ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 110, 2014-02-03 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ג' באדר א' תשע"ד, 3 בפברואר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 4), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2125/19 וכלה בהצעת חוק פ/2148/19 – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הודעה לפני גביית חוב), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מירי רגב, יריב לוין, גילה גמליאל, ניצן הורוביץ, דב חנין, נחמן שי, דב ליפמן, יעקב מרגי, עליזה לביא, אורי מקלב, יעקב אשר, איתן כבל, אליהו ישי, סתיו שפיר ומאיר פרוש; הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצוי לניזוק מעבירה שהיה קטין בעת שנפגע מהעבירה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, אורלי לוי אבקסיס ואורית סטרוק; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – משך החקירה), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת טלב אבו עראר, אברהים צרצור ומסעוד גנאים; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הסרת הרב הצבאי הראשי וסגנו מהאספה הבוחרת), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – קיצור תקופות התיישנות ומחיקה ומניעת השגת מידע בדרך לא הולמת), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק עידוד מיזמים לפינוי-בינוי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – שקיפות תקציב הביטחון), מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, זהבה גלאון, תמר זנדברג, נחמן שי, מרב מיכאלי, מיקי רוזנטל, מיכל רוזין, פנינה תמנו-שטה, איציק שמולי, סתיו שפיר, איתן כבל ומשה מזרחי; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (איסור מכירת מזון פג תוקף), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת יריב לוין ואמנון כהן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין ממוחזרים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – חוק זכויות התלמיד וחובותיו), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת משולם נהרי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מחלקות לעבירות מין), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, מרב מיכאלי, איתן כבל, עליזה לביא, משה מזרחי,

ירדנה מלר-הורוביץ: זהבה גלאון, מירי רגב ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול חובת תשלום האגרה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מדמי ביטוח לתלמידת מדרשה תורנית לבנות ולתלמיד ישיבה גבוהה ציונית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יעקב מרגי, משה זלמן פייגלין, יפעת קריב, עליזה לביא, רוברט אילטוב, אורלי לוי אבקסיס, יוני שטבון, אורית סטרוק, שמעון אוחיון, עמרם מצנע ואיילת שקד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רפואת שיניים לאנשים שמלאו להם 65 שנים), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – ביטול כריכה), התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – זכות החלפת מתחזק מעלית), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, יעקב אשר, אבישי ברוורמן, מיקי רוזנטל, עליזה לביא, שמעון אוחיון, רינה פרנקל, יצחק וקנין, אברהם מיכאלי, נסים זאב, יריב לוין, איילת שקד וגילה גמליאל; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – אלימות נגד עובד הוראה וחבר בצוות מוסד חינוכי על-ידי תלמיד במוסד חינוך), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון, רוברט אילטוב, דוד רותם, חמד עמאר, גילה גמליאל, אורית סטרוק ומאיר שטרית; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – חובת עיקור כלבות), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, יפעת קריב, רות קלדרון, מירי רגב, איתן כבל, בנימין בן-אליעזר, נחמן שי, יחיאל חיליק בר, מיכל רוזין ושאול מופז; הצעת חוק הסכמי קדם-נישואין, התשע"ד–2014, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון – נציגי הכנסת במועצה), התשע"ד–2014, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – איסור המתת כלבים בריאים), התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת דב ליפמן, יפעת קריב, קארין אלהרר, רות קלדרון, גילה גמליאל, מירי רגב, איתן כבל, בנימין בן-אליעזר, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, מיכל רוזין ושאול מופז; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – שינוי הגדרת עבריין מין והוספת מגבלות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, שולי מועלם-רפאלי, קארין אלהרר, דב חנין, מירי רגב, מאיר שטרית ואיתן כבל; הצעת חוק העברת נפטרים, התשע"ד–2014, מאת חברי הכנסת איתן כבל, מרב מיכאלי, אברהם מיכאלי, מירי רגב, ניצן הורוביץ, יפעת קריב ודב ליפמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: מכתבו של שר החינוך שי פירון בהמשך למסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת יפעת קריב בנושא: פגיעה בזכויותיהם של ילדים בעלי מוגבלויות במקומות ציבוריים; מכתבו של שר החינוך שי פירון בהמשך למסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא: אבטלה גבוהה בקרב מורות ערביות,.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: מועד התפטרות נשיא המדינה, שר או חבר הכנסת (תיקוני חקיקה).

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: דוח "מרכז אדוה" – הפערים העמוקים בחברה במדינת ישראל;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: דוח "מרכז אדוה" חושף העמקה של הפערים החברתיים, העדתיים והלאומיים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן היא: דוח "מרכז אדוה" – הפערים העמוקים בחברה במדינת ישראל, מטעם סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להקים את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את הצעת האי-אמון הוא חבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

משה מזרחי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וטוב לראות אותך שוב חזרה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה מזרחי: – – ושניפגש רק בימים טובים.

משה מזרחי: רציתי להגיד "חברי וחברותי לכנסת", אבל, חברי ניצן הורוביץ וחברתי שלי יחימוביץ, בא לי להביע אי-אמון בעצמי לנוכח המראית התוססת של המליאה.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת מרגי.

משה מזרחי: סליחה.

משה מזרחי: מתנצל בכל לבי.

משה מזרחי: עכשיו אני רגוע.

יעקב מרגי: – – –

משה מזרחי: מילאת את המליאה.

שלי יחימוביץ': אפשר לעשות את ההצבעה עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: הנה השר לביטחון פנים, בא להגן – – –

משה מזרחי: – – – איציק, אפילו לא הערתי על זה.

יצחק אהרונוביץ': – – – לא נעים לי אבל אתה – – –

משה מזרחי: רוחך שרתה פה.

יצחק אהרונוביץ': אני עומד פה, מה לעשות.

משה מזרחי: אני מודה.

משה מזרחי: אבל עכשיו שבאת, באמת, זה מעודד אותי להתניע, כמו שאומרים.

משה מזרחי: נורא קשה לעמוד פה.

משה מזרחי: לא נורא.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, בימים האלה אין מלך בישראל ואיש העקום בעיניו יעשה.

משה מזרחי: יד שר באחיו, ויד שר בראש ממשלתו.

משה מזרחי: לאן הולכת הממשלה הזאת?

משה מזרחי: איציק, אתה יכול להשיב לנו?

יצחק אהרונוביץ': לכיוון הנכון.

משה מזרחי: עדר משונה, עדר משונה של זאבים וכבשים טורפים – –

נסים זאב: אני זאב, אבל למה אתה מדבר עלי עכשיו?

משה מזרחי: ונטרפים – אתה נסים.

משה מזרחי: בעדר הזה קורים גם נסים, זאב.

נסים זאב: תודה.

משה מזרחי: – – טורפים ונטרפים ללא רועה.

משה מזרחי: הרועה שלנו וירטואלי, נוכח נפקד.

משה מזרחי: עדר ללא משכוכית וללא פעמון.

משה מזרחי: העם שומע את הקולות האלה, שבוקעים מהממשלה הזאת; את המעשים הוא לא רואה.

משה מזרחי: הקהילה הבין-לאומית נפעמת מאחדות השורה ומהסולידריות של ממשלת ישראל, מאחדות וחדות המטרה שלה.

משה מזרחי: אובדן עשתונות ממשלתי גמור.

משה מזרחי: ולתוך הכאוס הממשלתי הזה נעלם והתפוגג לנו המנהיג שלנו, שאין לו תחליף ואין לו מחליף.

משה מזרחי: איפה אתה?

משה מזרחי: השבוע במקרה ראיתי בטלוויזיה – באמת ציינו את המחלה, מחלת המאה ה-21 קוראים לה – אלצהיימר.

משה מזרחי: שלא נדע.

משה מזרחי: תוחלת החיים המתארכת שבו בזמן גם משאירה בעקבותיה שכבות מאוד נרחבות של אוכלוסייה מתבגרת, קשישה, טעונת סיעוד.

משה מזרחי: ובאיזה כנס בין-לאומי, סביב הסכנה העתידית הזאת, של התפתחות האוכלוסייה הייחודית הזאת, עומד ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון ונושא נאום על הסכנות, על הנטל העתידי, על הצורך בהיערכות, על הצבת יעדים.

משה מזרחי: הוא מציב תוכנית – הוא מציב תוכנית, הוא מציב תקציבים, הוא מציב אבני דרך ארוכות טווח, לנוכח האיום הזה, שמתרגש לבוא.

משה מזרחי: אתה מביט בזה, במנהיג הבריטי.

משה מזרחי: הוא מדבר על אלצהיימר.

משה מזרחי: אתה מקנא.

משה מזרחי: אתה ממש מקנא.

משה מזרחי: ובינתיים, בזמן שהממשלה שלנו עסוקה בלהתקוטט עם עצמה ועם אחרונות ידידות האמת שלנו, כמו ארצות-הברית וחלק ממדינות אירופה, הולך ונפער לו בור הולך ומעמיק של אי-שוויון מחפיר, עוני מתרחב מול עושר בלתי נסבל, פערי שכר מזעזעים וחינוך ורפואה בלתי שוויוניים להחריד.

משה מזרחי: הפנים שלנו על סף מדרון תלול, והחוץ הולך וסוגר את דלתותיו בפנינו ומחריף את התחושה שמשהו רע מאוד עומד לפתחנו.

משה מזרחי: אז הייתה לנו הערכת המצב של הביטוח הלאומי, שהנחתם אותה בצד, ממשלת ישראל.

משה מזרחי: בא לנו דוח העוני האלטרנטיבי, שפרס לנו את התמונה המזעזעת של העוני במדינת ישראל.

משה מזרחי: הזזתם את זה הצדה.

משה מזרחי: והנה עכשיו לפתחנו דוח "מרכז אדוה", שכולו מבוסס על נתוני – לא סרק – נתונים של הלמ"ס, נתוני אמת פרי יצירתן של הממשלה הזאת וקודמתה.

משה מזרחי: איך מדינה בצמיחה, וגדלה בתמ"גה, מצליחה להגיע לתחתית טבלאות הדירוג בעוני?

משה מזרחי: בשוויון?

משה מזרחי: בהשקעה ברשת ביטחון סוציאלי לאזרחיה?

משה מזרחי: איך זה קורה?

משה מזרחי: לאן הלך הכסף, מיקי?

משה מזרחי: שאלה שהביאה אתכם לפה, לכנסת, בענק.

משה מזרחי: אז הכסף, גם לפי הדוח הזה, הלך לעוד כסף, לרווחים כספיים, במקום הגדלה והשקעה בכלכלה הריאלית.

משה מזרחי: כמעט רוב ההון שנצבר בישראל בידי מיעוט קטן באוכלוסייה, שחלק ניכר ממנו – איפה משקיעים אותו, פה?

משה מזרחי: כשאומרים לנו, הטייקונים, שמייצרים לנו פה מקומות עבודה, חבר'ה, שאם נפגע בהם התעסוקה תיפגע, פרנסה של משפחות – חלק ניכר מההון הזה משקיעים בחו"ל, לא פה.

משה מזרחי: וההשקעה שלהם בחו"ל – לפי הדוח, אני לא מומחה – היא הרבה יותר גדולה מההשקעות של זרים במדינת ישראל.

משה מזרחי: אלה הפרופורציות.

משה מזרחי: את ההרפתקאות האלה, שמגלגלים על גבנו וכספנו, בעצימת עין של ממשלות ישראל, גם הנוכחית, אנחנו משלמים בענק.

משה מזרחי: הבוקר, הנה כמה כותרות שממחישות בקליפת אגוז את הבעיה הזאת, בלי להיכנס אפילו לנתונים של דוח "מרכז אדוה", באיזה מלכוד הכלכלה והחברה הישראלית נמצאת, והממשלה הזאת עוצמת את העיניים, עסוקה בלהתקוטט עם עצמה.

משה מזרחי: הסיפור הזה בחשיפה ב"גלובס", של חברת "צים", חברת הספנות הלאומית, זה סיפור שלא ייאמן.

משה מזרחי: חברה ציבורית, שעומדת על סף מחיקה של 5.25 מיליארד שקל מכספי הציבור, שלנו, חברה ציבורית, ומה מסתבר?

משה מזרחי: שאלה שקיבלו את הנכס הלאומי הזה, שהחזיקו אותו כדי שיפרח, מגלגלים על גבו את כל החובות של החברות הפרטיות שלהם בתוך עסקאות של ניגוד עניינים של בעלי עניין.

משה מזרחי: החברות הפרטיות שלהם, שרשומות בלונדון, משלמות כמעט אפס מס, מרוויחים – משפחת עופר – מאות מיליוני דולרים בדיבידנדים – –

נחמן שי: מה רע?

נחמן שי: יהודי, לא יכול להיות שיהיה לו צ'ק פתוח לשבת?

נחמן שי: לחלה?

עיסאווי פריג': – – –

משה מזרחי: – – 1.1 מיליארד שקל הם משכו בדיבידנדים.

משה מזרחי: פה הם מוחקים 5 מיליארד שקל ושם הם מושכים – לא פה אצלנו, חלילה.

משה מזרחי: זה כל מי שמגלגל עיניים, אלה שמייצרים פה, כביכול, עשירי הארץ הזאת, פרנסה לאוכלוסיית מדינת ישראל.

משה מזרחי: זה פשוט לא להאמין, הסיפור הזה.

משה מזרחי: זה לא שקשוקה – איפה מיקי?

משה מזרחי: הוא לא כאן.

משה מזרחי: זה שוד וביזה, אין מילה אחרת.

משה מזרחי: זה חברת ספנות לאומית, שלמדינה יש בה מניית זהב, אם אני לא טועה – –

עיסאווי פריג': מבטלים אותה עכשיו.

משה מזרחי: – – זה זהב של האלכימאים ההם, כנראה.

משה מזרחי: הנה, בקליפת אגוז, תראו באיזו קלות בלתי נסבלת – בלתי נסבלת – של אובדן מיליארדים, בזמן שהאזרחים שלנו פה נאנקים, באמת, תחת עול המע"מ, שבכזאת קלות משיתים אותו על השכבות החלשות בעיקר, השכר העלוב, ביטול קצבאות הילדים, ונאבקים על כל שקל מול יוקר המחיה שהממשלה שותפה להרמתו לשמים.

משה מזרחי: ומה עוד אנחנו קוראים הבוקר?

משה מזרחי: הייתה חברה ששלטה על זיכיון, על גז, בשם "רציו".

משה מזרחי: לפני שלוש שנים השתלט עליה מר תשובה.

משה מזרחי: ומי שהייתה שם ראשת הרשות להגבלים העסקיים – שזה לא קרטל, הסכימה להשתלטות הזאת.

משה מזרחי: אז היום שתי חברות שולטות על הנכס האסטרטגי של מדינת ישראל – לא קרטל.

משה מזרחי: הבוקר שמעתי שהיא הצטרפה כדירקטורית ל"רציו".

משה מזרחי: ככה זה עובד.

משה מזרחי: ככה זה עובד.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

מיקי לוי: מי זאת?

משה מזרחי: מי זאת?

עיסאווי פריג': תיכנס ל"גוגל".

משה מזרחי: הבוקר הייתה גם כותרת, שהישראלי עובד הכי הרבה בעולם כדי להשיג דירה.

משה מזרחי: 148 משכורות – דרך אגב, לעומת 138 בשנה שעברה, מיקי.

משה מזרחי: הצלחתם, אין מה להגיד.

משה מזרחי: מול 66 משכורות בארצות-הברית.

משה מזרחי: אז על מה אנחנו נתלונן?

משה מזרחי: תיתן לי עוד דקה, אדוני היושב-ראש?

משה מזרחי: כי אני חייב את הסדרה, בכל זאת.

משה מזרחי: הרעיון הוא הרי דוח "מרכז אדוה", אז בואו נקריא לכם בזריזות – על מה אנחנו נתלונן?

משה מזרחי: שמשפחה אחת מחמש – ענייה; שהיקף העוני במגזר הערבי הוא 54.3%, כך גם במגזר החרדי.

משה מזרחי: לגבי פנסיה – שימו לב, חבר'ה – זה דורות של קשישים שיחיו בחרפת עוני בעוד שנים.

משה מזרחי: בחמישון הראשון משקיעים לפנסיה 64 שקל לחודש, מול 1,168 שקל בחמישון החמישי.

משה מזרחי: מיעוט השקעות בפריפריה, מול – ואני אומר – מול תעדוף – הנה, זה גם כותרת של הימים האחרונים; 148 מיליון שקל, כמדומני – מול תעדוף של התנחלויות בכל מיני צנרות משונות כאלה ואחרות, שלא באמת נועדו לפיתוח ההתנחלויות, חבר'ה.

משה מזרחי: הם הלכו למועצת יש"ע לכל מיני דברים כאלה ואחרים, בטכניקות שאני מקווה שייבדקו עד תום.

משה מזרחי: ההשקעה ברשת הביטחון הסוציאלי באזרח – חבר'ה, אנחנו בתחתית הסולם, מקום אחרון מתוך עשרות מדינות, זה לא נורמלי, ותראו את הפערים; 15.8% השקעה מהתמ"ג שלנו מול המקום הראשון שהוא 33% של צרפת, לדוגמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה מזרחי: אני רק אומר, חבר'ה, בואו תהיו, אדוני ראש הממשלה, תהיה דייוויד קמרון.

משה מזרחי: בוא תצא מהמקום שאתה נמצא בו, תהיה נוכח פה, בוא דבר אתנו בעברית.

משה מזרחי: ספר לנו לאן אתה הולך, לאן אתה מוביל את המדינה הזאת, ומה החזון והתוכנית שלך ומה הן אבני הדרך.

משה מזרחי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: קריאתך נענתה חלקית, והזמנו את דייוויד קמרון לנאום כאן, בפנינו, בעוד שבועיים; אז תוכל לשמוע את תורתו כאן, במליאת הכנסת, ואנחנו בהחלט כיוונו לדעת גדולים.

משה מזרחי: אני אשמח לקבל דוגמה טובה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון הבאה היא של סיעת ש"ס: בשל הפערים והיחס בין ספרדים ואשכנזים, נשים וגברים וערבים ויהודים המעידים על קשיות עורפה ואטימות לבה של הממשלה נוכח הבדלי המעמדות במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי, כבוד השר, דוח של "מרכז אדוה" חושף פער ניכר בין השכר – חבר הכנסת מזרחי, אני אוסיף פן שמשום מה לא הזכרת אותו; הזכרת הרבה עוולות המופיעות בדוח, אבל אני אשים דגש על עוד נקודה אחת – – –

משה מזרחי: אני יודע אפילו על מה – – –

יעקב מרגי: – – – חושף פער ניכר בין השכר של עובדים ממוצא אשכנזי ועובדים ממוצא מזרחי.

יעקב מרגי: זה דוח "מרכז אדוה", רבותי, זה לא אנחנו, וזה גם לא שד ולא בקבוק.

יעקב מרגי: הדוח מציג ששכיר עירוני שנולד להורים ילידי אירופה או אמריקה מרוויח 42% יותר מההכנסה הממוצעת במשק, בזמן ששכיר שנולד להורים ילידי אפריקה או אסיה מרוויח רק 9% מעל ההכנסה הממוצעת.

יעקב מרגי: עוד עולה מהדוח כי הפער בין השכר הממוצע של יהודי לשכרו של ערבי גדל בעשור האחרון: שכיר ערבי מרוויח כיום 34% מתחת – מתחת, אני מדגיש – מתחת להכנסה הממוצעת במשק, לעומת הפרש של 24% לפני עשור.

יעקב מרגי: בהרבה תחומים אנחנו מציגים עלייה באחוזים, הן בחיובי והן בשלילי.

יעקב מרגי: שיעור העוני ביישובים הערביים קרוב ל-50%, לעומת פחות מ-15% ביישובים היהודיים.

יעקב מרגי: הדוח מגלה גם שאישה מרוויחה בממוצע שני-שלישים ממשכורתו של גבר.

יעקב מרגי: והחמור מכול – הדוח מלמד כי פערי השכר בישראל ממשיכים לגדול; לפי מדד "ג'יני", האי-שוויון בישראל הוא מהגבוהים במדינות ה-OECD.

יעקב מרגי: חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לא הצלחנו, לצערנו הרב.

יעקב מרגי: אני יודע שהנושא הזה כואב ומבעבע בך, אם אפשר להתבטא כך, העלות הממוצעת של שכרו של מנכ"ל ב-100 החברות הגדולות הנשכרות בבורסה – 376,000 שקל – לא לשנה, בחודש.

יעקב מרגי: 65 שנה לאחר הקמת המדינה אנו מקבלים היום את התוצאות של מה שהיה כאן עם קום המדינה, ועד היום.

יעקב מרגי: הדוח חושף את הפערים בין אשכנזים למזרחים, כפי שאמרתי, ובין כלל הציבור היהודי למגזר הערבי בישראל, שזה חמור לא פחות.

יעקב מרגי: מחברי הדוח קובעים קביעה מדעית ברורה, כי השוק והמדינה משלבים ידיים כדי לייצר ישראלים שווים ושווים יותר.

יעקב מרגי: ואני מדייק; אני רוצה לומר, לחדד ולדייק: שווים ושווים פחות.

יעקב מרגי: אי-אפשר לומר "יותר", בנתונים האלה.

יעקב מרגי: הדוח מייצר לנו תמונה שמצדה האחד יש ציבור משכיל, חי חיי רווחה, הודות לכלכלה המתקדמת המספקת שפע של מקומות עבודה בשכר גבוה, ומהצד השני יש ציבור שמתקשה להגיע אל אותם מוסדות להשכלה גבוהה, ולכן גם אינו לוקח חלק ברווחה הכלכלית שהמדינה הזאת מייצרת.

יעקב מרגי: והחמור מכול, רבותי, חברי חברי הכנסת, מכל התמונה עולה מסקנה אחת נחרצת, כי ביישובים שבהם חי הציבור הראשון שדיברנו עליו, שיעור המתקבלים לאוניברסיטאות גבוה.

יעקב מרגי: יש קשר ישר, יחס ישר, לא יחס הפוך; זה עובר כחוט השני בכל הפרמטרים – שיעור גבוה של המתקבלים לאוניברסיטאות, ההכנסה גבוהה, והאבטלה כמעט שאינה קיימת באותם יישובים.

יעקב מרגי: לעומתם, ביישובים שבהם חי הציבור האחרון רמת ההשכלה נמוכה, האבטלה מגיעה כמעט לחצי מהמשפחות, וגם אלה שעובדים אינם מרוויחים – בדיוק מספיק כדי לשרוד.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, עוד עולה מהדוח כי רמות ההשכלה והתעסוקה בחלק מעיירות הפיתוח שנבנו – ואני מדגיש, שנבנו – כדי שיאוכלסו בעולים בשנות ה-50 של המאה הקודמת – ואני מדגיש את הנתונים האלה, כי אני בסוף רוצה לומר ולהקריא את הטור שפרסמתי בעקבות דוח "מרכז אדוה" – אותן עיירות פיתוח שנבנו כדי שיאוכלסו בעולים בשנות ה-50 של המאה הקודמת, רמות ההשכלה והתעסוקה בהן קרובות יותר לאלו של המגזר הערבי מאשר לאלו של היישובים המבוססים בארץ.

יעקב מרגי: כן, רבותי, אנחנו, שנלחמים יחד בצבא; כן, אותו צבא שקידשנו כדי לקבוע ולקבע כאן זכויות, והשיח בכנסת בשנים האחרונות חזק בכיוון הזה – קדושה זו כנראה לא עומדת; הקדושה הזאת של שירות בצבא לא עומדת לאוכלוסיות אלה שמתגוררות באותם יישובים שהוקמו כדי לשכן בהם את העולים.

יעקב מרגי: הדוח קובע במפורש שיש כאן, במדינה היהודית – אני מדגיש, במדינה היהודית – שתי כלכלות המתקיימות זו לצד זו, אבל לא מתַקשרות.

יעקב מרגי: אין קשר ביניהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שכירים עירונים אשכנזים – ואני חוזר על הנתון – מרוויחים 42% יותר, על-פי נתוני הלמ"ס, והם נכללים בדוח "מרכז אדוה".

יעקב מרגי: ההכנסה החודשית של שכירים עירוניים בשנת 2012 היא 42% מעל ההכנסה החודשית הממוצעת של כלל השכירים העירונים, וההכנסה של שכירים עירונים מזרחים הייתה באותה שנה 9% מעל ההכנסה הממוצעת, בעוד הכנסתם של שכירים עירונים במגזר הערבי הייתה 34% מתחת להכנסה הממוצעת.

יעקב מרגי: רבותי, אני יודע שיש כאלה שנעים באי-נחת כשאומרים "אשכנזים", "מזרחים", אבל תקשיבו לי.

יעקב מרגי: אני כתבתי לעצמי טור.

יעקב מרגי: ככה.

יעקב מרגי: לפני כן, יש מי שאמר לי, ברוב טיפשותו, אחרי פרסום הדוח: מה אתה רוצה, כנראה הם יותר מוצלחים, כנראה הם יותר מוכשרים, כנראה גם מבחינה קוגניטיבית ואינטליגנטית הם יותר מוצלחים מהמזרחים.

יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם בצורה מפורשת: לא.

יעקב מרגי: יש לי מדע מדויק איך הגענו לזה.

יעקב מרגי: רק תקשיבו, רבותי, ואני אומר לכם את הטור שכתבתי לעצמי.

יעקב מרגי: מה ביקשנו?

יעקב מרגי: רק הזדמנות שווה לכל ילד.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, הם לא יותר מוצלחים, הם גם לא יותר חכמים, ורמת האינטליגנציה שלהם לא גבוהה יותר.

יעקב מרגי: אבל כן, מה לעשות, הם יותר משכילים.

יעקב מרגי: כן, הם יותר עשירים.

יעקב מרגי: כן, הם גם לא גרים בפריפריה.

יעקב מרגי: כן, הם עלו לארץ בהמוניהם לפנינו.

יעקב מרגי: כן, היו ממקימי הארץ, אבל לא לבד.

יעקב מרגי: כן, אבי ואביו היו באותה רמת השכלה.

יעקב מרגי: כן, ההורים שלנו עבדו באותו מקום עבודה; כן, אבל הם לא היו באותו תפקיד, אבא שלו היה מנהל עבודה ואבא שלי היה פועל.

יעקב מרגי: כן, אותנו שלחו למעברות ואותם לתל-אביב, גבעתיים ורמת-גן.

אלעזר שטרן: למעברות, למעברות.

יעקב מרגי: אמרתי זאת.

יעקב מרגי: כן, הורינו הביאו – צריך להזכיר לפעמים.

יעקב מרגי: אני חוזר על זה, כי אנחנו לפעמים שוכחים, יש לנו זיכרון קצר.

אלעזר שטרן: גם אנחנו היינו במעברות.

יעקב מרגי: כן, הורינו הביאו לעולם את דור העתיד.

יעקב מרגי: כן כן, הורינו גידלו דורות מלאים, ואני מדגיש, מלאים – כן, הכוונה למשפחה ברוכות ילדים; כן, בזכותנו המדינה יהודית היום, ודמוקרטית.

יעקב מרגי: דמוגרפיה – כולם קידשו את המושג הזה.

יעקב מרגי: כן, בגאווה נשאנו בנטל, ולא בנכס.

יעקב מרגי: כן, נשאנו בנטל, ולא בנכס.

יעקב מרגי: כן, הם הלכו לחוגים, ואנחנו עזרנו להורים.

יעקב מרגי: כן, סיימנו תיכון.

יעקב מרגי: כן, גם הלכנו לצבא, ונכון, כן, המשכנו את מסורת אבותינו, הלאה למפעלי הייצור; כן, הם הלכו לאקדמיה, ואנחנו בסוף הופענו בדוח "מרכז אדוה".

יעקב מרגי: ומאז, כל פעם שניסינו להסביר, אמרו לנו פה הרבה חכמים: אל תבכו, אל תוציאו את השד העדתי מהבקבוק.

יעקב מרגי: כן, אמרו לנו: תפסיקו את תרבות ה"מגיע לי".

יעקב מרגי: אמרו לנו, כן, תפסיקו לקטר.

יעקב מרגי: השתיקו אותנו פשוט.

יעקב מרגי: כן, הפחידו אותנו, זה לא נעים.

יעקב מרגי: ואנחנו, מה רצינו סך הכול?

יעקב מרגי: רצינו רק להסביר, שאם זה לא יתוקן היום, זה יופיע בדוח "מרכז אדוה" ב-2014.

יעקב מרגי: כן, לא אהבתם לשמוע.

יעקב מרגי: כן, גם לא רציתם לשמוע.

יעקב מרגי: כן, גם היום אנו רוצים לומר שאם לא נתקן עכשיו, זה ימשיך להופיע בדוח "מרכז אדוה", וגם בנתוני הלמ"ס וגם בדוח הביטוח הלאומי.

יעקב מרגי: כן, גם בעוד 50 שנה.

יעקב מרגי: אבל אז לא יהיה מי שיבקש סליחה כמו רבין, זיכרונו לברכה, או כמו אהוד ברק, שייבדל לחיים ארוכים.

יעקב מרגי: כי מי שאתו אנחנו מתעסקים היום לא יודע מה זה סליחה.

יעקב מרגי: כן, אבל גם הסליחה שלהם לא עזרה.

יעקב מרגי: ואנחנו מה רוצים?

יעקב מרגי: דבר אחד; אנחנו רוצים שתינתן הזדמנות שווה לכל ילד – אדוני היושב-ראש, מייד אני מסיים – ולא משנה למי הוא נולד, ולא משנה איפה הוא נולד, ולא משנה היכן הוא גר, ולא משנה כלום, ממש כלום.

יעקב מרגי: לא משנה כלום, רק הזדמנות שווה לכל ילד.

יעקב מרגי: האם הזדמנות שווה לכל ילד זה שד עדתי?

יעקב מרגי: אז שיהיה שד כזה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני קורא לכולם, אל תפחדו, תאמרו: הזדמנות שווה לכל ילד.

יעקב מרגי: אנחנו פשוט ניראה יותר טוב.

יעקב מרגי: ועד אז אני מציע לכולם להסיר את המראות מהחדרים ומהבתים, כי אנחנו נראים גרוע.

יעקב מרגי: ואל תהיו בטוחים – לכל השאננים, אלה שמתעדנים על נתוני הצמיחה והכלכלה של מדינת ישראל, כי מה שהיה נכון ב-65 השנה האחרונות, שזה היה יכול לעבור כפי שזה עבר עד היום, לא בטוח שזה יהיה בעשור הקרוב.

יעקב מרגי: לכן, אם אנחנו מדברים בעידן של ספינים ואיומים אסטרטגיים, הפערים והאי-שוויון בחברה הישראלית הם האיום האסטרטגי הגדול שאני מכיר.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור להצעה הבאה, אני מקבל בברכת "ברוכים הבאים" את תלמידי בית-הספר הבפטיסטי בנצרת, שנמצאים אתנו כאן ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, לא מוחאים אצלנו כפיים, אבל מתרשמים מן הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: דוח "מרכז אדוה" חושף העמקה של פערים חברתיים, עדתיים ולאומיים, מטעם חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת דב חנין; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תשובה מפי סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה בהצעה הזאת הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה; חשוב לציין.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט שכחתי, ונבהלתי.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכתך לתלמידי בית-הספר הבפטיסטי שמתארחים אצלנו בכנסת.

דב חנין: הייתה לי גם זכות להיפגש אתם בקצרה, וזו ההזדמנות לברך אתכם על ההתעניינות, העניין והביקור שלכם בכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא את הצעת האי-אמון של סיעת חד"ש.

דב חנין: כמו שאמרת, אנחנו מציעים את תפקיד הטלת הממשלה על חברנו חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואני מציע לכנסת הפעם לקבל את הצעת האי-אמון שלנו, מכיוון שיותר מאי-פעם בעבר אני חושב שהנתונים מראים שהממשלה הזאת הולכת – פשוט נחושה ללכת בכיוון הלא-נכון.

דב חנין: הדוח של "מרכז אדוה" הוא דוח חשוב; חשוב ללמוד אותו, חשוב להבין אותו, אבל במיוחד חשוב להסיק ממנו מסקנות מעשיות.

דב חנין: הדוח הזה מלמד שהחברה הישראלית היא חברה מעמדית, אבל עם פער הולך ומעמיק בין המעמדות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו רואים בצד האחד של המשוואה את בעלי ההון הגדולים, מנכ"לי התאגידים הגדולים, המאיון העליון – כל אלה נהנים מהכנסות גבוהות ביותר וממשיכים להתעשר.

דב חנין: אבל מהצד השני ישנה ישראל של מטה, ובה שלושת-רבעי השכירים משתכרים פחות מהשכר הממוצע, ו-30% מהשכירים – עמיתי חברי הכנסת, שימו לב לנתון המזעזע הזה – משתכרים פחות משכר המינימום.

דב חנין: מה זה אומר?

דב חנין: שחוקקנו חוק יפה של שכר מינימום אבל 30% מהשכירים בישראל נמצאים מתחת לרף הזה.

דב חנין: אנחנו רואים, אדוני היושב-ראש, כיסים גדולים של אבטלה ביישובים ערביים – בין 15% ל-30%.

דב חנין: בעיירות פיתוח בין 10% ל-15% – במצב שבו נתוני האבטלה הרשמיים הם מאוד נמוכים, 5.8%.

דב חנין: אבל בדיוק היום אנחנו קוראים שנתוני האבטלה הנמוכים האלה מושגים, בין היתר, על-ידי זה שגם אם בן-אדם עובד שעתיים בשבוע הוא נחשב לעובד, הוא לא נחשב למובטל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, 100 מנכ"לי החברות הגדולות בישראל, שמניותיהן נסחרות בבורסה בתל-אביב, משתכרים בחודש 377,000 שקל בממוצע.

דב חנין: בשנת 2012 עלות השכר הממוצעת של המנכ"לים הייתה פי-42 מהשכר הממוצע במשק, ופי-87 משכר המינימום; בשנת 2012.

דב חנין: סך כל ההכנסות של עצמאים מהון בישראל הם 18 מיליארד, אבל המאיון העליון של העצמאים, לבדו, מקבל 74% מזה – 13.5 מיליארד שקלים.

דב חנין: האי-שוויון בחברה הישראלית הולך וגובר משנה לשנה.

דב חנין: בואו ניקח את ההשוואה הבאה: מאמצע שנות ה-80 ועד היום מדד האי-שוויון, שידוע בשמו "מדד ג'יני", גדל בארצות ה-OECD בממוצע ב-5.3%.

דב חנין: בישראל מדד האי-שוויון עלה באותה תקופה ב-15.3%.

דב חנין: ישראל שיאנית בקצב גידול האי-שוויון.

דב חנין: לעוני, למצוקה, לפערים המעמדיים בחברה הישראלית יש דמות גם עדתית – וגם מאפיינים לאומיים.

דב חנין: השכיר הערבי בישראל מקבל פחות מהשכיר המזרחי הממוצע; השכיר המזרחי הממוצע משתכר פחות מהשכיר האשכנזי הממוצע; השכירה הערבייה הממוצעת משתכרת פחות מהשכיר הערבי הממוצע; השכירה המזרחית הממוצעת משתכרת פחות מהשכיר המזרחי הממוצע; השכירה האשכנזייה הממוצעת משתכרת פחות מהשכיר האשכנזי הממוצע.

שלי יחימוביץ': בקיצור, עדיף להיות גבר יהודי אשכנזי.

דב חנין: עדיף, אבל לא תמיד מספיק, חברת הכנסת יחימוביץ.

דב חנין: נכון שיש מאפיינים לאומיים ועדתיים לעוני, אבל זה ממש לא אומר שאין הרבה גברים אשכנזים, לבנים, שגם הם נמצאים מתחת לקו העוני בחברה הישראלית.

מוחמד ברכה: במיוחד קשישים.

דב חנין: במיוחד קשישים, נכון; במיוחד בפריפריה.

דב חנין: במיוחד בפריפריות החברתיות – הפריפריה היא לא רק הפריפריה הגיאוגרפית.

דב חנין: כשמדברים על פריפריה זה גם כפר-שלם בתל-אביב, זאת גם פריפריה.

דב חנין: אז יש בהחלט מצוקה קשה וקיצונית בציבור הערבי; באוכלוסייה הערבית שיעורי העוני הם גבוהים ביותר, שיעורי האבטלה חורגים מכל נתון אחר שהוא רלוונטי למגזרים אחרים בחברה הישראלית.

דב חנין: יש כיסים של מצוקה ואבטלה בעיירות הפיתוח, בקרב הפריפריות הגיאוגרפיות והחברתיות; יש מצוקה גדולה בקרב הציבור החרדי, אכן.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, כאשר אומר לנו ראש הממשלה בנימין נתניהו, שאם מנכים מהחשבון את החרדים ואת הערבים תמונת העוני בישראל היא תמונה אופטימית, אז – צר לי לומר שהוא או טועה או מטעה בעניין הזה, כיוון שגם בניכוי החרדים והערבים שיעור העוני בישראל, אדוני סגן שר האוצר, הוא מהגבוהים בעולם המערבי.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על תמונת ההכנסות של משקי-הבית לפני תשלומי ההעברה, 32.8% ממשקי-הבית, בכלל בישראל, נמצאים מתחת לקו העוני.

דב חנין: אם אתה מנכה מזה חרדים וערבים, שיעור העוני הוא 29%.

דב חנין: אז גם בלי הערבים, וגם בלי החרדים, עדיין שיעורי העוני בחברה הישראלית גבוהים מאוד, גבוהים מדי, גבוהים בצורה חריגה ביחס לחברות מערביות אחרות.

