ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 101, 2014-01-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בשבט תשע"ד, 7 בינואר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמדי יום שלישי – נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים לצורך הרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: עד שיביאו לי את רשימת הדוברים הפוטנציאליים אני אבקש מחבר הכנסת בועז טופורובסקי לפתוח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, בשבוע שבין 31 בדצמבר ועד 7 בינואר נהרגו שבעה בני-אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-31 בדצמבר מתה מפצעיה יובל ניזרי בת ה-11.

בועז טופורובסקי: יובל נפצעה באורח אנוש בשבוע שלפני כן בתאונת דרכים בראשון-לציון, כאשר מונית שירות התנגשה בעוצמה ברכב המשפחתי שבו נסעה יובל ביחד עם הוריה ואחותה.

בועז טופורובסקי: בהמשך אספר לכם עליה.

בועז טופורובסקי: ב-1 בינואר נהרג יעקב בצון, בן 79 ממעלה-אדומים, מפגיעת רכב ביישוב כאשר חצה את הכביש במעבר חציה.

בועז טופורובסקי: מחקירה ראשונית של נסיבות התאונה עולה כי הנהג ככל הנראה לא נתן זכות קדימה להולך הרגל.

בועז טופורובסקי: באותו היום נהרג אדם נוסף, בן 35, בהתנגשות חזיתית בין שני כלי-רכב בצומת חיל השריון ברמת-הגולן.

בועז טופורובסקי: הרוג שלישי באותו היום היה בתאונה בין אוטובוס למכונית פרטית בכביש 31, סמוך לעין-בוקק.

בועז טופורובסקי: ב-5 בינואר נהרגו רהיג'ה דעבוס, בת 51, והודא דעבוס, בת 48, מעין-קניה, בהתנגשות בין ג'יפ ומכונית בצומת הלידו על כביש 90.

בועז טופורובסקי: מותן נקבע במקום.

בועז טופורובסקי: בתאונה היו שלושה נפגעים נוספים.

בועז טופורובסקי: באותו היום נהרג דרסה איילין מחדרה, בן 89, מפגיעת רכב כאשר חצה את כביש 2 סמוך לבית-ינאי.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לדבר יובל.

בועז טופורובסקי: יובל ניזרי, רק בת 11 במותה, נפגעה קשה בתאונה בראשון-לציון, ולאחר שלא צלחו מאמצי הרופאים להצילה נקבע מוות מוחי נשימתי, והוריה קיבלו את ההחלטה האמיצה להעניק חיים לאחרים.

בועז טופורובסקי: בהחלטתם לתרום את איבריה הצילו הוריה של יובל ארבעה ילדים ואישה.

בועז טופורובסקי: לבה וריאותיה של יובל הושתלו במיראן בת העשר מירושלים, אשר סבלה מיתר לחץ תוך-ריאתי שהוביל לאי-ספיקת לב.

בועז טופורובסקי: בזכות ההשתלה מיראן נושמת בכוחות עצמה ומצבה מוגדר יציב.

בועז טופורובסקי: הכבד של יובל הושתל בילד בן ארבע מדרום הארץ אשר סבל ממחלת כבד מולדת שגרמה לאי-ספיקת כבד.

בועז טופורובסקי: חייו ניצלו.

בועז טופורובסקי: כליה אחת של יובל הושתלה בילדה בת חמש מצפון הארץ אשר סבלה ממחלה מולדת ועברה בעבר השתלת כבד.

בועז טופורובסקי: כליה נוספת הושתלה בילדה בת 11 מירושלים אשר סבלה ממחלה מולדת שהובילה לאי-ספיקת כליות.

בועז טופורובסקי: אולם לא רק את חייהם של ילדים הצילו איבריה של יובל.

בועז טופורובסקי: בעקבות התרומה בוצעה לראשונה בישראל על-ידי רופאים ישראלים השתלת מעיים באישה בת 39.

בועז טופורובסקי: האישה מתאוששת במחלקת טיפול נמרץ בבילינסון.

בועז טופורובסקי: זהו רגע קשה לקרובי המשפחה, ובטח להורים, להחליט על תרומת איברים, אך כך מותה של יובל לא היה לשווא.

בועז טופורובסקי: חמישה בני-אדם, ביניהם ארבעה ילדים, ניצלו ויוכלו לחיות חיים טובים בזכות יובל והוריה.

בועז טופורובסקי: מכאן אחזק את ידי משפחת ניזרי.

בועז טופורובסקי: כולי תקווה כי לא תדעו עוד צער.

בועז טופורובסקי: אני קורא לכל אזרחי ישראל, חתמו על כרטיס "אדי".

בועז טופורובסקי: תרומת איברים מצילה חיים ומעניקה גאווה לתורם ולמשפחתו.

בועז טופורובסקי: אני פועל ביחד עם משרד הבריאות כדי להביא למצב שבו לא יצטרכו את אישור משפחתו של אדם שחתם על כרטיס "אדי" בשביל לתרום את איבריו.

בועז טופורובסקי: כך לאדם תהיה בחייו הזכות לקבוע כיצד במותו יוכל להציל חייהם של אחרים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת משה פייגלין.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, גורמים ישראליים שונים במשא-ומתן, וגם שר החוץ אביגדור ליברמן, הציעו את סיפוח המשולש לגדה המערבית במסגרת חילופי שטחים ואוכלוסין: ההתנחלויות עם ישראל, ירושלים המזרחית והמשולש עם הגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: ובכן, חשוב לציין שהציבור הערבי כולו מתנגד להצעה הזו, גם ההנהגה וגם הציבור.

ג'מאל זחאלקה: הציבור רואה במו עיניו כיצד ישראל הפכה את הגדה המערבית לגיהינום, ואף אחד לא יבחר ללכת לגיהינום במו רגליו.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה נראית הזויה, רחוקה מן המציאות, אך יש לה השלכות מעשיות הרות-אסון.

ג'מאל זחאלקה: היא מציבה סימן שאלה על אזרחותם של האזרחים הערבים, במיוחד באזור המשולש.

ג'מאל זחאלקה: ובכלל, מי ירצה לפתח ולהשקיע באזור שנועד להימסר לשלטון אחר בעתיד?

ג'מאל זחאלקה: ככה שיכולות להיות להצעה השלכות קשות.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה נועדה להחליש את הציבור הערבי בישראל ואת האזרחים הערבים, ואנחנו לא רוצים להיחלש.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה בנויה על עסקה לא הוגנת, עסקה מצחיקה: ישראל תיקח את ירושלים המזרחית ואת סביבת ירושלים, ובמקביל תיתן את אום-אלפחם למדינה הפלסטינית או לרשות הפלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: עסקת ירושלים תמורת אום-אלפחם היא עסקה לא הוגנת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים לתוכנית הזאת, ואנחנו חושבים שעל ההנהגה הישראלית, ראש הממשלה, יושב-ראש הכנסת, השרים, להודיע שזו תוכנית שאינה מקובלת עליהם ושזו אינה תוכנית רשמית של ממשלת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה פייגלין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי לכבוד ט"ו בשבט הקרב פשטו הבוקר עשרות לוחמי משמר הגבול על כרמים גדולים ורבים מניבים תנובה, תנובת גפנים, בעמק שילה, ותוך שימוש במכשיר האומלל המכונה "צו שימוש מפריע", מין פטנט מרושע מבית-מדרשה של טליה ששון, עקרו את השתילים הללו, שתילים של מתיישבים יהודים בלב-לבה של ארץ-ישראל, שאינם נטועים על אדמתו הפרטית של איש.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – – –

דוד רותם: מי נתן את ההוראה?

משה זלמן פייגלין: מי שנתן את ההוראה, או ליתר דיוק מי שאחראי לכך שהמעשה המרושע הזה מתחולל – ולהזכירכם, חברי חברי הכנסת, ועדת לוי כבר קראה לזרוק את המכשיר הזה המכונה "צו שימוש מפריע" הרחק מארגז הכלים של המדינה, מדינת חירות, מדינה חופשית, מדינה נאורה כמו מדינת ישראל, כביכול.

משה זלמן פייגלין: מי שאחראי לכך הוא לא אחר מאשר שר הביטחון משה יעלון, שזכה בתמיכתם ונישא על כתפי קולותיהם ותמיכתם של רבים מאוהבי ארץ-ישראל.

משה זלמן פייגלין: נדמה לי שהיום כל אדם שתמך באיש הזה, שהגיע לתפקידו בזכות בחירתם של רבים מאוהבי עם ישראל וארץ-ישראל, צריך לשאול את עצמו אם אין גם לו יד במעשה.

משה זלמן פייגלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו – חבר הכנסת שמעון סולומון.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, יותם ויואב חכם הם שני אחים שנהרגו בציר המוות בפתח-תקווה.

מיקי רוזנטל: הם היו הקורבנות ה-16 וה-17 של המקום הארור הזה.

מיקי רוזנטל: היום אמם מלכה הייתה בוועדת ביקורת המדינה של כנסת ישראל כדי לוודא איך אנחנו מפיקים לקחים מהאירוע הטרגי הזה.

מיקי רוזנטל: זה כמובן לא יחזיר לה את ילדיה, אבל לפחות היא תוכל להתנחם בכך שהיא נלחמה כדי למנוע את ההרוג הבא.

מיקי רוזנטל: לצערי, במשרד התחבורה, ויושב פה שר התחבורה, אין מערך של הפקת לקחים רציני, וההצעות שהוצעו שם הן לא רציניות, מה שהזכיר לי סיפור של חכמי חלם: בחלם היה גשר רעוע, שכל העגלות שהיו נוסעות עליו היו נופלות למטה, וזה גרם כמובן להרבה פצועים.

מיקי רוזנטל: חשבו וחשבו החכמים מה לעשות, והציעו להקים מתחת לגשר בית-חולים.

מיקי רוזנטל: המזל, שבפתח-תקווה, ממש ליד המקום שבו נהרגים כל הזמן, יש כבר בית-חולים, לכן אולי במשרד התחבורה חושבים שזה הפתרון.

מיקי רוזנטל: הציר כרגע סגור, אבל הרעיון איך לפתוח אותו לא מספק, ואני קורא לשר התחבורה למנוע את האסון הבא.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון סולומון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הבא בתור הוא חבר הכנסת איתן כבל.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועות האחרונים היו התקפות כל כך חמורות על ציבור העובדים הסוציאליים.

שמעון סולומון: אני, כיושב-ראש השדולה, יושב באופן קבוע, כמעט כל חודש, עם הצוות הבכיר שלהם, כי יש להם כל כך הרבה סוגיות לפתור, ושמעתי את המצוקה שלהם.

שמעון סולומון: ממש בחוסר אחריות – כל הציבור, 17,000, כאילו כולם פושעים.

שמעון סולומון: אני לא אומר שאין דברים שצריך לתקן.

שמעון סולומון: אני בעצמי עובד סוציאלי, ובתוך 17,000 עובדים סוציאליים יש, אני מניח, כמו בכל מקום אחר, כאלה שלא עושים את עבודתם ואולי גם חורגים מהתחום שלהם.

שמעון סולומון: במקום למקד את האצבע על האנשים האלה, בוחרים להתקיף את כולם.

שמעון סולומון: אנחנו מדברים על ציבור, חברה חלשה, בעיות סוציאליות וכו', והרי הם נושאים על גבם את האוכלוסייה הזאת שאנחנו מדברים עליה.

שמעון סולומון: אני חושב שזה היה חוסר אחריות.

שמעון סולומון: אני קורא מכאן לקחת יותר אחריות ולברור את המילים לפני ששופכים באמת את הכול בלי הבחנה.

שמעון סולומון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

איתן כבל: אני מקווה שהציפיות לא כאלה גדולות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה בטח רוצה לדבר על המספרת ועל הגולים.

איתן כבל: לא לא, על זה כבר דיברתי הבוקר, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, עם אח כזה העובדים בישראל לא זקוקים לאויבים.

איתן כבל: עבור השר בנט, העובד החולה משקר עד שיוכח אחרת.

איתן כבל: יש קונספירציה בישראל.

איתן כבל: שותפים לה הרופאים והעובדים במדינת ישראל, ששמו להם למטרה, אדוני היושב-ראש, למוטט את כלכלת מדינת ישראל.

איתן כבל: עד שהגיע האח בנט.

איתן כבל: מעתה כולנו שקרנים עד שיוכח אחרת.

איתן כבל: אם כך, אדוני היושב-ראש, אני מציע להרחיב.

איתן כבל: למה רק ענייני רפואה?

איתן כבל: אולי נציב בכל קומה, בכל משרד, בכל בניין, מכונת אמת.

איתן כבל: למה רק ענייני בריאות?

איתן כבל: אפשר לדעת עכשיו מה עובד עושה בכל זמן, בכל רגע נתון.

איתן כבל: אין הרבה דברים שנשחקו ב-20 השנים האחרונות יותר ממעמד העובד בישראל.

איתן כבל: מבחינת האח בנט, העובד הוא לא יותר מבורג במכונה שאמורה לשרת את הכלכלה.

איתן כבל: אם למעסיק יש בעיית אמון עם העובד, יש דרכים הגונות להתמודד עם כך.

איתן כבל: ואני שואל: ומה אתך, אדוני השר?

איתן כבל: אתה תלך לרופא לקבלת אבחנה נוספת?

איתן כבל: מה שבטוח, לי יש כבר אבחנה כלפיך: אתה הקפיטליסט הכי קשה שמסתובב באזור, וגורם לנתניהו להיראות כמו סוציאליסט.

איתן כבל: אח שלי, תרגיע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת דב ליפמן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, האמת שהיה לי נושא אחר לדבר עליו, והעדפתי לדבר על הנושא הזה, כי ראיתי את שר התחבורה כאן והחלפתי את הנושא.

דוד אזולאי: ביום שישי לפני שבועיים העיר חיפה, ומבואותיה, הייתה סגורה ומסוגרת כתוצאה מאיזה שיפוץ של כביש חדש או סגירת גשר, והכבישים נסגרו בשעה 14:00 לערך.

דוד אזולאי: כתוצאה מכך רבים וטובים נתקעו בדרך.

דוד אזולאי: יום שישי, מה לעשות, הוא יום קצר, כניסת השבת היא בערך ב-16:00, ורבים וטובים מהאנשים, ובהם בתי – היא הייתה בנווה-שאנן ולא הצליחה להגיע לבית הוריה בעכו.

דוד אזולאי: התוצאה הייתה שהיא חזרה לביתה ושם עשתה את השבת.

דוד אזולאי: היא לא הייתה היחידה.

דוד אזולאי: אחר כך התברר לנו שהרבה הרבה אנשים באותו יום שישי לא הגיעו לביתם מחשש לחילול שבת.

דוד אזולאי: לכן אני מנצל את נוכחותו של שר התחבורה כאן ופונה אליו ומבקש, אם רוצים לשפץ, לתקן, לסדר – הכול טוב ויפה, אבל אנא, תתחשבו, ולא בימי שישי, שאז כולם נוסעים לבקר, להורים, למשפחות, ובשעה 14:00 זה לא הזמן לעשות את זה.

דוד אזולאי: אני בטוח ששגגה יצאה תחת ידכם.

דוד אזולאי: אנא תשומת לבך לעניין הזה, אדוני השר.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

דב ליפמן: צהריים טובים.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, אנחנו הגענו עכשיו מהטקס למתנדבים שקיבלו פרס על כך שהם המתנדבים הכי טובים במדינה.

דב ליפמן: ברוך השם, יש לנו המון מתנדבים שרוצים להציל חיים במדינה שלנו.

דב ליפמן: במשך השנה למדתי משהו אבסורדי: יש מתנדבים ממד"א ויש מתנדבים מ"איחוד הצלה", ולפעמים מתקשרים למד"א ויש אנשים שהם יותר קרובים שמתנדבים ב"הצלה", ולהפך.

דב ליפמן: אתמול קראתי ששרת הבריאות והמנכ"ל הכריזו שמעכשיו כל מי שמתקשר ל-101, זה הולך גם למד"א וגם ל"איחוד הצלה", ודרך זה באמת גורמים למצב של הצלת חיים במדינה.

דב ליפמן: כל המקיים נפש אחת כאילו קיים עולם ומלואו.

דב ליפמן: עכשיו הגענו למצב כזה, וצריך לשבח אותם, וכל אזרחי המדינה עכשיו יכולים לדעת שכשהם מתקשרים ל-101, מ-1 בפברואר – ובעזרת השם נציל המון חיים.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות סוגיה שנדונה בימים אלה בוועדת הכלכלה, ומעת לעת גם כאן במליאת הכנסת: תאגידי המים ומחירי המים.

איציק שמולי: יש סכנה שמרחפת עכשיו מעל כולנו, וזו האפשרות להעביר לידיים פרטיות את ההחלטה לנתק מים לאנשים.

איציק שמולי: אתמול שמענו על הרצון של הממשלה לקדם מדיניות שתתיר לחלק מהרשויות המקומיות להעלות את הארנונה.

איציק שמולי: אז הנה, אם זה לא מספיק, יש עוולה נוספת, שבמסגרתה יעגנו בחקיקה את הזכות של גוף פרטי, שיש לו תמריץ לסגור מים לאנשים שלא משלמים, וזה דבר חמור מאוד.

איציק שמולי: כדי שלא תתחיל הדמוניזציה כאן – אף אחד לא אומר לפטור אנשים מחובת תשלום על המים.

איציק שמולי: אבל כל מדינות העולם המערבי משתמשות בכלים אחרים, כמו הליכים משפטיים, הוצאה לפועל, בהתמודדות עם אנשים שלא משלמים.

איציק שמולי: כאן בפעם הראשונה רוצים לעגן בחקיקה דבר שהוא מאוד מאוד מסוכן.

איציק שמולי: זה בעצם לתת לגוף פרטי את האפשרות לסגור מים לאנשים.

איציק שמולי: זה דבר שהוא לא מידתי, זה דבר שהוא חמור מאוד.

איציק שמולי: אני מציע לכנסת ישראל שלא לאמץ את הדבר הזה, כי השלב הבא, אני מניח, יהיה שיחייבו אנשים לשלם ברשויות המקומיות עבור האוויר שהם נושמים.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש לדבר על תופעה מאוד מאוד כואבת שהיום נחשפתי אליה, יותר נכון לממדיה, בתוכניות הראשונות שהושמעו בתקשורת בבוקר.

שמעון אוחיון: ברחבי הארץ נעים ונדים צעירות וצעירים רבים שהוריהם ישבו עליהם שבעה בחייהם.

שמעון אוחיון: הם קוראים לעצמם חילונים, בריאים ושלמים, אך מבחינת משפחתם החרדית הם כבר מתו.

שמעון אוחיון: כמו בכל חברה, גם בקהילה החרדית עוזבים בכל שנה עשרות רבות של צעירים – את הקהילה החרדית.

שמעון אוחיון: הם יוצאים לעולם ללא השכלה כללית, ללא תמיכה כלכלית, ובמקרים כואבים רבים גם ללא משפחה.

שמעון אוחיון: המצוקות הללו, שמלוות את נטישת הדת, בצירוף הפניית הגב מהמשפחה, גובות מחיר דמים יקר מאוד.

שמעון אוחיון: שלושה צעירים בשנות ה-20 לחייהם נטלו את נפשם בכפם בשבוע האחרון.

שמעון אוחיון: בשנה האחרונה עשו זאת ארבעה נוספים.

שמעון אוחיון: כולם, מה שנקרא, יוצאים בשאלה.

שמעון אוחיון: כאן, מעל בימת הכנסת, אני קורא לרבנים ולמנהיגים בקהילה החרדית: אנא, תנו לצעירים הללו כתף תומכת ובית חם לחזור אליו.

שמעון אוחיון: אל תדחו אותם בשתי ידיים.

שמעון אוחיון: בימים האחרונים נשמעים חילופי האשמות בין היוצאים בשאלה לחרדים, ואני מבקש רק לומר משהו כנציג ציבור על אותה סוגיה של פרשת עגלה ערופה.

שמעון אוחיון: נכתב בתורה: "כי ימָצֵא חלל באדמה" נופל בארץ, "לא נודע מי הכהו – – – וכל זקני העיר ההיא הקרֹבים אל החלל ירחצו את ידיהם – – – וענו ואמרו ידינו לא שפכו את הדם הזה".

שמעון אוחיון: אני קורא שוב לאותם מנהיגים: בואו נצא כולנו, כולנו יחד, נגד ההתעלמות וניתוק הקשרים של הורים מפרי בטנם, כפי שאנחנו מצפים גם מהורים חילונים לילד שחזר בתשובה לתמוך בו בקשרי משפחה חמים לכל ימי חייו, ואז נוכל לומר: "ידינו לא שפכו את הדם הזה".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יריב לוין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שחבר הכנסת אוחיון לא מאשים את ההורים ואת החברה ואת ההנהגה החילונית על כל מעשי הרצח היומיומיים שמתבצעים במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: מחיתי גם עליהם.

ישראל אייכלר: מעולם לא שמעתי אותו מבקש אחריות וקורא "עגלה ערופה" לילד אטיאס שנרצח בליל שבת בפתח-תקווה.

שמעון אוחיון: גם עליו.

קריאה: שם צריך שור.

ישראל אייכלר: אז אני לא מתנגד למה שאמרת, אבל תגיד את זה בבקשה גם על מעשי הרצח היומיומיים – רצח בפועל, לא התעלמות.

ישראל אייכלר: אבל לא על זה ביקשתי לדבר.

ישראל אייכלר: אני ביקשתי לדבר על משהו הרבה יותר חמור.

ישראל אייכלר: מדברים פה על קליטת מהגרי עבודה, אפריקנים, מסתננים, בשם זכויות האדם.

ישראל אייכלר: באותה מדינה התייצב היום ראש עיריית לוד יאיר רביבו, חבר מרכז הליכוד – חובש כיפה, שלא תגידו חילוני – בן לעולים חדשים משנות ה-50, שאפשר היה להגיד שבשעתם אמרו עליהם "אוכלוסיות חלשות", והודיע בוועדת הפנים של הכנסת בהצהרה ברורה שהוא לא רוצה אוכלוסיות חלשות בעירו, ולכן הוא לא חותם על תוכניות בנייה באחיסמך לחרדים ששילמו מכספם על אדמה פרטית לפני שנים רבות.

ישראל אייכלר: ואני שואל, באיזו זכות גורשו ב-1948 רבבות הפלסטינים תושבי רמלה ולוד, שהיו ערים ערביות?

ישראל אייכלר: האם זה לא מכיוון שהם התנגדו לעלייה של יהודים פליטי שואה ועולי ארצות ערב, שרובם ככולם היו אוכלוסיות חלשות?

ישראל אייכלר: מה יעשו מאות-אלפי צעירים חרדים כדי להתגונן מפני הגזענות שמתחילה בלוד וגומרת בבית-שמש ובכל מקום?

ישראל אייכלר: הרי הגישה המשפטית והשלטונית נגד האוכלוסיות האלה מכניסה אותן למצב יותר קשה משל האפריקנים, שלא רוצים לעזוב את מולדתם – את הארץ הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תדע לך שרביבו הוא לא יחיד בגישה הגזענית הזאת נגד החרדים.

ישראל אייכלר: הוא ציטט ראשי ערים נוספים שלא רוצים, מסיבות גזעניות ובעלילה של אוכלוסיות חלשות, את האוכלוסייה החרדית.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר במשפט סיכום: החרדים אינם אוכלוסייה חלשה; הם אוכלוסייה חזקה ביותר.

ישראל אייכלר: החינוך שלה והערכים שלה חזקים לא פחות משל אחרים.

ישראל אייכלר: יש אצלם פחות מעשי רצח ופשיעה, בכמות ובחומרה, שיש בלוד עצמה.

ישראל אייכלר: ולקרוא להם בלוד "אוכלוסיות חלשות", ולעשות נגדם מאבק שלא יוכלו לגור בבית-שמש, זאת עבירה על חוק הגזענות.

ישראל אייכלר: ומי שלא רוצה חרדים בלוד ובבית-שמש יענה לי בבקשה באיזו זכות הוא גירש את הפלסטינים מהארץ הזאת.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוין, ואחריו – חבר הכנסת מרגי.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, תופעה קשה ומקוממת היא תופעת הגנבות החקלאיות, תופעה שגורמת נזק עצום לא רק לחקלאים; אני חושב – לביטחון האישי המינימלי של כל אזרח בישראל, כאשר אנשים אינם יכולים לעבוד, אינם יכולים להתפרנס ונגרמים להם נזקים כלכליים אדירים.

יריב לוין: כדי להתמודד עם התופעה הזאת הוקם ארגון "השומר", שעושה את פעילותו, ואני שמח לשמוע שגם יימצאו ועתידים להימצא מקורות כדי לסייע לו בפעילות הזאת.

יריב לוין: אני חושב שנכון יהיה שכך ייעשה גם לגבי ארגון "השומר" ביהודה ושומרון, שגם הוא קם ועושה עכשיו את אותן פעילויות.

יריב לוין: בכלל, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שטוב יעשו גם הרשויות, במקום לעקור נטוע כפי שעשו היום, אם יתמקדו קודם כול בלתת הגנה לחקלאים.

יריב לוין: הדבר הזה הוא חיוני.

יריב לוין: אנחנו, אגב, נתרום את תרומתנו גם מן הכנסת הזאת בקידום החוק שמחמיר את הענישה על הגנבות האלה, חוק שכבר נמצא בתהליך מתקדם, ואני מניח שבקרוב יגיע לכאן לקריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, ואחריו – חבר הכנסת משה מזרחי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, לפני כשבועיים חשפה לפנינו חברת הכנסת סתיו שפיר את כל מה שידענו כולנו על אותה אוטוסטרדה שמעבירה בצורה מרתונית כספים.

יעקב מרגי: אז היא ננזפה על כך שביקשה הסברים על איזה סעיף עלום ולא ידוע, ללא שם, בסך 8 מיליון ש"ח.

יעקב מרגי: אתמול חבר הכנסת אמנון כהן חשף בפנינו שיטה חדשה: יש מקלטי מס, מקלטי תקציב בתוך משרדי הממשלה, איזה סעיפים עלומים, רזרבות לאוצר בבוא היום, לאיזה סעיפים קואליציוניים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: זה לא חדש בכנסת, אני לא מיתמם.

יעקב מרגי: אבל אני זוכר את גלי המחאה, את גלי הביקורת.

יעקב מרגי: איפה התקשורת?

יעקב מרגי: איפה אותם ארגונים שתמיד ביקשו לחשוף ולדעת?

יעקב מרגי: משום מה, בכנסת הזאת הכול עובר בקול ענות חלושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה מזרחי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר על איזה מבצע מחמם לב, שאומנם קשור למדינת אויב – כך היא מוגדרת אצלנו – שמתקיים בה טבח בלתי אנושי של אזרחים בידי אזרחים אחרים של אותה מדינה, היא מדינת סוריה.

משה מזרחי: אז גם אם היא מוגדרת כמדינת אויב ואלפים רבים, עשרות אלפי בוגרים ועשרות אלפי ילדים, נטבחים שם יום-יום, הנה הנוער שלנו עושה מעשה טוב ויוצא דופן.

משה מזרחי: הזכירו פה מעשי נוער אחרים, אבל כדאי לדבר על זה: מקיימים מבצע שקוראים לו "חום אנושי", וזה לאסוף ציוד למיליוני הפליטים שנמקים שם במצב של קור וחוסר יכולת לקיים קיום אנושי בסיסי, בעיקר לטובת הנוער.

משה מזרחי: נוער ישראלי מסייע לנוער סורי, זו הכותרת, וקוראים למבצע "חום אנושי".

משה מזרחי: זה נעשה על-ידי תנועת "הנוער העובד והלומד" ב-65 קנים, "דרור ישראל", ויחד עם Israeli Flying Aid, ארגון שמסייע לאוכלוסיות במצוקה גם במדינות עוינות, ויש איסוף.

משה מזרחי: ובתוך הסיפור הגדול הזה, טוב שיש לנו נוער כזה, שמתחבר לערכים של מדינת ישראל ולעניין הזה של המוסר, שגם אם מדובר במדינת אויב, עושים מעשה כל כך גדול.

משה מזרחי: אני חייב עוד קצת זמן כדי לספר בתוך הסיפור הגדול הזה עוד סיפור יוצא דופן, שבאמת חייבים לשמוע אותו.

משה מזרחי: יש בית-ספר "עמל שמשון", שנמצא בבסיס אספקה גדול בצפון, בסיס צבאי, ובבית-הספר הזה חיים בדו-קיום ולומדים, מכיתות ט' עד י"ב, נוצרים, יהודים, בדואים, צ'רקסים, מוסלמים.

משה מזרחי: ויש שם מחנכת, חנה פרלמוטר קוראים לה.

משה מזרחי: והיא בת לניצולי שואה, והיא שמעה על המבצע הזה, שנעשה ברחבי הארץ, לאיסוף פריטי ציוד חירום לקיום אנושי בסיסי לפליטים האלה, שיעבור לידיהם.

משה מזרחי: והיא יזמה שם איזושהי פעולה יוצאת דופן ביחד עם ההרכב היוצא-דופן של התלמידים האלה, לאיסוף, ועוד בתוך בסיס צבאי.

משה מזרחי: זה לא קשור לבסיס הצבאי, אבל העובדה שמשם יוצאות משאיות עם הציוד הזה לילדים שחיים במצוקה בסוריה – אני חושב שצריך להצדיע לנוער שלנו ולמי שעומד מאחורי המבצע היוצא-דופן הזה.

משה מזרחי: כל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני עובד בלי רשימה, כך שאם יש מישהו שפספסתי, שהיה מעוניין לדבר ולא שמתי לב, אז תרימו יד.

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול עברו 31 שנים על שני אסירים ביטחוניים, כרים ומאהר יונס, בתוך בית-הכלא.

באסל גטאס: 31 שנה.

באסל גטאס: הם מתוך 14 האסירים שאמורים להשתחרר בפעימה האחרונה, וכל אימת שמוזכר שעומדים לשחרר אסירים שהם ערבים-פלסטינים אזרחי ישראל, קמה מהומה רבתי.

באסל גטאס: מהומה גדולה.

באסל גטאס: ואני אומר, שניים אלה מתוך ה-14, שרובם, חוץ מאחד, כבר נקצב עונשם והם אמורים להשתחרר ממילא – בין שמונה לעשר שנים.

באסל גטאס: על זה כל המהומה.

באסל גטאס: ואני מציע באמת לחברי הכנסת, לשרים, לא להתלהם בעניין הזה ספציפית ולראות שהאנשים האלה, הם שילמו כבר את חובם.

באסל גטאס: ואם תהיה המחווה הזאת, שהיא תוצאה של הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת ארצות-הברית, בעצם, ולא עם הרשות, זה בסופו של דבר מביא להקלה של כמה שנים בסיום העונש.

באסל גטאס: אז לא לעשות מזה עניין ולהיתלות בזה רק בכדי לחמם ולהתלהם ולשלם עוד לימין ולימין הקיצוני.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק חוב' כ/533).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38) (הרכב ועדת האתיקה), התשע"ד–2013, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יריב לוין ויחיאל בר הם בעלי ההצעה, ומי שיציג את הצעת החוק הוא חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38) (הרכב ועדת האתיקה) לקריאה הראשונה; הצעה שמשותפת לחבר הכנסת יחיאל בר ולי.

יריב לוין: החוק קובע היום ביחס לוועדת האתיקה שהיא תורכב מנציגות שווה של שני חברים מהקואליציה ושני חברים מהאופוזיציה.

יריב לוין: הוא נותן מענה למצבים מסוימים שבהם ישנה מניעוּת שאחד מן החברים שמונו לוועדת האתיקה יוכל לכהן בתפקידו, אבל הוא איננו נותן מענה למצב שבו כתוצאה משינויים בהרכב הקואליציוני נוצר חוסר איזון בוועדה, בשל מעבר סיעתו של חבר אחד או יותר משורות הקואליציה לשורות האופוזיציה.

יריב לוין: על כן, מה שמוצע הוא להבטיח שבכל מקרה כזה ניתן יהיה לבצע, ותהיה ליושב-ראש הכנסת הסמכות לבצע את השינוי בהרכב ועדת האתיקה, כך שיישמר האיזון בין הקואליציה לבין האופוזיציה.

יריב לוין: במהלך הדיונים במסגרת הכנת החוק לקריאה הראשונה העירה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ובצדק, שיכול להיווצר מצב שבו השינוי הזה בסופו של דבר עדיין יותיר את התוצאה המאוזנת, אם יש מעבר, למשל, של חבר אחד מהקואליציה לאופוזיציה ושל חבר אחר מן הצד הנגדי.

יריב לוין: ובהחלט ההערה הזאת היא נכונה.

יריב לוין: במקרה הזה לא יהיה מקום לשנות את הרכב הוועדה, משעה שהאיזון נשמר.

יריב לוין: נושא נוסף שאנחנו מבקשים להסדיר במסגרת הצעת החוק הזו הוא אפשרות למינוי ממלאי מקום, בין אם לפרק זמן ובין אם לנושא מסוים, לחברי ועדת האתיקה; זאת מתוך ראיית החשיבות שהדיונים בוועדה הזאת, שגם ככה הרכבה הוא מצומצם, יתקיימו בפורום מלא ככל האפשר, ולא תתקבלנה החלטות בסוגיות הרגישות האלה בפורום חסר או בהרכבים של שני אנשים או שלושה.

יריב לוין: הגמישות שהצעת החוק הזו מעניקה ליושב-ראש הכנסת במינוי ממלאי מקום תאפשר להבטיח שבאמת יתקיים פורום מלא בכל אחד מן המצבים שבהם מי מחברי הוועדה, מסיבה כזו או אחרת, לא יוכל להיות שותף לדיונים.

יריב לוין: אני, כמובן, מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה על מנת שנוכל להביאה לאחר מכן גם לגמר בקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, הצעת חוק מבורכת.

יולי יואל אדלשטיין: נזכיר גם שיש מצבים של חשש לניגוד עניינים אצל חבר כנסת זה או אחר שדן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן מינוי ממלא מקום לנושא מסוים זה דבר שמחויב המציאות, לדעתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מדובר בקריאה ראשונה, לכן יש לנו כאן רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון הייתה כאן, אני לא רואה אותה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדיון על הרכב ועדת האתיקה כדי לדבר על מעמד חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל נמצאת בסכנה גדולה של דיקטטורה פקידותית, שלטונית, משפטית, שהולכת ומשתלטת ואוכלת ונוגסת חלקים גדולים מאוד מסמכותה של הכנסת, מסמכויות האנשים הנבחרים בעיריות.

