החוק הקיים הוא חוק מנדטורי שהתעדכן בשנת 1965, אם אני לא טועה, ומאז יש כל מיני דברים מסורבלים, ביורוקרטיים, מעייפים, שאבד עליהם הכלח ויש מקום לתקנם, יש מקום לרעננם ויש מקום לשפר אותם כדי שילכו עם הזמן ועם התקופה.

מוחמד ברכה: אבל בעצם נותרו הרבה בעיות בעניין הזה, ודב התייחס אליהן.

מוחמד ברכה: אני רוצה להתמקד בכמה סוגיות שקשורות במצב בקרב הציבור הערבי, ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: בשנת 1948 הערבים היו בעלים של 70%–75% מהשטח שעליו הוקמה המדינה.

מוחמד ברכה: אחרי גלים של הפקעת קרקעות בתואנות ובסיבות ובחוקים שונים ומשונים, היישובים הערביים היום קיימים על 2.5% משטח המדינה.

מוחמד ברכה: האזרחים הערבים הם בעלים של 3.5% מהקרקע של המדינה.

מוחמד ברכה: זה דבר שאין בו צדק ואין בו אפשרות להשיב, לתת מענה על צורכי החיים של הציבור – קליטת זוגות צעירים, הבטחת קורת גג והקמת מבני ציבור.

מוחמד ברכה: מתווספת לזה עובדה לא פחות קשה, שהמדינה משכה את ידיה לאורך כל שנות קיומה מכל טיפול בבעיית הדיור ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: לפעמים אנחנו שומעים כל מיני הצעות, על מנת לפתור בעיות של שטחי שיפוט, לבנות למעלה ולבנות למטה.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר אנשים בונים על אדמתם הם והמדינה אינה בונה בנייה ציבורית, לא בת-השגה ולא קשת-השגה.

מוחמד ברכה: לכן, כאשר משרד האוצר מחליט היום להביא לחקיקה, נדמה לי, את העניין של דירה ראשונה לזוגות צעירים ללא מע"מ בתנאי שאחד משני בני-הזוג שירת שירות צבאי, זה פוסח על שליש מהאוכלוסייה, הערבים והחרדים, וזה בעצם גם לא אומר להם שום דבר בפועל בקרב היישובים הערביים, בגלל שאין בנייה ציבורית.

מוחמד ברכה: האנשים בונים את בתיהם על אדמתם אבן אחרי אבן ולא הולכים לקנות דירות מוכנות.

מוחמד ברכה: המדינה, לא רק שאינה תורמת, לא רק שאינה מעודדת, לא רק שאינה נותנת הטבות לזוגות צעירים, אלא היא מערימה קשיים בתכנון ובהפשרת קרקעות.

מוחמד ברכה: לכן המושג של בנייה בלתי חוקית הולך ורווח.

מוחמד ברכה: לא בגלל שהאנשים יש להם תחביב לבנות בצורה בלתי חוקית.

מוחמד ברכה: כל אחד היה רוצה לבנות את ביתו שהוא מבצרו ולחיות את חייו בשקט וביושר.

מוחמד ברכה: אבל אנשים לא נוטים להתאדות אם החוק לא מאפשר להם לבנות קורת גג.

מוחמד ברכה: אני אמרתי כבר לפני הרבה שנים, גם מחוץ לבית הזה וגם מעל הדוכן הזה, שהחוק הטבעי של הזכות לקורת גג גובר על החוק שמחוקקים בכנסת, שאוסר בנייה ואוסר פתרונות בנייה.

מוחמד ברכה: לכן אני לא קורא לזה בנייה בלתי חוקית.

מוחמד ברכה: זה בנייה בלי רישיון.

מוחמד ברכה: אין מושג כזה של בית לא חוקי.

מוחמד ברכה: כל בית שמאכלס בני-אדם הוא בית חוקי, מתוך הזכות הטבעית לקורת גג.

מוחמד ברכה: אבל זה בית ללא רישיון בגלל שהמדינה מערימה קשיים.

מוחמד ברכה: יש סיבות שונות ומשונות, מפה ועד הודעה חדשה.

מוחמד ברכה: למשל, בשפרעם עד לפני כשנה וחצי, כל תהליכי ההפשרה של קרקעות לבנייה הוקפאו כי אין פתרון קצה לביוב.

מוחמד ברכה: אומנם הבעיה הזאת נפתרה.

מוחמד ברכה: בג'לג'וליה, למשל, שזה כפר קטן שנחנק מרוב הפקעות ופרויקטים שחנקו את הכפר ואת היישוב, עכשיו גם האפשרות להפשרת הקרקעות לבנייה לא מתאפשרת בגלל היעדר פתרון קצה.

מוחמד ברכה: אני מקווה שזה ייפתר בקרוב.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: לכן, מה שעומד על סדר-יומו של האזרח הערבי במדינת ישראל הוא לא לבנות פרגולה ללא צורך ברישיון ולא לבנות מרפסת או להציב דוד שמש או מזגן, אלא מה שעומד הוא זכות הקיום הבסיסית, הזכות הטבעית לקורת גג.

מוחמד ברכה: החוק הזה אינו מאפשר זאת.

מוחמד ברכה: הערה אחרונה, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: יש גם בעיה בעניין של מבני ציבור, במיוחד בעניין של בניית בתי-ספר.

מוחמד ברכה: יש לפעמים אפילו הקצאת תקציבים במשרד החינוך לבניית כיתות לימוד, שלא מתאפשרת בגלל מחסור בקרקעות.

מוחמד ברכה: מינהל מקרקעי ישראל מציב מכשולים אחרי מכשולים וצריך לעשות דיונים מפה ועד הודעה חדשה.

מוחמד ברכה: אני הגשתי הצעת חוק, אני מקווה שבשלב מסוים היא תתקבל, שלצד ההגדרה של קרקעות ייעודיות למבני ציבור, בתוך זה צריך לייעד קרקעות למבני חינוך.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שבשנת 2014 חסרות קרוב ל-9,000 כיתות לימוד במערכת החינוך הערבית, חלקן הגדול בגלל המחסור בתקציב, וגם, בחפיפה עם זה, מחסור בקרקעות.

מוחמד ברכה: מחר אני נפגש עם שר החינוך ואני מקווה שנוכל לקדם את העניין הזה.

מוחמד ברכה: אני מודה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת תמר זנדברג, יש לך כרבע שעה לדבר.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן – עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נציגי סיעת העבודה, החל בנחמן שי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: רבע שעה לרשותך.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ערב טוב, חברות וחברים, הרפורמה הזאת שמונחת בפנינו היא למעשה תיקון לחוק התכנון והבנייה.

תמר זנדברג: כפי שציין בפתח דבריו חברי חבר הכנסת דב חנין, היא התחילה מכוונה או ממטרה הרבה יותר גרנדיוזית מזאת, למעשה בכוונה לתכנן חוק תכנון ובנייה חדש, והיא נודעה אז בשם "רפורמת המרפסות".

תמר זנדברג: כדרכה של הממשלה הזאת, כל נזק צריך שני דברים: 1.

תמר זנדברג: את המילה רפורמה, שתהיה בו, חובה; 2.

תמר זנדברג: איזשהו שם קליט, משהו catchy כזה, שיתפוס את האוזן ויסביר לציבור שזה בעצם לטובתו ולא לרעתו.

תמר זנדברג: אז רפורמת המרפסות החלה בדיוק בדרך הזאת, ניסיון גרנדיוזי לשנות סדרי עולם, להפוך את חוק התכנון והבנייה על פיו במסווה של רק ביטול הביורוקרטיה לסגירת מרפסת.

תמר זנדברג: כי הציבור, מר ישראל ישראלי, רוצה לסגור מרפסת ובדרך הוא נתקל בכל אותם פקידי עירייה ומשרתי ציבור ופקידי משרד הפנים, שההסתה נגדם – פופטיץ וקוקטיץ, והולך מאחד לשני – שההסתה נגדם הולכת וגוברת, ולכן צריך להחריב ולבנות את הכול מחדש.

תמר זנדברג: אז הדבר הזה באמת נעצר, והובא בפנינו במתכונת מצומצמת יותר, במתכונת שהיא רק תיקון לחוק התכנון והבנייה הקיים.

תמר זנדברג: אבל היתרונות נשארו על כנם.

תמר זנדברג: היתרונות נשארו קיצור הליכי הרישוי, שהרי חוק התכנון והבנייה למעשה כולל שני נתיבים מרכזיים: האחד, הליכי רישוי בנייה, שזה באמת סגירת מרפסת, הוספת חדר ודברים מהסוג הזה; השני זה ההיבט התכנוני, שבו למעשה, במסגרת שורה של סעיפים ותקנות וועדות ודברים משעממים וביורוקרטיים מהסוג הזה, למעשה נקבעת דמותה של המדינה, נקבעת איכות המגורים שלנו; נקבע מי יהיו השכנים שלנו, מה יהיה גודל ואיכות מוסדות הציבור שלנו, לאיזה בתי-ספר ילכו הילדים שלנו ועם מי, לאיזה שירותי בריאות אנחנו נזכה וכדומה.

תמר זנדברג: כל הדברים הללו נקבעים במסגרת הדבר המשעמם הזה שנקרא תכנון, והוא בא כאן לעבודת הכנסת, לעבודת הוועדות והרשויות המקומיות, במסגרת חוק התכנון והבנייה.

תמר זנדברג: מה שהחוק הזה בא לעשות, זה נקרא בשפה העברית לשפוך את התינוק עם המים.

תמר זנדברג: במסגרת מאמץ נכון וחיובי לקצר הליכי רישוי, לקצר את הליכי סגירת המרפסת, כמו שהצהיר ראש הממשלה בנימין נתניהו בזמנו, באים כאן להכניס בדלת האחורית עוד שורה של דברים אחרים.

תמר זנדברג: חלקם סתם מזיקים, תחת המטרייה של יעילות, וחלקם מפספסים את המשבר הגדול ביותר שמוצב כרגע לפנינו והוא משבר הדיור.

תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל דווקא מהדברים הקטנים.

תמר זנדברג: אם המטרה שלנו זה לייעל הליכים בסגירת מרפסת, מדוע היה עלינו לצמצם את הסמכויות של פקידי יערות?

תמר זנדברג: מדוע היה עלינו לבטל את ההגנה הקיימת על העצים, שמספקים ריאה ירוקה כמעט בלעדית בהרבה מאוד מהיישובים, בעיקר העירוניים בישראל, ושפקיד היערות נותר איזשהו חסם סף מפני עקירה שלהם?

תמר זנדברג: מה הקשר בין זה ובין סגירת מרפסת?

תמר זנדברג: מדוע היה עלינו לצמצם את הסמכויות של הוולקחש"פ, אותה ועדה עם השם המוזר שבעצם מה שהיא עושה זה שומרת על השטחים הפתוחים והחקלאיים?

תמר זנדברג: כן, גם על השטחים החקלאיים בפריפריה, חברי בוגרי מפ"ם ויושבי-ראש השדולות החברתיות בכנסת.

תמר זנדברג: ישנה ועדה שבמה

תמר זנדברג: לך הדיונים הסתבר שהיא הוועדה היעילה ביותר, המהירה ביותר, שאין בה שום סיבוך ושום עיכוב ביורוקרטי, אבל יש לה תפקיד חשוב והוא הגנה על השטחים הפתוחים והחקלאיים מפני שינויי ייעוד למיניהם, מפני בנייה עליהם וכו'.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת באה לצמצם את ההגנה הניתנת במסגרת החוק על השטחים הפתוחים והחקלאיים, שוב תחת הכסות של סגירת מרפסת.

תמר זנדברג: ואם המטרה זו סגירת מרפסת, מדוע הצעת החוק הזו נותנת פטור מהליכי תכנון למתקני תשתית?

תמר זנדברג: מה הקשר לסגירת מרפסת?

תמר זנדברג: למה ככה להעביר בדלת האחורית מתקני תשתית, שיכולים להיות מזהמים, שיכולים לפגוע בבריאות הציבור, במסגרת, שוב, אותו ייעול לסגירת מרפסת מפורסם?

תמר זנדברג: מדוע, חברות וחברים, חברי חברי הכנסת, להפריט את הליכי הרישוי למכונים הפרטיים?

תמר זנדברג: מה, הכנסת הזאת לא ידעה מספיק הפרטות שגויות של סמכויות שלטוניות?

תמר זנדברג: לא הספיקו לנו תאגידי המים?

תמר זנדברג: לא מספיק לנו הדיון בשירותי הבריאות לאחרונה, שהולך ומפריט סמכויות שהיו צריכות להיות במשרד הבריאות לידי גופים פרטיים?

תמר זנדברג: לא הספיקו לנו התאגוד ההולך ומתגבר, שמרחיק עדות מהסמכות השלטונית אל עבר כל מיני גופים חצי שלטוניים, רשויות, תאגידים, גופים עם כוונת רווח וכו'?

תמר זנדברג: עוד אחד אנחנו צריכים, שבמסווה של עמידה בדוח זיילר המפורסם, שמטרתו הייתה בטיחות, אנחנו צריכים להעביר את הסמכות השלטונית?

תמר זנדברג: להפקיע את שיקול הדעת מהפקידים ומנציגי הציבור אל מכון פרטי, שהוא זה שייתן לנו את תו התקן המיוחל?

תמר זנדברג: כל הדברים האלה עוברים ברפורמה הזו במסגרת אותה סגירת מרפסת מפורסמת.

תמר זנדברג: אני רוצה את שארית הזמן שנותר לי להקדיש פחות למה שיש בהצעת החוק הזו, שסקרתי עד עכשיו, ולהתמקד עכשיו במה שאין בה, כי מה שאין בה זה הדבר העיקרי, זה פספוס ההזדמנות העיקרי, שבעיתוי הזה שאנחנו נמצאים ונמצאות בו כרגע הוא הכואב ביותר.

תמר זנדברג: אין בהצעת החוק הזאת – כל עולם התכנון הולך היום לעידן חדש.

תמר זנדברג: אפשר לקרוא לעידן הזה שיתוף הציבור.

תמר זנדברג: בכל העולם רשויות מקומיות, עיריות, מוסדות תכנון, כבר הבינו שהחוכמה לא נמצאת בידיהם של כמה פקידים שיושבים מעל שולחנות הסרטוט וגם לא סביב שולחנות הכנסת, ועדות הכנסת או הממשלה.

תמר זנדברג: החוכמה נמצאת הרבה מאוד בקהילות שחיות את התכנון הזה בחיי היום-יום שלהן, שנהנות או סובלות מפארקים או ממתקני תשתית ומוסדות ציבור, שיודעות איך הכביש, כשהם נוסעים, איזה סוג של פקק נוצר באיזה שעות, שיש להן say , כמו שאומרים, יש להן אמירה, באיך לחלק את המשאבים שמוקצים לשכונה ולקהילה.

תמר זנדברג: במסגרת התיקון הזה, שהוא אחד התיקונים המרכזיים בחוק התכנון והבנייה בשנים אלה – אני לא יודעת מתי יהיה עוד תיקון כזה גדול בחוק כל כך חשוב – פוספסה ההזדמנות להכניס מנגנון סטטוטורי של שיתוף הציבור בהליכי התכנון.

תמר זנדברג: הציבור נשאר כאן במעמד של מתנגד תמידי שצריך להגיש התנגדויות לפי מודעות כאלה שתלויות לו על לוחות התכנון והבנייה בשכונה שלו, שצריך יודעי ח"ן מיוחדים – שכמובן גם גובים על זה כסף – בשביל להבין מה בכלל כתוב שם, במקום שימועים ציבוריים פתוחים ודמוקרטיים לציבור שמושפע יותר מכול מהתוכניות האלה.

תמר זנדברג: והדבר המרכזי והכי חשוב ושהוא לא רק בכייה לדורות אלא גם טעות קולוסלית, שהחוק הזה מפספס בלהביא את הבשורה בו, זה הביטוי, הידוע גם לשבח וגם לשמצה – דיור בר-השגה.

תמר זנדברג: שמענו כאן בפתח הדברים את יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה מתרגשת ומתפארת בהישג שלראשונה הובא דיור בר-השגה בחוק תכנוני.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר שבמידה מסוימת זה נכון.

תמר זנדברג: בפעם הראשונה הביטוי, המושג דיור בר-השגה, קיבל כאן, בבית הזה, הכרה, וקיבל שם וכותרת כסעיף באחת מהצעות החוק.

תמר זנדברג: אבל מה רבה המבוכה ומה רבה הבושה ומה רב הפער בין התוכן, בין הכוונה המקורית של מה שאמור להיות דיור בר-השגה ובין מה שמובא כאן, בחוק הזה.

תמר זנדברג: דיור בר-השגה, אני רק רוצה להזכיר, לסבר את האוזן, דיור בר-השגה – הכוונה לדיור שמשק-בית יכול, הוא בהישג ידו.

תמר זנדברג: כלומר, איזשהו כלל אצבע, שידוע ממחקרים בעולם, שגובה ההוצאות על דיור לא יעלה על 30% מההכנסה הפנויה של משק-הבית, על מנת לאפשר להשקיע גם בדברים אחרים בהוצאות המשפחה: בחינוך הילדים, בחוגים, בשעות הפנאי; למה לא?

תמר זנדברג: בישראל הגענו למצב שהדיור מגיע ל-50% ויותר מההכנסה הפנויה של משק-הבית.

תמר זנדברג: מה עשה החוק הזה?

תמר זנדברג: נתן הגדרה חדשה למונח דיור בר-השגה: דירות קטנות במחירי שוק.

תמר זנדברג: תקשיבו שוב, ותקשיבו היטב, דירות קטנות במחירי שוק.

תמר זנדברג: כלומר, דירה קטנה עולה פחות מדירה גדולה, נכון, חבר הכנסת חיליק בר?

תמר זנדברג: כולנו למדנו: חצי מנה פלאפל עולה פחות ממנה פלאפל.

תמר זנדברג: אגב, היא לא עולה חצי ממנה פלאפל בדרך כלל, באף דוכן פלאפל.

תמר זנדברג: בדרך כלל היא עולה יותר מחצי, כי יש איזה עלויות כלליות כאלה.

תמר זנדברג: אז אותו דבר בשוק הדירות.

תמר זנדברג: דירה קטנה עולה פחות מדירה גדולה.

תמר זנדברג: האם זה הופך אותה ל"בהישג יד"?

תמר זנדברג: האם זה הופך אותה לבת-השגה לאותה משפחה שאמורה לגור באותה דירה קטנה?

תמר זנדברג: התשובה היא, והניסיון מראה, שממש לא, או יותר נכון לא בהכרח.

תמר זנדברג: דירות קטנות יכולות להיות במגורי יוקרה ודירות קטנות יכולות – אם מחיר השוק שלהן הוא גבוה, גם אותן דירות קטנות במסגרת החוק הזה יהיו במחיר גבוה.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת פספסה את ההזדמנות, באמת ההיסטורית, שהונחה לפניה, בכנסת שנבחרה אחרי מחאה חברתית שמשבר הדיור ריחף מעליה בצורה שאי-אפשר להתעלם ממנה; פספסה את ההזדמנות להביא בשורה של דיור בר-השגה אמיתי, שתוקף את המחיר הסופי שבסופו של דבר משלמת אותה משפחה, את מחיר השכירות או מחיר הקנייה של הדירה.

תמר זנדברג: ויש פתרונות, יש מנגנונים.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת, אחד הדברים הטובים, דווקא, שהיא עושה זה שהיא מעצימה את הסמכויות של הוועדות המקומיות.

תמר זנדברג: אבל היא שמה חסם: היא לא מאפשרת לוועדה המקומית לקבוע שהיא מחייבת קבלן לתת אחוז מסוים של דירות בנות-השגה בתוכנית.

תמר זנדברג: הרי זה הכוח המרכזי של ועדה מקומית מטעם רשות מקומית.

תמר זנדברג: ועדה מקומית היא גוף סטטוטורי, יש לה סמכות.

תמר זנדברג: כשהיא מאשרת תוכנית, התוכנית היא כמו חוק.

תמר זנדברג: יש בידיה סמכות לקבוע בחוק שהיזם או הקבלן שמבקש את התוכנית יהיה חייב להקדיש 10%, 20%, 30%, כמה שתקבע הוועדה, לדירות בנות-השגה במחיר מפוקח.

תמר זנדברג: והמנגנונים קיימים, בין אם זה זכאי משרד השיכון, זכאי משכנתאות, קריטריונים – סליחה?

ראובן ריבלין: – – – כי זה לא דיור בר-השגה, כי חוק התכנון והבנייה צריך להיות, פרק מסוים קובע שאנחנו מחויבים בדירות אשר תשמשנה במחירן להגדרת דיור בר-השגה.

ראובן ריבלין: אני – – –

תמר זנדברג: אז זה בדיוק מה שאני אומרת.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו, ביוזמת ועדת הפנים והגנת הסביבה, בראשות חברת הכנסת מירי רגב, הוסיפה פרק שנקרא "דיור בר-השגה", ובפרק הזה – מה שאין בו צועק לשמים.

תמר זנדברג: יש בו דירות קטנות, ויש בו, אפילו יש בו מחיר מופחת שבו ישווק מינהל מקרקעי ישראל בשלב השיווק.

תמר זנדברג: כלומר, לנצח אנחנו דנים את הדיור בר-ההשגה להיות איזושהי סובסידיה ממשלתית שהממשלה מוציאה מהכיס שלה ונותנת.

תמר זנדברג: אבל מה אין בה?

תמר זנדברג: הסמכה לרשויות המקומיות.

תמר זנדברג: חבר הכנסת ריבלין, הדבר הכי חשוב חסר בה: הסמכה סטטוטורית של הרשות המקומית לקבוע בתוכנית כמות ומהות של דיור בר-השגה.

תמר זנדברג: וזה צועק לשמים – ממחסור.

ראובן ריבלין: היה אחד שביקש מהדוד שלו שהלך למות שיזכיר אותו בצוואה שלו.

ראובן ריבלין: ואז הוא אמר לו: Well, to my brother-in-law Harry that always asks me to remind him in my will: Hello, Harry.

ראובן ריבלין: אז מה, החוק הזה בא ואמר "הלו" לדיור בר-השגה?