דב חנין: התמונה הזאת היא קשה והיא מרגיזה מכיוון שלכאורה המשק הישראלי צומח.

דב חנין: הרי המשק צומח, נתוני הצמיחה הם נתונים יפים.

דב חנין: השאלה – לטובת מי פועלת הצמיחה הזאת?

דב חנין: מי מרוויח מהצמיחה הזאת, ובמיוחד מי לא מרוויח מהצמיחה הזאת?

דב חנין: מי נשאר מאחור, באופן שיטתי, לאורך כל הקו?

דב חנין: כאשר אנחנו רואים את התמונה המדאיגה הזאת, של פערי שכר, כאשר אנחנו רואים את התמונה המדאיגה הזאת, של שכר ממוצע נמוך – ואדוני, סגן שר האוצר, אם אתה שואל אותי מהי בעיית הבעיות החברתית של מדינת ישראל, הבעיה היא בעיית השכר הנמוך.

דב חנין: אם השכר בישראל היה גבוה יותר, אם שכר המינימום בישראל היה גבוה יותר, הרבה מאוד מהשאלות החברתיות של מצוקות מחירים ושל מצוקות חברתיות אחרות היו מוקלות במידה רבה.

דב חנין: אבל כאשר השכר הוא שכר נמוך בהשוואה לעולם – השכר הוא שכר נמוך מאוד בהשוואה לעולם; שכר המינימום הוא שכר נמוך מאוד בהשוואה לעולם, ושכר המינימום הוא, כפי שראינו, רק המלצה אצלנו, כי 30% מהעובדים נמצאים מתחת לשכר המינימום – הבעיה היא בעיה של מצוקות חברתיות מאוד קשות.

דב חנין: וכשלכך אנחנו מוסיפים את העובדה שממשלת ישראל מקצה לתחומים החברתיים הוצאות בהיקפים מצומצמים בהשוואה למה שמקובל בעולם; כשאנחנו רואים שההשקעה הלאומית הממלכתית לבריאות נמוכה יותר, וגם הולכת ומצטמצמת, כשההשקעה הפרטית לבריאות הולכת וגדלה; כשאנחנו רואים את מערכות השירותים החברתיים שלנו, שלאורך שנים – וזה לא רק עניינה של הממשלה האחרונה, אני בהחלט נותן את הקרדיט לרצף של ממשלות בכיוון הזה – אבל השירותים החברתיים לאורך שנים עוברים דיאטה רצחנית של צמצומים ברווחה, בבריאות, בשירותים החברתיים, במה שהמדינה מספקת לאזרחיה, המצוקות החברתיות הולכות והופכות להיות בלתי אפשריות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כשכל הדברים האלה קורים, וכשמדיניות המיסוי שלנו – על כל הדברים שאמרתי עד עכשיו צריך להוסיף כמובן את העובדה שיש לנו מדיניות מיסוי לחלוטין בלתי שוויונית, שבה המשקל של המסים העקיפים הוא גדול, וגם הולך וגדל, והמשקל של המסים הישירים, שמשקפים בכל זאת את העובדה שהעשירים משלמים יותר והעניים משלמים פחות, הולך ומצטמצם.

דב חנין: אנחנו רואים שהממשלה, המדינה, במקום להתמודד עם המצוקות החברתיות באמצעות מדיניות המיסוי, באמצעות מדיניות ההקצאות הכספיות לשירותים החברתיים, רק מחמירה את המצב, רק מקשה את המצב, רק הופכת את המצב הזה לבלתי אפשרי, יותר מסוכן ויותר קשה.

דב חנין: וכשכל הדברים האלה קורים, אדוני היושב-ראש, השאלה הגדולה היא איפה עומדת הממשלה.

דב חנין: הצער הגדול שלי הוא שבמקום שהממשלה תציג פתרונות, תציג תשובות, תציג מענים, תקדם שינוי, הממשלה מתעסקת בספינים.

דב חנין: אני שומע שראש הממשלה אפילו מעלה רעיונות שהמטרה שלהם היא לא לקדם משא-ומתן מדיני אלא לחשוף למה המשא-ומתן המדיני מתפוצץ.

דב חנין: זאת דמותה של הממשלה הזאת, למרבה הצער.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע שהפעם הצעת האי-אמון שלנו תתקבל, ואכן נטיל את הרכבת הממשלה על חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, להשיב על שלוש הצעות האי-אמון ולעזור לנו לבחור בין שלושת המועמדים לראשות הממשלה שהציגו שלוש סיעות שונות.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע מה דעתו של סגן שר האוצר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – חבר הכנסת חנין, באמת אני משתדל להיזכר מתי כשעליתם לבמה זו לא ביקשתם להחליף אי-אלו מממשלות ישראל בעבר.

דב חנין: זה קורה – – –

עיסאווי פריג': – – –

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: בסדר, נו, אני אתן לך את הקרדיט.

עיסאווי פריג': למה אתה – – –

מוחמד ברכה: אבל עכשיו אתה בטוח יודע כמה צדקנו.

מוחמד ברכה: כי כל מה שבאתם ונגעתם – זה מקולקל.

דב חנין: – – –

אילן גילאון: עכשיו זה רק הממשלה הזאת, לא הקודמות.

עיסאווי פריג': אתה רוצה להעביר את הזמן?

עיסאווי פריג': איפה החברים?

מיקי לוי: אתה יודע, אני, אין לי הגבלה.

עיסאווי פריג': אבל שיבואו החברים.

מיקי לוי: חברים, ולגופו של עניין, באמת, אני חושב שמה שנזכר פה בדברי קודמי לא נוצר לא אתמול ולא שלשום, ולא הממשלה הזאת המציאה את זה.

מיקי לוי: אני חושב שכולנו חטאנו בעניין הזה, ועכשיו השאלה המרכזית היא באמת איך משפרים ואיך משנים את המגמה – – –

יעקב ליצמן: אם זה היה פעם ראשונה שלו – – –

מיקי לוי: אתם 25 שנה הייתם, אז יכולתם לשנות הרבה.

יעקב ליצמן: אני לא – – –

מיקי לוי: כן, בסדר, הבנתי.

מיקי לוי: מה אתה רוצה שאני אגיד לך?

מיקי לוי: שאני אחזור על זה עוד הפעם ועוד הפעם שזה היה לפתחכם ולא עשיתם דבר, כי הייתם מפלגה סקטוריאלית שעניינה רק דבר אחד, הסקטור שלכם – –

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: – – ולא מעניין אתכם יותר שום דבר אחר אלא רק הסקטור שלכם?

מיקי לוי: אבל התרגלנו לזה.

מיקי לוי: מדובר במגמות שנוצרו במשך עשרות שנים, כשהייתם חברים בממשלות ישראל – אתם, אחרים, אנחנו, כולנו, אבל אנחנו בהחלט רוצים לקחת, להתמודד בצורה יסודית עם הנושאים האלה.

מיקי לוי: כמו שאמרתי פעמים רבות בעבר, הדרך לצמצם את פערי השוויון עוברת בשוק העבודה, והנתונים מראים זאת בבירור; שיעור העוני בקרב משקי-בית עם שני מפרנסים במשרה מלאה נמוך במיוחד, ועומד על פחות מ-5%.

מיקי לוי: אלה הנתונים.

מיקי לוי: שני בני-הזוג שעובדים, רובם נמצאים מעבר למעגל העוני, רק פחות מ-5% בתוך מעגל העוני, ולהם צריך לתת תשומת לב מיוחדת ולראות איך לעזור.

מיקי לוי: אכן, חבר הכנסת חנין, נתוני האבטלה נמוכים, 5.8%, ואכן נכללים בהם גם מי שעובדים חלקי משרה, אבל – אבל – המדידה הזאת נעשתה גם בעבר, כך שאין שוני בין המדידה הזאת לבין מדידות אחרות בעבר.

מיקי לוי: המדידה נשארה באותה מתכונת.

מיקי לוי: הרחבת השימוש במערכת הרווחה לטובת אוכלוסיות שלא משתתפות בשוק העבודה לא הביאה לצמצום האי-שוויון, אלא רק הגדילה את נטל המס והכניסה עוד ועד משפחות למעגל העוני.

מיקי לוי: הפערים בין האוכלוסייה הערבית והחרדית לאוכלוסייה היהודית והלא-חרדית נובעים, בין היתר, מדפוסי תעסוקה שונים, מרמת השכלה נמוכה יותר, וכאן צריך לתת את תשומת לבנו – איך לצמצם את הפערים האלה, פערי ההשכלה, כדי לאפשר לאותם מגזרים לשנות את דפוסי התעסוקה הנוכחיים שלהם.

מיקי לוי: כך אפשר לראות בניתוחי דוח טאוב, לדוגמה, כי התפתחות שיעורי התעסוקה של גברים חרדים תואמת משמעותית את התפתחות שיעורי התעסוקה של גברים לא-יהודים וגברים ערבים שלהם עד ארבע שנות לימוד, וזאת בין היתר בשל חוסר ההתאמה של השכלתם לשוק העבודה.

מיקי לוי: מנועי הצמיחה הם בהשכלה ובחינוך, אין שום אפשרת אחרת.

מיקי לוי: שם טמונה הבעיה.

מיקי לוי: כדי להתמודד עם הבעיות האלה אנחנו פועלים – –

באסל גטאס: – – –

מיקי לוי: – – במגוון דרכים, בין היתר באמצעות מתן נקודות זיכוי לאבות לילדים עד גיל שלוש, הגדלת תקציבי המשרד, יישום חוק חינוך חינם מגיל שלוש והפעלת מרכזי השמה המותאמים למגזרי אוכלוסייה שונים.

מיקי לוי: זה גם המקום להזכיר את התעקשותנו על הוראת מקצועות הליבה, שתאפשר בעתיד לצעיר החרדי להשתלב בשוק העבודה.

מיקי לוי: וכאן סיעת ש"ס עשתה צעד מאוד מאוד משמעותי כאשר היא התחייבה להכניס את לימודי הליבה לכל מוסדות החינוך שלה.

מיקי לוי: אני מברך אתכם על כך, אין לי בכלל ספק שאנחנו נקצור את הפירות האלה בשנים הבאות, כאשר אותם תלמידים שלמדו את לימודי הליבה, יהיה להם קל יותר להשתלב בשוק העבודה.

מיקי לוי: כמו כן, ממשלת ישראל משקיעה משאבים רבים בפיתוח במגזרים הלא-יהודיים, ואפשר לראות שבזכות השקעה של 4 מיליארד שקלים בשנים האחרונות – אני אומר את זה בפירוש גם לטובת ממשלות קודמות – נרשמה עלייה של 10% בזכאים לבגרות, גידול של 40% במספר היצואנים ויותר מ-30% בסכומי היצוא בקרב המגזרים הלא-יהודיים.

מיקי לוי: כמו כן נרשם גידול של 27%, שהם כ-18 מיליון שקלים, בהלוואות שהעניקה קרן ההלוואות לעסקים קטנים במגזרים אלו.

מיקי לוי: באשר לפערי ההכנסות בין גברים לנשים ובין מזרחים לאשכנזים – יש להביא בחשבון שבמהלך השנים חלה התכנסות, והפערים הצטמצמו בצורה ניכרת, אם כי אני מסכים שהפערים קיימים, בפירוש קיימים, ולא השכלנו לעשות צעדי ענק כדי לצמצם אותם בשנים עברו, במשך כל 65 שנות קיום המדינה.

מיקי לוי: פערים אלה, שעדיין קיימים, הם בלתי נסבלים, וחייבים לעשות עבודה משמעותית כדי להתמודד אתם.

מיקי לוי: בקרב הנשים חלק מהבעיה נובע גם מאופי תעסוקה שונה, כמו העובדה שנשים מעדיפות על-פי רוב עבודות המאפשרות להן זמן שהייה ארוך יותר עם ילדיהן, ובדרך כלל העבודות האלה מתאפיינות במשכורות נמוכות יותר.

מיקי לוי: יחד עם זאת, כאמור – – –

באסל גטאס: – – – אותה משרה.

באסל גטאס: נשים משתכרות פחות באותה משרה.

מיקי לוי: יחד עם זאת, כאמור, למשל במגזר שלכם, כולן רוצות להיות מורות, אבל מה לעשות שאי-אפשר לשלב את כולן בשוק העבודה הזה; יש שוקי עבודה שצמאים לידיים עובדות, אבל מכורח התרבות הן אינן יכולות להשתלב בהם.

מיקי לוי: אז אולי נפסיק להכשיר כל כך הרבה מורות במגזר הערבי, ונפנה את הנשים באמת למקומות ששם נוכל למצוא להן תעסוקה הולמת.

באסל גטאס: תעשה אזורי תעשייה.

עפו אגבאריה: תביא אזורי תעשייה, אין בעיה.

באסל גטאס: – – –

מיקי לוי: כאמור, הן לא יפנו לא לחקלאות ולא לתעשייה, כי זה עניין של תרבות, ואתם, כמעצבי דעת קהל – כמעצבי דעת קהל – במגזר הערבי, אני מוכן לשבת אתכם, וגם ישבתי אתכם לא אחת, עם חלק מכם בנפרד וחלק מכם כמקשה אחת, כדי לטכס עצה יחד ולחשוב מה אפשר לעשות.

מיקי לוי: היה אמור להגיע אלי דוח – הוא לא הגיע.

מיקי לוי: עדיין קיימת התופעה המקוממת של תשלום משכורות שונות לגברים ונשים המועסקים באותה משרה, ושל שכר נמוך במקצועות שנחשבים מקצועות נשיים.

מיקי לוי: אנחנו מנסים להתמודד עם הפערים הללו באמצעות שריון מקומות לנשים בכל הצמתים שנמצאים באחריותנו.

מיקי לוי: אני יכול להגיד שמפלגתי יכולה להניף את הדגל, שהרי 40% מחברי הכנסת הם נשים.

מיקי לוי: דוגמה נוספת: נבחרת הדירקטורים, גם כאן עשינו מהפך – פתאום אין מינויים פוליטיים במינוי דירקטורים בחברות ממשלתיות; הוצאנו את המכרזים האלה החוצה.

מיקי לוי: על בין 800 ל-1,000 תפקידי דירקטור התמודדו 13,000 איש.

עיסאווי פריג': מה זה קשור – – –?

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אני אגיד לך, תמתין בסבלנות, הסכת ושמע, הסכת ושמע – – –

יחיאל חיליק בר: כמה מהם מונו?

יחיאל חיליק בר: כמה מונו?

יחיאל חיליק בר: כמה מונו?

יחיאל חיליק בר: הסכת ושמע: רק המתאימים התקבלו.

יחיאל חיליק בר: אין פרוטקציות כמו שהיו בעבר, אין סיעות מתחת לשולחן, חבר הכנסת ליצמן, הכול שקוף, עם ידיים נקיות.

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: ולצורך העניין – לצורך העניין – הסכת ושמע, בניגוד למה שבמגזר שלך מקובל, 50% מתפקידי הדירקטורים שוריינו לנשים, וגם זו מהפכה לא קטנה, אתם חייבים להודות בזה.

מיקי לוי: באשר לפערים העדתיים, אנחנו פועלים כדי להקטין את הפערים באמצעות תקצוב פרוגרסיבי לפריפריה, שכידוע מתאפיינת בייצוג רב יותר של בני עדות המזרח.

מיקי לוי: אני משם בא.

יעקב ליצמן: – – – החרדית.

מיקי לוי: בדגש על הקטנת הפערים ברמות – – –

יעקב ליצמן: – – – החרדית.

מיקי לוי: באשר לפערים העדתיים, אנחנו פועלים כדי להקטין את הפערים באמצעות תקצוב פרוגרסיבי לפריפריה, שכידוע מתאפיינת בייצוג רב יותר של בני עדות המזרח, בדגש על הקטנת הפערים ברמות ההשכלה.

מיקי לוי: לסיום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הפערים הללו, כאמור, נובעים מסיבות שונות ומגוונות, שכולנו חטאנו בהן, ועל כולנו לחפש את הדרכים ולעשות את המאמץ כדי לשנות.

מיקי לוי: הנושאים האלה, שהם שונים, מגוונים, גם חברתית וגם היסטורית, נפרסים על פני עשרות שנים.

מיקי לוי: אנחנו פועלים כדי לצמצם את הפערים הללו ולהקטין את האי-שוויון בין האוכלוסיות השונות בחברה הישראלית.

מיקי לוי: אשר על כן, אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין, להנמקת הצעת האי-אמון האחרונה להיום, את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס: הידיעות על העמדות הסותרות של ראש הממשלה במשא-ומתן המדיני, מטעם יהדות התורה ומרצ.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי המועמד להרכיב את הממשלה הרב ליצמן, שרים, חברי כנסת נכבדים, כנסת נכבדה, הכותרת של האי-אמון שלנו, של סיעת יהדות התורה, היא: הידיעות על העמדות הסותרות של ראש הממשלה במשא-ומתן המדיני.

מנחם אליעזר מוזס: בעצם הציבור הישראלי מבולבל מכל הנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: ראש הממשלה בנימין נתניהו מודיע מדי יום עמדות סותרות בנוגע למשא-ומתן המדיני: פעם הוא בעד קיום שיחות עם הפלסטינים ופעם הוא נגד.

מנחם אליעזר מוזס: פעם הוא מציע שבמסגרת הסכם הקבע ייתכנו צעדים כואבים למתיישבי יהודה ושומרון, ופעם אחרת הוא מצהיר שאף מתיישב לא יפונה.

מנחם אליעזר מוזס: פעם הוא היה בראש המתנגדים בכלל למדינה פלסטינית, וטען בלהט שהיא תסכן את קיומנו ויהודה ושומרון יהפכו ל"חמאסטן", כמו עזה, והיום הוא בראש המובילים לפתרון שתי מדינות לשני עמים.

מנחם אליעזר מוזס: ראש הממשלה מציע השארת גושי התיישבות תחת ריבונות פלסטינית, ושר בכיר בממשלתו תוקף אותו בפומבי ונאלץ להתנצל.

מנחם אליעזר מוזס: שרה אחת בממשלה מנהלת את המשא-ומתן, ושרים אחרים מתנגדים לעצם קיום המשא-ומתן.

מנחם אליעזר מוזס: מפלגה מאוד מרכזית בקואליציה מפגינה תחת הססמה "נפרדים מהם", להיפרד מהפלסטינים, ואחיהם בקואליציה מפגינים בדיוק מהסיבה ההפוכה – להמשיך את אחיזתנו בכל שטחי ארץ-ישראל השלמה.

מנחם אליעזר מוזס: חלק מחברי הכנסת של הקואליציה מצהירים הצהרות ימניות ומתחרים ביניהם מי יהיה ימני יותר, והחלק האחר בכלל תומך במשא-ומתן ובכל הסדר מדיני שרק לא יהיה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, מדיניות הזיגזג הזאת של ראש הממשלה והממשלה הנוכחית אינה מתבטאת רק בתחום המדיני, אלא בכל תחום – המדיני, החברתי, הכלכלי.

מנחם אליעזר מוזס: יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, ובכל יום המדיניות משתנה לפי מצב הרוח והסקרים.

מנחם אליעזר מוזס: בתחום הכלכלי, לא לפני הרבה זמן, בהגשת תקציב המדינה, הסבירו לנו שחייבים לחתוך ולקצץ בבשר החי, כי אנו נמצאים בגירעון של 40 מיליארד ש"ח, ואם לא נעשה צעדים דרסטיים, המדינה חלילה תפשוט את הרגל ותהפוך ליוון.

מנחם אליעזר מוזס: לבסוף התברר שהגירעון אינו עמוק כל כך והכול היה אחיזת עיניים.

מנחם אליעזר מוזס: הבטיחו תקציב שיסייע למעמד הביניים, ופגעו בו בהעלאת מסים ובהכבדות על העסקים הקטנים.

מנחם אליעזר מוזס: הבטיחו הורדת מסים, ורק העלו את המסים.

מנחם אליעזר מוזס: אמרו שיסייעו לציבור העובד, והגדילו את שיעור המס.

מנחם אליעזר מוזס: הקשו על האימהות לצאת לעבוד באמצעות שינוי הקריטריונים לזכאות למעונות.

מנחם אליעזר מוזס: בתחום הדיור הממשלה מצהירה השכם וערב על צעדים דרסטיים הנעשים להורדת מחירי הדיור – ראש הממשלה אף התפאר בעבר, אם אני זוכר, עוד לפני חמש שנים, בהקמת הממשלה הקודמת, אמר שהוא מביא תוכנית סופר-טנקר לדיור, באמצעות הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: מה יצא מכל הרפורמה?

מנחם אליעזר מוזס: מכל האצת והגדלת מכירת מגרשים לדיור, הכנסות האוצר בחמש השנים האלה, 40 מיליארד ש"ח, קרוב ל-40 מיליארד ש"ח הכנסות – ממי?

מנחם אליעזר מוזס: מאלה שקנו דירות.

מנחם אליעזר מוזס: אם תיקחו פלוס – עוד 60% מס על כל יחידת דיור, 60% מס על כל יחידת דיור; אם היו עושים משק סגור, לוקחים את 40 המיליארד האלה וה-60% של יחידות הדיור, איזה סכום עתק היו יכולים להביא לכאן כדי לפתור את מצוקת הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה, הכי קל לקחת את זה ולהכניס את זה לאותו מיקסר ששמו משרד האוצר, ולגלגל שם את הכספים.

מנחם אליעזר מוזס: במקום לקחת את זה ממש לאותה מטרה, של דיור, ואז היו פותרים את הבעיות ולא היו צריכים את החוברות הכחולות ששמו לנו עכשיו על השולחן, מביאים עוד סופר-טנקר, פתרון לעוד כמה שנים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, מכל תוכניות הדיור היום, מתברר לפי דוח של בנק ישראל שהתפרסם בסוף השבוע שמחירי הדיור, רק בשנה הזאת, עלו ב-8%.

מנחם אליעזר מוזס: בשנה הזאת בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: בפחות משבע שנים זינקו מחירי הדירות ב-74%.

מנחם אליעזר מוזס: כיום נדרשות 144 משכורות חודשיות מלאות כדי לממן רכישת דירה.

מנחם אליעזר מוזס: זה שנים ארוכות קיים פער גדול מאוד בין ההיצע לביקוש, ובכל החשבונות החוסר בדיור הוא הגורם הראשון במעלה לעליית המחירים.

מנחם אליעזר מוזס: על-פי נתוני משרד השיכון – אופיר אקוניס, נדמה לי שאתה הולך לענות לי, אז תשמע מה, כדי שתוכל לענות לי.

אופיר אקוניס: זה מתייחס אליך.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אתה הבאת פשוט איזה נאום מוכן, אני חושש, אז אני מבקש שתתייחס למה שאני מקריא לך עכשיו.

אופיר אקוניס: אני אף פעם לא מביא נאום מוכן.

מנחם אליעזר מוזס: לפי דוח בנק ישראל ודוח משרד השיכון, שאומר – נתוני משרד השיכון – שהתפרסם רק ביום שישי, חסרות היום בשוק לפחות 115,000 יחידות דיור.

קריאה: אפילו יותר.

מנחם אליעזר מוזס: אפילו יותר.

מנחם אליעזר מוזס: אם חלילה נתייחס לטיוטת מתווה ההסכם בין ישראל לפלסטינים לפי מרטין אינדיק, שחלילה וחלילה וחלילה, שלא תהיה השעה, שהולכים לפנות 80,000 מתיישבי יהודה ושומרון, לאן יפנו אותם?

מנחם אליעזר מוזס: איפה יש בכלל דירות?

מנחם אליעזר מוזס: אין לה שום בשורה, ואנו מבקשים בגין כך להצביע אי-אמון בממשלת הזיגזג הזו.

מנחם אליעזר מוזס: ולבסוף, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנחם אותך על מות רעייתך היקרה.

מנחם אליעזר מוזס: המקום ינחם אותך בתוך שאר אבלי ציון וירושלים ולא תדע עוד צער.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גם על הניחומים וגם על הנאום.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מתכבד להזמין את סגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס להשיב לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: – – –

אופיר אקוניס: אתה מאתגר אותי בדברים שאני לא יכול לסרב להם, כמו הרעיון שהעלית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעות מרצ ויהדות התורה מציעות אי-אמון בנושא הידיעות על העמדות הסותרות של ראש הממשלה במשא-ומתן המדיני.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הסיעות, כמו רוב אזרחי ישראל, יודעים שישראל נמצאת בעיצומו של אחד מהמשאים-ומתנים המורכבים, הקשים והמאתגרים ביותר מזה עשרות שנים.

אופיר אקוניס: הוא נעשה תחת לחץ כביר, חבר הכנסת מוזס.

אופיר אקוניס: לא זכורה לי, ואני מעריך שגם לך, מערכת לחצים אגרסיבית כל כך, שמלווה בהפחדות ובאיומים, גם מפיהם של טובי ידידינו.

דב חנין: ההפחדות והאיומים בדרך כלל – – –

אופיר אקוניס: וגם, חבר הכנסת חנין, גם, אם יורשה לי, עצה חינם לשר החוץ האמריקני וצוותו, וגם לגורמים אחרים בקהילה הבין-לאומית.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שהם רוצים – – –

קריאה: – – – חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אני מציע שתקשיבי היטב לעצה, ואז אני מניח שתסכימי אתה.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: אני מציע שתקשיבי לה היטב – גם לג'ון קרי ולצוותו וגם לגורמים אחרים בקהילה הבין-לאומית, ובעיקר באירופה.

אילן גילאון: – – – אתה יודע – – – חבר הכנסת אקוניס – – –

אופיר אקוניס: זה לא פוליטיקלי קורקט לדבר על חרמות נגד יהודים במינכן.

אופיר אקוניס: זה לא פוליטיקלי קורקט, זה לא נבון, זה לא מוסרי, זה לא צודק.

אופיר אקוניס: לדבר במינכן על חרמות נגד יהודים?

דב חנין: – – – על מה נדבר במינכן?

דב חנין: על משהו.

אופיר אקוניס: אני הייתי מציע – – –

קריאה: זה לא נגד יהודים.

אופיר אקוניס: זה נגד יהודים.

ניצן הורוביץ: לא נכון.

אופיר אקוניס: הישראלים בשומרון וביהודה הם יהודים.

אופיר אקוניס: אתה יהודי בתל-אביב ובעוונותי גם אני גר בתל-אביב.

אופיר אקוניס: חרמות נגד יהודים.

ניצן הורוביץ: לא צריכים לשבת שם, שלא ישבו שם.

אופיר אקוניס: וזה מזכיר לי חרמות שהגיעו מגרמניה בשנות ה-30 נגד יהודים.

אופיר אקוניס: זה התחיל בחרמות, זה התחיל בספרים, זה עבר לניפוץ בתי-כנסת, זה עבר להשמדה של כל העם היהודי.

אופיר אקוניס: ואני מציע להתייחס, אני מציע להתייחס לזה בכבוד ההיסטורי הראוי לעניין הזה.

אופיר אקוניס: לא לדבר על חרמות, ובמינכן.

אופיר אקוניס: לא לדבר.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אדוני סגן השר, אני רוצה רק להעיר לך שלפי הצעת חוק שהקואליציה תמכה בה אסור להשוות אנשים לנאצים, כולל את שר החוץ האמריקני.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: עכשיו אף אחד לא הושווה פה.

אופיר אקוניס: אף אחד לא הושווה.

אופיר אקוניס: הייתה עצת חינם לידידים.

אופיר אקוניס: כמובן, גם ללא-ידידים.

אופיר אקוניס: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות עיקריות בנושא המדיני.

אופיר אקוניס: הראשונה, אדוני היושב-ראש – ואני הולך להפתיע אתכם, חברת הכנסת רוזין וחבר הכנסת חנין – הראשונה, התייחסות ראשונה לדבריו של יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן מהיום שלעולם לא יכיר במדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אופיר אקוניס: אני חושב שצריך לברך את אבו מאזן, צריך להודות לו על חשיפת האמת.

אופיר אקוניס: ואני אומר את זה במלוא הכנות, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אפשר לרשום בפרוטוקול שבירכת את אבו מאזן?

אופיר אקוניס: אני בירכתי, אני מברך אותו על אמירתו השקופה, הישירה והלא-מתפתלת שלעולם לא יכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, והיא מחזירה בעצם, חברת הכנסת רוזין, אותנו, את כולנו, את כל היהודים, כן?

אופיר אקוניס: גם בתל-אביב וגם על גבעות השומרון, גם בגליל וגם בנגב – –

מיכל רוזין: לא, היושב-ראש לרגע חשב – – –

אופיר אקוניס: – – גם ביהודה וגם באילת, מחזירה את כולנו לנקודת – אולי ליסודות הסכסוך הזה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: הוא איננו טריטוריאלי, חברת הכנסת יחימוביץ.

אופיר אקוניס: הוא לא על שטח, הוא על זכות הקיום.

שלי יחימוביץ': אבל ראש הממשלה – – – מוכן שיהודים יהיו תחת ריבונות פלסטינית.

אופיר אקוניס: תכף אני אתייחס לדבר הזה גם כן.

שלי יחימוביץ': למה אתה לא מגבה את ראש הממשלה שלך, חבר הכנסת אקוניס?

אופיר אקוניס: ראשית, אני מייד אתייחס לדברים ישירים שאמר ראש הממשלה בקולו, ואת מתייחסת לדברים שאמר גורם בכיר בסביבתו, שאני יודע וגם את יודעת מיהו, אבל כיוון שהוא פקיד אנחנו לא ניכנס אתו לעימות.

אופיר אקוניס: אני מכבד אותו.

אופיר אקוניס: אני חושב שהוא טעה גם, דרך אגב, אותו פקיד בכיר בלשכת ראש הממשלה או במשרדו, פשוט שגה.

אופיר אקוניס: זה קורה, זה קורה גם לנו.

אופיר אקוניס: אנחנו פוליטיקאים, ואנחנו צריכים לבוא ולומר את הדברים, וזה קורה גם לפקידים.

שלי יחימוביץ': כלומר, ראש הממשלה לא חושב כך?

אופיר אקוניס: אני תכף אצטט אותו, ולכן אני חושב שזה ייתן את התשובה הברורה ביותר.

אופיר אקוניס: עכשיו הנקודה השנייה: האיום הבלתי פוסק – וגם את זה אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להגיד לשבחו, וזה דבר שאני לא עושה פה רבות, אבל להגיד לשבחו של יושב-ראש הרשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: באותו ריאיון, המצוטט היום בהרחבה בכלי התקשורת הישראליים, הוא אומר כך; הוא אומר, אבו מאזן, זה תרגום של דבריו, כן?

אופיר אקוניס: בחיים שלי, ואם אאריך ימים, לעולם לא אשוב למאבק המזוין – סגור ציטוט.

אופיר אקוניס: עכשיו, את זה אומר יושב-ראש הרשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: ומה שומעים בבית הזה, מעל הדוכן הזה, בכלי התקשורת הישראליים, בשיח הציבורי הישראלי?

אופיר אקוניס: אתם מאיימים ומפחידים את הציבור שאם לא יהיה הסכם תהיה אינתיפאדה, תפרוץ אינתיפאדה חמורה ביותר.

אופיר אקוניס: אגב, יש גם, אדוני היושב-ראש, כל הלשעברים.

אופיר אקוניס: יש, חלק מן הלשעברים הם מאז שאני הייתי בן חמש, וזה היה מזמן, לדאבון הלב.

אופיר אקוניס: הם כבר סיימו את התפקיד שלהם, חבר הכנסת בן-אליעזר, והם חתומים על מודעות, כן?

אופיר אקוניס: תת-אלוף ,z ,y ,x הוא עשה תפקיד כזה והוא מאוד רלוונטי בשיח הביטחוני, כן?

אופיר אקוניס: והוא מאיים, הוא מפחיד את הציבור: חלילה, תפרוץ אינתיפאדה.

אופיר אקוניס: ואני מברך את היושב-ראש, את יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, גם על אמירתו, על האמת שלו.

אופיר אקוניס: על זה אני מברך אותו, שחשף את האמת בפני הציבור הישראלי.

אופיר אקוניס: ועכשיו לשאלתה של חברת הכנסת יחימוביץ.

אופיר אקוניס: אני הבטחתי לענות לך ואני אשיב לך.

אופיר אקוניס: לא אשיב על דברי גורם בכיר.

אופיר אקוניס: אם ירצה הגורם הבכיר, אדוני היושב-ראש, הוא יכול לבוא לאחת מוועדות הכנסת, לא יודע איזה בדיוק ועדה מתאימה לזה, כן?

אופיר אקוניס: אולי ועדת – אתה עדיין יושב בראשות ועדת חוץ וביטחון?

אופיר אקוניס: אז אולי חבר הכנסת בן-אליעזר יעשה, יזמין אותו, ושם הוא יוכל להופיע, משום שפה הוא איננו יכול להופיע.

אופיר אקוניס: אבל אני יכול לצטט, ובכך אסיים, את דבריו של ראש הממשלה בקולו בוועידת דבוס בסוף השבוע שעבר.

אופיר אקוניס: אני מצטט: אני אמרתי, ואני חוזר ואומר, שאני לא מתכוון לפנות אף יישוב, אני לא מתכוון לעקור אף ישראלי.

אופיר אקוניס: אני מבקש ממליאת הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לסגן השר אקוניס.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

נאזם בדר: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (העלאת אחוז החסימה והגברת המשילות), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: 1.

יחיאל חיליק בר: דוח "מרכז אדוה" – הפערים העמוקים בחברה במדינת ישראל;

יחיאל חיליק בר: 3.

יחיאל חיליק בר: דוח "מרכז אדוה" חושף העמקה של הפערים החברתיים, העדתיים והלאומיים;

יחיאל חיליק בר: חברות וחברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון הסיעתי בהצעות האי-אמון.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי מסיעתי, סיעת העבודה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת עדי קול.

יחיאל חיליק בר: אם מישהו מסיעת יש עתיד רוצה לקרוא לה – היא מדברת עוד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת יוני שטבון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני חושב שפחות או יותר בימים האלה אנחנו מסכמים שנה לתחילת כהונתה של הכנסת הזאת.

איציק שמולי: הממשלה אומנם נכנסה לתפקידה קצת אחרי, אבל אולי זה זמן טוב לחשבון נפש, מכיוון שככל שעובר הזמן גדלה המבוכה וגדלה התחושה שישראל נכנסת למבוי סתום.

איציק שמולי: כשאתה מסתכל רק על מה שהיה בשבוע האחרון, גם בתחום המדיני, איך ישראל הולכת ונהיית יותר ויותר מבודדת, איך ראש ממשלה מנסה להוביל מהלך אחד, "לקרוע את המסכות" הוא קרא לזה, והמסכה נקרעת מפניו שלו.

איציק שמולי: אפשר להסתכל על זה גם בתחום החברתי-כלכלי; בתחום הזה פורסם השבוע הדוח של "מרכז אדוה", שמצטרף כמובן גם לדוחות הקודמים, של הביטוח הלאומי ומרכז טאוב, והדוחות מתפרסמים חדשות לבקרים, הכתובת כתובה על הקיר, כמו שאומרים, מבחינת העוני והאי-שוויון, אבל הממשלה בשלה.

איציק שמולי: קוראים לזה מדיניות של שקר ומדיניות של צביעות.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: מכיוון ששבוע אחר שבוע עולה לפה או שר האוצר או סגן שר האוצר ומדבר אתנו על יציאה לעבודה, אבל לא מזכיר לנו ש-70% מהמשרות במשק לאנשים בגיל שלי, שמסיימים את האוניברסיטה או את המכללה, השכר שמוצע בהן הוא פחות מ-6,500 שקל.

איציק שמולי: שר האוצר מדבר אתנו על יציאה לשוק העבודה ושוכח להזכיר שמדינת ישראל היא המדינה המובילה במערב מבחינת שיעורי ההעסקה של עובדי קבלן.

איציק שמולי: אפשר להמשיך כמובן.

איציק שמולי: הצביעות הזאת נמשכת גם לעניין של הטבות המס.

איציק שמולי: אני שומע את שר האוצר מדבר כל הזמן – כמה הוא רוצה שלום, כמה העניין חשוב לו, אבל בתוכנית הזאת, שאתם מקדמים, אדוני סגן השר מיקי לוי, לא פספסתם התנחלות אחת.

איציק שמולי: את חצור-הגלילית, ערד, לוד ורמלה הוצאתם מהתוכנית, או לא שקלתם להכניס אותן, אבל אין קרוון אחד בהתנחלויות שהצלחתם לפספס.

איציק שמולי: זו העדיפות הלאומית של יש עתיד?

איציק שמולי: ועד מתי אתה תעלה לדוכן הזה, אדוני סגן שר האוצר, ותזכיר לנו שכל הבעיות האלה היו גם לפניכם?

איציק שמולי: אנחנו יודעים את זה, אבל אתם הבטחתם לשנות, לא? אני, אדוני היושב-ראש, רוצה לסיים רק בנקודה אחת, כי מבחינתי זה הנתון המשמעותי ביותר; היום פורסם הנתון המדהים והלא-מפתיע שכדי לרכוש דירה בישראל אנחנו צריכים 148 משכורות שלמות.

איציק שמולי: אדם צריך לעצור את חייו 12 שנה.

איציק שמולי: ואני אגיד לכם מה הנתון האמיתי – הנתון האמיתי הוא 225 משכורות, לפי השכר החציוני.

איציק שמולי: זה הנתון האמיתי.

איציק שמולי: אדם אמור לעצור את חייו, ואולי יום אחד תהיה לו דירה.