ישראל אייכלר: כבר היום אנחנו רואים ששרים לא זזים מבלי לשאול את היועץ המשפטי.

ישראל אייכלר: ויועצים ויועצות משפטיים בגילי 30 ו-40 קובעים לחברי כנסת ולשרים מה לעשות, והם פוחדים מהם.

ישראל אייכלר: ויותר ויותר בית-המשפט העליון מנסה לקחת סמכות שאין לו בחוק לשלול חוקי כנסת, בשם החוקה שאיננה.

ישראל אייכלר: יש פה תהליך כיבוש.

ישראל אייכלר: ואם תשאלו אותי למה כל כך חשובים לי מעמדה של הכנסת והסמכות של הכוחות הנבחרים – לא כי למדתי את הפילוסופיה הדמוקרטית הנאורה של המערב.

ישראל אייכלר: אלא, כשאני רואה איך מיעוטים ואנשים שאינם נמצאים ליד הקערה יכולים להיות רמוסים במדינות שבהן פקידים ושופטים יכולים להיות "בלבתים", ואין להם אפילו צורך לבוא לקראת ציבורים שלמים מכיוון שהם לא נבחרים על-ידי הציבור, אני מבין את הסכנה.

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה להגיע לפוטין, שהביא את רוסיה הדמוקרטית לדרגות מדהימות כשהוא שחרר – מילא אם הוא לא היה משחרר את יריבו הפוליטי חודורקובסקי עד תום המשפט שלו, אני מבין; אבל להוציא אותו חצי שנה לפני, זה כלעג לרש, אחרי עשר שנות מעצר.

ישראל אייכלר: זה מראה לי שכוח השלטון הוא כוח משחית, מסוכן ביותר.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי צודק בין חודורקובסקי לפוטין.

ישראל אייכלר: יכול להיות שחודורקו

ישראל אייכלר: בסקי הוא לא צדיק ופוטין הוא לא רשע, אבל אם מדינת ישראל תאפשר לכנסת להיות איזו "דומה", שמדברים ומקשקשים והחלטות מתקבלות בבניין הסמוך, בקרמלין של בית-המשפט העליון, או, יותר גרוע, אצל פקידים ופקידות במשרדי הממשלה, כשהשר לא מעז להזיז משהו כי הוא פוחד מהם, כשמבקר המדינה פוחד להגיד משהו שאיזה פקיד יגיד שמבקר המדינה יש לו אינטרסים, אנחנו בסכנה.

ישראל אייכלר: וכשאני אומר "אנחנו" זה כל האומה, ובעיקר המיעוטים.

ישראל אייכלר: ואתם יודעים מי הם המיעוטים בארץ הזאת?

ישראל אייכלר: המיעוטים זה כולם.

ישראל אייכלר: המיעוט האשכנזי, המיעוט המרוקני, המיעוט הרוסי, המיעוט האתיופי, המיעוט החרדי, המיעוט השמאלני והמיעוט הימני והמיעוט המתנחלי.

ישראל אייכלר: אנחנו קבוצות של מיעוטים, והדבר היחיד שמאחד אותנו זה ההסכמה שיש כללי משחק של פוליטיקה – זה נשמע היום ממש כדבר גנאי – שבאים להסכמות והבנות על דברים של רוב ומיעוט.

ישראל אייכלר: אגב, גם ועדת האתיקה שואלת את היועץ המשפטי על כל דבר, וכל מיני דברים כאלה, שהייתי רוצה שחברי כנסת ישבו בוועדת האתיקה.

ישראל אייכלר: אני רוצה, רבותי, שהכנסת תתחזק, בהיותי אזרח במדינה הזאת, כי האלטרנטיבה לדמוקרטיה – ושלא נשכח; אנחנו באזור, השם ישמור מה שקורה.

ישראל אייכלר: האו"ם הפסיק לספור את ההרוגים בסוריה.

ישראל אייכלר: סוריה היא ארץ דיקטטורית.

ישראל אייכלר: יש לה פרלמנט, יש לה הכול, אבל יש שם שלטון יחיד.

ישראל אייכלר: אם אנחנו נאפשר את האנרכיה של אנשים שאינם חייבים דבר לבוחרים, אנחנו בסכנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: לחזק את הנבחרים, שכן חייבים לבוחר דין כל יום וכל שעה, ובפרט בימי בחירות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מבחינת החוק, הוא חוק ראוי, אין ספק, כאשר החלוקה היא בין קואליציה לאופוזיציה ויש שניים מכל צד.

נסים זאב: יש פה איזו מערכת איזונים שמחייבת שיהיה היגיון, כי אם כולם מהאופוזיציה, זה יהיה כמו ועדת ביקורת, אז יש מין התחשבנות מול הקואליציה; ואם כולם מהקואליציה, אז מסכנים גם אנשי האופוזיציה.

נסים זאב: אולי שיקול הדעת לא יהיה כל כך מעמיק ורציני, אולי לפעמים השיקולים הם יותר פוליטיים.

נסים זאב: לכן יש פה איזון מסוים: שניים ושניים.

נסים זאב: זה חשוב שליושב-ראש יש יכולת להחליף חבר במצב שאחד מנוע בגלל בעיות פליליות, אפילו כשאין אישום בפועל.

נסים זאב: אבל האנשים שיושבים בוועדת האתיקה, זה בהחלט מחייב אותם להיות נקיים מכל רבב.

נסים זאב: לא יכול להיות שמי שאמור להישפט או שהוא באמצע חקירה יעסוק בנושאים של ועדת אתיקה.

נסים זאב: אני רוצה לומר: איזו חסינות יש באמת לחברי כנסת?

נסים זאב: מישהו יכול להסביר לי?

נסים זאב: יש משהו שבו אנחנו באמת חסינים, או שאנחנו אולי לא עומדים למשפט בכל נושא?

נסים זאב: אני חושב שהיום הבקרה מול חברי כנסת – נבחרי הכנסת בעיקר, אני רוצה לומר, יותר נגישים לתביעות אפילו בדברים שאולי כאשר מדובר באזרח מן השורה הוא לא היה נתבע על אותם דברים, או לא היו חושבים להגיש נגדו תביעה.

נסים זאב: נבחרי הציבור – הם קוראים לזה חסינות חברי הכנסת, אבל תאמינו לי שמי שהכי עומד בבקרה ציבורית, תקשורתית, הם חברי הכנסת שעומדים בחזית הזאת.

נסים זאב: ואם כבר מדברים על חסינות, אני הבאתי פעם הצעת חוק שחברי כנסת יוכלו לבקר אסירים לא ביטחוניים.

נסים זאב: לא ביטחוניים.

נסים זאב: למה אני צריך להיות פחות מאזרח פשוט, קרוב משפחה יכול לבקר את קרובו, וחבר כנסת שרוצה לבוא במפתיע, לראות מצב מסוים בכלא – שזה מתפקידנו, זו הבקרה – לא יכול, אלא אך ורק כאשר הוא ממלא או טופס, או שהוא צריך לבקש אישור דרך השר, והשר צריך להעביר את זה לעוזרת הראשית שלו?

נסים זאב: אני חושב שכשמדברים על חסינות – – –

אלעזר שטרן: וגם לא ביום שישי.

נסים זאב: מה?

אלעזר שטרן: אזרח רגיל יכול, חבר כנסת לא.

נסים זאב: לא יכול.

נסים זאב: אני אומר, אם באמת מדברים על חסינות, זה הדבר המינימלי המתבקש, שחבר כנסת שרוצה להפתיע אפילו בביקורת של בתי-סוהר – כאשר הוא שומע תלונות של אסירים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: כשהוא שומע תלונות של אסירים, שיוכל להפתיע ולראות את האמת.

נסים זאב: אגב, זה לא רק בבתי-סוהר.

נסים זאב: גם למוסדות אחרים שנמצאים תחת שירותי הרווחה או משרד הבריאות, אתה לא יכול להיכנס; לומר למנהל המחלקה: אני נמצא פה, אני רוצה להיכנס.

נסים זאב: הוא רשאי למנוע את זה ממך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: לכן, אני אומר שהדברים הרבה יותר חשובים מאשר ועדת האתיקה, שאולי פעם בחודש יש איזה משהו שאולי קצת מסעיר את הכנסת, שמישהו פלט איזה משפט או איזו אמירה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: מכובדי, כבוד יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לומר שאני תומך בחוק, כי מדובר פה בנושא טכני שהוא מחויב המציאות.

ראובן ריבלין: אם נעדר אחד מחברי ועדת האתיקה, לא צריך להשבית את ועדת האתיקה.

ראובן ריבלין: הצורך לקיים להם ממלאי-מקום הוא דבר מובן מאליו.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, ובעיקר נוכח כינוס שיתקיים מחר בשעה 14:00 בנושא ניקיון כפיים של עובדי ציבור, של אנשי ציבור, של נבחרי ציבור, של חבר הכנסת מזרחי וחבר הכנסת רוזנטל, אני רוצה לומר לכם שהחל מהכנסת השתים-עשרה ירד מעמדם של חברי הכנסת, ירד מעמדה של הכנסת עצמה, אדוני היושב-ראש, לשפל המדרגה בעיני הציבור.

ראובן ריבלין: ולכן בכנסת השש-עשרה ביקשתי להקים ועדה, אשר כללה את כבוד השופט זמיר, שופט בדימוס בבית-המשפט העליון, היועץ המשפטי לשעבר, יחד עם חכמי משפט, יחד עם ותיקי הכנסת – חבר הכנסת קורפו, חבר הכנסת עוזי ברעם – מכל חלקי הבית.

ראובן ריבלין: הם באו והביאו בפני כנסת ישראל קוד אתי, שבא לומר: אנחנו היום בתקופה חדשה שבה הבית הזה חשוף לעיני כול, וטוב שכך; יחד עם זה, פעמים רבות חשיפה יכולה להביא לידי התגרות יתר.

ראובן ריבלין: שקיפות צריכה להיות קיימת, אבל אנחנו קודם כול, חבר הכנסת אייכלר יקירי, צריכים להגן על עצמנו כדי שבית-המשפט לא יתערב בעניינינו.

ראובן ריבלין: וזו חובה המוטלת על הבית הזה.

ראובן ריבלין: ולצערי הרב, בכנסת השבע-עשרה, כאשר היה צריך ליישם את החוק, ובכנסת השמונה-עשרה, כאשר ביקשנו ליישם את החוק, ובכנסת התשע-עשרה, עדיין אנחנו מדשדשים.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהלובי, שהשדולה שמחר תתכנס, שמדברת בכלל על ניקיון כפיים, תבוא ותאמר: צדקה מתחילה מבית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני יודע עד כמה אתה באמת ער לצורך להביא את האיכות של הכנסת ואת ההיבט הציבורי, אשר יראה בכנסת, כבימים עברו, את אותם נבחרים שהוא שולח על מנת שיקבעו את דרכו בין משאל עם אחד למשאל עם שני, שכן בדמוקרטיה פרלמנטרית משאל עם מתקיים פעם בארבע שנים; יכולים להיות כל מיני תעלולים פוליטיים, אבל משאל עם יש פעם בארבע שנים.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שהאנשים אשר הם שליחי העם לא יגבילו את עצמם בקוד אתי, שהוא מובן מאליו, לאמור: למה לנו לחכות שבית-משפט כזה או אחר מחוץ לבית הזה ישמור על הליכות דרכנו ועל העקרונות שלפיהם אנחנו פועלים?

ראובן ריבלין: נעשה זאת בעצמנו, מתוך הבנה שזה מחויב על-ידינו.

ראובן ריבלין: בעבר לא הייתה שקיפות גדולה.

ראובן ריבלין: גם לא ידעו כל כך הרבה.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שחברי הכנסת אז היו יותר טובים מחברי הכנסת היום, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת טובים היום כפי שהיו טובים אז, ויש חברי כנסת רעים, כפי שהיו אז.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, היום, בשקיפות הציבורית ובמודעות הציבורית לכל מה שהולך, אנחנו חייבים להגביל את עצמנו בקוד אתי – לא רק זה שרכשנו בבית, חבר הכנסת יקירי – – –

איתן כבל: אתה יכול להגיד איתן כבל.

ראובן ריבלין: לא רציתי, כי אחר כך הייתי צריך לציין עוד אנשים אחרים.

ראובן ריבלין: אבל אני יודע שאתה התכוונת, ואני מתכוון גם אליך.

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים לדאוג לכך, כל אחד במפלגתו, שהקוד האתי שאנחנו ביקשנו מוועדה ציבורית להכין עבורנו יאומץ על-ידינו, למעט אותם דברים שגם אנחנו לא הסכמנו לקבל, כאשר רצו להביא עלינו קומיסר, שהוא יהיה התובע הכללי.

ראובן ריבלין: היית אז סגן יושב-ראש הכנסת, לאחר מכן שר.

ראובן ריבלין: ברוך השם, היום אתה יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: לעת הזאת נבחרת.

ראובן ריבלין: אני יודע שחבר הכנסת רוזנטל שוקד על ניסיון נוסף להביא את הקוד האתי לידי חקיקה, שכן אנחנו ראשונים.

ראובן ריבלין: הציווי, עלינו לדאוג לכך שכנסת זו תנהג ותתחייב לנהוג כפי שהחיוב הציבורי מחייב כל אחד ואחד מאתנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל – בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ראובן ריבלין, אני בדיוק שמעתי את סוף דבריך ובגלל זה רציתי לדבר.

איתן כבל: אני יודע כיצד עמלת ומה עשית כדי להעביר את הקוד האתי בקדנציה הקודמת.

איתן כבל: שוחחנו על כך לא מעט, ודווקא בנקודה הזאת אני רוצה להרחיב.

איתן כבל: אני כמובן אתמוך, וגם בוועדה הבעתי את דעתי.

איתן כבל: כמובן, אני אתמוך.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת – וזה בהמשך לקוד האתי – חברים יקרים, אנחנו לא יכולים לברוח מעצמנו.

איתן כבל: אני אומר את זה חזור ואמור כבר כמה שנים.

איתן כבל: אנחנו מוצאים את עצמנו, אדוני היושב-ראש, במצב מאוד בעייתי.

איתן כבל: הרי ממה נפשך?

איתן כבל: לא רק שאנחנו מעבירים את כל הטיפול בזכויותינו ובמה שנוגע אלינו החוצה, מצד שני אנחנו לא מפסיקים לקבל קיתונות של רותחין על הראש.

איתן כבל: אז מה עשינו?

איתן כבל: מה עשינו?

איתן כבל: בסופו של עניין, אנחנו מנסים להיות יותר צדיקים מהאפיפיור במקרה הזה, כמאמר המשורר, אבל כאילו דבר לא קרה.

איתן כבל: ומה אני אומר לעצמנו?

איתן כבל: אולי צריך באמת – הרי מה העניין?

איתן כבל: אנחנו שליחי ציבור.

איתן כבל: אנחנו נדרשים לפחות לדעת לפעול ולדעת לעשות את מה שנכון באומץ לב, בכל סיעות הבית.

איתן כבל: זאת לא שאלה של ימין–שמאל, זה עניין של נרטיב, של הרגשה, של חיבור כלפי הציבור.

איתן כבל: יבואו שלושת המכובדים – וקראתי את קורות חייהם, מכובדים באמת, ללא שמץ של ציניות.

איתן כבל: אנשים טובים, באמת בחירה מצוינת כל אחד מהם, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אבל בסופו של עניין זה כמו איזה משגיחי כשרות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני מדבר על הוועדה הציבורית.

איתן כבל: הוועדה הציבורית.

יריב לוין: – – –

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אני אמרתי בוועדה: הם המקווה שלנו.

איתן כבל: אנחנו מביאים עניינים לוועדה, כאילו אם זה עבר את הוועדה, זה בסדר.

איתן כבל: זה סוג – – –

אברהם מיכאלי: יש גם מקווה שלא מטהר אלא מטמא.

איתן כבל: זאת אומרת, יש איזה סוג, אדוני היושב-ראש, של איזה משחק, שאנחנו כאילו מרמים את עצמנו.

איתן כבל: הרי מה קורה?

איתן כבל: גם כשאנחנו מעבירים את כל רצונותינו, דרישותינו, דרך המקווה, הקיתונות ממשיכים להישפך עלינו, ולא נודע כי באו אל קרבנה.

ראובן ריבלין: בתוך המים – – –

איתן כבל: לגמרי.

איתן כבל: באמת, חבר הכנסת ראובן ריבלין, כשכיהן כיושב-ראש הכנסת, אני יודע כמה הוא חיפש את הדרכים, כמה נאבק, כמה עשה ופעל למען שינוי פניה של הכנסת, ואנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: פה זה ממש "האחד יחטא ועל כל העדה תקצֹף".

איתן כבל: כי תמיד אני מנסה לומר בכל מקום שבית-המחוקקים בישראל, אנחנו קודם כול לא יבוא אישי – אדוני היושב-ראש, אם ייתן לי ממש עוד חצי דקה – ולא גודלנו במבחנות.

איתן כבל: אנחנו החברה הישראלית, לטוב ולרע, ואני מקווה שזה יהיה יותר ויותר לטוב.

איתן כבל: בסך הכול יש כאן אנשים מכל קצות הבית – משמאל ומימין, מן המרכז, יהודים, דתיים, ערבים, חילונים, נשים, גברים – שבאים לכאן יום-יום ועושים עבודת קודש למען הציבור.

איתן כבל: אני באמת מאמין בזאת ואינני מתבייש לומר זאת.

איתן כבל: אני חושב שכך אנחנו צריכים לעמוד אל מול פני הציבור ולהיאבק על מקומנו בתוך החברה הישראלית, לומר זאת באומץ לב.

איתן כבל: אני אומר לך, אם ניאבק על מקומנו באומץ לב ונאמר את דעתנו בלי להיות טהרנים, בלי להיות צדקנים, אבל גם בלי להיות מנוולים; פשוט מאוד לקחת את ספר הרמב"ם מהמדף של הספרים, פשוט מאוד למצוא את האיזון.

איתן כבל: ויש כאן אנשים מצוינים שיודעים לעשות את זה בצורה מכובדת, בניצוח שלך.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הדיון המעניין בקריאה הראשונה בהצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38) (הרכב ועדת האתיקה), התשע"ד–2013, כפי שהגישו חברי הכנסת לוין ובר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה ראשונה, כאמור.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38) (הרכב ועדת האתיקה), התשע"ד–2013, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע לפרוטוקול שחבר הכנסת רוזנטל ניסה להצביע בעד החוק אך לא הספיק ללחוץ על הכפתור, וכנ"ל חברי הכנסת שטרית והופמן.

יולי יואל אדלשטיין: זה ודאי לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה ראשונה ויועבר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית (תיקון מס' 2), התשע"ד–2014, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשעת שאלות לשר התחבורה, הלוא הוא חבר הכנסת ישראל כץ, שנמצא כאן אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, אדוני השר, יהיה ראשון השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך כאן, אני רואה, שאלה קצרה מאוד לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא תרצה לקרוא את כל השאלה מאלף ועד תיו אנחנו נסלח לך.

אברהם מיכאלי: אני מסכים שהשר יקריא את כל השאלה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני באמת מתנצל על השאלה הארוכה, אבל המטרה הייתה שהציבור יבין שאנחנו מטפלים פה בסוגיה, ויש צורך להסביר גם במה מדובר.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, מחיר העמדת רכב למבחן עד לשנת 2000 היה מפוקח במסגרת צו המחירים והשירותים.

אברהם מיכאלי: מאז שנת 2000 משרד התחבורה לא דרש את חידוש הצו בנושא העמדת רכב למבחן, והעניין נותר פרוץ.

אברהם מיכאלי: הצו המפקח על המחירים והשירותים על העמדת רכב למבחן היה בתוקף עד שנת 2000, כאמור.

אברהם מיכאלי: המחיר, גובה האגרה שהיה משלם כל נבחן לטסט למשרד הרישוי, עמד על 86 שקלים; גובה האגרה התעדכן מעת לעת, וכיום הוא עומד על 138 שקלים.

אברהם מיכאלי: על-פי הצו שהיה בתוקף, זה היה מחירה של שעת העמדת רכב למבחן, שהתלמיד היה צריך לשלם אותו בזמן הטסט – העמדת רכב למבחן, של מורה הנהיגה, לטסט.

אברהם מיכאלי: נכון להיום, עם ביטול הפיקוח על שעת העמדת רכב למבחן, הנושא פרוץ והתלמיד נאלץ לשלם למורה הנהיגה, שמעמיד את רכבו לטובת הטסטר, בין 400 ל-500 שקלים – מחיר מופקע לכל הדעות.

אברהם מיכאלי: ביררתי עם מורי הנהיגה והסבירו לי שכך קורה.

אברהם מיכאלי: נכון להיום מצטרפים כ-120,000 נהגים חדשים, אדוני השר, מדי שנה, וכל תלמיד, לפני שהוא ניגש לטסט, לוקח לתגבור שני שיעורים לפחות, שעלותם כ-220 שקל בממוצע.

אברהם מיכאלי: בנוסף לכך נדרש התלמיד לשלם עוד 138 שקל אגרה למשרד הרישוי, ועל כל זאת הוא נאלץ לשלם את אותו סכום של 400–500 שקל למורה הנהיגה עבור הרכב שהוא מעמיד לטובת הטסטר, כך שעלות הגישה לטסט יכולה להגיע ל-1,000 שקל בערך.

אברהם מיכאלי: זה דבר שמקומם את ההורים, שאמורים לממן, לצערם, את עלויות לימודי הנהיגה של הילדים שלהם, וגם את התלמידים עצמם, שחלקם מממנים את לימודי הנהיגה באמצעות עבודה במסגרת שעות חופשיות שלהם במהלך לימודיהם.

אברהם מיכאלי: יש לציין ולהדגיש ששעת העמדת רכב למבחן מסתכמת ב-50–60 דקות.

אברהם מיכאלי: כלומר, התלמיד נדרש לשלם 400–500 שקל עבור שעה אחת מקסימום.

אברהם מיכאלי: תלמידים רבים ניגשים לטסט שני, לטסט שלישי – אלה הטובים; יש גם כאלה שמגיעים לטסט חמישי ושישי.

אברהם מיכאלי: כך, עלות הוצאת רישיון נהיגה עבור תלמיד אחד יכולה להסתכם באלפי שקלים.

אברהם מיכאלי: למותר לציין כי רבים מן ההורים המממנים את עלות שיעורי הנהיגה באים, מה לעשות, משכבות אוכלוסייה שמשתכרות פחות מהשכר הממוצע במשק, ועל כן התלמידים נאלצים לצאת לעבודה על מנת לממן את לימודי הנהיגה שלהם.

אברהם מיכאלי: לאחרונה, אדוני השר, בעקבות לחץ ציבורי התקיימו דיונים רבים בנושא הזה בוועדות הכנסת השונות – הוועדה לפניות הציבור וועדת הכלכלה; גם שם קיימו דיונים, אבל טרם הוצגו מענים הולמים לפתרון השערורייה הזאת על-ידי המשרד שאתה עומד בראשו היום.

אברהם מיכאלי: לאחרונה נודע לנו שיש הסכם בלתי חתום, שלא במסגרת צו לפיקוח על מחירים ושירותים, שאומר שעלות שעת העמדת רכב למבחן תהיה בגובה פעמיים מחיר האגרה שהתלמיד משלם למשרד הרישוי, אך גם זה איננו מתקבל, כיוון שהתלמידים אינם צריכים לממן מכיסם את העלויות השונות של מורי הנהיגה.

אברהם מיכאלי: לכן אני שואל את אדוני השר: מדוע משרד התחבורה לא דורש את חידוש צו הפיקוח על מחירים ושירותים על העמדת רכב למבחן, כפי שהיה נהוג עד שנת 2000, וגם זאת, כדי למנוע את ההוצאות הכספיות שדיברתי עליהן קודם, גם מההורים וגם מהתלמידים, לצורך קבלת רישיון נהיגה.

אברהם מיכאלי: אני מתנצל שוב על השאלה הארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד שר התחבורה, בבקשה.

ישראל כץ: טוב, השאלה ברורה.

ישראל כץ: היא מתארת כרונולוגיה שלמעשה התחילה בשנת 1996.

ישראל כץ: עד אז המחיר של העמדת רכב למבחן היה מפוקח מתוקף חוק יציבות מחירים במצרכים ושירותים, ואז זה בוטל, ומאז זה הלך וטיפס, ואכן הגיע לרמות של 400 ו-500 שקלים, להעמדת רכב למבחן.

ישראל כץ: חשבתי שהמצב הזה הוא לא סביר.

ישראל כץ: הקמנו צוות שבדק כלכלית את כל הנושא הזה.

ישראל כץ: אנחנו גם, ב-1 בדצמבר בשנה שחלפה, תמכנו בוועדת השרים לחקיקה בהצעת חוק לקריאה טרומית שהציעה להעמיד את המחיר אפילו על מחיר שיעור אחד, והתחייבנו להציע תוך חודש את הפתרון שלנו, שגובש אפילו לפני כינוס ועדת השרים.

ישראל כץ: אני הודעתי סמוך למועד הזה, כמה ימים לפני זה, שהמלצתי היא לקבוע מקסימום של מחיר שני שיעורים להעמדת רכב למבחן.

ישראל כץ: מחיר שיעור נע בין 80 ל-120 שקלים, תלוי באזורי הארץ, וכאן יש תחרות, התחרות כאן קיימת, ולכן לא נגענו במחירי השיעורים עצמם.

ישראל כץ: אנחנו פנינו לוועדת המחירים שבינינו לבין משרד האוצר כדי לממש את המלצתי.

ישראל כץ: זה קצת התעכב במשרד האוצר, וכרגע ניתן אור ירוק לכינוס ועדת המחירים.

ישראל כץ: אני מקווה שהיא תתכנס במהירות והמלצתי תתקבל – לקבוע מקסימום של מחיר שני שיעורים, זאת אומרת, במקומות היקרים ביותר עד 240 שקלים.

ישראל כץ: ואכן, אין שום סיבה להכביד על תלמידי ותלמידות שיעורי הנהיגה, שמספרם כ-120,000 בשנה, מעבר להכבדה שקיימת בלאו הכי.

ישראל כץ: לכן אני גם שללתי תוכנית שכבר הייתה ממש בשלבי הרצה להקים מל"נים, מרכזי לימוד נהיגה, שייטלו עוד 600 שקלים מכל תלמיד על שיעורים עיוניים, ועברנו לנושא הרישיון המדורג, שמחייב ליווי של מבוגר אחראי למשך חצי שנה לאחר קבלת הרישיון הזמני.

ישראל כץ: והתוכנית הזו כבר עובדת, אני בטוח שהיא תשפר את הבטיחות בדרכים ותוריד את מספר הנפגעים בקרב הצעירים, שהוא מאוד גבוה.

ישראל כץ: אנחנו בעצם נוקטים פעולה כפולה באשר להוצאת הרישיון, מעבר לרישיון המדורג: 1.

ישראל כץ: להגביל את גובה התשלום על העמדת רכב, דבר שיחסוך טווח של מאות שקלים לכל תלמיד; והדבר השני, שכרגע מתגבש, זה בעצם להפריט – המילה שחלק כאן לא אוהבים – להפריט את מערך המבחנים המעשיים, כמו שהפריטו עוד לפני את מערך המבחנים התיאורטיים, מבחני התיאוריה.

ישראל כץ: היום, תוך יום אפשר לגשת בכל מקום, בשש שפות – צריך לבדוק את נושא השפה האמהרית, אולי יש להוסיפה – תחת פיקוח צמוד.

ישראל כץ: וגם כאן בונים מודל שיאפשר.

ישראל כץ: יש מעל 120 טסטרים, בוחנים; חלק מהם יועסקו בפיקוח על הנושא הזה, חלק, נוודא שישולבו, בשכר הולם, במערך הפרטי הזה, כדי שלא יצטרכו להמתין שלושה חודשים, כדי שבמחיר שנקבע, ואולי אפשר יהיה אפילו להוזיל אותו, יוכלו לגשת בתוך ימים למבחן הנהיגה הראשון, ואם נכשלים, ימתינו פרק זמן סביר עד השני, ולהוזיל את מחיר ההעמדה לטסטים והרישיון המדורג ביחד.

ישראל כץ: וכן הגברת החינוך התעבורתי בבתי-הספר – מעבר לשעתיים במקום שעה, והכנסת הנושא כמבחן חובה בבגרות.

ישראל כץ: כל המכלול הזה, כמובן בנוסף לפעילות הכוללת, אמור לשפר את תרבות הנהיגה של צעירים במדינת ישראל ולהקל עליהם, גם כספית, את השלב ואת הנושא של הוצאת רישיון הנהיגה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לשואל, חבר הכנסת מיכאלי, וגם לשר התחבורה ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, אני, ברשותך, אקדים את חבר הכנסת אורי מקלב, על מנת שיוכל להחליף אותי.

יולי יואל אדלשטיין: ברשותך, אני אאפשר עכשיו לחבר הכנסת אורי מקלב לשאול את שאלתו לשר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר תשובת השר תוכל לקחת את התורנות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לחבר הכנסת שמולי.

אורי מקלב: אדוני השר, לפני כשנה וחצי ביטל משרדך את צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הסעה באוטובוסים ובמוניות).

אורי מקלב: צו זה שימש כתקנה משפטית כנגד חברות התחבורה הציבוריות שאינן עומדות בחובתן לנתינת שירות הולם לציבור הנוסעים, כגון אי-עמידה בזמנים, אי-עצירה בתחנה, התנהגות בלתי הולמת של נהגים.

אורי מקלב: מרגע שבוטל הצו ולא ניתן מענה חלופי במקומו, נמצא ציבור הנוסעים ללא כתובת ייעודית להגשת תלונות.

אורי מקלב: מאז ועד היום לא ניתן תחליף לחוק הנ"ל, לתקנה הנ"ל, למרות שהנו נצרך ביותר עבור כלל משתמשי התחבורה הציבורית, והדבר גורם למצב של "איש הישר בעיניו יעשה".

אורי מקלב: כל עוד אין גוף המפקח על נותני שירותי התחבורה הציבורית, זה גורם למצב של "איש הישר בעיניו יעשה".

אורי מקלב: יתרה מזאת, יצוין כי עד לאחרונה היוותה חברת "ריבה" חלק מרובד הבקרה של משרד התחבורה על מפעילי התחבורה הציבורית, אך כיום חדלה החברה מלקיים את הפיקוח ועדיין לא נמצא פתרון אחר, למרות שאנחנו התרענו בוועדת הכלכלה בדיוניה בנושא הן על עצם ההתקשרות אתה, ומנגד על כך שיש צורך למצוא פתרון אחר, במקומה.

אורי מקלב: מכלל הבעיות הקיימות לציבור הנוסעים עם חברות התחבורה הציבורית – יש צורך להקים קו מסוים, מה שנקרא מוקד, שיהיה לאנשים למי לפנות בזמן אמת; למשל, בזמן שאנשים מחכים, עשרות, בתחנות אוטובוסים ועולה הצורך במענה אנושי אפקטיבי כדי שיינתנו מענה ופתרונות מיידיים.

אורי מקלב: לאור האמור לעיל, ברצוני לשאול אותך, אדוני השר: א.

אורי מקלב: מדוע משרדך אינו מפעיל קו, מוקד טלפוני אפקטיבי לפניות הציבור בזמן אמת?

אורי מקלב: ב.

אורי מקלב: מה התחליף שמשרד התחבורה יעמיד במקום חברת "ריבה" על מנת שהפיקוח על התחבורה הציבורית יימשך?

אורי מקלב: ג.

אורי מקלב: מה הפתרון שמציע משרדך כתחליף לצו שבוטל, ומתי הוא ייכנס לתוקף?

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: תודה רבה.

ישראל כץ: קודם כול, למיטב ידיעתי, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים שבוטל לא בוטל על-ידי המשרד אלא בוטל באופן כללי – הוא היה צו חירום, חלק מצווי החירום שבוטלו, וטוב שבוטלו; אלא שבמקומם צריכים לחוקק או להתקין חוקים או תקנות או הנחיות אחרות, וכך גם במקרה הזה.

ישראל כץ: לגבי השאלות, התשובות: 1.

ישראל כץ: משרד התחבורה כן מפעיל מוקד מידע טלפוני, שמספרו 8787*, שפועל כל שעות היום ומספק מידע באמצעות מענה אנושי בכל הקשור לפעילות קווי השירות בתחבורה הציבורית על-פי רישיונות הקווים; 2.

ישראל כץ: המשרד פועל נמרצות לסיום הליכי מכרז 17/12 למתן שירותי הבקרה התפעולית.

ישראל כץ: במקביל, המשרד נערך לביצוע בקרה על מפעילי התחבורה הציבורית באוטובוסים באמצעים שעומדים לרשותו, וזאת עד לתום הליכי המכרז ובחירת הזוכה.

ישראל כץ: בין היתר, תבוצע הבקרה באמצעות יחידת הפיקוח של המשרד, בשיתוף עובדי אגף תחבורה ציבורית, ככל שיידרש, וכן באמצעים טכנולוגיים, ככל שניתן.

ישראל כץ: ואני רק מוסיף שהמכרז הזה התבקש אחרי שנים שבהן לא היה מכרז, ונשאלו שאלות, ובצדק, גם בבניין הזה ובוועדות, מדוע אין מכרז, מדוע אותה חברה המשיכה כל הזמן.

ישראל כץ: לכן, גם מקיימים את המכרז וגם נערכים לפעילות ביניים בנושא.

ישראל כץ: ולגבי השאלה השלישית, במקום אותו צו, אכן בימים אלה השיב השר לביטחון פנים את סמכות החקירה לחוקרי המשרד, וזאת לפי פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות).

ישראל כץ: בהתאם לכך ישובו הפקחים לבצע את הפיקוח מתוקף אותה סמכות.

ישראל כץ: במקביל, משרד התחבורה פועל לקדם חוק סמכויות חקירה לחוקרי משרד התחבורה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני, אני באמת רוצה לשמוע, לפרוטוקול – אני ויתרתי על שאלה נוספת מכיוון שאני יושב על כס היושב-ראש, אבל בכל אופן רק הערה, במסגרת הערה: המוקד הטלפוני הקיים במשרד התחבורה עובד עד 23:00, אבל הוא מוקד שנותן רק אינפורמציה: קו זה, לאיפה נוסע?

אורי מקלב: אבל מאות או עשרות נוסעים, כשלא הגיע אוטובוס ב-00:30, הגם שהיה צריך להגיע ב-23:45, הם מדברים אל הקיר, אין להם למי לפנות.

אורי מקלב: וגם אם משיגים את החברה כשהיא כבר סגורה, שם לא מתייחסים; לא מתייחסים.