תמר זנדברג: בדיוק זה מה שהחוק עושה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: אני שמחה שהצלחתי להבהיר את הדברים בצורה – – –

ראובן ריבלין: לא, בסך הכול – – – נמצא פה שר האוצר לשעבר – – –

תמר זנדברג: אז זה המצב, אז זה המצב.

תמר זנדברג: זה המצב.

תמר זנדברג: החוק הזה פספס את ההזדמנות הכי גדולה.

תמר זנדברג: ואני חייבת לציין שבדיון האחרון הצלחנו סוף-סוף להעביר את המסר הזה, וחברת הכנסת מירי רגב ציינה בדבריה שאנחנו נגיש הצעת חוק פרטית, מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה, על מנת לתת הסמכה לרשויות המקומיות לתכנן דיור בר-השגה.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה כאן לפרוטוקול גם כדי לתת את הקרדיט המגיע וגם כדי לוודא שהדבר אכן ייעשה.

תמר זנדברג: כך שהצעת החוק הזאת, לצערי הרב, פספסה את ההזדמנות המרכזית שנקרתה בפניה, וצריך להזכיר, בזמן שנותר לי – חיליק, תוסיף לי דקה בגלל – – –

יחיאל חיליק בר: חצי דקה.

תמר זנדברג: – – – בגלל התערבות – – –

יחיאל חיליק בר: היו"ר לשעבר.

יחיאל חיליק בר: כן, בבקשה.

תמר זנדברג: – – – הערותיו המועילות של חבר הכנסת רובי ריבלין.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזו לא עומדת לבד.

תמר זנדברג: היא באה בחבילה של הצעת חוק הווד"ל, שכבר אישרנו, הצעת חוק הוותמ"ל, שעוד תבוא בפנינו.

תמר זנדברג: וכל ההצעות האלה אומרות דבר פשוט: אך ורק בגלל ביורוקרטיה חסרות דירות בישראל.

תמר זנדברג: משל הדירות היו עגבניות בשוק שביום שישי אחרי הצהריים, השעה כבר מאוחרת, המחירים יורדים כדי להיפטר מהסחורה שעל המדפים ולמכור אותה.

תמר זנדברג: אבל מה לעשות שדירות הן לא עגבניות.

תמר זנדברג: דירות זה דבר – זה עוגן חברתי וכלכלי מאוד מאוד מרכזי, לא רק בחיי משפחה או משק-בית אלא גם בחיי החברה הישראלית.

תמר זנדברג: ומה לעשות שהנתונים מראים שקיים מלאי עצום של מאות אלפי יחידות דיור מתוכננות, שכבר קיימות על הנייר, ששום ביורוקרטיה לא עצרה אותן וחוק התכנון והבנייה הארכאי והביורוקרטי והנוראי, שחייבים לייעל אותו, לא הצליח לחסום אותן והן קיימות, מוכנות לביצוע.

תמר זנדברג: ומה התשובה של הממשלה למצב הזה?

תמר זנדברג: לתכנן עוד דירות מתוקף חוקים חדשים, עוקפי מערכת התכנון, שיבטלו, כמו שתיארתי קודם, את האיזונים והבלמים שקיימים במערכת התכנון, רק בשביל לתכנן עוד ועוד דירות.

יחיאל חיליק בר: – – – סיכום.

תמר זנדברג: אמר נציג פורום התכנון באחד מדיוני הוועדה: זה דומה לאדם שיש לו חסימת עורקים, ובמקום להסיר, במקום לפתוח את החסם, משאירים את העורק חסום אבל מזרימים דרכו עוד דם.

תמר זנדברג: האם זה מה שיפתור את החסמים בשוק הדיור?

תמר זנדברג: לא ולא.

תמר זנדברג: זה יעשה עוד מאותו דבר, וכבר נאמרה ההגדרה המפורסמת שההגדרה של שיגעון זה לנסות שוב ושוב את אותו דבר בציפייה שזה יביא לתוצאות אחרות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

תמר זנדברג: אז גם החוקים האלה, לרבות התיקון הזה, לא יפתרו את משבר הדיור ולא יביאו להורדה במחירי הדיור.

יחיאל חיליק בר: תודה.

תמר זנדברג: הם רק יבטלו מנגנונים חשובים בחוק התכנון והבנייה, אבל התועלת לא תיראה ולא תהיה.

תמר זנדברג: ולראיה, ניסיונות כמו היום להוציא מהכובע ביטול מע"מ לזכאים בלבד, למשרתי צבא בלבד.

תמר זנדברג: זה נראה יותר ויותר כמו שליפה מהמותן.

תמר זנדברג: הדברים החשובים, כדי להתמודד – –

פנינה תמנו: מה שליפה מהמותן – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, לא להפריע.

יחיאל חיליק בר: היא במשפט סיכום.

יחיאל חיליק בר: תודה.

תמר זנדברג: – – עם משבר הדיור החריף שאנחנו נמצאים בו, לא קיימים, לא בהצעת החוק הזו ולא באף צעד שהממשלה מביאה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: ולאחריך – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: אני שוב מבקש להקפיד על זמנים.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא בעצם חוק מיותר, הוא מזיק, הוא פוגעני.

ניצן הורוביץ: עמדו על כך חברי הכנסת שלפני, במיוחד חברת הכנסת תמר זנדברג, שעמדה יפה על הבעייתיות בחוק הזה.

ניצן הורוביץ: גם ההצעה האחרונה של שר האוצר לא תשיג את המטרה.

ניצן הורוביץ: יש רק דבר אחד שיכול באמת להתמודד עם הבעיה האמיתית של שוק הדיור בישראל, וזו בנייה ציבורית, או לכל הפחות פיקוח ציבורי על המחיר הסופי של הדירה, מה שנקרא "מחיר למשתכן" או "מחיר מטרה".

ניצן הורוביץ: את השיטה הזאת מדינת ישראל כבר נקטה הרבה פעמים מאז הקמתה, כשהייתה צריכה לבנות הרבה דירות מהר ובזול, למשל לעולים, למשל ליישובים מסוימים, בכל מיני סיטואציות.

ניצן הורוביץ: והמדינה, מראש, היות שהקרקע היא שלה ועלות הבנייה ידועה, המדינה מראש יכולה לקבוע את מחיר הדירה.

ניצן הורוביץ: ראינו את זה לאחרונה ביישוב חריש, ושם עומדת לקום עיר חדשה.

ניצן הורוביץ: בהתחלה זה היה מיועד לחרדים.

ניצן הורוביץ: כשאני ראיתי בחר

ניצן הורוביץ: יש שדירת ארבעה חדרים חדשה מקבלן תעלה 600,000 שקל, שזה המחיר שדירה חדשה בישראל צריכה לעלות, אני אמרתי: זה לא יכול להיות שהדבר הזה יופנה רק למגזר מסוים.

ניצן הורוביץ: ניגשו קבוצות רכישה נוספות, ובסוף קבוצת הרכישה החילונית, דווקא, זכתה.

ניצן הורוביץ: ובחריש ניתן יהיה לקנות דירות חדשות במחיר הזה של 600,000 שקל לדירת ארבעה חדרים חדשה מקבלן.

ניצן הורוביץ: ואיך זה קורה, העניין הזה?

ניצן הורוביץ: משום שהמדינה מראש, במכרזים שהיא מוציאה לקבלנים, קובעת את המחיר הסופי של הדירה, וזה מה שצריך לעשות בקנה מידה רחב, לא רק בחריש אלא בכל רחבי הארץ.

ניצן הורוביץ: כמעט כל הקרקע במדינת ישראל, חבר הכנסת ריבלין, כמעט כל הקרקע, ואתה יודע את זה – גם השר שטייניץ שהיה שר האוצר יודע את זה – הקרקע היא ציבורית, היא של המדינה, זה המשאב העיקרי מבחינת עלות הדיור, ולזה מוסיפים את עלות הבנייה עצמה, וכך אפשר לכוון את המחיר הסופי.

ניצן הורוביץ: ותבינו, חברי, ללא רגולציה של הדבר הזה אנחנו נדונים לשוק הפרוע שאנחנו חיים בו עכשיו.

ניצן הורוביץ: אגב, אם נוריד את הרגולציה מתחומים נוספים כמו חינוך ובריאות, בעוד עשר ו-15 שנה תחומי החינוך והבריאות יהיו בדיוק כמו תחום הדיור עכשיו.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, יזרקו אותנו לשוק הפרוע של מחיר שהוא לכאורה לפי הביקוש של השוק והמחירים רק יעלו ויעלו.

ניצן הורוביץ: בשנים האלה, שבהן המדינה משכה את ידה מהבנייה הציבורית, בשנים האלה, שבהן לא היה מחיר מטרה ומחיר למשתכן, מחירי הדיור בישראל קפצו לשמים.

ניצן הורוביץ: היום ישראל מחזיקה בשיא העולמי של מספר המשכורות שדרושות לקניית דירה.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא בלתי הגיוני ובלתי אפשרי.

ניצן הורוביץ: אזרחי ישראל משועבדים לארבעה קירות ותקרה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, באים אלי לפעמים אורחים מחו"ל ומדברים אתי, שואלים אותי על מחירי הדיור בישראל, ואז הם אומרים לי: מה זה, הלבנים בדירות שלכם עשויות מזהב?

ניצן הורוביץ: התקרה עשויה מפלטינה ומיהלומים?

ניצן הורוביץ: איך דירה בישראל היא כל כך יקרה?

ניצן הורוביץ: מחיר דירה ממוצעת בישראל מגיע ל-1.5 מיליון שקל.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא לא נורמלי.

ניצן הורוביץ: הדרך להתמודד היא באמצעות קביעת המחיר הסופי.

ניצן הורוביץ: עושים את זה בהתנחלויות, עושים את זה בבנייה לציבור החרדי, והגיע הזמן שיעשו את זה לכל תושבי ישראל ואזרחי ישראל, בלי הבדל.

ניצן הורוביץ: ופה, גם, אני חייב להעיר הערה לגבי ההצעה שהציע שר האוצר להפחתת מע"מ או הורדת מע"מ על דירות: יש כאן אפליה שהיא בעיני בלתי נסבלת.

ניצן הורוביץ: דיור צריכים כולם: אלה שהיו בצבא ואלא שלא היו בצבא, אלה שהם ערבים ואלה שהם יהודים; כולם צריכים דירה.

ניצן הורוביץ: אפליה בתחום כזה היא פשוט בלתי נסבלת.

ניצן הורוביץ: ואם כבר מורידים מע"מ, אני הייתי מציע להוריד מע"מ למשל על מצרכי מזון בסיסיים, על תרופות מצילות חיים, על מוצרי תרבות, על דברים שהם לא פחות חיוניים מדיור.

ניצן הורוביץ: עד עכשיו משרד האוצר דחה את כל ההצעות האלה בתוקף.

ניצן הורוביץ: מעניין למה דווקא בסיפור הזה של הדיור – ואגב, ההצעה לא תקטין ביקושים אלא רק תגדיל אותם – האוצר נוקט מין דרך שכזו.

ניצן הורוביץ: אני הייתי מגדיר את זה כפופוליזם.

ניצן הורוביץ: מה גם שזה לא יפתור את הבעיה.

ניצן הורוביץ: זה לא יפתור את הבעיה, בדיוק כמו שהחוק הזה וחוק הווד"לים לפניו לא פתרו את הבעיה.

ניצן הורוביץ: הפתרון טמון בקביעת המחיר הסופי של הדירה, שהוא בידי מי שמחזיק את הקרקע, ומי שמחזיק את הקרקע זו מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להנמקות, להסתייגות של סיעת העבודה.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים מהעבודה יהיה חבר הכנסת נחמן שי, ולאחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

יחיאל חיליק בר: אחרוני הדוברים: חברי הכנסת איתן כבל, עמר בר-לב ומיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור לתגובות של השר ויו"ר הוועדה, אם תרצה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חברי מהצד הימני, היום זה יום החסמים.

עיסאווי פריג': כל הצעת חוק שבאה להיטיב עם ציבור, אפילו ציבור מסוים, היא מבורכת.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, היום זה יום החסמים; התחלנו עם ההצהרה הפופוליסטית של שר האוצר על הורדת המע"מ על הדירות והמשכנו עם הצעת החוק שמונחת לפנינו בקשר לחוק התכנון והבנייה.

עיסאווי פריג': זה מאוד חשוב וטוב לחשוב על פתרונות, איך לסייע לדיור ולנזקקים לדיור.

עיסאווי פריג': אבל איך אמר חברי, ניצן, לקראת סוף דבריו?

עיסאווי פריג': דיור, כולם רוצים דיור, זה מצרך וזו בעיה בכל מגזרי המדינה; ערבים, חרדים, לכולם יש בעיית דיור.

עיסאווי פריג': עכשיו שר האוצר בא עם הפנטזיה, ספין פוליטי: אני רוצה לעזור לחברים, לאחים: בואו נבטל את המע"מ; good willing, כוונות טובות, במה שאני הולך ומציע.

עיסאווי פריג': רעיון טוב, אבל הביצוע לקוי, כי המע"מ הזה שאתה חוסך, צריך לקחת אותו ממקום אחר, ואנחנו יודעים מי אמור לשלם את המקום הזה.

עיסאווי פריג': מה לגבי שאר החברה, הערבים, החרדים ושאר האנשים שזקוקים לדיור?

עיסאווי פריג': אנחנו נגיד להם: תעשו שירות צבאי, גם אתם תקבלו?

עיסאווי פריג': אז בוא נחשוב ביחד.

עיסאווי פריג': יש דבר בבריאות, סל תרופות.

עיסאווי פריג': אולי נציע שסל התרופות יהיה מותנה, ומי שיקבל וייהנה מסל התרופות – – –

ניצן הורוביץ: אל תיתן להם רעיונות.

עיסאווי פריג': לא, לא, בוא נחשוב, נפנטז על הרעיונות.

עיסאווי פריג': מי שייהנה מההנחה בתרופות חייב בשירות צבאי.

עיסאווי פריג': זה רעיון מצוין, רעיון להצעת חוק ליש עתיד.

יחיאל חיליק בר: אני עוצר את השעון.

יחיאל חיליק בר: אין שר, אתה יכול להמשיך לדבר עד שיהיה שר.

רות קלדרון: יש שר.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לחברי הקואליציה שעוזרים לנו, הנה השר שטייניץ, בבקשה.

עיסאווי פריג': יש דברים בסיסיים אלמנטריים בחיי היום-יום של בן-אדם: זה דיור, זה אוכל, זה בית, זה בריאות.

עיסאווי פריג': אלה דברים בסיסיים שאסור להבדיל בהם בין אדם לאדם.

עיסאווי פריג': כבוד השר שטייניץ, אתה בהצעת החוק, בתחילתה, קיבלת מחמאות בעירבון מוגבל, אז אני משתדל לשמור על כבודו של השר.

יובל שטייניץ: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: עיסאווי, מה לגבי קבוצות כדורגל שרוצות להשתלב בהתאחדות הישראלית?

עיסאווי פריג': זה גם רעיון.

עיסאווי פריג': יש לנו הצעת חוק חדשה לבית היהודי ולחברים: כל קבוצה שרוצה להשתלב בהתאחדות, תנאי מקדמי: שירות צבאי.

עיסאווי פריג': גם זה רעיון.

עיסאווי פריג': למה אתם לא חושבים על זה?

אחמד טיבי: אפשר לפתח את זה, חלוץ מרכזי לא יכול להיות בתפקיד זה אלא אם היה בוגר יחידת הצנחנים.

עיסאווי פריג': אתה יודע מה, אתה מחדש.

עיסאווי פריג': אני יודע שאתה מוכשר ויש לך יציאות, אבל על רמה כזו לא חשבתי.

עיסאווי פריג': זה רעיון טוב, חברים.

עיסאווי פריג': כבוד השר, נוכחותך והקשבתך לא פחות חשובות.

עיסאווי פריג': יש רעיון טוב, אנחנו מדברים על דברים בסיסיים במדינה: דיור, תרופות, ביטחון, ועכשיו התווספה גם הליגה לכדורגל.

עיסאווי פריג': למה רק הצעת חוק, רעיון, של שירות צבאי כתנאי לקבלת הנחה של 18%?

עיסאווי פריג': אנחנו מעלים את סל התרופות, נתנה אותו בשירות צבאי; כדי להיות חלוץ מרכזי, כדבריו של חבר הכנסת טיבי, בקבוצת כדורגל, חייבים להיות יוצא שירות קרבי.

עיסאווי פריג': בואו נחשוב ביחד, כי אין גבול להזיות ולרעיונות של הממשלה הזאת, בראשותו של הבית היהודי, שמועלים כאן.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עיסאווי פריג': דקה לסיום, כי קטעו אותי.

יחיאל חיליק בר: לא, זה על חשבונכם.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, מי שעונה, זה על חשבונכם.

יחיאל חיליק בר: אין יותר, די, דיון ארוך.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לחסמים בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': כשאנחנו מבקשים פתרון לדיור ולתוכניות המתאר במגזר הערבי, אנחנו כל הזמן נתקלים בחסמים.

עיסאווי פריג': ואם לא נתקלים בחסמים, ממציאים לנו אותם.

עיסאווי פריג': המושג חסמים הפך להיות מין אויב של כל קבוצות המיעוט, במיוחד בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': אז פעם חסם הביוב, פעם חסם הכביש, פעם חסם דמוגרפי, כל מיני חסמים.

עיסאווי פריג': אולי מגיע לנו גם לחיות בדירה, איך נגדיר אותה?

עיסאווי פריג': דיור בר-השגה לערבים.

עיסאווי פריג': תודה לך, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת פריג'.

יחיאל חיליק בר: אני כבר אומר: קריאות ביניים, אם אתם עונים להן, זה על חשבונכם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עשר דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן – חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת בר-לב וחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן, הדיון של יהדות התורה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שהממשלה מנסה, באמת, צריך לומר שהיא מנסה, היא מנסה להתמודד עם הבעיה הקשה של דיור, ומחירי הדיור.

נחמן שי: אבל המאבק הזה, כמו כל מאבק אחר, נעשה בצורה ספורדית, ללא גורם מרכז, ללא רעיון מכונן אחד.

נחמן שי: וכך אנחנו מתעוררים כל בוקר למשמע של יוזמה חדשה, וכל יוזמה זורחת עם שחר ושוקעת עם ערב כאילו לא הייתה.

נחמן שי: למשל, אותה יוזמה ששמענו הבוקר, שיבוטל המע"מ על דירות לזוג צעיר, עם ילד, בלי ילד – מייד הופיעו כמה התניות; זה רעיון מעניין, אבל כבר ברור שהוא לא ישים, בגלל שיש קבוצות ויש בודדים שיודרו מההקלה הזאת, גם כי הם לא משרתים, גם כי הם לא יכלו לשרת, והם לא יכולים לעבוד, והם כן עובדים, האם לימודים זה כמו עבודה – הלוא זה ברור שזה נועד לנצנץ כמו איזה קסם, זהב באור השמש, ולהיעלם באותו הרגע.

נחמן שי: אבל זרקו, והיה איזה יום טוב לכמה אנשים שבאמת באמת סובלים ממצוקת דיור אמיתית במדינת ישראל.

נחמן שי: מאות אלפי אנשים ידם אינה משגת – להשיג דיור שאנחנו קוראים לו "בר-השגה", איזושהי דירה קטנה, סבירה, במחיר סביר.

נחמן שי: לא יכולים לקנות, יקבלו בהשכרה, ותהיה להם קורת גג מעל לראשם.

נחמן שי: זה מה שהם רוצים.

נחמן שי: זה הפך להיות הטראומה הלאומית של אנשים במדינת ישראל, להגיע לדירה.

נחמן שי: עולם שלם סובב את הדירות האלה.

נחמן שי: ולכן, גם היוזמה שלפנינו, היא יפה והיא חשובה בפני עצמה, אבל היא לא מצטרפת ליוזמות, כי אנחנו, עוד לא הספקנו לדון בעניין הזה – הופיעו הוותמ"לים, ואחרי הוותמ"לים יופיע משהו אחר.

נחמן שי: כל פעם מנסים איכשהו להתחכם עם המערכת של התכנון ועם הבנייה כדי להגיע למטרה.

נחמן שי: ואמרתי, המטרה כשרה והמטרה נכונה ועל המטרה הזאת יש קונסנזוס מלא, אבל הדרכים מבולבלות.

נחמן שי: אולי היה צריך ראש הממשלה, שגילה לאחרונה את בעיית יוקר המחיה – הוא גילה אותה כשהוא היה בארצות-הברית, הוא לא היה בארץ בשנים האחרונות מסיבות לא ידועות, והוא אמר: אני חוזר, אני מתלבש על הבעיה של יוקר המחיה.

נחמן שי: בוקר טוב, ראש הממשלה, אבל אנחנו יודעים על הבעיות האלה מזמן.

נחמן שי: בעיות הדיור, בעיות המזון, הריכוזיות.

נחמן שי: כל דבר קשור באחר.

נחמן שי: זה קיים.

נחמן שי: דנים בזה בכנסת, מדברים בזה בציבור.

נחמן שי: כל אחד מרגיש את זה בכיסו.

נחמן שי: אז עכשיו ראש הממשלה אמר: זהו, זה מתקרב.

נחמן שי: לא ראיתי שהוא עשה משהו מאז שהוא חזר לארץ.

נחמן שי: ועד שהממשלה לא תחליט שזה מאמץ לאומי, מאמץ בעדיפות עליונה, לא יקרה דבר.

נחמן שי: וכאן אני רוצה לומר משהו, ושמעתי קודם את ידידי ניצן מדבר על זה: זה לא אסון אם המדינה תבנה.

נחמן שי: אני לא יודע מה דעתו של השר שטייניץ; הוא ישב שם, במשרד הזה.

נחמן שי: אולי המדינה גם צריכה לבנות; אולי, כדי להיכנס לתוך השוק הזה, שהוא עמוס בקבלנים וביזמים ובכל מיני מומחי נדל"ן ובכאלה שדוחפים וכאלה שמקבלים.

נחמן שי: אבל זה הכול איזשהו שוק.

נחמן שי: והשוק הזה לא פועל בצורה משוכללת.

נחמן שי: הוא לא יוצר תחרות אמיתית.