איציק שמולי: גם בתקופת הכהונה שלכם, אדוני סגן השר, מחירי הדיור ממשיכים לעלות, עלו ב-8%, ואתם מדברים אתנו על ותמ"ל ווד"ל ובבלל.

איציק שמולי: תתמודדו עם הנתונים ועם המספרים; מדינת ישראל עושה על כל דירה שנמכרת בשוק מעל 50%.

איציק שמולי: מחירי הקרקעות, כשמדינת ישראל היא הבעלים של 93% מהן, עלו בירושלים ב-400% ובתל-אביב ב-500%.

איציק שמולי: עם הנתונים האלה תתמודדו.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עדי קול, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת שטבון, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות לרשותך.

עדי קול: Well, I just checked in the protocol of this parliament, and I am not supposed to speak English, because it is not the official language of this country, but I want to say just one sentence, because I am allowed to say a couple of phrases, I want to talk to Mr.

עדי קול: John Kerry, I want – –

אברהם מיכאלי: מה זה?

קריאות: – – –

עדי קול: I am allowed to say a couple of words, just not to give all my speech in English.

עדי קול: – – I just want to say one sentence to Mr.

עדי קול: John Kerry: I want to thank him for his serious endeavor, for his effort to bring peace to the Middle East, and I am sorry for any inconvenience that he experienced in his last affairs in Israel.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר ביידיש.

עדי קול: מותר כמה הערות, מותר מילים.

עדי קול: תמצאו את הפרשנות בתקנון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אייכלר, נאפשר לך ביידיש, אם תרצה אחר כך.

יחיאל חיליק בר: בסדר?

עדי קול: בדיוק.

יחיאל חיליק בר: אם תתעקש, אנחנו נאפשר.

עדי קול: אני מאוד מודה לכם.

עדי קול: אני חושבת שלאחרונה אנחנו מנהלים דיאלוג דרך הכנסת, דרך התקשורת הישראלית, עם שר החוץ קרי, ואנחנו נוטים לנהל שיחות, התנצלות, אמירות, תקיפות, אירועים כאלה.

עדי קול: רובי הוא אלוף התקנון, אתם יכולים לשאול אותו אם מותר לי להגיד כמה מילים באנגלית.

ראובן ריבלין: אם הן אינצידנטליות לדיון הזה – – –

עדי קול: זה היה ממש אינצידנטלי, יצא לי בתחילת הדיון פשוט.

יחיאל חיליק בר: היא ממשיכה בעברית עכשיו, אז הכול בסדר.

ניצן הורוביץ: תתרגמי למי שלא הבין.

עדי קול: כן, נכון.

עדי קול: לכל מי שלא למד לימודי ליבה, אני רוצה להגיד שרציתי לברך את שר החוץ ג'ון קרי על המאמצים שלו, הכבירים, להשיג שלום במזרח התיכון, ולהתנצל, כחברת ממשלת ישראל – –

יעקב ליצמן: – – –

עדי קול: – – על העובדה שאנחנו מביעים כפיות טובה נוראה וחוסר התייחסות לעובדה שיש בן-אדם אחד שפשוט נוסע – – –

אופיר אקוניס: את לא יכולה להתנצל בשם הממשלה.

עדי קול: חברת כנסת – – –

אופיר אקוניס: בשם הממשלה את לא יכולה.

עדי קול: לא לא, חברת כנסת שהיא חברה בסיעה בממשלה.

אופיר אקוניס: זה כן.

אופיר אקוניס: מותר בקואליציה.

יחיאל חיליק בר: הם עדיין בקואליציה, סגן השר.

עדי קול: בדיוק.

עדי קול: עדיין בקואליציה.

אופיר אקוניס: לא בשם הממשלה.

עדי קול: – – – על המאמצים הגדולים שהוא עושה – –

ראובן ריבלין: בפעם הבאה תדברי – – –

עדי קול: – – יום-יום, שעה-שעה, ועל העובדה שהוא דיבר כאן – – –

מיקי לוי: ההערות האלה מיותרות לחלוטין, לחלוטין.

עדי קול: אני חושבת שקרי אמר את מה שכולנו צריכים לבוא ולהגיד כאן:

עדי קול: סכנה גדולה למדינת ישראל מפני חרם של העולם כולו – –

מיקי לוי: – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חברים, יש לה עוד דקה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש לאפשר לה לדבר.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עדי קול: – – ואם לא נבין את זה – הוא לא אמר משהו שאף אחד לא יודע, הוא לא אמר משהו שמשרדי הממשלה לא מפחדים ממנו כבר זמן רב, הוא לא אמר משהו – זה יפגע מאוד מאוד קשה בכלכלה הישראלית, והעובדה שאנחנו ממשיכים לטמון את הראש בחול ולהגיד שאם לא תהיה אירופה יהיה מישהו אחר, ואם לא נמצא חברים כאן – – –

אופיר אקוניס: אף אחד לא אומר את זה.

עדי קול: החברות הטובה הזאת עם קנדה, שמאוד משמחת, וקמנו והתיישבנו, וקמנו והתיישבנו לנציג הקנדי – –

אופיר אקוניס: אף אחד לא אומר את זה.

עדי קול: – – עדיין, אנחנו לא נוכל לקיים את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית אם לא נחתום על הסכם שלום עם הפלסטינים, וכולנו יודעים מה תהיה התוצאה; כולנו יודעים שיהיו פה שתי מדינות לשני עמים, וכל מה שקרי אומר: תמהרו – – –

באסל גטאס: תסלחי לי, אופיר אקוניס לא יודע, הוא עולה ומדבר בשפה אחרת.

עדי קול: – – – תמהרו לעשות את זה, לעשות את זה עכשיו, כי אין לנו דרך אחרת, כי אין אופציה אחרת.

עדי קול: זה לא כדי להפחיד, זה לא כדי לעשות נו-נו-נו, זה פשוט כדי לתאר את המציאות.

עדי קול: אני עומדת פה כדי לדבר כחברת הקואליציה, מסיעה שהיא חברה בממשלת ישראל, ואני אומרת: אין לנו מה לעשות, זאת ההזדמנות האחרונה שלנו אם אנחנו לא רוצים להיות מנודים בעולם כולו, והגיע הזמן שתסתכלו על זה, שתראו את זה, שתדברו על זה.

עדי קול: זה הכול.

עדי קול: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת קול.

יחיאל חיליק בר: העיר את תשומת לבי סגן מזכירת הכנסת, שכמו שחבר הכנסת ריבלין אמר, שאם זה משפטון או איזה phrase, אז אפשר.

יחיאל חיליק בר: מי שרוצה לשאת נאום בשפה אחרת, צריך לקבל את אישור ועדת הכנסת לכך.

קריאה: נו, באמת.

יחיאל חיליק בר: מה לעשות, זה התקנון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוני שטבון, בהנחה שאתה נואם בעברית, אתה מוזמן.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו יעלו חבר הכנסת אלעזר שטרן וחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: מילה אחת, ביטוי, מותר ללא אישור.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תכננתי באמת לדבר על דוח "מרכז אדוה" החשוב, המרחק שקיים, הפערים בחברה הישראלית, אבל אי-אפשר שלא להתייחס לדברים שנאמרו כאן לפני כן.

יוני שטבון: שיח החרם שקורה גם במרחב הבין-לאומי וגם בתוככי מדינת ישראל – אני רק רוצה, לפני שאני אעבור לנושא המרכזי שעליו תכננתי לדבר – לצערי, יש היום שרים וחברי כנסת שיוצרים לגיטימציה לחרם על מדינת ישראל.

יוני שטבון: חרם, ודאי – גם השמאל הציוני וגם הימין – ודאי – כולם מסכימים, למרות הוויכוח האידיאולוגי – –

באסל גטאס: הממשלה שלך חתמה על הסכם שבמהותו הוא – – –

יוני שטבון: דיברתי על השמאל הציוני.

יוני שטבון: – – ודאי שחרם על מדינת ישראל, גם מי שחושב שצריך לעשות מדינה פלסטינית – –

באסל גטאס: אתם חתמתם.

יוני שטבון: – – וגם מי שמתנגד, ודאי שחרם על מדינת ישראל זה אמצעי לא לגיטימי.

יוני שטבון: עכשיו, ברגע שחברי כנסת ושרים יוצרים את הפתח הזה פעם אחרי פעם, ומלחיצים פה את כל המדינה סביב סוגיית החרם הכלכלי, אתם מאפשרים לאותם גורמים שמחכים בפתח להוביל את אותו חרם.

יוני שטבון: קחו אחריות, תבינו שגם כאשר יש מחלוקות אידיאולוגיות, אל תכניסו בדלת הקדמית את אותו חרם.

יוני שטבון: זו הערה אחת.

יוני שטבון: לגבי הדוח החשוב, ופה, ממש בקצרה, אדוני היושב-ראש, הדוח שחושף את הפער בתוך החברה הישראלית, בדגש – בין אוכלוסיית יוצאי עדות המזרח והאשכנזים.

יוני שטבון: אני ראיתי שהדוח מדבר על אוכלוסייה שקרויה בלשונו "מעמד הביניים", ואשר משתכרת בין 9,700 לבין 16,300.

יוני שטבון: אם היינו בודקים, אם הדוח היה בודק, וככה גם זה נאמר, היה בודק מה קורה בשכבות שמקבלות פחות, כולנו יודעים מה היו התוצאות, איזה אוכלוסייה הייתה ברובה סביב הנושא הזה.

יוני שטבון: אמרתי את המילה "ספרדים"; הנה, אמרתי את זה פה על הדוכן, אמרתי "יוצאי עדות המזרח".

יוני שטבון: אנחנו יודעים למה זה קורה – בגלל הגטאות שנוצרו החל משנות ה-50.

יוני שטבון: הפתרונות הם בדרך.

יוני שטבון: אני מאוד מאמין בחברה הישראלית, מאוד מאמין במדינת ישראל, שרוצה להשתנות, אבל יש שלושה דברים שאפשר לעשות ומהר.

יוני שטבון: אחד מהם כבר קורה, זה התהליך שקורה עם משרד התחבורה, זה לקשר, להפסיק את ההבדלה בין פריפריה למרכז, הרכבת ותהליכים כאלה ואחרים.

יוני שטבון: הנושא השני הוא כמובן חינוך: חוק חינוך חובה משום מה לא קיים באזורים מסוימים, והגיע הזמן להבין שהתהליך עצמו זה חינוך.

יוני שטבון: הדבר האחרון – אספקת הצרכים הבסיסיים.

יוני שטבון: פה יש לי מחלוקת, וזה ידוע, וגם לתוך המרחב הקואליציוני, לגבי התובנה – מי שחושב שאפשר להוציא אנשים לעבודה כשאתה שוחט להם את היכולת לחיות בדברים הכי בסיסיים, כמו קצבאות ילדים או כמו דברים אחרים, לא מבין שזאת הדרך בכלל לצאת.

יוני שטבון: אתה לא יכול לדרוש מבן-אדם לצאת לעבודה כשאין לו ממה לחיות בבית, אין לו הלחם והמקרר.

יוני שטבון: זה לא עובד, חברים, זה לא עובד.

יוני שטבון: אז אני כן מציע מודל, ואני פה כן בקשר גם עם משרד האוצר, עם גורמים מהאוצר.

יוני שטבון: דיברתי על זה עם סגן השר מיקי לוי וגם עם גורמים אחרים.

יוני שטבון: קיצצנו בקצבאות הילדים, אפשר להוביל את זה בתהליך אחר.

יוני שטבון: אפשר לייצר סל הטבות ייחודי שיגיע ישירות לילדים.

יוני שטבון: גם אם ההורים לא יקבלו את זה ככסף שאנחנו לא יודעים לאיפה הוא הולך, להביא את זה כסל הטבות ייעודי למשפחה מרובת ילדים ולמשפחה קשה.

יוני שטבון: זה לאו דווקא בכסף, זה בהטבות – רפואת שיניים, ורפואות אחרות שהילד יכול לקבל.

יוני שטבון: אני חושב שהגיע הזמן לדבר על הבסיס.

יוני שטבון: ההבדלים האלה חייבים להיפסק, וגם במרחב הקואליציוני, שבו יש חילוקי דעות בנושא, הגיע הזמן לומר דברים ברורים.

יוני שטבון: המרחב הזה, המרווח הזה שקיים, הפערים בין ציבורים כאלה ואחרים – במקרה הזה זה מובלט, יוצאי עדות המזרח ואשכנזים – זה נגרם בגלל תפיסות כאלה ואחרות כך שלא השתנינו גם במרחב הכלכלי וגם במרחב החינוכי.

יוני שטבון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת ליצמן.

יחיאל חיליק בר: אחריו יעלו חבר הכנסת אלעזר שטרן וחבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, יש פה שר?

אברהם מיכאלי: יש פה סגני שרים, כנראה הממשלה החליטה היום להוריד את הדרג של הייצוג הממשלתי.

יחיאל חיליק בר: יש פה שר.

יחיאל חיליק בר: השר שמיר פה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, חברי סגני השרים, חברי חברי הכנסת, דוח "מרכז אדוה", שהוא נושא עיקרי היום בשלוש הצעות אי-אמון במליאה, בעצם מצביע על הפערים בישראל בין אשכנזים ומזרחים ובין כלל הציבור הישראלי היהודי למגזר ערבי.

אברהם מיכאלי: הדוח הזה הוא בעצם המשך של דוחות אחרים שמתפרסמים מדי כמה חודשים והתקשורת מבליטה אותם, ואנחנו מביאים אותם פה לדיון בכנסת, כי מה לעשות, אלה החיים שנמשכים, לצערנו, כבר 65 שנים.

אברהם מיכאלי: יש קבוצות מובדלות האחת מהשנייה בצורה כל כך בולטת.

אברהם מיכאלי: ציבור אחד, משכיל, שחי חיי רווחה, שפע, הודות לכלכלה המתקדמת המספקת שפע של מקומות עבודה בשכר גבוה.

אברהם מיכאלי: ויש סיבה לכך: מערכת השכלה גבוהה שגרמה להם להגיע לאותן עבודות שהם עובדים בהן גם גורמת לכך שהם יחיו בתנאים טובים יותר.

אברהם מיכאלי: לעומתם, יש קבוצה שנייה, שמתקשה להגיע אל אותם מוסדות להשכלה גבוהה, ולכן גם לא לוקחת חלק ברווחה הכלכלית שחווה הציבור האחר.

אברהם מיכאלי: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שנכללים בדוח "מרכז אדוה", עמדה ההכנסה החודשית של שכירים עירונים אשכנזים בשנת 2012 על 42% מעל ההכנסה החודשית הממוצעת של כלל השכירים העירונים, ואילו ההכנסה של שכירים עירונים מזרחים עמדה באותה שנה על 9% מעל הכנסה הממוצעת.

אברהם מיכאלי: כשאנחנו כבר מדברים בביטויים האלה, אשכנזים ומזרחים וספרדים, אנחנו יכולים להגיד: הנה עוד הפעם מוציאים שד עדתי, עוד הפעם מוציאים אותו נושא קלוקל, אותו נושא פופוליסטי, שאנשים כל הזמן לא נעים להם לשמוע, למה?

אברהם מיכאלי: כי זה עובר לידם וזה פוגע בהם.

אברהם מיכאלי: אבל מה לעשות, אדוני היושב-ראש?

אברהם מיכאלי: 65 שנה אנשים חיים בהבדלה הזאת, בפער הזה, ומי שמסתובב היום לא רחוק, במכללות הציבוריות והאקדמיות – אנחנו רואים מי הסטודנטים שלומדים שם.

אברהם מיכאלי: לצערנו, אלה סטודנטים שלא הצליחו להגיע לאוניברסיטאות; אלה סטודנטים שניסו להגיע לאותה רמה כלכלית שאולי אחרים חיים ולומדים בה.

אברהם מיכאלי: ואתה שואל את הסטודנטים האלה, למה הגעתם לפה?

אברהם מיכאלי: הם אומרים בצורה הכי ברורה: מה לעשות, לא אפשרו לנו להיכנס לאוניברסיטאות.

אברהם מיכאלי: זה לא מפני שהם פחות חכמים, ולא מפני שהם פחות מוכשרים, ולא מפני שהאינטליגנציה שלהם פחותה, אלא התנאים הכלכליים והחינוכיים והסביבתיים שלהם לא אפשרו להם להגיע לאותן אוניברסיטאות שאחרים כן מצליחים להגיע אליהן.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים להגיד "שד עדתי", "פערים חברתיים", יכולים לדבר ולדבר, אבל פתרונות, אם אנחנו לא נקרא לעצמנו – אנחנו המדינה, אנחנו לא יכולים להטיל את האחריות על מישהו אחר.

אברהם מיכאלי: הפתרון לפערים האלה הוא שנחליט, אולי פעם אחת, לאו דווקא על פריפריה גיאוגרפית, אלא פריפריה של ריכוזים מסוימים שאנשים נמצאים שם.

אברהם מיכאלי: קודם חברי דב חנין הזכיר, כפר-שלם, היא נמצאת בתל-אביב אבל היא פריפריה חברתית, פריפריה כלכלית, פריפריה מצוקתית.

אברהם מיכאלי: לכן, אם אנחנו לא נחליט, כמדינה, שאנחנו נפסיק כבר לדבר במושגים האלה של אלה ואלה, אנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת, ואנחנו על הדיונים האלה, לצערנו, נחזור כאן מדי פעם.

אברהם מיכאלי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בקריאות ביניים שאלתי קודם אם לפיד יודע אנגלית; הרי הוא עצמו אמר שהוא לא למד ליבה, מאיפה הוא יודע אנגלית?

יעקב ליצמן: אבל גם עברית הוא לא יודע, כי עובדה שמה שהוא חשב פעם לאח, מתברר לו שזה בן-דוד בכלל.

יעקב ליצמן: הוא אפילו לא יודע גם מה זה אח.

יעקב ליצמן: אני מדבר אתו כל הזמן עברית והוא לא מבין, אז אני לא יודע איזה שפה, אולי הונגרית הוא מבין, יידיש ודאי שלא.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, להציג כאן אי-אמון בממשלה, זה רוטינה, כל שבוע.

יעקב ליצמן: אבל מה שקורה היום בתוך הממשלה – בא שר החוץ קרי, הוא בא לכאן, הוא מדבר, מציע, מביא נייר.

יעקב ליצמן: אני מניח שזה מדווח לקבינט לפחות.

יעקב ליצמן: והאנשים אומרים שהם לא יודעים, כן יודעים.

יעקב ליצמן: זה תוקף את זה, וזה תוקף את זה.

יעקב ליצמן: אבל בדבר אחד, לצערי, כולם מאוחדים: השנאה לחרדים.

יעקב ליצמן: יש קונסנזוס.

יעקב ליצמן: אופיר, אני רוצה שאתה תשמע את זה.

יעקב ליצמן: אתה יודע שיש – אני אבקש, אופיר, שתקשיב, הרי אתה מדבר – בשם ראש הממשלה דיברת.

יחיאל חיליק בר: סגן השר, מבקשים את תשומת לבך.

יעקב ליצמן: אתה יודע שיש מה שנקרא "ויסקונסין".

יעקב ליצמן: אתה יודע שוועדת הכנסת ביטלה את ויסקונסין.

יעקב ליצמן: ועדת העבודה, בראשות חיים כץ, אמרה לא, חד-משמעית, לא יהיה.

יעקב ליצמן: ביטלו את זה, נקודה.

יעקב ליצמן: ביום ראשון שעבר – אני חבר ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, ויש שם ועדת משנה בראשות מיקי רוזנטל.

יעקב ליצמן: ואז בוועדת משנה, לא פחות ולא יותר, מביאים איזה סוג ויסקונסין קטן, רק של שמונה יישובים, ערים.

יעקב ליצמן: ויסקונסין – רוצים לעשות עם שינויים פה ושם, ניסיון בשמונה יישובים.

יעקב ליצמן: אתה יודע איזה שמונה?

יעקב ליצמן: ירושלים, בני-ברק, אשדוד, קריית-ספר, אלעד וביתר-עילית, אום-אלפחם – יש ערבי אחד, יפה – נדמה לי עכו, או עוד משהו, אני לא זוכר איזה.

יעקב ליצמן: אז אמרתי להם ביום ראשון שעבר, שהדיון הזה לא שייך לוועדת העבודה, זה שייך לדיון שהתקיים בו בזמן בממשלה על אנטישמיות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יעקב ליצמן: רק הזכרתי אנטישמיות – אני צריך לסיים?

יחיאל חיליק בר: לא, רק שהשעון אמר לי.

יעקב ליצמן: אז רק עוד דקה.

יעקב ליצמן: מה זה אומר לכם, אם זאת לא רשעות לשמה?

ראובן ריבלין: לראש סיעה נותנים תמיד הנחה.

יחיאל חיליק בר: כן?

יחיאל חיליק בר: אני מקשיב למורי ורבי.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה, בסדר גמור.

יעקב ליצמן: האם זאת לא אנטישמיות לשמה?

יעקב ליצמן: שמונה יישובים, שישה מהם רק לחרדים; אחד ערבי, ואחד לא יודע מה זה.

יעקב ליצמן: ואתה בא לשכנע אותי, קרי – זה מעניין אותי כרגע?

יעקב ליצמן: שותת דם אצלנו: קצבאות ילדים, ישיבות, הכול, סמינרים.

יעקב ליצמן: מה לא?

יעקב ליצמן: הכול – יש רק רשעות נגד החרדים.

יעקב ליצמן: ואתם בליכוד עומדים כמו באו"ם, עומדים דום למפקד.

יעקב ליצמן: ועל זה אני מוחה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יחיאל חיליק בר: אחרוני הדוברים יהיו מוחמד ברכה, באסל גטאס וישראל חסון, ויסכם סגן השר אקוניס בשם הממשלה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, שני נושאים עלו פה בהצעות האי-אמון, הנושא החברתי-כלכלי, דוח "מרכז אדוה", והנושא המדיני.

אלעזר שטרן: אני מודה שדוח "מרכז אדוה" כשלעצמו, הנתונים הם כמובן קשים ומעוררים דיון, אבל בשלוש הדקות שמוקצבות לי אני לא יכול לדבר על כל המשמעויות שלו.

אלעזר שטרן: אני רק יכול לומר דבר אחד, שלצערי הרב, הנתון שהכי הרגיז אותי בדוח זה ההבדל בין עדות המזרח ליוצאי אשכנז.

אלעזר שטרן: אני לא מבין איך מודדים את זה היום – בשום מקום וגם לא בדוח "מרכז אדוה".

אלעזר שטרן: אני הייתי יכול לקבל שמודדים בין כאלה שלמדו מקצועות ליבה לבין כאלה שלא, בין ערבים לבין יהודים, בין משוחררי צה"ל לבין מי שלא שירת בצה"ל, בין פריפריה למרכז, בין עיירות פיתוח לערים מבוססות, בין הנגב או הגליל לבין המרכז, אולי גם בין עולים שהגיעו בחמש השנים האחרונות לארץ לבין הוותיקים.

אלעזר שטרן: בין ספרדים לאשכנזים – הטרמינולוגיה הזאת, במיוחד כשלצערי הרב היא הופכת להיות גם כלי שרת פוליטי, אני לא יודע, ואני כבר אמרתי שיש לי המון חברים, ויש לי נכדים, שאני לא יודע אם הם ספרדים או אשכנזים, היום.

אלעזר שטרן: לכן אני לא יודע איך מודדים אותם, ובאיזה צד של דוח "מרכז אדוה" הם; וגם אפילו שמעתי שעוד מעט כבר אין לנו גם רב ראשי ספרדי וגם רב אשכנזי, ויבואו ימים ואפילו לערים יהיה רק רב אחד, ולא ספרדי ואשכנזי – –

ראובן ריבלין: לא לא, שלא יהיו ספרדים ואשכנזים יותר, וכולם יהיו מעורבים, עדיין יהיה רב אשכנזי.

אלעזר שטרן: זה בגלל התפקיד והג'ובים, מה שפעם קראו.

אלעזר שטרן: – – ואני כמובן מצר על כך שבמידה מסוימת הדוח מנציח את החלוקה הזאת.

אלעזר שטרן: הדבר השני שאני רוצה רק להתייחס אליו זה כל מה שהיה פה מסביב לעניין הזה של התוכנית האמריקנית.

אלעזר שטרן: אני חושב שהטרמינולוגיה שליוותה את הנושא הזה, של האם יישארו יישובים יהודיים, או מי שמציע את זה יש לו משבר ערכי או שהוא לא ציוני – אני מודה שהטרמינולוגיה הזאת עשתה לי עצוב.

אלעזר שטרן: אני חושב, מי שרוצה יכול להציג את זה גם אחרת, שיציגו בפני חלק מהאנשים, אם בכלל לגיטימי להציג – גירוש, או תישארו.

אלעזר שטרן: אלא אם כן אנשים אומרים שאין הסכם ולא יהיה פה הסכם.

אלעזר שטרן: אני חושב, לצערי הרב, שהדיון הזה בכלל לא היה דיון כן, וודאי שהוא לא מיצה את עצמו.

אלעזר שטרן: והמשפט האחרון, תמיד מבקשים ממני להגיד דבר תורה פה, על פרשת השבוע.

אלעזר שטרן: אז פרשת השבוע פותחת במילים "ואתה תצוה את בני ישראל".

אלעזר שטרן: אנחנו לא אוהבים את המושג של "תצווה".

אלעזר שטרן: "אור החיים" הקדוש אומר ש"אתה תצווה" זה מלשון "צוותא".

אלעזר שטרן: אז אני מקווה שגם את הסוגיות הכלכליות וגם את האתגרים המדיניים שנכונים לנו נפתור יותר מאשר בציוויים, בצוותא.

יחיאל חיליק בר: אמן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי מכובדי השר, למען האמת, אני לא יודע מאיפה להתחיל; האם להתחיל מהבעיות החברתיות, מהמצב המדיני, שכל אחד מנסה לקחת כותרת על העגלה ועל איך לייצר עוד אויב ועוד מלחמה עולמית?

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, בואו נתחיל מהבית.

עיסאווי פריג': לאחרונה התפרסמו פערי השכר בין אזרחי מדינת ישראל והזכירו לנו דבר שלי אישית הוא היה ידוע, אבל אני אגיד את זה: גילו שיש חצר אחורית א' ויש חצר אחורית ב'; אנחנו הערבים החצר האחורית של החצר האחורית של המזרחים.

עיסאווי פריג': זאת עובדה שאמרו אותה בכותרת צועקת לשמים.

עיסאווי פריג': זה – אחד.

עיסאווי פריג': נעבור לחינוך.

עיסאווי פריג': בשבועות האחרונים התבשרנו – ושר החינוך – תפסת מרובה לא תפסת – הביא לנו את הרפורמה עם כותרות בעיתונות, רפורמה שכותרתה: אני רוצה להפוך את הלימודים לחוויה לימודית.

עיסאווי פריג': אז אני שואל את עצמי, האזורים המוחלשים והחלשים במדינה, על איזו חוויה, אדוני השר, אתה מדבר?

עיסאווי פריג': איך אפשר ללמוד בכיתה דולפת מים, או בית-ספר שחי מערך אלימות יום ולילה?

עיסאווי פריג': אין לך תנאים בסיסיים ללימודים, ואתה חולם על חוויה לימודית.

עיסאווי פריג': נמשיך עם סדר עדיפויות הפוך שהממשלה מאמצת – כל משרד ממשלתי עם סדר-יום שמנוגד למציאות הקשה שאנחנו חיים.

עיסאווי פריג': ומכאן אני מגיע לכך שאני לא יכול להתנתק מהמצב המדיני; כל שר עולה על העגלה ורוצה לגנוב איזו כותרת.

עיסאווי פריג': כל אחד מתראיין, ויהיה שק חבטות – האירופים, האמריקנים; צריך לפתוח חזית מלחמות.

עיסאווי פריג': שר הכלכלה, יושב-ראש הבית היהודי, תיאר את זה במשפט: ערכים לא קונים בכסף.

עיסאווי פריג': אדוני השר, על אילו ערכים אתה מדבר?

עיסאווי פריג': האם הערכים שלך הם להמשיך ולהנציח את הכיבוש – על הערכים האלה אתה מדבר?

עיסאווי פריג': על אילו ערכים אתה מדבר עם הפערים החברתיים, שכל אזרחי המדינה, יהודים כערבים, משלמים עבור פרויקט הכיבוש שאתה וחבריך נאחזים בו?

עיסאווי פריג': על אילו ערכים אדוני מדבר?

עיסאווי פריג': שיבוא לכאן ויסביר לנו אילו ערכים, שנכניס לעצמנו, מה זה ערך, מה זה צדק, מפיו של יושב-ראש הבית היהודי – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': – – מונחים חדשים שנכנסים השכם והערב רק תחת המילה "סרבנות".

עיסאווי פריג': הזמן אוזל, חברים, וההזדמנויות לא תמיד מונחות על השולחן, והסערה, כמו שאמרה את זה שרת המשפטים, בדרך.

עיסאווי פריג': אז בואו ניזהר מהימים הקשים שמחכים לנו.

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מסעוד גנאים יעלה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ישראל חסון מקדימה, לפני סיכום סגן השר אקוניס.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עוד הפעם, כאשר אנחנו קוראים דוח – במקרה הזה דוח "מרכז אדוה" החדש, שלפי דעתי הוא מראה צודקת ואמיתית של מצב החברה הישראלית ומצב מדינת ישראל, מתעוררת שאלת המדינה מהי.

מסעוד גנאים: וניזכר באמרתו של אלברט איינשטיין, שהמדינה נוצרה למען האדם – לא האדם למען המדינה.

מסעוד גנאים: הכוונה, שהמדינה צריכה לעשות הכול לרווחתו של האזרח, של התושב, של האדם שבה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ישראל, מתוך המראה האמיתית של דוח "מרכז אדוה" היא מדינה משוסעת, היא מדינה של עשירים ועניים, של אשכנזים ומזרחים, של יהודים וערבים, של אלה שנהנים ויש להם הכול ואלה שסובלים ואין להם.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה בנימין נתניהו בכל הזדמנות דורש, מבקש, מדגיש: מדינה יהודית.

מסעוד גנאים: אבל מה עם מדינה שוויונית?

מסעוד גנאים: מה עם מדינה צודקת, אדוני ראש הממשלה?

מסעוד גנאים: מה עם מדינה שייהנו בה כל אזרחיה ותושביה באמת, ולא רק בססמאות?

מסעוד גנאים: ההתרברבות המתמדת הזו בפני כל אורח מחו"ל, שמדינת ישראל היא אי של דמוקרטיה, של שוויון, של צדק, הנה, בא דוח "מרכז אדוה" כדי למוטט את האמירה הזו.

מסעוד גנאים: כאשר אנחנו קוראים על שיעורי אבטלה גבוהים בקרב האוכלוסייה הערבית, בין 15% ל-30%; כאשר בקשר לחינוך, אדוני היושב-ראש, 37% ממסיימי תיכון הם יהודים, לעומת 18% שהם ערבים, והנתון הזה גם צריך לצרף אליו את הנתון של מבקר המדינה על אחוז הנשירה, שהוא 17% בקרב הנערים והתלמידים הערבים ו-7% בקרב היהודים; בקשר לאחוז העוני, שהוא יותר מ-50% זה לא חדש.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בסוף, אם מתרגמים את האחוזים הגבוהים של העוני, של האבטלה, של הנשירה, צריך לדעת שזה מתורגם בשטח לאלימות ולפשיעה.

מסעוד גנאים: לכן על הממשלה לשנות את המדיניות.

מסעוד גנאים: שתהיה מדינת ישראל באמת מדינה שוויונית, מדינת רווחה לכל אזרחיה.

מסעוד גנאים: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת גנאים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אמרתו המפורסמת של ראש הממשלה, שבלי הערבים ובלי החרדים הנתונים נפלאים – – –

יעקב מרגי: אוכלוסייה – – –

קריאה: – – – של ה-OECD.

מוחמד ברכה: לא זה מופיע גם בדוח "מרכז אדוה", אבל לדעתי זו אחת מהאמרות הגזעניות.

יצחק כהן: מוחמד, "בניכוי".

מוחמד ברכה: נכון, "בניכוי".

מוחמד ברכה: אתה צודק.

מוחמד ברכה: לא "ללא".

מוחמד ברכה: הכול זה שאלת חשבון.

מוחמד ברכה: זה ביטוי מאוד גזעני, אף שראש הממשלה התיימר כאילו להתפאר במדיניותו.

מוחמד ברכה: חברי חבר הכנסת דב חנין הפריך גם את העובדה הגזענית הזו, יש עוני גם אחרי שמנכים את הערבים ואת החרדים, אבל זה עוד לפני שמשלמים תשלומי העברה.

מוחמד ברכה: אבל כשמשלמים תשלומי העברה, נראית התמונה במלוא כיעורה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, כ-50% מהעניים היהודים עולים מתחת לקו העוני, אבל רק 14% מהעניים הערבים עולים מעל לקו העוני.

מוחמד ברכה: זה אומר שהעוני הוא לא רק מספר אופקי, אלא יש לו מידת עומק, העומק של העוני, או העומק של הבור שנמצאים בו העניים הערבים.

מוחמד ברכה: ועכשיו אנחנו שומעים על בשורה חדשה, שיש הסכמה בין ראש הממשלה לבין שר האוצר ללכת על ממשלה צרה – ממשלה צרה לא במובן הקואליציוני אלא במובן החברתי-כלכלי, זאת אומרת ממשלה שגובה פחות מסים ונותנת פחות שירותים.

מוחמד ברכה: זו בעצם התפרקות מוחלטת מהמושג מדינה, ובעצם זה להפוך את המדינה למין לובי להון הגדול; לובי להפצת או לשמירת או להגנת האינטרסים של בעלי ההון הגדול.

מוחמד ברכה: זאת אומרת שהם לא ישלמו מסים, ואז מטבע הדברים הכנסות המדינה יתמעטו, וכתוצאה מכך היכולת של הממשלה לתת שירותים כביכול תהיה פחותה, דבר שיפגע בעיקר בחלשים ויפגע בעניים.

מוחמד ברכה: הדוח של "מרכז אדוה" הוא כתב אישום מעמדי, כלכלי, חברתי לממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: בכל מדינה מתוקנת ונורמלית ממשלות נופלות אחרי דוחות כאלה.

מוחמד ברכה: אבל האמת, הדוח חשף מה שידוע: שהפער בין העוני לבין העושר במדינת ישראל הוא מהגבוהים בעולם המערבי.

מוחמד ברכה: כראיה לכך, ישראל נמצאת במקום הרביעי במספר המיליארדרים בעולם, אבל היא נמצאת במקום השלישי מלמטה באחוזי העניים.

מוחמד ברכה: זה אומר כמה מתחו את העניין החברתי, שהעשירים הם עשירים מופלגים והעניים הם עניים מרודים.

מוחמד ברכה: על דברים כאלה באמת ממשלות נופלות ולא מקבלות אמון.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ישראל חסון מקדימה.

יחיאל חיליק בר: ישיב סגן השר אקוניס, ונעבור להצבעה על הצעות האי-אמון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך שלוש דקות.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני לא רוצה לדבר על פערים.

באסל גטאס: הפערים ידועים.

באסל גטאס: לא היינו צריכים וזקוקים לעוד דוח של "מרכז אדוה" בשביל להראות ששכיר ערבי מתפרנס ומשתכר 60% פחות משכיר יהודי.

באסל גטאס: השאלה היא – ואף אחד לא מאשים את הממשלה הנוכחית בפערים האלה; זה תוצאה של הרבה ממשלות אחורה, מצב הפערים הנמצאים, הקיימים, הכרוניים כבר, במשק ובכלכלה ובחברה במדינה.

באסל גטאס: השאלה מה הממשלה עושה.

באסל גטאס: האם שמעתם מסגן שר האוצר, כשעלה לכאן, מה הוא מתכוון לעשות?

באסל גטאס: הרי אתם מושלים, הממשלה מושלת.

באסל גטאס: בשביל מה?

באסל גטאס: מה התוכניות שלה?

באסל גטאס: מה סדר העדיפויות שלה?

באסל גטאס: מה היעד של הממשלה הנוכחית בצמצום הפערים האלה?

באסל גטאס: והנה, הייתה לנו בשבועות האחרונים דוגמה; פתאום גילו שהגירעון, שכל כך הפחידו אותנו כשהצביעה הכנסת על התקציב, קטן ב-13 מיליארד שקל מאשר ציפו.

יצחק כהן: אתה חושב שהם טעו או שיקרו?

באסל גטאס: מה?

יצחק כהן: הם טעו או שיקרו?

באסל גטאס: אני חושב, אנחנו הוטעינו.

באסל גטאס: הם לא טעו, אנחנו הוטעינו.

באסל גטאס: הם ידעו בדיוק – –

יצחק כהן: הם שיקרו.

באסל גטאס: – – ואני כמה פעמים התווכחתי עם המספרים שלהם מעל הבמה הזאת ואמרתי: זה לא נכון.

באסל גטאס: ואם 40 המיליארד היו – בטעות יסודם, או בשקר יסודם, מי אומר לנו היום שרק 12 מיליארד – העודף?

באסל גטאס: מה עשו עם העודף הזה?

באסל גטאס: מי קבע איך משתמשים בעודף הזה?

באסל גטאס: למה לא הלכו והחזירו את המע"מ ל-1% פחות ואז זה היה ישר הולך לכיס של כלל האוכלוסייה?