אורי מקלב: ולכן, רגולציה כזאת של קו, מוקד אנושי, שיודע להפעיל את המערכת ואת כל האנשים האלה שהם האחראים, כדי שיהיה מענה – וזה לא מקרה שקורה פעם בשנה וזה לא מקרה שקורה רק במקום אחד בארץ, מדובר בהרבה מקרים.

אורי מקלב: זה רק במסגרת ההערה, אז אתה לא חייב לענות, מפני שזה לא במסגרת שאלה נוספת.

אורי מקלב: טוב, תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, השאלה הזאת באה בעקבות ביקור שלי ב-1 בספטמבר השנה בבית-ספר יסודי בשכונת-הרכבת בלוד.

איציק שמולי: באתי לברך ויצאתי מזועזע, ומכאן באה שאלתי.

איציק שמולי: במהלך החודשים האחרונים התוודעתי לכמה ליקויים ובעיות שבהם נתקלים תלמידים ותלמידות בעיר לוד שזקוקים למערכת התחבורה הציבורית בעיר על מנת להגיע אל מקום הלימודים.

איציק שמולי: ברמת השירות העירוני – נודע לי כי בשכונת-הרכבת בעיר הפסיקה חברת האוטובוסים להפעיל את קו האוטובוס מס' 3 בשל אירועים שבהם ניזוקו רכבים – הכוונה לאוטובוסים, כמובן.

איציק שמולי: נכון להיום נאלצים רבים מתלמידי בית-הספר באותו אזור לחצות רגלית מסילות רכבת – ואני מדבר, חברים, על שישה או שמונה מסלולים שונים, כלומר צמודים, פסי רכבת – בהיעדר חלופה בטוחה אחרת להגיע ללימודים.

איציק שמולי: ברמת השירות הבין-עירוני – נודע לי כי גם אין קו אוטובוס ישיר בין העיר לוד לבין העיר ירושלים, זו בעיה נוספת שעלתה, למרות שתושבים רבים, וביניהם תלמידי בית-הספר, נוסעים אליה מדי יום.

איציק שמולי: אף-על-פי שקיים שירות רכבת, מדובר בנסיעה בקו ארוך ואטי במיוחד.

איציק שמולי: יתרונותיה ומעלותיה של מערכת התחבורה הציבורית, הן בתוך הערים והן בנתיבים הבין-עירוניים, הם רבים.

איציק שמולי: בולטים במיוחד הם יתרונות הבטיחות והיעילות, וכן העלות הנמוכה של השימוש בה, המסבירה את העובדה שמרבית משתמשי התחבורה הציבורית הם בעלי הכנסות נמוכות, וביניהם צעירים, קשישים ועולים חדשים.

איציק שמולי: אני אעצור כאן.

איציק שמולי: לא צריך להסביר לשר את יתרונות התחבורה הציבורית, זה נראה לי מוגזם.

איציק שמולי: אבל, אדוני, אם תוכל להתייחס בפרוטרוט לבעיה שהעליתי, בפרט לעניין של תלמידים בגיל בית-ספר יסודי שנאלצים לחצות פסי רכבת – זה דבר מסוכן, ולא צריך לחכות לאסון כדי לטפל בבעיה.

איציק שמולי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת שמולי.

אורי מקלב: בבקשה, כבוד השר.

ישראל כץ: תודה.

ישראל כץ: במהלך השנים האחרונות התרחשו בקו 3, שסיפק שירות תחבורה ציבורית בלוד, כמה אירועים אלימים שהיו מלווים בזריקת אבנים על אוטובוסים, ניפוץ שמשות ותגרות של נוער מקומי עם הנהגים.

ישראל כץ: נערכו כמה פגישות עם ראשי העדה המוסלמית בשכונת-הרכבת בעיר לוד, שכללו את ועד ההורים של בית-הספר המקומי, ובהם התריעו על המצב.

ישראל כץ: פגישות אלו לא הועילו לשינוי המצב.

ישראל כץ: נערכו כמה ניסיונות לליווי של הורים מבית-הספר, אך גם הם לא צלחו.

ישראל כץ: נערכה פגישה בין מנהלת בית-הספר, גברת שירין נטור חאפי, לבין ממונה תחבורה ציבורית במחוזות תל-אביב והמרכז, ובה הוסכם שהקו ייכנס לשכונה רק בליווי משטרתי.

ישראל כץ: סיכום של פגישה זו התקבל גם על-ידי מפקד המשטרה בלוד ונציגי העירייה.

ישראל כץ: נכון להיום, קו 3 מספק שירות מקומי בלוד גם לשכונת-הרכבת, בליווי משטרתי.

ישראל כץ: דיברנו בחוץ, ובאמת הבעתי את צערי על כך שזה המצב בעיר.

ישראל כץ: נקווה שזה ישתנה.

ישראל כץ: בכל מקרה, כל הגורמים כאן, כולל הגורמים המקומיים, הנהלת בית-הספר, משטרת ישראל ונציגי משרד התחבורה, עשו את מה שניתן היה לעשות במציאות הזאת.

ישראל כץ: אני מקווה שהמציאות תשתנה במהרה.

ישראל כץ: זה לא המצב שצריך להיות.

ישראל כץ: לגבי המסילות, אלה מסילות שנראה לי שמדינת ישראל ירשה אפילו מזמן המנדט, פחות או יותר; אני לא רוצה להתחייב על כל מסילה.

ישראל כץ: יש תוכנית להעביר את הנהלת הרכבת לעיר לוד ולבנות מתחם שיטה את מסילות הרכבת ובעצם ימנע את אותם מפגעים שכרגע ציינת, שאכן קיימים.

ישראל כץ: אנחנו מקדמים את התוכנית הזאת.

ישראל כץ: לגבי הקו מלוד לירושלים, נראה לי שזה דבר שצריך להיות.

ישראל כץ: אני אבדוק את זה.

ישראל כץ: לא נרשמה כאן כנראה תשובה לסעיף הזה.

ישראל כץ: אני אבדוק את הדבר הזה.

ישראל כץ: בכל מקרה, באותה רכבת מהירה שאנחנו סוללים עכשיו לירושלים, כשתסתיים הסלילה והיא תפעל, בעוד כשלוש וחצי שנים, ודאי שיוכלו להתחבר גם מהעיר לוד.

ישראל כץ: תהיה תחנת עצירה בנתב"ג ואפשר יהיה להגיע מתל-אביב לירושלים ב-28 דקות.

ישראל כץ: אנחנו גם מתכוונים לאורך 431 לסלול מסילת רכבת, וכשתהיה מערכת רכבתית אחת שלמה, ודאי העיר לוד תיהנה מזה.

ישראל כץ: כרגע אנחנו מטפלים בנושא ההפרדות המפלסיות, דבר שגם ברמלה וגם בלוד מעכב מאוד ופוגע בשטף התנועה.

ישראל כץ: יש הרבה עבודה לעשות.

ישראל כץ: אנחנו עושים את זה ומשקיעים בזה לא מעט, והדברים אכן מתקדמים.

ישראל כץ: אנחנו מקווים שהם יאפשרו במקרה הזה לעיר לוד, עיר במרכז הארץ, שאין בה הבעיה הזאת של עיר בפריפריה שאז צריך לחבר אותה כדי לתת לה שוויון הזדמנויות – כמו שאנחנו עושים בשדרות, למשל, בהצלחה רבה – שגם בהיבט התחבורתי יתאפשר לה למצות את הפוטנציאל שלה, לטובת כלל האוכלוסייה שגרה בה ולטובת מדינת ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: יש שאלה נוספת?

אורי מקלב: בבקשה.

ישראל כץ: מה?

אורי מקלב: יש לו שאלה נוספת.

איציק שמולי: תודה רבה על התשובה המפורטת, אדוני השר.

איציק שמולי: דווקא בגלל באמת הערכה ליכולותיך אני חושב שלא ניתן להסתפק בתשובה הזאת, מכיוון שמשיחה שלי הבוקר עם מנהלת בית-הספר – לא מועמד שום ליווי משטרתי לשום אוטובוס – זה כמובן לא בתחום האחריות שלך – ולכן דה-פקטו אין תחבורה ציבורית שמובילה את אותם התלמידים לבית-הספר, והם נאלצים לחצות את אותה מסילה מסוכנת; דבר שחייבים לשנות אותו מהיסוד.

איציק שמולי: אני גם לא בטוח שבכל אזור בארץ-ישראל, בכל מקום שיש בו סיכון ביטחוני, נגיד מעבר לקו הירוק, כל אוטובוס זוכה לג'יפ משטרתי ואם אין ג'יפ אז אין אוטובוס.

איציק שמולי: אני באמת חושב שדווקא בגלל העובדה שמדובר בעיר שהיא במרכז הארץ, וכולם מדברים, גם הממשלה הקודמת וגם הממשלה הזאת, על חשיבותה של העיר לוד, וראש הממשלה ביקר בעיר לוד חמש פעמים בשלוש השנים האחרונות – זו באמת בעיה קטנה, ואני באמת מבקש ממך לנסות ולפתור אותה.

איציק שמולי: לא נראה לי שנדרש יותר מדי.

איציק שמולי: ואם יורשה לי עוד עניין קטן נוסף.

איציק שמולי: באחרונה גוברות – הגיעו ללשכה שלי כמה פניות לגבי תלונות על סגירת מתחם התחנה המרכזית החדשה – כבר לא החדשה – בתל-אביב לפני תום שעות הפעילות של האוטובוסים, כלומר לפני שהאוטובוס האחרון עוזב את התחנה הדלתות כבר נעולות.

איציק שמולי: אני מבקש ממך להתייחס – אם לא עכשיו, בהמשך – גם לעניין הזה.

איציק שמולי: תודה.

ישראל כץ: לגבי התוספת – – –

אורי מקלב: תודה רבה.

ישראל כץ: תודה על השאלות הנוספות.

ישראל כץ: לגבי התוספת, אני צריך שיבדקו.

ישראל כץ: התחנה המרכזית בתל-אביב – אתה מדבר לכיוון העיר לוד או בכלל?

אורי מקלב: לא, באופן כללי, הדלתות של התחנה.

איציק שמולי: לא, בכלל.

ישראל כץ: באופן כללי, אני אבקש שיבדקו את הנושא הזה וייצרו אתך קשר.

ישראל כץ: לגבי המציאות שהתהוותה בעיר לוד, אז אני מודה שהופתעתי.

ישראל כץ: לפי מיטב ידיעתי, אין מקום בארץ-ישראל – וטוב שאמרת: כולל יהודה ושומרון – שבו התחבורה מנועה או מופרעת מלנסוע.

ישראל כץ: יש מקומות שיש צורך באוטובוס ממוגן לפי הנחיות מערכת הביטחון, אז הדבר הזה מבוצע.

ישראל כץ: אני, עם כניסתי לתפקיד לפני למעלה מארבע שנים – – –

איציק שמולי: אדוני השר, אין לי בעיה שקו 3 – – –

ישראל כץ: רגע.

ישראל כץ: תשובה – התשובה חשובה בשביל להבין את חומרת הבעיה.

איציק שמולי: תביאו אוטובוס ממוגן אחד ללוד.

איציק שמולי: זה כלום.

ישראל כץ: עם כניסתי לתפקיד – כי אני לא רוצה שייעשה כאן עוול למגזר הערבי, נאמר, או למוסלמי אפילו – אני הנחיתי לפתח תוכנית, שאגב לא הייתה, לפיתוח התחבורה הציבורית ביישובים הלא-יהודיים: ערביים, דרוזיים, בדואיים וכו'.

ישראל כץ: ההצלחה היא מסחררת בתוצאות.

ישראל כץ: בעיר רהט, שלא הייתה בה תחבורה ציבורית, נוסעים כ-7,000 איש ביום.

ישראל כץ: בכפר-קאסם, באום-אלפחם, ביישובים הדרוזיים.

ישראל כץ: ואין שום פגיעה באף יישוב באף אוטובוס, כי זה שירות שהוא לטובת האוכלוסייה.

ישראל כץ: הנהגים באים מכל המקומות.

ישראל כץ: אני בפעם הראשונה, עקב השאילתה הזאת, נחשף למציאות שמקוממת אותי כשר בממשלה.

ישראל כץ: ברור שכשר התחבורה אין לי אמצעים ביטחוניים לליווי, ולא צריכים להיות לי.

ישראל כץ: אני כן אבדוק, אנסה לבדוק באמת את המצב.

ישראל כץ: אבל זו מציאות שלא צריכה להיות, וכולם צריכים, בצורה ברורה – גם המנהיגות המקומית, גם מנהיגות הקהילה, גם אכן הנהלת בית-הספר והמשטרה – לא לאפשר תופעות כאלה; אני לא אומר שבכל מחיר, כי בכל מחיר זה משפט חמור מדי, אבל בצורה מאוד נמרצת.

ישראל כץ: כי אין מקום כזה בכל המקומות שאתה הזכרת.

ישראל כץ: אין דבר כזה.

ישראל כץ: נכנסים, נוסעים.

ישראל כץ: אני פוגש את ראשי היישובים.

ישראל כץ: הם מרוצים, רוצים להגביר את זה.

ישראל כץ: זה מסייע לנשים לצאת לעבוד ולחזור; מסייע לקשישים; מסייע לחולים; מסייע להמון סטודנטים, המון סטודנטים מהיישובים הלא-יהודיים, לנסוע למכללות, לאוניברסיטאות, ללמוד בכל מקום ולחזור.

ישראל כץ: עכשיו ישבו אצלי ראשי המועצות הדרוזיות ברמת-הגולן.

ישראל כץ: גם שם הוכנסה תחבורה ציבורית, ואנחנו רוצים להרחיב את זה.

ישראל כץ: מספרים לי איך נוסעים לעבוד, נוסעים ללמוד, נוסעים לכל הדברים.

ישראל כץ: בעיר לוד אתה גם – אני לא רוצה לשים את האחריות עליך, אבל אתה מנהיג, ומנהיג משמעותי, כאן ובכלל, וגם בעיר.

ישראל כץ: אז נכון שההיבט הביטחוני-המשטרתי הוא לא בתחום סמכותי.

ישראל כץ: אני אנסה לבדוק, אבל כולם צריכים לעשות כאן את הפעולה הזאת, כי היא ממש נשמעת בלתי מתקבלת על הדעת, המציאות הזאת של לרגום אוטובוסים, לתקוף את הנהגים שנותנים שירות.

ישראל כץ: אני לא שמעתי על זה, וחייבים בהחלט לשים לזה סוף, גם לטובת האוכלוסייה עצמה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר.

אורי מקלב: אני מבין שחבר הכנסת שמולי הציע לעשות אוטובוס ממוגן מבפנים, לא מבחוץ.

ישראל כץ: מה?

אורי מקלב: אני מבין שחבר הכנסת שמולי הציע שהאוטובוס יהיה ממוגן מבפנים, שהנהג יהיה ממוגן.

אורי מקלב: זה מה שהוא הציע, אבל הוא בטח לא התכוון ברצינות.

ישראל כץ: יש פתרון יותר פשוט: פשוט לאכוף; לאכוף את החוק בכל מקום לטובה.

ישראל כץ: במקרה הזה זה כל כך ברור – –

אורי מקלב: וחינוך, חינוך – – –

ישראל כץ: – – לטובת האוכלוסייה עצמה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: השואל הבא, חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני השר, אין לי ספק שבחודשים האחרונים ובבאים אתה ומשרדך השקעתם ותשקיעו, משקיעים ותשקיעו הרבה זמן בכל נושא הנמלים במדינת ישראל, ובהקשר זה שאלותי: 1.

עמר בר-לב: האם קיימת תוכנית עסקית המצדיקה כלכלית את ההשקעות המצופות מהמדינה בהקמת שני נמלים חדשים?

עמר בר-לב: 2.

עמר בר-לב: אם כן – מה גובה ההשקעה הנדרשת מהמדינה ומה ההחזר על ההשקעה?

עמר בר-לב: 3.

עמר בר-לב: האם נבחנו אלטרנטיבות להקמת שני נמלים חדשים, למשל הקמת נמל חדש אחד או לחלופין העמקת הנמלים הקיימים?

ישראל כץ: טוב, אני אקרא את התשובה, ואם תהיה שאלה נוספת אני ארחיב בעל-פה.

ישראל כץ: 1.

ישראל כץ: ההצדקה הכלכלית להשקעות הנדרשות בהקמת שני נמלים חדשים מתבססת בראש ובראשונה על תוכנית האב לפיתוח נמלי ישראל בראייה ארוכת טווח, אשר אושרה עקרונית בממשלה כבר בשנת 2007.

ישראל כץ: תוכנית האב מתבססת על תחזית תנועת המטענים לישראל וממנה, אשר מתעדכנת כל כמה שנים והוכיחה את עצמה כמהימנה ומדויקת.

ישראל כץ: תחזית תנועת המטענים לישראל וממנה לעשור הקרוב קובעת באופן חד-משמעי כי גם לפי הערכה שמרנית, כבר בשנת 2017 הנמלים הקיימים יתקשו לספק את הביקוש לפריקת מכולות וטעינתן עקב מחסור בתשתיות פיזיות, וכי בשנת 2018 ההמתנות של אוניות בכניסה לנמלים יתארכו משמעותית.

ישראל כץ: בנוסף לתחזית תנועת המכולות חייבת המדינה להתאים את נמליה לממדים ההולכים וגדלים של האוניות הצפויות לפקוד את ישראל.

ישראל כץ: העלויות המשקיות הצפויות מאותן המתנות בכניסה לנמלים, המהווים את שער הכניסה ל-99% מכלל היבוא והיצוא של כלכלת ישראל במונחי משקל, צפויות להגיע למאות מיליוני ש"ח בשנה.

ישראל כץ: בשנת 2020 צפויות לפקוד את נמלי ישראל כ-4 מיליון מכולות, כאשר הקיבולת של הנמלים הקיימים בתחום המכולות היא כמיליון מכולות.

ישראל כץ: אגב, שווה לבדוק את זה.

ישראל כץ: אני יודע על מספר של 2, 2 ומשהו, אבל זה מה שכתוב כאן.

ישראל כץ: אולי הכוונה רק למכולות.

ישראל כץ: הנמלים החדשים, שיפעלו לכל המוקדם לקראת שנת 2020, ייתנו מענה לעומס שיצטבר עד לאותו מועד.

ישראל כץ: בנוסף, הם יאפשרו תחרות תוך-נמלית, אשר תביא להגברת התפוקות גם בנמלים הקיימים, וזאת בהתאם להמלצת ועדת טרכטנברג, אשר קבעה בין היתר כי עודף תשתית נמלית הוא תנאי הכרחי ליצירת תחרות תוך-נמלית ובין-נמלית.

ישראל כץ: אשר על כן, הקמת הנמלים החדשים בעשור הקרוב היא חיונית, ותביא ליעילות משקית משמעותית.

ישראל כץ: שדרוג הנמלים הקיימים ייתן מענה חלקי בלבד מבחינת קיבולת, ולא ייתן מענה כלל על הצורך בתחרות תוך-נמלית כמקובל בעולם.

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: באשר למקור הכספי להקמת הנמלים החדשים, עלות הקמת כל אחד מהנמלים החדשים מוערכת במיליארד דולר.

ישראל כץ: תקציב המדינה איננו המקור למימון הקמת הנמלים, מאחר שעל-פי חוק מדובר במשק כספי סגור, הממומן מאגרות המשתמשים בנמלים: יבואנים, יצואנים, חברות ספנות.

ישראל כץ: לפיכך מקורות המימון הם אגרות שהצטברו כיעודה לפיתוח, וכן גיוס הון על בסיס ההכנסות העתידיות.

ישראל כץ: לפיכך, אין השפעה על תקציב המדינה, שאיננו המקור למימון ההקמה.

ישראל כץ: 3.

ישראל כץ: כאמור, העמקת הנמלים הקיימים איננה נותנת מענה מספיק לתחזית תנועת המכולות הצפויה, המחייבת פיתוח רציפים נוספים בהתאמה לקיבולת הנדרשת.

ישראל כץ: אם יש שאלה נוספת – אוקיי.

עמר בר-לב: אדוני, בשנים האחרונות – אני באתי מתחום הטכנולוגיה.

עמר בר-לב: כל חברת היי-טק שמציגה איזשהו חזון, אפילו מצומצם – האנשים המעורבים מצפים לראות תוכנית עסקית.

עמר בר-לב: מה שאני מבין מדבריך, שב-2007, שזה כבר לפני די הרבה שנים, הוכן איזשהו חזון, והוא מעודכן.

עמר בר-לב: ראשית, השאלה היא, האם התוכנית המעודכנת הזאת פתוחה לציבור?

עמר בר-לב: האם אני אוכל לראות אותה בשביל לבחון ולהתרשם באמת עד כמה היא עונה על השאלות הבסיסיות?

עמר בר-לב: לדעתי כל מפעל כזה, מפעל לאומי, גם אם הוא לא ממומן מאוצר המדינה – האם הוא באמת נכון וראוי.

ישראל כץ: תודה על השאלה הנוספת.

ישראל כץ: מה שהוחלט ב-2007 – אתה בא ממערכות ששם הציות להחלטות הוא מוחלט, אבל גם בתחום הממשלתי עדיין רצוי שמה שמחליטים גם יתבצע.

ישראל כץ: אגב, זה ההרגל שלי.

ישראל כץ: אם מה שהוחלט בעבר נראה לי לא סביר, אני פועל לשנות אותו; והחזרתי דברים, מהחלטות קבינט עד דברים אחרים, ודברים שונו.

ישראל כץ: אני לא מחכה למבקר המדינה שיעיר, בצדק: יש החלטה ולא מבצעים אותה.

ישראל כץ: כשהוחלט ב-2007 זה היה לפי תחזית, וכתוצאה מההחלטה החל כבר הליך תכנוני, והוא כבר קודם, מעשית, כספית, על-ידי חברת "נמלי ישראל" – קידום תוכניות.

ישראל כץ: ואגב, ביום ראשון האחרון, שלשום, אושרו התוכניות הסטטוטוריות של הנמלים החדשים בחיפה ובאשדוד.

ישראל כץ: זה פרי עבודה של שנים, ויצא לי, מרגע כניסתי לתפקיד, גם ללוות, להאיץ, לפתור בעיות בדרך, מבעיות של איכות הסביבה – האם בחיפה מותר ליטול מהחול המקומי או שצריך לרדת לנגב כדי להביא חול – המון בעיות והמון דברים שתפקידנו לסייע בהם למערכות המקצועיות.

ישראל כץ: אפילו התחלנו לפני למעלה משנה לאגור אבנים מהגליל ומהמחצבות כדי שבשעה שכבר יהיה אפשר להתחיל לבנות את המזחים לא יהיה מחסור באבן אלא האבן תהיה מוכנה.

ישראל כץ: בזמנו עוד לא קבענו באיזה מקום, בגלל כל נושא יחסי העבודה וכו'.

ישראל כץ: כשהדברים הבשילו, בערך לקראת 1 ביולי, היה ברור שניתן לצאת למכרזים להקמת הנמלים, ואז נדרשה ההחלטה הממשלתית הסופית המעודכנת.

ישראל כץ: כמובן, כל הזמן עדכנו את הנתונים לנתונים עדכניים.

ישראל כץ: יש תחזיות שאשמח שתראה, לגבי צפי תנועת המכולות בתעלת סואץ, לגבי צפי יכולת הקיבולת של הנמלים הקיימים באזור, עם ההרחבות שמדובר עליהן, מתוך הנחה שההרחבות תתממשנה בכ-50% – ויחסית למה שקורה באזור זה מאוד אופטימי – מפורט-סעיד ועד מקומות אחרים.

ישראל כץ: ויש עודף.

ישראל כץ: גם אם אנחנו מקימים את שני הנמלים החדשים ומשדרגים את שני הנמלים הקיימים – לא מרחיבים, אבל מאפשרים להם לקלוט אוניות גדולות עד 18,000 מכולות, מה שהיום רחוק מאוד; היום אפשר לקלוט 9,500, אפילו פחות מ-10,000, אחרי שהעמקנו קצת בחיפה – גם אם נעשה את כל זה עדיין יהיה מחסור; מחסור שאנחנו יכולים, על-ידי הקמת הנמלים החדשים – התחזית בנויה הן על השוק הישראלי, על פעילות כלכלית בישראל, ש-99% מהשווי שלה עובר דרך הנמלים – מהטונאז' שלה, לא מהשווי, כי ההיי-טק לא תופס נפח – והן על שדרוג הנמלים הקיימים.

ישראל כץ: כל התוכנית הזאת וההחלטה הסופית להקים שני נמלים, שני נמלים, מבוססת קודם כול על מודל כלכלי.

ישראל כץ: ואחרי שהיא מבוססת על מודל כלכלי אז כמובן נכנס כאן גם ההיבט של התחרות, שגם לו יש משמעות כלכלית בהורדת יוקר המחיה.

ישראל כץ: זה לא רק משכורות העובדים – –

עמר בר-לב: הוא פתוח לציבור?

ישראל כץ: – – זה זמן ההמתנה של הספינות והביטחון של האוניות בזה שיפרקו אותן בזמן.

ישראל כץ: זה שווה הרבה כסף.

עמר בר-לב: ברור.

עמר בר-לב: אבל המודל הכלכלי, התוכנית הכלכלית – –

ישראל כץ: תוכל לראות את זה, כן.

עמר בר-לב: – – אפשר לראות אותה?

ישראל כץ: את התחזיות המעודכנות.

ישראל כץ: בהסתמך על כל התחזיות האלה, בהסתמך על העובדה שנוהלו מגעים עם חברות בין-לאומיות, עוד טרם פרסום המכרזים – בינתיים פורסמו התוצאות, של הניגשים, עוד לא של הזוכים – ואני יכול לגעת בהן, והן תוצאות טובות, ובעצם התברר שיש נכונות.

ישראל כץ: צריך להבין מה זה להקים נמל חדש.

ישראל כץ: חברת "נמלי ישראל" צריכה לגייס את ההון, נגיד מיליארד דולר לכל נמל, להקמת התשתית הפיזית.

ישראל כץ: יש כבר מכרז שמתנהל, ונדמה לי שבתהליך הזה נמצאו כשבע חברות בין-לאומיות או בין-לאומיות משותפות עם ישראליות לבניית הנמלים, חברות גדולות מכל העולם ביחד עם חברות ישראליות.

ישראל כץ: יש במקביל – החלטתי שזה יהיה במקביל כדי למנוע מצב שבונים והנמלים הקיימים לוקחים אותם בשבי; זה מה שקרה עם שני הנמלים הקודמים, ולכן הם לא השיגו את המטרה שלהם בעצם, כי רוב הלקוחות הם לקוחות שבויים או בחיפה או באשדוד, ואז אין תחרות אמיתית.

ישראל כץ: כי העניין הגיאוגרפי, של הקרבה הגיאוגרפית, יותר דומיננטי מהפערים במחיר.

ישראל כץ: ולכן כרגע יש PQ לגבי החברות הבין-לאומיות.

ישראל כץ: ניגשו ארבע חברות מאוד רציניות, שגם מנוהלים אתן מגעים כל הזמן: נגיד חברת "יורוגייט", שמפעילה את נמל המבורג, היא חברת המכולות הגדולה באירופה, ויש לה עוד פעילויות; חברה-בת של MSC, חברה שנדמה לי שהיא השנייה בגודלה בעולם, חברה הולנדית-אמריקנית שכבר עובדת בנמל חיפה, אגב, והיא כבר מכירה את השיגעון המקומי, היא כבר יודעת; עוד חברה פיליפינית שעבדה בנמל טרטוס בסוריה ומסיבות מובנות היא כבר לא שם; ועוד חברה צרפתית.

ישראל כץ: ההליך הזה קורה במקביל.

ישראל כץ: בחברה כזאת אי-אפשר לעשות BOT גם על הבנייה, כי הפער בין התשתית להשקעה בציוד לקראת הפעלה גדול מדי: התשתית היא 70%, הציוד הוא בערך 30% מההשקעה.

ישראל כץ: אבל גם אותה חברה שבאה וזוכה בהפעלת הנמל צריכה להשקיע מעל מיליארד שקל בציוד ובמה שנלווה לו; היא צריכה לשלם דמי זיכיון – שעל זה תהיה תחרות.

ישראל כץ: אני מעריך את זה, ל-25 שנה, ב-2 מיליארד שקלים, וזה דבר שעדיין נתון לתחרות; היא צריכה לשכור עובדים שצריכים להיות, לפי הכללים שלנו, 90% לפחות ישראלים; והיא צריכה גם להרוויח.

ישראל כץ: ואם יש לך חברות בין-לאומיות שבאות ואומרות: אנחנו, שיש לנו קווים בין-לאומיים שאנחנו מכירים, יכולים להביא – אני תמיד מתבלבל בין שטעון לשנטוע.

ישראל כץ: שנטוע זה בחקלאות, שטעון זה להביא תוצרת עולמית לכאן ולשנע אותה בעצם בלי סחורה ישראלית.

ישראל כץ: כל חברה כזאת תוכל להביא גם תוספת כזאת, זאת אומרת, עוד פעילות כלכלית, עוד הכנסה, עוד עובדים.

ישראל כץ: והשתכנעתי, תוך כדי ליווי התהליך הזה, שניתן להקים שני נמלים – לא רק בגלל 2007; 2007 הוציאה לדרך תהליך של תכנון ושל היערכות.

ישראל כץ: וכך אנחנו, תוך בקרה קבועה וברורה – הליכים מכרזיים מבצעת חנ"י, אני לא מעורב בזה, אבל אנחנו מדוּוחים לגבי מי שניגש, מי שהתעניין וכו', ונראה שיש סיכוי גדול מאוד להקים כאן שני נמלים חדשים.

ישראל כץ: אנחנו מקיימים מגעים עם הנהלות הנמלים הקיימות, ובאופן עקיף או ישיר גם עם ועדי העובדים, לגבי שדרוג הנמלים הקיימים.

ישראל כץ: אמרתי שאין לי שום עניין להשאיר נמל נכה שלא יוכל להתחרות בנמל החדש.

ישראל כץ: אנחנו נעמיק את הרציפים, ואכן, זה נבדק וזה אפשרי בשני המקומות, ובעצם אנחנו נהפוך למוקד בין-לאומי של תובלה ימית.

ישראל כץ: נוסיף אלפי עובדים באופן ישיר ועקיף; נוסיף תוספת פעילות כלכלית; נאפשר ליבואנים וליצואנים ישראלים לתפוס טרמפ.

ישראל כץ: אם אין לך היום קו ישיר לווייטנאם, וחברה כזאת באה עם קו כזה, ואתה נותן את התוספת למלא להם קרוב ל-100%, אתה עושה את זה במאות דולרים פחות למכולה – סתם דוגמה.

ישראל כץ: אפשר לעוד יעדים, בפחות מחיר, לא על חשבון תקציב המדינה.

ישראל כץ: קבעתי שני עקרונות, ואמרתי את זה מול משרד האוצר, מול שאר הגורמים ומול מי שמוביל את התהליך: 1.

ישראל כץ: לא על חשבון תקציב המדינה, גם ללא ערבויות.

ישראל כץ: למרות שלחברת חשמל יש כבר 70 מיליארד ערבויות, גם ללא ערבויות; 2.

ישראל כץ: מאחר שמתוכננת הורדת תעריפים ב-2018, ברפורמה נפרדת שעשיתי, אנחנו לא נעכב את הורדת התעריפים, כלומר לא על חשבון ההוזלה בתעריפים שמתוכננת למשתמשים.

ישראל כץ: בניגוד לחברת חשמל, שככל שאני מתרשם רוצים לממן את הרפורמה שם על-ידי העלאת תעריפים לציבור הישראלי, קבעתי עקרונות: לא מתקציב המדינה – זה לא יפגע בהוצאות הבריאות, הוצאות החינוך, הוצאות הביטחון, כל הדברים; לא על חשבון המשתמשים, לא על חשבון ייקור.

ישראל כץ: אני לא אומר שזה לא עולה הרבה, אבל זה בעצם מגויס מגופים, מקרנות, אני בטוח – אגב, חנ"י היא בין שלוש החברות בעלות דירוג האשראי הגבוה כאן, וברור למה, כי ההכנסה הצפויה מנמלים מאוד בטוחה, בניגוד לדברים אחרים.

ישראל כץ: אנחנו נגייס את זה, יגייסו את ההון.

ישראל כץ: החברות הבין-לאומיות, כפי שזה נראה כרגע, מעוניינות לבוא, להשקיע ולהפעיל.

ישראל כץ: וזה לא על חשבון הנמלים הקיימים, לא באים ומפטרים עובדים או עושים דברים.

ישראל כץ: אנחנו מקיימים אתם קשר, כמובן, כדי לראות איך הם יכולים להיות ערוכים לתחרות, וזה גם מחייב את הנמלים הקיימים להתייעל.

ישראל כץ: אנחנו בעצם מביאים חזון שמתבצע לא על חשבון התקציב, מוסיף כאן עובדים, מוסיף פעילות כלכלית.

ישראל כץ: מביאים רק דברים טובים, לא בשטח הנמל הקיים – בשטחים סטטוטוריים שאושרו ולא שייכים לנמל קיים; "שייכים", במירכאות, הנמל שייך למדינה, דרך אגב, לא לוועדים.

ישראל כץ: לכן, אני חושב שזה אחד הדברים החשובים, אחד הדברים המשמעותיים.

ישראל כץ: העובדה שאנחנו מדינה יציבה באזור נלקחת בחשבון על-ידי המשקיעים, אותן חברות שצריכות לבוא ולפעול כאן.

ישראל כץ: ולכן אני כל כך משוכנע בעניין, ואני מוכן, למרות הלחצים ולמרות שאחרים נרתעו.

ישראל כץ: מימי חיים לסקוב, הרמטכ"ל לשעבר, שמינו אותו למנהל רשות הנמלים והרכבות, והוא בא לעבוד באופן מסודר והממשלות לא גיבו אותו – הממשלה – ונכנעו, ועוד פעם נכנעו, כל הממשלות, בלי אידיאולוגיה של ימין ושמאל, נוצרה כאן מציאות בלתי אפשרית גם בנמלים הקיימים.

ישראל כץ: זה לא עניין של זכויות עובדים, זה לא עניין של עבודה מאורגנת; זה עניין של מערכת שצריכה להתנהל באופן הייררכי, של ניהול שצריך לנהל, של מערכת שלא יכולה לעשות הפסקות בר-מצווה באמצע היום, של משתמשים שפוחדים אפילו לתאר את המצב ואת הסבל שלהם שמא ינקמו בהם.