נחמן שי: כי מסתבר שמי שבונה, מוכר, ומי שקובע מחיר גבוה, גם הוא מצליח, ואין תחרות.

נחמן שי: ואם אין תחרות, סימן שהשוק הזה הוא שוק לא משוכלל.

נחמן שי: והוא זקוק לתחרות.

נחמן שי: אז שתיכנס הממשלה ותחליט שבחירום, לשנה, שנתיים, שלוש, היא בונה.

נחמן שי: ואז היא תשבור את "המונופול של התחרות".

נחמן שי: היא תשבור אותו.

נחמן שי: ותיווצר אולי תחרות אמיתית.

נחמן שי: וכשתהיה תחרות אמיתית אז המחירים יתייצבו ואחר כך ירדו.

נחמן שי: הלוא זה באמת לא סביר שמחירי דירה במדינת ישראל יהיו 145, 150 משכורות.

נחמן שי: זה לא סביר.

נחמן שי: אין דבר כזה.

נחמן שי: אין מדינות כאלה בעולם.

נחמן שי: עכשיו אנחנו מתמודדים עם ההצעה הזאת שיש בה, עוד פעם, יש בה רעיונות טובים, והיא נובעת גם כן מרצון להקל ולסייע ולשפר.

נחמן שי: ואני בשום אופן לא אקח את הרעיונות האלה מידיה של הממשלה.

נחמן שי: יש, בסדר, ואני שמעתי את שר הפנים מדבר על זה כמה וכמה פעמים.

נחמן שי: ואני מאמין לו, באמת, מאמין לו שדרך התיקון הזה בחוק הוא רוצה להביא לשיפור המצב.

נחמן שי: אבל הבעיה העיקרית היא לא, עם כל הכבוד, לא בנייה של פרגולה ולא בנייה קטנה בבית ולא איזשהו חלון שאפשר לעשות בו שינוי, והפעם זה ילך יותר מהר ואנשים לא ישפכו את דמם על מזבח הוועדה המקומית, זה יזוז.

נחמן שי: כל הכבוד, מצוין, אבל האם בפרגולה הזאת יגורו?

נחמן שי: האם אנשים יבנו לעצמם פרגולות ואנחנו חוזרים לתקופת התנ"ך?

נחמן שי: הסוכה?

נחמן שי: זה יהיה הפתרון?

נחמן שי: בשורש העניין נשארת הבעיה של אותו ציבור גדול שידו אינה משגת – להשיג דירה, דירה קטנה.

נחמן שי: לא יכול להיות שגם החוק הזה, שנכנס עם הכוונות הטובות, יוצא כמו בלון שהתרוקן.

נחמן שי: יוצא החוצה ונשאר בו מעט מאוד.

נחמן שי: הנושא העיקרי, הנושא העיקרי של דיור בר-השגה לא טופל.

נחמן שי: לא טופל בהצעת החוק הזאת.

נחמן שי: והייתה גם יוזמה חשובה, יפה, של יושבת-ראש הוועדה, של מירי רגב, חברתי.

נחמן שי: היא חשבה שאולי היא תצליח סוף-סוף לשבור את הממשלה, היא תצליח להושיט יד לאותם זוגות ולאותם אנשים שהיא פוגשת, כמו כולנו; שמסתכלים עלינו בעיניים דומעות ושואלים: מה אתם עושים למעננו?

נחמן שי: אז גם היא נתקלה בזה.

נחמן שי: אבל הרעיונות הטובים שלה נפלו.

נחמן שי: נפלו.

נחמן שי: כי נקבעו הדברים הבאים, אני רוצה לצטט אותם: דיור בר-השגה, שבו אנחנו רוצים, לא יהיה חלק אינטגרלי מהליכי התכנון למגורים.

נחמן שי: גם בשיווק קרקעות של המדינה לא יובא הנושא של דיור בר-השגה בחשבון.

נחמן שי: ולכן זה לא יועיל למי שהכנסתו נמוכה, מפני שהדירות ימשיכו להיות יקרות.

נחמן שי: נכון, הובטח, הובטח שהמדינה תיזום דיור בר-השגה במכרזים שלה.

נחמן שי: אבל היו כבר הוראות כאלה בעבר, והכוונה לבנות דירות קטנות בדרך הזאת תביא לכך שאולי יהיו דירות קטנות, אבל באותה מידה הן גם יהיו יקרות מאוד, מפני שאם לא ייקבע מחיר לדירה והמחיר הזה יהיה נמוך – אם סתם יגידו דירות קטנות, בכך לא ישיגו דבר.

ראובן ריבלין: המחיר למטר לא ישתנה.

ראובן ריבלין: גם כאלה שיכולות להיות בנות-השגה, הן לא יהיו – – –

נחמן שי: הן יכולות להיות זולות, אבל הן לא יהיו זולות.

ראובן ריבלין: הן לא יהיו זולות, הן יהיו קטנות.

נחמן שי: מה הן יהיו?

ראובן ריבלין: הן יהיו קטנות ולא זולות.

נחמן שי: אז מה הרווחנו?

נחמן שי: אנחנו צריכים דירות, גם אם הן קטנות – ואני אומר שיש משפחות שהן גדולות ודירה קטנה קטנה עליהן, אז עדיין המחיר גובר.

ראובן ריבלין: דיור בר-השגה הוא לא בתחום חוק התכנון והבנייה, אלא אם כן אומרים שכל קבלן שמקבל את הזכות לבנות בניין חייב להקדיש לציבור – – –

נחמן שי: נכון, מפני שהכוח כולו נשאר – – –

ראובן ריבלין: זה דבר שמקומו לא בחוק התכנון והבנייה.

נחמן שי: הכוח כולו נשאר, גם בחוק הזה, בידי הקבלנים, והמדינה נאמנה לדרכה שחס וחלילה לא יאשימו את הממשלה הרפובליקנית הזאת שהיא עושה איזשהו מעשה שמתאים לסוציאל-דמוקרטים.

נחמן שי: חס וחלילה שלא ייראה, כי מי יודע, אולי אז לא נוכל להיבחר פעם נוספת.

נחמן שי: הם, לא אנחנו.

נחמן שי: אז אם המדינה תתערב, היא תחרוג ממעמדה הבכיר.

נחמן שי: היא לא תיתן לשוק להתנהל.

נחמן שי: ואם רק משאירים את זה בידי קבלנים, אנחנו יודעים שזה לא יהיה.

נחמן שי: ולכן אנחנו אומרים שהמדינה חייבת להיכנס לתוך התמונה הזאת פנימה.

נחמן שי: היא חייבת, בקרקעות שהיא מקצה, לוודא ולהבטיח שאם הקבלן יבנה את הדירות הקטנות והזולות, ועוד, בתוספת של הלוואות אפשר יהיה להגיע אליהן, זה טוב.

נחמן שי: אבל אם הוא לא מוכן לעשות את זה ואם הוא מייקר את הדירות ואם המחיר לא מפוקח – מפוקח, כן, מה לעשות, גם זה צריך במצבי חירום – המדינה חייבת להיכנס לתמונה, חייבת לקחת אחריות, חייבת לספק את המצרך המבוקש, החיוני, החשוב.

נחמן שי: אני לא אומר "יוקרתי", כי אין לי פה איזה יוקרה גדולה ואין פה איזשהו משהו אטרקטיבי במיוחד.

נחמן שי: אבל זה מוצר מבוקש, חיוני, שהממשלה חייבת לקחת עליו אחריות ולעשות אותו.

נחמן שי: וכך אנחנו מסכמים שגם הניסיון הזה – ואני לא יודע כמה עוד ניסיונות יהיו בקדנציה הזאת של הממשלה – גם הניסיון הזה בתחום של דיור בר-השגה נכשל.

נחמן שי: ומשום כך נצביע נגד.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי, שסיים לפני הזמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לרשותך עד עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: לאחריו – חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת עמר בר-לב וחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני חשבתי שזו הולכת להיות הבשורה הגדולה בתחום הדיור, הבשורה שלה חיכינו מאז ימי המחאה החברתית.

איציק שמולי: כי הרפורמה הזאת, אומנם לא בתצורה הזאת אלא בתצורה קודמת, שמענו עליה מילים מאוד מאוד גדולות, רבות, כמה היא הולכת לשנות את שוק הדיור ולהוריד את המחירים.

איציק שמולי: אני מאמין שכולכם בוודאי זוכרים את האמירה של ראש הממשלה אודות ה"סופר-טנקר" שהולך להגיע ופשוט להוריד את המחירים בבת אחת.

איציק שמולי: ועובדה היא שבשנים האחרונות – אני מברך על התעוררותו של ראש הממשלה, כן?

איציק שמולי: שלא יהיה פה ספק.

איציק שמולי: אני, האמת, גם מאוד מאוד הופתעתי, כי בדיון מיוחד שיזמנו כאן במליאת הכנסת רק לפני שלושה, ארבעה חודשים, כל מה שהיה לראש הממשלה להגיד בעניין של משבר הדיור היה שזה בכלל לא אשמתו, זו אשמתה של ממשלת אולמרט.

איציק שמולי: ובאמת, למי אכפת?

איציק שמולי: כי בחמש השנים האחרונות מחירי הדיור עלו נומינלית ב-80%, וזה בהשוואה לעלייה של 3% בשכר; אפילו פחות.

איציק שמולי: ואני יודע שמצטטים פה כל הזמן את הנתון של המשכורות, ואני חושב שחשוב שאנשים שעולים לדוכן הזה ידייקו.

איציק שמולי: בואו נתחיל לדבר במונחים של משכורת חציונית.

איציק שמולי: זה נתון שהוא הרבה יותר מדויק, בוודאי כשאנחנו מדברים על הזוגות הצעירים – ו-70% מהמשרות הפנויות היום במשק לאנשים בגיל שלי, שמסיימים את האוניברסיטה, הן פחות משכר חציוני של 6,500 שקל.

ניצן הורוביץ: זה אפילו עוד פחות – – –

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: ואם עושים את החישוב הפשוט הזה יוצא שמחירה של דירה חדשה לא שווה ל-148 משכורות מלאות, אלא ל-244 משכורות.

איציק שמולי: וזה הנתון שעליו אנחנו מדברים.

איציק שמולי: ואם חשקה נפשו של מישהו למצוא איזשהו מפלט בשוק השכירות, אז הרי גם שם אין שום תשובה ואין שום בשורה לממשלה הזאת.

איציק שמולי: כי גם היום, אם אתה איש צעיר או אישה צעירה ששוכרים דירה, אנחנו נאלצים להפריש כמעט 40% מהמשכורת לטובת שכר דירה.

איציק שמולי: ועל הרקע הזה אני מאוד מאוד שמח שראש הממשלה התעורר.

איציק שמולי: יכול להיות, אגב, שההתעוררות של ראש הממשלה הביאה גם להתעוררותו של שר האוצר הבוקר, וגם על זה אגיד תכף כמה מילים.

איציק שמולי: אבל חשוב להגיד כבר בפתח הדברים שיש פה התנגשות אידיאולוגית, כמו שאמרו חברי קודם.

איציק שמולי: יש פה גישה אחת שבאה ואומרת: אנחנו, כדי לפתור את בעיית הדיור, נחתוך בביורוקרטיה, נאיץ את פעולת השוק, את כללי ההיצע והביקוש, ונשמור על רמה מינימלית של מעורבות בשוק הנדל"ן.

איציק שמולי: השיטה הזאת בחמש השנים האחרונות פשוט פשטה את הרגל.

איציק שמולי: ומנגד, יש גישה שבאה ואומרת ומדגישה שלמדינה יש אחריות גדולה יותר בכל מה שקשור לאספקת הצרכים הבסיסיים של האזרחים שלה.

איציק שמולי: דיברו חברים מהאופוזיציה לפני, ניצן הורוביץ ואחרים, על בנייה תקציבית, על ויתור על הכנסות של המדינה מהנדל"ן, ואת הצעדים האלה עד כה הממשלה לא עושה.

איציק שמולי: מה היא כן עושה?

איציק שמולי: עד כה יש שיטה מאוד מאוד מיוחדת לשר האוצר להילחם במחירים: פשוט לצאת כל יום בהודעה חדשה, במטפורות, במילים יפות וגבוהות, שלא רק שלא תורמות להורדת המחירים אלא מביאות לעלייה מתמשכת שלהם ב-8% רק בשנה האחרונה.

איציק שמולי: ועל הרקע הזה אני מגיע לדבר על החוק שמונח פה לפנינו.

איציק שמולי: תראו, לכאורה מדובר על נושא שהוא טכני, אפור, משעמם – תכנון.

איציק שמולי: איזה החלטות חשובות, אומר לעצמו האזרח הממוצע, מתקבלות בתחום התכנון, בתחום האפור הזה?

איציק שמולי: אז לא.

איציק שמולי: בתחום של התכנון נקבע למעשה העתיד של כולנו בשנים הקרובות: איפה אנשים יגורו, מה שכר הדירה שהם ישלמו, כמה תעלה הדירה שהם יקנו, איך תיראה סביבת המגורים שלהם, איזה אנשים יגורו לידם ובסביבתם.

איציק שמולי: ואם אנחנו לוקחים בחשבון – כפי שאמר ראש הממשלה בממשלה הקודמת וכפי שטוען שר הפנים מעל הדוכן הזה פעמים רבות – שזו-זו ספינת הדגל של הממשלה בתחום הדיור, זו ספינת הדגל שתוריד את המחירים, אז אני חושב שהמקסימום שהרפורמה הזאת תעשה, היא תאפשר לעוד כמה אנשים במרכזי הערים לבנות פרגולות, שזה דבר נפלא, אבל זו לא המטרה שלשמה התכנסנו כאן.

איציק שמולי: זו לא המטרה, ולא האמצעי שבסופו של דבר יוריד את המחירים.

איציק שמולי: אין בחוק הזה שום בשורה בכל מה שקשור לדיור בר-השגה.

איציק שמולי: עלו כאן ביקורות שונות ונכונות: יוצרים כאן מערכת תכנון נפרדת, מערכת תכנון שמורכבת מכמה רמות, ועלולה להגדיל את האי-שוויון בין הרשויות המקומיות; יוצרים פה מעין הפרטה מאוד מסוכנת עם מכוני הרישוי במקום לחזק את הגופים הממשלתיים.

איציק שמולי: אבל אני חושב שהביקורת המרכזית שלנו, של חברי סיעת העבודה, על החוק הזה, הביקורת הזאת נובעת ממה שאין בחוק, וזה דיור בר-השגה.

איציק שמולי: עכשיו, אני מתקומם כנגד הריטואל הזה שחוזר בכוונות של הממשלה, ברפורמות של הממשלה, להשתמש במונח הזה, דיור בר-השגה, לשים איזושהי כותרת יפה בחוק – פעם זה בחוק הווד"לים, פעם זה בחוקים אחרים, עכשיו יש דיון על הוותמ"לים – לכתוב: דיור בהישג יד, אבל כשמגיעים לתכל'ס, לדבר, לשאול את שר הפנים או את השר הרלוונטי מה זה בעיניך דיור בהישג יד, לא מוכנים לדבר על הכנסתו של הבן-אדם.

איציק שמולי: ולכן, מירי רגב, זה לא דיור בהישג יד.

איציק שמולי: בואו נמנע את הפניקה ואת התורים של מחר בבוקר.

איציק שמולי: אנשים יקומו בבוקר, יחשבו שהם חייבים למהר, חייבים לרוץ למשרדי המכירות, כי יש להם דיור בהישג יד.

איציק שמולי: אז לא.

איציק שמולי: אין פה שום דיור בהישג יד, ודירות קטנות זה לא דיור בהישג יד; זה דירות קטנות שבמרכזי הערים עלולות לעלות מאוד מאוד ביוקר.

איציק שמולי: ההגדרה היחידה המקובלת בעולם, שגם מדינות אולטרה-קפיטליסטיות, ואי-אפשר לחשוד בערים כמו מנהטן, טוקיו, לונדון, אמסטרדם – אולי אמסטרדם קצת פחות; גם השינויים בצפון אירופה נותנים את אותותיהם – אבל בכל מקרה, אי-אפשר לחשוד במקומות האלה שהם באים מתפיסת עולם סוציאליסטית.

איציק שמולי: ובכל זאת, ראשי המדינות, ראשי הערים באותם מקומות, יודעים מהי החשיבות של דיור בהישג יד בתוך מרכזי הערים.

איציק שמולי: וכאשר מגיעה היוזמה הזאת, והיא שוב פעם, פעם אחת נוספת – הרי מאז המחאה החברתית אומרים לנו פעם אחרי פעם: אנחנו בעד דיור בהישג יד, אבל לא בחוק הזה.

איציק שמולי: תסתכלו מה עושה עכשיו גם חברת הכנסת מירי רגב: היא מצאה לנכון להסתדר עם שר הפנים על הרפורמה בתכנון והבנייה, הבייבי שלו, וחלילה לא לעצור את החקיקה של שר הפנים במה שעלול להיתפס כמקל בגלגלים, להכניס לשם דיור בר-השגה – אבל בחוק של שר האוצר, בחוק הוותמ"לים, זה בסדר; שם זה בסדר לעשות את המלחמות על דיור בהישג יד.

איציק שמולי: ואני בעד, אבל זה לא יכול להיות, אין היגיון לומר שזה מופיע כאן ולא מופיע כאן.

איציק שמולי: ואני מסכם ואומר את הדבר הבא: אני חושב שחשוב מאוד מאוד להבין, גם על רקע הכותרות של היום בבוקר – שבינתיים הן כותרות, ונראה מה יצא מזה – שמול כל הכותרות ומול כל הספינים ומול כל הציניות הבלתי-נגמרת הזאת עומדים עשרות, אולי מאות אלפי זוגות צעירים, והם עומדים ומתמודדים מול מציאות שהיא מתסכלת ומייאשת.

איציק שמולי: הם לכאורה עושים את המסלול הנכון בחיים: הם הולכים לצבא או לשירות לאומי, הולכים לאוניברסיטה, מתחילים להשתלב בשוק העבודה – –

פנינה תמנו: אבקש לסכם.

איציק שמולי: – – ולא מצליחים לבנות לעצמם חיים כאן במדינה.

איציק שמולי: ואת הדבר הזה לא חוק התכנון והבנייה הנוכחי ולא חוק הוותמ"לים וגם לא הכותרות של היום בבוקר יוכלו למנוע.

איציק שמולי: אז הקריאה שלי מכאן לממשלת ישראל ולקואליציה: להתחיל באמת להתמודד באופן אמיתי עם הבעיה, ובראש ובראשונה לעגן דיור בר-השגה שמתייחס למרכיב ההכנסה בחקיקה.

איציק שמולי: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שמולי.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמים פרלמנטריים, ברשותכם, אני בדיוק עכשיו קיבלתי מסרון ששלח לי לינק לקרוא או לצפות בהישגי הממשלה, ראש הממשלה העלה את הישגי השנה שלו.

איתן כבל: ואני נאלץ למחזר סיפור שכבר אמרתי בעבר.

איתן כבל: ככה, צפיתי ב"יוטיוב" בסיפור, ואני צופה ואומר: וואו, איזו מדינה מדהימה.

איתן כבל: עכשיו, שוב, זה בדיוק יוצא כמו לפני שנתיים, כשראש הממשלה עמד כאן וסיפר בשבחי פועלי ממשלתו, ואו-טו-טו זה יום הנישואים שלי ושל נועה רעייתי.

איתן כבל: ואני כנראה ארצה לנסוע שוב לאותו מקום שראש הממשלה ממליץ עליו, חבר הכנסת ראובן ריבלין, כי הכול כל כך מדהים שם, הכול כל כך – הכביש לירושלים כבר ממש או-טו-טו, המחלפים, הכול או-טו-טו והכול נהדר.

איתן כבל: ומאו-טו-טו לאו-טו-טו אנחנו מגיעים לחוק התכנון והבנייה.

איתן כבל: אדוני השר, אני מצטער שאני מטריד אותך ככה, שאתה – חוק התכנון והבנייה, הרפורמה – זה לא חוק, זו הרפורמה בתכנון ובבנייה.

איתן כבל: והרפורמה בתכנון ובבנייה, אנחנו נעמוד כאן בעוד שנה, אני מניח, למגינת לבי, אבל זה יהיה המצב, והממשלה בעוד שנה תעמוד על תלה – אני יכול לברך, להתפלל, אבל זאת הנחת העבודה שלי – ואנחנו נחזור ונמצא את עצמנו באותו מקום בדיוק, אבל בדיוק.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אם היה אפשר לבנות יחידות דיור מהמילים שנשפכו פה מעל הבמה על רפורמה ועוד רפורמה ועוד רפורמה, כאילו הבעיה היא ברפורמות.

איתן כבל: בסוף, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, זה לא קשור לשום רפורמה.

איתן כבל: נכון, יש דברים לתקן, יש דברים לשפר, יש דברים לעשות.

איתן כבל: תמיד.

ראובן ריבלין: ומעניין לעניין באותו עניין, כבל, תאר לך שהיום בערב היה עובר החוק שהוגש בקדנציה הקודמת.

איתן כבל: כן.

ראובן ריבלין: שגם אותו מנענו מלהעביר.

איתן כבל: נכון.

ראובן ריבלין: פה יש עוד איזה תיקונים, יש פה איזה שיפורים.

דוד אזולאי: מי מנע אותו?

איתן כבל: לא, בסדר גמור, לא לא.

איתן כבל: אני אומר, מה שאומר היושב-ראש:

איתן כבל: תראה – – –

ראובן ריבלין: עשית עבודה נהדרת כדי לצמצם שם דברים שהיו מנוגדים לרפורמה.

דוד אזולאי: בגלל זה טרפדו אותי.

ראובן ריבלין: נכון.

איתן כבל: כי אתה רצית לסדר את העניין, לעשות את החוק – לא באותה הזדמנות לדרוס את הכול.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: מישהו מפריע לממשלה לבנות?

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: הציבור יכול לחשוב, אל מול מי היא עושה רפורמות?

איתן כבל: אל מול עצמה.

איתן כבל: אל מול משרדי הממשלה.

איתן כבל: יש אזרח שמנע עד היום הקמת יחידות דיור?

איתן כבל: יש איזה אזרח באיזה יישוב שמונע מהממשלה לעשות את המוטל עליה?