באסל גטאס: הבעיה, שלמדינה הזאת אין תוכנית, אין סדר עדיפויות, אין יעדים חברתיים שיכולים להוביל את הספינה שהם שולטים בהגה שלה לכיוון כלשהו.

באסל גטאס: זה אותו המשך של מדיניות טלאי על טלאי על טלאי, להמשיך את הקיים בשביל להמשיך למשול ותו לא.

באסל גטאס: גם על זה ממשלות צריכות ליפול, ובמקומן צריכות לקום ממשלות עם יעדים חברתיים-כלכליים לרווחת הכלל.

באסל גטאס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ישראל חסון, אחרון הדוברים, ואחריו ישיב סגן השר אופיר אקוניס.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה על הצעות האי-אמון.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, איך סגן השר ידע להשיב אם הוא לא נמצא?

יחיאל חיליק בר: שאלה טובה.

ישראל חסון: אה, טוב, אוקיי, זה לא כל כך חשוב.

יחיאל חיליק בר: הנה, הנה, הוא בדיוק נכנס.

יחיאל חיליק בר: סגן השר אקוניס, אחרון הדוברים.

ישראל חסון: הנה, סגן השר הגיע, אז אני שאלתי איך – – –

אופיר אקוניס: רק בשבילך.

אופיר אקוניס: רק כדי לשמוע.

ישראל חסון: זו סיבה מספיק טובה, אופיר.

אופיר אקוניס: לא אמרתי שלא.

אופיר אקוניס: לא אמרתי שלא.

יחיאל חיליק בר: אני מתחיל מעכשיו.

ישראל חסון: תודה.

ישראל חסון: תודה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יושב ושומע כל היום, ואדוני סגן השר, שמעתי גם אותך מדבר על החרם.

ישראל חסון: אני מציע לכולנו קצת להירגע.

ישראל חסון: בואו נתחיל רגע ונירגע.

ישראל חסון: ובעניין הזה של להירגע אני לא בטוח שאתה תירגע, אדוני סגן השר, משום שלטעמי מה שבוודאות כמעט יהיה – תהיה הפרדה בין יהודה ושומרון לבין מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: לא תהיה.

ישראל חסון: לפחות מהצד האירופי, או הצד של הקהילה הבין-לאומית.

ישראל חסון: והשאלה הזאת תחדד דיון פה, שכדאי שנתחיל לחדד אותו, שכדאי שנתחיל לשאול אותו.

ישראל חסון: ואתם יודעים מה?

ישראל חסון: כדאי שנתחיל גם לענות עליו, משום שהעובדה שאנחנו גוררים רגליים, והעובדה שאנחנו משאירים את זה למין התנהלות טבעית של איזו אבולוציה כזאת טבעית, לא בטוח תוביל אותנו לאנשהו.

ישראל חסון: וכאן אני מרשה לעצמי, ואדוני סגן השר, אל תחשוב שאני פה חוטא ביוהרה, אני מרשה לעצמי לתת עצה קטנה מעל הבמה הזאת.

ישראל חסון: בסוף בסוף בסוף, עם מי שאתה תדבר או לא תדבר – אתה תצטרך להתנהל – זה עם השכן שלך.

ישראל חסון: אני שומע אותך פה מדבר לא מעט סרה ביושב-ראש הרשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: נהפוך הוא, שיבחתי אותו.

ישראל חסון: לא לא, בסדר, אני – אתה יודע – אני שומע שמיעה סלקטיבית עם חוש מוזיקלי מסוים.

אופיר אקוניס: רק באוזן אחת.

ישראל חסון: אני מציע לנו – אני מציע לנו לשמור על כבודם של אלה שיושבים ומדברים אתנו ואמורים להיות השכנים שלנו.

ישראל חסון: לא עולה כסף, לא ממעיט בערכנו ושומר על כבודו של הצד השני כשאנחנו באים לדבר.

ישראל חסון: זה לא יכול להזיק לנו.

ישראל חסון: זה לא מונע בעדנו לעשות את מה שאנחנו זקוקים – ונחוץ לעשות.

ישראל חסון: אז אני בעניין הזה, לסיכום, שני משפטים: כדאי שכל אלה שעולים על פלטפורמת החרם, הן מהמחנה הזה והן מהמחנה הזה, תרדו בבקשה מגלשן הגלים הזה, אבל תתעוררו, הדיון מונח לפתחנו בצורה אחרת ממה שהיה מונח עד היום הזה.

ישראל חסון: תודה רבה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: סגן השר אופיר אקוניס יסכם בשם הממשלה, ולאחר מכן נעבור להצבעה על הצעות האי-אמון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני סגן השר.

אופיר אקוניס: אתה כל כך גבוה?

אופיר אקוניס: ישראל, אתה כל כך גבוה?

אופיר אקוניס: לא שמתי לב שאתה כל כך גבוה.

ישראל חסון: יש לך לאן לחתור.

אופיר אקוניס: כן, תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לסכם את הדיון ולהשיב למציעים ולמנמקים, למי שנמצא וגם למי שאיננו נמצא כאן.

אופיר אקוניס: ראשון, חבר הכנסת מוזס, שדווקא לא נמצא פה, שהקדיש את מרבית דבריו לעניין הדיור, וצריך לומר ביושר שזו באמת סוגיה כואבת להרבה מאוד זוגות צעירים, שאו שאינם יכולים לקנות דירה, או שנאנקים תחת עול המשכנתה – זו בהחלט בעיה חברתית מן המעלה הראשונה.

אופיר אקוניס: יש הרבה פתרונות, אדוני היושב-ראש, לעניין זה, קשים מאוד – אף אחד מהם אינו קל: הגדלת ההיצעים, שיווק מסיבי של קרקעות, פרויקטים – סגן שר האוצר מיקי לוי סיפר לי קודם שהתוכנית לפינוי מחנה צריפין מתגבשת בימים אלה, ושם ייבנו, כבוד שר הפנים, כ-32,000 יחידות דיור, וזה בהחלט דבר טוב.

אופיר אקוניס: אבל צריך להגיד את האמת, חברת הכנסת יחימוביץ, ואני שמח שהיום, בעיתון "דה-מרקר" – באמת שמח – אני שמחתי לראות שבבנק ישראל, שלאיש מאתנו פה אין שליטה עליו, ברוך השם, בנק מרכזי, מהבנקים המרכזיים העצמאיים ביותר בעולם כולו, אומרים – בהחלט מודים שהבעיה נובעת מריבית נמוכה.

אופיר אקוניס: זה דבר שבנק ישראל – אין פה בבית הזה איש אחד, לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה, שיש לו שליטה על גובה הריבית.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהריבית במשק היא מהנמוכות ב-25 השנים האחרונות.

איציק שמולי: איפה היית בשנתיים האחרונות?

אופיר אקוניס: לא לא, אמרתי – אני עונה.

אופיר אקוניס: זה בהחלט פרמטר, אמרתי.

איציק שמולי: עכשיו אתם שמים הכול על בנק ישראל?

שלי יחימוביץ': לא הייתי מזכירה את דוח בנק ישראל.

אופיר אקוניס: גברתי וידידי, ודאי שהייתי מזכיר את אמירתו של בנק ישראל, כי הוא בעצם מודה הבוקר לראשונה – ואני אומר לך, שמחתי לראות את הידיעה בשעת בוקר מוקדמת, שגם לו וגם למי – אגב, מוכרחים להגיד את זה, חבר הכנסת שמולי, הנגיד היה מצוין, אבל הריבית ירדה עד כדי כך – אומנם זה טוב למשכנתה אבל זה לא טוב למחירי הדיור.

אופיר אקוניס: ואין לנו על זה שליטה.

אופיר אקוניס: ואם הם מודים בזה, אני מוכרח להגיד, פה היה דבר בהחלט חדש, מעניין, שאולי יאזן קצת את השיח בין ההאשמה הגורפת בדבר אחריותה של הממשלה הזאת והקודמת בנושא הדיור לבין אחריותם של גורמים נוספים, בלתי תלויים – בלתי תלויים.

אראל מרגלית: בשביל זה גם במדינות מערב כאלה ואחרות ממשלות יוצאות ביוזמות של דיור בר-השגה – –

אופיר אקוניס: נכון, אני מסכים.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אראל מרגלית: – – לכמה קבוצות – – –

אופיר אקוניס: יש חוק הווד"לים, ואני מעריך שכבוד סגן – – –

מיקי רוזנטל: מה וד"לים?

מיקי רוזנטל: הוא אומר לך 1 אתה אומר לו 7?

מיקי רוזנטל: נו באמת.

מיקי רוזנטל: ..

אופיר אקוניס: רק רגע, יהיה עוד סעיפים.

אופיר אקוניס: אתם, פעם אחת, חוץ מהססמה של דיור בר-השגה – – –

מיקי רוזנטל: למה ססמה?

אופיר אקוניס: לא לא, זה כן ססמה.

אופיר אקוניס: אני אגיד לכם למה.

אופיר אקוניס: אני אשיב לכם.

אופיר אקוניס: זה דווקא דיון מעניין, שלא התכוונתי בכלל לקיים אותו.

אופיר אקוניס: תגדירו דיור בר-השגה.

אראל מרגלית: זה דיור ציבורי.

אופיר אקוניס: עכשיו, אם אנחנו רוצים להחזיר את צעירי ישראל לדירות "עמידר", זה עניין אחר.

אופיר אקוניס: תגידו להם ביושר: אה, לא דיור בר-השגה ולא דיור ציבורי.

אופיר אקוניס: תגדירו בצורה ברורה.

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: תבדיל בין דיור ציבורי לדיור בר-השגה.

אופיר אקוניס: קודם כול, דיור ציבורי – צריך לטפל.

אופיר אקוניס: דיור בר-השגה בהחלט צריך להיות.

אראל מרגלית: זה משהו אחר.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: הכול צריך להיות.

אראל מרגלית: זה כשהמדינה בונה על חשבונה.

אראל מרגלית: דיור בר-השגה זה כשהמדינה מתמרצת.

אופיר אקוניס: הכול צריך להיות, וזה הכול דבר אחד גדול – – –

אראל מרגלית: ויש גם המודל של שבדיה וגם המודל של מנהטן.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, חבר הכנסת מרגלית.

אופיר אקוניס: יש הרבה מודלים.

אראל מרגלית: שלא תגיד שאין סוציאליסטים.

אופיר אקוניס: יש הרבה מודלים.

אופיר אקוניס: אני אמרתי לך ביושר שזו בעיה חברתית שצריך לטפל בה מבלי – – –

אראל מרגלית: זו בעיה של מדיניות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס העלה אותה, ואני משיב לו.

מיקי רוזנטל: – – – וזה הכול.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת רוזנטל, יש הפרמטר של הריבית הנמוכה.

אופיר אקוניס: אתה לא יכול להתעלם ממנו.

אופיר אקוניס: אל תתעלם ממנו.

אופיר אקוניס: הוא בהחלט פרמטר שמקשה על כל ממשלה, שר הרווחה, להוריד את מחירי הדיור, והיום מודה בזה גם בנק ישראל.

אופיר אקוניס: זו אמירה חשובה, שאני מציע לחברי האופוזיציה בהחלט להתייחס אליה.

אופיר אקוניס: זו הייתה תשובה לחבר הכנסת מוזס, שאיננו נמצא כאן כרגע.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת ברכה וגנאים דיברו גם הם, בין היתר, על דוח "מרכז אדוה" ואמירות אחרות.

אופיר אקוניס: אנחנו בהחלט רוצים – חבר הכנסת ברכה, האמירה על האוכלוסיות שנמצאות מתחת לקו העוני לא הייתה מתוך נימה גזענית.

אופיר אקוניס: המדיניות של הממשלה היא שכל אוכלוסיית ישראל – חרדים, חילונים, יהודים ושאינם יהודים – יצאו לשוק העבודה.

אופיר אקוניס: זה ניסיון אמיתי וכן, והוא לא בא, כפי שאתה טענת, לא מתוך פטרונות ולא מתוך גזענות; כפי שאתה טענת בדיון הזה, וטוען כל הזמן.

אופיר אקוניס: זה בדיוק הפוך.

אופיר אקוניס: זה בדיוק הפוך לטיעון הגזענות, חבר הכנסת זחאלקה – חבר הכנסת ברכה, שהעלה את הטיעון הזה.

אופיר אקוניס: זה הפוך מטיעון הגזענות.

אופיר אקוניס: אתה דיברת על קו העוני, וזה בדיוק הפוך.

אופיר אקוניס: אני רוצה לספר לך – אתה יודע מה?

אופיר אקוניס: אני לוקח על עצמי את הטעות שלא הזמנתי אותך, ואני לא צוחק – עכשיו ברצינות – שלא הזמנתי ביום חמישי בערב לעיר לוד.

אופיר אקוניס: בעיר לוד חולקו, נדמה לי שבחלוקה שווה פחות או יותר, כמעט 100 טאבלטים, מחשבי לוח, לאוכלוסייה שהיא מה שאתה כינית מתחת לקו העוני.

אופיר אקוניס: מחשבי לוח חדישים ביותר, לערבים וליהודים.

אופיר אקוניס: לא הייתי מציע לזלזל בזה, חבר הכנסת גטאס.

מוחמד ברכה: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

באסל גטאס: – – –

מוחמד ברכה: – – – פוליטי.

אופיר אקוניס: זו הזדמנות.

אופיר אקוניס: אנחנו נותנים לילדים האלה את ההזדמנות להיות שווים.

אופיר אקוניס: זו ההזדמנות שאנחנו נותנים להם להיות שווים.

אופיר אקוניס: אתה יכול לזלזל, אבל הם לא זלזלו, חבר הכנסת ברכה.

אופיר אקוניס: לכן זה בדיוק הפוך.

באסל גטאס: – – – ככה נלחמים בעוני?

באסל גטאס: – – –

איציק שמולי: – – –

שלי יחימוביץ': נתתם לערבים מחשבים?

שלי יחימוביץ': לערבים – – –?

אופיר אקוניס: נתנו לערבים אזרחי ישראל, הם אזרחי שווי זכויות, ליהודים, לחילונים.

אופיר אקוניס: אני אגלה לך סוד קטן, חברת הכנסת יחימוביץ: נותנים גם לחרדים, גם לילדים חרדים, לכו-לם.

שלי יחימוביץ': מדהים, מדהים.

אופיר אקוניס: את זוכרת את האמירה של ראש הממשלה ברק "ראש ממשלה של כו-לם"?

אופיר אקוניס: אנחנו מאמינים באמרה הזאת.

שלי יחימוביץ': – – –

אופיר אקוניס: לפני שאסיים, חבר הכנסת לוין, כמובן אתייחס גם לחברת הכנסת קול ולחבר הכנסת חסון בנושא השיח על החרמות נגד ישראל.

אופיר אקוניס: כל פעם ישנו איזה מסע הפחדה מאורגן, שיטתי, לצערי גם כזה שמחלחל לדעת הקהל, איום אחר שמנסה להלך אימים על הציבור, והפעם בנושא החרם.

אופיר אקוניס: אגב, חברת הכנסת יחימוביץ – אנחנו דנו בזה ביחד במוצאי-שבת בתוכנית; בשבוע האחרון ראיתי את כל השמאל נעמד על רגליו האחוריות למען זכותו של מורה להטיף נגד צבא הגנה לישראל ולחנך נוער שצה"ל איננו מוסרי.

אופיר אקוניס: ובאורח פלא לא שמעתי עד רגע זה גינוי אחד לפסילתו של אריאל זילבר על רקע דעותיו הפוליטיות.

אופיר אקוניס: זו הרי צביעות פוליטית במיטבה, לא מפתיעה ולא חדשה.

אופיר אקוניס: השיח על החרמות זה באמת דבר שמוטב לא לעודד אותו.

אופיר אקוניס: אני מבין שזה קשה, קשה לכם, כי זה מתאים לתפיסות הפוליטיות שלכם, אבל איך כל הזמן – איזה מין דבר זה, החרמות האלה?

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת, אני אענה, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

באסל גטאס: למה ממשלת ישראל חתמה על חוזה עם האומות המאוחדות?

באסל גטאס: יש פה – – –

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: השר לנדאו, אני צריך להשיב לסיום לחבר הכנסת חסון.

באסל גטאס: אתם חתמתם – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, אני משיב לך.

אופיר אקוניס: אם תשים לב – חבר הכנסת גטאס, אני משיב עכשיו לחבר הכנסת חסון, ובזה אני מסיים.

אופיר אקוניס: אתה אמרת שהחרמות אינם נגד ישראל אלא נגד ההתנחלויות, כך אמרת.

אופיר אקוניס: אבל התנועות הבין-לאומיות של ארגונים בין-לאומיים הן Boycott Israel.

אופיר אקוניס: זה מה שהן אומרות.

אופיר אקוניס: זה מה שהן אומרות.

אופיר אקוניס: אתה יודע את זה טוב מאוד.

אופיר אקוניס: אני יודע, ולשמחתי, שאתה לא מבין המעודדים.

אופיר אקוניס: הם מדברים על החרמה טוטלית.

אופיר אקוניס: ואני מציע לך גם בפעם הבאה להקשיב לדברי בהצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: אני שיבחתי את יושב-ראש הרשות הפלסטינית, אדוני ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: זה הכה בתדהמה כמה אנשים.

אופיר אקוניס: אבל דברי השבח שלי היו על אומץ לבו לחשוף את האמת שלו, כפי שאמר היום, שלעולם לא יכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אופיר אקוניס: התשבחות היו על כך שהוא עזר לנו לחשוף את האמת שהוויכוח איננו טריטוריאלי אלא מהותי.

אופיר אקוניס: אתה שמעת רק חצי אמת, ואני צריך להשלים לך את האמת.

אופיר אקוניס: על כך היו דברי התשבחות.

אופיר אקוניס: על כך היו דברי התשבחות ליושב-ראש הרשות הפלסטינית, ובאמת כדאי להודות לו, אדוני היושב-ראש, ואנחנו מודים לו על כך שאמר את האמת ביושר, ועכשיו לא רק הממשלה יודעת זאת אלא כל אזרחי ישראל יודעים זאת.

אופיר אקוניס: אני מבקש מהמליאה לדחות את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, אני מקבל בברכת ברוכים הבאים את הקבוצה ביציע המיוחד, של אורחי, ידידי רשת החינוך "שובו".

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אסור למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אל תעשו סימנים של מחיאות כפיים, פן תוצאו מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאנחנו נעבור להצבעה, א.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחרוג מהפרוטוקול והנוהג ופשוט אבקש להודות באופן אישי, גם בשם משפחתי, לכמעט כולם או לכולם בלי יוצא מן הכלל באולם הזה שהביעו תנחומים, הן כאן בכנסת והן אצלי במהלך השבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת מעריך מאוד את היחס של החברים לנושא הכאוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין לעניין, לצערי הרב באותו עניין, לפני כמה ימים הלך לעולמו חבר הכנסת, עמיתנו עמוס הדר-הורביץ, ואני מבקש לכבד את זכרו בדקת דומייה כמקובל.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עמוס הדר היה איש עשייה, מבני כפר נהלל, חייל בבריגדה היהודית, ולימים ממקימי חטיבת גולני ומפקד בשריון.

יולי יואל אדלשטיין: כאיש ציבור וכבן לתנועת המושבים פעל עמוס ללא לאות לחיזוקה של ההתיישבות העובדת בכל מרחבי ארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עמוס הדר שימש כמזכיר המושב נהלל, ובעקבות קריאתו של בן-גוריון עזב את נהלל והצטרף להקמת יישובים בנגב ולכיבוש השממה.

יולי יואל אדלשטיין: נפילתו הכואבת של בנו, טייס בחיל האוויר, שמטוסו הופל במלחמת ההתשה, החזירה את עמוס ומשפחתו לנהלל, אך הותירה בו אובדן גדול, שניכר עליו בימים שבהם כיהן כחבר כנסת ומאוחר יותר כמזכיר תנועת התושבים.

יולי יואל אדלשטיין: עמוס היה מנצי העבודה, וכיהן בכנסת יחד עם אחיו יגאל הורביץ שהיה בספסלי הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: עמוס תמך בהתיישבות והתנגד בכל תוקף לקיומה של מדינה פלסטינית באותם ימים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהוא אמר באחד הראיונות, רק במקרה אחד יעזוב את מפלגתו, כך אמר, "אם יוחלט על הקמת מדינה פלסטינית ועל חזרה לקווי 67'".

יולי יואל אדלשטיין: כחבר כנסת, תמך עמוס הדר בהסכם השלום עם מצרים ודאג ליישובם מחדש של מתיישבי פתחת-רפיח ולהקמתם של יישובים למפונים.

יולי יואל אדלשטיין: אסיים בדברים שאמר עם עלייתו לקרקע מחדש של נתיב-העשרה, יישוב שכידוע נמצא כיום בקו האש הראשון של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כך הוא אמר, ואני מצטט: "אנשי נתיב-העשרה, שבאו להתיישב מחדש על הקרקע, ראויים לכל ההוקרה.

יולי יואל אדלשטיין: עתיד הארץ בידי אלה שייאחזו בה בפועל".

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת שולחת תנחומים לבני המשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: דוח "מרכז אדוה" – הפערים העמוקים בחברה במדינת ישראל;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: דוח "מרכז אדוה" חושף העמקה של הפערים החברתיים, העדתיים והלאומיים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה היא מטעם סיעת העבודה: הפערים העמוקים בחברה במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 43 בעד, 56 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם ש"ס: בשל פערים והיחס בין ספרדים ואשכנזים, נשים וגברים וערבים ויהודים המעידים על קשיות עורפה ואטימות לבה של הממשלה נוכח הבדלי המעמדות במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 43, נגד – 56, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת סיעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע–בל"ד: דוח "מרכז אדוה" חושף העמקה של הפערים החברתיים, העדתיים והלאומיים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע

יולי יואל אדלשטיין: –בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל-מד"ע–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 42, מתנגדים – 54, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת חד"ש, רע"ם-תע"ל-מד"ע ובל"ד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מטעם יהדות התורה – מרצ: הידיעות על העמדות הסותרות של ראש הממשלה במשא-ומתן המדיני.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 43 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 43 בעד, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת יהדות התורה – מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/780; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4527; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 6), התשע"ד, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר יציג את הנושא בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014.

בנימין בן-אליעזר: חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם, התשס"ב–2002, נחקק במטרה להבטיח תשלום קצבאות לחיילי מילואים שנפגעו בתקופת שירותם ועקב שירותם ולבני-משפחותיהם של חיילי מילואים שנספו עקב שירותם, במקרים שחיילי המילואים או בני-משפחותיהם אינם זכאים לקצבה מקופת הגמל, או שזכאותם לקצבה מקופת הגמל פחותה מזכויותיהם שלפי החוק.

בנימין בן-אליעזר: סעיף 6(ה) לחוק מסמיך ועדה רפואית לקבוע כי במקרים חריגים של אובדן השתכרות בפועל, דרגת הנכות התפקודית של חייל תהיה גבוהה ביותר ממחצית מדרגת הנכות שנקבעה לו לפי חוק הנכים (תגמולים ושיקום).

בנימין בן-אליעזר: הסעיף נקבע בשל השונות התפקודית הפוטנציאלית בין מי שמשרת בצה"ל באופן קבוע, בשירות סדיר או בשירות קבע, לבין מי שהתייצב לשירות מילואים, שהוא מטבעו זמני, ולפציעתו עלולה להיות השפעה גדולה יותר על תפקודו במקום עבודתו הקבוע.

בנימין בן-אליעזר: סעיף 6(ה) נחקק בזמנו כהוראת שעה לחמש שנים, במטרה לאפשר למערכת הביטחון לבחון את הצורך בו מחד גיסא, ומאידך גיסא לאפשר לאוצר לעמוד על המשמעויות הכספיות הנלוות לסעיף.

בנימין בן-אליעזר: בשנת 2008 הוארכה הוראת השעה בחמש שנים נוספות, והיא פקעה ב-5 במאי 2013.

בנימין בן-אליעזר: בתחילה, לא הראתה הממשלה נכונות להמשיך את הוראת השעה, אך בעקבות לחץ של ועדת החוץ והביטחון הוגשה הצעת חוק ממשלתית, שביקשה להאריך את תוקפה של הוראת השעה בחמש שנים נוספות.

בנימין בן-אליעזר: במסגרת הדיון שהתקיים בוועדה התברר כי לאורך השנים הוגשו תביעות ספורות בלבד לוועדה הרפואית מכוח סעיף 6(ה).

בנימין בן-אליעזר: הוועדה סברה כי בנסיבות אלה, ומשחלפו קרוב ל-12 שנים מאז נחקק סעיף 6(ה) והצטבר ניסיון מספיק ביישומו, ניתן להפוך את הוראת השעה להוראת קבע.

בנימין בן-אליעזר: בנוסף, מאחר שהוראת השעה פקעה בחודש מאי, החליטה הוועדה להחיל את התיקון – – –

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אני מבקש קצת לכבד את זקן חברי הכנסת כשהוא מציג חוק, אני ממש מבקש לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: תודה.

בנימין בן-אליעזר: – – – החליטה הוועדה להחיל את התיקון באופן רטרואקטיבי.

בנימין בן-אליעזר: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אין מסתייגים ואין דוברים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נמתין לחבר הכנסת בן-אליעזר שישוב למקומו ואנחנו נעבור מייד להצבעה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד, מי נגד, בקריאה שנייה של הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 6)?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 35 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: בעד – 35, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו עוברים מייד להצבעה בקריאה השלישית על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 32 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: ואני קובע כי הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 6), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/792; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4686; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

יחיאל חיליק בר: זהבה – אבישי.

יחיאל חיליק בר: הנה הוא.

יחיאל חיליק בר: אבישי ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה, תעלה להציג את החוק.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבישי ברוורמן: החוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ה–2005, שאותו מוצע לתקן בהצעת חוק זו, מסדיר את הייצור, הייבוא, הייצוא והשיווק של תוצרת חקלאית המשווקת כתוצרת אורגנית.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק שיזמה הממשלה נועדה בעיקר להבהיר את האיסור שבסעיף 2 לחוק, כנוסחו היום, בדבר הצגת תוצרת חקלאית כתוצרת אורגנית מבלי שזו סומנה בסמל הבקרה ובסמל האורגני האחיד.

אבישי ברוורמן: בסעיף 2 לחוק, אשר כותרתו "איסור הטעיה ואיסור שימוש בסמלים", נקבע בסעיף קטן (א) איסור הצגה או הצעה למכירה של תוצרת חקלאית כתוצרת אורגנית, "אלא אם כן גוף אישור ובקרה התיר את סימונה בסמל בקרה והיא נושאת את הסמל האורגני האחיד ואת סמל הבקרה".

אבישי ברוורמן: תכלית הסעיף היא להבטיח שתוצרת חקלאית המשווקת בישראל, אם יוצרה בישראל ואם יובאה אליה, תשווק כתוצרת אורגנית רק אם היא עברה בישראל את הליך הפיקוח באמצעות גוף שאושר לעניין זה, בלשון החוק "גוף בקרה", בהתאם לכללים שנקבעו בחוק ובתקנות לעניין זה.

אבישי ברוורמן: במהלך יישום החוק אשר נכנס לתוקפו בשנת 2008 נוכח משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי חרף האיסור האמור משווקת בישראל תוצרת חקלאית כתוצרת אורגנית בלי שאושרה על-ידי גוף פיקוח ובקרה בישראל ובלי שסומנה בסמלים, וזאת תוך הימנעות מהשימוש במילה "אורגני" ובשימוש במילים חלופיות אחרות, שלכאורה אינן אסורות על-פי החוק: "תוצרת ביולוגית".

אבישי ברוורמן: מציאות זו כמובן אינה רצויה כלל וכלל, שכן יש בה כדי להטעות את הצרכן הישראלי, שלא תמיד מודע להבדל בין תוצרת אורגנית, המסומנת בסמלים, ועמדה בכל התנאים שנקבעו, אשר נועדו להבטיח כי המוצר אכן מוצר אורגני, לבין תוצרת המוצגת בפניו כתוצרת אורגנית, גם אם במילים חלופיות, והיא אינה מסומנת בסמלים ולא עברה כל פיקוח של גוף אישור ובקרה בישראל.

אבישי ברוורמן: לפיכך מוצע להוסיף ולקבוע כי איסור ההטעיה והצגת תוצרת כאורגנית ללא שסומנה בסמלים יכלול אף את השימוש במילה הנגזרת מהמילה "אורגני", ולעניין תוצרת מיובאת מוצע נוסף על האמור לעיל כי לא יהיה אפשר לעשות שימוש במילה שבארץ המקור משמשת לסימון תוצרת אורגנית אלא אם כן היא נושאת את הסמל האורגני האחיד ואת סמל הבקרה.

אבישי ברוורמן: אורגני זה אורגני זה אורגני.

אבישי ברוורמן: כן מוצע לתקן את סעיף 3 לחוק ולקבוע כי יבואן המבקש לייבא לישראל תוצרת אורגנית ממדינת חוץ, ובמסגרת זו לעשות שימוש באישור שקיבל מגוף אישור ובקרה במדינת החוץ ובסמלו, יוכל לעשות זאת בהתאם לתנאים שנקבעו בחוק, ובלבד שהיבואן יסמן תוצרת זו אף בסמל גוף אישור ובקרה בישראל ובסמל האורגני האחיד.

אבישי ברוורמן: סעיפים נוספים בהצעת החוק נוגעים באופן פרסום רשימת גופי האישור, הבקרה וההיתרים לשימוש בסמל הבקרה, וכן בהרחבת הסמכות של שר החקלאות ופיתוח הכפר להתקין תקנות לעניין מניעת ניגוד עניינים של גוף אישור ובקרה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעה זו תסייע, כך מקווה אני, בצמצום תופעה לא רצויה של הטעיית הצרכן הישראלי בכל הקשור לתוצרת חקלאית אורגנית.

אבישי ברוורמן: בכך נבטיח כי תוצרת חקלאית המשווקת בישראל כתוצרת אורגנית תהיה רק כזו העומדת בתנאים שנקבעו בחוק ובתקנות לעניין אופן ייצור ושיווק של תוצרת אורגנית.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ועל כן אני מבקש להצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני מבקש להודות לצוות ועדת הכלכלה המקצועי והמסור שעמל רבות על הצעת החוק שמונחת בפניכם, צוות הייעוץ המשפטי בראשות המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר ועורכת-הדין אביטל סומפולינסקי שפעלו בנושא; כמובן, מנהלת הוועדה לאה ורון ורכזות הוועדה דקלה, עידית וכוכי, ועוזרי, איתמר, נעמה ומרב, וכמובן, לצוות המסור של השר יאיר שמיר במשרד החקלאות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור אם כן להצבעה על הצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–6 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 31 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: כן, 32 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 151), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/795; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5094; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו נקרא שוב ליושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן להציג את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 58), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר אהרונוביץ, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 58), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבישי ברוורמן: במסגרת הצעת חוק זו מוצע להחיל את ההוראות האוסרות על בעלי רישיון הפועלים בשוק הסלולר לבצע הגבלות או חסימות שונות על כלל בעלי הרישיונות.

אבישי ברוורמן: אסביר: במסגרת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, שהתקבל ביום 29 בדצמבר 2010, תוקן חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, כך שנאסר על חברות הסלולר לחסום או להגביל ציוד קצה רט"ן – השם של הטלפון הסלולרי – להגביל ציוד של המשתמשים.

אבישי ברוורמן: החוק אסר להגביל את האפשרות לעשות שימוש ביישומים המסופקים באינטרנט, הן "ניוון" או חסימה של התכונות המובנות של המכשיר, והן הגבלת האפשרויות להשתמש בציוד הקצה של המנוי בכל רשת בזק ציבורית של בעל רישיון.

אבישי ברוורמן: בהתאם להצעת החוק המונחת לפניכם, האיסורים האמורים יחולו על כלל בעלי הרישיונות הפועלים מכוח חוק התקשורת, ובכלל זה על ספקי שירות לאינטרנט.

אבישי ברוורמן: במסגרת הצעת החוק מוצע אם כן להגדיר "בעל רישיון" כך שההגדרה תכלול בעל רישיון, בעל רישיון לשידורים או מי שפועל מכוח היתר כללי לפי החוק, ולקבוע כי איסור ההגבלה או החסימה יחול לא רק על בעל רישיון כפי שהיה מוגדר עד כה, ומי שעוסק בסחר בציוד קצה שהוא ציוד טלפונים סלולריים, אלא, כאמור, על כלל בעלי הרישיונות, וכן על מי שעוסק בסחר בציוד תקשורת הכולל ייבוא, הפצה, מכירה, השכרה, השאלה או תחזוקה של ציוד תקשורת שבאמצעותו אפשר לקבל שירות מבעל רישיון.

אבישי ברוורמן: איסור ההגבלה או החסימה יחול אם הוא נגרם על-ידי בעלי הרישיון או באמצעות אחר, והוא חל גם על הגבלה או חסימה כאמור, הנעשית בדרך של קביעת תעריפים.

אבישי ברוורמן: עם זאת, במסגרת החוק הקיים יש כמה חריגים שלפיהם איסור ההגבלה או החסימה של מנוי לשימוש לא יחול.

אבישי ברוורמן: כך, למשל, כאשר הגבלה או חסימה מתחייבת מניהול תקין והוגן של מסרי הבזק המועברים של בעל הרישיון, כאשר מנוי או קבוצת מנויים ביקשו זאת או כאשר השר התיר זאת במקרים מיוחדים, לרבות לבקשת כוחות הביטחון.

אבישי ברוורמן: כעת מוצע להחיל את החריגים לגבי הגבלה או חסימה כך שיחולו על כלל בעלי הרישיונות, וכן להוסיף חריג המתיר הגבלה או חסימה כאשר נעשו לפי הוראה של גורם המוסמך לפי דין לתת הוראה כאמור, או בהתאם להחלטת של בית-משפט.

אבישי ברוורמן: בעניין זה חברי הוועדה ואני החלטנו לאפשר את הוספת החריג כפי שהציעה הממשלה, אף שהתוצאה יכולה להיות שהוראות דין שונות יאפשרו לתת הוראות בדבר חסימה או הגבלה הגורמות לפגיעה בנייטרליות הרשת, ללא שיהיה גורם אחד במדינה שיהיה בידיו מידע מרוכז על כל החסימות או ההגבלות שנעשו בפועל.

אבישי ברוורמן: במהלך הדיון בוועדה הציע משרד התקשורת להוסיף גם הוראות לעניין עיצום כספי, ונקבע כי אם היה למנהל הכללי לענייני פיקוח ואכיפה במשרד התקשורת יסוד סביר להניח כי מי שעוסק בסחר בציוד תקשורת גרם להגבלה או לחסימה של כלי תקשורת, רשאי הוא להטיל עליו עיצום כספי – אתה שומע, חבר הכנסת רוזנטל?

אבישי ברוורמן: אתה מומחה לתקשורת – בסכום של עד 234,390 שקלים חדשים.

אבישי ברוורמן: הסכום נקבע בדומה לסכום העיצום הכספי שניתן להטיל היום לפי החוק על מי שפועל ללא רישיון, היתר או אישור.

אבישי ברוורמן: כמו כן, נדרשו כמה התאמות בפרק העיצומים הכספיים, על מנת לכלול גם את ההסדר המוצע בתחולת הפרק.

אבישי ברוורמן: להצעת החוק, אדוני היושב-ראש, לא הוגשו הסתייגויות.

אבישי ברוורמן: לפיכך, אני מבקש שתאשרו את הצעת החוק המונחת בפניכם בקריאה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: לסיום, אני חוזר ומודה לצוות ועדת הכלכלה המקצועי והמסור, לעורכת-הדין אתי בנדלר ועורכת-הדין מירב תורג'מן, שפעלו בנושא, למנהלת הוועדה לאה ורון, לדקלה, עידית וכוכי, ולאיתמר נעמה ומרב, וכמובן – לצוות המסור של השר גלעד ארדן, שר התקשורת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נאפשר ליושב-ראש הוועדה לחזור למקומו ונעבור להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 58), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–13 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–13 נתקבלו

יחיאל חיליק בר: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: החוק התקבל בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 58), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 30 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 58), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא: אי-אכיפת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני שירות בתחומי השמירה והניקיון בגופים ציבוריים, של חברי הכנסת מיכל בירן, זהבה גלאון, משה גפני ואחמד טיבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' כ/525; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 5917; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61), התשע"ד–2014, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61), התשע"ד–2014, שעניינה הצבעת שליחי המוסדות הלאומיים בחוץ-לארץ.

דוד רותם: זוהי הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת יריב לוין ודוד צור אשר נדונה ונתקבלה בקריאה ראשונה בחודש ינואר 2014, והועברה לוועדת החוקה.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, אבל יש בקשות רשות דיבור.

דוד רותם: חוק הבחירות לכנסת קובע כי בוחר שהוא עובד המדינה או עובד של הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית העולמית, הקרן הקיימת או קרן היסוד, שנמצא במדינת חוץ עקב עבודתו, רשאי להצביע בבחירות בנציגות ישראל בחוץ-לארץ, וכך גם בוחר שהוא בן-זוג או ילד עד גיל 20 של אלו.

דוד רותם: עד השנים האחרונות היו כל נציגי המוסדות הלאומיים מועסקים ישירות על-ידי המוסדות הלאומיים כעובדיהם, אולם בשנים האחרונות השתנה אופן ההעסקה של נציגי המוסדות הלאומיים כך שחלקם מועסקים כעובדי המוסדות הלאומיים וחלקם מקבלים את שכרם מגופים אחרים.