ישראל כץ: אני צריך לעשות את העבודה – רק שהם יהיו משוכנעים, אגב.

ישראל כץ: אמרתי: זה כמו במערבונים.

ישראל כץ: לא שאני קלינט איסטווד, אבל רק כשהגיבור מנצח באים התושבים ויוצאים מהבתים.

ישראל כץ: אז התאחדות התעשיינים פוחדת לדבר.

ישראל כץ: רק כשהיא רואה שפתאום זה מתקדם, אפילו בלי שביתות – ואני מקווה שזה יימשך – פתאום היא אומרת:

ישראל כץ: באמת השירות לא בסדר.

ישראל כץ: יש כאן מציאות בלתי אפשרית, לא טובה למשק, לא טובה משום היבט שהוא, ואנחנו הולכים לשנות אותה.

ישראל כץ: וההכרעה היא כבר בחודשים האלה כשיושלמו המכרזים.

ישראל כץ: אחרי זה, הבנייה זה הליך שייקח שנים, אבל ברגע שיש לך זוכים להקמה זה ברור, כי זה מתקציב חברה – מהתקציב המגויס.

ישראל כץ: וגם, אלה שבאים ומוכנים להשקיע וייחתמו אתם ההסכמים, עם מי שיזכה – כבר בעצם השתנתה המציאות, וכבר הנמלים הקיימים יצטרכו להתחיל להיערך, ונסייע להם להיערך לתחרות.

ישראל כץ: אני לא אעבור עכשיו ל"שמים פתוחים" ולדברים אחרים, להראות איך תחרות עובדת ואיך גם החברות הישראליות שהתנגדו נכנסות לתוך התחרות, ויש יותר נוסעים, פשוט בגלל הורדת המחירים.

ישראל כץ: גם בנמלים אנחנו נראה מציאות דומה: תחרות שהיא מבוקרת.

ישראל כץ: אני, אגב, קבעתי כאן עיקרון שהתחרות קודמת להפרטה.

ישראל כץ: פעם אמרו: הפרטה בכל מחיר.

ישראל כץ: קודם כול שתהיה תחרות.

ישראל כץ: נמל מופרט שהוא מונופול פרטי יותר גרוע בעיני ממונופול ממשלתי, שבו אתה יכול לפחות לבוא ולפנות ולנסות לשנות.

ישראל כץ: צריכה להיות תחרות.

ישראל כץ: ולאחר מכן, יש כל מיני הסכמים עם העובדים.

ישראל כץ: זה יכול להגיע גם מרצונם; יש הסכם עם ההסתדרות על הנפקה ועל דברים אחרים.

ישראל כץ: קודם כול לייצר את הקיבולת, לייצר את התחרות, ובעצם לשנות את המציאות.

ישראל כץ: אני חושב שזה אחד הדברים המשמעותיים ביותר שמקדמים כרגע במדינת ישראל.

ישראל כץ: סליחה שהארכתי בתשובה, אבל – – –

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: השואלת הבאה, חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אגף הביקורת במשרדך קבע כי הקנס של 180 שקלים המוטל על נוסעי הרכבת הקלה בירושלים, פי-27 ממחיר הנסיעה, הוא בלתי מידתי והמליץ להפחיתו.

אורית סטרוק: מדוע עמדה זו של משרדך לא הושמעה במסגרת הדיונים בכנסת על גובה הקנס, ומדוע הונהג גם במטרונית קנס דומה?

אורית סטרוק: המלצה זו מופיעה בדוח תלונות הציבור לשנים 2010–2011.

אורי מקלב: תודה רבה.

ישראל כץ: טוב.

ישראל כץ: שאלה קצרה ותשובה ארוכה.

ישראל כץ: תודה.

ישראל כץ: בהסכם של המדינה עם "סיטיפס" הוגדר כי ייקבעו דמי פיצוי שיוטלו על נוסעים אשר עלו ללא כרטיס ואשר לא ביצעו תיקוף לנסיעה ברכבת הקלה, וכי המדינה תפעל לקביעת סכום זה בחקיקה.

ישראל כץ: עמדת אגף הביקורת הובעה במסגרת דוח שוטף של האגף, שפורסם לאחר שהתיקון בדבר סכום הפיצוי הכספי בגין עלייה ללא כרטיס ובגין אי-תיקופו נקבע בתקנות בדצמבר 2011.

ישראל כץ: לפיכך עמדת האגף לא הובעה לקראת החקיקה שהייתה לאחר מכן.

ישראל כץ: במסגרת הדיונים בכנסת בהצעת החוק לתיקון פקודת מסילות הברזל בעניין הרכבת הקלה, תיקון מס' 6, נמסר כמה פעמים כי הסכום יעמוד על 180 ש"ח, נוכח ההסדר החוזי בין המדינה לבין הזכיין.

ישראל כץ: בשלב הדיונים הפנימיים בעיצוב החקיקה, לפני כארבע שנים, נערכה סקירה על מה שקורה בעולם ועלה ממנה כי בעולם הפיצוי הכספי, ברוב המקומות שנסקרו, היה גבוה מהסכום שהוגדר בישראל.

ישראל כץ: יש לציין כי סכום זה היה נקוב בסעיף 17 לפקודת המסילות טרם תיקון מס' 6, אשר הגדיל את הסכום ל-250 ש"ח כפוטנציאל פיצוי.

ישראל כץ: ההיגיון שעומד מאחורי קביעת סכום גבוה כל כך נובע מהעובדה שמדובר במערכת פתוחה, רבת פתחים, בלא בקרים בכניסות אלא בצורה רנדומלית, ועל מנת ליצור הרתעה אפקטיבית יותר קובעים דמי פיצוי גבוהים בצורה משמעותית מדמי הכרטיס שלא שולם.

ישראל כץ: עוד יצוין, כי דמי הפיצוי נקבעו במסגרת תקנות מסילת הברזל (הוראות שונות – מסילת ברזל מקומית), התשע"ב–2011.

ישראל כץ: תקנות אלו הותקנו באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, כך שגם ועדת הכלכלה נתנה תוקף לסכום זה.

ישראל כץ: משרד התחבורה ובראשו שר התחבורה מחויב לשים לנגד עיניו את טובת הציבור למתן שירות היסעים ציבורי ראוי ולאזנו מול התחייבויות המדינה, שאף הן נועדו לטובת הציבור, שכן אם המדינה לא תוכל להסתייע בכספים פרטיים, יהיה קשה עד בלתי אפשרי להקים תשתיות תחבורתיות במדינה.

ישראל כץ: בנוסף, אי-עמידת המדינה בהתחייבויות שנטלה על עצמה כרוכה בנשיאה בעלויות רבות, ואף הן ייפלו למעשה על כתפי הציבור.

ישראל כץ: באיזון האמור, ובהתחשב בנהוג בעולם, הסכום עומד בדרישות הסבירות.

ישראל כץ: את שאלת גם על המטרונית?

אורי מקלב: כן, כן.

אורי מקלב: גם מטרונית.

ישראל כץ: אוקיי.

ישראל כץ: לעניין המטרונית.

אורי מקלב: במטרונית זה גם אמור להיות 180 ש"ח.

ישראל כץ: לעניין המטרונית, מערכת המטרונית בחיפה ובסביבה ובקריות היא מערכת הסעת המונים פתוחה, כלומר, אין מחסום פיזי שמונע מהנוסעים לעלות על המטרונית ולנסוע.

ישראל כץ: זה כמו ברכבת הקלה.

ישראל כץ: 80% מהפדיון במטרונית שייך לממשלה.

ישראל כץ: במצב דברים זה מתחייבת סנקציה משמעותית על אי-תשלום במודע של נוסעים, אחרת ייגרם נזק ניכר לקופת המדינה, וכן לתדמית הפרויקט.

ישראל כץ: הקנס המדובר אינו גבוה בהשוואה בין-לאומית, ובעולם המערבי ידוע על קנסות גבוהים הרבה יותר.

ישראל כץ: האכיפה מתבצעת בהדרגתיות על-ידי מפעיל המטרונית, בתיאום עם משרד התחבורה.

ישראל כץ: אבל אני חייב לומר, גם אחרי התשובה הזאת, שדבר חשוב קרה ביחס למציאות שהייתה ברכבת הקלה.

ישראל כץ: הייתה הטלת קנסות שרירותית.

ישראל כץ: מעבר לגובה הסכום, הטילו קנסות גם כתוצאה מזה שמכשירי התיקוף לא היו יעילים מספיק.

ישראל כץ: הם אפילו מכשירים די מיושנים, למרות שהם הותקנו ברכבות חדשות.

ישראל כץ: אז קרו שני דברים: 1.

ישראל כץ: הכנסת יזמה חוק, ואני עודדתי את הדבר הזה, להקים ועדת ערר.

ישראל כץ: כי בהסכם – – –

אורי מקלב: שעדיין לא קמה.

ישראל כץ: מה?

אורי מקלב: שעדיין לא קמה, שעדיין לא קמה.

אורי מקלב: כבר לפני שנה – – –

ישראל כץ: היא כבר קמה על-פי חוק, וכרגע, נדמה לי, זה שלב האיוש, של ההקמה שלה בפועל.

אורי מקלב: חברת "סיטיפס" הודיעה בעיתונות לפני שבוע שהיא מפעילה עכשיו את הסנקציה של הדוחות האלה ונותנת אפשרות לשלם את זה בלי ריביות ובלי – – – בו בזמן – – –

ישראל כץ: אנחנו נזרז את הקמת הוועדה.

ישראל כץ: כנראה משרד המשפטים.

ישראל כץ: אני אבדוק את זה – – –

אורי מקלב: פשוט היום כתבתי מכתב אליך בעניין הזה, לכן – – –

ישראל כץ: כבר העברנו את הנציגים, ואני אבדוק את הדבר.

ישראל כץ: ועדת הערר קודם כול אמורה למנוע שרירות ולמנוע קנסות בלתי מוצדקים, בלי קשר לגובה הסכום.

ישראל כץ: זו הייתה הבעיה הגדולה – שקנסו באופן שרירותי כמקור הכנסה.

ישראל כץ: הדבר השני, אני הנחיתי להורות לחברה להחליף את מכשירי התיקוף, ומתבצעת עבודה מולם בעניין הזה.

ישראל כץ: לא ייתכן שישימו מכשירים שהם לא מהרמה הטכנולוגית הראשונה, וכתוצאה מזה, שלא באשמת הנוסעת או הנוסע, הכרטיס לא יתוקף, והוא יקבל קנסות.

ישראל כץ: אז א.

ישראל כץ: ועדת הערר צריכה לפעול; ב.

ישראל כץ: צריכים להחליף את מכשירי התיקוף, למרות שהתופעה הלכה והצטמצמה.

ישראל כץ: בסך הכול הרכבת הקלה עובדת, והיא עובדת היטב, עד כדי כך שכרגע יש בעיה של מחסור.

ישראל כץ: אם יש צפיפות זה כי עדיין לא רכשו קטרים וקרונות נוספים.

ישראל כץ: גם זה דבר שנמצא בתהליך, וזה קורה מוקדם מהצפוי.

ישראל כץ: אגב, כל פרויקט תחבורתי תמיד מוכיח עצמו מעבר לתחזית.

ישראל כץ: בהתחלה אומרים: לא כלכלי, ואחרי זה: זה לא כך, ולא כדאי פה, ולא כדאי שם, ובעצם זה מצליח מעבר לתחזית.

ישראל כץ: לכן צריך לפעול כדי להגדיל את מספר הקרונות והקטרים, צריך לשכלל את מכשירי התיקוף, ואז התופעה תצטמצם, ומי שרוצה להונות – ואני לא חושב, חברת הכנסת סטרוק, שאת באה להגן על מי שרוצה לרמות – צריך לוודא – – –

אורית סטרוק: – – –

ישראל כץ: כן, כי זו המשמעות.

ישראל כץ: הרי הסנקציה היא מול ליברליזציה מוחלטת, כדי לא לעכב את הנוסעים, לדלג על הנהג – אגב, אנחנו רוצים לעשות את זה גם בתחבורה הציבורית הרגילה – לדלג על הנהג, לעלות גם מהדלת האחורית.

ישראל כץ: אנחנו בשלבי פיילוט, ואנחנו נעביר את התחבורה הציבורית למצב, כמו בחו"ל, שעולים מכל הדלתות, והסנקציה היא שמי שנתפס על שבכוונה ניסה לנצל את זה ולא לשלם, יקבל קנס.

ישראל כץ: ואני בעניין הזה לא מתרגש מגובה הקנס, אם רק הוא באמת מושת על מי שמנסה לרמות.

ישראל כץ: אני מתרגש הרבה יותר אם יוטל אפילו שקל אחד, או תהיה הלבנת פנים מול מי שלא התכוון לרמות, ובגלל מכשיר תיקוף ובגלל התנאים בעצם אומרים לו שהוא לא רצה לשלם.

ישראל כץ: אז 180 שקל זה פשרה, הסכום היה יותר גבוה.

ישראל כץ: אם זה היה תלוי בי, הוא גם היה יותר גבוה.

ישראל כץ: אין לנו שום עניין להגן על מי שרוצה לרמות בסופו של דבר.

אורי מקלב: אדוני השר, הדברים שלך מאוד חשובים, אבל בשטח זה לא פועל ככה.

אורי מקלב: אנשים מקבלים את הקנס על כך שהם עולים עם "חופשי חודשי" ולא תיקפו כראוי, נניח – – –

ישראל כץ: הדברים הללו יטופלו ותהיה ועדת ערר, וטוב שאדוני היושב-ראש מעיר.

ישראל כץ: נאיץ זאת מול משרד המשפטים, להקים את ועדת הערר, שיש בה גם נציגי ציבור, והיא תבדוק קודם כול אם בכלל זה מוצדק, מול תופעות כאלה ואחרות.

ישראל כץ: ואגב, גם היום, אם יש תופעות כאלה, תעבירו אותן למשרדנו ואנחנו נטפל.

ישראל כץ: אם זו תופעה וזה תוצאה מליקוי שלהם, אז ודאי שזה צריך להיות מטופל.

ישראל כץ: צריך להגן על האזרח בלי קשר לגובה הקנס.

ישראל כץ: לא צריך להלבין פנים.

ישראל כץ: תאר לעצמך שאנחנו עומדים, ונכון שיש לנו פריבילגיה של נסיעה חינם בתחבורה ציבורית – –

אורי מקלב: ברכבת הקלה אין לנו.

ישראל כץ: – – זו הפריבילגיה היחידה שנבחרי ציבור לא ממהרים לנצל, משום מה.

אורי מקלב: ברכבת הקלה אין לנו, בדקתי את זה.

ישראל כץ: למה שלא תהיה?

אורי מקלב: משום שזה עובד לפי חוק אחר ובחוק הזה אין לחברי כנסת – – –

ישראל כץ: אבל יש כרטיס משולב עם האוטובוס.

ישראל כץ: לא יודע, בכל מקרה מה שהתכוונתי הוא שכל אחד מאתנו, אם היו באים ואומרים לו: אתה רימית, אז זה כבר באמת לא קשור לגובה הסכום, למרות שהוא חשוב בפני עצמו.

ישראל כץ: אם אדם לא התכוון להונות או לרמות, אני בעניין הזה חושב שצריך לפעול כדי למנוע את זה.

ישראל כץ: וגובה הסכום, אם באמת נגיע למצב שרק מי שניסה – וגם שכחה מכוונת זו רמאות.

ישראל כץ: מעניין שאנשים נוטים לשכוח את מה שנוח להם.

ישראל כץ: מעניין, אני במכולת בתור ילד, כשנתנו לי עודף של אגורה באתי והחזרתי.

ישראל כץ: אז קורה לפעמים, אבל אסור שיקרה יותר מדי, ה"שכחת".

ישראל כץ: צריכה להיות מודעות, כי זה מאפשר באמת חופש מוחלט בעלייה, ונבדוק שבאמת, לא בגלל ליקויים טכניים או אחרים אנשים נקנסים כאן.

אורי מקלב: צריך לחשוב על חנינה מכיוון שרואים, כפי שאתה אמרת, שיש פער גדול מאוד בין מה שקורה היום למה – – –

ישראל כץ: יכול להיות, יכול להיות.

ישראל כץ: תוקם הוועדה, נסמיך אותה גם לבוא ולבדוק אחורה את כל הדברים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: יש שאלה נוספת?

אורי מקלב: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה, אדוני השר.

אורית סטרוק: אתה בטח יודע שאני דווקא מאלה שכן משתמשים בתחבורה ציבורית, ולאחרונה עלו מחירי התחבורה הציבורית.

אורית סטרוק: רציתי לשאול אותך אם תסכים לשקול שההעלאה של מחירי התחבורה הציבורית תהיה דיפרנציאלית, בהתאם לאוכלוסיות, ושבאזורים שמוגדרים כאזורי פיתוח המחירים לא יעלו, או יעלו פחות.

אורית סטרוק: הכוונה בעיקר לאזורי פריפריה.

אורית סטרוק: תודה.

ישראל כץ: קודם כול, עליית המחירים היא בגדר נגזרת אוטומטית מהחלטות הממשלה.

ישראל כץ: מאחר שכמה שנים, גם עקב פעילות של פרשנות, לא עלו המחירים, תקופה די ארוכה, אז פניתי לשר האוצר עוד, כמעט חודש לפני ההעלאה הצפויה, והצעתי לו שישקול את האפשרות – למרות שאני יודע שיותר קל לי כשר התחבורה ויותר קשה לו כשר האוצר, ואני לא בא לעשות חילופי תפקידים ואחריויות – בנסיבות האלה, כשר האוצר, שישקול את האפשרות לדחות את העלאת המחיר הזאת נוכח מכלול הנסיבות.

פנינה תמנו: – – –

ישראל כץ: אני שומע קריאות ביניים או – – –?

ישראל כץ: טוב, יש דף מסרים או שזה ספונטני?

פנינה תמנו: – – –

ישראל כץ: אז עוד פעם אני אומר, פניתי.

ישראל כץ: פניתי לשר האוצר.

פנינה תמנו: – – – לי הזדמנות – – –

דב ליפמן: – – –

ישראל כץ: אם הוא היה שר התחבורה ואני שר האוצר, אני מודה שגם היכולת שלי לקבל החלטות בעניין הזה הייתה יותר קשה.

ישראל כץ: אני מדגיש את הדבר – – –

רות קלדרון: – – –

ישראל כץ: אני לא שומע.

ישראל כץ: אני רואה את תנועות הידיים, זה בסדר.

ישראל כץ: אז הבנתי שיש איזושהי מחאה ישנה ויש לי פרוטוקול.

ישראל כץ: אני לא חושב שיש מעקב סיעתי אחרי הדבר הזה, אני לא מניח.

ישראל כץ: אבל אם יש אז זה נרשם.

אורי מקלב: אתה יכול להמשיך, אדוני.

דב ליפמן: הסיעה נמצאת פה, מה לעשות.

רות קלדרון: הסיעה שלנו לפחות כאן.

אורי מקלב: רבותי, לא שומעים אתכם.

אורי מקלב: אתם מדברים כמקהלה, אז קשה – – –

פנינה תמנו: אבל יש פה הזדמנות – – –

ישראל כץ: אז פניתי באופן אישי, וכשאני פונה באופן אישי אני לא מפרסם, אבל מאחר שנאלצתי לפנות – הוא הבטיח תשובה; אחרי כשלושה שבועות, מאחר שלא הגיעה תשובה, פניתי בכתב, ואז זה הפך גם לעניין תקשורתי, במידה מסוימת.

ישראל כץ: אני מבין, אני מבין את האילוצים שיש עליו.

ישראל כץ: אני חושב, אני עדיין חושב שהיה ניתן לדחות.

ישראל כץ: אבל כדי לבטל את ההליך האוטומטי צריך את הסכמתו של שר האוצר, ואז היינו באים לממשלה והיינו אומרים: למרות שיש החלטה שבעצם באופן אוטומטי, את רוב ההעלאה הזאת, של 3.7 מתוך ה-4.7 – השאר זה היה בגלל הרכבת הקלה בירושלים ובגלל העלאת המע"מ, 1% – אני חושב שהיה אפשר לדחות.

ישראל כץ: אבל זה לגיטימי ששר אוצר צריך לשמור גם על הקופה.

ישראל כץ: הוא השיב שהיום מסבסדים ב-3 מיליארד שקלים את נושא התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: מיקי היה מנכ"ל "אגד תעבורה", הוא מכיר את זה.

ישראל כץ: אל תחשבו שהחברות האלה לא מסובסדות.

ישראל כץ: הנוסעים מסובסדים בכל המקומות.

ישראל כץ: כל המחירים זה אחרי סבסוד מאוד עמוק, ואחרי רפורמות.

ישראל כץ: אם בגוש-דן ובירושלים רבתי זה 6.60, ועולה ל-6.90, כולל ברכבת בכרטיס משולב – כל זה רפורמות שעשינו – בגוש-דן, למשל, מראשון-לציון לתל-אביב מחיר הכרטיס היה כ-15 שקלים, ועוד נסיעה פנימית.

ישראל כץ: היום ב-6.60, 6.90, נוסעים 90 דקות, כולל בתוך תל-אביב.

ישראל כץ: אותו דבר מפתח-תקווה, אותו דבר ממקומות אחרים, והתל-אביבים נוסעים 90 דקות וגם הירושלמים, וגם בחיפה, ואנחנו מרחיבים את זה לעוד מקומות.

ישראל כץ: בשלב ב' מאשדוד עד נתניה.

ישראל כץ: אני מקווה שהשנה גם נצליח.

ישראל כץ: אז יש כאן הוזלות, יש כאן סבסודים.

ישראל כץ: עדיין חשבתי שבנסיבות האלה כדאי לשקול, עוד פעם, כשאני שר התחבורה והוא שר האוצר, ואני לא מתעלם מההבדל הזה.

ישראל כץ: אני לא מתעלם מההבדל הזה.

ישראל כץ: זה תפקידו, הוא יותר משמעותי בשמירת הקופה.

ישראל כץ: בסופו של דבר, הוא החליט שהוא לא נענה לאותה פנייה.

ישראל כץ: זה גם לגיטימי.

ישראל כץ: ואז חתמתי ביחד אתו על העלאת המחירים.

ישראל כץ: והאחריות היא עלי בדיוק כמו שהיא עליו, והאחריות עליו היא ודאי לפחות כמו שהאחריות עלי, ולא חשוב מה מתדרכים את דוברי המפלגה להגיד, בפייסבוק או בזה.

קארין אלהרר: אני מוחה על האמירה הזאת – – –

ישראל כץ: זאת המציאות, ולכן להחליט בניגוד לכללים שלא להעלות מחיר, כמו שהצעתי, צריך החלטת ממשלה.

ישראל כץ: בשביל החלטת ממשלה צריך שר האוצר להסכים, והיינו ביחד באים לממשלה ודוחים.

פנינה תמנו: – – –

ישראל כץ: לעומת זאת, למשל, פתחנו את תחנת הרכבת בשדרות, פתחנו את תחנת הרכבת בשדרות אחרי 4,000 שנה של נוכחות יהודית בארץ-ישראל.

פנינה תמנו: – – –

אורי מקלב: בבקשה לא להפריע.

אורי מקלב: בבקשה לא להפריע.

אורי מקלב: זה לא נשמע.

אורי מקלב: אנחנו בשעת שאלות של השר.

אורי מקלב: זה לא מקובל גם.

ישראל כץ: אנחנו כבר בשדרות.

ישראל כץ: עברנו כבר.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: רציתי לומר לך – – –

ישראל כץ: אחרי 4,000 שנה כמעט של נוכחות יהודית בארץ-ישראל, פתחנו תחנת רכבת בשדרות.

ישראל כץ: אפילו הטורקים לא עשו את זה לפנינו, וזה נדיר; בדרך כלל אנחנו הולכים בעקבותיהם.

ישראל כץ: אני פניתי להנהלת משרדי ולהנהלת הרכבת ואמרתי: אני רוצה, מהנהלת הרכבת, שבשלושת החודשים הראשונים הנסיעה תהיה חינם לתושבי שדרות, נתיבות, אופקים, המועצות האזוריות והסטודנטים ואנשי הסגל במכללת "ספיר".

ישראל כץ: אגב, גם שיווקית וגם מבחינת ההסתגלות זה דבר נכון.

ישראל כץ: פעם חבר הכנסת דב חנין אמר:

ישראל כץ: מדוע לא עשו את זה ברפורמה בתל-אביב, תקופת הסתגלות?

ישראל כץ: אולי אתה צודק, אולי צדקת.

ישראל כץ: אם היית ראש העיר, מה שלא קרה, אז יכול להיות שהייתה לך עמדה יותר דומיננטית להשפיע בכיוון.

ישראל כץ: אז יכול להיות.

ישראל כץ: עשינו, אז, ברכבת הקלה בירושלים, במטרונית בחיפה.

ישראל כץ: אבל כאן אני רוצה לומר לכם, לומר לכם משהו, משהו על הגישה הפקידותית של משרד האוצר.

אורית סטרוק: – – – רק על משרד האוצר.

ישראל כץ: הגישה הפקידותית של משרד האוצר, גם כשהיה שר אוצר אחר, אמרה שלהקים רכבת בשדרות זה לא כלכלי ובגליל זה לא כלכלי ובשאר המקומות זה לא כלכלי.

ישראל כץ: ואתם יודעים מה הייתה תגובת משרד האוצר – עכשיו, אני לא בא להאשים את השר – להצעה שייסעו שלושה חודשים חינם בשדרות, כשבירושלים 100,000 איש נסעו חודשים ארוכים חינם, בחיפה 70,000 איש נסעו עד עכשיו, או חודשים ארוכים, חינם?

ישראל כץ: התשובה הייתה שהם מוכנים שמשדרות לאשקלון זה יהיה בחינם, אבל לא לשאר המקומות.

ישראל כץ: אז אני, איך אומרים, לא הסכמתי לגישה הזו, והנסיעה היא חינם לכל מקום בארץ לשלושה חודשים, לכל תושבי שדרות והסביבה.

ישראל כץ: טוענים את הכרטיס ונוסעים.

אורית סטרוק: – – –

זבולון כלפה: – – –

ישראל כץ: יש גישה פקידותית של משרד האוצר, גם כשהשרים מתחלפים.

ישראל כץ: הם התנגדו שאני אקים את הרכבות, הם התנגדו לנסיעה חינם, והם התנגדו עכשיו לדחות את העלאת המחירים בתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: זכותו של השר לאמץ את עמדתם או לא.

ישראל כץ: אז הוא החליט לאמץ, ושר צריך לעמוד מאחורי עמדותיו.

ישראל כץ: ככה זה.

ישראל כץ: הוא שר האוצר, אז זה תפקידו, וזה לגיטימי.

ישראל כץ: הוא צריך לעמוד מאחורי עמדותיו.

ישראל כץ: אז מה הטענה, שהוא לא ייקר את התחבורה הציבורית?

ישראל כץ: הוא ייקר בהתאם לכללים – – – צריך לשנות אותם.

אורית סטרוק: – – –

פנינה תמנו: אתה שר התחבורה – – –

קריאה: היית צריך להעלות את זה – – –

אורי מקלב: לא, סליחה.

אורי מקלב: זה לא עובד ככה.

אורי מקלב: סליחה, זה לא ככה.

אורי מקלב: לא מהמקום, לא עושים קריאת ביניים – – –

ישראל כץ: הם עשו שאלה נוספת-נוספת, פשוט.

פנינה תמנו: – – –

אורי מקלב: מהמקום.

אורי מקלב: מהמיקרופון.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, המליאה ריקה – – –

ישראל כץ: אין לי בעיה.

ישראל כץ: אני אגלה לכם סוד.

ישראל כץ: אני אגלה לכם סוד.

אורית סטרוק: אפשר מפה?

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני יכולה מפה?

ישראל כץ: אין לי בעיה עם הדיאלוג הזה, כי אני בלאו הכי שר תורן עד השעה 19:00.

ישראל כץ: דברו חופשי, אין שום בעיה.

אורית סטרוק: אדוני השר, ראשית, לגבי שדרות, אני רוצה לשאול למה תלמידי ישיבת ההסדר בשדרות לא יכולים לנסוע בחינם אחרי שאמרת שתושבי שדרות כן וסטודנטים בשדרות כן, וחיילים בשדרות כן, אבל בחורי ישיבת ההסדר בשדרות – לא.

אורית סטרוק: אז להבין את זה, זה – 1. 2.

אורית סטרוק: אם אתה יכול בבקשה לענות לי לשאלה הקודמת ששאלתי, כי בינתיים ענית רק ליאיר לפיד, וזה היה מעניין ומרתק, אבל אני רוצה לשמוע על תושבי הפריפריה בכלל, שנוסעים באוטובוסים יום-יום למרכז הארץ – האם הם יכולים לקבל קצת הנחה בהעלאה הזאת שהעלית את מחירי הנסיעה בתחבורה הציבורית.

אורית סטרוק: תודה.

ישראל כץ: לגבי תלמידי הישיבות וכל מיני גופים אחרים – זה נמצא בבדיקה.

ישראל כץ: נכון שזה גם מצמצם את הזמן, אבל זה נמצא בבדיקה, כי סטודנטים, זה כבר מונח שמוכר גם היום בכרטיסי ההנחה.

ישראל כץ: יש להם הנחה של כ-50%, אז פעלו כאן, הרי אני לא מכרטס את הכרטיסים.

ישראל כץ: אני נותן הנחיה כללית, ואחרי מאבקים בפקידות – אני לא אומר בשר – הצלחנו שהיא תתבצע, גם בשדרות וכו'.

ישראל כץ: אבל בודקים כרגע פניות מהסוג הזה של מי שמתגורר – לא גר, כי אם הוא היה גר, זה אוטומטי – עם תעודת זהות.

ישראל כץ: אם הוא סטודנט, זה אוטומטי, עם תעודת סטודנט.

ישראל כץ: בודקים לגבי כאלה שזה לא רשום בתעודת זהות ולא בתעודת סטודנט.

ישראל כץ: בודקים את הדבר הזה כרגע.

ישראל כץ: אני מבין את ההיגיון שבפנייה וכרגע בודקים את הסוגיה.

ישראל כץ: לגבי הפריפריה, אני יכול לומר שבהעלאה הקודמת התווינו קו – וכל קו שמתווים גם עולה, בכסף – קבעתי מגבלה של מחיר כרטיס, גם מהמקומות הרחוקים, של 45 שקלים.

ישראל כץ: למשל, זה הוזיל את הנסיעה מקריית-שמונה למרכז מ-65 ש"ח ל-45 ש"ח.

ישראל כץ: גם בתוך הפריפריה, מימנו תוספת להנחה, וגם מהפריפריה למרכז הארץ, גם עשינו.

ישראל כץ: היום, כשאנחנו עושים אשכולות חדשים, אנחנו משתדלים ולוקחים בחשבון את האפשרות לתת שירות יותר טוב, לנסות להוזיל.

ישראל כץ: דבר נוסף, שמשלב את שלושת הנושאים: כרגע יושבת ועדה, צוות של משרדי התחבורה והאוצר.

ישראל כץ: חשבנו שמחירי הרכבות מהפריפריה הם גבוהים מדי.

ישראל כץ: ההיגיון של הרכבת הוא לחבר את הפריפריה.

ישראל כץ: לכן בודקים כרגע את האפשרות להוזיל את הנסיעות מהפריפריה, או ממה שמחוץ לתל-אביב, להוזיל את מחירי הכרטיסים.

ישראל כץ: למשל, הנסיעה בשדרות היא חינם אבל מחיר הכרטיס הוא מעל 25 ש"ח לכיוון.

ישראל כץ: זו לא מציאות שאני רוצה להשלים אתה.

ישראל כץ: אני מקווה שבתוך שלושת החודשים – – –

נחמן שי: עכשיו זה שלושה חודשים חינם, אחר כך יש לזה עלות.

ישראל כץ: יש כאלה שהם לא זכאים, אז הם משלמים עכשיו.

ישראל כץ: אבל אני הנחיתי, ואני אנסה שבתוך שלושת החודשים כבר יובאו המסקנות איך מאשקלון, שדרות, באר-שבע, ובעתיד מבית-שאן, כרמיאל, עפולה וכל המקומות האלה, היותר-מרוחקים, איך נוזיל את מחירי כרטיסי הרכבת.

ישראל כץ: אגב, גם כלכלית, בסוף, מאחר שיש התחשבנות גם לפי מספר הנוסעים, בשדרות הגענו כבר למצב שביום אחד 1,500 איש נסעו ברכבת.

ישראל כץ: זה המון בשביל תחנה בפריפריה.

ישראל כץ: בכלל, באוצר – תתרגלו, האוצר זה מושג ערטילאי, כמו שרבין אמר "הפוגלים האלה", בזמנו, כשהוא אמר על מנכ"ל האוצר.

ישראל כץ: אומרים "האוצר" כי לא רוצים לתקוף את השר.

ישראל כץ: אז אם שר עושה, בסדר, הוא יכול.

ישראל כץ: אבל הגישה שלהם היא גישה אחרת, ואני חושב שגם כלכלית, למרות שאומרים שזה לא כלכלי, אם יהיה מחיר זול יותר יבואו יותר נוסעים.

ישראל כץ: זה הוכח בעולם.

נחמן שי: אם יעשו יותר – – –

פנינה תמנו: – – –

ישראל כץ: אם עכשיו, בנסיעה חינם בשדרות באים מעל 1,000 איש ביום, זאת אומרת שהצורך קיים.

ישראל כץ: הבעיה היא רק בעיה של מחיר.

ישראל כץ: לכן אני פועל כדי לנסות להוזיל את מחירי הנסיעה ברכבות מהפריפריה.

ישראל כץ: הוזלנו באופן יחסי את מחירי האוטובוסים בפריפריה ומהפריפריה בצורה משמעותית, ברפורמה הקודמת שעשינו, ונעשה רפורמה בגוש-דן רבתי, מאשדוד לנתניה, וגם יהיה מחיר אחיד, אני מקווה שהוא יהיה זול יותר.

נחמן שי: האוטובוס יותר יקר מהרכבת – – –

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: למשל בראשון ובכל הסביבה, כתוצאה מהרפורמה שעשינו בגוש-דן, האוטובוס הוא 6.60, עכשיו 6.90; הרכבת – 15 שקלים ויותר.

ישראל כץ: כי הרפורמה הורידה את המחירים.

ישראל כץ: לא שאז היו מחמאות; תקפו בזמן הרפורמה, אבל מה לעשות שהרפורמה הורידה בהרבה מאוד מקומות את המחירים בצורה משמעותית.

ישראל כץ: הרכבת נשארה באותו סטנדרט של כאילו מול האוטובוסים הישנים.