איתן כבל: מי מונע את זה ממנה?

איתן כבל: מי הגורם המעכב מספר אחת?

איתן כבל: וכל הזמן עומדים כאן ראש הממשלה ושריו ומספרים על רפורמות חדשות.

איתן כבל: הם מאתגרים את עצמם ברפורמות.

איתן כבל: יד אחת של הממשלה עוצרת, יד שנייה עושה רפורמה, ויד – הרפורמה לא מתאימה לה, אז היא צריכה לשנות את הרפורמה לרפורמה חדשה.

איתן כבל: מישהו בדק כמה רפורמות עשתה הממשלה הקודמת?

איתן כבל: רק בנושא תכנון ובנייה.

איתן כבל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אתה יודע כמה רפורמות נעשו.

איתן כבל: ומה קרה?

איתן כבל: מה קרה?

איתן כבל: נבנו יחידות דיור?

איתן כבל: רק מה, כל פעם מאתגרים אותנו בשמות חדשים.

איתן כבל: הדבר היחידה שנוצר כאן זה שמות חדשים לרפורמות.

איתן כבל: בפועל יחידת דיור אחת לא נבנתה.

איתן כבל: ואני אומר פה לאזרחי מדינת ישראל, באמת, שאין להם לצפות, בכמות המלל שנשפכת, שיחידה אחת הולכת להיבנות ולשנות את המצב.

איתן כבל: לצערי, אני אומר את זה בכאב גדול.

איתן כבל: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת דוד אזולאי.

עמר בר-לב: לא, סליחה.

פנינה תמנו: סליחה, סליחה, צודק בהחלט.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת עמר בר-לב.

פנינה תמנו: דוד אזולאי, יש לך עוד זמן.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

פנינה תמנו: השעה נותנת את אותותיה.

פנינה תמנו: טוב שקפצת, אחרת הייתי – – –

עמר בר-לב: מילא עלינו, אבל עלייך?

עמר בר-לב: גברתי היושבת-ראש, אני אומנם לא חבר בוועדת הפנים ואני לא מכיר לפרטי פרטים את הצעת החוק הזאת, אבל אני יודע, למרות זאת, כאזרח מדינת ישראל, שקיימת מצוקת דיור במדינת ישראל.

עמר בר-לב: לא צריך להגיע לכנסת בשביל להבין את זה ולהכיר את זה.

עמר בר-לב: חסרות הרבה דירות, בוודאי – – –

ראובן ריבלין: יש לך חוש הבחנה – –

עמר בר-לב: הבחנה חדה.

ראובן ריבלין: – – יוצא דופן.

עמר בר-לב: תראה, לנוכח המליאה המלאה, הבחנות יוצאות דופן הן מאוד חשובות.

פנינה תמנו: מאז שהפסקתם להחרים היא באמת – –

עמר בר-לב: כן, התרוקנה.

פנינה תמנו: – – התמלאה.

עמר בר-לב: מדינת ישראל נמצאת במשבר דיור – שוב, זה לא סוד גדול – ואני גם יודע מהניסיון האישי שלי שהתמודדות עם משברים זה לא דבר פשוט.

עמר בר-לב: אי-אפשר להתמודד עם משברים בצורה, נקרא לזה רגולטיבית, בצורה רגילה.

עמר בר-לב: כולנו זוכרים את גל העלייה הגדול מברית-המועצות לשעבר בתחילת שנות ה-90, כאשר מאות אלפי יהודים עלו לארץ והייתה בעיית דיור מאוד מאוד קשה, והיה צריך ליישב תחת קורת גג את כולם.

עמר בר-לב: וממשלת ישראל עשתה את זה.

עמר בר-לב: שר השיכון היה אריאל שרון.

עמר בר-לב: אי-אפשר לומר שהוא הקפיד על כל פסיק ברגולציה, אבל הייתה משימה, והמדינה נרתמה למשימה הזאת וביצעה.

עמר בר-לב: אז לכן אני לא בא להתייפייף כאן ולומר: אוקיי, יש לנו בעיה, אז בואו נקיים את כל הכללים ואת כל הנהלים, ואפילו את כל החוקים, אני יכול לומר, כי אנחנו בשעת-חירום.

עמר בר-לב: בשעת-חירום צריך לעגל פינות.

עמר בר-לב: צריך לעגל פינות.

עמר בר-לב: אבל למרבה הצער, הצעת החוק, עם כל הכוונות הטובות שעומדות מאחוריה – ועומדות מאחוריה כוונות טובות – חוטאת לדבר החשוב ביותר, והוא, כפי שנאמר כאן לפני, דיור בר-השגה.

עמר בר-לב: היא אומנם מתייחסת לדיור בר-השגה, אבל ההתייחסות בעיני היא עמומה ולא בהירה, וזה המצב המסוכן ביותר.

עמר בר-לב: המצב המסוכן ביותר זה בתקופה של משבר, שמחליטים במודע לעגל פינות, והתמונה לא ברורה והכללים לא ברורים, ואז אתה כבר לא יודע אם אתה מעגל את הפינה הנכונה או את הפינה הלא-נכונה.

מיקי רוזנטל: זו הפינה של מפלגת העבודה.

עמר בר-לב: יש בהצעת החוק הזאת כמה שינויים ראויים, אין מה לומר, ונחוצים, אבל לצערי הם מעורבבים בכל מיני המלצות ושינויים ותיקונים אחרים שהם מאוד מאוד בעייתיים.

עמר בר-לב: אולי אני נאיבי, אבל בעיני חוק טוב, בוודאי חוק האמור לקצץ בתהליכים והליכים, צריך להיות פשוט וברור.

עמר בר-לב: והחוק הזה הוא לא פשוט וברור, ובוודאי הוא לא משיג המטרה העיקרית שלו.

עמר בר-לב: רפורמה צריכה להיות ברורה, וכפי שנאמר, יש כאן המון דברים שהם באוויר, שלא ברור איך יתנהלו, מי יתנהל, מי יקבע, מה יקבע וכן הלאה.

עמר בר-לב: אתן דוגמה אחת או שתיים.

עמר בר-לב: שוב, אמרתי מראש שאני לא מומחה בפרטי החוק הזה, אבל למשל החוק קובע כי בכל פרויקט גדול של 100 יחידות דיור ומעלה יחייבו את היזם לבנות דירות קטנות.

עמר בר-לב: אבל מי כמונו יודעים שדירות קטנות בישראל אינן בהכרח דירות זולות, ובוודאי אינן בהכרח דירות בנות-השגה.

עמר בר-לב: וכדי להוסיף על העמימות הזאת מציין החוק כי אם הוועדה תחשוב שאין צורך לחייב בבניית יחידות קטנות, אפשר יהיה לוותר על כך בתנאים כאלה ובתנאים אחרים; אבל לא מצוין מה יהיו אמות המידה שלאורן אסור יהיה לוותר ולאורן מותר יהיה לוותר.

עמר בר-לב: ושוב, זה יוצר חלל בחוק שהוא מאוד מאוד לא ברור ונתון לפרשנויות מרובות.

עמר בר-לב: אין בחוק שום התייחסות ליכולת התעסוקתית ולמצב הכלכלי לגבי קבלת דיור בר-השגה.

עמר בר-לב: לכן, לא אתפלא אם בסוף הפרויקטים יהיו לאוכלוסייה חדגונית בעלת הכנסה גבוהה יחסית, ולא לאלה שידם אינה משגת.

עמר בר-לב: וכמובן, חסרים בחוק הזה עוד לא מעט דברים.

עמר בר-לב: לסיום, הרשו לי לדבר על המסלול בחוק המאפשר ליזמים להגדיל זכויות בנייה עבור הקמת פרויקטים להשכרה במחיר השוק.

עמר בר-לב: לפי המוצע, האלמנט של הפיקוח על מחיר השוק מתבטא רק באיסור להעלות את שכר הדירה ביותר מהמדד פלוס אחוז, אחוז אחד, שהשר יקבע בעת חידוש החוזה.

עמר בר-לב: ראשית, האם מדובר באחוז אחד או באחוז?

עמר בר-לב: לא ברור, אני מודאג.

עמר בר-לב: אני אתן דוגמה.

עמר בר-לב: העוזרת הפרלמנטרית שלי, שיר, משלמת שכר דירה מופקע על דירה קטנה בתל-אביב, וכל שנה הוא עולה על-פי המדד בלבד.

עמר בר-לב: עכשיו, על-פי החוק הזה תהיה לגיטימציה לבעל הדירה שלה להעלות לה יותר את שכר הדירה.

עמר בר-לב: ממש לא הגיוני.

עמר בר-לב: מעבר לזה, במחירי השכירות המופקעים שקיימים היום, המחיר הוא מחיר שוק, אבל רחוק מלהיות משהו שמשאיר לך בסופו של דבר כסף לקנות במכולת.

עמר בר-לב: הרעיונות לקיצור תהליכי הבנייה והוזלת הדירות חשובים ביותר, אבל כשבונים ב"פל-קל", אל לנו להתפלא כאשר התקרה קורסת לנו על הראש, וזה מה שיקרה במקרה זה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת עמר בר-לב, על שמירה על הזמנים.

ראובן ריבלין: – – – כאשר הביקוש הוא הרבה יותר גדול מההיצע, מחיר השוק הוא לא מחיר שיכולים לעמוד בו, הוא לא מחיר סוציאלי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל יעלה לדבר.

יחיאל חיליק בר: יש לך חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן יתחיל הדיון של סיעת יהדות התורה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב, מייד לאחר מכן.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מוזס.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השעה מאוחרת, הפירומן לא פה.

מיקי רוזנטל: הפירומן זה שר האוצר, זה שברוב ליצנותו מתכוון עכשיו לזרוק נפט למדורה של מחירי הדיור העולים.

דוד אזולאי: – – –

מיקי רוזנטל: אז אני מסביר.

מיקי רוזנטל: תראה, יש בעירה גדולה.

מיקי רוזנטל: מחירי הדיור בוערים.

מיקי רוזנטל: בא שר האוצר, אחד שטען שהוא לא מבין בכלכלה, והולך לשפוך נפט – וזו תוכנית הזויה לחלוטין – על המדורה הזאת ולגרום לעליית המחירים, ואני אסביר את כל העניין.

מיקי רוזנטל: קודם כול, איך אני יודע את זה?

מיקי רוזנטל: כי כל הקבלנים אומרים: יופי, יופי.

מיקי רוזנטל: אם הקבלנים אומרים מצוין, סימן שהתוכנית טובה לקבלנים וגרועה לעם ישראל.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: אבל בואו נהיה רגע יותר רציניים.

מיקי רוזנטל: תראו, חברי העלו פה כמעט את כל הפתרונות הנחוצים.

מיקי רוזנטל: כדי להתמודד עם בעיית עליית מחירי הדיור במדינת ישראל, יש שתי אפשרויות: או לנקוט פעולה דרסטית או לנקוט פעולה רב-שכבתית, רב-משימתית, מסודרת ומאורגנת.

מיקי רוזנטל: הפעולה הנדרשת הוזכרה פה כבר על-ידי אחרים, וננקטה על-ידי שרון ואחרים: נדרשת בנייה ממשלתית של 100,000 דירות, עכשיו, מייד, לאלתר, בלי תירוצים, בלי לבלבל את המוח, בלי כל מיני תוכניות עוקפות.

מיקי רוזנטל: זה גם לא המצאה; לא צריך לנסות את זה.

מיקי רוזנטל: הזכיר חבר הכנסת הורוביץ שכבר ניסו את זה וזה עבד.

מיקי רוזנטל: זה פתרון כשיש חירום, והמצב הוא מצב חירום, אפשר להחליק.

מיקי רוזנטל: עכשיו, זו ממשלה ניאו-ליברלית, היא לא אוהבת להתערב בשוק, והיא לא תעשה את זה, לצערנו.

מיקי רוזנטל: אז יש עוד דרך להתמודד עם מחירי הדיור, וזה לנקוט שורה של צעדים, אבל שורה שלמה של צעדים, שמטפלים בכל המישורים של הבעיה, ולא רק בתחום הביקושים, כמו שהממשלה הזאת מנסה לפעול – רק לפי הביקושים, בלי שום הבנה שיש ביקושים שונים וצרכים שונים ובעיות שונות.

מיקי רוזנטל: ובכן, רק בשביל לסבר את האוזן, תראו: נאמר שהתוכנית הגאונית של שר האוצר לאפס את המע"מ היא תוכנית נכונה.

מיקי רוזנטל: נאמר.

מיקי רוזנטל: תכף נסביר למה היא לא נכונה, אבל נאמר שהיא נכונה.

מיקי רוזנטל: היא מטפלת בסך הכול ב-8% מרוכשי הדירות, כי כשאתה מוריד את כל אלה שלא עשו צבא, את כל אלה שאין להם ילדים, את כל אלה שהם גרושים, את כל אלה שהם נכים, את כל אלה שלא יכולים לקנות דירה, בלה-בלה-בלה לא משנה – 8% מרוכשי הדירות, או 20% מרוכשי הדירות החדשות.

מיקי רוזנטל: מה המשמעות?

מיקי רוזנטל: שגם אם התוכנית תהיה מאוד מוצלחת, מדינת ישראל תשקיע 2 מיליארד שקלים כדי לטפל ב-8% מרוכשי הדירות; התוכנית הגאונית הזאת לא מטפלת ב-92% מרוכשי הדירות האחרים, ועל זה עם ישראל ישלם 2 מיליארד.

מיקי רוזנטל: עכשיו, מה זה ישלם 2 מיליארד?

מיקי רוזנטל: 2 מיליארד יהיו חסרים בתקציב.

מיקי רוזנטל: ייקחו את זה כמובן במסים אחרים.

ראובן ריבלין: יעלו את המחיר ל-92%.

מיקי רוזנטל: רגע, עוד לא גמרנו להסביר.

מיקי רוזנטל: קודם כול אנחנו מסבירים – אני מנסה להסביר למה גם אם התוכנית הזאת טובה, היא לא תשנה דבר וחצי דבר במחירי הדיור.

מיקי רוזנטל: מה צריך לעשות?

מיקי רוזנטל: הוזכרו שורה שלמה של מעשים שחייבים לעשות אותם בו-זמנית: אחד, זה לטפל כאמור בשוק השכירות.

מיקי רוזנטל: בית לא חייב להיות בית שלך; גם בית שכור הוא בית.

מיקי רוזנטל: אם אפשר לשכור דירה לטווח ארוך, כמו שמקובל בארצות אירופה, אזי אדם סביר, שלא יזרקו אותו כל שנה מהדירה כי בעל הבית השתגע במחיר השכירות, יכול לגור בדירה שכורה, וטוב לו.

מיקי רוזנטל: אבל במדינת ישראל השוק הזה פרוץ, כל שנה מעלים לך את – אין לך ברירה.

מיקי רוזנטל: גם אם אין לך את האמצעים, דוחפים אותך לכיוון השוק של רכישת הדירה במקום השכירות.

מיקי רוזנטל: כמובן, הוזכר פה כבר: נצטרך לטפל במכרזים במחיר לקונה, ועוד שורה של צעדים שהם ממש הכרחיים.

מיקי רוזנטל: אבל אני רוצה להסביר למה התוכנית של שר האוצר לאפס את המע"מ תעלה את מחיר הדירות.

מיקי רוזנטל: הרי זה נורא פשוט.

מיקי רוזנטל: תראו מה יקרה.

מיקי רוזנטל: כבר היום, בגלל ששר האוצר הוא תאב פרסום, והייתה חשובה לו הכותרת בעיתון – אני לא מכיר את הפראייר שילך לקנות דירה היום אם בעוד חצי שנה או שלושה חודשים מחיר הדירות החדשות ירד, נכון?

מיקי רוזנטל: נמתין ונחכה.

מיקי רוזנטל: מה יקרה?

מיקי רוזנטל: תהיה ירידה מסוימת עכשיו בביקושים, כי אנשים יתאפקו ולא יקנו.

מיקי רוזנטל: אז תהיה ירידה מסוימת, והשר יגיד: וואו, תראו, הצלחתי.

מיקי רוזנטל: אבל ברגע שהתוכנית הזאת תצא לפועל יהיה כזה ביקוש אדיר ויהיה כזה לחץ; הרי כולם ירצו לממש, מי הפראייר שקודם לא רצה לקנות כי מבטלים את המע"מ, ועכשיו לא יממש את האפשרות הזאת?

מיקי רוזנטל: וכולם ירוצו לקנות דירות, ומחירי הדירות יעלו לשחקים, לשמים, ונבזבז 2 מיליארד שקלים, ושום דבר לא יצא מזה.

מיקי רוזנטל: מחירי הדירות רק יעלו.

מיקי רוזנטל: ולכן אני מציע לשר האוצר להכניס את הגפרורים לכיס, לחשוב רגע לפני שהוא מדליף לעיתון.

מיקי רוזנטל: כל מי שמבין מעט בכלכלה, מנגיד בנק ישראל, דרך היועצים הכלכליים, דרך פקידות האוצר – חוץ מהקבלנים, שכאמור מרוצים, כי הם כנראה הולכים להרוויח מזה – כל השאר רק יבכו, ולכן כדאי למשוך את ההצעה המטופשת הזאת כמה שיותר מהר, לפני שהיא תצבור תאוצה.

מיקי רוזנטל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורי מקלב, ראשון הדוברים מסיעת יהדות התורה, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר מוזס וחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן ידבר חבר הכנסת דוד אזולאי.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, סיעת יהדות התורה נתנה חופש הצבעה לחבריה בחוק הזה, ולא בכדי, מכיוון שאנחנו מזהים – בכל אופן אני, אני ודאי מדבר בשם עצמי – אנחנו מזהים רצון וכוונה אמיתית לראות ולגעת בליבה של הבעיות הביורוקרטיות והחסמים שיש בוועדות המחוזיות, המקומיות, בתהליך העירוני של מתן היתרי בנייה, הגשת התוכניות ואישור התוכניות; מזהים אותן ומנסים לפתור.

אורי מקלב: אנחנו תכף נגיע אם באמת הפתרון הזה הוא פתרון באמת ישים, הוא פתרון נכון, ואם הוא פתרון כולל.

אורי מקלב: אבל כוונה נכונה יש פה.

אורי מקלב: זו לא הייתה סתם הכרזה של וד"לים, ות"לים, ולל"ים, בלי דברים שעומדים מאחורי זה, או שהוכיחו – עד היום הוכחנו שלא קרה שום דבר – אלא תוכנית מקצועית, מפורטת, שנגעה וחתכה בכל התהליך של מתן האישורים, אישורי בנייה והגשת התוכניות, וניסתה להקל את הביורוקרטיה.

אורי מקלב: זה עוד יותר נכון, לכן אנחנו נתנו חופש הצבעה – מי שחושב שהתוכנית הזאת, המגמה או ההכרזה, היא נכונה.

אורי מקלב: יש לנו גם הסתייגויות, וגם דברים שלפעמים לא נעשו, או שלפעמים יכול להיות שזה לא יהיה ישים.

אורי מקלב: אדוני שר הפנים, אני הודיתי על הכוונה, ואמרתי שאנחנו נתנו חופש הצבעה בגלל שאנחנו חושבים שיש כוונה נכונה בחוק הזה, בניסיון לפתור את הבעיות האמיתיות שיש.

אורי מקלב: אנשים שהכריזו על זה, ואתה שדחפת את הרעיון הזה, מכירים טוב את הבעיות, מכירים טוב את החסמים, וניסו לפתור.

אורי מקלב: יכול להיות שיש לנו מחלוקת אם לא נעשה פחות מדי, או צריך לעשות הרחבה.

ראובן ריבלין: – – – אותם חסמים בלי להיזקק לחוק הקודם, שהלך הרבה מעבר לדברים שהם לא היו בעינינו – – – בר-השגה הוא תוספת של הוועדה.

גדעון סער: החוק הקודם היה רפורמה עם בלמים: להעביר לוועדות מקומיות, ומצד שני, איך מושכים את זה בחזרה.

ראובן ריבלין: הייתה כאן אופוריה – – – הייתה ריאקציה.

אורי מקלב: נתנו סמכויות.

אורי מקלב: אני חושב שהיה כאן לימוד נכון של הבעיות, גם של החוק הקודם.

אורי מקלב: אבל הזמן קצר, אני לא יכול להרחיב בעניין הזה.

אורי מקלב: ולכן אנחנו חושבים, ואנחנו מברכים אותך על הגשת התוכנית, משום שהיא נעשית מתוך רצון כן.

גדעון סער: נכון.

אורי מקלב: אבל במיוחד זה בולט לאור התוכניות האחרות, כפי שהזכיר חברי חבר הכנסת רוזנטל – ההכרזה של היום, ואני מקווה שזה לא היה מחוסר פרגון לשר הפנים על התוכנית שהיום אמורה, הייתה אמורה או אמורה היום להיות מאושרת בכנסת, להגיש תוכנית אחרת שאולי תאפיל על תוכנית אמיתית יותר וכנה יותר, ולהכריז שאנחנו נותנים – איך אנחנו נפתור את בעיות הדיור – – –

מיקי רוזנטל: לא חשבתי על זה.

אורי מקלב: לא חשבת.

אורי מקלב: הראש שלך הוא לא מספיק – – –

מיקי רוזנטל: זה רעיון יפה מאוד.

מיקי רוזנטל: עכשיו, אתה יודע מה זה?

מיקי רוזנטל: פתאום זה מסתבר שהמהלך שלו היה כל כך שקוף – – –

אורי מקלב: אתה לא כל כך הרבה זמן בפוליטיקה.

מיקי רוזנטל: – – – שר הפנים – – –

אורי מקלב: אשריך, אשריך שאתה לא חושב מעוות, אשריך.

אורי מקלב: תודֶה, תישאר בתמימות הזאת.

אורי מקלב: אבל מה לעשות, אני כמה שנים יותר, ואנחנו גם נכווינו מכמה דברים וראינו.

אורי מקלב: וכפי שאמרת נכון, מדובר על אחוזים מסוימים, אבל כל ההכרזה הזאת לא ישימה בגלל שלא נותנים לזה גיבוי; היא לטווח ארוך עד שיגיעו למחירים של באמת מינימום, של דירות, וככה יצליחו ליישם.