דוד רותם: אף שמבחינה מהותית לא שונות שליחותם ופעילותם של מי שאינם מועסקים ישירות כעובדים במוסדות הלאומיים מאלו של עובדי אותם מוסדות, הם אינם נחשבים עובדים ולכן אינם רשאים להצביע בנציגויות הדיפלומטיות והקונסולריות של ישראל בחו"ל.

דוד רותם: כך נוצרה הבחנה לא מוצדקת בין שתי הקבוצות ונמנעת ממי שאינם מועסקים כעובדים הזכות לבחור בעת הימצאותם בחוץ-לארץ בשליחות אותם מוסדות.

דוד רותם: הצעת חוק זו נועדה להשוות בין כל נציגי המוסדות הלאומיים בנוגע לזכות הבחירה, ללא קשר לדרך ההעסקה, ובלבד שהתחולה לגבי מי שאינו מועסק ישירות תהיה רק על מי שנשלח לתקופה של שנה אחת לפחות.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות.

דוד רותם: אני קורא לכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה.

יחיאל חיליק בר: ובכן, כמו שאמרת – אין הסתייגויות אך יש בקשות לרשות דיבור.

יחיאל חיליק בר: אני קורא לחבר הכנסת מוחמד ברכה – שאינו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – נוכח, עד חמש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה, שמוותר?

יחיאל חיליק בר: אז לאחר חבר הכנסת דב חנין אנחנו נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: העיקרון המנחה בדיני הבחירות הישראליים הוא העיקרון הטריטוריאלי.

דב חנין: בוחרים בישראל, אזרחי ישראל, שנמצאים בתחומיה של מדינת ישראל.

דב חנין: אזרחי ישראל שנמצאים בתחומיה של מדינת ישראל.

דב חנין: כל שחיקה ברעיון הזה היא שחיקה בעייתית, מוטעית ומסוכנת.

דב חנין: היום באים ואומרים לנו: בואו נאפשר את זכות הבחירה לאנשי הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית.

דב חנין: למה לעצור בהם?

דב חנין: למה לא לאפשר זכות בחירה לאנשים שנמצאים בשליחות תרבותית או אמנותית בחוץ-לארץ?

דב חנין: למה לא לאפשר זכות בחירה לאנשים שנמצאים בשליחות עסקית בחוץ-לארץ, או בענייני עסקים בחוץ-לארץ?

דב חנין: למה לא לאפשר זכות בחירה לישראלים שלומדים בחוץ-לארץ?

דב חנין: למה לא לאפשר להם זכות בחירה?

דב חנין: למה לא לאפשר זכות בחירה לישראלים שבכלל החליטו לנסוע לכמה שנים מהארץ, אתה יודע, סתם, אולי ליהנות מהחיים בארץ אחרת?

משה זלמן פייגלין: למה לא – – –

דב חנין: אני אענה לך למה לא, חבר הכנסת פייגלין.

דב חנין: אני מתייחס לשאלה שלך במלוא הרצינות, לכן העליתי אותה בעצמי.

דב חנין: התשובה על השאלה הזו היא שמי שצריך להחליט בשאלת עתידה של ישראל אלה הם האנשים שנמצאים בישראל.

דב חנין: האנשים שנמצאים בישראל, אזרחי ישראל שנמצאים בישראל.

דב חנין: מאוד קל להציע לנו, נניח, לצורך העניין, לספח את עבר הירדן המזרחי, כשאתה חי לך בגלות ברוקלין ולא צריך לשלם אחר כך את המחיר על ההחלטה לספח את עבר הירדן המזרחי.

משה זלמן פייגלין: למה אזרח אמריקני יכול להצביע בשגרירות כאן, בישראל?

דב חנין: אני חושב שהמנגנון האמריקני לא נכון.

דב חנין: בהרבה מאוד דברים, אני אומר – בהרבה מאוד דברים, השיטה האמריקנית מבחינה זו היא לא טובה.

דב חנין: היא לא טובה, היא לא נכונה, היא לא מועילה, לא לארצות-הברית ולא לאזרחי ארצות-הברית שנמצאים בארצות-הברית ושזכותם להחליט לגבי מה שקורה בארצות-הברית.

דב חנין: אני אומר את הדברים מכיוון שאני רואה בהצעת החוק הזו, מעבר לוויכוח העקרוני שלי עם ההצעה הספציפית הזאת והשרירותיות בה – למה לעצור באנשי הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית ולא להמשיך למוסדות כאלה או אחרים?

דב חנין: מעבר לשרירותיות הזאת, אני רואה בעיה ברמת העיקרון: מי שנמצא בישראל, אזרחי ישראל שבוחרים להימצא בישראל ביום הבחירות, הם אלה שמקבלים את ההחלטות, הם אלה שבוחרים, הם אלה שלוקחים על עצמם את האחריות להחלטות שהם מקבלים לגבי עתידה וגורלה של החברה הישראלית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים הרי בישראל על החלטות שלעתים המשמעות שלהן היא מלחמה ושלום.

דב חנין: ושוב, כפי שאני אמרתי, האם אנחנו היינו רוצים שבשאלות של מלחמה ושלום יצביעו, ויכריעו ויקבעו למי שחי בארץ הזאת את עתידו, יכריעו, ישפיעו, יקבעו, אנשים שלא נמצאים כאן?

דב חנין: האם הדבר הזה הוא נכון ברמת העיקרון?

דב חנין: האם אנחנו רוצים שאנשים שלא נמצאים בישראל יוכלו לקבל הכרעות שהמשמעות שלהן היא שאלות של חיים ומוות למי שחי בישראל?

דב חנין: אני חושב שהעיקרון הבסיסי של הדמוקרטיה הוא העיקרון הטריטוריאלי.

דב חנין: מי שנמצא בתחומיה של המדינה, האזרחים שנמצאים בתחומיה של המדינה הם אלה שצריכים לקבל את ההחלטות לגביה, הם אלה שצריכים לקבוע את דרכה.

דב חנין: אני חושב שאסור לערער על המסגרת הטריטוריאלית הזו, על הבסיס הטריטוריאלי הזה של הדמוקרטיה.

דב חנין: אני חושב שכל ערעור על הבסיס הטריטוריאלי של הדמוקרטיה הוא לא ערעור על הטריטוריה, הוא ערעור על הדמוקרטיה.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: קודם כול, בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת – ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 30 נגד – 10 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 30 בעד, עשרה מתנגדים, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו מייד עוברים להצבעה על החוק בקריאה השלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 33 נגד – 12 נמנעים – 1 חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, 12 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 16), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: תיקון מס' 61, נכון.

יחיאל חיליק בר: ואני מבקש את אחד מיוזמי החוק, חבר הכנסת דוד צור או אתה?

יחיאל חיליק בר: דוד צור – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: הוא ביקש, כן.

יחיאל חיליק בר: דוד צור, לברך ולהודות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, דוד.

דוד צור: אני רציתי להגיד מילה לדב: חבר הכנסת חנין, הצעת החוק הזאת נולדה בכלל מטרוניה ששמענו, מנוער, חבר'ה צעירים שנשלחו על-ידי המדינה.

דוד צור: עושים עבודת קודש במוסדות אוניברסיטאיים כנגד ה-BDS, "הלל" – –

דב חנין: – – –

דוד צור: – – אנחנו שלחנו אותם לשם.

דוד צור: זה לא מתוך בחירה, שהם יכולים להיות פה; זה לא איזה טיול שהם יצאו אליו.

דוד צור: בגלל זה העיקרון הטריטוריאלי שדיברת עליו – ואני מכבד אותו, אגב.

דוד צור: אני חושב שזה נכון, אני לא חושב שצריך לפרוץ את זה מעבר לזה, אבל פה מדובר בחוק שעושה צדק עם אנשים שאנחנו שלחנו לשליחות ונבצר מהם בעצם למלא את הזכות והחובה האזרחית שיש להם.

דוד צור: וטוב שחבר הכנסת, ידידי, חבר הכנסת לוין, התגייס להצעת החוק הזאת.

דוד צור: אני מודה לוועדת חוקה, חוק ומשפט, לחבר הכנסת דוד רותם, על זה שלקח את העניין הזה, במהירות רבה העביר אותה, ולכל אנשי ועדת החוקה, שכן הנושא הזה היה ברור, נהיר.

דוד צור: וההסתייגות שלך, חבר הכנסת חנין, לדעתי היא ממש לא לעניין.

דוד צור: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת צור.

יחיאל חיליק בר: [מס' כ/533; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 7505; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38), התשע"ד–2014, לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש הקואליציה, בשם יושב-ראש ועדת הכנסת צחי הנגבי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38), התשע"ד–2014, העוסקת בהרכב ועדת האתיקה של הכנסת.

): ההצעה הוגשה על-ידי חברי הכנסת יריב לוין וחיליק בר.

): בהתאם לחוק החסינות, יושב-ראש הכנסת ממנה את ארבעת חברי ועדת האתיקה, שניים מסיעות הקואליציה ושניים מסיעות האופוזיציה, למשך תקופת כהונתה של הכנסת.

): מוצע לקבוע כי במקרה שחל שינוי בהרכב הקואליציוני של הכנסת כך שאין עוד שוויון במספר חברי הוועדה, ישנה יושב-ראש הכנסת את הרכב הוועדה כך שתישמר החלוקה בין חברי הקואליציה לבין חברי האופוזיציה.

): עוד מוצע לאפשר ליושב-ראש הכנסת למנות ממלאי-מקום לחברי ועדת האתיקה לתקופה מסוימת ואף לכל כהונת הכנסת או לעניין מסוים, וזאת כדי להבטיח שהוועדה לא תשב בהרכב חלקי ותוכל לתת מענה במצב שבו חבר הוועדה אינו יכול מסיבה כזו או אחרת לדון בעניין מסוים.

): ההצעה אושרה בוועדת הכנסת פה-אחד, לא הוגשו לה הסתייגויות, ואבקש את אישורה של הכנסת להצעה בקריאה השנייה והשלישית.

): אבקש לנצל, אדוני היושב-ראש, את ההזדמנות, וכמובן להודות לצוות המסור של ועדת הכנסת: לאתי, לנועה, לעאליה.

): כמובן לארבל אסטרחן, היועצת המשפטית.

): וכמובן גם לכל הצוות שמלווה אותי ואותך, אדוני, בעבודה השוטפת שלנו, לרבות על החוק הזה.

): תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מצטרף לתודות האלה, כמי שיזם אתך את החוק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נאפשר ליושב-ראש הקואליציה לחזור למקומו.

יחיאל חיליק בר: נא לתפוס את המקומות, אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

עפו אגבאריה: זה מסעוד גנאים – – –

דב חנין: אדוני – – – זה במקום מסעוד גנאים.

יחיאל חיליק בר: מה?

דב חנין: – – – הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1 – 35 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: אוקיי, בעד – 35, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דב חנין הצביע במקום חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יחיאל חיליק בר: אם כן, החוק עבר בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: מסעוד?

יחיאל חיליק בר: גנאים?

עפו אגבאריה: בטעות – – –

יחיאל חיליק בר: בטעות.

יחיאל חיליק בר: בטעות.

יחיאל חיליק בר: ציינו.

יחיאל חיליק בר: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: ואנחנו אם כן מייד נעבור להצבעה בקריאה השלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38), התשע"ד–2014, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: כן, 32 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: ואני קובע כי הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38), התשע"ד–2014, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: וזהו בהחלט מעמד מרגש, כי זה החוק הראשון שלי שעובר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

נחמן שי: בהצלחה.

יחיאל חיליק בר: ויש בהחלט יתרונות בהגשת הצעות חוק עם יושב-ראש הקואליציה.

יחיאל חיליק בר: אז אני מודה לך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, על המעמד.

יחיאל חיליק בר: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: זה כרוך בהצבעה, אדוני?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: הודעה אחת שכרוכה בהצבעה והודעה אחת שלא כרוכה בהצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: שתי הודעות: על אחת נצביע ועל השנייה לא.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

): ההודעה שאין עליה צורך בהצבעה היא זו: לפי חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ממאגר מידע, התש"ע–2009, ועדת הכנסת קבעה את הרכב ועדת הכנסת המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לוועדת הפנים והגנת הסביבה ולוועדת המדע והטכנולוגיה, לשם פיקוח על חלקים שונים של יישום החוק ואישור של תקנות וצווים לפיו.

): הוועדה תהיה בת שישה חברים.

): להלן הרכבה: כיושב-ראש הוועדה יכהן חבר הכנסת דוד רותם.

): חברי הכנסת מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט הם דוד רותם ושולי מועלם-רפאלי.

): חברי ועדת הפנים והגנת הסביבה הם תמר זנדברג ורינה פרנקל.

): מוועדת המדע והטכנולוגיה – חברי הכנסת משה גפני ומאיר שטרית.

): זו הודעה שאין צורך להצביע עליה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

): הצעת חוק-יסוד: מועד התפטרות נשיא המדינה, שר או חבר הכנסת (תיקוני חקיקה), הצעת חברי הכנסת יריב לוין ומיכל בירן, אושרה בקריאה הטרומית ב-22 בינואר 2014 והועברה לדיון בוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה ראשונה לפי סעיף 79(א) לתקנון הכנסת.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להציע לכנסת לפצל את הצעת החוק, בהתאם להוראות סעיף 79(ב) לתקנון, לשתי הצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול תיקונים לחוקי-יסוד וחלק אחר יכלול תיקונים לחוקים רגילים.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: לפני שנצביע ביקש חבר הכנסת דב חנין הערה, מהצד – סליחה, לדבר שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: התנצלותי.

יחיאל חיליק בר: לאחר דבריך אנחנו נעבור להצבעה על ההחלטה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני ביקשתי את רשות הדיבור כדי להבהיר לכנסת הפעם, לקראת הפעם הבאה שיגיע נושא כזה, שהצעה כזאת, להביא לכנסת פיצול של הצעת חוק קיימת, כאשר הוועדה מציעה פיצול כזה, מחייבת דיון במליאה, והנה, אני מנצל את ההזדמנות כדי לקיים אותו, ולו בצורה קצרה הפעם; מחייבת דיון במליאה, ובעקבותיו הצבעה של המליאה.

דב חנין: כשיש הצעה של פיצול, המליאה צריכה לדון בכך, ובעקבות הדיון היא תקבל החלטות.

דב חנין: אני אומר את הדברים עכשיו, מכיוון שבעוד שבוע, שבועיים, שלושה שבועות – –

יריב לוין: – – –

דב חנין: לא, אני אומר את זה למען הסדר, אני יודע שאין בינינו ויכוח.

דב חנין: – – תגיע לכנסת הצעה של ועדת החוקה לפצל את שאלת אחוז החסימה משאלות אחרות שקשורות למימון מפלגות והתפלגות מפלגות, וכאשר הנושא הזה יבוא למליאת הכנסת, אני מכין גם אתכם, עמיתי השרים וידידי חברי הכנסת, יהיה בכנסת דיון ממושך, שאני מניח שרוב חברי הכנסת ישתתפו בו – על הפיצול.

דב חנין: על הפיצול.

דב חנין: יהיה פה דיון של שעות ארוכות ורבות על הפיצול.

דב חנין: זאת תהיה גם הזדמנות להתווכח על הפיצול, אבל גם על הסוגיות המהותיות שביסודם של אותם חוקים.

דב חנין: אני אומר את הדברים כדי שכולנו, חברי הכנסת, נהיה ערוכים מראש למצב הזה, שיכול לקרות בעוד שבועיים או שלושה שבועות, כשתגיע אותה הצעה, אם היא תגיע למליאת הכנסת, ואם הממשלה בכל זאת תחליט לקדם את הצעת החוק הלא-מוצלחת הזאת, של העלאת אחוז החסימה ושינויים במשילות.

דב חנין: אם זה יקרה, אז יגיע גם הפיצול לכנסת.

דב חנין: אנחנו נקיים על זה דיון גדול, אני מניח שהוא יהיה גם דיון מתוח, ובסופו של דבר אני מקווה שהכנסת תחליט בנושא הזה החלטה ראויה, ואנחנו נתקדם למקום קצת יותר טוב, ולא למקום קצת יותר גרוע, שזה מה שהממשלה כל הזמן מנסה לקדם אותנו אליו.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו נצביע עכשיו בעד או נגד החלטת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: מועד התפטרות נשיא המדינה, שר או חבר הכנסת (תיקוני חקיקה).

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד הצעת ועדת הכנסת – 30 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: מועד התפטרות נשיא המדינה, שר או חבר הכנסת (תיקוני חקיקה) נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 30 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת ועדת הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: מועד התפטרות נשיא המדינה, שר או חבר הכנסת (תיקוני חקיקה) עברה.

יחיאל חיליק בר: [נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (ייעול אמצעי הגבייה ודיווח), התשע"ג–2013, מ/771.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, החוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה הוא כבד, ויש בו הרבה מאוד סעיפים, והוא בא לאחר חוק ההסדרים, אז עד שנדון בכולו, בינתיים רצינו להיטיב, ולכן אנחנו רוצים לפצל חוק אחד מתוכו, את סעיף 2(3) להצעת החוק, לפצל כדי להיטיב.

ניסן סלומינסקי: המשמעות של ההטבה היא שעד היום, לעניין מע"מ, כל מי שהמחזור שלו יותר מ-2.5 מיליון לשנה מדווח דיווח מפורט ב-15 לחודש.

ניסן סלומינסקי: דיווח מפורט הוא קשה, כי צריך להביא את כל החשבוניות ואת כל הדברים, ואנחנו רוצים בחוק הזה להקל, שבמקום ב-15 לחודש יוכלו לדווח ב-30 לחודש את הדיווח המפורט, ודיווח תקופתי, שהוא הדיווח רק של הוצאות והכנסות, יהיה ב-15 לחודש.

ניסן סלומינסקי: זה בסך הכול לטובת האנשים – העוסקים, המעסיקים, ולכן אני מבקש שנוכל לפצל את זה כדי שבשבוע הבא כבר נוכל להביא את החוק לאישור הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יחיאל חיליק בר: אין בקשות דיבור.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בעד או נגד החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (ייעול אמצעי הגבייה ודיווח), התשע"ג–2013, מ/771.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד או נגד ההחלטה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד הצעת ועדת הכספים – 32 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגברת האכיפה (ייעול אמצעי הגבייה ודיווח), התשע"ג–2013, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק להעמקת גביית המסים והגבלת האכיפה (ייעול אמצעי הגבייה ודיווח), התשע"ג–2013, מ/771, עברה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ג–2012, מ/702.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יחיאל חיליק בר: זהבה, איפה אבישי?

יחיאל חיליק בר: פיצול.

יחיאל חיליק בר: אנחנו ניתן לו דקה להגיע.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/820).

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: טוב, אנחנו נקפוץ להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2013, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: יש גם דוברים בהצעת החוק הזאת.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, אנא הצג את החוק.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק לקבוע הסדרי קבע בחקיקה לטיפול במסיעי תושבים זרים השוהים בישראל שלא כדין.

יצחק אהרונוביץ': סעיף 12א לחוק הכניסה לישראל, התשי"ב–1952, להלן: חוק הכניסה לישראל, נוסף על חוק הכניסה לישראל בחוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996, אשר קבע תיקוני חקיקה בחוק עובדים זרים, התשנ"א–1991, ובחוק הכניסה לישראל.

יצחק אהרונוביץ': חוק שהייה שלא כדין קובע, בין היתר, עבירות של מעסיקים, מסיעים ומלינים של תושבי אזורי יהודה, שומרון וחבל-עזה הנכנסים לישראל או השוהים בה שלא כדין, להלן: תושב זר, וכן על הנותנים רשות לתושב זר שאינו רשאי לנהוג בישראל לנהוג ברכב הרשום בישראל.

יצחק אהרונוביץ': זאת בשל הסכנה הנשקפת לביטחון תושבי ישראל הנובעת מעבירות אלה.

יצחק אהרונוביץ': בתיקון מס' 14 לחוק השהייה שלא כדין משנת 2012 הוחלט כי החוק שנקבע כהוראת שעה יהפוך להוראת קבע בחוק עובדים זרים ובחוק הכניסה לישראל.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, המחוקק קבע כי ההסדרים הנוגעים למסיע הבודד ולהסעה על-ידי נהגי מוניות, אשר קבועים בסעיף 12א(ג)(1) ובסעיף 12א(ד)(2) לחוק הכניסה לישראל, יישארו כהוראת שעה עד ליום כ"ט באדר ב' התשע"ד, 31 במרס 2014, ובמהלך התקופה ייבחן הצורך בהפיכתה להוראה של קבע.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהמצב הביטחוני שהביא לחקיקת החוק עומד בעינו, ולא נראה שינוי בעתיד הקרוב, מוצע לקבוע כי הוראות השעה האמורות ייקבעו כהסדרי קבע בחקיקה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שקביעת הסדרי הקבע, יחד עם מכלול הצעדים הננקטים על-ידי גורמי הביטחון הנוגעים בדבר, יסייעו לממשלה במלחמה בטרור.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך אבקשכם לתמוך בהצעת חוק זו בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, כבוד השר.

משה זלמן פייגלין: הדובר הראשון, אראל מרגלית – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, בשעה טובה יש לנו חוק מבית היוצר של החוקים המקוממים.

עיסאווי פריג': אחרי שבית-המשפט בארצות-הברית פסל את חוק ההגירה הגזעני של אריזונה, הגיעה המדינה ונתנה חיבוק לחוק גזעני נוסף במדינה, תורת הגזע.

עיסאווי פריג': לתת לתורת הגזע לשלוט.

עיסאווי פריג': אני קורא, אדוני השר, מהצעת החוק שאתה מעלה כאן – לנהג מונית.

עיסאווי פריג': כתוב: "מוצע לקבוע בהוראת קבע את הוראת השעה, המאפשרת לנהג מונית לדרוש מנוסע מסמכים על אודות שהייתו בארץ כדין".

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, אדוני השר, נהג המונית, ממי הוא אמור לדרוש את המסמכים?

עיסאווי פריג': מערבים, שהם יכולים להיות תושבי הרשות הפלסטינית, או מאתיופים, שהם דומים לסודאנים ואריתריאים.

עיסאווי פריג': מהם נהג המונית צריך לבקש.

עיסאווי פריג': פשוט מאוד, צריך לתת רישיון לאיש לבן, שאין לו חזות מזרחית, חזות ערבית, שאין לו חזות אפריקנית.

עיסאווי פריג': לבן – מותר לך.

עיסאווי פריג': הגזע שלך מאפשר לך שנהג המונית ייתן לך את הכבוד הראוי.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי, כאזרח ערבי במדינה – צריך לעלות למונית ולהוכיח את האזרחות שלי כאזרח ישראלי לנהג המונית בכדי שיסיע אותי.

עיסאווי פריג': ולצורך העניין, אני צריך לשבת, לא לפתוח את פי, ואם אני מקבל שיחת טלפון אסור לי לדבר.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הוא ישמע שאני אדבר בערבית.

עיסאווי פריג': נהג המונית, על-פי החוק המוצע, יש לו הזכות לעמוד ולבקש תעודת זהות, להשפיל אותי.

עיסאווי פריג': אתה נותן לנהג המונית, לאנשים האלו, את הזכות להשפיל.

עיסאווי פריג': אסור לך לדבר בטלפון, ואם אתה בעל חזות שאינה חזות אשכנזית לבנה, אתה צריך להתנהג בהתאם.

עיסאווי פריג': כל החוקים האלה, חוקי גזע.

עיסאווי פריג': תגידו את זה, זה תורת הגזע.

עיסאווי פריג': אנחנו מתביישים להגיד את זה ומנסים לתת לזה כל מיני – מלל יפה.

עיסאווי פריג': זה חוק אנטי-דמוקרטי, חוק גובל בגזענות, כי הוא מיוחד נגד אנשים ספציפיים – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

עיסאווי פריג': – – חוק גזע.

עיסאווי פריג': אז אני פונה אליך, אדוני השר, זה לא מתאים לכנסת ישראל לאמץ חוק כזה.

עיסאווי פריג': זה חוק – בארצות-הברית, באריזונה, זרקו אותו; אנחנו לא צריכים להיות החצר האחורית והמעבדה, שפן הניסיונות של חוקים שהם מבית היוצר הפסול שנקרא תורת הגזע.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת פריג'.

משה זלמן פייגלין: והדובר הבא, חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, החוק הזה – וגם הוראת השעה כשלעצמה – שבא לקבע את הוראת השעה, הם פסולים מיסודם, כי הוא בא להתאים בעצם את מערכת החוקים במדינה דמוקרטית כביכול למציאות של כיבוש.

באסל גטאס: זה מה שעושים.

באסל גטאס: כל החוקים שנוגעים בענייני האזרחות והכניסה למדינת ישראל נובעים מהדבר הזה, ממציאות שהיא כשלעצמה – המציאות של הכיבוש של עם אחר ושל אדמות של עם אחר, צריכה לעבור מהעולם.

באסל גטאס: אם אתם מסתכלים על מה שכתוב בחוק – ורק תדמיינו לעצמכם שזה כתוב במדינה אחרת.

באסל גטאס: איפה נשמע דבר כזה?

באסל גטאס: נהג מונית, נגיד שהוא עובר בין מדינה למדינה באירופה, בכל מקום.

באסל גטאס: למה בכלל מישהו חשב על העניין הזה, שצריך כאילו להסדיר אותו?

באסל גטאס: זה רק בגלל המציאות הלא-נורמלית, שצריכה לעבור מהעולם, המציאות של הכיבוש של עם אחר, שכאילו מגינים, וכבוד השר השתמש במילה, שהכול שיקול ביטחוני, משיקולים ביטחוניים.

באסל גטאס: אז צריך לשנות, לא את החקיקה ולא את החוקים, צריך למחוק בכלל את הוראת השעה.

באסל גטאס: צריכים בעצם לפתור את הבעיה היסודית, בעיית הכיבוש.

באסל גטאס: צריך לסלק את הכובש מהמקומות הכבושים, ויהיו גבולות נורמליים, כמו שיש בכל מקום אחר בעולם, ואז לא צריך את הוראת השעה הזאת או את החוקים האלה.

באסל גטאס: צריכים להגיד את האמת ולהסתכל למציאות בעיניים המציאותיות, וצריך לשאוף בעצם לנרמל את המצב, ולא למצוא מציאות חוקתית וירטואלית להתאים למצב הבלתי-נורמלי של מציאות הכיבוש.

באסל גטאס: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת גטאס.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת הבא – חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה; אינה נוכחת.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו מתנגדים לחוק הזה, להצעת החוק הזאת, שרוצה להפוך את ההוראות הללו, שהיו הוראות שעה בנושא של איסור סיוע בתחומים של הלנה, העסקה, הסעה, להוראות קבע.

ניצן הורוביץ: החוק הזה הוא עוד חוליה בשורה של חוקים שהופכים את האזרחים לשוטרים.

ניצן הורוביץ: פה מטילים נטל כבד ביותר.

ניצן הורוביץ: למשל, אני אתן דוגמה של נהגי מוניות.

ניצן הורוביץ: הם צריכים לבדוק, הם אחר כך נושאים באחריות, הם צריכים לפקח.

ניצן הורוביץ: למשל, בעבירות של הלנה לא תמיד האזרח יודע מי נמצא, איך נמצא.

ניצן הורוביץ: אלה דברים שבכלל אין להם מקום.

עיסאווי פריג': אם נהג המונית הוא ערבי, מה נעשה?

ניצן הורוביץ: חבר הכנסת פריג', אתה ציינת נכון שזה גם מבוסס פה על מה שנקרא racial profiling.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת שקובעים את העניין על-פי החזות והמוצא המשתמע של אותו אדם, וגם זה דבר שהוא לא ראוי ושלא צריך לעשות אותו, ובטח לא להטיל אותו על אזרחים, ובטח לא בשורה של התחומים שהחוק הזה מונה.

ניצן הורוביץ: לכן בעינינו זה חוק פסול, חוק שהוא אנטי-דמוקרטי ואנטי-חברתי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאין מקום לחוק כזה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לנצל את הדקה שנותרה לי כדי להגיד מילה באופן כללי על המציאות הכללית שהחוק הזה נמצא בה.

ניצן הורוביץ: הדרך להתמודד עם המצבים האלה – והדברים האלה נמצאים עכשיו סוף-סוף על סדר-היום – היא להגיע להסדר של שלום ושל פיוס עם שכנינו הפלסטינים.

ניצן הורוביץ: החוק הזה מדבר בפירוש על מה שמכונה שב"חים, שהם תושבי האזור שנכנסים לישראל בדרכים כאלה ואחרות.

ניצן הורוביץ: אנחנו מבקשים לנרמל את העניין הזה באמצעות הסכם שלום.

ניצן הורוביץ: כן, אני אומר פה את המילים האלה "הסכם שלום", מילה שכמעט הפכה למילת גנאי, למילה גסה, אבל את זה אנחנו מנסים להשיג.

ניצן הורוביץ: ברגע שהיחסים פה בינינו לבין הפלסטינים יוסדרו, יגיעו למצב של יחסים נורמליים, יחסים תקינים בין שתי מדינות ריבוניות שחיות בשלום האחת עם השנייה, אפשר יהיה להסדיר גם את הנושאים האלה של הכניסה וכל העניינים האלה בצורה אנושית ונורמלית בלי להזדקק לחוקים רעים כאלה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת הורוביץ.

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני, חברי וחברותי חברות הכנסת, הדוברים חברי כבר עמדו על הצדדים הבעייתיים מבחינת המכוּנה profiling והגזענות וסכנות נוספות שטמונות בחוק הזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה בעיקר להתרכז במה שהזכיר חברי ניצן הורוביץ, והוא היחסים בין אדם לאדם, או שמא עלינו לומר – בין אדם לחברו, בין נהג לנוסעו ונוסעתו וכו'.

מרב מיכאלי: החוק הזה מנציח מצב שבו מותר לכל אחת ואחד מאתנו להיות שוטר ושוטרת של האחרת.

מרב מיכאלי: לנהג מותר לדרוש מנוסע ומנוסעת מסמכים?

מרב מיכאלי: מה פתאום?

מרב מיכאלי: מי שמו?

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אנחנו עכשיו שמות ושמים אותו.

מרב מיכאלי: אנחנו גם עושות את מה שאמר ניצן הורוביץ – מטילות על נהגי המוניות אחריות נוספת, כשאין להם לא הכשרה, לא הסמכה ולא סיבה לשאת באחריות הזאת; ואחר כך הם עוד יידרשו לתת עליה, חס וחלילה, את הדין.

מרב מיכאלי: אני כבר רואה את נהג המונית שעומד לדין כי הוא לא ביקש, מי יודעת, את המסמכים.

מרב מיכאלי: ונניח שביקש מסמכים; מה יעשה?

מרב מיכאלי: יוריד מייד את הנוסע בצד?

מרב מיכאלי: אולי ימסור אותו למשטרה?

מרב מיכאלי: למה זה נעצר שם?

מרב מיכאלי: למה רק מותר לו לבקש מסמכים?

מרב מיכאלי: למה אסור לו בעצמו ללכת ולכבול אותו?

מרב מיכאלי: הצעד הזה לוקח את החברה הישראלית הרבה יותר מדי רחוק.

מרב מיכאלי: זה מעורר חשד שלנו האחד כלפי השני, האחת כלפי השנייה.

מרב מיכאלי: זה מסוכן לחברה הישראלית ולמרקם העדין גם ככה שיש בין המגזרים השונים ובין החלקים השונים, שלעתים יש ביניהם מתחים מכל מיני סוגים גם כך.

מרב מיכאלי: זה צעד מסוכן שאני מפצירה בכנסת ישראל לא לעשות אותו לטובת החברה הישראלית ומדינת ישראל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת מיכאלי.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת איתן כבל – לא נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בזמנה, כשזאת הייתה עדיין הוראת שעה, אנחנו הצבענו על הצדדים המסוכנים שחורגים מהמתכונת של המינהל התקין של הוראת השעה ההיא מעצם היותה נותנת סמכויות של שוטר למי שלא הוסמך להיות שוטר.

מוחמד ברכה: בעצם הוראת השעה היא מעין רדיפה של אנשים שמחפשים פת לחם ומחפשים עבודה.

מוחמד ברכה: אני הייתי המום מדבריו של השר אהרונוביץ על הפיכת הוראת השעה לחוק.

מוחמד ברכה: בעצם המצב הזמני, שלשמו הומצאה הוראת השעה – השר בא ומודיע לכנסת שזה מצב של קבע.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הכיבוש קבוע, המחסומים קבועים, הרדיפות קבועות – לכל החיים.

מוחמד ברכה: לכן זה חוק.

מוחמד ברכה: הדבר השני שהשר אמר, שזה יעזור לממשלה ולמשטרה להילחם בטרור.

מוחמד ברכה: על איזה טרור מדובר?

מוחמד ברכה: החוק הזה במתכונתו הוא חוק של טרור, כי הוא מוסיף על רדיפת האנשים שחיים תחת כיבוש ובתוך סגרים ובתוך מחסומים ובתוך שלילת כל זכות אזרחית ולאומית – גם הזכות להתפרנס.

מוחמד ברכה: לכן זה חוק של טרור כלפי אנשים וכלפי פליטים וכלפי בני העם הפלסטיני, שחיים תחת עולו של הכיבוש הישראלי.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי חברי הכנסת, שאף אחד לא יתבלבל כאן:

מוחמד ברכה: לחוק הזה אין שום נגיעה עם עניין של טרור.

מוחמד ברכה: גם ככה מדינת ישראל והרשויות המפורסמות שלה כל הזמן מלעיטות אותנו בסכנה כזאת או אחרת.

מוחמד ברכה: בגלל זה עשו את גדר ההפרדה הגזענית, בגלל זה עשו את הסגרים, בגלל זה עשו כבישים רק ליהודים בתוך השטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: ועכשיו רוצים לתת סמכויות של שוטרים לנהגי מוניות כדי לרדוף את אותם האנשים שתרים אחרי פת לחם.

מוחמד ברכה: זה דבר שאין לו מקום.

מוחמד ברכה: גם כשהייתה הוראת שעה לא היה לה מקום – על אחת כמה וכמה, האמירה מסוכנת עוד יותר כשנותנים להוראת השעה הזאת אופי של חוק.

מוחמד ברכה: היום אנחנו דיברנו, רבותי חברי הכנסת, על העוני, על ממדי העוני ועל דוח "מרכז אדוה".

מוחמד ברכה: אבל זה פשוט גן-עדן, מה שאנחנו מגדירים כאן עוני, לעומת המצב שחיים בו רוב בני העם הפלסטיני בשטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: זה לא מפני שהם לא יכולים או לא רוצים להתפתח, אלא בגלל המגבלות הקשות ובגלל הרדיפה והסגרים ובגלל הכיבוש שישראל כופה על העם הפלסטיני בשטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: לכן אי-אפשר לפתח כלכלה, אי-אפשר לפתח חקלאות, גם, בעידן של התנכלויות המתנחלים, ורק לפני יומיים קראנו על 1,625 עצי זית שנעקרו על-ידי מתנחלים בשטחי הגדה המערבית.

מוחמד ברכה: כל המצוקה הזאת שישראל כופה שם על החקלאות ועל התעשייה ועל הפיתוח הכלכלי – עכשיו רוצים לגנוב מהם את פת הלחם שהם מחפשים בבתי-העסק ובמקומות עבודה בתוך מדינת ישראל – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

מוחמד ברכה: – – לקרוא לזה עוד "מלחמה בטרור" – זאת לא מלחמה בטרור, זה טרור כשלעצמו.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת ברכה.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, יש כל כך הרבה סיבות להתנגד להצעת החוק הזו, אבל אני רוצה להתחיל, אדוני השר, מסיפורו של נהג מונית שהגיע אלינו, לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, כאשר הוראת השעה הגיעה.

דב חנין: ואמר נהג המונית: מה אתם רוצים ממני?

דב חנין: אני עכשיו אצטרך לבדוק את האנשים שנמצאים אצלי במונית?

דב חנין: אני, יש לי הכשרה של שוטר?

דב חנין: יש לי הכשרה של לוחם?

דב חנין: אני צריך להיות החסם בפני טרוריסטים?

דב חנין: הצעת החוק הזאת היא קודם כול הפרטה של אחריות של המדינה.

דב חנין: אם יש בעיה ביטחונית, מי שצריך לטפל בבעיה הזו זו המדינה, לא נהגי המוניות.

דב חנין: זו בעיה אחת שיש בחוק הזה.

דב חנין: בעיה שנייה שיש בחוק הזה היא כמובן המנגנון של ה-profiling הלאומי האתני, הפרופיל האתני – לפי צבע, לפי מראה – שבו אנשים ייחשבו לחשודים, יצטרכו להתנהג אליהם כחשודים, אם הם נראים כמו ערבים, אם הם נראים כמו מזרחים, אם הם נראים כמו אנשים כהי עור.

דב חנין: כל אלה יצטרכו לעבור מנגנון של סינון ובדיקה על-ידי נהגי מוניות, על-ידי מסיעי נוסעים.

דב חנין: איזו מציאות אתם רוצים ליצור בארץ הזאת?

דב חנין: הצעת החוק הזו הגיעה במקורה לכנסת בתקופה שהיו הרבה מאוד פיגועים.

דב חנין: היא התחילה כהוראת שעה, ואז אמרו לנו: כן, אנחנו נמצאים במציאות יוצאת דופן, מציאות מאוד מיוחדת, ומציאות מאוד מיוחדת מחייבת אמצעים מאוד מיוחדים, אמצעים מאוד יוצאי דופן.