ישראל כץ: לכן, צריך להתאים את זה עכשיו, כדי לאפשר גם נסיעה רבה יותר וגם להשיג את היעדים, שהם לקרב את אזורי הביקוש של הדיור, של העסקים וכל שאר הדברים.

ישראל כץ: בכל מקרה, אנחנו מגבירים את התחבורה הציבורית בפריפריה.

ישראל כץ: זה לא נמדד רק במחיר אלא בהיקפי האוטובוסים, בכניסה ליישובים שלא נכנסו אליהם קודם.

ישראל כץ: אני רוצה לומר לכם שזו מהפכה מאוד גדולה.

ישראל כץ: בכל אשכול חדש בודקים את כל היישובים ואת הצרכים שלהם, כולל נסיעות פנים, ועושים שינוי מאוד גדול בהיצע של התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: לפני שנעבור לשואל הבא, נברך את היושבים ביציע הציבור, נמצאת שם קבוצה של מדריכים ומדריכות מעמותת "שותף לירושלים" – עמותה לשילוב ילדים עם מוגבלויות בחברה.

אורי מקלב: שלום לכם.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לשואל הבא.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, מבלי להיכנס לוויכוח המעניין שבינך לבין שר האוצר, אני רוצה, ראשית, לברך אותך על ההחלטה החשובה והמשמעותית הזאת בעניין נסיעת החינם ברכבת משדרות.

דב חנין: אני שומע תגובות של אנשים.

דב חנין: אני רואה את ההתלהבות של האנשים.

דב חנין: יש איזשהו מסר חשוב בזה שהמדינה לפעמים נותנת.

דב חנין: זה לא כל כך הרבה כסף, הרכבת ממילא קיימת, אז ייסעו קצת אנשים בחינם.

דב חנין: זה מסר נהדר לציבור, וזה גם מסר שיעודד אנשים, בשדרות ובסביבה, לראות את הרכבת כמשהו ידידותי להם.

דב חנין: אני גם מאוד מברך על החשיבה שלך של לנסות להתאים את מחירי הנסיעה ברכבות לרפורמה שהייתה באוטובוסים.

דב חנין: בסופו של דבר, הרכבת היא חלק מהפתרונות המודרניים והמתקדמים שאנחנו רוצים לקדם, וכדי שאנשים ייסעו בהם זה צריך להיות בזול, ולעתים אפילו חינם.

ישראל כץ: תודה רבה.

ישראל כץ: לעניין רשויות מטרופוליניות, במסגרת החלטת ממשלה מס' 3988 מיום 18 בדצמבר 2011 הוחלט להטיל על צוות בין-משרדי בהשתתפות נציגי משרד התחבורה, האוצר, הפנים והמשפטים לגבש תזכיר חוק להקמת רשויות תחבורה ציבוריות מטרופוליניות ולמתן הסמכויות הדרושות לפעולתן.

ישראל כץ: אך להחלטת ממשלה זו חלק נוסף, שבו הוחלט להטיל על שר התחבורה והבטיחות בדרכים, על נציב שירות המדינה ועל הממונה על התקציבים במשרד האוצר לבצע את הפעולות הנדרשות להקמת רשות ארצית לתחבורה ציבורית כיחידת סמך במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: יש לראות את שני חלקי ההחלטה באופן שלוב ובלתי נפרד, שכן הקמת רשויות מטרופוליניות היא חלק מתהליך כולל של הקמת רשויות תחבורה ציבורית, הן ברמה הארצית והן ברמה המטרופולינית.

ישראל כץ: על-פי תפיסה זאת, תוקם רשות ארצית לתחבורה ציבורית אשר תפעל כרגולטור של ארבע רשויות מטרופוליניות שתוקמנה במטרופולינים השונות: תל-אביב, חיפה, ירושלים ובאר-שבע.

ישראל כץ: בימים אלה הוקמה הרשות הארצית.

ישראל כץ: היא מוקמת, נבחר מנהל הרשות הארצית לתחבורה, ורק לאחר איוש המשרות ובעלי התפקידים, ייצוב והסדרה של תהליכי עבודה ברשות הארצית, לרבות הגדרת יחסי ותהליכי עבודה מול הרשויות המטרופוליניות, תוקמנה הרשויות האלה, וגם הן תוקמנה על-פי חוק.

ישראל כץ: הניסיון להקים דרך חוק ההסדרים רשויות שהחוק לא מסדיר את פעילותן היה ניסיון לא נכון.

ישראל כץ: היו חסרים בו: א.

ישראל כץ: הסדרת הסמכויות בתחום כל כך חשוב על-פי חוק, וא.א.

ישראל כץ: הרשות הארצית לתחבורה, שצריכה להיות מוקמת, קיימת – דברים, כמנהג המדינה, תקנים וכו', הופשרו רק עכשיו; נבחר עכשיו תת-אלוף במילואים מאיר חן, הוא היה קצין משטרה צבאית ראשי לשעבר, לעמוד בראש הרשות הזאת, וכרגע הוא עוסק באיוש ובבנייה של הרשות, במשולב, מתוך כוחות חדשים וכוחות קיימים.

ישראל כץ: האגף הזה עבר זעזועים לא קטנים, וגם די התרוקן מחלק מהמנהלים, ולכן הרשות הזאת צריכה לעסוק בהקמת הרשויות המטרופוליניות – להוביל, בנוסף לאחרים; היא צריכה ללוות את ניסוח החוק, לא חוק הסדרים.

ישראל כץ: שמעתי כבר על חוק הסדרים, אדוני היושב-ראש, שהממשלה מביאה מול גורמים אחרים; אני עוד לא שמעתי על חוק של ממשלה מול ממשלה.

ישראל כץ: כמובן, התנגדתי לדבר הזה, והוא הוסר מסדר-היום.

ישראל כץ: זה לא צריך להיות במחטף.

ישראל כץ: הרשות הזאת צריכה להוביל את החקיקה, את השלבים שבהסמכה.

ישראל כץ: אני בעד כל דבר שניתן להאציל לעיריות, עם רשות מטרופולינית ואפילו בלי, ולרשויות.

ישראל כץ: אני בעד לעשות את זה.

ישראל כץ: משלבי התעבורה, רמזור, כל הדברים מהסוג הזה.

ישראל כץ: אדרבה, שייטלו אחריות וייקחו סמכויות.

ישראל כץ: אבל אי-אפשר לעשות את זה בשיטה לא מסודרת, לא מתוכננת, בלי הגוף שאמור ללוות את זה ולהיות שותף יחד אתנו ברשויות האלה.

ישראל כץ: מה עוד, חבר הכנסת חנין, שבכלל היה כאן ניסיון להכניס, אפילו בדלת האחורית, את עניין התשתיות לתוך הדבר הזה של רשות שלא מוסדרת.

ישראל כץ: אז תאר לעצמך שמעבירים 10 מיליארד שקלים לפקודת ראש עיריית תל-אביב.

ישראל כץ: לא נראה לי שזה הצעד – אני לא מתכוון אישית, כמובן.

ישראל כץ: יש מספיק בעיות בתחומים אחרים לפקח על הכול: תחומי הבנייה, תחומי הפיתוח וכו'.

ישראל כץ: אני חושב שהדרך הזאת נכונה.

ישראל כץ: אין לי שום בעיה להעביר סמכויות כשזה הולך בדרך נכונה ולמקום הנכון ובצורה מדורגת, כדי שהנושא יפעל.

ישראל כץ: זה בעצם אומר, בסופו של דבר – וסגן שר האוצר מכיר את זה, הוא עסק בזה – להעביר את כל האחריות להפעלת התחבורה הציבורית, כולל הסוגיות שדנו בהן קודם לכן.

ישראל כץ: ואני יכול לומר לך, עוד פעם, זה לא שר האוצר הזה.

ישראל כץ: גם כשאמרתי את זה בקדנציה הקודמת – ואגב, הרבה פקידים הם פקידים טובים, אבל יש להם איזה קו מחשבה.

ישראל כץ: מה זה הרשות המטרופולינית בנוסח פקידות האוצר כשהיא היוזמת?

ישראל כץ: זו מכונת גביית מסים מהציבור.

ישראל כץ: בעצם, מה הכוונה כאן?

ישראל כץ: הכוונה היא כמו ברשויות אחרות שהוקמו.

ישראל כץ: היום הממשלה מסבסדת 100% של הסבסוד של התחבורה הציבורית, עם הקמת התשתיות, ומסבסדת בהיקפים גבוהים, של 3 מיליארד שקלים, את המשתמשים בתחבורה.

ישראל כץ: בעצם נוצרה כאן ברית בין, נגיד, ראש עיר או שניים או שלושה, שרצו לקבל לידיהם את הדברים, לבין אותה פקידות, בשיטה ידועה.

ישראל כץ: כך הקימו גם את הרשויות האחרות, הן מוכנות לממן בהתחלה תקציב לעירייה, לדברים האחרים, שנה-שנתיים-שלוש, ואחרי זה מה היו אומרים לרשות הזאת בעצם?

ישראל כץ: עכשיו תטילי אגרת גודש, עכשיו תגבי 30% ממה שאנחנו סבסדנו מהתושבים עצמם.

ישראל כץ: כשהאוצר – עוד פעם, עזבו את השר; כשהאוצר, כתפיסה, יוזם במקום דיון ציבורי, במקום משרד התחבורה, במקום רשות ארצית לתחבורה, המוטיבציה היא כספית, איך בעצם לחייב את תושבי המטרופולינים לשלם מסים במקום הסבסוד של המדינה.

ישראל כץ: זאת בדיוק הכוונה כאן, ואני לא חושב, אני מתנגד לאגרות גודש כל עוד אין רשת – ואנחנו מקימים אותה אחרי עשרות שנים שהיא לא קמה.

ישראל כץ: והתהליך הוא לא קל, אבל הוא צועד והוא מתקדם: להקים רשת של מטרו ושל רכבות קלות, ושל אוטובוסים גדולים, ועדיפות ברמזורים, ונת"צים עם פיקוח, ואפילו עם סמכויות של אכיפה וכו', כל הדברים האלה, ואז אפשר יהיה לדון איך אנחנו מטים את הציבור להשתמש יותר בתחבורה הציבורית, כאלטרנטיבה, לא כקנס, לא כי בהיעדר אלטרנטיבה פשוט נקנוס אותך, כי אתה נוסע ברכב פרטי כי אין לך ברירה.

ישראל כץ: אז זה ההבדל בין השקפתי, כולל בעניין הקמת הרשות המטרופולינית – דרך ההקמה, דרך האצלת הסמכויות והתכלית והשלביות – לבין הדרך שבה ניסו להקים את זה.

ישראל כץ: זה פער עצום, רציני בהשקפה, ואני שמח שהצלחתי למנוע הקמה בדרך לא נכונה, למרות שגישתי היא להאציל סמכויות כשאפשר לעשות את זה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: שאלה נוספת, בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: תודה, אדוני השר, על התשובה המפורטת שלך וגם על תוכן הדברים שלך.

דב חנין: אני חושב שאתה מציג גישה נכונה איך רשות מטרופולינית צריכה לעבוד ומה צריך להיות תפקידה.

דב חנין: ואכן, זו צריכה להיות רשות שהתפיסה שלה היא תחבורתית כוללת, ובטח לא תפיסה של גביית כספים, כי לזה יש הרבה רשויות מסים מכל מיני סוגים.

דב חנין: יחד עם זאת, אדוני השר, אני חושב שאנחנו נמצאים אולי ברגע של הזדמנות.

דב חנין: דווקא המורכבויות שאנחנו ראינו – הקשיים שהיו ברפורמה בתחום התחבורה הציבורית בגוש-דן, העובדה שעברנו בחירות מקומיות ונכנסו ראשי ערים והם כולם אחרי בחירות – אולי אנחנו נמצאים בשעת רצון, ואפשר לקדם את הסוגיה הכל-כך חשובה הזאת.

דב חנין: באותה הזדמנות רציתי גם לשאול על אפשרות הקידום של מערכות BRT במרחב גוש-דן, שוב נוכח הקשיים והעיכוב, שהוא אולי צפוי, בתוכניות וברעיונות של הקמת רכבת קלה / רכבת תחתית.

דב חנין: היו במשרדך תוכניות, הועלו תוכניות ורעיונות של קידום מערכות BRT, אולי אפילו על גבי אותם קווים – הירוק, האדום – שבינתיים, עד שיוקמו אותן מערכות של רכבת קלה ו/או תחתית, יהיו לנו מערכות של אוטובוסים מהירים שיוכלו לתת לציבור מענה אפקטיבי ומודרני של תחבורה ציבורית.

דב חנין: אגב, אדוני השר, גם בהזדמנות קודמת אמרת, לדעתי בצדק, שחיפה דווקא, שבחרה בגישה המאוד-מאוד פרקטית של אותה מערכת של מטרונית, במובנים מסוימים השיגה אולי את המטרופולינים האחרות בגישה מודרנית ופרקטית לתחבורה.

דב חנין: תודה.

ישראל כץ: טוב, נתחיל בדוגמה הסופית: חיפה בחרה בדרך; גוש-דן לא בחר בשום דרך.

ישראל כץ: הייתה הצעה צרפתית לפני 40 ומשהו שנה להקים מטרו, ולא נענו להצעה הזאת.

ישראל כץ: אם היו נענים לה, אז כנראה הייתה רשת של מטרו, רובה תת-קרקעית, בתל-אביב, בגוש-דן.

ישראל כץ: וזה לא על חשבון הפריפריה, כי כולם מגיעים וכולם צריכים לנסוע, וזה דבר שכל המדינה צריכה אותו.

ישראל כץ: אני קיבלתי תוכניות קיימות.

ישראל כץ: הקו הראשון, "הקו האדום", מפתח-תקווה עד בת-ים, עבור דרך בני-ברק, רמת-גן, תל-אביב–יפו, בת-ים – זה פרויקט "הקו האדום".

ישראל כץ: הוצאנו אותו לדרך אחרי שהוא לא מומש הרבה שנים.

ישראל כץ: אחרי זה היו זכיינים שלא היו מסוגלים.

ישראל כץ: הטלנו על חברת נת"ע, והחברה מבצעת את העבודה.

ישראל כץ: ואנחנו בעוד כך וכך זמן נודיע בדיוק מתי וכמה ואיך הדבר הזה מתבצע, אבל הוא מתבצע.

ישראל כץ: החברה נערכת ומבצעת והקו הזה יתבצע.

ישראל כץ: מעבר לזה יש עוד סדרה שלמה של קווים, שחלקם מיועדים להיות רכבות קלות או תת-קרקעיות במידת האפשר, וחלקם – דובר שיהיו BRT באזור נתניה; BRT השרון מכפר-סבא, רעננה, הרצלייה; BRT השפלה – רחובות, נס-ציונה, ראשון, חולון, לכיוון תל-אביב.

ישראל כץ: כרגע היה אישור לקו מכפר-סבא.

ישראל כץ: ראיתי שנבחרו ראשי ערים חדשים, יש להם מחשבות.

ישראל כץ: בנתניה זה מתקדם מאוד, לקראת גמר התכנון והחתימה והביצוע.

ישראל כץ: ואנחנו נדון גם בעניין השפלה, שגם הם רצו להמתין עד אחרי הבחירות.

ישראל כץ: המחשבה היא כזאת: בתוואי "הקו האדום" כן לאפשר לחברת "דן", ונרכשו אפילו האוטובוסים וכו', להקים קו עם עדיפות לאוטובוסים מכיוון פתח-תקווה לתוך תל-אביב.

ישראל כץ: זה דבר שהוא מתוכנן, והוא יקרה בעוד זמן מסוים.

ישראל כץ: אבל במהות האמיתית, גם ביחס לתכנון של BRT מכיוון רחובות או צומת ביל"ו, יש מחשבה שכדאי אולי לעבור מראש לתכנון דווקא של רכבת קלה.

ישראל כץ: כי ה-BRT לא יספיק, בהתאם ללוח הזמנים ולתחזית של גידול האוכלוסייה והשימוש.

ישראל כץ: הדברים האלה נבדקים עכשיו.

ישראל כץ: אז העניין הזה, מפתח-תקווה, כן מתבצע.

ישראל כץ: במקומות אחרים – אני לא חושב שדבר קשור לדבר.

ישראל כץ: כל מקום שאפשר שנת"צ יעבוד בו עם אכיפה, כנראה אלקטרונית, שייתנו נת"צים, ראשי הערים.

ישראל כץ: ויש את נת"צ שמאל, שהוא יותר מסוכן; הוא יותר יעיל, יותר מסוכן.

ישראל כץ: יש נת"צ אמצע או נת"צ ימין שהוא פחות יעיל והוא פחות מסוכן.

ישראל כץ: כל הדברים האלה הם דברים שכל הזמן נבדקים, גם לאור הלקחים מפתח-תקווה, מרחוב ז'בוטינסקי, משאר המקומות, רחוב בלפור בבת-ים וכו'.

ישראל כץ: אבל אם ראשי הערים – אנחנו הגשנו להם תוכנית – יסכימו לתת נת"צים ותהיה שם אכיפה, יכול להיות שגם צריך לתת עדיפות ברמזורים.

ישראל כץ: אני שר שמוכן להתייצב מול הציבור.

ישראל כץ: אם אני משתכנע שזה ייתן תחבורה ציבורית יעילה, אז אני מוכן לבוא ולהגיד: על חשבון הרכב הפרטי תהיה עדיפות ברמזורים.

ישראל כץ: אז אנחנו משיגים את המטרות בלי קשר למה שבמקום דברים אחרים.

ישראל כץ: הרבה מאוד קווי אוטובוס, אם תהיה להם עדיפות ברמזורים, הם יהיו דומים יותר למטרונית מאשר לקווים הרגילים.

ישראל כץ: זו אחת הבעיות של הרה-ארגון בתל-אביב מבחינת זמינות ותדירות, שלפעמים מגיעים מקבצי אוטובוסים ביחד בגלל הפקקים שהיו בדרך.

ישראל כץ: הבעיה היא לא ביציאה של כמה אוטובוסים, אותה פתרנו.

ישראל כץ: לכן אין סתירה בין הדברים, אבל מערכת צריך לבנות כמערכת, ולבנות אותה עם הפנים לעתיד.

ישראל כץ: לא עשו את זה בעבר.

ישראל כץ: כרגע אנחנו מגבשים תוכנית כוללת פרקטית.

ישראל כץ: מדובר על מימון שבין 80 ל-100 מיליארד שקלים כדי להקים מערכת תחבורתית כזאת, והאתגר הזה לא מרתיע אותנו.

ישראל כץ: כמובן, יצטרכו מקורות של מימון חיצוני לדברים האלה, ואנחנו בהחלט נקדם את זה.

ישראל כץ: ועוד פעם אני אומר לגבי הסמכויות וכו': רשות ארצית לתחבורה תקום על רגליה.

ישראל כץ: היא תהיה הגוף שיוביל את כל הדברים האלה וגם יפעל ביחד אתם ויאציל סמכויות.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: השואלת הבאה, חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, במסגרת יום התחבורה הציבורית שנערך בשנת 2012 התבטא מי שהיה אז המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, מי שהיום המנכ"ל, מר עוזי יצחקי, הוא אמר שמשרד התחבורה יבצע בדיקה לבחינת הביקוש לתחבורה ציבורית בשבת.

קארין אלהרר: אני אבקש לדעת: האם אכן נערכה הבדיקה?

קארין אלהרר: מה העלו הממצאים שלה?

קארין אלהרר: ואני עוד אבקש לדעת, מתי לאחרונה עודכנה רשימת הקווים המורשים לנוע בשבת?

קארין אלהרר: פורסמה רשימה בעבר, בשנת 1991, בדצמבר 1991, ואני לא יודעת אם היא התעדכנה מאז.

קארין אלהרר: אני אשמח לדעת.

קארין אלהרר: וגם למה היא לא מפורסמת לעיני הציבור בפורטל של משרד התחבורה.

קארין אלהרר: תודה.

ישראל כץ: להלן תשובת האגף לתחבורה ציבורית: פעילות קווי תחבורה ציבורית בימי מנוחה, שבת וחג, מוסדרת בתקנה 386א לתקנות התעבורה.

ישראל כץ: תקנה זו קובעת כי לא תאושר פעילות קווי תחבורה ציבורית, למעט קווים שפעילותם תאושר בהתאם לקריטריונים להלן: א.

ישראל כץ: קווים המשרתים נוסעים לבתי-חולים; ב.

ישראל כץ: קווים המשרתים נוסעים ליישובי ספר; ג.

ישראל כץ: קווים המשרתים יישובים שתושביהם אינם יהודים; ד.

ישראל כץ: קווים החיוניים לדעת הרשות מבחינת ביטחון הציבור; ה.

ישראל כץ: קווים החיוניים לדעת הרשות מבחינת קיום שירותי תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: בהתאם לקריטריונים אלה גובשה רשימת קווים מורשים לפעול לפני יציאת השבת.

ישראל כץ: הרשימה מתעדכנת בהתאם לפעילות השוטפת של התחבורה הציבורית ומתואמת לפי חברות התחבורה הציבורית היום.

ישראל כץ: יש עכשיו כאן רשימה.

ישראל כץ: סעיף 4: רשימת הקווים המעודכנת מעת לעת בהתאם לתקנה הנ"ל.

ישראל כץ: אני לא חושב שכדאי שאני אתחיל להקריא.

ישראל כץ: אני מוכן למסור את זה.

ישראל כץ: אני מוכן למסור.

ישראל כץ: זה דף אחד, דף שני, דף שלישי.

ישראל כץ: לאחר מכן יש: קווים ביישובים לא יהודיים בביצוע מפעילים שאינם "אגד" ו"דן".

ישראל כץ: זה דף אחד, דף שני, דף שלישי, והגענו לסוף התשובה.

ישראל כץ: אז אני אשמח למסור את זה, ואני בעד שקיפות, אגב.

ישראל כץ: אין שום סיבה שדברים לא יהיו שקופים.

קארין אלהרר: אז, א.

קארין אלהרר: בעניין השקיפות ממש – אני עדיין בשאלה הראשונה – אני אשמח שזה יפורסם בפורטל הרשמי של משרד התחבורה.

קארין אלהרר: ואני עדיין לא קיבלתי ממך, אדוני, תשובה לגבי הבדיקה שהמשרד התחייב לעשות אם יש היתכנות ואם יש רצון לקיומה של תחבורה ציבורית בשבת.

ישראל כץ: אז עוד פעם, אני מקריא רק מה שכתבו לי.

ישראל כץ: אני מודה שאני לא עוסק בזה, אני כשר.

ישראל כץ: אבל מה שכותבים כאן: "להלן רשימת הקווים המעודכנת מעת לעת בהתאם לתקנה הנ"ל".

ישראל כץ: זאת אומרת, לפי חמישה קריטריונים.

ישראל כץ: יש רשימה שלפיה כותבים, היא מעודכנת מעת לעת, ואני מניח שזה הכי מעודכן שיש, בהתאם להתפתחויות שיש.

ישראל כץ: ואני בעד לפרסם.

ישראל כץ: איפה – אני אפנה.

ישראל כץ: אני מוכן למסור את הדף עוד מעט, גם.

קארין אלהרר: טוב, אני מבינה שאני לא אקבל תשובה לגבי קיומו של – – –

ישראל כץ: לגבי מה?

קארין אלהרר: לגבי קיומו של סקר, אם נערך אחד כזה במשרד התחבורה.

ישראל כץ: מה משמעות המילה "סקר"?

ישראל כץ: אני נותן לך כאן את כל המקומות.

קארין אלהרר: תראה, לא אני המצאתי את זה.

קארין אלהרר: ב-2012, מי שהיום מנכ"ל המשרד שלך אמר שהמשרד יבצע בדיקה לבחינת הביקוש לתחבורה ציבורית בשבת.

קארין אלהרר: כל מה ששאלתי, נדמה לי שזאת הייתה שאלה יחסית פשוטה, זה: האם המשרד ערך את הסקר או שהוא לא ערך את הסקר?

ישראל כץ: זאת תשובת המשרד.

ישראל כץ: אם את רוצה להתווכח על עניין תחבורה ציבורית בשבת זה בסדר.

ישראל כץ: את לא צריכה להביא נתונים.

ישראל כץ: את יכולה פשוט להגיד את דעתך, והיא די ברורה.

קארין אלהרר: הנחתי שהיא ידועה.

קארין אלהרר: אוקיי.

ישראל כץ: וזה בסדר.

ישראל כץ: אני רק יכול לעדכן אותך שלפי מיטב ידיעתי, העירייה היחידה שביקשה תחבורה ציבורית בשבת הייתה עיריית הרצלייה.

קארין אלהרר: גם עיריית תל-אביב.

ישראל כץ: עיריית תל-אביב לא ביקשה.

קארין אלהרר: היא הגישה – – –

ישראל כץ: מאחר שנגמרו הבחירות אני אפילו לא אפגע בסיכוייו של ראש העיר, שכבר נבחר.

ישראל כץ: היא לא ביקשה.

ישראל כץ: התחכמה.

ישראל כץ: דיברו על זה במועצת העיר.

ישראל כץ: לא הועברה בקשה.

ישראל כץ: הועבר סיפור, איזה מכתב על מוניות שירות שכן נוסעות בשבת, ואז אמרו: תאריכו לנו בכמה מקומות.

ישראל כץ: כבר יש מגבלה כי זה די סטטוס-קוו, ודרך זה הם אמרו: הנה, אנחנו נגרום לזה שייסעו יותר בשבת.

ישראל כץ: הוא עמד בהתחייבות שלו למפלגות הדתיות בעיר לא לשנות את הסטטוס-קוו שהוא חתום עליו אתן, הוא לא הגיש בקשה.

ישראל כץ: אנחנו אמרנו את התשובה גם בבג"ץ.

ישראל כץ: נדמה לי שעתירת מרצ נמחקה בגלל זה בעניין הזה.

ישראל כץ: ומה קרה?

ישראל כץ: מה לעשות שעיריית הרצלייה, שהייתה היחידה שהגישה, זכתה לזה שראש העיר – ראשת העיר, לא יודע איך אומרים – נבחרה לכנסת במקום מכובד, מונתה לשרת הבריאות, פינתה את מקומה?

ישראל כץ: נבחר ראש עיר חדש, ולפי מיטב ידיעתי הוא מחק את הבקשה.

ישראל כץ: כך שעוד פעם, לפי מיטב ידיעתי, מאחר שכנראה בקשות כאלה צצות לפני בחירות מוניציפליות, וזו הייתה הבקשה – למרות שזו ודאי הייתה גם גישתה של ראש העיר דאז – אז אפילו אין בקשה כזאת של עירייה, למרות שלא בטוח שכל בקשה עומדת בקריטריונים האלה.

ישראל כץ: זו המציאות לפי מה שאני יודע.

ישראל כץ: כרגע אין בג"ץ, הוא נמחק על-ידי מרצ, כי הוא הוגש שלא על תשתית עובדתית אמיתית; הטעו אותם, לא שהם – ואין שום בקשה של עירייה.

ישראל כץ: ואם אני טועה, ויכול להיות שמחר יתברר שיש בקשה – –

קארין אלהרר: לא, האמת היא שמהנתונים – – –

ישראל כץ: – – אני אתקן את עצמי.

ישראל כץ: זה לפי מיטב ידיעתי.

אורי מקלב: סליחה, זו שאלה נוספת.

ישראל כץ: כך שהצורך האדיר הזה משום מה לא מוצא את ביטויו בפניית נבחרי הציבור.

ישראל כץ: ואגב, השימוש בתחבורה ציבורית בישראל הוא פחות מ-20%, גם ביום חול וגם לצורכי עבודה.

ישראל כץ: כלומר, גם כשמסתכלים על זה מההיבט הזה, לתאר כאן כאילו כל העם משווע רק לתחבורה ציבורית בשבת זה גם לא מדויק מבחינה עובדתית, כי הוא לא משווע אפילו בימי חול, כשהוא צריך את זה באמת לצרכים של מעבר בפקקים וכו'.

קארין אלהרר: אומר שאני מחזיקה בידי נתונים מסקרים שונים ומגוונים, וכולם מדברים על מעל 50% ביקוש – מהנשאלים כמובן – –

ישראל כץ: אז מה, הטענה היא שהנבחרים מנותקים מהציבור שבחר בהם עכשיו?

קארין אלהרר: – – לתחבורה ציבורית בשבת.

קארין אלהרר: הבחירות היו לאחרונה – – –

אורי מקלב: אני לא יכול – – –

קארין אלהרר: אדוני, אני בשאלה השנייה.

אורי מקלב: אני לא יכול לסטות כל כך הרבה מהפרוטוקול ומהנוסח.

קארין אלהרר: לא, בסדר גמור.

אורי מקלב: זו כבר שאלה רביעית.

קארין אלהרר: בסדר.

אורי מקלב: שלא יחשדו שזה בגלל מהות השאלה שגברתי חברת הכנסת שואלת, אבל את כבר שואלת שאלה רביעית.

אורי מקלב: אם את רוצה להוסיף עוד משהו, המיקרופון פתוח.

אורי מקלב: שאלה נוספת – חוזרים למקום כרגיל.

אורי מקלב: אבל לא – – –

ישראל כץ: אגב, אני יכול להביא דוגמה למקום שהיה צורך, והנחינו: הרכבת פעלה גם בשבת בירושלים כאשר הייתה המצוקה – ואף אחד לא מחה, אגב; אני חייב לומר, אף אחד משום כיוון לא מחה על הדבר הזה, כי זה באמת נראה כצורך אמיתי.

ישראל כץ: יש כאן סטטוס-קוו.

ישראל כץ: אפשר להתייחס אליו כך, אפשר להתייחס אחרת.

ישראל כץ: עד היום הוא צלח את כל העתירות לבית-המשפט העליון.

אורי מקלב: סמכו על הכרזתך – – –

קארין אלהרר: אז אני רק – – –

אורי מקלב: סליחה שנייה.

אורי מקלב: סליחה, סליחה שנייה.

אורי מקלב: סמכו על הכרזתך הברורה שהייתה שאלה של פיקוח נפש.

אורי מקלב: סמכו על שיקול הדעת שלך בעניין הזה.

ישראל כץ: נכון, הייתה מצוקה.

ישראל כץ: נכון, הייתה מצוקה.

ישראל כץ: אנשים היו עלולים לקפוא.

אורי מקלב: לכן – אנשים שהיו קשורים לתרופות ועוד דברים, קשישים שהיו צריכים להגיע למקום שלהם.

ישראל כץ: נכון.

אורי מקלב: לכן – – – מחאה אבל הייתה שאלה מדוע התירו את הפעלת הרכבת בירושלים.

קארין אלהרר: אני רק אסכם שמהנתונים שיש בידי, משרדך היה אמור להשיב לבג"ץ בעתירה של עיריית הרצלייה בחודש האחרון.

קארין אלהרר: העתירה לא נמחקה.

קארין אלהרר: בעניין של הסקרים – – –

ישראל כץ: את בטוחה שעמדת עיריית הרצלייה לא שונתה?

ישראל כץ: תבדקי.

ישראל כץ: שנינו נבדוק.

קארין אלהרר: שוב, אני אומרת, למיטב ידיעתי.

קארין אלהרר: אני בטוחה ששנינו – – –

ישראל כץ: גם למיטב ידיעתי, ושנינו נבדוק אם ידיעתנו – – –

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: אתה אומר שאין צורך מבחינת המשרד, אם אני מבינה אותך.

ישראל כץ: לא אמרתי.

ישראל כץ: לא, לא אמרתי.

ישראל כץ: כל מה שאמרת – אני לוקח על עצמי לבדוק עוד פעם את כל ההערות שהערת.

ישראל כץ: אני מבין שיש לך השקפה, וזה בסדר גמור.

ישראל כץ: אני רק ציינתי, כקווים מסייגים שלא מחייבים אותך, א.

ישראל כץ: את היקף השימוש בתחבורה הציבורית; ב.

ישראל כץ: את היקף הפניות של ראשי הערים, שמתברר שרק בהרצלייה.

ישראל כץ: מאחר שהעירו לי שמחקו – יכול להיות שזה קשור לבג"ץ, צריך לבדוק את זה.

ישראל כץ: וזה בסדר, את יכולה לפעול למען השקפת עולמך.

אורי מקלב: בסופו של דבר זו שעת שאלות, ולא שעת משאלות.

ישראל כץ: מה?

אורי מקלב: אני אומר שבסופו של דבר זו שעת שאלות, אבל לא שעת משאלות.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, למה לא משאלות?

אורי מקלב: זו שעת שאלות, זו לא שעת משאלות.

אורי מקלב: אני משקף את דבריך.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר הכנסת נחמן שי.

בועז טופורובסקי: אדוני השר, שלום.

בועז טופורובסקי: לפני השאלה, אני רוצה להחמיא לך על שני דברים: 1.

בועז טופורובסקי: על הבנייה – – –

נחמן שי: הוא לא יוכל לעמוד בכל כך הרבה מחמאות.

בועז טופורובסקי: – – – הבנייה המסיבית – – –

ישראל כץ: איך אמר ארליך?

ישראל כץ: עוד אף אחד לא חטף סטירת לחי על חנופה.

ישראל כץ: אבל זו לא חנופה, אלו פשוט עובדות.

בועז טופורובסקי: אני לא מתחנף, אני מחמיא באמת.

אורי מקלב: יש לך כתפיים מספיק רחבות לקבל אותן.

ישראל כץ: זו בדיחה ביני לבין נחמן.

ישראל כץ: אנחנו מהדור שעוד יכול לזכור – – –

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: את ארליך.

ישראל כץ: אתה יודע מי זה ארליך בכלל?

בועז טופורובסקי: בטח שאני יודע.

ישראל כץ: כן?

בועז טופורובסקי: בוודאי.

בועז טופורובסקי: לא כי הייתי חי, אבל כי אני יודע, כי אני קצת קורא ולומד.

בועז טופורובסקי: בכל מקרה, שתי מחמאות: אחת על הבנייה הרצינית של כבישים לנסיעה המונית במדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: זה משהו שמשרדך עושה בראשותך הרבה מאוד שנים.

בועז טופורובסקי: זה מדהים ומשפר את החיים במדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: הדבר השני זה שיתוף הפעולה שיש לי באופן אישי עם משרדך בנושא תאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: זה לא מובן מאליו.

בועז טופורובסקי: זה שיתוף פעולה אמיתי וכן.

בועז טופורובסקי: עושים דברים טובים, ואני מודה לך.

בועז טופורובסקי: לשאלה, על הכביש בישראל יש כ-120,000 כלי רכב דו-גלגליים.