אורי מקלב: בעיית הדיור, מצוקת הדיור היא לא רק לאוכלוסייה – אי-אפשר לפתור אותה רק לחלק מהאנשים.

אורי מקלב: היא הרי קיימת בכלל הציבור.

אורי מקלב: אם למישהו מחלק מסוים יקר – אם אני צריך עכשיו למכור את הדירה שלי, לקנות דירה יקרה, אני לא אוריד את המחיר של הדירה שלי, הישנה יותר, בגלל שאני לא מקבל דירות יותר בזול, וכך הלאה.

אורי מקלב: זאת הכרזה שאין מאחוריה שום דבר, לא מגבים אותה, לא מקצועית, לא ערכית, גם לא משפטית; אין ספק, זה גם לא יוכל להיות מיושם מבחינה משפטית.

אורי מקלב: אבל להכריז דבר כזה, מסיבות כאלה ואחרות, אבל במיוחד בשיטה הזאת של להסית את הציבור – כל כך קל, אנשים שנמצאים במצוקה, לבוא ולהסית אותם, להגיד להם: אני אתן לכם תוכנית, אני אוריד לכם, אבל אני לא אתן לכולם; הטבע של אנשים – אני אתן זה לחלק, כאילו שזה יותר ישים.

אורי מקלב: ובצביעות הזאת, להגיש תוכניות בהיתממות: אני לא שונא, אני לא שונא את הציבור הזה; אני לא שונא את הזועבים ואני לא שונא את החרדים – שאני לא רוצה בממשלה, להצטלם עם מישהו עם חליפה וכובע, עם זקן.

אורי מקלב: אני לא מסוגל להיות בקואליציה עם חרדים, זה לא – מי אמר את זה?

אורי מקלב: אני לא מסוגל, בגלל – אני לא מוכן להיות בתמונה אצל הנשיא עם אנשים עם זקן ופאות.

אורי מקלב: ויגידו שזה לא מפלגת שנאה?

אורי מקלב: ולא רק – מי שאין לו שנאה לציבור מסוים לא יכול להציע כזאת הצעה, בגלל שאם יש מצוקה למישהו, איך אתה יכול להגיד לו שמכיוון שלא היית, לא שירתָ, אתה לא יכול – הוא, כבר פתרו לו את הבעיה?

אורי מקלב: אתה לא יכול לפתור לו, כפי שאמרת?

אורי מקלב: המצוקה לא קיימת אצל כל אחד?

אורי מקלב: ואם הוא לא היה בצבא והוא עובד, הוא משלם מסים, לא מגיע לו?

אורי מקלב: איזה הגינות יש בכלל בהצעה הזאת?

אורי מקלב: מה קשור השירות לבעיה, שהיא כל כך אקוטית?

אורי מקלב: אתה רוצה לשפר – תיתן יותר כסף.

אורי מקלב: יש, לא חסרות בעיות.

אורי מקלב: זה מראה, לא הייתה כוונה, רק בשביל שנאה.

אורי מקלב: והכי גרוע זה הצביעות, לכסות את זה ולא להגיד את זה, כי הוא יודע שאם היה ידוע והוא היה מקבל את החותמת, אז היינו מסירים את המסווה מפניו, של השנאה הגדולה לאוכלוסיות מיעוט, במיוחד לערבים ולחרדים, במיוחד, כפי שהוא התבטא, כפי שאמרתי.

אורי מקלב: והציבור לא היה מקבל את זה, אבל ככה – מקבל.

אורי מקלב: עכשיו לגופם של דברים, אדוני שר הפנים.

אורי מקלב: כפי שאמרנו, יש בדברים האלה באמת כדי לגעת בליבה של הדברים, אבל אנחנו בכל אופן חשבנו שהיה נכון לעשות את זה בתהליך, בתהליך של פיילוט, ולא לשים את כל הביצים בסל אחד.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: מפני שאנחנו חוששים שבסופו של דבר יהיו קשיים, אם על-ידי פקידים, אם על-ידי כך שהחברות האלה, מכוני הבקרה, לא יוכלו לעמוד במשימה שלהם – אני אביא את עולם הדימויים שלי, ואני אביא, אדוני שר הפנים, גם את עולם הדימויים שלך, כשהיית שר החינוך: מ"מרמנת".

אורי מקלב: ראיתי הרבה חברים שהתבטאו שתאגידי המים זה דוגמה לאיזה הפרטה שבסופו של דבר לא הצליחה.

אורי מקלב: בעיני היא בחלקה כן, בחלקה לא.

אורי מקלב: אבל למשל נושא כמו מיקור-החוץ שיש במשרד החינוך בהגשה, בכל הדברים הביורוקרטיים שהמשרד הוציא החוצה – זה הוציא את זה מהמשרד אבל זה לא הקל על אנשים.

אורי מקלב: לכן, בחלק הזה זה באמת בעייתי ולא יכלו ליישם את זה עד הסוף.

אורי מקלב: לא זו אף זו, בסופו של דבר מי שמשלם את המחיר של מכוני הבקרה זה התושבים.

אורי מקלב: זה יעלה מחיר.

אורי מקלב: מכוני הבקרה האלה זה מחיר.

אורי מקלב: אומנם נאמר – ואני רוצה לקוות, ואני פונה אליך, שבערים חלשות, בעיריות חלשות, ייתנו איזו תמיכה כדי להקים את מכוני הבקרה; אבל רוב הציבור, מי שישלם, מי שהגיש בקשה להיתר למרפסת ישלם כמה אלפי שקלים יותר, וכן הלאה וכן הלאה.

אורי מקלב: זה מייקר את הבנייה בסופו של דבר.

אורי מקלב: נכון שזמן זה גם כסף, בתהליך, אבל אנחנו בשלב הזה מייקרים את הדברים.

אורי מקלב: מעבר לזה, מה שאני רואה, דבר עקרוני לכל האורך, יש כאן גם כרסום בסמכות של נבחרי ציבור.

אורי מקלב: אנחנו מביאים אנשים שנקראים "יועצים", ונותנים להם, אומנם לא סמכות של הצבעה אבל בסופו של דבר מביאים אדם מבחוץ שנוגע.

אורי מקלב: אנחנו לא סומכים על אותם נבחרים, לא מטילים עליהם את העול ואת האחריות.

אורי מקלב: אנחנו מביאים יועצים חיצוניים שישבו בתוך הוועדות האלה.

אורי מקלב: הסמכות ובמלל שאנחנו נתנו להם, עם סמכות-היתר ליועצים משפטיים, היא יכולה לגרום, בחלק הזה של נבחרי ציבור – ובזה אני חלוק על חבר הכנסת רוזנטל, אני מגיע מעולם אחר שיש גם בעיריות, יש נבחרי ציבור, צריך לתת להם סמכות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: עכשיו, יש דברים שבהם ביקשנו להרחיב את הרפורמה הזאת ולא הצלחנו, ואביא את הדוגמה, ובזה אסיים, דוגמה אחת קלה.

יחיאל חיליק בר: ממש מהירה.

אורי מקלב: סמכויות שכן יש לתת לוועדות המקומיות – זה דווקא לפרטני, לא הקבלנים.

אורי מקלב: לדוגמה, עד 140 מטר הרחבה, כפי שהחוק מכיר בהרחבה עד 140 מטר שהיא הרחבה שאין עליה היטל השבחה, כי היא הרחבה לגיטימית, ובתנאי שהיא גם לא תהיה כל – לא מ-30 מטר להרחיב ל-140 מטר.

אורי מקלב: אדם שיש לו דירה של 90 מטר או 100 מטר והוא רוצה להרחיב עוד, 40 מטר – שם כן לתת את הסמכות לוועדות המקומיות, כי הוועדות המקומיות יודעות את הדברים, והן יכולות בזה לפתור את כל הסחבת וכל הביורוקרטיה בוועדה המחוזית, ששם זה לוקח שנים – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אורי מקלב: – – כי בנקודתי, בתוכניות הנקודתיות לא צריך להגיע למחוזית.

אורי מקלב: אין לזה היבטים כאלה גדולים.

אורי מקלב: אלה היבטים של כל אדם שמרחיב את הדיור שלו.

אורי מקלב: שם היה אפשר להקל מאוד, וגם לפתור את בעיות הדיור.

אורי מקלב: כל אלה שהם מרחיבי דיור – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – יוכלו באמת לעשות את זה בצורה הרבה יותר קלה ובצורה יותר מהירה.

אורי מקלב: יש עוד כמה דברים, אבל מכיוון שהזמן קצר אני חושב שאני צריך להפסיק.

אורי מקלב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חשבת נכון.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לך, חבר הכנסת מקלב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אליעזר מנחם מוזס, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: אני שוב מבקש לעמוד בזמנים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ובראשם ידידי שר הפנים חבר הכנסת גדעון סער, על הצעת החוק ביוזמתך אני מברך אותך, ואנחנו כולם מברכים אותך.

מנחם אליעזר מוזס: אני באמת מקווה שחוק זה יביא להקלה ואולי לקץ הביורוקרטיה המקרטעת בתחום הרגיש ביותר והמעיק על חלקים גדולים מהאוכלוסייה, בעיית הדיור, שמדברים עליה כל כך הרבה שנים.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שחוק זה יביא – – –

גדעון סער: אתה היית מהראשונים, עוד לפני שפרצה המחאה על הדיור, ואני תמיד מזכיר אותך.

מנחם אליעזר מוזס: נכון, אני אפילו הייתי הראשון שהקים כאן שדולת דיור לפני שבע שנים, והייתי יושב-ראש השדולה הזאת, וזעקתי וצעקתי על מצוקת הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: שבע שנים כבר.

עיסאווי פריג': נשארת עד שעה כזאת כדי לתת את הברכה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל עכשיו רואים כבר אור בקצה המנהרה, ולא – אולי אפילו אלומת אור, לא קרן אור אלא אלומת אור באפלה המתמשכת, ואני מקווה שבאמת אנחנו נתמוך.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו תומכים בחוק שלך, ואני מקווה שאנחנו נראה את הפירות של החוק הזה.

מנחם אליעזר מוזס: מה שמפריע לי, כי רק היום "התבשרנו" על תוכנית הנדל"ן החדשה של שר האוצר, ואני חושב שיובל שטייניץ, שהיה שר האוצר הקודם, לא היה מעז להביא כזאת תוכנית, שמדירה את הציבור החרדי, עם הנחה במס ערך מוסף על הדירה הראשונה, ולשים בלם – – –

גדעון סער: – – – לשר האוצר עוד כמה יתרונות, גם הנקודה שציינת, אבל לא – היו לו עוד כמה יתרונות.

מנחם אליעזר מוזס: אז יש לו עוד כמה נקודות, אני אביא – בהחלט.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הנקודה הזאת, אני חושב, לקחת ציבור שלם ולהחליט שהם מחוץ לגדר בכל הנושא הזה של הדיור, זה דבר חמור ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: כבר קיצצו לנו, האוצר קיצץ לנו כבר מכל הכיוונים, ועכשיו גם את קורת הגג תיקחו לנו?

מנחם אליעזר מוזס: איפה אתם רוצים שנתגורר?

מנחם אליעזר מוזס: כבר היום מתגוררים בירושלים של מטה ובירושלים של מעלה, אם זה במרתפים ואם זה על הגגות.

מנחם אליעזר מוזס: רוצים להכניס אותנו מאחורי גדרות התיל?

מנחם אליעזר מוזס: אולי, לפי חוק הגיוס החדש, אם לא ניתן 5,200 תלמידי ישיבות כמס גולגולת לצה"ל, כל השאר הרי מקומם בכלא בעוד שלוש וחצי שנים, ואז זוגות צעירים לא יצטרכו בכלל דירות, לא יהיו זקוקים לדיור.

מנחם אליעזר מוזס: הם ישבו בבתי-כלא.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמהתוכנית הזאת של הדרת חרדים רק בונים חומות של שנאה, כפי שראינו בבית-שמש.

מנחם אליעזר מוזס: הניסיון הנואל של הצד החילוני, שלא ברר במילותיו ושפך אש וגופרית על הציבור החרדי, הכרזות הענקיות בבית-שמש שקראו לעצור את ההתחרדות, או שבית-שמש אינה עירם, חלחלו והקרינו שנאה בקרב חלק נכבד מאוכלוסיית בית-שמש הכללית, יהודים טובים, אבל ההקרנה של השנאה וההסתה הורגשה בכל צעד ושעל.

מנחם אליעזר מוזס: והניצחון של המפלגות החרדיות, ובראשן ניצחונו של ראש העיר, שהיה המושמץ, בה"א הידיעה, הוא הניצחון הגדול גם על הבג"ץ וגם מול גורמי השנאה ומפיצי ההסתה למיניהם ולמחוזותיהם.

מנחם אליעזר מוזס: קריאתו של משה אבוטבול, ראש העיר, שהיה היום כאן, בכנסת, ראש העיר הנבחר, לכל הסיעות, להצטרף לניהול העיר, להביא להורדת מפלס השנאה ולהביא להמשך שגשוגה ופיתוחה של העיר בית-שמש, צריכה ליפול על אוזניים כרויות, ובפרט שלך, שר הפנים, שאתה היית הראשון אחרי – אדוני שר הפנים, אני רוצה להזכיר לך שהיית הראשון אחרי הבחירות הראשונות בבית-שמש שאמר שאתה רואה שכל הניסיונות האלה לפסול את הבחירות סופם לא יצלח, וצדקת בדבריך.

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו עליך מוטלת החובה גם להביא לידי הורדת החומות בין חילונים לחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: ראש העיר קורא לכולם לבוא, להצטרף לקואליציה, ובוודאי לא לתת את ההזדמנות למפגינים שמפגינים כדי לבתר את העיר לשני חלקים.

מנחם אליעזר מוזס: כי מה יאמרו אחר כך?

מנחם אליעזר מוזס: בואו נבתר גם את ירושלים לחילונים, לחרדים, לערבים.

מנחם אליעזר מוזס: איזה מושג זה, ביתור העיר?

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך שהייתה תעמולה אדירה היום להפגנה, וכפי שאתם רואים בכל המכשירים, בסך הכול היו בקושי 20 איש שבאו לצעוק – לבתר את העיר, להרוס את העיר.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, הדברים האלה רק גורמים להקצנה.

מנחם אליעזר מוזס: אני זכיתי להיות בחג הפורים במחיצת מרן האדמו"ר מוויז'ניץ שליט"א, ועל רקע חוק הגיוס.

מנחם אליעזר מוזס: אז מה אתם חושבים?

מנחם אליעזר מוזס: מה היה המוטו?

מנחם אליעזר מוזס: "ומרדכי לא יכרע ולא ישתחוה"; ה' הוא מלכנו ולו אנחנו עבדים; התורה היא מקור חיינו, ולה אנחנו משועבדים; בשלטון עוקרי הדת אין אנו מאמינים, ובחוקותיהם המרושעים אין אנחנו מתחשבים; בדרך התורה נלך באש ובמים לקדש שם שמים.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה המוטו.

מנחם אליעזר מוזס: כל זאת מדוע?

מנחם אליעזר מוזס: כי חוק הגיוס בכפייה שעבר בשבוע שעבר הוא אות קין לממשלה זו.

מנחם אליעזר מוזס: ההצלחה היחידה של החוק הזה היא העמקת השסע בין חרדים לחילונים ובניית חומות בין החרדים לדתיים-לאומיים, כולל חרד"לים.

מנחם אליעזר מוזס: ומעל הכול – להביא לאחדות החרדים, כפי שראינו בהתכנסות שלוש מועצות גדולי התורה, ולאחר מכן בעצרת האדירה.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו הציבור החרדי ממתין למוצא פיהם של גדולי ישראל, שעומדים להתכנס בזמן הקרוב ולהחליט על המשך המאבק בנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני שר הפנים, אני אתמוך בחוק הזה, אתמוך בחוק שלך שהבאת, חוק חשוב, וגם חברי, אני מקווה, יתמכו – –

גדעון סער: – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – ואני מצפה מכל החברים להפסיק את הדרת החרדים גם בתוכנית הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: עמדתי בזמן.

יחיאל חיליק בר: נכון, בהחלט – – –

עיסאווי פריג': עמדת בזמן ועמדת בהבטחה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אפילו חסכת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

קריאה: מה?

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי, שידבר כ-20 דקות.

עיסאווי פריג': לא ידעתי שהחוק – – –

אורי מקלב: יכול להיות שהוא הדובר האחרון.

יחיאל חיליק בר: ואחרוני הדוברים – – –

אורי מקלב: – – – הוא הדובר האחרון.

יחיאל חיליק בר: – – – חברי הכנסת זחאלקה וזועבי, נכון?

קריאה: כן.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן יגיב השר, ואם תרצה – לפניו יו"ר הוועדה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, גם לך שבע דקות.

מיקי רוזנטל: גם לא חייבים – – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש – –

יחיאל חיליק בר: אף אחד לא חייב.

ישראל אייכלר: – – כבוד השרים, כבוד יושב-ראש הכנסת לשעבר, כבוד חברי הכנסת, אומרים שהחוק הוא טוב, יותר טוב מהרפורמה שהייתה אמורה לעבור בשעתו בקדנציה הקודמת.

ישראל אייכלר: לי חסר העניין של פיצול הדירות, שחשבתי שיכול לשחרר עשרות אלפי דירות לזוגות צעירים שאין להם כדי לקנות דירה, אבל לפחות שתהיה להם שכירות סבירה.

ישראל אייכלר: דירות גדולות – אני לא יודע למה זה לא ברפורמה.

ישראל אייכלר: אבל אם הרב מוזס אומר שהחוק הוא כל כך טוב, אז נראה שהוא טוב.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לדבר על חוק אחר, שגם הוא חוק טוב – – –

ראובן ריבלין: – – –

ישראל אייכלר: – – –

ראובן ריבלין: הרפורמה הזאת צריכה להיות על-ידי משרד השיכון או משרד האוצר, לא משרד התכנון, שהוא משרד הפנים.

ישראל אייכלר: יכול להיות.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי הביא את החוק.

ישראל אייכלר: זאת אומרת – – –

ראובן ריבלין: יש פה שיבוש.

ראובן ריבלין: יש פה – – –

ישראל אייכלר: אם יש בעיה בין משרד השיכון למשרד הפנים אני לא יודע.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חוק התכנון והבנייה, אם הוא מיועד לדברים שאתה מדבר עליהם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאנשי משרד השיכון טענו תמיד, כל השנים, שהעיכובים בבנייה בכללי הם בוועדות התכנון של משרד הפנים, ששם צוואר הבקבוק.

ישראל אייכלר: נקווה שעכשיו זה ישתחרר.

ישראל אייכלר: אבל, רבותי, אני רוצה לדבר על חוק אחר, שגם הוא חוק טוב, וזה ביטול המע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים.

ישראל אייכלר: אני לא יכול שלא להגיד שזה חוק טוב, כי אני בעצמי הצעתי את החוק הזה, לפני חצי שנה הכנסת הסירה את הצעת החוק שלי, ולפני עוד היו רבים וטובים בקדנציות הקודמות שהציעו את זה.

ישראל אייכלר: מעטים מהם נשארו בכנסת הנוכחית.

מנחם אליעזר מוזס: אני הייתי וגם אני נשארתי.

ישראל אייכלר: לפי הרשימה שיש פה בידי, חברי כנסת שנשארו פה הם סופה לנדבר, מאיר שטרית.

ישראל אייכלר: כנראה כבודו הציע חוק נוסף, אבל החוק הזה של ביטול המע"מ על דירה ראשונה לזוגות צעירים, רק לפני כחצי שנה הכנסת הסירה אותו בטענה שזה יעלה כמה מיליארדים ואין כסף.

ישראל אייכלר: אז הרי היה הבור הגדול של ה-30 מיליארד שהיו חסרים.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לומר כך: החוק הזה הוא חוק טוב לא בגלל שהמדינה מסייעת לאנשים לקנות דירה, אלא שהיא מסירה חלקית את מסי העושק וגזל העניים.

ישראל אייכלר: כי להבדיל ממס הכנסה ומסים אחרים, שמוטלים במשורה, בשוק הדיור המדינה לוקחת – אחרים אומרים 50% מהעלות למסים, אבל אם אני מחשיב את הרצת המחירים במכרזים המטורפים, שמייקרים את הקרקע, המדינה שותפה בכל דירה בהון עתק.

ישראל אייכלר: ולכן, כאשר מורידים את המע"מ, לפחות, אז המדינה גוזלת מהזוגות הצעירים 18% פחות מערך הדירה.

ישראל אייכלר: זה דבר גדול מאוד.

ישראל אייכלר: אבל כבר אמרו חז"ל: ארורים הרשעים שאין טובתם שלמה.

ישראל אייכלר: אם היו מבטלים את גיוס החובה לצבא והיו אומרים: כחלק מהצבא המקצועי, שאנחנו רוצים לוחמים רציניים, לוקחים מתקציב הביטחון – שזה למעלה מ-50 מיליארד שקל – 2 מיליארד שקל, ונותנים מענק לכל חייל, 18% מערך הדירה של יוצאי הצבא – כמו שהצבא מעניק שורה של הטבות במיליוני שקלים לפנסיות ולכל הדברים האלה לאנשים, אז זה בסדר גמור, ולא רק שזה בסדר, זה טוב, וכך צריך להיות, לצ'פר את אותם חיילים קרביים וחיילים שתורמים.

ישראל אייכלר: ואפשר להקדיש 2 מיליארד שקל מתקציב הביטחון ולהיטיב עמו, עם בוגר הצבא, יוצא הצבא, גם בסיוע לדיור.

ישראל אייכלר: זה עושה את ההבדל בין מדינה דיקטטורית הנתונה למשטר צבאי לבין מדינה אזרחית-דמוקרטית.

ישראל אייכלר: להכניס את הנושא של יוצאי צבא בחוק אזרחי כמו ביטול מע"מ על דיור זה מעשה שיכול לעשות רק מי שלא תרם כמשקל נוצה לביטחון המדינה, וזה שר האוצר יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: את זה לא עשו אנשים לוחמים שמסרו את נפשם במדינה על הצבא.

ישראל אייכלר: אני קראתי היום ריאיון עם שר הביטחון משה יעלון בתקשורת, בטלוויזיה, במוצאי-שבת, והוא תרם משהו יותר מאשר שר האוצר המתלהם.