דב חנין: בגלל הביקורת המשפטית הגדולה שהייתה על הצעת החוק הזו, הממשלה אמרה: אנחנו מבקשים אך ורק הוראת שעה, אנחנו מבקשים שהמנגנון הקיצוני הזה, המנגנון מרחיק הלכת הזה, הדרמטי, המסוכן הזה, יהיה מנגנון זמני, הוא יפעל רק כאשר אין לנו ברירה אחרת וזו הדרך היחידה להגן על שלומם וביטחונם של אזרחי ישראל.

דב חנין: היום באה הממשלה ואומרת לנו: ההסדר הזה צריך להפוך להסדר של קבע.

דב חנין: ואני חושב שדבר אחד צריך ללמוד מבקשתה זו של הממשלה, שהיא רואה את מצב העימות והמלחמה כמציאות קבועה בארץ הזאת.

דב חנין: הממשלה לא הולכת לעשות פה שום פתרון שיביא לכאן שלום וביטחון, לא הולכת לקדם שום הסדר שיביא רגיעה ושקט ופחות פיגועים – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

דב חנין: – – לאזרחי ישראל לטווח הארוך.

דב חנין: היא מתייחסת למציאות הלא-נורמלית כמצב הנורמלי.

דב חנין: ואני אומר: ממשלה שמתייחסת למציאות לא נורמלית כמצב נורמלי ומביאה לנו חוקים לא נורמליים כדי להתמודד עם המצב הזה, היא ממשלה לא נורמלית, שצריכה ללכת.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בפרשת "ואתה תצוה את בני ישראל ויקחו אליך שמן זית זך כתית למאור להעלֹת נר תמיד".

ישראל אייכלר: אומרת הגמרא: אמר רבי יוחנן, למה נמשלו ישראל לזית, לומר לך מה הזית לא מוציא שמנו אלא על-ידי כתיתה, אף ישראל אינן חוזרים למוטב אלא על-ידי ייסורין.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שארץ-ישראל נקנית בייסורים.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שאין עוד אומה ולשון שמערערים על עצם זכותם לחיות בעולם ובפרט לחיות בארץ מולדתם יותר מעם ישראל.

ישראל אייכלר: וכל זה כדי שאנחנו נדע שאנחנו נמצאים כאן בנסים, אנחנו נמצאים כאן בידיים של הקדוש-ברוך-הוא.

ישראל אייכלר: ואנחנו כ"גמֻל עלי אמו, כגמֻל עלי נפשי":

ישראל אייכלר: כמו תינוק שנמצא על הידיים של האימא, ואף-על-פי שהיא מערסלת אותו, מנדנדת אותו, הוא לא פוחד שהוא ייפול, כי הוא יודע ובטוח בה – ככה עם ישראל בטוח שהקדוש-ברוך-הוא ישמור עליהם.

ישראל אייכלר: כשאני שומע שיש פחד גדול על היהודים מחרם כלכלי עולמי נגד מפעלים ישראליים, אני אומר לעצמי, למה עשה ה' לנו ככה לארץ הזאת?

ישראל אייכלר: ראיתם כבר פעם שמישהו יאיים על הספרדים שיעשו עליהם חרם כלכלי אם הם לא ייתנו עצמאות לחבל הבסקים?

ישראל אייכלר: או על הבריטים, אם לא ייתנו עצמאות לאירלנד?

ישראל אייכלר: או על הרוסים, שלא נותנים לצ'צ'נים עצמאות?

ישראל אייכלר: אני חושב שהקשר בין צ'צ'ניה למוסקבה הרבה יותר רחוק מאשר יהודה ושומרון לירושלים.

ישראל אייכלר: אז למה עשה לנו ה' ככה לארץ הזאת?

ישראל אייכלר: כדי שאנחנו נתעורר ונבין שאין לנו זכות בארץ-ישראל; יש לנו מתנה שהקדוש-ברוך-הוא נתן לנו בשביל מטרה מסוימת, "בעבור ישמרו חֻקיו ותורֹתיו ינצֹרו", כך נאמר, "ויתן להם ארצות גוים ועמל לאֻמים".

ישראל אייכלר: ואחרי שמדברים על חוק הכניסה לישראל וכולם מדברים על החרם, אני שואל את עצמי מה אנחנו עשינו כדי שלא נהיה ראויים לחרם הזה.

ישראל אייכלר: האם החרמת ציבורים שלמים – היום אני שומע ששר האוצר כבר מחרים את תושבי יהודה ושומרון ומפסיק גם להם את התקציבים, כי הוא מצא איזה תירוץ לפגוע באחיו ובן-דודו.

ישראל אייכלר: אבל מדינה, ממשלה שמחרימה ילדים קטנים, מחרימה את נציגיהם, מחרימה את תקציביהם – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שכשאנשי מרצ לא נמצאים בקואליציה, אז זה עניין פוליטי, כי אף אחד מהילדים שלהם לא ייפגע בשום זכות אזרחית ובשום תקציב שלטוני מפני שהם באופוזיציה, אבל ילדים חרדים, כשנציגיהם אינם נמצאים בקואליציה, אין להם זכות לקבל את המינימום של ההכרה בחינוך היהודי שלהם.

ישראל אייכלר: אז אנחנו באים לעולם בטענה למה מחרימים את ישראל בשל פשעי הכיבוש?

ישראל אייכלר: חסרים פשעים שאומרים על הציבור החרדי: בשל פשעים אלה – א', ב' וג' – לא ניתן לילדים שלכם לחיות בארץ הזאת?

משה זלמן פייגלין: תודה.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, מי שמתיימר לתת אישור כניסה לישראל, צריך קודם כול להיות ראוי בעצמו להיכנס ולחיות בארץ-ישראל, והתנאי הראשון זה לא להחרים את האחרים, לא לפגוע באחרים, כגר וכאזרח הארץ, ואז נעשה את דבר ה', נהיה משולים לזית, ונפיק שמן זית זך.

ישראל אייכלר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מוזס – אינו נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נחמן שי ישנו?

משה זלמן פייגלין: אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהים צרצור – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, כאשר אני שומע על התקנה הזו, שאתה רוצה שתהיה בגדר חוק, למנוע מזרים כאילו לשהות במדינת ישראל, אני שואל את עצמי לאיזה זרים אתה מתכוון באמת.

עפו אגבאריה: האם אתה מתכוון לזרים או התיירים שבאים ונשארים במדינת ישראל לתקופה ארוכה מעל הזמן המותר ורואים אותם ופוגשים אותם והם עובדים?

עפו אגבאריה: או לעובדים הזרים, שממלאים את תל-אביב ואת אילת ומקומות אחרים, ואתם רואים אותם כל יום?

עפו אגבאריה: או שהכוונה היא בעיקר ובפרט לפלסטינים תושבי השטחים הכבושים, שמצד אחד מדינת ישראל כאילו מנהלת משא-ומתן עם האנשים האלה, ומצד שני איך היא חונקת אותם?

עפו אגבאריה: לא מספיק כל המחסומים שהיא מציבה בשטחים, לא מספיק הדיכוי שעוברים האנשים האלה, לא מספיק שאין להם ממה לחיות, והאחריות הבלעדית היא של מדינת ישראל – היא אפילו לא נותנת להם את אישור הכניסה למדינת ישראל לעבוד, להתפרנס, לפרנס את הילדים שלהם בכבוד.

עפו אגבאריה: אז מביאים גם עובדים זרים, והאנשים האלה, אין להם ממה לחיות.

עפו אגבאריה: מצד אחד המתנחלים פוגעים בהם ב"תג מחיר" ועוקרים להם את המטעים שלהם ושורפים את הבתים שלהם, ומצד שני מדינת ישראל, באוזלת יד, לא יכולה לפגוע או אפילו להביא לדין את אנשי "תג מחיר"; היא עושה את ה"תג מחיר" לאנשים האלה, שלא יוכלו להיכנס למדינת ישראל לעבוד כדי לפרנס את המשפחות שלהם.

עפו אגבאריה: זו אחריותה של מדינת ישראל כמדינה כובשת.

עפו אגבאריה: אם לא, אז בואו תגידו – אתם שם נמצאים, תעבדו, תקבלו מכל מיני מדינות, תעשו לכם תעשייה, תעשו לכם בנייה, זו המדינה שלכם, ואל תיכנסו אלינו, אבל תגידו את זה.

עפו אגבאריה: אז מדוע – זה גם כיבוש, וגם לאסור עליהם להיכנס, וגם לא לתת להם להתפרנס, לא לאכול, לא לשתות, אפילו את הבריאות שלהם לא להשיג, ופה עושים להם את ההגבלה, שהם, אסור להם להיכנס למדינת ישראל.

עפו אגבאריה: זה חוק גזעני ממדרגה ראשונה, שמופנה אך ורק כלפי האוכלוסייה הפלסטינית, ולא לאף אחד אחר.

עפו אגבאריה: לא לעובדים הזרים ולא לתיירים שבאים מאירופה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אגבאריה.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: רשימת הדוברים סגורה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני, כמו קאטו, עולה בכל הזדמנות, כשיש דיון בחוק הכניסה לישראל, לבמה זו כדי לומר שלצערי במדינת ישראל – חוקי הכניסה לישראל הם עדיין חוקים מנדטוריים אנכרוניסטיים.

מאיר שטרית: אני כבר הרבה זמן מנסה להעביר את חוק ההגירה בכנסת.

מאיר שטרית: הגשתי אותו בכנסת הקודמת, הגשתי אותו בכנסת הזאת, היה גם בוועדת שרים.

מאיר שטרית: ועדת שרים דחתה את זה למועד בלתי ידוע.

מאיר שטרית: עברה כבר חצי שנה מאז שמתי את החוק בוועדת שרים, ואני מחכה עדיין לממשלה, שאולי תביא חוק משלה.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהגיע הזמן שמדינת ישראל תחוקק חוק מסודר, שיבטל את החוק האנכרוניסטי האנגלי, ושנעשה חוק כמו שמקובל בכל המדינות בעולם.

מאיר שטרית: חוק ההגירה שהגשתי לכנסת, שבזמנו נחתם על-ידי כל חברי סיעת קדימה, ובכנסת הזאת הוא נחתם על-ידי רבים מחברי הכנסת, הוא חוק שבא להסדיר את זה.

מאיר שטרית: כמו שמקובל בעולם, הוא קובע שני כללים עקרוניים.

מאיר שטרית: כלל אחד הוא שקשה בחוץ, קל בפנים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אדם שרוצה להיכנס למדינה מבחוץ, יש לו קשיים מאוד גדולים להיכנס למדינה.

מאיר שטרית: אבל מי שכבר חי במדינה, היחס כלפיו הוא שונה.

מאיר שטרית: יש יחס שקובע כללים, מה התנאים שצריכים להתקיים כדי שיהיה תושב ישראל, מה התנאים שצריכים להתקיים כדי שיקבל אזרחות.

מאיר שטרית: יש כללים מאוד ברורים, כמו שמקובל בעולם הרחב כולו, בעיקר בעולם המערבי המודרני.

מאיר שטרית: אגב, החוק עובד לא על-ידי לבד, אלא יחד עם ארגון מציל"ה, שכלל את פרופסור אבינרי, את השופטת רות גביזון, את אמנון רובינשטיין.

מאיר שטרית: עבדנו על החוק הזה תקופה מאוד ארוכה, יותר משנה.

מאיר שטרית: הוא בא לכסות את כל ההיבטים של הטיפול בפליטים, בעובדים זרים, בתושבי ישראל, באלה שרוצים להיכנס מבחוץ, בתיירים; קובע כללים מאוד ברורים ושקופים בעולם.

מאיר שטרית: אם החוק הזה היה עובר, זה היה מסדיר את כל נושא הכניסה לישראל, כמו שמקובל בעולם, ומבטל את כל החקיקה הבריטית, עם התיקונים שנעשו במשך השנים, טלאי על טלאי, כמו החוק שעושים עכשיו.

מאיר שטרית: רצוי, לדעתי, לעבור מחקיקה ספורדית, לא מסונכרנת, לחקיקה אחת מסודרת, שקובעת כללים מאוד ברורים.

מאיר שטרית: אני מאוד מצטער שהממשלה לא רק שלא נותנת יד, אלא גם דוחה את הטיפול בחוק הזה.

מאיר שטרית: אני לא ראיתי הצעת חוק – בכנסת הקודמת שר המשפטים דאז הבטיח שיביא הצעת חוק ממשלתית; זו לא יכולה להיות הצעת חוק פרטית.

מאיר שטרית: משרד המשפטים יביא הצעת חוק ממשלתית.

מאיר שטרית: אני מחכה.

מאיר שטרית: לא בא בממשלה הקודמת, לא בא בממשלה הזאת, אבל יש הצעת חוק שלי על שולחן הממשלה.

מאיר שטרית: אני פונה לשר לביטחון פנים, ואני מייעץ לך, אדוני השר, תסתכל על החוק הזה.

מאיר שטרית: אני מוכן להביא לך העתק ממנו.

מאיר שטרית: אני מציע לך להיות הגורם שידחף את זה בממשלה, כי לדעתי זה באמת יסדיר את הנושא, ולאף אחד לא תהיה טענה מולנו, לא גזענות, לא שום דבר אחר, כמו שמקובל בעולם.

משה זלמן פייגלין: תודה.

מאיר שטרית: אגב, החוק שהכנו הוא רך יותר מהחוק שמקובל בכל ורוב מדינות אירופה, אבל הוא פותר את כל הבעיות בהיקף אחד.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטרית.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת רוזנטל – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל עוד מדינת ישראל נמצאת במצב שהיא נמצאת היום, והפיגועים לא חדלו, ועדיין אוטובוסים יכולים להתפוצץ בבת-ים, צריך להבין שגם אותם התמימים, שנראים כתמימים, שבאים כאילו למצוא עבודה – תמיד יש ביניהם מחבלים.

נסים זאב: אז מה אפשר לעשות?

נסים זאב: איך אתה יכול לסנן?

נסים זאב: איך אתה יכול לקחת אחריות ולדעת שמי שעובד אתך הוא לא מחבל?

נסים זאב: לכן, מה הבעיה?

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מפיקה רישיונות בעשרות אלפים לפלסטינים.

נסים זאב: אבל היא בודקת כל מקרה ומקרה לגופו.

נסים זאב: אם הבן-אדם לא שייך או לא חשוד שהוא משתייך לארגון כלשהו, אז אין לי ספק שהוא מקבל רישיון עבודה כדין.

נסים זאב: אז מה הבעיה?

נסים זאב: על מה המהומה פה?

נסים זאב: אנחנו שכחנו שיש עלייה תלולה בסיכולים המוצלחים מצד מערכת הביטחון של ישראל?

נסים זאב: ומה שמונע את כל החבלות זה הבדיקות המחמירות במחסומים, ובולמים לא מעט על-ידי אותן הבדיקות שנעשות באותן נקודות שצה"ל מוצא לנכון.

נסים זאב: שכחנו למשל את הנערים, בעשרות, שבאו להתאבד, אם בשוק הכרמל, אם בראשון-לציון – ילדים בגיל 16, וכולם באים מ"גדודי אל-אקצא".

נסים זאב: אז נכון, תמיד יש ביניהם גם אנשים, בוודאי, שמחפשים עבודה ורוצים עבודה, אבל איך אתה יכול לסנן את זה?

נסים זאב: איך אתה יכול לקבוע, אם לא שמערכת הביטחון תיתן את האישור אחרי בדיקה?

נסים זאב: אחרי בדיקה, אדוני, יכול להיות שצריכים אולי אפילו להקל.

נסים זאב: אני בעד להקל, שפלסטינים שנמצאו ראויים וכשירים לעבוד בתוך תחום הקו הירוק, ואין שום בעיה ביטחונית מבחינתם, שצה"ל ייתן להם את האישורים ואת הרישיונות.

נסים זאב: כפי שהוא עושה לעשרות אלפים, 30,000 או 40,000 כיום, יכולים להגדיל את זה ל-70,000, 80,000.

נסים זאב: אפשר אולי גם לחסוך את הבאתם של כל מיני, הייתי אומר, אנשים שאנחנו נזקקים להם לצורך סיעוד וחקלאות, לייבא אותם ממקומות אחרים.

נסים זאב: אבל כל עוד אנחנו נמצאים במצב של סיכון, ומדינת ישראל צריכה להתמודד למשל אפילו עם ילד בן 14 וחצי, שתפסו אותו עם חגורת נפץ לפני כמה שנים ושאלו אותו: למה הגעת להתפוצץ ולהתאבד?

נסים זאב: אמר: הבטיחו לי גן-עדן, הבטיחו לו את אותן הבתולות, והבטיחו לו גם 100 שקלים.

נסים זאב: זאת אומרת, בשביל 100 שקלים, בשביל אותו פיתוי, ילד בן 14 וחצי, שנראה תמים לכאורה, נכנס לתחום מדינת ישראל כדי לפוצץ ולהתפוצץ, להרוג וליהרג; אין להם שום חשבון.

נסים זאב: לכן אני חושב, בלית ברירה, החוק הזה, חייבים להמשיך אותו.

נסים זאב: הרי זה לא חוק שעכשיו אנחנו מציעים אותו, החוק הזה היה קיים, ונכון להיום, המצב הביטחוני של מדינת ישראל לא השתפר.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, נראה לי שגם האופוזיציה צריכה במקרה הזה לתמוך בחוק.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אחרונת הדוברים, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלוש סיבות להתנגד לחוק: 1.

שלי יחימוביץ': מדובר בהוראת שעה, בתקנות חירום, שלא רק שאתם מבקשים להאריך את תוקפן, אתם מבקשים לקבע אותן בחוקי מדינת ישראל; 2.

שלי יחימוביץ': המאבק בטרור הוא חשוב ביותר, וכוחות הביטחון צריכים לעשות כל אשר לאל ידם כדי להיאבק בטרור, בכל דרך אפשרית, אבל מי שייאבק בטרור הוא לא נהגי המוניות, שעליהם יש להטיל את החובה הזאת; 3.

שלי יחימוביץ': השיקול של נהג המונית אמור להיות על-פי חזותו של הנוסע, והמילה "זרים" נתונה להרבה פרשנויות, לאו דווקא אזרחי הרשות הפלסטינית, תושבי הרשות הפלסטינית – אולי עובדים זרים?

שלי יחימוביץ': אולי פליטים?

שלי יחימוביץ': ויותר מזה, אני רוצה לומר לסיום: יש לי שני חברים טובים, אחד מהם איש עסקים, אחד מהם עוסק באימון גופני.

שלי יחימוביץ': הם אפילו לא ערבים, הם מזרחים, אבל צבע עורם שחום, והם נעצרים פעמים רבות על-ידי ניידות משטרה, ומבקשים מהם פרטים ותעודת זהות.

שלי יחימוביץ': סתם כך.

שלי יחימוביץ': ולפעמים השוטר עצמו הוא מזרחי, והוא מבקש מהם תעודות, פשוט כי צבע העור שלהם כהה.

שלי יחימוביץ': ועל כן, המיון לדרישת מסמכים על-פי צבעו של אדם וחזותו הוא פסול, הוא גזעני, הוא מגונה.

שלי יחימוביץ': משלוש הסיבות האלה אצביע נגד החוק.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת יחימוביץ.

משה זלמן פייגלין: השר לביטחון הפנים חבר הכנסת אהרונוביץ מבקש להשיב על הדברים.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי את הדוברים, ואני, באמת, אני אומר, על מה אתם מתלוננים?

יצחק אהרונוביץ': אני לא הבנתי, מה בדיוק הבעיות?

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם בהגינות – –

קריאה: – – –

יצחק אהרונוביץ': רק רגע.

יצחק אהרונוביץ': – – זה שאנחנו מדינה לא כמו כל המדינות, זה ברור.

יצחק אהרונוביץ': זה שהמדינה הזאת עברה אירועים ועדיין תחת מעטה של טרור, זה ברור.

יצחק אהרונוביץ': זה שהיו שני אירועים בשנה האחרונה: אחד בבת-ים, חטיפת חייל, ורצח בעפולה, זה ברור.

יצחק אהרונוביץ': זה ששב"חים נכנסים, כל יום עשרות-אלפים של שב"חים, שרובם, אני אומר, רובם עובדים שמחפשים את מקום פרנסתם – אנחנו לא יכולים שלא לומר, רבותי, שימו לב, תפקחו עיניים, אנחנו מבקשים מכם, אם יש פה נהג או חייל או שוטר, תפקחו עיניים, תראו מה עוד אפשר לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר – זו מדינה שספגה וסופגת, ועדיין יש התרעות על מעשי טרור.

יצחק אהרונוביץ': לבוא ולהגיד, רבותי – דקה, דקה – מסמנים אתכם, מסמנים רק אתכם, זה לא – – –

עיסאווי פריג': זה הפתרון היחידי?

עיסאווי פריג': אין פתרון אחר?

עיסאווי פריג': זה הפתרון?

יצחק אהרונוביץ': זה חלק מהפתרון.

יצחק אהרונוביץ': זה חלק מהפתרון.

עיסאווי פריג': בחקיקה.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר – קודם כול, זו הוראת שעה.

יצחק אהרונוביץ': למה לא דיברת בהוראת שעה?

יצחק אהרונוביץ': למה אמרת: הוראת שעה אני מסוגל להעביר, חקיקה – זה לא?

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו במצב לא נורמלי, ובמצב לא נורמלי, כשיש – – –

עיסאווי פריג': – – – עוד יותר לא נורמלי.

יצחק אהרונוביץ': – – – כשיש גם התרעות על טרור וגם חיילים נרצחים, וגם שוטרים נרצחים, רבותי, אנחנו כולנו צריכים להגן עליהם.

יצחק אהרונוביץ': החוק הזה גם מגן, נותן לנו מעטפת נוספת של ביטחון, ואני חושב שזו הצעת חוק טובה, והיא מאפשרת באמת למדינת ישראל, לעם ישראל, לחיות יותר בביטחון.

יצחק אהרונוביץ': יש עוד הרבה כלים, אבל לוותר על החוק הזה?

יצחק אהרונוביץ': אני לא הייתי מוותר.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, כבוד השר.

משה זלמן פייגלין: אנחנו ניתן לך לתפוס את מקומך, ונעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: כן, בבקשה, רבותי, הצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת חוק הכניסה לישראל?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25), התשע"ד–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, 28 בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 25) עברה ותידון בוועדת הפנים.

משה זלמן פייגלין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 15), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון מס' 3), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 44), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/833).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 44).

משה זלמן פייגלין: אני מבין שמציג אותה השר עוזי לנדאו.

משה זלמן פייגלין: הוצמדו אליה הצעותיהם של חבר הכנסת ניצן הורוביץ, חברת הכנסת מירי רגב וחבר הכנסת שמעון אוחיון, שגם הם במשך שלוש דקות יציגו את הצעותיהם אחרי השר.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשם השר גדעון סער – –

משה זלמן פייגלין: שקט באולם בבקשה.

עוזי לנדאו: – – אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 44) (שבתון ביום הבחירות הכלליות), התשע"ד–2014.

עוזי לנדאו: השלטון המקומי אמון על חיי היום-יום של התושבים, הוא אחראי לבניית העיר ותכנונה והוא אחראי לתשתית הקיומית, סלילת כבישים מקומיים, מערכות ביוב, תברואה ומים, וגם לתשתית הסוציאלית, שירותי רווחה, שירותי חינוך, תרבות וספורט.

עוזי לנדאו: יש לציין בעניין זה כי מבחינה היסטורית השלטון המקומי בישראל קדם לשלטון המרכזי.

עוזי לנדאו: רשויות מקומיות בעלות סמכויות מקומיות התהוו עוד בתקופת היישוב, והתעצמו בתקופת המנדט.

עוזי לנדאו: לצערי, שיעורי ההשתתפות בבחירות נמצאים בירידה, כחלק ממגמה של ירידת העניין בפוליטיקה.

עוזי לנדאו: הדבר ניכר גם בירידה החדה בשיעור ההשתתפות בבחירות הכלליות בישראל, אבל יותר בחומרה בשיעור ההצבעה לבחירות ברשויות המקומיות.

עוזי לנדאו: ממוצע שיעור ההשתתפות בשנים האחרונות הוא קצת יותר מ-50%.

עוזי לנדאו: אחוז ההצבעה בבחירות שנערכו באוקטובר השנה היה 51%.

עוזי לנדאו: אין ספק כי יש כמה סיבות וגורמים לאחוז ההצבעה הנמוך.

עוזי לנדאו: בין היתר גורמים לכך היעדר תחושת השפעה, היעדר תחרותיות, חוסר אמון, שחיתות, היעדר שקיפות, יזמות ושיתוף אזרחים, וכמובן סיבה נוספת היא היחס שלנו, כשלטון מרכזי, ליום הבחירות של השלטון המקומי.

עוזי לנדאו: לאור החשיבות הרבה של השלטון המקומי בחיי היום-יום של האזרח, אין סיבה שבבחירות הכלליות יהיה יום שבתון ובבחירות לרשויות המקומיות סדר-היום יהיה כרגיל.

עוזי לנדאו: קביעת יום שבתון תייחד יום זה, תגביר את המודעות הציבורית לבחירות – יום של בחירות צריך להיות יום של חגיגה לדמוקרטיה, ולכן צריך להקל על האזרחים במידת האפשר, מה שישפיע, כך אני מקווה, ויעלה את אחוז ההצבעה.

עוזי לנדאו: כמו כן, קביעת יום הבחירות כיום שבתון נדרשת כדי ליתן מענה במצב שבו לצורך ניהול מערך הבחירות יש צורך במיקום חלק בלתי מבוטל של הקלפיות בבתי-ספר.

עוזי לנדאו: בהיעדר יום שבתון עולה מחדש בכל מערכת בחירות לרשויות המקומיות הקושי המובנה בפעולת מערך הקלפיות האמור בבתי-ספר, על רקע פעולתם של מוסדות החינוך.

עוזי לנדאו: נוסף על כך, השבתון יקל את גיוס החברים לוועדות הקלפי ויסייע באופן כללי להתנהלות יום הבחירות.

עוזי לנדאו: לאור האמור לעיל, אודה על תמיכת הכנסת בהצעת החוק.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

קריאה: חזק וברוך.

משה זלמן פייגלין: תודה, כבוד השר.

משה זלמן פייגלין: [הצעת חוק פ/1927/19; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: יציג עכשיו חבר הכנסת ניצן הורוביץ את הצעתו התאומה, המוצמדת.

ניצן הורוביץ: הצעת החוק הזאת, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, היא הצעת חוק חשובה וטובה, שנועדה לעודד את ההליך הדמוקרטי במערכה הזאת, של הרשויות המקומיות, שהיא, מבחינת האזרח בישראל, התושב, לא פחות קריטית, אולי אפילו יותר, מהבחירות לכנסת.

ניצן הורוביץ: אני רוצה כאן – שר הפנים לא נמצא?

ניצן הורוביץ: אז אני רוצה מכאן להביע הערכה לשר הפנים, שהביא את הדברים בצורה מהירה לכנסת.

ניצן הורוביץ: אני אומר כאן שהייתה לי הזכות בבחירות האחרונות, המוניציפליות, להתמודד בעצמי, זה היה בתל-אביב, על ראשות העיר, ונוכחתי באופן אישי – ראיתי את זה, עד כמה העובדה שלא היה יום שבתון בבחירות גרמה לכך שהרבה מאוד אזרחים בעלי זכות בחירה לא יכלו לממש את הזכות הזאת, שהיא בעיני חובה אזרחית מהמעלה הראשונה.

ניצן הורוביץ: אזרחים רבים עובדים הרחק מביתם, אזרחים רבים לא מודעים לבחירות כי אין אווירת בחירות, בגלל היעדר יום השבתון, אזרחים רבים לא מצליחים להגיע לקלפיות בזמן, ובמיוחד הדברים בולטים כשאתה משווה את זה לבחירות לכנסת; בבחירות לכנסת יום השבתון יוצר אווירה לאומית של התכנסות סביב הקלפיות, ואנחנו רואים את זה בהבדל עצום בשיעורי ההצבעה בין הבחירות לכנסת לבחירות לרשויות המקומיות.

ניצן הורוביץ: לכן, פעם בחמש שנים – והבחירות לרשויות המקומיות בישראל מתקיימות באמת פעם בחמש שנים – מוצדק, ראוי, נכון, לקיים יום שבתון, חגיגה לדמוקרטיה, כדי לאפשר את המיצוי של הזכות הזאת, שהיא בעיני, אני מניח שגם בעיניכם, זכות יסוד ממדרגה ראשונה.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה גם באופן אישי: כשהסתיימו הבחירות ונוכחנו בשיעורי ההצבעה הכל-כך נמוכים, במיוחד בערים הגדולות – בירושלים, בתל-אביב, במקומות נוספים, אמרתי והתחייבתי שאעשה כל מאמץ כדי לדחוף הצעה ליום שבתון בבחירות המוניציפליות, ממש כפי שקיים בבחירות לכנסת.

ניצן הורוביץ: אני שמח שהקואליציה שותפה לעניין הזה, אני שמח על הצעת החוק הממשלתית, אני מקווה שהעניין הזה יקודם מהר.

ניצן הורוביץ: נשלים את הליכי החקיקה, תהיה ודאות בעניין הזה, ואז, בבחירות הבאות, בעוד קצת פחות מחמש שנים, יהיה יום שבתון, והמטרה היא שאחוז ההצבעה יעלה באופן משמעותי, כי אחוז הצבעה בעיר כמו תל-אביב או ירושלים, שהוא 35% – 35% שיעור הצבעה עירוני, זו בושה לדמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: באמת, זאת בושה.

ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים לעשות – אנחנו, נבחרי העם בבית הזה – כל מה שאנחנו יכולים לעשות כדי להעלות את אחוז ההצבעה ואת ההשתתפות.

ניצן הורוביץ: יום שבתון – הניסיון הזה מראה שזה עובד – הוא גורם מפתח בעניין, לכן הגשתי את הצעת החוק, ולכן אני שמח שהיא עוברת היום, ואני מקווה שהיא תושלם מהר.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת הורוביץ.

משה זלמן פייגלין: [הצעת חוק פ/1978/19; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: את ההצעה המוצמדת הבאה, הצעתה של חברת הכנסת מירי רגב, תציג חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, השתתפות התושבים בבחירות לרשויות המקומיות, אין ספק, כבר נאמר פה לפני, נמוכה משמעותית, לאורך השנים, מהשתתפותם בבחירות לכנסת, והדבר ניכר היטב באחוזי ההצבעה.

פנינה תמנו: אפשר לראות שכמעט 20% פחות מבבחירות הכלליות.

פנינה תמנו: חברי חבר הכנסת ניצן הורוביץ, הצגת שבערים כמו תל-אביב אחוז ההצבעה, שעומד על כ-31%, זה פשוט לעג לרש.

פנינה תמנו: יתרה מכך, אפשר לראות שב-38 רשויות מקומיות לא הושגה הכרעה.

פנינה תמנו: אם אנשים באמת היו יוצאים מהבית כדי להצביע, והיה מה שיתמרץ אותם, הרי ברור שלא היינו צריכים סבב שני במקומות מסוימים, כפי שאמרתי, ב-38 רשויות.

פנינה תמנו: הבחירות לרשויות המקומיות משפיעות לא פחות, ואולי אף יותר, על חיי היום-יום של אזרחי המדינה, לכן יש לעודד את הציבור להשתתף בבחירות, ויש להקל עליו את התהליך, כדי לאפשר לאזרחי המדינה לנצל את זכותם הדמוקרטית ולהגיע לבחור ברשויות המקומיות.

פנינה תמנו: מוצע כי יום הבחירות לרשויות ייחשב כיום שבתון וכי שכירים יוכלו לקבל על כך את השכר שהיו מקבלים לולא שבתו, כפי שמתקיים ביום הבחירות לכנסת.

פנינה תמנו: עוד מוצע לקבוע כי ביום שבתון זה שירותים ציבוריים שיקבע השר ושירותי תחבורה יפעלו כסדרם.

פנינה תמנו: המשך שגרת העבודה ביום זה יוצר מצג שמשכיח מהציבור את קיום מערכת הבחירות, ואנחנו פשוט מפספסים את חגיגת הדמוקרטיה, שראוי שתהיה בבחירות המוניציפליות, בעוד הכרזה על יום שבתון תייחד יום זה ותגביר את המודעות לקיומן.

פנינה תמנו: בנוסף, לעתים קרובות אזרחים עובדים רחוק ממקום מגוריהם, ויש סיכוי סביר שהם לא יספיקו לממש את זכותם להצביע.

פנינה תמנו: מערכת הבחירות המוניציפליות מתרחשת אחת לחמש שנים, בדרך כלל בעקביות, ועל כן המשק מסוגל לספוג יום שבתון זה.

פנינה תמנו: אדם שירצה לבחור ולחזור לעבוד יוכל ליהנות מתשלום נוסף על עבודתו ביום השבתון.

פנינה תמנו: כיום נחשב יום הבחירות הארצי יום שבתון, ואין סיבה שלא יהיה כך גם לגבי הבחירות המוניציפליות.

פנינה תמנו: ראוי לציין שמי שהייתה אמורה להציג את ההצמדה הזאת, את הצעת החוק, היא חברת הכנסת מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים.

פנינה תמנו: אני מאחלת לה מכאן החלמה מהירה לאמה, היא כרגע שוהה אתה בבית-חולים.

פנינה תמנו: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

משה זלמן פייגלין: [הצעת חוק פ/1979/19; נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: את ההצעה המוצמדת האחרונה, של חבר הכנסת שמעון אוחיון, יציג חבר הכנסת אוחיון.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשויות המקומיות במדינת ישראל אחראיות לחלק ניכר ומרכזי מהשירותים והצרכים של כלל תושבי מדינת ישראל, שאותם מקבל כל תושב ותושב מהשלטון המקומי, בראשם כמובן תשתיות, חינוך, רווחה, תרבות ועוד.

שמעון אוחיון: העיריות והמועצות מרכזות עוצמה תקציבית וניהולית, ויש להן השפעה מכרעת על ההתנהלות היומיומית ועל איכות החיים בקהילה.

שמעון אוחיון: בשל כך יש צורך להגדיל את המעורבות של תושבי הערים, והרשויות המקומיות בכלל, בקביעת גורלם ובבחירת הגופים שינהלו את ענייניהם במשך כחמש שנים.

שמעון אוחיון: לפיכך, באמת, הרעיון הזה הוא בראש ובראשונה הוגן כלפי רבים וטובים המעוניינים לצאת ולהצביע אבל טרודים בגלל עבודתם ובגלל המחויבות שלהם לעבוד, ולכן אנחנו, בהצעה הזאת של יום שבתון, נאפשר להם לקחת חלק במערכת החשובה הזאת, של ההליך הדמוקרטי לקביעת ההנהגה ברשויות המקומיות, בצורה חופשית ונוחה.

שמעון אוחיון: בוודאי ובוודאי אם גם אנחנו נפנה את תשומת הלב, וגם המערכות הציבוריות ומרכז השלטון המקומי יפתחו בהסברה מתאימה למען מעורבות האזרח בכל מה שקורה בבחירות, בוודאי ובוודאי גם נתרום למעורבות התושבים ברשויות המקומיות.

שמעון אוחיון: גם מגוון המועמדים – עד עכשיו – אם בעבר ראינו מועמדים עתירי ניסיון שמגיעים גם מהצבא, ומגיעים מהתעשייה, וממוסדות חינוך, לאט-לאט, כמעט, אתה רואה שהמועמדות הזאת הולכת ופוחתת, כמעט אין עניין בתחרות, אולי חוץ – אני יכול לציין בבחירות האחרונות שני חברי כנסת, ניצן הורוביץ וחנין זועבי, שראו בזה הוקרה, וחשיבות רבה, ואתגר, לנהל עירייה כמו תל-אביב וכמו נצרת-עילית.

שמעון אוחיון: חסר כאן הרי העניין – – –

תמר זנדברג: היא לא התמודדה בנצרת-עילית – –

ניצן הורוביץ: נָצְרַת.

תמר זנדברג: – – היא התמודדה לנצרֵת.

שמעון אוחיון: לנָצְרַת, נָצְרַת, נצרֵת.

שמעון אוחיון: תודה על התיקון.

שמעון אוחיון: נכון.

שמעון אוחיון: – – – בוודאי ובוודאי זה יתרום לעניין, למעורבות, וגם להכנסת כוחות מנוסים יותר לאתגר, שיציגו את מועמדותם.

שמעון אוחיון: האחוזים הנמוכים שלהם באמת היינו עדים הם באמת, כמעט אפשר לומר, זלזול ובושה במידה כזאת או אחרת לכל מערכת הבחירות שלנו.

משה זלמן פייגלין: תודה.

שמעון אוחיון: תודה.

שמעון אוחיון: לכן, כמובן, אני מבקש לתמוך בהצעת החוק לאישור יום שבתון בבחירות המקומיות.

שמעון אוחיון: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אוחיון.

משה זלמן פייגלין: לפני שנעבור לשמוע את רשימת הדוברים, אני מבין שנציג הממשלה – השר לנדאו, הממשלה תומכת בהצעות הנוספות?

עוזי לנדאו: כפוף לכך שהכול יהיה – – –

משה זלמן פייגלין: סליחה?

עוזי לנדאו: אני אומר שהכול יהיה מנוהל ויקודם – – –

משה זלמן פייגלין: שהכול מנוהל, מקודם ומתואם ונעשה בתיאום עם ההצעה הממשלתית.