בועז טופורובסקי: בין הסכנות הרבות הטמונות בכביש יש סכנה שאנו עצמנו יצרנו, אשר מאיימת על רוכבי אופנועים במוות בייסורים, והיא מעקות הבטיחות.

בועז טופורובסקי: מעקות הבטיחות נועדו להגן על הרכבים אשר על הכביש, אך הם לא מותאמים לרוכבי אופנועים אשר איבדו שליטה על אופנועם.

בועז טופורובסקי: מעקות הבטיחות בנויים בדרך כלל ממקטעי W המונחים אופקית על עמודי פלדה H, ואלה גורמים לפגיעות קטלניות לפוגעים בהם.

בועז טופורובסקי: הם משמשים כגיליוטינה של ממש כאשר רוכב אופנוע מאבד שליטה ומחליק על הכביש.

בועז טופורובסקי: בעיית מעקות הבטיחות מוכרת מסביב לעולם ובישראל.

בועז טופורובסקי: התקינה האירופית מחייבת שימוש בכיסוי מגן בחלקו התחתון של המעקה.

בועז טופורובסקי: בישראל השימוש בפועל רק החל ועוד לא נראה בשטח.

בועז טופורובסקי: 1.

בועז טופורובסקי: מתי אתה צופה כי כלל המעקות בארץ יותאמו לתקן זה? 2.

בועז טופורובסקי: האם משרדך פועל כדי לזרז תהליך זה?

בועז טופורובסקי: 3.

בועז טופורובסקי: אם כן – כיצד?

ישראל כץ: קודם כול, אני חייב לשבח את פעילותך שלך בתחום המאבק בתאונות הדרכים.

ישראל כץ: אני חושב שהפעילות שלך חשובה וברוכה.

ישראל כץ: אנחנו כמובן שמחים להיענות ולפעול במשותף ככל שאנחנו יכולים בנושא החשוב הזה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם השר יודע, אבל חבר הכנסת טופורובסקי בכל יום שלישי מעלה בנאומים בני דקה את תאונות הדרכים שהיו בשבוע האחרון.

אורי מקלב: הוא מעלה את זה אצלנו על סדר-היום כדי שאנחנו נדע את החשיבות של המאבק בתאונות הדרכים.

ישראל כץ: זה רק מחזק את הדברים שאמרתי לגבי הפעילות בתחום החשוב הזה.

ישראל כץ: הנקודה שאתה מעלה בשאלתך היא מאוד חשובה.

ישראל כץ: הפגיעה ברוכבי הדו-גלגליים ברובה היא על-ידי נהגים אחרים.

ישראל כץ: אנחנו, דרך הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וכו', ביצענו פעולות הסברה.

ישראל כץ: יש לא מעט קמפיינים בנושא הזה שפונים אל נהגים בכבישים להשגיח ולשמור ולא לפגוע.

ישראל כץ: כמובן, גם עם הארגונים של רוכבי הדו-גלגלי אנחנו קיימנו ומקיימים קשר ופעולות משותפות כדי לנסות לשפר את כל הבטיחות של הרוכבים.

ישראל כץ: לגבי התשובה, חברת "נתיבי ישראל", מע"צ לשעבר, מסדירה במסגרת כל הפרויקטים החדשים פס מגן עבור רכב דו-גלגלי בדרכים הבין-עירוניות, וההתקן הנ"ל מותקן ומבוצע בהתאם להנחיות משרד התחבורה.

ישראל כץ: על-פי הנחיות משרד התחבורה, ההתקן יוצב בעקומות חדות, ברמפות, במחלפים ועוד.

ישראל כץ: חברת "נתיבי ישראל" מאתרת באופן שוטף את מוקדי הסיכון ומטפלת בהם, לרבות איתור נקודות לשיפור בטיחות רוכבי הדו-גלגלי, וזאת בשיתוף משטרת ישראל והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: הטיפול בהחלפת מעקות הבטיחות מתבצע במסגרת תוכנית עבודה רב-שנתית של חברת "נתיבי ישראל" ובמסגרת מגבלות התקציב.

אורי מקלב: שאלה נוספת?

אורי מקלב: יופי.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר, ולחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אורי מקלב: השואל האחרון בשאלות הכלליות – חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן, השר, ברשותך, תשיב על שאלות בנושאים "שמים פתוחים" ותוכנית הפיתוח העתידי של הרכבות.

אורי מקלב: יש שלושה שואלים.

נחמן שי: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כביש מס' 1, שמוכר לכולנו, הוא מצירי התחבורה העמוסים והמרכזיים במדינה.

נחמן שי: בתחילת 2012 אישרה הוועדה לתשתיות לאומית את פרויקט השיפוץ בכביש, אשר כולל, בין היתר, הרחבת מסלולים, מיתון שיפועים לאורכו, הרחבת שוליים והצבת מנהרות.

נחמן שי: לדעת המתכננים, הפרויקט צפוי לקצר את זמן הנסיעה לירושלים, בעיקר בשעות השיא ובמקרים של בעיות בשטף התנועה.

נחמן שי: ואולם, המקטעים הרבים שבהם מתבצעים כיום השיפוצים לאורך הכביש הפכו אותו למסלול מכשולים פקוק ומסוכן.

נחמן שי: הבעיה מתעצמת במהלך שעות העומס בבוקר ובערב; כל מי שיושב באולם הזה יודע על מה אני מדבר.

נחמן שי: 1.

נחמן שי: אילו פתרונות מציע משרדך כיום כדי להתמודד עם העומסים הלא-סבירים בכביש מס' 1, שהופכים את הנסיעה למייאשת ולא בטיחותית?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: מדוע המשרד אינו מגביר את קצב העבודה ומרכז מאמץ במקומות ספציפיים לאורך כביש מס' 1 כדי לאפשר תנועה זורמת בקטעים אלה ולהקל על העומסים, אשר עלולים להימשך למיטב ידיעתי עד גמר העבודות, בשנת 2016?

נחמן שי: ומילה אחרונה – אתה יודע לעשות את זה אם תרצה.

נחמן שי: אני משוכנע.

אורי מקלב: רק תרשה לי להוסיף על השאלה של חבר הכנסת נחמן שי, על מה שקורה גם לבאים מכיוון 443, בגלל הפקקים בכביש 1, בחודשים האחרונים אנחנו עדים להמתנות בעומסי תנועה מאוד כבדים בשעות הבוקר.

ישראל כץ: שאלה קצרה ותשובה מאוד ארוכה, כפי שנרשמה.

ישראל כץ: ראשית, נבהיר כי הננו – כל הגורמים במשרד גם – מסתייגים ודוחים את הטענה על היות הכביש מסוכן ולא בטיחותי.

ישראל כץ: הסדרי התנועה הזמניים מתואמים ומאושרים לאחר בדיקה קפדנית של יועצי תנועה, אגף התנועה בחברת "נתיבי ישראל" ומהנדסי משטרת התנועה.

ישראל כץ: עד היום התנועה מתנהלת על הכביש הקיים, כפי שהיה לפני תחילת העבודות, כאשר השינוי היחיד שבוצע בהסדרי התנועה בין שער-הגיא למחלף חמד הוא צמצום שוליים במקומות שהיו והוספת מפרצי עצירה כל 750 מטר.

ישראל כץ: כמו כן, כביש 1, בקטע המוזכר, נזקק לשיפורים בטיחותיים הרבה לפני תחילת העבודות, וזו אחת ממטרות הפרויקט.

ישראל כץ: לעניין הפקקים נציין כי הכביש סבל מעומסים כבדים זמן רב לפני תקופת העבודות.

ישראל כץ: 1.

ישראל כץ: חברת "נתיבי ישראל", בסיוע משרד התחבורה, משקיעה מאמצים ואמצעים רבים כדי לשפר ולהקל על התנועה בעת ביצוע העבודות.

ישראל כץ: חלק מהפתרונות הם כאלה המקשים על עבודת הקבלנים בכביש, מייקרים את העבודה ובמידה רבה אף מאטים אותה – כלומר, דבר אפילו סותר דבר – והכול במטרה לשמור על רמת בטיחות ורמת שירות טובות ככל שניתן למשתמשי הדרך בעת העבודות.

ישראל כץ: להלן פירוט עיקרי הפתרונות שנוקטת חברת "נתיבי ישראל": א.

ישראל כץ: במהלך כל תקופת ביצוע העבודה נשמרים ויישמרו שני נתיבים פתוחים רחבים בכל כיוון, בדומה למצב לפני תחילת העבודות; ב.

ישראל כץ: איסור תנועת משאיות של הקבלנים על כביש 1 כדי לא להקשות על התנועה; ג.

ישראל כץ: איסור כניסת כלי-רכב קבלניים לשטחי העבודה מכביש 1; ד.

ישראל כץ: הוכנו מפרצי עצירה בכל 750 מטר לרכבים תקועים; ה.

ישראל כץ: הפעלת רכבי גרר לחילוץ רכבים תקועים לאורך הציר 24 שעות ביממה; ו.

ישראל כץ: החל מחודש דצמבר 2013 הוצבו ניידות שירות צמודות וייעודיות של חברת "נתיבי ישראל", שמטרתן הנה מתן מענה למשתמשי הדרך, כדי לצמצם ולמזער הפרעות תנועה על הציר; ז.

ישראל כץ: נאסרה תנועה כללית של משאיות בכביש בשעות 06:30–09:30 – זה עוד מקודם; ח.

ישראל כץ: מוקד חברת "נתיבי ישראל" תוגבר והכין עמדה ייעודית לטיפול מהיר והדוק בכביש 1; ט.

ישראל כץ: תגבור מערך המצלמות לאורך כביש 1, כביש 443 וסביבותיהם, במטרה לשפר את יכולת השליטה בצירים; י.

ישראל כץ: הצבת שלטים אלקטרוניים נוספים למסירת מידע לנהג על העומסים בציר בדרכים המובילות לכביש 1 וכביש 443; יא.

ישראל כץ: בנוסף לכל האמור לעיל, ומבחינת חשיבותו של כביש 1 כציר גישה עיקרי לבירת ישראל, החליט משרד התחבורה לשדרג את כביש 443 על מנת שיוכל לקלוט עומסים נוספים, במידה שיהיו, כתוצאה מהעבודות בכביש 1, בעיקר על-ידי שיפור התנועה של התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: חברת "נתיבי ישראל" מבצעת שיפורים לאורך הציר, בקטע שבין צומת גמזו ועד צומת מכבים-רעות, לרבות שיפורים והוספת עמדת בידוק במחסום מכבים; יב.

ישראל כץ: מערך ההסברה לציבור הנוסעים על העבודות, החלופות והסדרי התנועה.

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: חברת "נתיבי ישראל" פועלת ככל שביכולתה כדי לזרז ולקדם את העבודות בכביש.

ישראל כץ: העבודות לאורך הכביש חולקו לחמישה מכרזים קבלניים, הפועלים כולם בעת ובעונה אחת בחמישה מוקדים וקטעים בציר, במטרה לצמצם ככל הניתן את משך הביצוע.

ישראל כץ: כמו כן, העבודות מתנהלות גם בשעות החשכה, ככל האפשר, ובימי שישי.

ישראל כץ: ראוי לציין כי בשיטת המכרז שננקטה נבחרו הקבלנים שהציעו את משך הביצוע הקצר ביותר.

ישראל כץ: כל העובר בכביש מבחין בעבודות מסיביות המתבצעות לאורך הכביש, כמעט ללא הפרעה לתנועה, כפי שהיה לפני תחילת ביצוע העבודות.

ישראל כץ: מידע על הסטת קווי תחבורה ציבורית, מבחינת מדיניות עידוד תחבורה ציבורית: מבדיקות וספירות תנועה שנערכו בכביש מס' 1 נמצא כי בשעות השיא 50% מהנוסעים הנם נוסעי אוטובוסים.

ישראל כץ: על מנת לעודד מעבר נוסעים נוספים לתחבורה הציבורית, ובאופן זה צמצום הנסיעה ברכב פרטי, פועל משרד התחבורה בכמה מישורים, בהתבסס על כביש 443.

ישראל כץ: עידוד הנסיעה בתחבורה הציבורית בכלל ובכביש 443 בפרט יסייע בהפחתת העומסים בכביש 1 בתקופת העבודות.

ישראל כץ: להלן פירוט המהלכים לעידוד התחבורה הציבורית: א.

ישראל כץ: קידום נתיב העדפה לתחבורה ציבורית בכביש 443: בימים אלה מקודמות התוכניות להסדרת כביש 443, כך שתינתן בו העדפה לתחבורה ציבורית.

ישראל כץ: ההעדפה כוללת נתיב בלעדי, בחלקו בשול, עדיפות ברמזורים ונתיבי בדיקה ייעודיים במחסומים.

ישראל כץ: ההעדפה המדוברת היא בקטע שבין צומת גמזו לצומת מכבים; ב.

ישראל כץ: בחינה של הסטת קווי תחבורה קיימים לכביש 443: משרד התחבורה מבצע ספירות בתחנות הביניים בקווים הבין-עירוניים הפועלים כיום בכביש מס' 1.

ישראל כץ: בהתאם לממצאים יוסטו הקווים הרלוונטיים מכביש 1 לכביש 443 בלי לפגוע בתושבי מבשרת-ציון ופרוזדור ירושלים המשורתים בתחנות הביניים.

ישראל כץ: בסופו של דבר, עיקר השירות הבין-עירוני הנוסע בין ירושלים לגוש-דן ולצפון הארץ יוסט לכביש 443, כך תצומצם הנסיעה בכביש 1 באוטובוסים.

ישראל כץ: ובמקביל, העדפה שתקוים בכביש 443 תמשוך נוסעים להשאיר את הרכב הפרטי ולהשתמש באוטובוסים, שייסעו כאמור בנתיב העדפה בכביש 443; ג.

ישראל כץ: מתוכננת הפעלת קווים חדשים מאזור המרכז לירושלים דרך כביש 443: בסמוך למבוא-מודיעים יוקם חניון לרכבים פרטיים בעל קיבולת של כ-600 רכבים.

ישראל כץ: מחניון זה יופעלו קווי תחבורה ציבורית ליעדי תעסוקה עיקריים בירושלים בתדירות גבוהה.

ישראל כץ: קווים אלה ייהנו, כאמור, מהעדפה בתשתית ויהוו חלופה עדיפה, מבחינת מהירות ונוחות הנסיעה, לרכב הפרטי.

ישראל כץ: בנוסף, יתוגבר השירות לאזורי תעסוקה בירושלים מחניון הנתיב המהיר.

ישראל כץ: בשפירים – אני יכול לומר שאני עצמי, התוכניות הוצגו בפני טרם הביצוע, גובשו ביחד עם כל הגורמים, כולל משטרת ישראל, הרשות לבטיחות, משרד התחבורה ובהתייעצות עם חברות התחבורה.

ישראל כץ: הושקעה כאן הרבה מחשבה איך למזער את הפגיעה, אפילו ביחס לפרויקטים קודמים.

ישראל כץ: כי למרות מה שהקראתי והעובדה שאכן נשמרים שני נתיבים פנויים לכל אורך העבודה – וזה מייקר, כי לפעמים אלה דרכים עוקפות ולפעמים זו האטה – למרות זאת, לפעמים מידרדרים סלעים וצריך לעצור.

ישראל כץ: אגב, אחת ההפרעות הגדולות, לפי מחקרים בעולם, זה הסטת תשומת הלב של הנהגים.

ישראל כץ: יש בדיקה מתמטית למה זה גורם כאשר כל נהג מתעכב לכמה שניות.

נחמן שי: לכן בונים גדר.

ישראל כץ: שמו את בדי היוטה האלה, אם ראיתם, כדי שהסקרנות תפחת, על מנת שתהיה פחות התבוננות תוך כדי.

ישראל כץ: באמת, הושקעה מחשבה, וגם תוך כדי – כל רכב השירות הזה והגרר, שלא היה קודם.

ישראל כץ: צריך להבין, הכביש הזה, מי כמוך יודע, הוא כביש-לא-כביש, לפני תחילת העבודות: בלי שוליים, בלי מספיק מסלולים, עם עליות משמעותיות.

ישראל כץ: הפרויקט הזה משנה לחלוטין את כל התוואי הזה; הוא מרחיב את הכביש, הוא יוצר שוליים, הוא ממנהר וממתן עליות, הוא מגשר בגשר במקום אותו סיבוב מוצא המפורסם, כך שהוא ייצר כביש אחר לחלוטין.

ישראל כץ: כתושב מבשרת, אני יכול לבשר לך שביום ראשון הממשלה אישרה – ועדת השרים לענייני פנים ושירותים – את תוואי כביש 16, שאני התחייבתי לקדם.

ישראל כץ: הוא מקודם.

ישראל כץ: הוא יעבור, ממבשרת, מהאזור, במנהור.

ישראל כץ: דרך הרב עובדיה יוסף, כפי שהיא תיקרא – על דעת סיעת יש עתיד, כמובן – תיפגש עם דרך בגין ישירות, עם מחלף אחד לשכונת הר-נוף.

נחמן שי: – – –

ישראל כץ: כן, זה שינוי דרמטי.

ישראל כץ: וכמובן, עושים את כביש 38 לבית-שמש, שכבר במכרז, ויתחילו לעבוד.

ישראל כץ: כל ראש עיר יודע את זה, יש כאלה שפותחים את התעלות לפני הבחירות להראות שהם עובדים; אז אנחנו, כמו שאמרו באמת, עושים את זה כל הזמן.

ישראל כץ: גם הנהגים מבינים וגם מי שנגרם לו סבל מסוים – לא בתחומי הבטיחות, אגב – מבין שזה לתכלית ראויה, לשנות מצב שהוא בלתי אפשרי.

ישראל כץ: אני יכול להביא הרבה דוגמאות אחרות, ואני לא אמנה אותן, כמו שדרוג המסלולים בנתב"ג, גם החלטות שפחדו לקבל וגם הן ייגמרו עכשיו תוך כמה חודשים.

ישראל כץ: כמו דברים אחרים.

ישראל כץ: צריך לשנות כאן.

ישראל כץ: זו הייתה חרפה די גדולה שהדרך לירושלים, עיר הבירה, נראתה כמו שהיא נראתה ותפקדה כמו שהיא תפקדה.

ישראל כץ: הפרויקט הזה הוא מאוד חשוב והוא חלק מקומפלקס שיאיץ את הפיתוח של העיר הזאת באופן אמיתי, כולל הרכבת, שבעוד כשלוש וחצי שנים, הרכבת המהירה – בפחות מחצי שעה מתל-אביב.

ישראל כץ: וגם לה היו יריבים גדולים.

ישראל כץ: כל הדבר הזה יאפשר לירושלים להיות עיר מאוזנת ולהתפתח בכל ההיבטים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: שאלה נוספת, בבקשה.

נחמן שי: א.

נחמן שי: תודה על התשובה המפורטת.

נחמן שי: אני בהחלט מצטרף לברכות פה לעניין התנופה בכבישים, אני מבחין בזה במקומות אחרים בארץ, ואין ספק בעיני שזה דבר נכון וחיוני, וגם הכביש הזה נזקק, למרות שהתנגדנו בשעתו במבשרת, מסיבות שאתה מכיר, אבל בסך הכול – – –

ישראל כץ: אנחנו, ביחד עם ראש העיר החדש, נשקיע בכל רגע ורגע מחשבה יצירתית לראות איך ממזערים כל בעיה שיכולה להתהוות.

נחמן שי: מצוין, תודה.

נחמן שי: ובאמת, זה חיוני וזה נכון.

נחמן שי: אני רק הייתי מציע, אם אפשר, לעבוד 24 שעות בכביש.

נחמן שי: אני יודע שיש לזה עלויות, אבל ייתכן שזה היה מסייע.

נחמן שי: ואני רוצה להוסיף עוד שאלה אחת, עניין העלאת דמי הנסיעה בתחבורה הציבורית.

נחמן שי: למיטב ידיעתי, הגמלאים סופגים את העלות המלאה, הם לא נהנים ממחצית – הלוא הם משלמים מחצית, הגמלאים.

נחמן שי: ונדמה לי שפה – נדמה לי, כך נאמר לי – הם משלמים את מלוא העלות של הגידול – – –

מיקי לוי: תושבים ותיקים – – –

נחמן שי: סליחה, סליחה, אזרחים ותיקים.

נחמן שי: אני מודה לך, אדוני סגן השר.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: גמלאים, זה לא חופף.

נחמן שי: אזרחים ותיקים נהנו מהנחה של 50% בעלות נסיעה באוטובוס, ועכשיו, כש-30 האגורות נוספו, אני יודע, זה לא עולם מלא, אבל בכל זאת, הם משלמים את כל ה-30 ולא רק 15.

ישראל כץ: לא שמעתי על זה.

ישראל כץ: אני אבדוק.

ישראל כץ: אין סיבה לזה.

ישראל כץ: למה?

ישראל כץ: למה שזה יהיה כך?

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אז אני הייתי מבקש שתבדוק.

ישראל כץ: אני מוכן לבדוק היום.

ישראל כץ: אין סיבה.

נחמן שי: בדיוק.

נחמן שי: תבדוק, בבקשה.

נחמן שי: ועניין העבודה במשך כל שעות היום, אם זה אפשרי – אני חושב, אני מבין את שימת הלב.

נחמן שי: זו ספינת הדגל – – –

ישראל כץ: עובדים שם במקסימום.

ישראל כץ: אפילו במזג האוויר הקשה, למעט תקופת שלג ממש.

ישראל כץ: עבדו שם אפילו בגשם.

נחמן שי: הכביש הזה – זו ספינת הדגל שלך.

ישראל כץ: אני חייב לשבח את הקבלנים, ואת חברת "נתיבי ישראל", שעושים עבודה בלתי רגילה.

נחמן שי: ראיתי.

נחמן שי: לכולם ברכות, אני רואה התקדמות.

נחמן שי: זו ספינת הדגל, זה כביש הדגל של מדינת ישראל, הוא צריך להיות מושלם.

ישראל כץ: אני מקווה, אגב, שהעבודות יוקדמו.

ישראל כץ: לכן עובדים חמישה קבלנים בבת אחת, גם.

נחמן שי: מאה אחוז.

נחמן שי: אוקיי, תודה.

מיקי לוי: – – – חבר הכנסת שי, כשעבדו על הרכבת – – – קרוב למבשרת, הם חטפו כל יומיים תלונות מהתושבים, זה בכל זאת גורם רעש.

מיקי לוי: יש בעיה לעבוד 24 שעות בשטח בנוי.

אורי מקלב: יש תוואי שלא על יד אנשים.

אורי מקלב: לא כל התוואי הוא ליד אנשים.

אורי מקלב: חלק מהתוואי הוא לא ליד אנשים.

נחמן שי: אני חושב ששר התחבורה והתשתיות יודע לעשות את העבודה הזאת, פשוט – הבולדוזר יהיה שם.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: אני מבין שגם אתה מודע לכך שכביש 443 גם נהפך בחודשים האחרונים, בעקבות עבודות בכביש 1 – – –

ישראל כץ: תיארתי, אנחנו משקיעים כ-60 מיליון שקלים רק בשדרוג 443 והסבתו יותר לתחבורה ציבורית, מחסומים ודברים, כדי לאפשר לו לאזן קצת את העומס בכביש 1.

אורי מקלב: בזה אתה צודק, אבל צוואר הבקבוק הוא אחרי 443, כשמגיעים לכניסות לירושלים, שם נוצר פקק גם מכיוון רמות וגם מכיוון כביש 45, ואנחנו יודעים שבבוקר להגיע מהקטע הזה עד הכנסת, למשל, זה יכול לקחת 40 או 50 דקות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, איך נאמר, מאחר שאתה לא מחב"ד, אני יכול להגיד "חבלי משיח"?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: יש לכם מספיק מקצועיות שלא צריכים משיח בשביל זה ונסים בשביל זה, והחמור של המשיח – שהוא ודאי לא ייעצר בפקקים.

מנחם אליעזר מוזס: כביש 38 – – –

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אדוני השר התייחס גם לכביש 38, הרב מוזס, חבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: השר גם התייחס, כחלק מהתשתיות ומהכבישים שהם בעדיפות ראשונה ובחלק מהפעולות של המשרד, בתוך תהליך עבודה כבר.

אורי מקלב: אדוני השר התייחס לזה.

אורי מקלב: הוא דיבר בקריאת ביניים.

ישראל כץ: כן, כן.

ישראל כץ: אמרתי.

אורי מקלב: הוא התייחס לזה והוא דיבר על כך.

ישראל כץ: כביש 38, היה מאבק לא פשוט.

ישראל כץ: הוא בין הפרויקטים שהיו מוכנים למכרז כבר ב-2012, אחרי שהנחיתי, עם כניסתי, לקדם את התכנון שעוכב קודם לכן.

ישראל כץ: הוא כביש אדום, ועורק חיים לעיר בית-שמש ולסביבתה, ואנחנו עשינו את שלנו וחברת "נתיבי ישראל" הייתה מוכנה.

ישראל כץ: היו עיכובים תקציביים עוד בטרם אושר התקציב, לא משר האוצר הזה, עוד הקודם.

ישראל כץ: אמרו שנכון שהוא מתוקצב, אבל מה יהיה בשנה הבאה, והצליחו איכשהו לבלום.

ישראל כץ: כעת, במסגרת פתרונות הדיור, בתוספת התקציב, הוא הוכנס לתקציב, במסגרת אותם מיליארד שקלים כאן ובראש-העין וכו', והוא יצא למכרז, ובקרוב יהיה זוכה ויתחילו עבודות.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: כפי שאמרנו, יש עוד שלושה שואלים שמבקשים לשאול בנושא שמים פתוחים ותוכנית הפיתוח העתידית של הרכבות.

אורי מקלב: ראשון השואלים, חבר הכנסת דב ליפמן, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר הכנסת איציק שמולי, אם הוא יהיה פה.

דב ליפמן: אדוני השר, כתושב בית-שמש אני באמת רוצה לשבח אותך על ההתפתחויות לגבי כביש 38, שאנחנו חווים באופן יומיומי.

דב ליפמן: לגבי הרכבת לאילת, רציתי לשאול אם בדקתם את השפעת הפרויקט על העסקים הקטנים לאורך כל יישובי הערבה בכביש 90, וגם על ענף החקלאות, ומה היו התוצאות.

דב ליפמן: אנחנו יודעים שיהיו בעיות, מה מתכוונים לעשות כדי לעזור להם?

ישראל כץ: האם חבר הכנסת שואל לגבי רכבת לאילת?

דב ליפמן: כן.

ישראל כץ: הרכבת לאילת היא פרויקט לאומי שממשלות ישראל מ-1956, ממשלת בן-גוריון דאז, בעצם החליטו שצריך לקדם אותו – לקדם תכנון, לקדם ביצוע.

ישראל כץ: במשך השנים היו הרבה החלטות.

ישראל כץ: הבאתי פעם את כל הפרוטוקולים שאיתרתי.

ישראל כץ: הייתה פעם אפילו חברה איטלקית שכמעט כבר ניתנו הוראות לחתום אתה וכו'.

ישראל כץ: הדברים לא קרו.

ישראל כץ: למה הדברים לא קורים?

ישראל כץ: בדרך כלל זה שילוב של קצת אוזלת יד, אינטרסים נוגדים וכו', בסך הכול, לגבי כל מיני דברים מהסוג הזה.

ישראל כץ: יש גם, כמובן, התנגדות סביבתית.

ישראל כץ: אני חושב שאנחנו עשינו את המקסימום, וכל רשויות התכנון בדקו, ואישרנו את זה סופית ביום ראשון, את התוואי.

ישראל כץ: הדברים נבדקים בקפדנות, וגם אני מאוד מתעניין, ויש תמיד כאלה שרוצים יותר, ולמה מהשמורה יראו את הרכבת עוברת?

ישראל כץ: בסדר.

ישראל כץ: אז למה ממבשרת יראו ולמה בתוך העיר עוברת רכבת קלה?

ישראל כץ: זאת אומרת, אני חושב שהצלחנו לאשר את התוואי.

ישראל כץ: זה דבר שהושקעו בו כ-100 מיליון שקלים, באישור התוואי, זה לא לסרטט משהו על הנייר.

ישראל כץ: וכרגע אנחנו עומדים בפני החלטה לבחור את המסלול של המימון ושל הביצוע.

ישראל כץ: יכול להיות שיוחלט על מסלול של שיתוף עם מדינות שמגלות עניין וכו'.

ישראל כץ: זו החלטה כבדה שהממשלה תידרש לה.

ישראל כץ: היא כבר החליטה להקים, אז תהיה החלטת ביניים, אולי, לאפשר בדיקה נוספת, מול מי, ולאחר מכן זו תהיה החלטה כבדה, סופית, שהממשלה תידרש לה.

ישראל כץ: אני לא מקל ראש בכובד ההחלטה הזאת.

ישראל כץ: התפיסה שאני דוגל בה, וראש הממשלה דוגל בה, והממשלה, לפי החלטותיה, כל הממשלות, היא שזה פרויקט לאומי שיש לו חשיבות, להוביל בשעתיים, שעתיים ומשהו, נוסעים מתל-אביב.

ישראל כץ: יש לו חשיבות בכך שרכבת המאסף תעצור ביישובי הערבה וביישובים בדרך, תאפשר פיתוח של התיישבות באזור הזה; יש לו חשיבות רבה כי המסילות יהיו גם לנוסעים וגם לתובלה.

ישראל כץ: הרעיון הוא לחבר את ים-סוף לים התיכון לשם תובלה ימית של תוצרת, של מכולות, מעין גשר יבשתי.

ישראל כץ: הדברים האלה מאוד משמעותיים, גם מבחינה אסטרטגית, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינת פיתוח נמלי ישראל לאורך חופי הים התיכון, כך שהתשובה שאני יכול להשיב היא שמהניסיון שיש בעולם, בכל מקום שהגיעה הרכבת הגיעו הקדמה והפיתוח.

ישראל כץ: ואני רואה מה קורה בשדרות.

ישראל כץ: הייתי שם כמה פעמים, וראש העיר – פגשתי אותו אתמול כאן, במקרה, נדמה לי.

ישראל כץ: וישר מתעניינים עכשיו בבנייה, עוד 1,000 יחידות חדשות.

נחמן שי: מתי בית-שאן?

נחמן שי: בית-שאן מתי?

ישראל כץ: אז כל נושא הרכבות, בסדר.

ישראל כץ: אני רואה שכשכבר מבינים שזה מתבצע, מה שלא האמינו עשרות שנים; לכל מקום שהרכבת הגיעה אליו, או אפילו כביש 6 או כבישים אסטרטגיים, המערכת האישית האנושית יודעת לקבל החלטות איפה לגור והמערכת העסקית יודעת לקבל החלטות איפה ליזום ואיפה להתאים.

ישראל כץ: ממשלה לא צריכה – היא רק צריכה לייצר את התנאים, את התנאים השוויוניים לאוכלוסייה ואת התנאים הטובים ליזמים ולבנאים ולחברות.

ישראל כץ: לכן אין לי ספק שמי שרוצה לראות את כל המדבר, 60% משטח המדינה, ריק ונבזז, ואדמות לא נשארות ריקות אלא נבזזות בהשתלטויות לא חוקיות, אז זה לא החזון שלי.

ישראל כץ: מי שחושב, כמו שהתחיל עוד בן-גוריון לחשוב, ובאמת חשב, והבין את זה לעומק, וגם הממשלות האלה חושבות שצריך לעשות – להפוך את הנגב לחלק ממדינת ישראל, במובן אמיתי – הרכבת היא גורם מאוד משמעותי בכך.

ישראל כץ: הרכבת הזאת לאילת, לנוסעים ולתובלה, היא דבר מאוד משמעותי בפיתוח כל האזור הזה.

ישראל כץ: אפשר גם לפתח את האזור וגם ליהנות מהטבע, וזה לא דבר על חשבון דבר, כי אחרת זה עלול להישמט מידינו, לא בגלל הסכם מדיני והחלפת שטחים – בגלל נטישת שטחים.

ישראל כץ: אנחנו בסך הכול פחות מ-66 שנה מדינה, ועוד קודם הציונות.

ישראל כץ: בואו נסתכל בטווח ארוך של מאות שנים.

ישראל כץ: אם לא ייבנה שם ואם לא יהיה שם ויחולו כל מיני תופעות ודברים, אז יום אחד יסמנו את המחדל שלא חיברו, ולכן זה חשוב.

ישראל כץ: לגבי רכבת הנגב, שמחברת את אשקלון לבאר-שבע, היא הגיעה לשדרות, והמסילה לנתיבות מוכנה.

ישראל כץ: ראש העיר התמקח על תנאי התחנה, לכן הבנייה נדחתה.

ישראל כץ: לפי הנחייתי, גם המסילה כבר הייתה מוכנה.

ישראל כץ: בניית התחנה תיגמר בשנה הקרובה, ותיפתח גם שם.

ישראל כץ: היתרון של רכבת, חבר הכנסת שי, הוא שהיא נוסעת קדימה ואחורה, לכן היא יכולה גם לא להמשיך הלאה, אלא להגיע לנקודת קצה ולחזור.

ישראל כץ: ולאחר מכן, באופקים כבר בעצם בונים את התחנה וסוללים את המסילה, ואני מניח שבעוד שנה וחצי או משהו דומה לזה נשלים את הדברים האלה.

ישראל כץ: במקביל נבנית מסילת הגליל, כרגע עד כרמיאל.

ישראל כץ: יש תכנון של רכבת מאוד מהירה מכרמיאל לקריית-שמונה – גם כן של עד 250 קמ"ש, אלה הוראות התכנון – כדי לחבר.

ישראל כץ: ויש רכבת שכבר תהיה מוכנה ב-2015 מחיפה לעפולה ובית-שאן, עם כפר-ברוך ועם כל התחנות שבדרך – רכבת העמק, הרכבת החיג'אזית בעקבות הטורקים.

ישראל כץ: היא תיצור זיקה יותר טובה לירדן.

ישראל כץ: אנחנו מתכננים גם את החיבור.

ישראל כץ: יכול להיות שכרגע התכנון עוד לא יתממש, אבל יום אחד הוא יתממש.

ישראל כץ: בכל מקרה, במקום המשאיות, וכמו שהטורקים עושים היום כי הם לא יכולים לעבור דרך סוריה, כבר יהיה מסוף מטענים אחרי בית-שאן ועמק-המעיינות, ומשם כבר המשאיות יגשרו רק בין זה ובין ירדן, במקום לנסוע כל הדרך, עם כל הנזק והמשמעויות שיש לזה.