ישראל אייכלר: הוא דיבר והוא אמר שהשאלה היא לא בחוק עצמו אלא בשיח הציבורי המתלהם.

ישראל אייכלר: הוא סיפר שהוא הביא לעלייה בגיוס חרדים של 2,000 חיילים חרדים, וגם אצל הערבים, בשירות האזרחי.

ישראל אייכלר: אבל הוא אמר שבזמן האחרון ירדה הכמות של הגיוס.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי כשתוקפים ציבור שלם ועושים לו דה-לגיטימציה הוא מתגונן, וזה מה שקורה לנו.

ישראל אייכלר: ולכן, הוא אומר: כל הזמן ביקשתי מודל שיאפשר לעשות זאת בהסכמה.

ישראל אייכלר: מה, אנחנו הולכים לעקור בחורים מספסלי הישיבות לכלא?

ישראל אייכלר: הרי אנו לא מתכוונים לזה.

ישראל אייכלר: והוא ממשיך ואומר כל מיני דברים, שר הביטחון, שדואג לביטחון המדינה.

ישראל אייכלר: והוא אומר שהוא מתכוון לטפל בזה על-ידי מתן אפשרות לשרת, לא על-ידי כפיית שירות – וזה עושה את ההבדל – כמו פתיחת מסלולים חדשים.

ישראל אייכלר: בשביל מה לדבר על סנקציות פליליות, הוא שואל, זה הרי רק בסוף התהליך.

ישראל אייכלר: והעיקר – לעשות רווח פוליטי, להוציא 600,000 אנשים חרדים לרחוב?

ישראל אייכלר: וזה ההבדל.

ישראל אייכלר: יאיר לפיד וכל דומיו רוצים מלחמה בין יהודים ליהודים, ולכן הם עושים הכול כדי לעורר שנאה.

ישראל אייכלר: איך קרא לו פה אחד החברים?

ישראל אייכלר: פיירמן?

ישראל אייכלר: פירומן?

ישראל אייכלר: אתה, רוזנטל, קראת לו?

ישראל אייכלר: הוא פירומן לא רק בעניין הכלכלי אלא גם בעניין החברתי.

רונן הופמן: למה להסית?

ישראל אייכלר: כי הוא מסית 24 שעות ביממה.

ישראל אייכלר: כאשר הוא יוצא בהודעה על מע"מ, למה הוא צריך להגיד: רק יוצאי צבא?

ישראל אייכלר: למה הוא צריך להגיד את זה?

ישראל אייכלר: למה הוא צריך להכליל את זה?

רונן הופמן: זו עמדתו.

ישראל אייכלר: זו עמדתו?

ישראל אייכלר: שילך לצבא.

ישראל אייכלר: שישרת, ולא ישב בעיתון "במחנה" ויכתוב על-ידי ג'וב שהוא קיבל על-ידי פרוטקציות שכל החברים שלו קיבלו.

ישראל אייכלר: שייתן לאותם חיילים שמשרתים שלוש שנים תחת הטנקים, שייתן להם מענק של 18% כשהם הולכים לרכוש דירה.

ישראל אייכלר: ולכן אני אומר, ברגע שבאים – – –

דוד אזולאי: – – –

רונן הופמן: – – – הוא מסית.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על "מסית" – –

רונן הופמן: כן.

ישראל אייכלר: – – כאשר יהודי בא וזועק על כנסת שמסיתה מיליוני יהודים להגיד שהיהודי החרדי הוא פרזיט?

ישראל אייכלר: הרי כך בדיוק אמרו עלינו, כל הדורות.

ישראל אייכלר: מה, אנחנו לא יודעים היסטוריה?

ישראל אייכלר: מה אומר החוק הזה?

ישראל אייכלר: תאר לעצמך שבאירופה יתקבל חוק שמע"מ מקבלים רק מי שהולכים לכנסייה, או משהו אחר שיוציא את היהודים מכלל החוק הזה.

ישראל אייכלר: האם הייתם אומרים על מי שזועק נגד האנטישמיות הזאת שזאת הסתה?

ישראל אייכלר: בצרפת יש אנטישמיות?

ישראל אייכלר: ברוסיה יש אנטישמיות?

ישראל אייכלר: באוקראינה יש אנטישמיות?

ישראל אייכלר: החוק הזה הוא חוק אנטישמי וגזעני – אנטישמי נגד יהודים וגזעני נגד הערבים.

ישראל אייכלר: אני חוזר ואומר: מדינת ישראל, יש לה זכות, ואולי אפילו חובה, לתת לחיילים שמסיימים את הצבא ברצינות, לתת להם 18% מענק כדי שיוכלו לרכוש דירה, מתקציב הביטחון.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

ישראל אייכלר: אבל חוק אזרחי של מתן פטור – פטור, זה לא שהוא נותן לי סיוע.

ישראל אייכלר: הגזלן הזה גוזל ממני פחות.

ישראל אייכלר: ולכן אני אומר: רבותי – – –

יחיאל חיליק בר: לסיכום.

יחיאל חיליק בר: תודה.

ישראל אייכלר: לסיכום, אדוני היושב-ראש, המסית הראשי הוא יאיר לפיד, ומאחורי גבו מסתתר השם הראשי, וזה ביבי נתניהו.

ישראל אייכלר: וכאשר ביבי נתניהו וחבריו מדברים על חלוקת בית-שמש לשתי ערים, זאת לא הסתה?

ישראל אייכלר: מה אתה רוצה, שנחלק את ירושלים לשלוש ערים?

ישראל אייכלר: את רמלה ולוד לחלק?

ישראל אייכלר: את יפו מתל-אביב, ואת חיפה הערבית וחיפה היהודית?

ישראל אייכלר: אולי נעשה גדרות הפרדה בין האזרחים?

ישראל אייכלר: לאן אתם רוצים להוביל את העם הזה?

ישראל אייכלר: אני חושב שהאחריות של הממשלה ושלנו, של חברי הכנסת, של כולנו, היא להוריד את הלהבות, לא להוציא כל יום ספין חדש, לדאוג באמת למשק, ולא להפלות לא יהודים ולא ערבים ולא אף אחד אחר.

ישראל אייכלר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אמן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה, יש לך כעשר דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברי הכנסת זחאלקה וחנין זועבי.

יחיאל חיליק בר: אם הם לא יהיו פה הם לא ידברו.

יחיאל חיליק בר: אם יש פה מישהו מהסיעה שלהם שרוצה לקרוא להם, אתם מאוד מוזמנים.

יחיאל חיליק בר: אם הם לא יהיו פה אנחנו נעבור לתגובת השר ולהצבעה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, את חטאי הערב אני מזכיר.

דוד אזולאי: בעוונותי הרבים, בקדנציה הקודמת כיהנתי כיושב-ראש ועדת הפנים, ונפלה בחלקי הזכות להעביר את הרפורמה הקודמת, והוזמנתי פעמיים או שלוש פעמים לראש הממשלה לשיחת בירור למה אני לא מקדם את החוק.

דוד אזולאי: ראש הממשלה זכר שאני בקואליציה, אבל הוא חשב שאני עובד אצלו, ושאני צריך להתנהג לפי מה שהוא מכתיב, שאני אריץ את הצעת החוק.

דוד אזולאי: אני לא הסכמתי לכך.

דוד אזולאי: אני החלטתי שצריך לתת לכולם לדבר, עד כדי כך שמישהו מאנשיו היה שותף לדיונים באופן קבוע, כדי לראות אם אכן אני מנסה לתקוע את החוק, מה שנקרא אז "הרפורמה בתכנון ובנייה".

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה לא עשיתי את מה שהוא ביקש אלא קיימתי דיונים ענייניים, ויעידו על כך כל האנשים שהשתתפו באותם דיונים.

דוד אזולאי: בסופו של דבר החוק הזה לא עבר, ואני שמח שהחוק של היום עובר, ולא החוק הקודם, כי את האמת צריך להגיד: החוק הזה הוא יותר מרוכך מהחוק הקודם, בהתחשב בעובדה שהנושא של המסים לא מופיע כאן.

דוד אזולאי: הנושא השני – יותר סמכויות לוועדות תכנון ובנייה מקומיות, דבר שלא היה קודם.

דוד אזולאי: אני רוצה, ברשותכם, לעבור להווה.

דוד אזולאי: יושבת-ראש ועדת הפנים עלתה כאן, ובאמת, אני חייב להגיד שהיא עשתה עבודה מצוינת, עבודה מאומצת, במשך חצי שנה דיונים אינטנסיביים, שמעה את כולם, הביאה אנשי מקצוע.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני חושב שאחד הדברים החשובים שהיו בדיונים האלה זה שבכל פעם ששר הפנים נדרש לבוא לדיון – הוא הופיע.

דוד אזולאי: הוא שמע את המשתתפים בדיון.

דוד אזולאי: הוא הודיע את הדברים והיה שותף לחלק גדול מהדיונים.

דוד אזולאי: זה דבר מאוד מאוד חשוב.

דוד אזולאי: אבל מכאן ועד לפגוע בשר האוצר לשעבר ובשר הבינוי והשיכון לשעבר, אני חושב שלא כך צריך לנהוג, מפני שאותם שרים, גם הם ידעו לעשות עבודה טובה, אבל במסגרת המחויבויות הקואליציוניות לא אפשרו להם את הדבר הזה – במיוחד שר הבינוי והשיכון מהקדנציה הקודמת, שבאמת רצה להוריד את המע"מ על דירות ראשונות, והממשלה מנעה זאת ממנו ולא נתנו לעשות את זה, וכמעט היה משבר על הנושא הזה.

דוד אזולאי: לכן הייתי מצפה מיושבת-ראש ועדת הפנים: זה שהיא עושה את זה לחברים שלה – אני סומך עליהם, אני לא האפוטרופוס שלהם, אבל כשהיא עושה את זה לחברי אני חייב להגן עליהם.

דוד אזולאי: אני רוצה, ברשותכם, להתייחס גם לכותרות של הבוקר.

דוד אזולאי: ממשלה של כותרות.

דוד אזולאי: שר האוצר מדי פעם יוצא למסיבות עיתונאים עם כותרות גרנדיוזיות שמודיעות על כל מיני הטבות.

דוד אזולאי: אני שואל רק שאלה: איפה שר הבינוי והשיכון?

דוד אזולאי: שר האוצר יוצא בהכרזות על הישגים בנושא הדיור.

דוד אזולאי: אבל רוח, רוח, וגשם אין.

דוד אזולאי: וחברתי יושבת-ראש ועדת הפנים שיבחה והיללה את שר האוצר על כך שהוא הוריד את המע"מ.

ג'מאל זחאלקה: רוח ונשיאים, וגשם אין.

דוד אזולאי: כן, נכון, אתה צודק.

דוד אזולאי: אני שואל את יושבת-ראש ועדת הפנים: מכותרת כבר את משבחת?

דוד אזולאי: חכי, בואי נראה מה קורה עם החוק.

דוד אזולאי: קודם כול שיביא חקיקה לפה, ולא כותרת.

דוד אזולאי: מכותרת עוד אי-אפשר להוריד מע"מ.

דוד אזולאי: מכותרת עוד אי-אפשר לעשות דירות.

דוד אזולאי: יש חקיקה, יש הליך במדינה הזאת, ולא כותרת אחת ובזה פתרנו את הבעיה.

דוד אזולאי: ניפגש בעוד כמה חודשים, בעזרת השם, ונראה אם אכן הכותרות הללו מלאות תוכן או שסתם – איך אומרים?

דוד אזולאי: העיקר שאנחנו נמצאים על המפה.

דוד אזולאי: חברת הכנסת מירי רגב דיברה על דיור בר-השגה, ובאמת, ייאמר לזכותה בעניין הזה, היא ניהלה מאבק עיקש על דיור בר-השגה.

דוד אזולאי: להגיד לכם שבעקבות החוק הזה יהיה דיור בר-השגה?

דוד אזולאי: לא.

דוד אזולאי: אבל לפחות דבר אחד היא עשתה, וזה – היא הכניסה את זה לתודעה, היא התחילה דרך, ואני מקווה שבעזרת השם, בהמשך אכן היא וחברים נוספים יוכלו להגיע לתוצאות ממשיות באותו דיור בר-השגה, שכולנו מייחלים לו ומקווים שזה אכן ייושם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לשני דברים בחוק הזה.

דוד אזולאי: האחד זה מכוני הבקרה.

דוד אזולאי: מכוני הבקרה – להגיד את האמת, אני מוטרד מזה.

דוד אזולאי: אני לא יודע מה הם אותם מכוני בקרה, אני לא יודע איך הם יפעלו, אם לא יהיה בהם ניגוד אינטרסים, ניגוד עניינים, איך הם יפקחו על הדברים האלה.

דוד אזולאי: להגיד לכם את האמת?

דוד אזולאי: חידה גדולה.

דוד אזולאי: אבל בכל זאת, אנחנו נותנים קרדיט לממשלה בעניין הזה, ולשר הפנים, ואנחנו נתמוך בחוק הזה, כי אנחנו באמת רוצים לשחרר חסמים שעד היום תקעו תוכניות עשרות שנים בוועדות המחוזיות.

דוד אזולאי: אני מקווה שעם העברת החוק הזה הסאגה הזאת תסתיים.

דוד אזולאי: ולסיום – ואמרתי את הדברים האלה גם בוועדת הפנים, ואני רוצה לחזור עליהם כאן, על מנת שהם ייכתבו בפרוטוקול, ב"דברי הכנסת":

דוד אזולאי: הצעת החוק הזאת עולה כמעט – יתקן אותי שר הפנים אם אני טועה בעניין הזה – כמעט מיליארד שקל לתקופה של חמש שנים.

גדעון סער: 920 מיליון.

דוד אזולאי: כמעט, אמרתי, מיליארד שקלים לתקופה של חמש שנים.

דוד אזולאי: אני מקווה שעם יישום החוק התקציב יעבור.

דוד אזולאי: אני מאוד מאוד מקווה שהתקציב לא יקוצץ, ואכן יועבר בעתו ובזמנו על מנת ליישם את הרפורמה.

דוד אזולאי: חברי חברי הכנסת, ללא התקציב זה פשוט גוף בלי נשמה, ולא יהיה אפשר להתקדם.

דוד אזולאי: הדבר השני, ואמרתי אותו בוועדה ואני חוזר עליו גם פה, זה נושא התקנות.

דוד אזולאי: התקנות הן נשמת אפו של החוק הזה.

דוד אזולאי: אם לא יהיו תקנות באופן מיידי, בעצם כל העבודה היא לריק.

דוד אזולאי: לכן פניתי אז ואני קורא גם עכשיו לשר הפנים ואני מבקש להורות לצוות שלו להכין את התקנות האלה כמה שיותר מהר.

דוד אזולאי: הדבר האחרון והחשוב גם כן – ביקשתי מיושבת-ראש ועדת הפנים לעקוב אחר יישומו של החוק.

דוד אזולאי: זה אומר שבעוד שנה, בעזרת השם, אנחנו נתכנס בוועדה ונבדוק אם אכן החוק מיושם כפי שסוכם, אם אכן התקציבים הועברו, אם התקנות מיושמות.

דוד אזולאי: אני חושב שאם נעשה את הדברים האלה אנחנו נוכל לצאת לדרך, כי אני באמת מאמין שהחוק הזה, יש בו בשורה.

דוד אזולאי: אולי זה נשמע מוזר שאני, כאיש אופוזיציה, אומר את זה, אבל יש בזה בשורה, ואי-אפשר להגיד – יושבים פה חברים שמבינים יותר ממני בתכנון ובבנייה, וגם הם יודעים את האמת הזאת.

דוד אזולאי: אני מקווה שאכן תהיה בשורה, ואני מקווה שאלה שצריכים להביא וליישם את הבשורה אכן יבצעו את הדברים, כי אחרת חבל על כל המאמצים שאנחנו עושים פה.

דוד אזולאי: אם אנחנו לא נהיה מסוגלים בזמן קצר לאשר תוכניות – במיוחד אותן תוכניות פרטניות של הציבור באותן ערים – הרי אנחנו נכשלנו במטרה.

דוד אזולאי: כל אלה עם הכותרות, שמדברים על הורדת המע"מ, זה דברים פופוליסטיים, דברים שמריחים שנאה, ואין בהם כלום, ואני לא מאמין בזה.

דוד אזולאי: חברת הכנסת מירי רגב, ששיבחה היום את שר האוצר, זה בסדר שעשית את זה, אבל תדעי לך דבר אחד: מכותרות אין חוקים.

דוד אזולאי: זאת כותרת.

דוד אזולאי: אני רוצה לראות איך החוק יהיה פה, איך הוא ייושם ואיך מורידים את המע"מ.

דוד אזולאי: אני רוצה לגלות לך שחלק גדול מאנשי המקצוע במשרד האוצר מתנגדים לעניין הזה.

דוד אזולאי: נחיה ונראה – –

מירי רגב: הם גם מתנגדים לביטול תאגידי המים.

דוד אזולאי: – – נחיה ונראה.

דוד אזולאי: אני אהיה שותף לך בלברך ולהגיד שאכן נעשה מעשה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אבל בינתיים, לצערי הרב, האיש הזה רק מקלקל ויוצר שנאה בין הקבוצות השונות בתוך מדינת ישראל כשהוא מדבר על מי שעשה צבא ומי שלא עשה צבא.

דוד אזולאי: וכי אדם שלא עשה צבא, או אם הוא לא יהודי, הוא לא זכאי לדירה?

דוד אזולאי: לא מגיע לו?

דוד אזולאי: איפה אנחנו נמצאים?

דוד אזולאי: לאן הגענו?

דוד אזולאי: ואת זה את עוד משבחת.

מירי רגב: שיבחתי את הורדת המע"מ, לא שיבחתי את הקריטריונים.

דוד אזולאי: בכל אופן, לסיום – – –

יחיאל חיליק בר: משפט אחרון.

דוד אזולאי: לסיום, אני רוצה בכל זאת להגיד לך מילה טובה, חברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים.

דוד אזולאי: אני חושב שבמשך חצי שנה עשית עבודה טובה, הבאת נושא מוגמר.

דוד אזולאי: אני יודע שהצבת לעצמך מטרה להביא את זה לפני היציאה לפגרה, ואת עושה את זה היום, ועל כך – יישר כוח.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

יחיאל חיליק בר: אחרון המסתייגים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה מבל"ד.

יחיאל חיליק בר: שש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן, אם תרצה יו"ר הוועדה לומר כמה דברים, ויסכם שר הפנים גדעון סער.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, שש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודמי חבר הכנסת אזולאי אמר שבחוק החדש יש בשורה או יש בשורות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות, אבל לא לכולם.

ג'מאל זחאלקה: דיברו על כך שיש הרחבת סמכויות של ועדות מקומיות, אבל לא לכולן; תכנון יותר ייצוגי ויותר דמוקרטי – לא לכולם; דיור בר-השגה – לא לכולם.

ג'מאל זחאלקה: לכּולם או לכולם?

אורי אורבך: לכולם.

ג'מאל זחאלקה: טוב, לא טעיתי.

ג'מאל זחאלקה: פתרון בעיות – לא לכולם; תיקון עוולות – לא לכולם; קיצור הליכים – לא לכולם; התייחסות, יחס – לא לכולם.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי מחוץ לתחום בחוק הזה.

מירי רגב: למה?

ג'מאל זחאלקה: אני אסביר לך למה.

מירי רגב: לא היית פעם אחת בדיון.

מירי רגב: איך אתה יודע שהערבים לא בחוק הזה?

ג'מאל זחאלקה: תני לי.

ג'מאל זחאלקה: אני קראתי את החוק טוב מאוד.

מירי רגב: לקרוא זה לא מספיק.

מירי רגב: איך אתה יודע שהערבים בחוץ?

מיקי רוזנטל: מניסיון.

ג'מאל זחאלקה: בשורה התחתונה תשמעי ותעני על מה שאני הולך לטעון.

ג'מאל זחאלקה: ביישובים הערביים, רק בחמישה יישובים יש ועדות מקומיות.

ג'מאל זחאלקה: שאר היישובים הערביים מטופלים בוועדות המרחביות, שהייצוג בהן של נציגי הציבור הערבי חסר.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא ועדה מקומית שהמועצה המקומית או העירייה מטפלת בה או היא שמרכיבה אותה; זה ועדות מרחביות, שזה סיפור אחר.

ג'מאל זחאלקה: הן לא דמוקרטיות בעליל.

ג'מאל זחאלקה: אבל גם הוועדות המקומיות המעטות – הן נמצאות ברמה הכי נחותה.

ג'מאל זחאלקה: הרי יש שלוש רמות של ועדות מקומיות על-פי החוק הקיים, מה שנקרא הרמה המקצועית, ובחוזק הוועדה המקומית, מה לעשות, היישובים הערביים נמצאים בתחתית הסולם, ואלה – לא יורחבו סמכויותיהן.

ג'מאל זחאלקה: חלק גדול מהסמכויות של הוועדות האלה, המקומיות, שהן נקראות ועדות רגילות, לא ועדות מוסמכות – הסמכויות שלהן הן בעיקר בוועדות המחוזיות.

ג'מאל זחאלקה: אז לא שינו שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: איך יתייחסו לציבור הערבי כאן?

ג'מאל זחאלקה: במקום לבוא בידיים נקיות ולהגיד: אנחנו רוצים לשפר את מצבן של הוועדות המקומיות ברשויות החלשות, יהודיות כערביות, לתת להן עזרה מקצועית, לחזק את עובדיהן.

ג'מאל זחאלקה: ולא עושים זאת.

ג'מאל זחאלקה: לא מספיק.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים לפעול שתהיה ייצוגיות אמיתית בוועדות המקומיות, לא רק חברי המועצה המקומית או העירייה היא שמרכיבה, צריכים להיות נציגי ציבור.

ג'מאל זחאלקה: הנה, למשל ביפו אין נציג ציבור ערבי בעיריית תל-אביב–יפו.

ג'מאל זחאלקה: אז אפשר להשאיר ציבור שלם ללא ייצוג?

ג'מאל זחאלקה: צריך לתת ייצוג לתושבים הערבים ביפו.