משה זלמן פייגלין: המציעים מוכנים לכך?

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: להעביר לוועדת הפנים.

משה זלמן פייגלין: לוועדת הפנים, כן.

משה זלמן פייגלין: ניצן, מסכים?

ניצן הורוביץ: כן.

משה זלמן פייגלין: מי עוד יש לנו?

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אוחיון?

שמעון אוחיון: כן.

שמעון אוחיון: כן.

משה זלמן פייגלין: מסכים.

משה זלמן פייגלין: ובכן, הדובר הראשון, חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, טוב מאוחר מאשר אף פעם לא.

נחמן שי: השוני שנוצר בין יום הבחירות לכנסת לבין הבחירות לרשויות המקומיות הפלה בהכרח את המעגל המקומי, שהוא כל כך חשוב ורלוונטי לחיים שלנו, ויצר מצב שבו הנכונות, ולפעמים גם היכולת, לבוא ולהשתתף בבחירות לרשויות המקומיות, יצאה מקופחת, וזה גרם לכך שמעטים מדי השתתפו בתהליך הזה.

נחמן שי: בכך בעצם יצרו איזשהו מדרג, שהבחירות לכנסת הן הבחירות החשובות והבחירות לרשויות המקומיות הן שוליות.

נחמן שי: היה בזה איזשהו מסר שהמדינה שלחה לגביהן.

נחמן שי: אני מאוד שמח שהתיקון הזה בא היום, אני שמח שהוא בא גם מצד הממשלה וגם מצד חברי הכנסת, להביא את הדברים האלה למקום אחר ולומר שגם הניהול של רשות מקומית וגם החיים שלנו קרוב לבית חשובים לנו והם חיוניים לנו והם חלק בלתי נפרד מאתנו.

נחמן שי: הדבר הזה באופן טבעי יעלה את אחוז ההצבעה.

נחמן שי: אני הייתי אפילו נוקט צעדים יותר משמעותיים בקטע הזה, ואני מקווה שבדיונים שיהיו בוועדת הפנים והגנת הסביבה נדבר על כך, איך לוודא שאנשים באמת מנצלים את הזכות החשובה הזאת שניתנה להם; עכשיו היא גם זכות מתוגברת, כפולה, בכך שהיא גם משחררת אותם מעבודה באותו יום, יוצרת את הזמן הפנוי ואומרת להם: רבותי, אנחנו רוצים, אנחנו מבקשים – אני לא יודע אם אנחנו יכולים לחייב, עוד לא הגענו לחובה הזאת בארץ – אבל אנחנו מבקשים שתבואו להצביע ולהשתתף בניהול של הרשות, של העיר, של המועצה, של היישוב שבו אתם חיים.

נחמן שי: אני חושב שנצטרך למצוא דרכים כדי שהאנשים לא ישתמשו, הייתי אומר שהציבור לא ישתמש לרעה ביום החופשה הזה שעומד לרשותו, ואני באמת מאמין שבדיונים שיהיו בוועדה נוכל לחפש דרכים לממש את זה.

נחמן שי: אבל באופן עקרוני, אין לי ספק שהיום אנחנו עושים צעד אחד קדימה, מחזקים את הרשויות, מחזקים את ההשתתפות, ואומרים בעצם שבחירות לרשויות המקומיות – וראש רשות, סופו של דבר, הוא במעמד כמו של חבר כנסת ושר, לצורך העניין – אנחנו נותנים לו או לה את המעמד הבכיר הזה, ואנחנו נוכל להשתתף בבחירה שלהם כדי לנהל את היישובים.

נחמן שי: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות.

קריאה: – – –

דב חנין: ודאי שאני בעד.

משה זלמן פייגלין: אנחנו כולנו בעד, רוצים יום חופש, מה העניין.

מיקי רוזנטל: זה לא כל כך – יש מדינות שבהן מתלים את החופש בהצבעה – – – וככה צריך לעשות את זה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, יש לי הכבוד להיות אחד מהיוזמים של הצעות החוק האלה.

דב חנין: אני בהחלט תומך ברעיון הזה, אני חושב שזה רעיון נכון שהגיע זמנו.

דב חנין: יום שבתון בבחירות עירוניות, בבחירות מקומיות, בא להעלות את ההשתתפות, להעלות את מספרם של אלה שמשתתפים בבחירות עירוניות, בבחירות מקומיות.

דב חנין: אחת הבעיות הגדולות שלנו במערכת הפוליטית היא המגמה ההולכת ומחמירה של אי-השתתפות בפוליטיקה, אי-השתתפות בבחירות מקומיות, אי-השתתפות בבחירות ארציות.

דב חנין: זו אחת הסכנות הגדולות ביותר שעומדות בפני כל מערכת דמוקרטית.

דב חנין: מצב שבו אנשים לא משתתפים בבחירות הוא מצב שבו בסופו של דבר המערכת הנבחרת מאבדת את הלגיטימציה שלה, מאבדת את היכולת שלה לפעול בשם הציבור.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הסוגיה הזו מובילה אותי לנושא אחר שנמצא בוויכוח קשה בכנסת, וזו הסוגיה של העלאת אחוז החסימה.

דב חנין: כי העלאת אחוז החסימה היא דרך אחרת להקטין את ההשתתפות של אנשים בבחירות.

דב חנין: העלאת אחוז החסימה בעצם מכוונת למנוע כניסה לכנסת של מפלגות קטנות, והיא בעצם אומרת לאנשים שרוצים להצביע בעד מפלגות קטנות: האופציה הזאת לא קיימת לכם, אין לכם אופציה להצביע בעד מפלגות קטנות.

דב חנין: אם אתם רוצים להצביע בעד מפלגות קטנות, אתם פשוט תבזבזו את קולכם.

דב חנין: זו בעצם אמירה לאנשים לא להשתתף בהצבעה, זו אמירה לאנשים לא להשתתף בבחירות.

דב חנין: או, לחלופין, זו אמירה לאנשים: אל תצביעו הצבעה כנה, אל תצביעו בעד מה שאתם באמת רוצים לתמוך בו, תצביעו הצבעה אסטרטגית, תצביעו בעד משהו שאולי הוא לא מה שאתם חושבים בדיוק, אולי הוא אפילו לא כל כך קרוב למה שאתם חושבים בדיוק, אבל לפחות יש לו סיכוי להיכנס לכנסת ולהשפיע בפוליטיקה.

דב חנין: לכן, ההצעה הזאת של העלאת אחוז החסימה, אחד הנזקים הגדולים שיש בה זה הפגיעה שלה בייצוגיות, הפגיעה שלה בהשתתפות, ובסופו של דבר – הפגיעה שלה בלגיטימציה של המערכת הנבחרת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שנכון אומרים אלה שאומרים שאנחנו צריכים לעודד השתתפות בבחירות מקומיות בדיוק כמו שאנחנו מעודדים השתתפות בבחירות ארציות, אבל בדיוק השיקול הזה, של הצורך לחזק את ההשתתפות, צריך להוביל אותנו למסקנה גם לגבי הבחירות הארציות, להוריד חומות סביב המועדון הפוליטי, לאפשר לאנשים להתארגן, לאפשר לאנשים להקים מפלגות, לאפשר לאנשים להיכנס לכנסת.

דב חנין: זה טוב שאנשים ינסו להיבחר, זה טוב שאנשים ינסו להשתתף בתהליך הפוליטי, זה רע אם נייצר חומות ואם לא נאפשר בחירה והיבחרות לכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; איציק שמולי – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני תומך בכל לבי בחוק.

מאיר שטרית: אני חושב שנכון באמת ליצור יום חופש ביום הבחירות לרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: למען ההיסטוריה צריך לומר שבעבר היה אכן יום חופש ברוב הרשויות המקומיות והוא בוטל, ולכן אני חושב שצריך לחזור ברוורס, ולתת אפשרות לאנשים ללכת להצביע בדיוק כמו ביום הבחירות לכנסת.

מאיר שטרית: הבחירות לרשויות המקומיות חשובות לא פחות מאשר הבחירות לכנסת.

מאיר שטרית: במידה רבה הן קובעות את אורח חייהם של אנשים בערים הללו.

משה זלמן פייגלין: למה הוא בוטל?

מאיר שטרית: רצו, אז אמרו שרשויות מקומיות זה פחות חשוב ואפשר לוותר על זה, יכולים להצביע אחר-הצהריים, זה מספיק.

מאיר שטרית: אנחנו רואים את התוצאות.

ישראל אייכלר: – – – הבחירות – – – היה יום בחירות משותף לכנסת ולעיריות.

ישראל אייכלר: כשזה נפרד, אז – – –

מאיר שטרית: נכון, עד 1978, וכאשר בוטל החוק, חשבו שרשויות מקומיות – זה פחות חשוב שיהיה שבתון, לכן בוטל יום השבתון.

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא היה נכון, עובדה היא שאחוז ההצבעה בבחירות לרשויות המקומיות הולך ויורד.

מאיר שטרית: אם בתל-אביב בבחירות האחרונות – כמה אחוזים הצביעו?

מאיר שטרית: אם אני לא טועה, 35%.

מאיר שטרית: זאת אומרת, שאם מתוך ה-35% – חבר הכנסת ניצן הורוביץ קיבל כמה אחוזים מתוך ה-35%?

ניצן הורוביץ: 40%.

מאיר שטרית: 40%, זאת אומרת, ראש העיר קיבל 60% מתוך ה-35%, אז הוא קיבל סדר-גודל של 15%, 16% – – –

ניצן הורוביץ: 61%.

מאיר שטרית: 61%, אז הוא קיבל מתוך כלל קולות הבוחרים – 15%–20% מכלל קולות הבוחרים בחרו את ראש העיר תל-אביב.

מאיר שטרית: זה ממש לא תקין, ואני חושב שצריך ליצור מצב שאנשים אכן יוכלו להצביע ולהעלות את אחוז ההצבעה בצורה משמעותית, כי זה ישנה במידה רבה את המפה הפוליטית, יקבע כללים אחרים.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר, אני גם מגיש ביום ראשון הקרוב לוועדת שרים לחקיקה הצעת חוק שתשלים את החוק הזה, ואני מקווה שוועדת השרים אכן תאשר אותה ותתמוך בה.

מאיר שטרית: הצעת החוק שלי קובעת שמי שלא יבוא להצביע יישלל ממנו יום החופש, כי ממה נפשך?

מאיר שטרית: אם נותנים לאדם יום חופש ביום הבחירות כדי שיבוא להצביע, והוא מחליט לא ללכת להצביע, ללכת לים, למה לשלם לו שכר?

מאיר שטרית: אני חושב שזה יותר הגון להגיד: אדוני, קיבלת יום חופש בשביל להצביע, תבוא להצביע.

ישראל אייכלר: גם הבחירות – – –

מאיר שטרית: גם לבחירות לרשויות המקומיות וגם לבחירות לכנסת.

יובל שטייניץ: אחרת זה עוד יקטין את אחוזי ההצבעה, כי כולם ייסעו רחוק – – –

ניצן הורוביץ: אתה מגיש גם על המוניציפלי וגם על – – –

מאיר שטרית: כן, על שניהם.

מאיר שטרית: אני חושב שזה נכון כדי להגדיל את אחוזי ההצבעה, כי זה ישנה בצורה דרסטית את המפה הפוליטית.

מאיר שטרית: אני חושב שאנשים צריכים להצביע, בגלל זה הם מקבלים יום חופש.

מאיר שטרית: יש, אגב, מדינות בעולם, לא אחת, שבהן יש קנס כספי.

מאיר שטרית: אם ועדת השרים לחקיקה תאשר את הצעת החוק ותביא אותה לכנסת, אני גם אשקול – – –

משה זלמן פייגלין: אז הוא יבוא עם תעודת הזהות, להוכיח למעביד שהוא הצביע?

מאיר שטרית: פרוצדורה, אגב – זאת לא הפעם הראשונה שאני מגיש את החוק, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני הגשתי את החוק כחבר כנסת לפני יותר מ-20 שנה, או 25 שנה, וזה עבר בקריאה טרומית ובתמיכת הממשלה.

מאיר שטרית: ועדת הבחירות והמפקח על הבחירות טענו שאי-אפשר לבצע את זה הלכה למעשה.

מאיר שטרית: היום אני חולק עליו, כי הייתי שר הפנים ואני מכיר היטב את כללי הבחירות.

מאיר שטרית: אני חושב שאפשר לבצע את זה.

מאיר שטרית: גם כשיבוא הנושא לוועדה, יכול להיות שכדאי להחליף את הטון, ולהגיד שבמקום ביטול יום חופש, לקבוע קנס.

מאיר שטרית: אוטומטית מוטל קנס אם אתה מראה – – –

משה זלמן פייגלין: זה כבר לא.

מאיר שטרית: צריך לבדוק מה האופציה הכי טובה.

מאיר שטרית: מה שקיים היום בעולם – – –

משה זלמן פייגלין: יש הבדל גדול בין שתי ההצעות.

משה זלמן פייגלין: ההצעה השנייה היא בעייתית מאוד מאוד.

מאיר שטרית: לכן הלכתי על רך, על ביטול יום חופש.

משה זלמן פייגלין: כשאתה לא נותן משהו – אבל אם אתה לוקח, זה סיפור אחר לגמרי.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: באוסטרליה, אגב, יש קנס.

מאיר שטרית: בבלגיה יש קנס.

מאיר שטרית: יש מקומות אחרים שבהם יש קנסות.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לעשות מהלך כדי להביא לכך שאנשים יצביעו.

מאיר שטרית: נראה לי ששלילת יום חופש היא דבר נכון.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם אדם לא בא להצביע ושללו לו את יום החופש, הוא צריך להוכיח שהייתה לו סיבה מוצדקת לכך שהוא לא הצביע.

מאיר שטרית: אם הוא היה בחוץ-לארץ, ייתנו לו חזרה.

מאיר שטרית: לא היה, הוא צריך להסביר למה הוא צריך לקבל יום חופש.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטרית.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת רונן הופמן – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – מוותר; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; משה גפני – אינו נוכח.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי כנסת, אני שומע שרוצים כל הזמן להעלות את מספר האנשים שמשתתפים בבחירות, אבל כשמדברים על הבחירות ברשויות המקומיות אני לא יכול שלא להביט אל הבניינים הסמוכים, של בית-המשפט העליון, שאגב נבנו על שטחי הכיבוש של אדמות השיח' באדר, אבל שם מכינים עכשיו את ההחלטה שאולי תכשיר את השרץ האנטי-דמוקרטי והאנטי-חרדי של פסילת הבחירות בבית-שמש.

ישראל אייכלר: הם מחפשים אולי ק"ן טעמים כדי להכשיר את הדבר האנטי, נוראי, שכמותו הוא תקדים.

ישראל אייכלר: ראינו את זה במצרים ובעוד מקומות כאלה, אבל בשום מדינה דמוקרטית בעולם, גם לא במדינת ישראל – לבטל בחירות בעיר בגלל 37 או אפילו 40 אנשים שהצביעו בתעודות זהות לא שלהם.

ישראל אייכלר: לכאורה, אין לנו מה לחשוש מבחירות חוזרות בבית-שמש, כי עדיין לא שללו את זכות הבחירה מיהודים חרדים בארץ הזאת והרוב המסורתי והחרדי בבית-שמש יבחר שוב בנציג ש"ס, הרב משה אבוטבול.

ישראל אייכלר: אבל אני חושש שביום מן הימים ישללו מהציבור החרדי את זכאותו לבחור, ולא יחסרו סיבות ונימוקים.

ישראל אייכלר: בינתיים הבג"ץ עוד לא מצא נימוק משפטי לשלול את זכות הבחירה מיהודים חרדים כי הכול צריך להיות בשם הדמוקרטיה והשוויון, אבל אני מאמין שהיצירתיות המשפטית תאפשר את זה.

ישראל אייכלר: איך אני יודע?

ישראל אייכלר: אותה לוגיקה, שמדינה יהודית שדורשת מאבו מאזן להכיר בה כמדינת היהודים, איננה מכירה בחינוך היהודי התורני ורודפת באכזריות צינית את הילד החרדי והוריו בכל תחומי החיים, מהדיור ועד עבודה, משכר מורים ואפילו טיולים שנתיים.

ישראל אייכלר: הכול אפשר לעשות בשם הדמוקרטיה והשוויון, לשלול את זכויות האדם הבסיסיות ביותר.

ישראל אייכלר: אז למה יחששו לשלול את זכות הבחירה לכנסת ולעיריות ולמצוא נימוקים משפטיים מלומדים?

ישראל אייכלר: הרי גם היום כל הזמן מחפשים עצות איך לשנות את שיטת הבחירות כדי שהדמוקרטיה הסובייטית השוררת במדינה לא תצטרך להתחשב במיעוטים ובאנשים שהם מיעוטים שהופכים לרוב, ולשנות את רצון הבוחר.

ישראל אייכלר: גם התעמולה המדינית מנסה לשנות את תוצאות הבחירות, אבל זה כבר עניין של עוצמה של תקשורת, שאף אחד לא יכול ולא רוצה לשנות אותה.

ישראל אייכלר: אבל כל זמן שמדברים על בחירות ורוצים שאנשים ישתתפו בבחירות לעיריות – למה אנשים לא מאמינים בבחירות האלה?

ישראל אייכלר: למה בתל-אביב רק 35% הלכו להצביע?

ישראל אייכלר: כי אנשים יודעים שהכול מכור מראש.

ישראל אייכלר: אם מישהו רוצה באמת שאנשים ישתתפו בבחירות, צריך לתת תחושה שהנציגים הנבחרים, גם בכנסת ובעיקר ברשויות, יש להם אפשרות להיטיב עם הבוחר, יש להם אפשרות לייצג את הבוחר מול הביורוקרטיה האכזרית, שפוגעת בכולם, לא רק בחרדים ובמיעוטים.

ישראל אייכלר: אין אזרח שנתקל בחומה הביורוקרטית ולא מרגיש חוסר אונים.

ישראל אייכלר: חברי עיריות כבר מזמן מזמן חשודים באופן שאסור להם לעזור לאף אחד.

ישראל אייכלר: כל פקיד יכול לעשות כל טריק אפשרי, אבל נבחר ציבור – שום דבר.

ישראל אייכלר: אותו דבר חברי הכנסת, שרי ממשלה.

ישראל אייכלר: אז למה שהציבור יאמין בבחירות האלה?

ישראל אייכלר: לכן הציבור מצביע ברגליו.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לחזק את הדמוקרטיה ולהביא אנשים לבחור, צריך לתת סמכויות לראשי ערים, לחברי מועצת עיר.

ישראל אייכלר: הם לא פחות ישרים מכל הפקידים שיושבים שם ומקבלים משכורת ולא נושאים בשום אחריות למעשיהם.

ישראל אייכלר: אותו דבר חברי כנסת ושרים.

ישראל אייכלר: כאשר השלטון הדמוקרטי יוכיח שהדמוקרטיה שולטת ולא הדמוקרטיה הקירגיסטנית, אז גם הציבור יבוא לבחור, ולא נצטרך לעשות חוקים מיוחדים לדבר.

ישראל אייכלר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נמצא; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר, ואחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

יחיאל חיליק בר: אדוני, יש לך שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אין שר, אבל, מכובדי חברי הכנסת, קצת היסטוריה.

אורי מקלב: כפי שאנחנו יודעים, היו תקופות רבות, שנים רבות במדינת ישראל שבהן הבחירות לרשויות המקומיות והבחירות לכנסת היו ביחד.

אורי מקלב: לכן היה יום שבתון אחד גם לבחירות לרשויות המקומיות וגם לבחירות לכנסת.

אורי מקלב: לאחר מכן, כשהחליטו להפריד ולעשות את הבחירות לרשויות המקומיות כל חמש שנים, ממילא נפרדו הכנסת והרשויות המקומיות והחליטו שבבחירות לרשויות המקומיות אין שבתון.

אורי מקלב: ואנחנו היום באים ומבקשים להחזיר את יום השבתון.

אורי מקלב: מה מביא אותנו להחלטה?

אורי מקלב: למה הצעת החוק?

אורי מקלב: למה מציעים ולמה הממשלה תומכת?

אורי מקלב: האם השתנו נסיבות?

אורי מקלב: האם יש דברים שלמדו מכך, שמה שהיה לא היה טוב?

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: עשו מחקר וקבעו שלא באים להצביע מפני שאין שבתון; אם היה שבתון, אנחנו בוודאי היינו מצביעים.

אורי מקלב: הנה, עובדה היא שבבחירות לכנסת אחוז ההצבעה עולה; סימן שהשבתון עוזר.

אורי מקלב: אבל אנחנו יודעים שלא זאת הסיבה.

אורי מקלב: אנחנו רואים שגם אחוז ההצבעה לכנסת יורד מבחירות לבחירות, הגם שיש שבתון.

אורי מקלב: אנחנו כאן באים ושואלים: האם אנחנו נקבע שבתון וזה מה שיביא את האנשים למודעות ולרצון לבחור?

אורי מקלב: יש דברים מלאכותיים שאנחנו נעשה וזה מה שיביא את הציבור להצביע?

אורי מקלב: יש מישהו שחושב שאנחנו צריכים בעניין הזה – אני חושב שחשוב מאוד להצביע ושתהיה השתתפות גדולה מאוד, אבל איך אנחנו מתמודדים עם הבעיה שאחוז ההצבעה יורד?

אורי מקלב: האם אנחנו ניתן קנסות?

אורי מקלב: תכף מישהו יגיד שאולי אנחנו ניתן גם בונוסים למי שבא להצביע, או עוד זכויות למי שבא להצביע.

אורי מקלב: יש מי שהציע, כמו חבר הכנסת שטרית, שאמר שאנחנו ניתן, אנחנו לא ניקח את יום העבודה, לא נחשיב לו כיום עבודה אלא נחשיב לו כיום חופש; או, כפי שהוא רוצה להציע, כמו במדינות אחרות, אנחנו גם נטיל קנסות על אנשים שלא באים להצביע.

אורי מקלב: רבותי, אי-אפשר להעלות את אחוז ההצבעה בדברים מלאכותיים, בדברים לא אמיתיים.

אורי מקלב: הציבור מצביע או לא מצביע, זה בגלל הנכונות שלו, ההרגשה שהוא שותף בתהליך, שהוא מרוצה מכל הקונספציה, שהוא באמת חושב שהוא יכול להשפיע ברשויות המקומיות.

אורי מקלב: חלק מהסיבה לכך שחשבו שלא צריך בבחירות לרשויות יום חופש, אלא צריכים יום – זה גם יכול להיות יום עבודה – זה מפני שהמודעות היא הרבה יותר גדולה, מפני שזה קרוב לבית שלו.

אורי מקלב: זה לא דברים שהוא אומר: מה, אני רחוק, זה לא כפי השקפתי, אני לא יודע להחליט.

אורי מקלב: ברשויות המקומיות זה ועד הבית הגדול שלי, אני רוצה להצביע.

אורי מקלב: אנחנו רואים שהציבור לא משתתף.

אורי מקלב: למה הוא לא משתתף?

אורי מקלב: כי הוא לא מרוצה מכל התהליך, הוא לא מרוצה מכל מה שקורה.

אורי מקלב: הוא רואה מה קורה עם ראשי הרשויות.

אורי מקלב: יש כאלה שאומרים, וזה נכון, שהציבור החרדי מגיע באחוזים יותר גבוהים, שיש צו, וזה לא רק זה; כי המעורבות שלו יותר גדולה, כי הנציגים שלו הרבה יותר פועלים.

אורי מקלב: הם עושים הרבה יותר, והתושבים מרגישים שיש להם מייצג, ולכן גם באים להצביע, ורואים את זה; תשאלו כל אחד בכל רשות מקומית שיש בה נציג חרדי, יגידו לכם איך הנציג החרדי מתנהג.

אורי מקלב: הוא רואה בעבודה שלו עבודת קודש ושליחות.

אורי מקלב: אני מציע הצעה – לא שאני מתנגד, אבל לקחת את אותה העלות של אותו יום שבתון, ולא רק את העלות של יום השבתון, אלא גם נשלם לכל האנשים האלה שיעבדו ביום השבתון תמורת שכר כפול, כי אנחנו רוצים שכל השירותים יפעלו, ואנחנו ניקח את זה ונשקיע את הכסף הזה ברשויות המקומיות, שהן יוכלו לעשות הרבה יותר למען התושבים, ולא שגזמי עצים מהשלג כבר חודשיים עדיין מונחים, או כל מיני דברים אחרים בכל הרשויות, ואז נראה שאחוז ההצבעה עולה.

אורי מקלב: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מתנגד להצעת החוק הזאת, אבל אני חושב שעם העלויות הכספיות שלה יכול להיות שהיא מיותרת, ואולי אפשר היה למצוא גם איזו אפשרות נוספת, ידידי חברי הכנסת, ואולי ללכת על חצי יום עבודה, ולא יום עבודה שלם; לא מזמן דיברנו כאן על זה שבזמן השלג, כשאנשים לא יכלו להגיע לעבודה, בסופו של דבר הסכימו לשלם להם חצי מהמשכורת כשהם לא יכלו להגיע, וחצי על חשבון ימי החופש שלהם.

אני חושב שהצבעה לרשות מקומית או הצבעה בכלל היא דבר שלוקח בדיוק שעה, לכל היותר.

חגיגת הדמוקרטיה חשובה מאוד, אבל אני חושב שגם העלויות הכספיות הכבדות של השבתת המשק כולו ביום הבחירות מיותרות לגמרי.

אולי אפשר כאיזון ללכת על חצי יום חופש.

אולי אפילו אפשר לאמץ את זה גם ביום הבחירות לכנסת, שתהיה אפשרות של חצי יום, מי שפעיל ורוצה לעבוד במפלגה זו או אחרת יכול לקחת חופש על חשבונו.

אני חושב שבמצבה הכלכלי של מדינת ישראל כל יום חופש כזה הוא הרבה מאוד מיליוני שקלים שהולכים לאיבוד, ואני גם לא בטוח שזה יביא את התוצאה, כי יום שבתון כזה יגרום לאנשים לקחת את משפחותיהם ולצאת לאיזו חופשה טובה בצפון או בדרום, תלוי במזג האוויר באותה תקופה; בדרך כלל זה יוצא במזג אוויר טוב, נייטרלי, בסתיו, כך שאני לא בטוח שזה ייתן את התשובה.

דבר נוסף, שימו לב שרוב המקומות שבהם היו אחוזי הצבעה נמוכים הם דווקא אותם מקומות שבהם יש ראשי רשויות מוצלחים, שכבר קדנציה אחר קדנציה זוכים בבחירות, כי במקום כזה, במקום שהציבור מרוצה, הציבור פחות מצביע ברגליים.

הוא יודע שיש ראש עיר מצוין, היה פה כבר קדנציה אחת, קדנציה שנייה, אולי שלישית – שימו לב, באותן ערים שבהן יש ראשי ערים בעלי ניסיון טוב, בעלי שם טוב, עם הצלחה, שם היה אחוז נמוך מאוד.

במקומות אחרים הציבור יודע להיות ערני.

לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע, ואבקש גם בדיוני הוועדה בהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית – בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית, לנסות לצמצם את יום השבתון לחצי יום שבתון.

אולי הכנסת תאמץ את זה גם לבחירות לכנסת.

חבל על הכסף.

חגיגת הדמוקרטיה תוכל להיות גם ככה, ובסופו של דבר מי שרוצה לבחור יבחר; מי שלא רוצה לא יעשה את זה גם אם יהיה לו יום חופש.

תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

משה זלמן פייגלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו אומרים בתפילה: ברוך שנתן שבתות למנוחה ומועדים לשמחה, ועכשיו אנחנו נוסיף: וימי בחירות לבטלה.

נסים זאב: מישהו יכול להסביר לי למה צריך עוד יום של בטלה?

נסים זאב: אני מבין – מחפשים עוד יום חופש.

נסים זאב: תעשו חופש.

נסים זאב: מתי שנראה לכם, תעשו חופש.

נסים זאב: למה צריך איזו סיבה, ימי בחירות, דמוקרטיה, קשקושים?

נסים זאב: על מי זה עובד פה, באמת?

נסים זאב: אתם מאמינים בזה?

נסים זאב: כמה זמן לוקח ללכת מהבית לקלפי שסמוכה אליך?

נסים זאב: יותר מעשר דקות, רבע שעה?

נסים זאב: הרי יש תחרות כבר בסיעות, מי יביא את הקליינט כמה שיותר מהר.

נסים זאב: אפילו לא נותנים לו, חס ושלום, לנשום.

נסים זאב: הוא צריך כבר להיות קשור לאותה מפלגה שכבר מובילה אותו.

נסים זאב: אפילו להוביל חולה באמבולנס לבית-חולים לוקח לו יותר זמן מאשר כשמביאים את מי שרוצה לבחור לאיזו מפלגה, כדי להביא אותו ולהריץ אותו לקלפי, שרק יעשה טובה, שיבחר.

נסים זאב: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש, אם ייתנו את ימי החופש, יעשו בדיוק אותו דבר כמו שעושים בבחירות לכנסת.

נסים זאב: מי שלא רוצה לבחור ולא מעניינות אותו הבחירות – במקרה הזה זה הנושא של הרשויות המקומיות, מה אכפת לו?

נסים זאב: הרי הוא יודע שכל ההבטחות יהיו הבטחות.

נסים זאב: בסופו של דבר הארנונה תעלה, מחיר המים עולה, סלילת הכבישים – עולה, הכול עולה.

נסים זאב: אז בסדר, ראש העיר יכול להצהיר מה שיצהיר.

נסים זאב: כולנו יודעים שהמצב הכלכלי – בפרט כשבמדינת ישראל הרשויות המקומיות יותר לוחצות.

נסים זאב: דבר נוסף אני רוצה לומר, איזה מין רעיון זה בכלל, שאומרים שבמסגרת החוק יש מי שינצל את זה לרעה.

נסים זאב: אני חושב שאסור לנו לנצל לרעה את החוק כדי לפגוע באזרח.

נסים זאב: אם אזרח לא רוצה לבחור, ואתה נותן לו יום חופשה על כורחו – הוא לא ביקש את זה; אתה היום בחקיקה אומר: מגיע לך חופש, כדי שיהיה לך זמן לחשוב במי אתה רוצה לבחור, אם בכלל אתה רוצה לבחור.

נסים זאב: אז אתה כופה עליו – אומר לו: אתה חייב לבחור, ואם לא תבחר נקזז לך את יום החופשה שלך?

נסים זאב: תחליטו: או שאנחנו רוצים באמת לתת לאנשים את הפריבילגיה הזאת, לתת להם את האפשרות של יום חופש שלם כדי לחשוב ולהחליט במי לבחור, ואם בכלל לבחור, ואולי לא רוצים לבחור – עכשיו, מה יעשו נטורי-קרתא, שבכלל לא רוצים לבחור?

נסים זאב: תכפה את זה עליהם?

נסים זאב: יש גם כאלה שעובדים.

נסים זאב: אתה סוגר להם את הביזנס שלהם על כורחם.

נסים זאב: אז אתה גם מעניש אותם – נותן להם חופש.

נסים זאב: הם אומרים: געוואלד; היום סוגרים את החנויות כי זה כמעט – יום קשה, כמו יום אבל בשבילם.

נסים זאב: אתה אומר להם: אני גם אקח לכם את הפרנסה שלכם.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאסור לנו, או שאנחנו נותנים את זה בצורה מושלמת ומתוך רצון טוב כדי להמריץ את האנשים, אבל ודאי לא להרע להם.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: אתה אחרון הדוברים.

משה זלמן פייגלין: נמתין שתשוב למקומך ונעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: ההצבעה תהיה על כל הצעות החוק המוצמדות להצעת החוק הממשלתית, זו אחר זו, כלומר תהיינה עכשיו ארבע הצבעות האחת אחר השנייה; ההצבעה הראשונה תהיה הצבעה על הצעת החוק הממשלתית, הצעת החוק הרשויות המקומיות (תיקון מס' 44) (שבתון ביום הבחירות) – הצעת הממשלה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 44) (שבתון ביום הבחירות הכלליות), התשע"ד–2014, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: 20 בעד, אחד מתנגד.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק הממשלתית, חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 44), עברה, ותידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – יום שבתון), התשע"ד–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: 21 בעד, מתנגד אחד.

משה זלמן פייגלין: הצעתו של ניצן הורוביץ עברה, וגם היא תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: ואנחנו עוברים להצבעה על הצעתה המוצמדת של מירי רגב, הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – יום שבתון).

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד, מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – יום שבתון), התשע"ד–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: 21 בעד, מתנגד אחד.

משה זלמן פייגלין: הצעתה של מירי רגב עברה ותועבר גם היא, כמובן, לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: ואנחנו עוברים להצעה המוצמדת האחרונה, הרביעית, הצעתו של חבר הכנסת שמעון אוחיון.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – יום שבתון), התשע"ד–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: 18 בעד, מתנגד אחד, נמנע אחד.

משה זלמן פייגלין: גם הצעתו של שמעון אוחיון עברה, ותועבר גם היא, כמובן, לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: [נספחות.

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו חוזרים עכשיו להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות).

משה זלמן פייגלין: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכלכלה אבישי ברוורמן.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, השר לנדאו, חברי הכנסת המצוינים והחרוצים, על-פי הצעת – – –

משה זלמן פייגלין: כן, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: ההחלטה בדבר פיצול, כמו שהודעת – הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, מ/702, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

אבישי ברוורמן: על-פי הצעת ועדת הכלכלה מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת הכלכלה לפצל את הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, להצעות חוק נפרדות – דב חנין, אתה מקשיב?

אבישי ברוורמן: תפסיק לסמס – כך שחלק אחד מההצעה יכלול את ההוראות המתייחסות לבדיקות לגבי רמת התחרות בענפים השונים, כמפורט בסעיף 3(5) שבפרק ב': הגבלים עסקיים בהצעת החוק, וחלק אחר בהצעה יכלול את כל יתר ההוראות הכלולות בהצעת החוק.

אבישי ברוורמן: כמה מילות הסבר, כי אני רואה שיש פה הקשבה מרבית.

אבישי ברוורמן: אפילו חבר הכנסת טופורובסקי, שעסוק עכשיו בשיחה עם חברת הכנסת קלדרון.

אבישי ברוורמן: הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, נדונה בקריאה הראשונה בכנסת השמונה-עשרה ביום י"ט בתמוז התשע"ב, 9 ביולי 2012.

אבישי ברוורמן: ביום א' בכסלו התשע"ד, 4 בנובמבר 2013, החליטה הכנסת התשע-עשרה להחיל על הצעת החוק דין רציפות בהתאם לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק כוללת הסדרים חדשים שעניינם הגברת התחרות בכמה תחומים: תחבורה, הגבלים עסקיים ויבוא.

אבישי ברוורמן: בפרק ב': הגבלים עסקיים בהצעת החוק, נכללו הוראות המתייחסות לבדיקות לגבי רמת התחרות בענפים שונים – אני לא רואה פה שום התייחסות לנושא "שראל".

אבישי ברוורמן: להוראות אלה חשיבות רבה, שכן הן יאפשרו לממונה על ההגבלים העסקיים לערוך בדיקות יזומות לגבי רמת התחרות בשווקים השונים ביוזמתו או לבקשות שר או גוף ממשלתי.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין, אתה לא שר.

אבישי ברוורמן: הצעת החוק כולה מורכבת וארוכה, וסיום הדיונים בה ידרוש זמן נוסף שקשה להעריכו בשלב זה.

אבישי ברוורמן: פיצול ההוראות האמורות מהצעות החוק יאפשר התקדמות מהירה של הליכי החקיקה בנושא האמור.

אבישי ברוורמן: כך תתאפשר עריכת בדיקות כאמור, לרבות צורך בדיקת האפקטיביות של שינויים מבניים ורפורמות שבוצעו.

אבישי ברוורמן: שאר הנושאים שבהם עוסקת הצעת החוק יובאו לקריאה השנייה ולקריאה השלישית במועד מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מזרחי, אם תתמוך בזה אני אבקש שהכנסת תאשר החלטה זו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, ותרשו לי עקב השעה והנעימות שכאן, וחיוכה של חברת הכנסת קלדרון, להוסיף מילה של הומור.

אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר אנחנו יושבים פה בתיאטרון שיש בו גם יופי, גם עצב וגם קצת בדיחות דעת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: חוץ מזה שאנחנו בחודש אדר ומשנכנס אדר מרבין בשמחה, חבר הכנסת ברוורמן.

רות קלדרון: שני אדרים.

משה זלמן פייגלין: שני אדרים.

משה זלמן פייגלין: אדר ראשון, אז יהיה לנו הרבה לשמוח.

משה זלמן פייגלין: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת ברוורמן.

משה זלמן פייגלין: לא נרשמו חברי כנסת לדיבור.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור ישר להצבעה על החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת החוק לשינוי חברתי-כלכלי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה.

משה זלמן פייגלין: רבותי, מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 22 בעד הצעת ועדת הכלכלה – 18 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: 18 בעד, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות) התקבלה.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/831).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 28) (כריות ביטחון לקרנות פנסיה ותיקות), קריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: יציג את ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (כריות ביטחון לקרנות הפנסיה הוותיקות), אותן קרנות שב-2003 ספגו מכה קשה.