ישראל כץ: אנחנו מחברים את הנגב והגליל וירושלים, וזה יהיה מוכן ב-2017 בעצם, ואנחנו מחשמלים כ-420 קילומטר, כולל הרכבת לכרמיאל ולירושלים – רכבות משוכללות, חשמליות, שקטות, פחות מזהמות, גם בתוך המערכת הזאת.

ישראל כץ: כך בתוך ארבע השנים הקרובות, וחלק מזה הרבה יותר מוקדם, בעצם נקבל – אני לא מדבר כרגע על הרכבת לאילת ומכרמיאל לקריית-שמונה, שזה גם בתכנון, אבל כל השאר אמור להיות מוכן, לפעול.

ישראל כץ: ואז השיקול של מישהו בדרום, במרכז, בצפון, בירושלים, אם לעלות לרכבת, כבר יהיה יותר קל, כי אתה כבר יכול לנסוע בה כמעט מכל מקום לכל מקום בכרטיס אחד.

ישראל כץ: הוא יהיה משולב עם התחבורה הציבורית, כמובן, על כל סוגיה, ב"רב-קו" אחד, משולב עם רכבות קלות, וגם עם מה שיהיה בעתיד היותר-רחוק בגוש-דן, עם מה שיש בירושלים – וירושלים היא מודל טוב, כי הכול מתרכז למקום אחד בעצם, ליד האזור הזה של "בנייני האומה".

ישראל כץ: תהיה כאן מערכת שתשנה את ישראל מבחינה כלכלית ומבחינה חברתית.

ישראל כץ: היא תשנה.

ישראל כץ: המונח פריפריה באמת יהיה כבר ממש לא משמעותי אם בשעות העומס – העומס, זה הדגש – אתה יכול לחתוך את הפקקים ולהגיע בפחות משעה מצפון ומדרום לתוך תל-אביב נאמר, וכמובן גם לחיפה ולבאר-שבע, שהן המטרופולינים הגדולות בצפון ובדרום.

ישראל כץ: אני שמח שיש לי חלק משמעותי במימוש החזון.

ישראל כץ: זה לא קל, יש לנו הרבה מתנגדים – לא כלכלי וכן כלכלי – ואני שמח שזה מתבצע והמציאות מוכיחה שהדברים האלה כדאיים.

ישראל כץ: אמרו כאן:

ישראל כץ: לראות את האושר של אנשי שדרות מזה שהמדינה נוגעת בהם, נוגעת בהם, זה דבר שצריך לשמח את כל הבניין הזה בעצם.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: יש שואל נוסף – חבר הכנסת שמעון סולומון, בבקשה.

אורי מקלב: בזה אנחנו מסיימים את סדרת השאלות, אדוני השר.

שמעון סולומון: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, ראשית, כשאנחנו שומעים את כל הדברים האלה שאתה עושה, אלה דברים חשובים, ואפשר להרגיש באמת שיש מהפכה; בעיקר בעיקר, הרבה תכנונים שהיו במגירה והרבה מחשבות באים לידי ביצוע.

שמעון סולומון: גולת הכותרת מבחינתי זו הרכבת לשדרות, שזה מחזק את הפריפריה, וזה עוד נדבך שבאמת מקרב לפריפריה, ויישר כוח.

שמעון סולומון: רציתי לשאול בקשר ל"שמים פתוחים", קשור בעקיפין: הטיסות לאתיופיה.

שמעון סולומון: יש הרבה פניות, לא רק מיוצאי אתיופיה – הרי כמו שאתה יודע יש טיסות המשך למזרח הרחוק – ובאופן באמת לא הגיוני המחירים בלתי סבירים.

שמעון סולומון: הם 700, 800, ולפעמים מגיעים ל-1,000 דולר, כשזה ארבע שעות טיסה, זה פה.

שמעון סולומון: עכשיו, אני מסתכל על זה בשני היבטים: זה בכלל לא הגיוני, לא חוקי, לא סביר.

שמעון סולומון: מצד שני, קהילת יוצאי אתיופיה, תאמין לי, גם אם זה יהיה 1,000 דולר הם ייסעו, כי הם רוצים לבקר במולדת, הם מתכננים ואוגרים כסף כדי לנסוע לשם.

שמעון סולומון: ביררתי ב"אתיופיאן איירליינס", והם אומרים שיש להם כל מיני סיבות: אין להם טיסה חזרה מיידית, הם חייבים להמתין יום אחד – יש כל מיני סיבות.

שמעון סולומון: עשיתי בדיקה.

שמעון סולומון: אפשר לעשות שיחה.

שמעון סולומון: לא הכנתי אותך, לא כתבתי שאלה מראש.

שמעון סולומון: אם תוכל לענות מה שאתה יודע, אני אשמח בהמשך גם להיכנס לתהליך מסוים.

שמעון סולומון: תודה.

ישראל כץ: תודה רבה.

ישראל כץ: אתה מעלה סוגיה חשובה.

ישראל כץ: אני יודע, כי עסקתי בזה לא מעט פעמים בשנים האחרונות.

ישראל כץ: והדברים קשורים.

ישראל כץ: כשאתה אומר "שמים פתוחים", למרות שזה עם מדינות אירופה, האיחוד האירופי, ואתה מביא את "אתיופיאן איירליינס" בתור דוגמה, בעצם זאת התשובה מדוע צריך "שמים פתוחים".

ישראל כץ: כי "שמים פתוחים" זו תחרות, והסיבה שהמחירים לאתיופיה גבוהים היא שאין תחרות.

ישראל כץ: אגב, חברה מצוינת "אתיופיאן איירליינס", חברה ממש טובה.

ישראל כץ: היא עובדת לפי היצע וביקוש.

ישראל כץ: אנחנו פעלנו להוריד שם את המחירים, התמקחנו על התדירויות.

ישראל כץ: אני, לפחות שלוש, ארבע ישיבות קיימתי בנושא, והצוות המקצועי הרבה יותר.

ישראל כץ: הפתרון הוא – בגלל מגבלת הביטחון לא נותנים לנחות באתיופיה או במדינות ליד, ואם זה יוסדר התחרות תעשה את שלה.

ישראל כץ: זה הפתרון בסופו של דבר, כי האמן לי שניסינו בכל הדרכים, והיו התחייבויות להגביל מחירים וכו'.

ישראל כץ: בזמנו אפילו זה הגיע – כשהגבלנו את התדירות הם מנעו את העלייה, וכאן גם התערבתי כדי לפתור את זה.

ישראל כץ: ולכן, אנחנו באמת עושים את המקסימום, אבל אם ייפתרו בעיות הביטחון – ויש מגעים כל הזמן עם מדינות ליד וכו' – אם זה ייפתר אז תהיה תחרות; תהיה תחרות, אז ירדו המחירים.

ישראל כץ: זה מה שקורה ב"שמים הפתוחים".

ישראל כץ: ב"שמים הפתוחים" עם מדינות אירופה – וזה מקרין גם על השאר, אגב – בעצם התחילה תחרות, והיא תהיה מדורגת לאורך חמש שנים.

ישראל כץ: אבל חשוב שיראו גם פירות מייד: אני פעלתי לכך שכבר בטיסות החורף – בייחוד חברות ה-Low Cost, פעלנו והצלחנו, רשות שדות התעופה עם חברו של מיקי יעקב גנות, ששירת אתו גם במשטרה, מנכ"ל רשות התעופה.

ישראל כץ: זימנתי אותו ואמרתי לו: נקוט את הפעולות הנדרשות כדי לאפשר שכל חברת Low Cost שתהיה מעוניינת כבר עכשיו תקבל את השירות ותוכל לטוס.

ישראל כץ: במסגרת זו שודרג טרמינל 1, האולם המערבי, והייתה התארגנות של צוותי העבודה ברשות שדות התעופה לטפל, וטיסות ה-Low Cost עלו במספרן, כמעט הכפילו את היקפן, מ-30 ל-55.

ישראל כץ: זה כבר עולה, ולקראת הקיץ זה עוד יותר.

ישראל כץ: ואתם רואים, מתחילה תחרות.

ישראל כץ: עכשיו פנתה "אל על", והחברות הישראליות האחרות, גם הן רוצות ליזום טיסות Low Cost.

ישראל כץ: ודווקא אני, שהנהגתי את התחרות – שהיא לא קלה להן, כי היא דורשת מהן להיערך – וביחד עם שר האוצר אנחנו השקנו גם בממשלה את ההחלטה, למרות הלחצים, על שמים הפתוחים, וגם תגמלנו אותן מבחינת הביטחון; לזה המדינה צריכה להיות אחראית, להוצאות הביטחון, זאת דרישה שלה – אני דווקא כן הנחיתי את רשות שדות התעופה ללכת לקראתן בהגדרה של טיסות Low Cost, כדי שגם הן, ברגע שהן מוכנות להיכנס לתחרות – אנחנו נעודד אותן להיכנס לתחרות.

ישראל כץ: וגם הן מציעות מחירים אטרקטיביים, וגם הן יתחילו לטוס, ויקבלו את כל השירות, וכל פנייה שיש – ויש חברות שבאות, אני כבר לא זוכר את כל השמות – מורידות את המחירים ומתחילה תחרות, וזה ילך ויגבר.

ישראל כץ: והחברות הישראליות, ברגע שינקטו את הפעולות הנכונות, אז יקרה מה שקרה כבר עכשיו: "אל על" מטיסה כ-31% מהטסים מנתב"ג.

ישראל כץ: קודם זה היה כמה אחוזים יותר, אבל מספר הנוסעים שהיא מטיסה גדל.

ישראל כץ: עכשיו, אם התחרות מובילה להוזלה ולגידול במספר הנוסעים הישראלים והתיירים, אז כל חברה מקבלת יותר נוסעים ויכולה להרוויח יותר, אפילו שבאחוזים, נאמר, היא יורדת.

ישראל כץ: וזאת תחרות, אגב, שהיא נכונה ב"שמים הפתוחים"; היא נכונה בתחזוקה של הרכבת, שסיכמנו על מיקור חוץ של 30% להשביח את הפעילות, ועכשיו אני שומע, אני נוסע עכשיו לישיבה בהנהלת הרכבת כדי לבדוק אם מפרים את ההסכם, ואותם עובדים שהתחייבו וההסתדרות מנסים למנוע מהחברה המתחרה להתחיל לעבוד.

ישראל כץ: ואם זה יהיה עוד תשמעו בדיוק מה תהיה תגובתי.

ישראל כץ: זה נכון בכלי הרכב, והיום הייתי בדיון בחוק שירותי רכב בוועדת הכלכלה.

ישראל כץ: זה נכון שתהיה תחרות על ייבוא הרכב, על החלפים, על המוסכים; זה נכון, חבר הכנסת מיקי, בעניין האוטובוסים.

ישראל כץ: אני לא זוכר מי הגיש את השאילתה בעניין האוטובוסים, ייבוא האוטובוסים, ייצור האוטובוסים.

ישראל כץ: אנחנו מוציאים מהממשלה את אותה קרן הצטיידות שבה פקידים ניהלו ללא בקרה 300 מיליון ש"ח בשנה, אנחנו מושכים את ידנו מזה; ממשלה ופקידים לא צריכים להיות מעורבים ברכש, שמבקר המדינה העיר לגביו כמה פעמים למה אין מכרזים ולמה אין הליך תחרותי בחו"ל ובארץ; למה שילמו כאן מיליון ו-300,000 שקלים למפעלים, מכובדים ככל שיהיו, בלי תחרות, בשעה שרק טיפת תזוזה קרתה וזה כבר ירד למיליון ומשהו.

ישראל כץ: ועם תחרות אנחנו נוציא את הממשלה מהעניין, נייצר תחרות, וניתן 15% הגנה על תוצרת הארץ, מה שכמעט אין בתחומים אחרים.

ישראל כץ: אבל זה יגרום לירידה של מאות אלפי שקלים לאוטובוס במה שהמדינה משלמת.

ישראל כץ: שאלו אותי כאן שאלות בתחום התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: ומה השאלות בתחום התחבורה הציבורית?

ישראל כץ: איך אפשר לגרום שיהיו יותר אוטובוסים, יותר תדירות?

ישראל כץ: מזה שהמדינה תחסוך מיליארד שקלים בשנים הקרובות רק בשל פער התיווך הזה – שלא הלך לעובדים, אגב, הלך לכיסים של בעלים פרטיים – רק מזה יהיו הרבה יותר אוטובוסים.

ישראל כץ: אותן חברות שיתחרו יביאו אותם, הן יוכלו לתת תנאים יותר טובים במכרזים.

ישראל כץ: יביאו.

ישראל כץ: ואנחנו נגן על המפעלים שמרכיבים כאן אוטובוסים, לא מייצרים, בזה שניתן להם הגנה של 15%, מחיר יותר גבוה לתוצרת הארץ באותה תחרות.

ישראל כץ: וככה עושים, חבר הכנסת סולומון, או מי ששואל, ככה עושים תחרות.

ישראל כץ: עושים את זה אחרי שבודקים ומייצרים תחרות.

ישראל כץ: ו"אתיופיאן איירליינס", שטסה בלי תחרות, למרות שדיברנו אתם עוד פעם ועוד פעם, וניסינו להטיל סנקציות, ולעכב – אם אין תחרות אין הנחות, אין מחירים זולים.

ישראל כץ: לכן, אנחנו צריכים לעשות את זה בכל התחומים.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: יש מושג בתלמוד: "כיוון דאיפליג איפליג".

אורי מקלב: אם אנחנו, במקום שעת שאלות זה נהפך לשעתיים וחצי, אז יש לחבר הכנסת סולומון עוד שאלה קצרה – –

שמעון סולומון: – – –

ישראל כץ: – – –

אורי מקלב: – – ואנחנו תקווה שהתשובה גם תהיה קצרה.

אורי מקלב: ניתן לו את זה.

שמעון סולומון: זו אפילו לא שאלה.

שמעון סולומון: קודם כול, תודה על התשובה המפורטת.

שמעון סולומון: מכיוון שקצת נברתי בנושא הזה, יש כמה רעיונות שאני אולי אביא בפניך – – –

ישראל כץ: אני מזמין אותך לבוא לפגישה.

שמעון סולומון: בדיוק.

ישראל כץ: אגב, היו ח"כים בעבר שגם באו.

ישראל כץ: אני אשמח – – –

שמעון סולומון: זה מה שאני רוצה.

שמעון סולומון: תודה רבה.

ישראל כץ: תפנה ונתאם פגישה.

ישראל כץ: בשמחה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: באמת עמידה בכבוד במשך שעתיים וחצי לשעת שאלות, לשאול שאלות.

ישראל כץ: אני שמח על ההתעניינות של חברי הכנסת שמייצגים את הציבור – – –

אורי מקלב: באמת.

אורי מקלב: וכרגיל גילית גם אורך רוח, מקצועיות רבה, מעורבות גדולה.

אורי מקלב: אנחנו בטוחים שאם הייתה לך תורנות עד 20:00, היית משאיר אותנו גם עד 20:00 בהרחבה של הנושאים.

אורי מקלב: אני חושב שזו קדנציה שלישית שלך כשר התחבורה.

ישראל כץ: לא, לא צריך להגזים.

אורי מקלב: שנייה?

ישראל כץ: אני הייתי קדנציה אחת.

ישראל כץ: התחייבתי שאם זה יהיה תלוי בי אני אמלא את השנייה, ואכן הדבר התאפשר.

ישראל כץ: והתחייבתי לא להמשיך לקדנציה שלישית.

אורי מקלב: אבל אנחנו רואים שיש כנראה יתרון, גם אולי לגבי סגני שרים – זה אני לא יודע.

אורי מקלב: אבל לגבי שר, כנראה יש יתרון.

ישראל כץ: אבל הזמן עוד לפנינו, יש לנו שנים.

אורי מקלב: אתה יכול לממש תוכניות, ואנחנו באמת רואים תוכניות ארוכות טווח מתממשות, וזה באמת לטובת כלל אזרחי ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

ישראל כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: ציון שנת השמיטה

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור לנושא הבא שעל סדר-היום, שזה ציון שנת השמיטה, במסגרת הצעות לסדר-היום מס' 1659, 2117, 2118, 2122, 2132, 2192 ו-2193.

אורי מקלב: כדברי פתיחה, אומנם הנאום הזה הוכן, או בכל אופן, היה אמור להגיד אותו יושב-ראש הכנסת, אבל עברתי עליו ולא ראיתי שיש בו דברים עקרוניים שאני לא יכול גם כן להקריא אותם, ואני באמת פותח בשמחה את היום הזה, את ציון היום הזה.

אורי מקלב: ואנחנו מתבקשים להעלות על סדר-היום הצעות בנוגע לשנת השמיטה, שתחול בשנה הקרבה ובאה.

אורי מקלב: מאז ומתמיד מצוות השמיטה הייתה מהמצוות שקיומן קשה.

אורי מקלב: קיומן קשה במיוחד בחברה שכלכלתה התבססה בעיקר על חקלאות.

אורי מקלב: מימי הבית השני, כאשר החקלאות הייתה יסוד לכלכלה היהודית בארץ-ישראל, עמד הציבור היהודי בפני ניסיונות קשים כאשר ניגש לקיים את מצוות השמיטה לפרטיה.

אורי מקלב: השליטים הנוכרים לא הצליחו להבין את פשרה של מצווה זו.

אורי מקלב: כשם שהשבת הייתה זרה להם, כך השמיטה נראתה בעיניהם לא מציאותית.

אורי מקלב: הם ראו בשנת השמיטה שנה של השתמטות ממלאכה, בזבוז של מחזור כלכלי שנתי שלם ואובדן של מסים והכנסה.

אורי מקלב: ולמרות זאת, מטעמים שונים והשתדלויות רבות הם אפשרו ליהודים לשמור על חוקי דתם.

אורי מקלב: כך, למשל, מצטט יוסף בן מתתיהו פקודה שפרסם יוליוס קיסר בשנת 47 לפני הספירה, וזה לשונה: "קיסר אימפרטור בשנית קבע שהיהודים יעלו מס לירושלים העיר, להוציא את יפו, מדי שנה, חוץ מהשנה השביעית שהם קוראים לה שנת שבתון, הואיל ואינם אוספים את פרי העצים ואינם זורעים בה".

אורי מקלב: כיום, כאשר זכינו להתיישבות בארץ-ישראל בריבונות עצמית, קביעת אופייה של שנת השמיטה מונחת לפתחנו.

אורי מקלב: מצד אחד, בעידן המודרני, כאשר המשק לא מבוסס על חקלאות, אולי קל יותר לשמור שמיטה כפשוטה.

אורי מקלב: מצד שני, גובר החשש כי הרוב ייגעו רק בחיצוניותה של מצוות השמיטה, ללא העמקה ברוחה ורעיונותיה.

אורי מקלב: העלאת נושא השמיטה לסדר-היום כבר עכשיו מצביעה על כך שיש רצון בקרב חברי הכנסת מכלל סיעות הבית למצוא את הדרך לקיים את שמיטת הקרקע ולהפוך את שנת השמיטה רלוונטית לכלל הציבור בישראל.

אורי מקלב: יחד עם זאת, יחד עם משרדי האוצר, הרווחה, החינוך והגנת הסביבה, המטרה המשותפת היא לאמץ את שנת השמיטה כשנה שבה יינתן דגש על צמצום הרכושנות, שחרור וצמיחה מתוך מחסור כלכלי והדאגה לצומח ולארץ.

אורי מקלב: זה ניסיון ליצוק יין חדש לקנקן ישן, לחדש את המשמעות של השמיטה כשבת להשם וכשבת לארץ, ולרתום יותר ויותר ישראלים למעגלים המחוברים לשמיטה ויונקים מהמסורת היהודית.

אורי מקלב: ואם כך, אנחנו נעבור לדוברת הראשונה שעל סדר-היום, חברת הכנסת רות קלדרון.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: ולאחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורי מקלב: כמובן, את ראשונה בנואמים כי היוזמה לנושא הזה רשומה על שמך.

אורי מקלב: ואם כך – –

רות קלדרון: תודה רבה.

אורי מקלב: – – יש לך את זכות הדיבור ראשונה.

רות קלדרון: היוזמה של התנ"ך, אבל אני מביאה את זה לכאן.

רות קלדרון: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – אני לא יכולה להגיד "חברות", חברי כאן בפרוטוקולים, אני אתחיל בדברי זאב ז'בוטינסקי, שכתב על השמיטה כבר ב-1928, והוא אומר: "עיקר ההבדל בין המהפכה המקראית לבין המהפכות הסוציאליסטיות הוא בכך שהללו באות 'אחת ולתמיד', ואילו מהפכת היובל – זה דינה, שתהא חוזרת ונשנית לעתים מזומנות.

רות קלדרון: על-פי התוכניות שמקורן באידיאל הסוציאליסטי ייקבעו באחד הימים סדרי צדק בבעלות הקרקע, או בכלל סדרי צדק סוציאליים, ולאחר מכן יהא אסור להכניס בהם שינויים כלשהם.

רות קלדרון: לפי התוכנית שבמקרא, ישמרו חיי הכלכלה, גם לאחר היובל, על חופש מלא של שינויים נוספים.

רות קלדרון: הבריות יוסיפו לבקש עצות, לחבל תחבולות, להיאבק, להתחרות – – – החיים ישמרו על דמותם כזירת התגוששות, ששם אפשר לנחול מפלה וניצחון, להראות יוזמה ולהיכשל בה או להצליח.

רות קלדרון: חופש זה יוגבל על-ידי שני סייגים בלבד.

רות קלדרון: הסייג האחד, או ביתר דיוק מערכת סייגים שלמה, פועל בכל עת ובלא הפסק: יום אחד בשבוע אסור לעבוד.

רות קלדרון: את פאת שדהו ואת עוללות כרמו יעזוב אדם לעניים.

רות קלדרון: ייגבה מעשר כ'קודש להשם'.

רות קלדרון: אם נתרגם את כל אלה ללשון ימינו, הנה פירושם קביעת גבול וסדר לשעות העבודה, ובדרך כלל החוקים כולם בדבר הגנת העובד, כל צורות הביטוח הממלכתי של הפועלים, כל המסים הסוציאליים למיניהם.

רות קלדרון: הסייג השני, או ביתר דיוק: הסם-שכנגד למשטר החופש הכלכלי, הוא היובל.

רות קלדרון: דומה, גרזן ענקי חולף כסופה מפרק לפרק מעל ליער אנוש, וכורת כל אותן הצמרות שגבהו מן הרמה הממוצעת; בטלים החובות, אדם שנתרושש מחזירים לו את רכושו, המשועבד נעשה בן-חורין; שוב מתכונן שיווי משקל; התחילו במשחק מראשיתו עד להפיכה חדשה".

רות קלדרון: עד כאן זאב ז'בוטינסקי ב-1928.

רות קלדרון: שנת השמיטה שתחל בתשרי הקרוב היא בעיני הזדמנות גדולה, הזדמנות שהכנסת הזאת עשויה לממש, ובכך לתת דוגמה למימוש החלום הציוני, החלום להקים בית-לאומי לעם היהודי בארץ-ישראל, בית שתשתמר ותתחדש בו המסורת היהודית – תתחדש באופן שהוא נאמן לערכי חיינו היום: לדמוקרטיה, לשוויון ולחמלה.

רות קלדרון: חידוש שנת השמיטה הוא הזדמנות לעשיית טוב.

רות קלדרון: השמיטה עשויה לאחד ברצון לעשות טוב ימין ושמאל, דתיים וחילונים, אזרחים ישראלים מכל הדתות, יהודים בארץ ובתפוצות, כמו גם באופן יוצא דופן וחשוב את החברה האזרחית, העולם העסקי, הכנסת והממשלה.

רות קלדרון: רעיון השמיטה, שהוא עתיק מאוד, הוא רעיון רדיקלי.

רות קלדרון: הוא עשוי, לדעתי, גם להיות הרעיון המרענן ביותר בדור שלנו של יהודיות ישראלית.

רות קלדרון: המחשבה המקראית מציעה להגביל את תחושת הבעלות, לזכור ששום דבר בעולם לא באמת שלנו, ומדי שבע שנים לתרגל מעט צניעות וענווה; מאמץ לחזק את האמון בין אנשים ובינם לבין מוסדות, ולקבל באופן ייחודי למחשבה היהודית את העובדה שהעולם איננו צודק ושכנראה לא נוכל להביא צדק במהלך פוליטי מהיר, אבל בתוך האי-צדק, בתוך מציאות העושר והעוני ניתן לעשות צדקה, ניתן לתקן.

רות קלדרון: חידוש שנת השמיטה והערכים העומדים בבסיסה קרובים מאוד ללבי.

רות קלדרון: אני מאמינה שיש להם מקום מרכזי בחיים שלנו היום.

רות קלדרון: לכן, זהו הנושא המרכזי שבו אני עוסקת במושב הכנסת הנוכחי.

רות קלדרון: אני מגלה מדי יום שהנושא הזה נוגע למגוון רחב מאוד של אנשים, ארגונים, שרים וחברי כנסת מסיעות שונות.

רות קלדרון: לאורך העבודה הכרתי שותפים מעוררי השראה לשמיטה ולמימושה בדרכים שונות.

רות קלדרון: אתמול קיימנו כאן בכנסת כנס בנושא שנת השמיטה במסגרת השדולה להתחדשות יהודית שהקמתי עם חברי חבר הכנסת יצחק הרצוג.

רות קלדרון: במהלך הכנס, שהשתתפו בו ארגוני ההתחדשות היהודית, ארגוני שמירת הסביבה וארגוני השיקום החברתיים יחד עם נציגי משרד החינוך, המשרד להגנת הסביבה ומשרד הרווחה, הוצגו שלושה היבטים עיקריים שבהם בכוונתנו לפעול במסגרת שנת השמיטה: במישור החינוכי – שר החינוך ומשרדו, יחד עם ארגוני ההתחדשות היהודית, הביאו את בשורת שנת השמיטה כרעיון ערכי וכמימוש מעשי למערכת החינוך הפורמלית והלא-פורמלית.

רות קלדרון: מובן שעד עכשיו תמיד בעולם החינוך הדתי למדו על שמיטה, אבל בעולם החינוך הממלכתי זו מילה לא כל כך מוכרת.

רות קלדרון: כבר במהלך הכנס הציג שר החינוך את תוכנית העבודה – – –

סילבן שלום: רות, לא שלא כל כך; לא מכירים בכלל.

רות קלדרון: לא רוצה – – –

סילבן שלום: לא מכירים.

רות קלדרון: לא מכירים.

רות קלדרון: חושבים שזה משהו שקשור לירקות של דתיים ומחירם.

רות קלדרון: כבר במהלך הכנס הציג שר החינוך את תוכנית העבודה של משרדו לקראת שנת השמיטה.

רות קלדרון: במישור הסביבתי – השר להגנת הסביבה ומשרדו, יחד עם ארגוני ההגנה על הסביבה, יקדמו פרויקטים שיגבילו ניצול מוגזם של משאבי טבע.

רות קלדרון: במהלך הכנס הודיע השר להגנת הסביבה כי יבחן אילו אתרי טבע ניתן לפתוח לציבור ללא תשלום בשנת השמיטה, וכי המשרד בוחן את הצעתנו להפסקת דיג בחופי הים התיכון בשנת השמיטה כדי לשקם את הדגה בים התיכון שנפגעה כתוצאה מדיג לא מבוקר – כמובן במימון הדייגים, בנתינת משכורות לדייגים, כמו לחקלאים.

רות קלדרון: במישור החברתי – שר הרווחה ומשרדו, יחד עם הארגונים לשיקום כלכלי, יזהו לקראת שנת השמיטה כ-10,000 משפחות נורמטיביות שמצויות בחובות שאינם מאפשרים להן תפקוד כלכלי, משפחות שיש להן מוטיבציה להיכנס לתהליך בן שנה של טיפול מקיף בבני המשפחה, במקורות ההכנסה, בהכשרה מקצועית ובהקניית כלים לניהול כלכלי.

רות קלדרון: קרן עממית שאנחנו מקווים לגייס במהלך השנה הקרובה תאפשר למשפחות אלו במהלך העבודה המשותפת עם העמותות והמשרד הסדרי חוב שיש בהם מהלך של שליש-שליש-שליש: לקיחת אחריות של החייב לשליש, נכונות של בעלי החוב למחיקת חלק מהחוב, בשליש, וגם הפגנת סולידריות ציבורית: שליש יבוא מהקרן העממית.

רות קלדרון: מבחינתי, שלושת ההיבטים הללו הם חלק בלתי נפרד משנת השמיטה.

רות קלדרון: הפרויקטים הללו נותנים ביטוי ומוציאים לפועל את ערכי השמיטה, כמובן לצד השמיטה החקלאית.

רות קלדרון: שנת השמיטה רלוונטית גם למי שאינו חקלאי וגם למי שאינו יהודי הלכתי.

רות קלדרון: לכן אני פועלת במקביל לתיקון חוק ועדת שמיטה ממלכתית ומבקשת להרחיב את הנושאים שבהם תדון הוועדה לצורך גיבוש המלצותיה לממשלה לקראת שנת השמיטה, ואף להרחיב ולגוון את הרכב הוועדה, כך שכל ההיבטים של שנת השמיטה יקבלו ביטוי וכל קהילות ישראל ייקחו בה חלק.

רות קלדרון: שנת השמיטה היא שנה ששייכת לכלל ישראל, שנה שבה יש לנו הזדמנות להשיב למרחב הציבורי שלנו משהו מן האחריות, הערבות והאמון שכל כך חסרים בישראל.

רות קלדרון: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חברת הכנסת רות קלדרון.

אורי מקלב: הדובר הבא – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, שנת השמיטה.

מנחם אליעזר מוזס: בשנה הבאה, שנת תשע"ה, תהיה שנת שמיטה.

מנחם אליעזר מוזס: לשמחתי, בכל שמיטה עולה מספר החקלאים שומרי שביעית כהלכתה, ומספרם כבר עמד בשמיטה האחרונה על כמה אלפים.

מנחם אליעזר מוזס: זה התחיל בכמה בודדים במושבים החרדיים, כמו קוממיות, כפר-גדעון, חפץ-חיים, והמשיך לאלפים אחרים.

מנחם אליעזר מוזס: החקלאים האלה, המכונים בפי חז"ל "גיבורי כוח עושי דברו", שובתים מעבודת האדמה, וחלקם הגדול מקדישים את השנה ללימודים ולהשתלמויות ולמילוי הבטריות הרוחניות.

מנחם אליעזר מוזס: מאז הקמת המדינה ממשלות ישראל כולן ידעו לסייע ולעזור לחקלאים האלה כדי שיוכלו לשבות מכל מלאכה ולסייע בידם לחזור בתום שנת השמיטה לעבודה חקלאית סדירה ושוטפת.

מנחם אליעזר מוזס: מאז 2008 קיים גם חוק ועדת שמיטה ממלכתית, והמטרה היא להיערך כראוי מבעוד מועד לשנת השמיטה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לברך על היוזמה השלישית של משרד הרווחה ששמענו זה עתה, על שמיטת חובות ולעזור באמת לנצרך, ואני תכף אצטט מדברי הרמב"ם ב"מורה נבוכים" את הטעם העיקרי לשנת השמיטה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל לפני זה אני רוצה לומר שבמשך כל השנים על השמיטה החקלאית הייתה אחראית הרבנות הראשית.

מנחם אליעזר מוזס: השנה לראשונה הממשלה נטלה מהרבנות הראשית את הסמכות המינהלית לביצוע חוק השמיטה והעבירה אותה למשרד לענייני דת.

מנחם אליעזר מוזס: הרבנות תקבע רק בעניין ההלכתי של ביצוע היתר המכירה, ולא תקים אוצר בית-דין.

מנחם אליעזר מוזס: המשרד יוציא מכרז ל"חברה למתן שירותי הכנה, ניהול ופיקוח לקראת שנת השמיטה בתיאום עם הרבנות הראשית" – מין כותרת, שאני עדיין לא יודע בדיוק מה זה טומן בחובו, אבל אם לא העובדה שמשרד הדתות נמצא בידיים של הבית היהודי הייתי פחות דואג.

מנחם אליעזר מוזס: כשמדובר במפלגה שמניעה יחד עם יש עתיד את כל הממשלה הזאת, ואת כל הגזירות והרדיפות כנגד הציבור החרדי ועולם התורה שאני וחברי מייצגים, אני כבר לא יודע מה הלאה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושש מאוד שעוד יחייבו את כל החקלאים לעבוד לפי היתר המכירה, בלי קשר לדברי ההקדמה.

מנחם אליעזר מוזס: היתר זה, שניתן בשעתו למקרים שבדיעבד, הפך בשנים האחרונות לערך ראשון במעלה של המפלגות הדתיות הלאומיות.

מנחם אליעזר מוזס: ואני חושש שעוד מעט במסגרת הצעת החוק החדשה של השרה לבני להדיח רבנים שיבטאו עמדות הנוגדות את רוח המדינה, עוד בכלל ידיחו רבנים שיעזו לחלוק על היתר המכירה ולבקש קיום מצוות שמיטה כהלכתה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לצטט עוד פסוק בספר ויקרא, פסוק המדבר על תקופת הגלות: "אז תִרצה הארץ את שַׁבְּתֹתֶיהָ" – מפרשים חז"ל שהגלות היא עונש על אי-קיום מצוות השמיטה, והארץ תשלים את השמיטות החסרות בימים שיהודים לא יהיו בה.

מנחם אליעזר מוזס: ובאבות דרבי נתן נכתב, שבעוון אי-שמיטה הארץ נשמטת מיד ישראל, מידה כנגד מידה: "אמר להם הקדוש-ברוך-הוא: הואיל ואין אתם משמיטין אותה, היא תשמט אתכם", ומספר השמיטות שאתם משמיטים אותה, היא תישמט מאליה.

מנחם אליעזר מוזס: בתקופה זאת, כאשר אנחנו שומעים על שאלת המשך אחיזתנו בשטחי ארץ-ישראל, הייתי מצפה שדווקא הבית היהודי יהיה הראשון לדרוש את קיום מצוות שמיטה בהידור כהלכה, ולא לאפשר כל מיני פתרונות הלכתיים של בדיעבד, כמו ביטול אוצר בית-דין והיתר המכירה – כדי שלא נגיע, חס ושלום, למצב של "הואיל ואין אתם משמיטין אותה, היא תשמט אתכם".

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה עכשיו לצטט את דברי הרמב"ם בספרו "מורה נבוכים" – הטעם העיקרי שעל זה מבוססת מצוות השמיטה.

מנחם אליעזר מוזס: אומר המורה נבוכים, הרמב"ם: "ואכלו אביֹני עמך" – כתוב במצוות השמיטה, כאשר הפירוש הוא להשבית את השדה ולתמוך בחלוקה שוויונית של תוצרת האדמה והעבודה, תוך ערעור על עצם הבעלות על האדמה – הלוא זה שייך לזה מלמעלה.