ג'מאל זחאלקה: צריך לתת ייצוג בוועדה המקומית בכרמיאל לתושבי ראמיה, שרוצים לגרש אותם מבתיהם.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שנוכחותם שם – זה יהיה להם לפה, פתחון פה להסביר את מצוקתם.

ג'מאל זחאלקה: אם כבר רוצים להגדיל את הייצוגיות, צריך ללכת לא רק בעניין הפורמלי, אלא ללכת לייצוגיות האמיתית.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לבנות מנגנונים שקופים, ראויים, ולהגיע לייצוג האמיתי.

ראובן ריבלין: למה תושבי תל-אביב הערבים לא התאחדו כדי לדאוג שיהיה ייצוג?

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו להיכנס.

ג'מאל זחאלקה: הייתה בעיה, התאחדו, ומישהו ערק משם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו להסביר.

מירי רגב: מישהו ערק ואנחנו אשמים.

ג'מאל זחאלקה: בפעם שעברה היה ייצוג.

ג'מאל זחאלקה: הפעם לא התקבל.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו לתלות כביסה מלוכלכת דווקא בהזדמנות הזאת.

מירי רגב: אי-אפשר להאשים את הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן חוסר צדק.

ג'מאל זחאלקה: לא נעשה ניסיון לטפל בבעיות של היישובים הערביים; לא נעשה ניסיון לטפל בבעיה של הריסת הבתים; לא נעשה ניסיון לתת פתרון לזוגות הצעירים הערבים; אין קיצור הליכים; אין פתרון אמיתי לבעיות של מחסור בתוכניות מִתאר אמיתיות.

ג'מאל זחאלקה: אז איך אפשר להגיד שזה חוק טוב?

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהוא טוב לחלק מהאוכלוסייה, אבל לא לכל האוכלוסייה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לצמצם את הפער המקצועי.

ג'מאל זחאלקה: צריך לתת כוח יותר גדול.

ג'מאל זחאלקה: לא להגיד: אתה עני – תישאר עני; אתה חלש – תישאר חלש; אתה – לא יהיו לך סמכויות.

ג'מאל זחאלקה: סמכויות לעשירים בלבד.

ג'מאל זחאלקה: היה צריך לבוא כאן עם תוכנית, להגיד: איפה שיש חלשים, המדינה תחזק.

מירי רגב: אבל זה מה שאמרנו.

ג'מאל זחאלקה: לא, אתם לא אומרים.

ג'מאל זחאלקה: אתם אומרים: אתם – ועדות רגילות.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאתם אומרים.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאתם אומרים: אתם – ועדות רגילות.

ג'מאל זחאלקה: יש עוול בעניין הדיור של הציבור הערבי, ואנחנו חשבנו: החוק לא מספיק?

ג'מאל זחאלקה: יש חורים בחוק?

ג'מאל זחאלקה: יבוא שר האוצר או תבוא המדינה לסתום חורים, לשפר את המצב, לתקן עוולות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים, רק.

ג'מאל זחאלקה: ובא שר האוצר עם תוכניתו הגזענית הבוקר, שזכתה לכותרות, ובה הוא מוסיף עוול על עוול, עוול על עוול.

ג'מאל זחאלקה: אז בסיכומו של דבר ובשורה התחתונה, מה שמציעה הממשלה לציבור הערבי הוא לא המשך המצב הקיים אלא הרעה במצב על-ידי תוכנית לפיד והתוכנית שישנה כאן, כי התוכנית הזאת תגדיל את הפערים ולא תצמצם אותם – לפחות הפערים בין יהודים לערבים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחרון המסתייגים.

יחיאל חיליק בר: תעלה חברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש הוועדה, לומר את דברי הסיכום שלה, ולאחר מכן יסכם השר גדעון סער, שר הפנים, ואנחנו נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, שר הפנים, אני לא מתכוונת לענות על כל ההסתייגויות, כי, כפי שאמרתי, שמעתי את ההסתייגויות כולן, חוץ משל אלה שלא היו בוועדה אפילו פעם אחת והחליטו לבוא ולדבר פה במליאה – וזו גם זכותם, כמובן.

מירי רגב: אבל את ההתייחסויות של חברי הוועדה ושל אנשים שהיו בוועדה במשך חצי שנה שמעתי.

מירי רגב: שמעתי את המסתייגים וגם קיבלתי חלק מההמלצות שלהם.

מירי רגב: אבל אני חייבת להתייחס לכמה נקודות שעלו פה, לפחות כדי להבהיר לציבור, שאם הוא אכן שמע את דברי המסתייגים, שלפחות ידע את האמת כפי שהבאנו אותה בחוק.

מירי רגב: אז הנושא הראשון – שחיתות בשלטון המקומי.

מירי רגב: דיברו על זה גם דב חנין וגם אחרים.

מירי רגב: אנחנו מבזרים סמכויות לשלטון המקומי.

מירי רגב: זה נכון, זה הכרחי.

מירי רגב: לא כל נבחר ציבור הוא מושחת.

מירי רגב: ההפך הוא הנכון.

מירי רגב: התפקיד שלנו זה להפוך את נבחרי הציבור לכאלה שיוכלו לבצע את תפקידם מתוך אחריות ומתוך סמכות.

מירי רגב: לא יכול להיות שנבחר, איש ציבור, לא יכול לבצע את תפקידו כי לרגע חוששים שהוא יהיה מושחת.

מירי רגב: זה רע מאוד.

מירי רגב: אם הוא מושחת, שישב בכלא.

מירי רגב: לא כולם מושחתים.

מירי רגב: ולתת איזה סטיגמה שכל נבחרי הציבור הם מושחתים ולכן לא ייתנו לראש עיר נבחר את היכולת ואת הסמכות והאחריות לנהל את התכנון והבנייה בעירו, בעיני זה דבר הזוי ואמירה הזויה.

מירי רגב: ולכן, כדי להגן על ראשי ערים, לתת להם לבצע את תפקידם, וכדי למנוע את אותם גורמי לחץ על ראש העיר, יש בחוק שורה ארוכה של מנגנוני פיקוח ובקרה, ואני יודעת שאפילו ראש הממשלה בעצמו עמד עליהם; בוודאי היועץ המשפטי לממשלה בא והניח את זה על שולחן הכנסת ועל שולחן המליאה ועל שולחן הממשלה.

מירי רגב: ואני חושבת שכל מה שהכנסנו לחוק – כל מה שקשור למינוי משקיפים בוועדות המקומיות, הגברת השקיפות של הדיונים ופתיחת כל המסמכים לעין הציבורית, הקמת יחידת בקרה במשרד הפנים ומתן סמכויות פיקוח נוספות לשר הפנים ולמשרד הפנים – הם בהחלט צעדים נכונים כדי לאפשר לראש העיר לבצע את תפקידו.

מירי רגב: ולא כל ראש עיר הוא מושחת, את זה צריך להגיד, וצריך להפסיק להאשים אותם כל הזמן באיזשהו ניסיון לחבל או באיזשהו ניסיון שאין בו טוהר המידות.

מירי רגב: הייתי חייבת להגיד את זה, כי צריך להגן בסוף גם על ראשי ערים.

מירי רגב: אי-אפשר להפוך אותם לשק החבטות של כל אחד שרוצה לדבר על איזשהו חוסר בטוהר מידות.

מירי רגב: הסוגיה השנייה שעלתה פה היא שאין מלאי מספיק של דירות מתוכננות, ובעצם החוק הזה הוא חוק לא טוב.

מירי רגב: אין מספיק דירות בשוק, נקודה.

מירי רגב: זאת המציאות, מה לעשות, זאת המציאות.

מירי רגב: מחירי הדירות לא עולים סתם; הם עולים כי היצע הדירות קטן.

מירי רגב: אומנם יש על המדפים אי-אלו תוכניות, אבל יש אתן המון חסמים שצריך לשחרר, חסמים גם בסוגיית התשתיות וגם בכל מה שקשור לספקולציות של המינהל ושל בעלים על קרקע פרטית, שלא משווקים אותה.

מירי רגב: ולכן האמירה הזאת, כאילו יש מספיק מלאי דירות, היא אמירה שהיא פשוט שקרית.

מירי רגב: אמירה שלישית שעלתה כאן:

מירי רגב: מכוני הבקרה יעלו את מחירי הדירות, ואסור להפריט את זה.

מירי רגב: אז את סוגיית ההפרטה הביאה ועדת זיילר, מה לעשות.

מירי רגב: אז עכשיו הוועדה פתאום לא טובה.

מירי רגב: כשהוועדה מדברת בלשון של השמאל זה טוב; כשהוועדה מביאה איזו אמירה וכבר מאמצים אותה אז זה לא טוב.

מירי רגב: אז ועדת זיילר המליצה להפריט את מכוני הבקרה; קיבל את זה השר, הביא את זה לאישור הממשלה, וגם הוועדה קיבלה את זה.

מירי רגב: בכל מקרה, עדיף מכוני בקרה מאשר המצב היום, שלא בודקים בכלל את איכות הבנייה, וראינו מה קרה באסון "אולמי ורסאי" ומה קרה בסוגיות אחרות.

מירי רגב: בנושא עליית מחירי הדירות בעקבות הפעלת מכוני הבקרה – אמרתי את זה בדברי הראשונים.

מירי רגב: מכיוון שיש איזשהו ספק שאכן יכול להיות מצב שבגלל מכון הבקרה יעלה מחיר הדירה, אגרות הבקרה יעברו את אישור ועדת הפנים; ועדת הפנים, שמורכבת מכלל סיעות הכנסת.

מירי רגב: אני מתארת לעצמי שכל ועדת פנים וכל יושב-ראש של ועדת פנים יעשה את האיזונים הנכונים והראויים בסוגיות החברתיות בכל מה שקשור לאגרות.

מירי רגב: אז גם הנושא הזה, שמכון בקרה יביא להעלאת מחיר ולא נכון להפריט זאת, גם הוא לא קשור למציאות.

מירי רגב: הנושא הרביעי שהעליתם זה החשש להגדלת פערים בין רשויות חזקות לחלשות, כולל זה שלא מתייחסים לרשויות הערביות.

מירי רגב: גם פה אני לא מוכנה לקבל את זה, מה גם שאמרתי בתחילת דברי שכדי לצמצם את הפערים בין רשויות חזקות לרשויות חלשות – בחקיקה; לא בתקנות, בחקיקה – הכנסנו לחוק ששר פנים יחויב לצבוע תקציב כדי לסייע לוועדות חלשות בפריפריה להיות ועדות עצמאיות, וכתבנו בחוק עצמו מה זה אומר ואיך שר הפנים אמור לעשות את זה.

מירי רגב: אז לבוא ולהגיד שאין התייחסות לפריפריה ולוועדות חלשות – זה לא נכון.

מירי רגב: אבל מה אני מצפה ממי שלא היה בישיבות?

מירי רגב: מה אני מצפה?

מירי רגב: שיבוא ויגיד פה דברים שהוא שמע בוועדה?

מיקי רוזנטל: – – – מתווכחת?

מירי רגב: אני מתווכחת עם זה – לא אתכם, עם מישהו אחר.

מירי רגב: לא אתך, מיקי.

מירי רגב: לא אתך.

מירי רגב: ולכן אני דוחה את האמירה הזאת.

מירי רגב: חוק התכנון והבנייה, באישור השר, כאמור בחוק, ייתן גיבוי תקציבי לפריפריה.

מירי רגב: והדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו זה סוגיית הדיור בר-השגה, שגם הוא נושא שעלה כאן.

מירי רגב: אני אומרת לכם, חברי באופוזיציה – ואני מעריכה את חלקכם מאוד: תפסיקו להתבכיין.

מירי רגב: פעם אחת תגידו: יופי, יש כאן שינוי.

איציק שמולי: על מה?

איציק שמולי: על מה?

מירי רגב: כן.

מירי רגב: פעם ראשונה הכנסת חייבה את הממשלה להכניס דיור בר-השגה לחקיקה.

מירי רגב: אז למה כל הזמן מתבכיינים?

מירי רגב: כל הזמן: זה לא, זה לא, זה לא.

מירי רגב: יש דיור בר-השגה.

מירי רגב: זה לא הדבר הטוב ביותר, צריך לעשות יותר, נעשה יותר בחוק המכונה ופלל"א.

מירי רגב: דיור לאומי – נביא יותר.

מירי רגב: אבל פעם ראשונה הכנסת חייבה את הממשלה לקבוע יעדים בדיור בר-השגה.

מירי רגב: תגידו תודה.

מירי רגב: מה קרה?

מירי רגב: תמיד כשאתם נמצאים באופוזיציה צריך להגיד על כל דבר שאנחנו עושים שזה לא רציני.

מירי רגב: אז זה לא רציני מה שאתם אומרים.

מירי רגב: מותר להגיד: נכון – – –

איציק שמולי: אם זה היה נכון אז – – – אם היה פה דיור בר-השגה – – –

מירי רגב: איציק, הרי את הוותמ"לים לא גמרנו.

מירי רגב: איציק, הוותמ"לים הסתיימו?

איציק שמולי: לא.

מירי רגב: אז למה אתם מדבר על משהו שלא הסתיים?

מירי רגב: בינתיים אני אחת שאומרת ועושה.

מירי רגב: וד"לים עברו עם דיור בר-השגה; תכנון ובנייה עבר עם דיור בר-השגה.

מירי רגב: ואני מבטיחה לך שגם דיור לאומי – ופלל"א, ותמ"לים, כל אחד בשפתו-שלו – לא יעבור בלי דיור ציבורי ודיור בר-השגה.

מירי רגב: Read my lips, איך שאומרים.

מירי רגב: אמרתי את זה בוועדה ואני אומרת את זה פה במליאה.

מירי רגב: אז אם לא הבהרתי את עצמי מספיק, אני אומרת את זה שוב גם עכשיו.

איציק שמולי: הבעיה היא שכל אחד מאתנו מפרש אחרת דיור בר-השגה.

איציק שמולי: זאת הבעיה.

איציק שמולי: – – –

מירי רגב: אני יודעת שדיור בר-השגה מדבר על שלושה דברים, ואתה יודע את זה בדיוק.

מירי רגב: דירות קטנות פתאום הן לא שוות.

איציק שמולי: דירות קטנות זה לא דיור בר-השגה.

מירי רגב: האופוזיציה ישבה שנים ודיברה על דירות קטנות.

מירי רגב: כשעושים דירות קטנות פתאום זה לא מספיק.

מירי רגב: דירות קטנות – נכון, הן לא בהכרח זולות, אבל דירות קטנות – ראשי הערים לא אוהבים דירות קטנות כי דירות קטנות מביאות להם אוכלוסייה חלשה.

מירי רגב: אז יש בחוק התכנון והבנייה חובה של דירות קטנות – גם על זה מתלוננים.

מירי רגב: חייבנו את מינהל מקרקעי ישראל, חייבנו אותם, יעדים לדיור בר-השגה, למחיר מפוקח – גם על זה מתלוננים.

מירי רגב: אמרנו שבוופלל"א, דיור לאומי, יהיה דיור ציבורי – גם על זה מתלוננים.

מירי רגב: אז אם אתם רוצים להתלונן, עלא כיפאק, תתלוננו.

מירי רגב: אתם תייללו ואנחנו נעשה.

מירי רגב: החוק הזה הוא טוב, הוא נכון, אפשר לברך על המוגמר ולהגיד: יישר כוח.

מירי רגב: וכמובן, הזכרת לי את זהבה גלאון, משום שלא מספיק הכרתי תודה לשר הפנים: ושוב תודה לך, שר הפנים, ושוב תודה לך.

מירי רגב: וגם לשר אריאל, שנכנס עכשיו.

מירי רגב: אמרתי את זה בתחילת דברי, ואני חוזרת ואומרת גם עכשיו, כשהוא פה והוא מקשיב: תודה גם לשר השיכון, שאילולא הסיוע שלו, לא היה דיור בר-השגה.

מירי רגב: וגם לשר האוצר, מה לעשות.

מירי רגב: צר לי שהוא לא ממפלגתי.

מירי רגב: צר לי ששר האוצר ממפלגתי לא ביטל את המע"מ על הדירה הראשונה, אבל עשה את זה שר האוצר.

מירי רגב: מותר גם לו להגיד תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חברת הכנסת מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הפנים, חבר הכנסת גדעון סער.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן נעבור להצבעות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו הלילה, בעזרת השם, מבצעים את מהלך השינוי הכי משמעותי בחוק התכנון והבנייה מאז חוקק ב-1965.

גדעון סער: זה דבר עם השלכות מרחיקות לכת על מערכות היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, בין השלטון לאזרח, ואנחנו עושים את זה היום, 18 במרס, בדיוק שנה לכינון הממשלה.

גדעון סער: אני הודעתי שתוך שנה תהיה רפורמה בתכנון ובבנייה, ואני מקווה שנעמוד בזה.

גדעון סער: אני מסתכל על השעה, ואני חושב שזה אפשרי.

גדעון סער: לא היינו יכולים לעשות את זה לולא השותפות – שלא באה על חשבון דיון מאוד יסודי ומאוד רציני בכל מושב החורף – שהובילה יושבת-ראש ועדת הפנים.

גדעון סער: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת – אני לא אעלה פעם נוספת, בהנחה שהחוק יאושר – מפני טורח הציבור, להודות לך, יושבת-ראש הוועדה, לצוות המקצועי, לצוות המשפטי, לכל מי שבאמת, בלוח זמנים מאוד אינטנסיבי, אבל גם בדיונים מאוד אינטנסיביים ויסודיים בכל סעיף, בכל פרק ברפורמה, גם עם שינויים שהוכנסו במהלך הרפורמה, אבל מתוך חשיבות להעביר את הרפורמה הזאת, לשלוח מסר לשווקים, שהוא מאוד מאוד חשוב, שחל שינוי.

גדעון סער: אני רוצה, אולי לפני שאני אתייחס בתמצית לכמה נקודות, לומר: צריך לעשות.

גדעון סער: כל אחד שיעשה בתחומו.

גדעון סער: כותרות זה עדיין לא לעשות, דרך אגב.

גדעון סער: כותרות זה כותרות.

גדעון סער: לעשות זה להעביר.

מירי רגב: הלוואי שהיינו עושים כותרת כזאת בזמן – – – שר האוצר.

מירי רגב: הלוואי שהיינו מגיעים למצב הזה בזמן הבחירות.

מירי רגב: הוא לא ביטל מע"מ על דירה ראשונה – – –

מיקי רוזנטל: הוא עוד לא ביטל כלום.

מיקי רוזנטל: הוא רק עשה כותרת בעיתון.

מיקי רוזנטל: הוא לא עשה שום דבר.

גדעון סער: אני לא נכנס לגוף העניין.

גדעון סער: אני גם לא תכננתי להיכנס לגוף העניין.

גדעון סער: אבל אם העלית את זה, אני אומר – לצערי שר האוצר לא נמצא כאן:

גדעון סער: רצוי לקיים קודם את הדיונים באותם גופים של הממשלה – נניח בקבינט הדיור, ששר האוצר עומד בראשו – לפני השלב של הכותרות.

גדעון סער: מבחינת עבודת הממשלה, א.

גדעון סער: זה רצוי, וב.

גדעון סער: זה לפעמים משפר את התוצאה.

זהבה גלאון: זה סדקים בממשלה.

זהבה גלאון: אדוני השר – – –

ג'מאל זחאלקה: סדקים בליכוד, לא בממשלה.

מירי רגב: אין סדקים, יש אמת.

גדעון סער: אני מציע לכם לא לתלות תקוות יתר ולא להתלהב התלהבות יתר.

ג'מאל זחאלקה: למה, מירי רגב לא חשובה?

גדעון סער: אני נותן עצה חברית כחבר יותר ותיק בממשלה לחבר שהוא יותר צעיר בממשלה.

גדעון סער: זה עדיין במסגרת יחסים חבריים וקולגיאליים בתוך הממשלה.

גדעון סער: לפעמים אני נותן את העצה הזאת – או בדרך כלל אני נותן עצות בארבע עיניים, אבל לפעמים, כשאני קורא משהו בבוקר בעיתון, מותר לי לתת את העצה מעל הדוכן במליאת הכנסת.

מיקי רוזנטל: זה בסדר, היית עדין.

גדעון סער: עכשיו אני מדבר על הרפורמה.

גדעון סער: הרפורמה הזאת מחוללת מהלך של ביזור עמוק ואפקטיבי של מערכת שהיא בהגדרה ריכוזית, בהגדרה לא יעילה.

גדעון סער: וזה צריך להיות שלב ראשון בשינוי של תרבות ארגונית, שמקדשת היום לא את התוצאה אלא את התהליך.

גדעון סער: וזאת רעה חולה, במיוחד במערכת התכנון של מדינת ישראל, אבל לא רק בה.

גדעון סער: המהלך הזה יקרה בשטח מ-1 באוגוסט השנה, בעוד פחות מארבעה וחצי חודשים.

גדעון סער: אני רוצה לומר לכל מי – זה דבר בינארי.

גדעון סער: לא ניתן לעשות שינוי אמיתי במערכת התכנון, בלי להעביר סמכויות משש ועדות מחוזיות פקוקות ועמוסות, שעוסקות בכל דבר, מקטן ועד גדול, לוועדות מקומיות – 125 ועדות מקומיות.

גדעון סער: ואני אומר לכם שגם אחרי הרפורמה הזאת, אם נשווה אותנו למדיניות המערביות, למדינות המתקדמות באירופה – שם הסמכויות בידי הוועדות המקומיות הן עשרת מונים; הפיקוח הוא בידי הוועדות בדרג המחוזי, אבל הסמכויות – בוועדות המקומיות.

גדעון סער: לא יכול להיות שכל הסמכויות הן ברובד האמצעי.

גדעון סער: זה מבנה לא נכון של המערכת.

גדעון סער: ריכוז הכוח הזה שיתק את המערכת.

גדעון סער: אבל מה עשו כדי להנציח מצב לא נורמלי?

גדעון סער: היו לזה הדים גם היום בדיון ששמענו פה במליאה.

גדעון סער: כדי למנוע את השינוי הנדרש, החיוני, ההכרחי, שלפו את הדחליל של השחיתות.

גדעון סער: זה דחליל שהוא טוב לכל דבר.

גדעון סער: וזה לא אומר שאין שחיתות.