מיקי לוי: לנוכח הגירעונות הכבדים של חלק מקרנות הפנסיה הוותיקות, אשר הסתכמו בשנת 2003 בסכום של 120 מיליארד שקל, החליטה הממשלה במרס 2003 על גיבוש תוכנית הבראה אשר תאפשר לקרנות אלו לעמוד בתשלומי קצבאות לעמיתיהן, תוך סיוע ממשלתי בהיקף חסר תקדים של 78.3 מיליארדי שקלים בערכי 2003, בתוספת סיוע בגין אי-העלאת גיל הפרישה לנשים ותוך הפחתה מסוימת בזכויות העמיתים.

מיקי לוי: במקביל החליטה הממשלה גם על שינוי מדיניותה לגבי הנפקת איגרות חוב מיועדות לקרנות הפנסיה.

מיקי לוי: במהלך הדיון אשר התקיים באותה עת בכנסת הועלה חשש מתנודתיות חדה בתשואה כתוצאה מהפסקת הנפקות איגרות חוב מיועדות לקרנות הפנסיה אשר בהסדר, וזאת על רקע ההסדר שנקבע והשתתפות שהושתה על העמיתים לצורך מימונו.

מיקי לוי: לנוכח החששות האמורים הודיע משרד האוצר על כוונתו למנות ועדה ציבורית לבחינת הקצאת כריות ביטחון שתוקצה על-ידי הממשלה לצורך מענה על החששות האמורים.

מיקי לוי: בהתאם להמלצות הוועדה הציבורית בראשותו של פרופסור אמיר ברנע, שמונתה לשם כך, מוצע כי תוקצה כרית ביטחון לקרנות הפנסיה שבהסדר, אשר לא תעלה על 11 מיליארד שקלים ו-320 מיליון.

מיקי לוי: סכום זה יתעדכן לפי שיעור של 3.48% לשנה, צמוד מדד, החל בשנת 2008.

מיקי לוי: העברת סכומים לקרנות האמורות מהכרית האמורה תיעשה בהתאם לתנאים שמפורטים בהצעה, ובכל מקרה רק לאחר שאזלו נכסי הקרן.

מיקי לוי: נוסף על כך מוצע לכלול כרית ביטחון נוספת ונפרדת לקרנות הוותיקות שאינן בהסדר, בהתאם לעקרונות ולתנאים המפורטים בהצעה.

מיקי לוי: הסכום המרבי של כרית הביטחון לכל הקרנות הוותיקות שאינן בהסדר יהיה 2.5 מיליארד ש"ח ויתעדכן לפי שיעור של 3.48% לשנה, צמוד למדד, החל בשנת 2011.

מיקי לוי: מדובר בסכומים באמת גדולים.

מיקי לוי: בין התנאים האמורים, כרית הביטחון לקרנות שאינן בהסדר מותנית בביצוע שני צעדים: 1.

מיקי לוי: העלאת מדרגות גיל הזכאות לקבלת קצבה בקרנות האמורות ל-67 לגברים ול-62 לנשים, וכפי שיהיה מעת לעת.

מיקי לוי: חבל שאין כאן אף חברת כנסת.

מיקי לוי: אה, חברתי מהסיעה, ולא יהיה מנוס, ביום בהיר אחד, כי העול שמושת על הממשלה, על המדינה, על תקציב האוצר, בעצם התמיכה בקרנות האלה לא תחזיק מעמד.

מיקי לוי: בסופו של דבר נצטרך להעלות את גיל הפרישה.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, דנו בזה בעבר, זה לא לפתחנו כרגע.

מיקי לוי: אני מזכיר את זה עכשיו כי הסכומים שעכשיו המדינה משלמת לאותן קרנות פנסיה בגין יציאה מוקדמת לגמלאות היא אדירה.

מיקי לוי: תמורת עוד שנתיים של עבודה יהיה אפשר לעשות רבות בתחום החינוך, בתחום הרווחה ובתחום התשתיות.

מיקי לוי: באמת, בעניין הזה תצטרכו אתן, חברות הכנסת מהשדולה הנשית, להבין לגורלו של אוצר המדינה ושלנו, ולעזור להעלות את גיל הפרישה של הנשים, כי פשוט אין ברירה אחרת.

מיקי לוי: אני אמשיך בענייני.

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: הפחתה בזכויותיהם של גמלאים בקרן, כך שהחל בשנת 2017 שיעור הפחתה שיהיה – לא גבוה מדי אבל בכל זאת פגיעה – 1.75%.

מיקי לוי: מוצע כי קרן ותיקה שאינה הסדר, שלא הייתה בגירעון אקטוארי בסוף שנת 2011, תהיה זכאית לכרית ביטחון גם ללא ביצוע הצעדים האמורים, ובלבד שתבצע הפחתת זכויות עתידיות באותו שיעור הפחתה שהיה עליה לבצע לפי המוצע בהצעת החוק, ביחס להתחייבויותיה.

מיקי לוי: בתמורה תהא זכאית הקרן לכרית ביטחון מופחתת בדיוק כמו קרנות הפנסיה הוותיקות, שהמדינה נתנה להן כריות ביטחון כדי שתהיה פנסיה לעמיתים.

מיקי לוי: אבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש גם להעביר אותה לוועדת העבודה והרווחה.

משה זלמן פייגלין: תודה, סגן שר האוצר מיקי לוי.

משה זלמן פייגלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: גם לזה אתה מתנגד?

ישראל אייכלר: – – –

מיקי לוי: יישר כוח.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מדברים עכשיו על נושאים של קרנות פנסיה ושל דברים שיקרו לאנשים שונים בעוד עשר שנים, לאחרים בעוד 20 שנה, ומצד שני אנחנו שומעים איומים שבעצם מדינת ישראל הולכת להתחסל בתוך כמה שנים על-ידי חרם כלכלי עולמי, אם וכאשר לא יקבלו את התכתיב האמריקני, של ג'ון קרי.

ישראל אייכלר: אחרים אומרים שמדינת ישראל עומדת להתחסל אם חלילה יקבלו את התוכנית הנוראה של גבולות אושוויץ של 67', שראש הממשלה הולך לחלק את ירושלים.

ישראל אייכלר: אז אני שואל את כל מי שמשקיע פה בפנסיות, משני הצדדים: ממה נפשך?

ישראל אייכלר: איך אתם משקיעים כסף במקום הזה?

ישראל אייכלר: מצד שמאל, אם לא יהיה הסדר מדיני, חבל על הכסף של הפנסיה.

ישראל אייכלר: מצד ימין, אם יהיה הסדר מדיני, חבל על הכסף של הפנסיה.

ישראל אייכלר: כשאני חושב על הדבר הזה, המסקנה שלי היא שבאמת בדרך הטבע חבל להשקיע פה פרוטה.

ישראל אייכלר: אבל יש הנהגה אלוקית, כי ארץ אשר עיני ה' אלוקיך בה מראשית שנה ועד אחרית שנה, שהוכחה; הייתה לי סבתא בת 92, שהייתה היחידה שאביה עלה לארץ הרבה לפני, ולא מסיבות ציוניות, אלא מסיבות יהודיות.

ישראל אייכלר: שאלתי אותה בשעתה, והיא אמרה לי שכל המשפחה אמרה לאבא שלה: מה אתה הולך לשם?

ישראל אייכלר: הערבים – אז הייתה שנת תר"פ; ב-1920 היו פוגרומים – לאן אתה הולך?

ישראל אייכלר: שם לא פרנסה ולא שום דבר.

ישראל אייכלר: הוא אמר: אני הולך לארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: היא אמרה לי שהיא היחידה מכל המשפחה, שהייתה בוורשה ובלודז', שנותרה בחיים.

ישראל אייכלר: זה לא אומר שיש לנו ביטחון כלשהו שנוכל לעשות מה שאנחנו רוצים, חלילה, ולמרוד בקדוש-ברוך-הוא, הרי גם כתוב בתורה מה יקרה אם זה יקרה.

ישראל אייכלר: אבל כל זמן שיש יהודים ששומרים תורה ומצוות, חלקם אנשים שחושבים שהם חילונים אבל הם שומרים הרבה מצוות מן התורה ועושים הרבה מעשים טובים, וגם ובעיקר אלה שבאמת מקפידים על מקסימום מתרי"ג מצוות ולומדים תורה – אז אפשר להשקיע בקרנות הפנסיה.

ישראל אייכלר: אפשר להיות רגועים.

ישראל אייכלר: אבל כדי שלא יצליחו כל אלה שרוצים להחרים מפעלים ועסקים ביהודה ושומרון ובירושלים, ביקשתי היום, אדוני היושב-ראש, וכבודו יוכל להצטרף לזה אם הוא ירצה, הצעת חוק פיצוי עסקים מוחרמים בשל מקומם הגיאוגרפי.

ישראל אייכלר: אני רציתי לכתוב: יהודה ושומרון וירושלים ומעבר לקו הירוק, אבל דווקא אנשי ימין אמרו לי שאסור להכיר ב"מעבר לקו הירוק", אז הם הציעו לכתוב: "בשל מקומם הגיאוגרפי".

ישראל אייכלר: החוק אומר כך: הממשלה תפצה בעלי עסקים וחברות ישראליות אם וכאשר ייפגעו מהחרמות בגלל היותם בבעלות יהודית או ישראלית ובשל מקומם הגיאוגרפי.

ישראל אייכלר: גובה הפיצוי ייקבע על-ידי ועדה ציבורית שתקים הממשלה בתוך 30 יום מיום אישור החוק.

ישראל אייכלר: סעיף נוסף ואחרון: הוועדה תהיה בת עשרה חברים – נציג משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד הכלכלה, משרד הפנים, וחמישה נציגי ציבור.

ישראל אייכלר: החוק הזה בא להשיב לכל אלה שמאיימים עלינו בחרם כלכלי שימוטט עסקים, ועוד יותר מכך – לבעלי עסקים ומפעלים בין-לאומיים שלא ירצו להשקיע בארץ, שלא ירצו להשקיע בירושלים.

ישראל אייכלר: נדמה לי שהר-חוצבים, על-פי החוק הבין-לאומי, כבר נמצא אי-שם מעבר לקו הירוק.

ישראל אייכלר: אני זוכר שכשהייתי ילד, זה כבר היה מעבר לשטח ההפקר, כי אנחנו גרנו עד הפילבוקס שהיה ליד בית-הקברות של סנהדריה, ומשם והלאה זה היה ירדן.

ישראל אייכלר: כל המפעלים שבאזור הר-חוצבים ומזרחה וצפונה יכולים להיכלל בהחרמות.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם "אינטל" – אל תגלה, סגן שר האוצר, ל"אינטל" שיכול להיות שהם ממוקמים ממש על גבול הקו הירוק.

ישראל אייכלר: לכן מדינת ישראל צריכה לומר: מי שינסה לפגוע כלכלית במפעלים או בעסקים בגלל היותם במקום גיאוגרפי כלשהו משום שהוא בבעלות ישראלית ויהודית, המדינה תפצה אותם בערך של הנזק שייגרם להם, ואני מניח שזה לא הרבה כסף, כי בסופו של דבר רוב אזרחי העולם לא יחרימו את המפעלים הישראליים, ואם באמת יהיה כזה מין נזק קטן – בשביל זה תהיה ועדה שמורכבת מנציגי הממשלה והציבור, והמפעלים יוכלו להמשיך ולהעסיק עשרות אלפי מתפרנסים, כפי שקורה היום.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

משה זלמן פייגלין: הדוברת הבאה, חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נמצאת.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תורי לדבר?

משה זלמן פייגלין: לא האמנו שזה יקרה, אבל זה בא.

מיקי רוזנטל: על מה אני אמור לדבר, על שירותים פיננסיים?

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: אני בא לדבר.

משה זלמן פייגלין: שיהיה.

מיקי לוי: תוותר.

משה זלמן פייגלין: אתה מסוגל, אתה מסוגל.

משה זלמן פייגלין: בוא.

מיקי רוזנטל: לא, אני רוצה לדבר אתך.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: שלוש דקות לרשותך.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר – –

ישראל אייכלר: תשאל מי מחברי הכנסת מכירים את החוק ומבינים אותו.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה שאני אסביר לך את החוק?

ישראל אייכלר: לא, תשאל את חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: – – החוק נועד לייצב את קרנות הפנסיה שבעקבות השינויים שנעשו לפני כמה שנים נמצאות היום בסיכון וצריך להנפיק להן איגרות חוב ייעודיות כדי לצמצם את ההפסדים של החוסכים.

מיקי רוזנטל: זה טוב.

מיקי רוזנטל: אבל אתמול בערב גם קראתי ב"גלובס" על אנשים אחרים שפגעו באופן דרמטי בחוסכים, ואני חושב שמדינת ישראל צריכה לפתוח בחקירה לאלתר בסוגיה הזאת.

מיקי לוי: במי פגעו?

מיקי לוי: לא הבנתי.

מיקי רוזנטל: סגן השר מיקי לוי, אני אסביר לך.

מיקי רוזנטל: חברת "צים" עשתה הסדרי חוב מרחיקי לכת בתקופה האחרונה על חשבון אנשים שהיא לוותה מהם כספים.

מיקי רוזנטל: פעילות עסקית היא מסוכנת; לפעמים אתה מצליח ולפעמים אתה נכשל.

מיקי רוזנטל: אלא שהתברר מהתחקיר של "גלובס" אמש, שחברת "צים", שהיא חברה ציבורית – אליה נווטו כל ההפסדים בגין הפעילות.

מיקי רוזנטל: לעומת זאת, משפחת עופר, שבבעלותה חברות פרטיות רבות, החכירה את האוניות הפרטיות שלה לחברת "צים".

מיקי רוזנטל: החברות הללו הרוויחו 1.5 מיליארד שקלים בשנה האחרונה מחברת "צים", ואנחנו, הציבור הישראלי, שילם את ההפסדים.

מיקי רוזנטל: אני חושב שמדינת ישראל חייבת לפתוח בדבר הזה בחקירה, משום שאני חושב שרוב השרץ הזה הוא חוקי, אבל חלקו הוא לא חוקי.

מיקי רוזנטל: אני אסביר גם מה לטעמי לא חוקי.

מיקי רוזנטל: ראשית, הדיווחים.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, עסקות בעלי העניין שנעשו בדבר הזה, לא יכול להיות – לא יכול להיות שהן חוקיות, מפני שאם חברה מדברת על הפסדים, מדווחת על הפסדים, ועושה תספורות לציבור, ובמקביל מושכת רווחים לחברות הפרטיות שלה, לא יכול להיות שהדבר הזה חוקי.

מיקי רוזנטל: ואם הוא חוקי, אדוני סגן השר, חייבים לשנות את החוק, חייבים לשנות את החוק.

משה זלמן פייגלין: משפט אחרון.

משה זלמן פייגלין: מה לעשות – –

מיקי רוזנטל: תודה רבה לאדוני.

משה זלמן פייגלין: – – מעניין מאוד, אבל – – –

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא סיימנו עם הפרשה הזאת.

מיקי רוזנטל: העניין הזה רק מתחיל.

משה זלמן פייגלין: נצרף את זה ל"שראל".

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: אני בעד לבדוק את כולם – –

משה זלמן פייגלין: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: – – כל מי שלא בסדר, להעיף אותו מהציבוריות שלנו.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת רוזנטל.

משה זלמן פייגלין: הדובר הבא, חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נמצא.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה – –

נסים זאב: מוותר.

משה זלמן פייגלין: – – ואחרון הדוברים, דב חנין, יסיים.

נסים זאב: מוותר.

משה זלמן פייגלין: אתה מוותר?

רות קלדרון: – – –

משה זלמן פייגלין: אז חבר הכנסת דב חנין, אחרון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: זה לפרוטוקול.

נסים זאב: – – –

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הסוגיה שאנחנו עוסקים בה, אדוני סגן השר, היא אחת הסוגיות החשובות ביותר, ואני מצטער על כך שהדיון איכשהו הגיע אולי לשעה כזו שחלק מחברי הכנסת כבר לא נמצאים, וגם לא כל הנמצאים אולי לגמרי דרוכים וערניים ומבינים עד כמה הנושא הזה חשוב וגורלי.

דב חנין: האינטרס של כולנו הוא כמובן להבטיח את עתידן של קופות הפנסיה הוותיקות, ומבחינה זו, ככל מנגנון שייצר כריות ביטחון שתבטחנה את הקופות הוותיקות הוא כשלעצמו דבר נכון וראוי.

דב חנין: השאלה הגדולה שאנחנו נצטרך להתמודד אתה היא מה יהיה אופיין הממשי של הכריות האלה, האם אנחנו בעצם בסופו של דבר נגיע למצב של פגיעה נוספת בזכויות של העמיתים בקופות הפנסיה הוותיקות.

דב חנין: אני מכיר, למשל, עמיתים בקופות פנסיה ותיקות שונות, שמדי פעם בפעם כל מנגנון ביטחון כזה שאנחנו מייצרים מוביל לצמצום נוסף של אותה פנסיה לא גבוהה שאותם אנשים היו אמורים לקבל.

דב חנין: המשוואה שאנחנו נמצאים בה מחייבת פתרון מאוד ברור.

דב חנין: מי שצריכה להתגייס פה לתמונה זו המדינה, שצריכה לייצר לטובת קופות הפנסיה הוותיקות את המכשירים שיאפשרו להן לשמור על ערכן האקטוארי ככל הניתן, אחרת אנחנו נגיע למצב שבו אותם אנשים שחסכו לפני שנים, ואולי חלקם גם ממשיכים לחסוך היום בקופות הפנסיה הוותיקות, ימצאו את עצמם בסופו של יום עם פנסיות מקוצצות, דלות, לא מספיקות ולא מספקות.

דב חנין: אני חושב שהסוגיה הזאת של הבטחת עתיד הפנסיות בחברה הישראלית היא אחת הסוגיות החברתיות החשובות ביותר, והגיע הזמן לקיים בשאלה הזו דיון מאוד רציני ומאוד מעמיק – איך אנחנו מבטיחים לחוסכים הפנסיוניים בישראל את הקיום ההוגן, איך אנחנו מבטיחים להם לפחות את המעט שהם חסכו לאורך חייהם כדי ליהנות מהכסף הזה בימי זיקנה וצורך.

דב חנין: ואני הייתי מציע שבמסגרת הדיון בהכנת החוק לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אנחנו לא נעסוק רק בהיבט המסוים של כריות הביטחון שמשרד האוצר מביא אלינו כאן, אלא נפרוס יריעה יותר רחבה של דיון בכלל המצב בקופות הפנסיה הוותיקות, ואני הייתי שמח על דיון רציני בשאלת המצב בתחום הפנסיוני בכלל, שבו רבים-רבים מאזרחי ישראל, כולל גם כאלה שחוסכים היום, לא יודעים שהם חוסכים אבל הכספים בפועל לא באמת נחסכים.

דב חנין: איך אנחנו מבטיחים לאנשים בישראל – –

משה זלמן פייגלין: תודה.

דב חנין: – – קיום הוגן בעת זיקנה, זו שאלה מרכזית, רצינית, משמעותית ואפילו גורלית.

דב חנין: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת חנין.

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על השירותים הפיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 28).

משה זלמן פייגלין: הצבעה בקריאה ראשונה, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד, מי נגד?

נסים זאב: אבל מאיפה לוקחת הממשלה את הכסף?

נסים זאב: רק מהחרדים.

נסים זאב: איך היא תיתן כרית ביטחון אם לא ייקחו מקצבאות הילדים?

מיקי לוי: – – –

קריאות: – – – הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 28) (כריות ביטחון לקרנות פנסיה ותיקות), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב, 14 בעד, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק עברה – –

נסים זאב: לוקחים מהחרדים ועושים כריות – – –

דב ליפמן: לקחנו מה?

דב ליפמן: – – –

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: – – ותועבר לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

משה זלמן פייגלין: אני רק אומר לך, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: לקריאתך, חבר הכנסת, איפה הכסף – – –

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב, אני מדבר אליך.

משה זלמן פייגלין: אם אתה שואל איפה הכסף בכל הנושא של הפנסיה, חצי טריליון שקל הולכת המדינה לשלם במשך כמה עשרות השנים הקרובות למה שמכונה פנסיה תקציבית, שם הכסף.

משה זלמן פייגלין: לא נרחיב בזה עכשיו, אבל שם נמצא כל הכסף.

מיקי לוי: – – – זה השיא, אז תחול הירידה.

משה זלמן פייגלין: שם נמצא כל הכסף שאתה מחפש כדי להשלים אותן פנסיות עלובות של מי שלא נמצא באותו "סוציאליזם חזירי", כפי שאני מכנה אותו.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/536).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: בכל אופן, נעבור להצעת החוק הבאה:

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 113) (הוראות לעניין רישיון רכב הרשום כמונית), התשע"ד–2014, של חבר הכנסת יריב לוין, קריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 113) (הוראות לעניין רישיון רכב הרשום כמונית).

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל קיים הסדר זה עשרות שנים, הסדר מוזר מאוד, שלפיו לא ניתן לרשום על שם אדם רכב המשמש כמונית אלא אם הוא בעל הרישיון, מה שנקרא הרישיון הציבורי, כדי להפעיל את הרכב כמונית.

יריב לוין: התוצאה היא שבעידן שבו רבים מבעלי הרישיונות הציבוריים להפעלת מונית משכירים את הרישיון לאנשים אחרים שעובדים על המוניות, נוצרה מציאות כזאת: האדם שרכש את הרכב כמונית נאלץ לרשום את הרכב על שם בעל הרישיון הציבורי, ואז אם יש חס וחלילה עיקול על זכויותיו של בעל הרישיון הציבורי, מעקלים את הרכב, ששייך בכלל לאותו נהג.

יריב לוין: אם אותו נהג עושה עבירת תנועה, שולחים את הדוח לבעל הרישיון הציבורי; אם אותו נהג נוסע בכביש 6, שולחים את דרישת התשלום לבעל הרישיון הציבורי, וכן הלאה, בעיות מבעיות שונות, שיוצרות אבסורד מוחלט.

יריב לוין: הצעת החוק הזו באה לפתור את המצוקה הזו שממנה סובלים שני הצדדים על-ידי קביעה שבמרשם הרכב יהיה רישום הן של בעל הזכות והן של בעל הרישיון הציבורי, ויוכלו להירשם כבעלי הרכבים המשמשים כמוניות גם אנשים שאינם בעלי הזכות הציבורית אלא שוכרים אותה, כאשר השוק עצמו יקיים מנגנון של מתן ייפויי כוח וכן הלאה, כדי להבטיח כמובן את הזכויות של כל אחד מהצדדים באותה עסקת שכירות.

יריב לוין: ההסדר הזה יאפשר ליצור מצב שדוחות ודרישות תשלום שחלות על בעל הרכב יישלחו אליו.

יריב לוין: עיקולים, אם חס וחלילה יהיו, אז זכויותיו של בעל הזכות הציבורית לא יחולו על הרכב אלא רק על הזכות הציבורית עצמה.

יריב לוין: וכמובן, גם אם בעל הרכב רוצה לקחת הלוואה לצורך רכישת המונית, לא יצטרכו לרשום את ההלוואה, והלווה בפועל לא יהיה בעל הזכות הציבורית, כפי שזה עכשיו, אלא יוכל בעל הרכב לקבל הלוואה עבור רכישת הרכב, בשמו ובאופן מסודר.

יריב לוין: אני מקווה שההסדר הזה אכן יסייע לכל העוסקים בענף המוניות.

יריב לוין: אני כמובן מבקש את תמיכת הכנסת בהצעת החוק בקריאה הראשונה, על מנת שנוכל להשלים את חקיקתה ולהביא אותה גם לכאן לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

משה זלמן פייגלין: אני עובר ישר לאחרון הדוברים, כי אני לא רואה מכל רשימת הדוברים שלפני שמישהו נמצא.

משה זלמן פייגלין: אם משום מה פספסתי מישהו, נא להעיר.

משה זלמן פייגלין: גם אתה מוותר, חבר הכנסת זאב?

משה זלמן פייגלין: אם כן, אין לנו דוברים, ואנחנו נעבור ישר להצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה של חבר הכנסת יריב לוין?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 113) (הוראות לעניין רישיון רכב הרשום כמונית), התשע"ד–2014, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שמעון סולומון: אפשר להוסיף אותי – – –

משה זלמן פייגלין: עכשיו כבר לא.

משה זלמן פייגלין: אה, שהצבעת בעד, בבקשה, כן.

משה זלמן פייגלין: ובכן, 12 בעד, חבר הכנסת סולומון ביקש להירשם גם כן כמצביע בעד.

משה זלמן פייגלין: אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 113) (הוראות לעניין רישיון רכב הרשום כמונית), של יריב לוין, עברה בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/536).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ואנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 51) (הגנה לעובדת או עובד העוברים טיפולי פוריות), התשע"ד, של חברת הכנסת אורית סטרוק וקבוצת חברי כנסת, קריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, השר, אעשה את זה קצר.

אורית סטרוק: הצעת החוק נועדה לתקן עוול או טעות שנעשו בעבר.

אורית סטרוק: בעבר נקבע שנשים שעוברות טיפולי פוריות יכולות לקבל סיוע מהמדינה לעבור את הטיפולים האלה בשני טיפולים בלבד, והן גם מקבלות הגנה מפני פיטורים לשני טיפולים בלבד.

אורית סטרוק: אין הצדקה לקישור של שני הדברים האלה.

אורית סטרוק: לא מספיק שנשים שיש להן מצוקה כל כך קשה שהן לא יכולות להביא ילדים לעולם, והן נאלצות לשלם בעצמן בעבור הטיפולים היקרים האלה ולעבור את כל הסבל הפיזי והנפשי שכרוך בהם – ודאי שלא צריכים להכביד עליהן עוד עם סכנה של פיטורים.

אורית סטרוק: ולכן הצעת החוק נועדה למנוע מהן את החשש הזה מפיטורים.

אורית סטרוק: הגענו להסכמה עם הממשלה שזה יחול לגבי טיפולי פוריות שעוברים אצל – זאת אומרת, אצל כל מעביד מותר יהיה לעבור שני טיפולי פוריות, ואם רוצים להמשיך ולא לעמוד בפני סכנת פיטורים, צריכים לעבור למעביד אחר.

אורית סטרוק: זה כרגע המצב של החוק בקריאה הזו.

אורית סטרוק: עד כאן.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת סטרוק.

משה זלמן פייגלין: אני מבין, חבר הכנסת זאב, שאתה מוותר גם – אה, מעוניין לדבר?

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אחרון הדוברים.

משה זלמן פייגלין: ראשון ואחרון הדוברים.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש כאן תרתי דסתרי בהצעת החוק של חברת הכנסת סטרוק, שבאמת ראויה וודאי נתמוך בה, שמתחשבת באותן נשים שעוברות את הייסורים ואת התלאות בנושא הפוריות, ואנחנו יודעים בדיוק כמה אישה משתוקקת להביא ילד לעולם; ומאידך גיסא, אנחנו רואים את שרת הבריאות, שהגיעה למסקנה שאי-אפשר לתמוך כספית ביותר משמונה פעמים של ניסיונות פוריות.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, קיבלתי טלפונים מאנשים שאומרים לצאת ולמחות נגד הגזירה הזו, כי אנשים לא יכולים לעמוד בנטל התשלומים וההוצאות הרבות בעניין הזה.

נסים זאב: לנשים שהן מתחת לגיל 42 ויש להן סיכויים להביא ילדים, וברוך השם כבר היו מקרים שגם בגיל 50 ו-55 נשים זכו לפריון בטן, אין שום סיבה בעולם להגביל את זה.

נסים זאב: וכל עוד אישה לא זכתה לפרי בטן, צריכים לתת לה את כל האפשרויות כדי להתמודד עם הבעיה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת זאב.

משה זלמן פייגלין: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (הגנה לעובדת או עובד העוברים טיפולי פוריות), של חברת הכנסת אורית סטרוק.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 51) (הגנה לעובדת או עובד העוברים טיפולי פוריות), התשע"ד–2014, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד ההצעה – 18, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 51) עברה ותחזור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/536).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: ונעבור להצעת החוק האחרונה להיום, להלילה, הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד–2014, של חבר הכנסת שמעון אוחיון, לקריאה ראשונה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, הצעת החוק מתמקדת בקביעת יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ואיראן.

שמעון אוחיון: עם קום המדינה היינו עדים לתהליך של יציאה וגירוש של היהודים ממדינות ערב.

שמעון אוחיון: חלק גורשו וסבלו רדיפות ועינויים וחלק יצאו בעקבות לחץ ושינויים פוליטיים, אם בעקבות קבלת העצמאות ואם בעקבות לחצים מצד הליגה הערבית באותם ימים להצר את צעדיהם של בני הקהילה היהודית.

שמעון אוחיון: הסיפור הזה, שנוגע למחצית מתושבי מדינת ישראל לפחות, כמעט שאיננו ידוע.

שמעון אוחיון: ואם הוא ידוע, אז הוא ידוע במידה מועטת.

שמעון אוחיון: והנה, הצעת החוק באה לתקן.

שמעון אוחיון: קביעת היום באה לתקן את המצב ולציין יום מפורש, 30 בנובמבר כשהוא צמוד לכ"ט בנובמבר, דהיינו אמירה משמעותית ומכבדת.

שמעון אוחיון: ובכך גם הכנסת תקיים כינוס מיוחד, דיון מיוחד, באותו יום, ל' בנובמבר.

שמעון אוחיון: המשרד לאזרחים ותיקים, המופקד על החוק, יקיים טקס מרכזי בארץ.

שמעון אוחיון: מערכת החינוך תקיים גם היא טקסים בבתי-הספר, וכמובן תיערך כדי ללמוד את הסוגיה.

שמעון אוחיון: ואנשים, כאשר ישמעו על סוגיית הפיצויים לפליטים מארצות ערב, לא ישאלו מה זה, מה בדיוק, למה מתכוונים, מה פתאום מדברים על פיצויים ליהודים מארצות ערב.

שמעון אוחיון: אם הסיפור הזה היה מסופר במשך 60 שנה, או 65 השנה מאז קום המדינה, אולי לא היינו זקוקים ליום הזה.

שמעון אוחיון: עכשיו אנחנו באים ומציינים זאת במיוחד כדי לכבד, כדי לציין את הסיפור של אותן קהילות יהודיות, שהתחסלו למעשה.

שמעון אוחיון: בתוך 25-20 שנה מקום המדינה כל הסיפור הזה של הקהילות היהודיות בארצות ערב נגמר, הסתיים; סיפור שנמשך קרוב לאלפיים שנה של יצירה, של חיים, של תרבות במסגרת המדינות הללו הסתיים.

שמעון אוחיון: ורבים מבני-הנוער שלנו לא מכירים את הסיפור הזה ואת הדרך ארצה.

שמעון אוחיון: קביעת יום בצורה מסודרת במסגרת חקיקה באה לתקן את העוול הזה, ועל כן אני מבקש את תמיכת הכנסת בחוק.

שמעון אוחיון: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אוחיון.

משה זלמן פייגלין: ראשון ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

משה זלמן פייגלין: מעוניין לדבר?

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ודאי שאני תומך בהצעת החוק, אבל פשוט לא יאומן כי יסופר, שאתה רואה פוליטיקה כל כך זולה בכנסת ישראל.

נסים זאב: אתה יושב פה ואתה לא מאמין שזה מול העיניים שלך.

נסים זאב: עכשיו תראו, את הצעת החוק הזאת אני הגשתי כמה שבועות לפני חבר הכנסת שמעון אוחיון, שאני מאוד מעריך ומכבד אותו.

נסים זאב: אין לי שום דבר – אתה פוליטיקאי, תיקח את הקרדיט לעצמך – –

מיקי לוי: למה שלא תצטרף?

נסים זאב: – – אתה המוביל, כשאני כבר חמש ושש שנים נמצא בסוגיה הזאת, ותסתכלו – מילה במילה.

נסים זאב: את הצעת החוק הזאת הבאתי פה, על שולחן הכנסת – מעל לדוכן, ודיברתי והקראתי את כל מה שהוא אמר פה.

נסים זאב: בעצם יש פה העתקה שלמה.

נסים זאב: הצעת החוק שלי באה לציין את ציון היציאה, הגירוש של יהודים מארצות ערב ומאיראן, וגם כן – הדגשתי את 30 בנובמבר, שבאותו יום יקוים ציון היציאה וגירוש היהודים מארצות ערב ומאיראן.

נסים זאב: וגם, נוסף על כך, אמרתי שזה בהמשך להצעת החוק שהגשתי בזמני לגבי הפיצויים.

נסים זאב: זאת אומרת, החוק הזה בעצם בא בהמשך לנושאים שהעליתי בקדנציה הקודמת, עוד ב-2009 וב-2010.

מיקי רוזנטל: תעבור ליש עתיד.

נסים זאב: אני לא רוצה לחזור על הדברים.

נסים זאב: אני רק אומר: יש פה – רגע, רגע, אני רוצה לומר לך: אני בעצם הגשתי את הצעת החוק הזאת גם בקדנציה שעברה, גם בקדנציה הנוכחית.

נסים זאב: מכיוון שאני עכשיו באופוזיציה, הורידו את זה.

נסים זאב: שכנעו אותי בעצם – תשמע, זה נעשה בלאו הכי, לא צריך חקיקה.

נסים זאב: שבועיים-שלושה אחרי זה חבר הכנסת אוחיון מעלה את זה.

נסים זאב: כן, יש תמיכת הממשלה, ואומרים שמעולם הנושא הזה והסוגיה הזאת, בכלל לא דנו בהם בכנסת ישראל.

נסים זאב: בוועדת החינוך זו האמירה שנאמרת, כאשר אני כבר שנים עובד בסוגיה הזאת.

נסים זאב: אני פשוט לא מאמין שאפשר לתעתע בצורה כזאת, לקחת, להעתיק הצעת חוק של מישהו אחר, וגם לא לתת לו להיות מחובר אליו.

נסים זאב: זאת אומרת, תיקח, תלווה, תוביל, אבל שאני גם לא אוכל להתחבר אליך, אתה לא מוכן להמתין שבוע-שבועיים כדי שהחוק שלי – – –

שמעון אוחיון: למה?

שמעון אוחיון: תתחבר.

נסים זאב: עכשיו, אני הבאתי הצעת חוק נוספת כדי להוכיח את כל העניין הזה, שכאילו החוק לא היה בדיוק – אולי לא הועתק בדיוק.

נסים זאב: אז אני אומר לך, חבר הכנסת שמעון אוחיון: יש לי הצעת חוק שמספרה היום 2129/19.

נסים זאב: אפשר להוביל יחד את החוק שלי ושלך כאחד, ואני חושב שגם יפה יהיה מצדך להמתין עד שאני אעביר את החוק שלי ואצטרף.

נסים זאב: אם לא תרצה, אנחנו – אתה תהיה מחר בוועדת האתיקה ותיתן את ההסברים.

נסים זאב: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

משה זלמן פייגלין: אני יכול לנחם אותך שזו צרת רבים, לפחות, כי לי הדבר נעשה כבר עם שני חוקים שהגשתי – חוק רב ראשי, ועכשיו חוק הצינון לפוליטיקאים לפני הנשיאות.

משה זלמן פייגלין: אבל חבר הכנסת, סגן השר מיקי לוי, ביקש עמדה מהמקום, לנסות למצוא פתרון לעניין.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מיקי לוי: אני דיברתי עם חבר הכנסת אוחיון, ונראה לי, חבר הכנסת אוחיון, הצעת גישור-פישור למען – זה בהחלט דומה, ואם תהיה דחייה של שבוע, ותוכלו להתחבר, זה יהיה מאוד מאוד יפה ו"מענטשי" מצדך.

מיקי לוי: אני מציע את זה מכל הלב.

שמעון אוחיון: אני מבקש לענות.

שמעון אוחיון: זו חוכמה, באמת, לעלות ולקרוא מה שאתה רוצה לקרוא, ולא לצטט במדויק, ולהגיד: זאת בדיוק הצעת החוק.

שמעון אוחיון: אם זו הצעת החוק, אני שואל אתכם שאלה: אם הצעת החוק באמת זהה ודומה, מזכירות הכנסת הייתה אומרת במפורש, הייתה אומרת: יש פה הצעת חוק דומה, מדוע הוא לא יצטרף?

שמעון אוחיון: הוא מדבר על הצעת חוק המורשת.

שמעון אוחיון: אני באתי ואמרתי: קביעת יום.

שמעון אוחיון: הצעת החוק מדברת על קביעת יום במפורש בנקודה זו.

שמעון אוחיון: אין לי שום בעיה אם הוא היה מצטרף בעניין הזה, והיה בא ואומר מההתחלה – בנקודה הזאת.

שמעון אוחיון: עכשיו הוא בא ואומר: לא, להתחיל לעכב – – –

נסים זאב: אני אראה לך – – –

שמעון אוחיון: לכן אני מבקש שההצבעה תתקיים היום.

משה זלמן פייגלין: אוקיי, חבר הכנסת אוחיון, אנא שב במקומך.

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת זאב – חבר הכנסת נסים זאב, אני בהחלט מבין ללבך, כמו שאמרתי, עברתי כבר כמה פעמים חוויה דומה, אבל תקנונית לא נראה לי שאפשר לבצע עכשיו את הדבר.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה ראשונה על הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, של חבר הכנסת שמעון אוחיון.

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד–2014, לוועדת החינוך, התרבות והספורט התקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 16, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד–2014, עברה בקריאה ראשונה ותחזור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

משה זלמן פייגלין: תם סדר-היום.

משה זלמן פייגלין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ד' באדר א' התשע"ד, 4 בפברואר 2014, בשעה 16:00.

משה זלמן פייגלין: ישיבה זו נעולה.