גדעון סער: מדינת ישראל היא מדינה של שוויון בפני החוק, ומי שפשע או פושע או יפשע צריך ללכת למשפט ולעמוד לדין ולשלם את הדין.

גדעון סער: אבל אי-אפשר תחת התפיסה הזאת לומר שכל מי שהוא נבחר ציבור הוא עבריין וכל מי שהוא פקיד הוא מלאך.

גדעון סער: מי שמאמין שזה משרת את המלחמה בשחיתות – אני אומר לכם, זה יצר, העצים לממדים מטורפים את התרבות של המאכערים, כי כשהכול פקוק, כדי להזיז משהו אתה צריך מאכערים.

גדעון סער: אז זו מלחמה בשחיתות?

גדעון סער: זו מלחמה באזרחים, זו מלחמה ביזמים, זו מלחמה בכלכלה.

גדעון סער: זו לא מלחמה בשחיתות, זו פשוט תפיסה מעוותת.

גדעון סער: ולכן הדבר הזה הוא כורח, וצדק חבר הכנסת אזולאי.

גדעון סער: אני בכלל רוצה לתת מחמאות לחברי הכנסת שהודיעו שהם תומכים והם נמנים עם סיעות האופוזיציה והם לא מחויבים לתמוך ברפורמה מכוח משמעת קואליציונית אלא מתוך הכרה שלהם שזה נחוץ היום למדינת ישראל.

גדעון סער: במסגרת הזאת אכן הבטחנו תקציב להדרכה, ליועצים, ליחידת הבקרה, למחשוב, להרבה מאוד דברים שאמורים – ממחר, אחרי שהרפורמה תעבור, אנחנו נצטרך להוביל את היישום שלה.

גדעון סער: ובהחלט, ועדות מקומיות, למרות שיהיה מדרג – ועדות מקומיות עצמאיות שיקבלו יותר כוחות וועדות מקומיות לא עצמאיות שיקבלו פחות כוחות – כולן יקבלו יותר כוחות מאשר המצב הקיים, והדבר הזה ייעשה.

גדעון סער: אבל אני רוצה לומר משהו ברמה העקרונית.

גדעון סער: השלטון המקומי הוא גורם שצריך להיות מעצב ומשפיע על סביבת החיים של האזרח.

גדעון סער: הוועדות המקומיות מכירות את השטח, מכירות את צורכי העיר או היישוב.

גדעון סער: ואחרי הרפורמה הזאת הרשות תוכל לנהל את מערך התכנון של שטחי הציבור, בתי-ספר וגני-ילדים ושטחים פתוחים ומתנ"סים ודרכים, ואני חושב שהדבר הזה הוא לא רק נכון מבחינת הייעול של הליכי התכנון אלא הוא נכון גם כשלעצמו.

גדעון סער: אני שואל: מה ההצדקה הרעיונית שוועדה מחוזית שמורכבת מפקידים תקבל את ההחלטות, ולא הדרג של נבחרי הציבור, בנושאים שיש להם השפעה מקומית-עירונית גרידא בתחום היישוב?

גדעון סער: אני חושב שאין לזה שום הצדקה, ובעולם החדש, שייווצר מ-1 באוגוסט, הוועדות המחוזיות תאשרנה תוכניות רחבות לתשתיות, שהן כלל-מחוזיות, ותוכניות גדולות מאוד שהמדינה תבחר להגיש להן, ותוכניות מתאר כלליות, להבדיל מפרטניות, ליישוב.

גדעון סער: אבל הן יעסקו בדברים שבהם הן צריכות לעסוק, בדברים הגדולים.

גדעון סער: לא בפרטים, לא בתוכניות פרטניות.

גדעון סער: המשמעות של זה היא שוועדה מחוזית תוכל לאשר בלוחות זמנים שונים לחלוטין את התוכניות שהן גם חיוניות כדי לתת מענה לבעיות הדיור במדינה.

גדעון סער: הנקודה השנייה שאני רוצה לעמוד עליה – דיברנו קודם על מערכת התכנון, על העברת סמכויות, מערכת יותר יעילה שנותנת מענה.

גדעון סער: בסופו של דבר יש לזה השפעה על ההיצע התכנוני.

גדעון סער: הנקודה השנייה, מערכת היחסים בין המדינה לאזרח, בין הרשות לאזרח.

גדעון סער: בעולם שמ-1 באוגוסט האזרח לא יצטרך לבקש אישור לכל פעולה בקניין הפרטי שלו, ללא הבדל.

גדעון סער: גם פעולה שאין בה היזק לזולת, גם בפעולה שאין לה השלכה, נניח, על העיצוב הסביבתי.

גדעון סער: כל דבר.

גדעון סער: כל פרגולה וכל גדר וכל מחסן ביתי, מתוך תפיסה ריכוזית, שכל דבר צריך ללכת אל השלטון – התפיסה הזאת לא נכונה.

גדעון סער: התפיסה הזאת מתעמרת באזרח, והתפיסה הזאת גם פשטה את הרגל, כי אנשים עשו בלי לקבל היתרים.

גדעון סער: אז כולם נהיו עבריינים ויש אכיפה והאכיפה גם לא עובדת.

גדעון סער: ומכל העניין הזה לא יוצא שום דבר שאפשר לברך עליו.

גדעון סער: ולכן אני אומר, בעולם החדש הזה יהיו פעולות שאנחנו נסווג אותן בתקנות, שאני מאמין שבחודש מאי אני אתקין.

גדעון סער: נגדיר את הדברים.

גדעון סער: ב-1 באוגוסט, במקום אישור יהיה צריך להודיע הודעה לרשות.

גדעון סער: והרשות תוכל לקבוע הנחיות מקומיות מרחביות בנושאים שנוגעים לקו עיצוב עירוני, וזה לגיטימי, אבל היא לא תיכנס לכל פרגולה בחצר הפרטית של כל אזרח.

גדעון סער: החלק השני, כשיש צורך בהיתר יהיה לוח זמנים מוגבל, ואם לא יעמדו בלוח הזמנים, כאילו ניתן היתר.

גדעון סער: ואנחנו מדברים גם על דברים שהם בניית ממ"ד או סגירת מרפסת או דברים מהסוג הזה.

גדעון סער: אין תשובה?

גדעון סער: זה לא אומר שצריך להמתין ללא קץ.

גדעון סער: כל לוחות הזמנים, על-פי הרפורמה, מתוחמים.

גדעון סער: אישור תוכניות מצומצמות – שמונה חודשים.

גדעון סער: שנה לתוכניות בסמכות ועדה מקומית, שנה וחצי לתוכניות בסמכות ועדה מחוזית.

גדעון סער: ויש יכולת גם ליזם, אם לא עומדים בלוחות הזמנים האלה, לעבור לאינסטנציה אחרת במערכת.

גדעון סער: אני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים, כי יושבת-ראש הוועדה בראשית הדיון בהחלט פירטה את הדברים בצורה מאוד מסודרת.

גדעון סער: אני רק רוצה לומר, חשוב מאוד מה שאנחנו עושים היום.

גדעון סער: בסופו של דבר יהיו לכך השלכות מאוד מאוד משמעותיות, בהרבה מאוד תחומים, וחשוב מאוד גם, אחרי כל אותם דיונים שהתקיימו בוועדת הפנים והשינויים שביצענו, לדחות את ההסתייגויות שהוגשו על הצעות הוועדה ולאשר את החוק כהצעת הוועדה.

גדעון סער: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הפנים, חבר הכנסת גדעון סער.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עכשיו נותר לנו לראות אם אנחנו, כפי שאמר שר הפנים, נצליח לאשר את החוק בשלוש קריאות כנדרש עד לשעה 24:00, קרי ביום השבעת הממשלה, 18 במרס.

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה אומר, שר הפנים, נצליח או לא?

גדעון סער: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשתדל.

גדעון סער: אתה יודע למי ניתנה הנבואה – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אנחנו לא נתעסק בענייני נבואה אלא בענייני הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, יש הסתייגויות רבות לחוק, כפי שכולנו יודעים.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע ודאי רק על הסתייגויות של אנשים שיהיו במליאה, אבל לרוב זה קבוצות חברי כנסת, כך שהם יהיו.

יולי יואל אדלשטיין: ויש גם לוח תיקונים מפורט.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשתדל מאוד להקפיד, במהלך הקריאה השנייה, לשייך את הסעיפים הרלוונטיים מלוח התיקונים לסעיפים עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: לפני סעיף 1 קיימת הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: על שם החוק אין צורך להצביע, מדובר בתיקון.

יולי יואל אדלשטיין: לפני סעיף 1, של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה, להלן: קבוצת חד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: להצביע, חברים?

דב חנין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות קבוצת חד"ש – מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, בעד – 22, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1, הסתייגות של חברי הכנסת זנדברג, גלאון, גילאון, הורוביץ, רוזין ועיסאווי פריג' – קבוצת מרצ; של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, איתן כבל, מרב מיכאלי, בנימין בן-אליעזר, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, אראל מרגלית, איציק שמולי, מיקי רוזנטל, מיכל בירן, נחמן שי, משה מזרחי – להלן: קבוצת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם להצביע, חברי הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: וקבוצת חד"ש?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, צודקת מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים, מי בעד ההסתייגות של קבוצות מרצ, עבודה, חד"ש?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: על הסתייגות מס' 2 אנחנו כרגע מצביעים, לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: 22 בעד, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 2 לסעיף 1 לא אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשם קבוצות מרצ, העבודה וחד"ש אני מבקש להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות מס' 26, שעוסקת בגמול לחברי ועדות מקומיות עבור ההשתתפות בישיבות ועדה לתכנון ובנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי, אם כן, קיבלתי את ההודעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שומע התנגדויות להודעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: האם זה כולל את קבוצת ש"ס וקבוצת אשר-גפני-מקלב?

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה של דב חנין מקובלת עליכם?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, עד הסתייגות 26, קרי לסעיפים 1–9 – שנייה, שנייה, שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 1–9, כשאני מפרט כדלקמן: לסעיף 17 – סעיף 2 כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 20 – סעיף 4 כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7 – סעיף 7 כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הכנסת התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: 1–25 כולל, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה, נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 30 בעד סעיפים 1–8 – 37 נגד – 21 נמנעים – אין

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה לא?

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, טעות שלי.

יולי יואל אדלשטיין: צודקים מי שמתקנים אותי.

יולי יואל אדלשטיין: עד סעיף 9 כולל.

יולי יואל אדלשטיין: 9 כולל.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: צודקים.

יולי יואל אדלשטיין: השעה מאוחרת, ואני מודה לכם על התיקון.

יולי יואל אדלשטיין: 1 עד 8 כולל, ללא ההסתייגויות, כי ההסתייגויות הוסרו.

יולי יואל אדלשטיין: כולל לוח התיקונים, כפי שאני פירטתי את התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד או נגד – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–8 – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 1–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, נגד – 20, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 1–8 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 9 – קבוצת חד"ש הסירה הסתייגות מס' 25.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הגענו להסתייגות מס' 26, של קבוצות מרצ, העבודה וחד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות, מי נגדה – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 22, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות מס' 26 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין לאותו סעיף – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין לאותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 33 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 9 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, גם לחלופין – בעד – 21, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשם קבוצות חד"ש, מרצ והעבודה אני מבקש להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות מס' 64, שעוסקת בהגדרת דיור להשכרה בהישג יד כשכר דירה מופחת.

דב חנין: זו הגדרה מאוד חשובה, ועל זה נרצה להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: האם שאר המסתייגים מקבלים את הודעתו?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

אורי מקלב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ש"ס מסכימים.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מקלב?

אורי מקלב: עד 35.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיפים 9–14, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד בקריאה שנייה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 9–14, כנוסח הוועדה, בעד – 40, 20 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיפים האלה אושרו בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו ביקשה קבוצת מקלב להצביע על הסתייגות בסעיף 15, שמספרה 35, וגם על 36 אתם מבקשים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, 33 הוסרה, 34 הוסרה, לסעיף 15, ועכשיו אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 35 לסעיף 15.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב וקבוצת סיעת ש"ס לסעיף 15 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: להלן התוצאות: בעד ההסתייגות – 22, נגדה – 37, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות מס' 35 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 36 – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב וקבוצת סיעת ש"ס לסעיף 15 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 21 בעד, 37 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הסתייגות 36 לסעיף 15 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על סעיף 15, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 37 בעד סעיף 15, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיף 15, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, 20 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: 15 אושר ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת דב חנין, ביקשת על 64 להצביע, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, על 16–29 אנחנו יכולים להצביע ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 16–29 – 40 נגד – 19 נמנעים – אין סעיפים 16–29 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, 19 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיפים אושרו בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 30 – הסתייגויות מס' 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 ו-63 מוסרות.

יולי יואל אדלשטיין: על הסתייגות מס' 64 לסעיף 30 אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 39 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 30 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 22 בעד, 36 מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף הזה, אדוני, יש עוד הסתייגויות שאתה רוצה להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: תודיע את ההודעה שלך, ואז נראה מה אנחנו עושים עם ההצבעה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מבקש בשם קבוצות מרצ, העבודה וחד"ש להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות 82, שעוסקת בהגנה על שטחים שהם שטחים ירוקים, שמורות טבע וגנים לאומיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: האם קבוצות ש"ס וקבוצת מקלב מסכימות להודעה?

יולי יואל אדלשטיין: עד 82 אמרנו, כן?

יולי יואל אדלשטיין: 82 זה עדיין לסעיף 30.

יולי יואל אדלשטיין: הוא על 82 מבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עדיין באותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 82 לסעיף 30, של קבוצות מרצ, חד"ש והעבודה וחברי הכנסת יעקב אשר, גפני ומקלב.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 40 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 34 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש וחברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 30 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 24, 34 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות מס' 82 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, יש לך הודעות בשבילנו?

תמר זנדברג: הסתייגות 85.

יולי יואל אדלשטיין: 85 זה כבר סעיף אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע על סעיפים 30, 31, כולל לוח התיקונים, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

בנימין נתניהו: טעות בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: קודם נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

גדעון סער: הוא בטעות הצביע בעד ההסתייגות הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה מודיע שהוא טעה בהצבעה הקודמת על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: 30 ו-31 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 41 בעד סעיפים 30–31, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 30–31, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, נגד – 20, אין נמנעים; כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 32 הסתייגות מס' 85, של מרצ, העבודה וחד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 42 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 32 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 23, 35 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות 85 לסעיף 32 הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע – סעיף 32 ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אצרף את קולך, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה, כנוסח הוועדה, 32, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 43 בעד סעיף 32, כהצעת הוועדה – 39 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 32, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד הסעיף כנוסח הוועדה – 39, נגד – 20, כולל חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסעיף אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בשם קבוצות חד"ש, מרצ והעבודה אני מבקש להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות 97, שעוסקת בבקרה על כל הנושא של מכוני הבקרה הפרטיים ורשויות הרישוי הפרטיות החדשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, נצביע 33–50, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 44 בעד סעיפים 33–50 – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 33–50 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 33–50, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, להלן התוצאות: בעד – 40, 20 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסעיפים אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 51 – 96, של חד"ש, הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: 97 – קבוצות מרצ, העבודה וחד"ש מבקשות להצביע על הסתייגות 97 לסעיף 51.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 51 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 22, 35 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות 97 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 98, 99 ו-100 – אני מבין שהקבוצות מסירות.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו נצביע על סעיף 51 כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, אפשר להצביע על סעיף 51.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 46 בעד סעיף 51, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 51, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 51, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה: 40 בעד, 19 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסעיף התקבל בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בשם קבוצות חד"ש, מרצ והעבודה, אני מבקש להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות 106, שעוסקת באפשרות להגיש בקשה להיתר בדרך מקוונת.

דב חנין: אנחנו בעידן האינטרנט וכדאי לקצר בביורוקרטיה איפה שבאמת צריך.

מירי רגב: רק שאבא שלי לא יודע להשתמש באינטרנט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בסעיף 52, הסתייגות 106.

דב חנין: זאת אפשרות.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא מחייב את כולם.

יולי יואל אדלשטיין: הדיונים היו אצלך בוועדה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: לא, הוא פשוט צועק, כדי שהציבור ידע על מה אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: הציבור בטוח יודע, הוא כולו מרותק למסך הטלוויזיה כרגע.

מיקי רוזנטל: הם צופים בהופעה של מירי.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 106 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש וחברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 52 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 21, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 106 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף הזה, 52, הוסרו שאר ההסתייגויות, אם אני מבין נכון.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו נצביע על סעיף 52, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, קריאה שנייה, 52, כולל לוח התיקונים.

יריב לוין: 51 הצביעו?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

עיסאווי פריג': אתה לא מעודכן מההפסד של אתמול.

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 48 בעד סעיף 52, כהצעת הוועדה – 37 נגד – 20 נמנעים – אין סעיף 52, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 37, נגד – 20, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיף 52 אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', איפה הקולגיאליות?

יולי יואל אדלשטיין: יש דברים מכאיבים, אבל לא עד כדי כך, מה קרה לך?

יולי יואל אדלשטיין: זה לאבד עשתונות לגמרי במליאה, אי-אפשר ככה.

יולי יואל אדלשטיין: תבהירו לו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מוכן לשמוע את חבר הכנסת דב חנין עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אני רוצה רק להצטרף למחאתו של חבר הכנסת לוין.

דב חנין: במקרה הזה אנחנו באותו צד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתך.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמר יושב-ראש האופוזיציה: It's not done.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשם קבוצות העבודה, חד"ש ומרצ, אני רוצה להסיר את ההסתייגויות עד הסתייגות 129, שעוסקת בהטלת אחריות על מכון בקרה על יציבות ובטיחות של מבנה שלגביו התבצעה הבקרה.

דב חנין: אנחנו כולנו זוכרים את דוח זיילר, אנחנו לא רוצים שבניינים אצלנו יתמוטטו בגלל מכוני הבקרה.

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: 53–59, כנוסח – – –

אורי מקלב: 54 הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: 53–59 – הוסרו הסתייגויות.

מוחמד ברכה: מקלב לא הסיר.

קריאה: 54 – – –

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 54 קיימת הסתייגות שמספרה 117, אתה מתכוון.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 54, הסתייגות של אשר, גפני, מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 49 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 54 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 22, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות הוסרה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, עכשיו אנחנו נצביע על סעיפים 53–59 כולל, ללא הסתייגויות, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 50 בעד סעיפים 53–59, כהצעת הוועדה – 39 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 53–59, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 53–59, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה: בעד – 39, 20 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 53–59, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 129 לסעיף 60.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 60 – הסתייגות מס' 129.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הסתייגות 129?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש וחברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 60 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 21, נגד – 37, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן נצביע על סעיף 60 – אה, 130 גם ביקשו להצביע?

דב חנין: עוד לא – עדיין לא, אדוני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, שנייה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: 130 זה של חברי הכנסת אשר, מקלב, גפני – לא, מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם כן – – –

דב חנין: אדוני, אני מבקש להצביע על הסתייגות 131, שמציעה לבחון את האפקט של מכוני הבקרה אחרי שנה, כדי שלא נחזור על הטרגדיה של תאגידי המים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: לאותו סעיף 60, הסתייגות 131.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת יעקב אשר, אורי מקלב ומשה גפני לסעיף 60 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 21, נגדה – 36, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות 131 לסעיף 60 לא התקבלה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים של חבר הכנסת עיסאווי לחבר הכנסת לוין, האם אדוני יכול לבקש מאחד מעובדי העזר של המליאה להעביר לנו את התוצאה העכשווית במשחק בין "ריאל מדריד" ל"גלאטסראיי"?

קריאה: שאלקה, שאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שאנחנו כנסת ישראל – חבר הכנסת ראובן ריבלין, אנחנו כנסת ישראל, רק תוצאות ישראליות אני מוכן להודיע, ובשום פנים ואופן – שום "גלאטסראיי" לא תשמע כאן.

יולי יואל אדלשטיין: 132, קבוצת ש"ס – מסירים?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 60, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 53 בעד סעיף 60, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 60, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד, חברי הכנסת – 41, 19 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיף 60 התקבל, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין, משהו מעניין?

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: ההצבעה האחרונה שאנחנו נבקש עוסקת בדיור בהישג יד.

דב חנין: זו הסתייגות 142, בשם קבוצת מרצ, קבוצת העבודה וקבוצת חד"ש – הגדרות של דיור בהישג יד לפי המקובל בעולם, שייכללו בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סעיפים 61–75, כולל לוח התיקונים, קריאה שנייה ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר: 61–75, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד, נגד, נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 54 בעד סעיפים 61–75 – 40 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 61–75 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, נגד – 20, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 61–75, כולל, התקבלו בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 76, כאמור, הסתייגות 142 של קבוצות מרצ, העבודה וחד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת העבודה וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 76 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 23, 35 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגות מס' 142 לסעיף 76 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין נכון, חבר הכנסת דב חנין, ששאר ההסתייגויות מוסרות.

יולי יואל אדלשטיין: האם על סיעות ש"ס וקבוצת יהדות התורה זה מקובל?

יולי יואל אדלשטיין: מקובל.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע כאן על סעיפים 76–85, כולל לוח התיקונים, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר 76–85 ועד בכלל, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 56 בעד סעיפים 76–85 – 37 נגד – 19 נמנעים – אין סעיפים 76–85 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 37 בעד, 19 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 76–85, כולל, התקבלו בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, המצב כרגע הוא שאנחנו אישרנו את כל הסעיפים בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים כפי שציינתי, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לעבור לקריאה שלישית על כל החוק – הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ד–2014, בקריאה שלישית, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, שהתקבל בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 57 בעד החוק – 39 נגד – 21 נמנעים – אין חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ד–2014, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 39, 21 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 15), התשע"ד–2014, שהוחזרה מוועדת הכלכלה; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2014, שהוחזרה מוועדת הכלכלה; הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד–2014, שהוחזרה מוועדה משותפת לוועדת הכלכלה וועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום רביעי, י"ז באדר ב' תשע"ד, 19 במרס 2014, בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.