מנחם אליעזר מוזס: אף אחד לא מעבד את הקרקע, ואם יש פרי כולם מוזמנים לבוא לאכול.

מנחם אליעזר מוזס: חלוקה הוגנת של המשאבים.

מנחם אליעזר מוזס: אין בעלויות בשנה הזאת, כולם יבואו וייהנו.

מנחם אליעזר מוזס: השדה, החקלאי, הכול הפקר, תיכנסו ותאכלו, "ואכלו אביני עמך".

מנחם אליעזר מוזס: אומר הרמב"ם, זו הסיבה העיקרית למצוות השמיטה, ממש כולם שווים בפני בורא עולם.

מנחם אליעזר מוזס: כל עם ישראל צריכים לדעת, לחשוב: השנה הזאת כולנו שווים, "ואכלו אביני עמך".

מנחם אליעזר מוזס: ואני חושב שאחת הבעיות המרכזיות של שנת השמיטה היא בעיית המחירים המאמירים של הפירות והירקות, לצערי, כמו ששמענו אתמול בישיבה של הוועדה לביקורת המדינה, שבשמיטה הקודמת היו פערי המחירים בחלק מהפירות והירקות, בין אלה שבאים מחקלאים של אוצר בית-דין לאלה של היתרי מכירה, קרובים ל-200%.

מנחם אליעזר מוזס: בכל אופן, היה כשל קשה מאוד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לבקש מכל הגורמים הרלוונטיים האחראים על הנושא, ובפרט משרד האוצר, שלפחות בשנת השמיטה הזאת תהיה הסכמה בעניין הזה, כדי לאפשר גם למי שאינם משיגים, למי שידם אינה משגת ורוצים לשמור את השמיטה כהלכתה, לרכוש פירות וירקות במחירים שפויים.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לגמור – אנחנו עומדים חצי שנה לפני השמיטה, יש מספיק זמן להתארגן ולהיערך לכך.

מנחם אליעזר מוזס: ויהי רצון שתקוים בנו הברכה: "וצויתי את ברכתי לכם בשנה הששית ועשת את התבואה לשלוש השנים" הבאות.

מנחם אליעזר מוזס: ונזכה לקיים את שנת השמיטה בשמחה ובטוב לבב.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אורי מקלב: אם לא יהיו נרשמים נוספים, אז חבר הכנסת השר סילבן שלום ישיב בשם שר החינוך מייד אחרי דבריך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני שמח על ההזדמנות, עמיתי חברי הכנסת, לדבר מעל הבמה הזו בסוגיה ערכית חשובה, שמזמינה אותנו גם לחשיבה אחרת מחוץ לקופסה וגם לפעולה אחרת מחוץ לקופה.

דב חנין: אני ניצב כאן היום כסוציאליסט וכאיש התנועה הסביבתית ובא לדבר על אחד הרעיונות המתקדמים, המהפכניים, מרחיקי הלכת, המרעננים, כמו שאמרה בצדק חברת הכנסת קלדרון לפני, החתרניים והשנויים במחלוקת; הכי שנויים במחלוקת שאפשר להעלות על הדעת: הרעיון הבאמת-מדהים הזה של השמיטה.

דב חנין: לפני שאומר כמה מילים על הרעיון הזה, זו הזדמנות, אני חושב, לדבר בכלל על המסורת.

דב חנין: אתה, אדוני היושב-ראש, שומר מצוות.

אורי מקלב: משתדל.

דב חנין: אני משתדל גם כן לשמור מצוות, אבל אני לא בטוח שבדיוק אותן מצוות; אבל חלק מהמצוות, אני בטוח שאנחנו שותפים בהן.

דב חנין: דווקא כמי שלא הולך בכל יום ומתפלל אני חושב שחשוב לנו, לחברה הישראלית, להכיר את המסורות שמהן אנחנו באים, ובמקרה הזה את המסורת היהודית, ללמוד אותן ולדעת לקחת מהן את הרעיונות האחרים, השונים, המעניינים, המתקדמים, אם תרצו – הסופר-מודרניים שיש בהן.

דב חנין: זה האתגר הגדול.

דב חנין: ואני תמיד מצטער לראות עד כמה אנחנו לא לוקחים בחשבון, עד כמה אנחנו לא משתמשים במשאבי ההתנגדות, משאבי החשיבה האחרת, משאבי החשיבה האלטרנטיבית, שניתן לקחת מהמסורת, במקרה הזה מהמסורת היהודית המתקדמת.

דב חנין: אין ספק שצמד הרעיונות הזה של השמיטה והיובל הוא צמד רעיונות מהפכני.

דב חנין: נתחיל בשמיטה החקלאית.

דב חנין: רעיון מרחיק לכת של גבולות השימוש באדמה.

דב חנין: מותר להשתמש באדמה, רצוי להשתמש באדמה, אבל צריך לשים גבולות.

דב חנין: אי-אפשר לעשות הכול ואי-אפשר לעשות הכול כל הזמן.

דב חנין: הרעיון הזה, אגב, נקבע בתקופה שאולי לא היה אותו ידע מדעי שיש לנו היום על מה זה עושה לאדמה כשמשתמשים בה שנה בשנה בשנה.

דב חנין: היום יש לנו מחקרים שמראים מה זה עושה.

דב חנין: והוא נעשה מתוך חשיבה שהיא מאוד מרחיקת לכת והיא מאוד אקטואלית ומודרנית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מול הרעיון הקפיטליסטי של עוד ועוד עומד כאן הרעיון הסביבתי של מספיק: נשתמש, ניהנה, אבל יש גבולות.

דב חנין: כמובן, השמיטה החקלאית מתקשרת לשמיטת החובות, גם כן רעיון מרחיק לכת.

דב חנין: תחשבו: מישהו היה מציע את זה היום במדינת ישראל – אני נציג סיעת חד"ש, אבל אפילו סיעת חד"ש לא מספיק רדיקלית ואמיצה כדי לעלות כאן על במת הכנסת ולהגיד: בכל שנה שביעית לשמוט את החובות.

מנחם אליעזר מוזס: – – – הבנקים.

דב חנין: לבנקים ולא רק לבנקים – –

אורי מקלב: לטייקונים.

דב חנין: – – בואו נשמוט את החובות.

דב חנין: ועוד רעיון מרחיק לכת: הרעיון של שנת היובל, הרעיון של שחרור העבדים, של דרור לכולם.

דב חנין: מה יש לנו כאן, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: קודם כול יש לנו כאן התערבות מסיבית בסדרים החברתיים.

דב חנין: ומה שחשוב להבין, אנחנו לא מדברים כאן על צדקה אישית.

דב חנין: יש חובות צדקה, בהחלט, אבל כאן אנחנו לא מדברים על צדקה אישית.

דב חנין: אנחנו מדברים על כללים, על נורמות מרחיקות לכת של התערבות במערכת החברתית.

דב חנין: יש לנו כאן מנגנונים חזקים, רבי-עוצמה, סוציאליסטיים וסביבתיים.

דב חנין: מנגנונים של תיקון חברתי.

דב חנין: חוסר אמונה עמוקה בצדק של שוק חופשי בלתי מוגבל.

דב חנין: הרעיונות האלה של השמיטה והיובל, כשמחברים אותם, יש בהם איזשהו ניסיון לאפס מחדש את המערכת הכלכלית, להחזיר את כולנו לנקודת האפס ולפגוע באחד מהמנגנונים הכי חזקים שמייצרים את הקפיטליזם: הצבירה מדור לדור.

דב חנין: הרי אתם מכירים את הסיפור, בוודאי השר סילבן שלום מכיר היטב את הסיפור, על איך רוקפלר הידוע עשה את הונו: רוקפלר בארצות-הברית חי לו בשנותיו הראשונות בניו-יורק והתפרנס מצחצוח נעליים.

דב חנין: ולאחר מכן, אומר הסיפור, הוא התעשר קצת ולקח אתו שני אנשים שיעבדו אתו בצחצוח נעליים, אחר כך העסק התרחב ועשרה אנשים עבדו עבורו בצחצוח נעליים, ואז נפטר דודו והותיר לו 10 מיליארד דולר.

דב חנין: ככה הוא נעשה עשיר, פשוט.

דב חנין: אז ככה זה עובד במציאות הקפיטליסטית שלנו.

דב חנין: אבל פה יש רעיון מהפכני, מרחיק לכת, שמאפס את המערכת.

דב חנין: יש פה רעיון מהפכני, מרחיק לכת, של התמודדות עם האתוס הזה, המיתוס הזה, של "אם רק תרצה – תצליח", הכול פתוח, השוק החופשי יוביל אותך, היד הנעלמה.

דב חנין: יש כאן מהלך חברתי-רעיוני אופוזיציוני לקפיטליזם האכזרי והחזירי שאנחנו נמצאים בו, עמיתי חברי הכנסת, ולכן אני אומר לכם: הרעיון הזה הוא רעיון מרגש, הוא רעיון מרגש.

דב חנין: הוא רעיון מעניין, הוא רעיון שחשוב לחשוב עליו.

דב חנין: וגם אם יש בבית הזה – ואני אומר את זה באמת במלוא ההערכה והכבוד – מי שחולקים על תפיסותי על הסוציאליסטיות; יש כאן עדיין כמה קפיטליסטים בבית הזה, ואני אומר את זה בזהירות, לא רוצה להעליב אף אחד.

דב חנין: אבל לפחות בואו נדון, בואו נתווכח.

דב חנין: זו ההזדמנות לבירור רעיוני, לחשוב, לבחון את עצמנו; להסתכל על דרכים אחרות לראות את המציאות שלנו.

דב חנין: אני חושב, עמיתי חברי הכנסת, שאין יפה מאשר לסיים בפסוקים הנהדרים של ישעיהו נ"ח, שאתם יודעים שאנחנו – לא אנחנו כולנו, אבל מי שהולך לבית-הכנסת ביום כיפור שומע אותם, פסוקים בהפטרה של יום כיפור.

דב חנין: אז תשמעו מה אנחנו שומעים בהפטרה של יום כיפור, יום הצום הכבד בבית-הכנסת.

דב חנין: כך אומר הנביא, ואת הדברים האלה מקריאים.

דב חנין: אומרים כך: "קרא בגרון אל תַּחְשֹׂךְ כשופר הרם קולך והגד לעמי פשעם ולבית יעקב חַטֹּאתָם.

דב חנין: ואותי יום יום ידרשון ודעת דְּרָכַי יֶחְפָּצוּן כגוי אשר צדקה עשה ומשפט אלהיו לא עזב ישאלוני משפטי צדק קרבת ה' יחפצון".

דב חנין: וזו השאלה ששואלים כאילו את האל או שואלים את הנביא: "למה צמנו ולא ראית עינינו נפשנו ולא תדע".

דב חנין: והתשובה: "הן ביום צֹמְכֶם תמצאו חפץ וכל עַצְּבֵיכֶם תִּנְגֹּשׂוּ.

דב חנין: הן לריב ומצה תצומו ולהכות בְּאֶגְרֹף רשע לא תצומו כיום להשמיע במרום קולכם.

דב חנין: הכזה יהיה צום אבחרהו יום ענות אדם נפשו, הֲלָכֹף כְּאַגְמֹן ראשו ושק ואפר יציע, הלזה תקרא צום ויום רצון לה'.

דב חנין: הלוא זה צום אבחרהו, פַּתֵּחַ חַרְצֻבּוֹת רֶשַׁע הַתֵּר אֲגֻדּוֹת מוֹטָה ושלח רצוצים חָפְשִׁים וכל מוטה תנתקו.

דב חנין: הלוא פָרֹס לרעב לחמך ועניים מרודים תביא בית כי תראה ערום וְכִסִּיתוֹ ומבשרך לא תתעלם".

דב חנין: אלה הדברים שנאמרים בהפטרה של יום כיפור, ואני חושב שהחוכמה בטקסט הזה ובזה שאת הטקסט הזה מקריאים בבית-הכנסת ביום הצום של יום כיפור היא פשוט עצומה.

דב חנין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים המפתיעים.

אורי מקלב: אנחנו נבקש מהשר סילבן שלום – שישיב בשם שר החינוך.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, אתה יודע שמי שברא את האדמה לא היה צריך להגיע למומחים שיגידו ששנת השמיטה היא דבר חשוב לקרקע ונחוץ לקרקע.

רות קלדרון: דב, יום כיפור הוא יום שמיטת החובות של שנת השמיטה – –

מיקי רוזנטל: סגן השר פה, ההצעה שלו מצוינת.

מיקי רוזנטל: מס ירושה זה – – –

אורי מקלב: למה יום כיפור ולא ראש השנה, חברת הכנסת רות קלדרון?

רות קלדרון: – – ושמיטת החובות היא ביום כיפור.

מיקי רוזנטל: כי היום רוב האנשים כבר לא חקלאים.

מיקי רוזנטל: אבל מס ירושה זה מס צודק.

סילבן שלום: קודם כול, אני מאוד שמח, אדוני היושב-ראש, שניתנה לי האפשרות להשיב על נושא שהוא מאוד מאוד מעניין אותי ומאוד חשוב ומאוד מאוד עקרוני בדת היהודית, ובכלל מבחינה אוניברסלית לכלל הציבור.

סילבן שלום: זה לא נושא שלי, אבל אני עונה עליו בשמחה רבה.

סילבן שלום: "ושש שנים תזרע את ארצך ואספת את תבואתה; והשביעית תשמטנה ונטשתה ואכלו אביוני עמך ויתרם תאכל חית השדה, כן תעשה לכרמך לזיתך", שמות כ"ג, י'–י"א; "והיתה שבת הארץ לכם לאכלה לך ולעבדך ולאמתך ולשכירך ולתושבך הגרים עמך", ויקרא כ"ה, ו'.

סילבן שלום: שנת תשע"ה – צריך להגיד התשע"ה, כי אנחנו מדברים על 5,000 קודם, אבל משרד החינוך כנראה חושב שזה רק 775, בעצם זה 5,775; שנת תשע"ה הבאה עלינו לטובה היא שנת השובע, שנת השמיטה.

סילבן שלום: על-פי היהדות – אחת לשבע שנים היהודי מפסיק את עבודתו בשדה והארץ שובתת.

סילבן שלום: מצוות השמיטה טומנת בתוכה לימוד הלכות רבות ועולם ומלואו של ערכים דמוקרטיים ויהודיים במישורים שונים: בין אדם למקום – אפרופו גם יום כיפור – שאפשר לנסות לכפר עליהם, בין אדם לחברו, שאת זה אתה חייב לעשות יחד עם חברך, בין אדם לעצמו, בין אדם לארץ-ישראל ובין אדם לעמו, עם ישראל.

סילבן שלום: מצוות השמיטה העתיקה מחייבת כל חקלאי בארץ-ישראל לנטוש את שדהו אחת לשבע שנים, להפקיר את פירותיו, לתת לאדמה מנוחה ולאפשר לכל אדם ואף לבהמות להיכנס לשדה וליטול חלק מברכת האדמה.

סילבן שלום: בשנה זו גם מתבטלים החובות הכספיים.

סילבן שלום: אגב, חבר הכנסת דב חנין, זה דבר מאוד מאוד מעניין אם יסכימו אנשים לשמוט חובותיהם אחד לשני, אבל זאת המצווה.

סילבן שלום: מצוות שמיטת הכספים כמשמעה בתורה מחייבת גם את המלווה לוותר על חובו בשמיטה, ובכך לאפשר ללווה להתחיל את חייו מחדש ולא לשקוע בחובות שלא יוכל לצאת מהם.

סילבן שלום: בזמן העתיק, שבו יותר מ-90% מאוכלוסיית העולם עסקו בחקלאות, נסבה שנת השמיטה על המגזר החקלאי, אך כיום השתנתה המציאות.

סילבן שלום: עם התפתחות הכלכלה והטכנולוגיה הגענו למצב שבו פחות מ-5% מהאוכלוסייה עוסקים בחקלאות, אפילו היום 2% לדעתי העוסקים בחקלאות, ושנת השמיטה איבדה מעט את הצביון המיוחד שלה.

סילבן שלום: לצד הלימוד של הלכות השמיטה בשיעורי תנ"ך ותושב"ע, חבר הכנסת מוזס, חשבנו כיצד נוכל לפתח ולשכלל את אותם רעיונות חברתיים חשובים המאפיינים את השמיטה גם בימינו.

סילבן שלום: מצוות שמיטה מלמדת אותנו תפיסת עולם חברתית, התרחקות מחומרנות, אחריות הדדית, נתינה, דאגה לזולת ושאיפה לצדק חברתי.

סילבן שלום: שנת השמיטה היא הזדמנות נפלאה לעסוק בערכים שבין אדם לחברו, בתכנים בעלי מסר חברתי התורמים להיווצרותה של חברת מופת, כמו שאיפה לצדק, צדקה ורגישות לזולת.

סילבן שלום: נדמה כי דווקא בדורנו, שהולך ומסגל לעצמו דפוסי חיים וערכים של תרבות המערב המקדשת את החומר ומעמידה את היחיד במרכז, וניכר הפער בין שכבות האוכלוסייה במדינת ישראל, האתגר החינוכי העומד לפתחנו הוא לטפח בקרב תלמידינו את הממד הרוחני, לחזק ערכים חברתיים ולפתח במסגרת העבודה על המידות תכונות של ענווה והסתפקות במועט מחד גיסא ופיתוח מידת הנדיבות והשיתוף מאידך גיסא.

סילבן שלום: בשנת השמיטה תשע"ה תעסוק מערכת החינוך בכל חודש בהיבטים חברתיים ותעמוד בסימן "האחר הוא אני".

סילבן שלום: אני מציע באמת, שי פירון הוא מהמפלגה שלך.

סילבן שלום: תתחברי לתת גם הרצאות בבתי-הספר על זה.

רות קלדרון: – – –

סילבן שלום: לדעתי זה יכול להיות דבר נפלא, כי את נותנת את זה מממד שמאוד אפשר לעכל אותו, חברת הכנסת קלדרון, מאוד אפשר לקבל אותו, לאלה שכמו שאמרנו קודם לא יודעים מה זה שנת שמיטה כי הם אף פעם לא למדו בבית-הספר מה זה שנת שמיטה.

סילבן שלום: הם לא יודעים בכלל.

סילבן שלום: זה מזכיר לי דבר אחר – בסוגריים.

סילבן שלום: עיתונאי מאוד מפורסם כאן כתב פעם שצריכים לשנות את החופש הגדול ולעבור מיולי-אוגוסט לאוגוסט-ספטמבר.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי לא יכול להיות שיש יולי-אוגוסט חופשה ומייד בספט

סילבן שלום: מבר חגים ועוד פעם מה עושים עם הילדים ויש בעיות.

סילבן שלום: התקשרתי אליו ואמרתי לו – – –

מיקי רוזנטל: אפשר לחשוב שזה – – –

סילבן שלום: מה?

מיקי רוזנטל: לא – – –

רות קלדרון: – – – שזה הוא.

מיקי רוזנטל: אני לא זוכר שכתבתי – – –

סילבן שלום: לא, לא.

סילבן שלום: זה לא אתה, מיקי.

סילבן שלום: התקשרתי אליו, זה היה באמת לפני המון שנים, ואמרתי לו – כמעט אמרתי את שמו – ואמרתי לו: מעולם לא התנגדתי למאמר כמו שהתנגדתי למאמר הזה.

סילבן שלום: הוא אמר לי: עד כדי כך?

סילבן שלום: מה, כתבתי על שלום, ביטחון, שטחים?

סילבן שלום: אמרתי לו: תשמע, הסיבה היחידה לכך שתלמידי בית-הספר הממלכתי יודעים מה זה תפוח בדבש, מה זה שופר, מה זה יום כיפור, מה זה סוכות, היא שיש להם מחברת חגים והעובדה שיש בספטמבר לימודים.

סילבן שלום: אחרת לא היו יודעים כלום.

סילבן שלום: גם ככה זה לא נותן את הכול, אבל ילד שנכנס לגן – גן ממלכתי, לא גן דתי – כבר יש לו את השופר ואת הסביבון בחנוכה – נגיד חנוכה זה לא שייך – אבל את התפוח בדבש ואת הסוכה ואת הלולב ואת הדגל של שמחת תורה.

סילבן שלום: את כל הדבר הזה הוא יודע רק מכיוון שהוא למד את זה בגן-הילדים, בבית-הספר, אחרת הוא לא יודע כלום.

סילבן שלום: דרך אגב, למה לא יודעים על תשעה באב שום דבר?

סילבן שלום: כי זה בחופש הגדול.

סילבן שלום: שאלו – מיקי, כדאי שגם אתה תשמע – זה היה, אני חושב, בערוץ 8 או בערוץ 1, אני לא זוכר.

סילבן שלום: הייתה קבוצת ילדים ושאלו אותם: מתי היה תשעה באב?

סילבן שלום: קודם כול לא ידעו.

סילבן שלום: חלק ידעו – תשעה באב, הרוב לא ידעו מה זה.

סילבן שלום: אחרי זה אמרו, מה קרה בתשעה באב?

סילבן שלום: כמובן, אף אחד לא ידע.

סילבן שלום: היה איזה צדיק שאמר שבית-המקדש נחרב.

סילבן שלום: ואז שואלים את אותו צדיק: מתי זה היה?

סילבן שלום: כמובן, הוא לא יודע, ואף אחד לא יודע, ואז מישהי מתנדבת לומר: לפני 100 שנה?

סילבן שלום: מישהו אומר: לא, 200 שנה.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי זה בקיץ, לא לומדים את זה, לא יודעים.

סילבן שלום: לא רק את המשמעות הדתית, את המשמעות הרוחנית של העניין.

סילבן שלום: לכן, כשאת אמרת על שנת השמיטה, אין אף אחד שיודע, אני אומר לך; אשאל אפילו את הילדים שלי, לצערי, מה זה שמיטה, לא בטוח שכולם ידעו עד הסוף.

סילבן שלום: הם ידעו בכללי, אבל לא ידעו עד הסוף.

סילבן שלום: זה דבר שחייבים חייבים לעשות.

סילבן שלום: חבר הכנסת מוזס, כמו שאתה יודע, הילדים הם נצר לרב הגדול, הרב ולוול'ה מוזס, ואני צריך להסביר להם כמה דברים.

סילבן שלום: אבל אני לוקח אותם אתי לבית-הכנסת – זה עכשיו מהצד שלי, לא מהצד המוזסי – לוקח אותם לבית-הכנסת ולכל מה שצריך בעניין הזה.

סילבן שלום: כשאמרנו שמערכת החינוך תעסוק, אני מציע שכולם ילכו כאן, כי גם דב נתן משמעות מאוד יפה של כל הנושא הזה.

סילבן שלום: מאוד התרגשתי כשקראת את ההפטרה כאן.

סילבן שלום: כי אמרתי לעצמי: אם אבי הקומוניזם היה קורא או שומע את מה שאתה אומר, לא בטוח שהוא היה חושב שאתה קומוניסט אדוק ואמיתי – לקרוא מהספר.

סילבן שלום: אבל עשית את זה בצורה נפלאה.

סילבן שלום: באמת, אותי זה ריגש; אני חייב להגיד לך.

סילבן שלום: וחבר הכנסת מוזס, עליך אין מה לדבר בעניין הזה.

סילבן שלום: אנחנו מכירים הרבה שנים.

מיקי רוזנטל: – – – לקואליציה, שיש בתורה יותר חוקים על יחסים שבין אדם לחברו, על דאגה לגר, מאשר על ארץ-ישראל ועל החזקה על ארץ-ישראל.

מיקי רוזנטל: יותר חוקים ויותר מילים.

סילבן שלום: יש גם זה וגם זה.

סילבן שלום: גם נושא של קדושת ארץ-ישראל – – –

מיקי רוזנטל: אני רק אומר מה יותר.

סילבן שלום: אתה צודק.

סילבן שלום: קח את כל ספר ויקרא, כולו עוסק רק בתחומים האלה של מה מותר, מה אסור, איך, מה ולמה, וגם בספרים האחרים.

סילבן שלום: כל סיפורי המקרא, כולם, הרי באים ממקום של רצון להוביל את הציבור למקום אחר.

סילבן שלום: תיקון עולם.

סילבן שלום: אתה יודע, עכשיו אנחנו אומנם קוראים את פרשות יציאת מצרים, אבל לא מזמן היה חנוכה, וקראנו את פרשות יוסף.

סילבן שלום: גם על פרשות יציאת מצרים יש לי הרבה מה להגיד, אבל פרשות יוסף – שואלים הרי, איך ייתכן שיוסף הוא היחיד שזכה לקבל שני שבטים?

סילבן שלום: הרי הוא היה גאוותן, שחצן – אבא שלו ואימא שלו ו-11 אחיו משתחווים בפניו.

סילבן שלום: יוסף הרי חלם את חלומו.

סילבן שלום: אחרי זה הוא לחם למען אחיו, מחל להם וחמל עליהם.

סילבן שלום: בסופו של דבר הוא יכול היה לתת להם לחם ומלח.

סילבן שלום: מ"חלם", לאורך כל הדרך, עד שנתן להם את הלחם והמלח.

סילבן שלום: ולכן החלום הזה הוא בעצם לא חלום של התנשאות; הוא חלום שמוביל לתהליך עצום, שמציל את העם היהודי מכליה, כי הוא בסוף הצליח לתת להם את הלחם ואת המלח.

סילבן שלום: "יוסף" בהיפוך אותיות זה "פיוס".

סילבן שלום: אם נשנה את סדר האותיות נמצא את המילה "פיוס".

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מקלב, וחבר הכנסת מוזס, פיוס – אנחנו נכנסים קצת לגימטריה – שווה בגימטריה ל-156.

סילבן שלום: מה זה 156?

סילבן שלום: זה "ציון".

סילבן שלום: כשיש לנו פיוס פנימי בעם, יש לנו את ציון.

סילבן שלום: אבל גם המילה "קנאה" שווה ל-156, כך שאם יש לנו מלחמת אחים וקנאה פנימית, אין לנו ציון.

סילבן שלום: ציון הולכת בין הפיוס לבין הקנאה.

סילבן שלום: כשיש לנו את הפיוס הפנימי, יש לנו את ציון; כשיש לנו את הקנאה, אין לנו את ציון.

סילבן שלום: הדבר הזה צריך להוביל אותנו כל הזמן להבין את הצורך של בין אדם לחברו.

סילבן שלום: כי מה זה הפיוס?

סילבן שלום: זה בין אדם לחברו.

סילבן שלום: מה זה הקנאה?

סילבן שלום: זה בין אדם לחברו.

סילבן שלום: ויוסף, שהיה מפייס, הוא זכה להיות הצדיק, בלי "בדורותיו" – כי הרי שני אנשים בלבד הוזכרו כצדיקים: נח, אבל הוא בדורותיו, ויוסף הוא צדיק מוחלט, לא בדורותיו.

סילבן שלום: הוא היחיד שקיבל שני שבטים.

סילבן שלום: אז יש גם בעניין הזה צורך לקבל את הדברים ולתת בהם אמונה מסוימת.

סילבן שלום: עכשיו אכנס שוב לשיעור תורה, ונדבר עכשיו על יציאת מצרים.

סילבן שלום: לא התכוונתי בכלל.

סילבן שלום: מיקי, משכת אותי, ובא לי על זה פתאום.

אורי מקלב: אנחנו מתברכים, אדוני השר, ב"ישימך אלוקים כאפרים וכמנשה", הבנים של יוסף.

אורי מקלב: למה, כי שם ראו כמה אין שנאת אחים, אף שהקדימו את אפרים למנשה, ועם כל זה הם לא רבו אחד עם השני.

אורי מקלב: ראו שהפיוס המשיך אצל הילדים שלו.

סילבן שלום: והם היחידים שזכו לשניים.

סילבן שלום: ביציאת מצרים – בא משה רבנו לפרעה ואומר לו: אני רוצה לצאת.

סילבן שלום: שואל אותו: עם מי אתה רוצה לצאת?

סילבן שלום: אומר לו: עם נשינו, זקנינו וטפנו.

סילבן שלום: על-פי המדרש, אומר לו פרעה: מה אתה צריך את הזקנים האלה?

סילבן שלום: הרי הם יעכבו אותך בדרך.

סילבן שלום: הוא, כמובן, מסביר לו שבלי עבר אין עתיד ובלי שורשים אין תקווה וכך הלאה.

סילבן שלום: בסוף פרעה נמלך בדעתו, רודף אחריהם, וכולם שואלים אותו: איך עשית לנו כדבר הזה?

סילבן שלום: מה פתאום?

סילבן שלום: עכשיו כולנו נלך לאיבוד.

סילבן שלום: והנה הוא מכה בחרבה, והים נפתח וכולם עוברים בחרבה.

סילבן שלום: לאחר מכן אין מה לאכול: מה עשית?

סילבן שלום: זורק מן מהשמים.

סילבן שלום: לאחר מכן אין מה לשתות: מה עשית?

סילבן שלום: ויכה משה בסלע ויצאו ממנו מים, וגם על זה יש אמירה, שמפני שהכה בסלע לא נכנס לארץ-ישראל, כי לא הסתפק בזה שיהיה נס אלא היה צריך להראות שהוא עשה את הנס.

סילבן שלום: אבל את זה אני שם בצד, זה לא שייך לעניין.

סילבן שלום: באותה פרשה של יציאת מצרים, פתאום, ללא שום קשר, מדובר על מלחמת ישראל בעמלק.

סילבן שלום: שום קשר.

סילבן שלום: מה הקשר בין יציאת מצרים למלחמת ישראל בעמלק?

סילבן שלום: אין שום קשר.

סילבן שלום: אומרים: אם יחזיקו למשה את הידיים למעלה, אז ננצח, ואם חלילה הידיים ירדו, ואהרן – ושואלים, מה הקשר בין יציאת מצרים, שזו פרשה בפני עצמה, ואנחנו מציינים את זה בליל הסדר ובפסח והכול, לבין הנושא של עמלק?

סילבן שלום: אומרים: זכור את אשר עשה לך עמלק, אסור לך לשכוח וכדומה.

סילבן שלום: "עמלק" בגימטריה שווה בדיוק ל"ספק".

סילבן שלום: אל תבדקו אותי עכשיו בראש, זה נכון.

סילבן שלום: מה זה המלחמה בעמלק?

סילבן שלום: זה המלחמה בספק.

סילבן שלום: אז קודם כול המלחמה בספק שהקדוש-ברוך-הוא יפתח את הים ונעבור בחרבה, ויזרוק מן מהשמים, ויכה משה בסלע ויצאו ממנו מים, אבל הספק הוא ספק שלנו כל הזמן.

סילבן שלום: הספק הזה מתעורר בדרך כלל כשיש קשיים.

אורי מקלב: שניהם 240.

סילבן שלום: כבר עשית בראש.

סילבן שלום: אמרתי לך שלא צריך לבדוק, אני יודע.

סילבן שלום: אבל אורי לא יכול היה.

סילבן שלום: הוא בדק.

סילבן שלום: זה אורי, מה לעשות.

סילבן שלום: אבל ככה זה.

סילבן שלום: תאמין לי, גם אני הייתי בודק אם מישהו היה אומר.

אורי מקלב: רציתי לעזור לך, להגיד את המספר.

סילבן שלום: זכרתי את המספר, רק לא אמרתי.

סילבן שלום: אז אמרתי 156, פה לא אמרתי.

סילבן שלום: הספק בדרך כלל מתעורר כשקשה לנו.

סילבן שלום: לא עלינו, בדאבדין, בכלל.

סילבן שלום: שואלים, למה צדיק ורע לו, רשע וטוב לו – אז מתחיל להיות ספק.

סילבן שלום: הספק הזה מתעורר כשאנחנו מרגישים פחות טוב.

סילבן שלום: כשהכול טוב, אין ספק, אין כלום.

סילבן שלום: אבל כאן באים ואומרים: זה הממד, גם של הענווה, גם הצניעות, גם החשיבה וגם הידיעה שיש מישהו שמכוון את העניין.

סילבן שלום: לכן המלחמה בספק היא יומיומית: זכור את אשר עשה לך עמלק – זה לא אותו צורר בלבד שהלך ורצה להשמיד את היהודים, ואתה צריך לזכור את הצורר הזה כל ימי חייך.

סילבן שלום: מי זה עכשיו?

סילבן שלום: אין עמלק, אין כלום – מה תזכור, את מי שאין?

סילבן שלום: אלא אתה צריך כל הזמן לדעת שכאשר יש לך ספק, אתה צריך לזכור את העניין, מי בעצם יכול לעזור ולסדר.

סילבן שלום: ולכן, במערכת החינוך כשהולכים עכשיו ללמד, רוצים ללמד קיימות, רוצים ללמד את ערך העבודה, את ערך השביתה וההפסקה, סוציאליזם או קפיטליזם – חבר הכנסת חנין, זה סעיף 4 בלימוד.

סילבן שלום: סעיף 5 – אחווה, דאגה לבני-אדם, לחלשים, לגרים, למהגרים.

סילבן שלום: בסוציאליזם ובקפיטליזם, של מי הרכוש והעושר?

סילבן שלום: שוויון או חירות?

סילבן שלום: זה יכול להיות שניהם ביחד.

סילבן שלום: שמיטת כספים, יחס ללווה שלא מצליח להחזיר את חובותיו, פתיחת דף חדש, הזדמנות שנייה.

סילבן שלום: כל עקרונות היובל, רעיונות ליישום על-פי ז'בוטינסקי, שבממד הזה היה סוציאליסט גדול כשדיבר על חמשת המ"מים; פתאום הוא אומר שהמדינה צריכה לספק מזון, מעון, מורה, מלבוש, מרפא.

סילבן שלום: כאילו, מדינה צריכה לדאוג לדברים הכי בסיסיים של האדם.

סילבן שלום: מה אתה אומר?

מיקי לוי: חמשת המ"מים.

סילבן שלום: כן, חמשת המ"מים, אמרתי.

מיקי לוי: אני בא מבית של אצ"ל.

אורי מקלב: צריך לחזור בתשובה.

מיקי רוזנטל: אבל למה לא הפנמת את החומר?

מיקי רוזנטל: זאת הבעיה.

מיקי רוזנטל: זה שאתה בא, זה לא עוזר לי.

סילבן שלום: אבל מיקי הוא, תאמין לי, אין סגן שר שהיה יושב כאן עכשיו, מקשיב, משקיע, עושה, כמו שהאיש הזה – – –

אורי מקלב: ולא מתלונן.

סילבן שלום: לא רק שלא מתלונן, גם נהנה מזה, ומשקיע את ההשקעה האדירה.

סילבן שלום: תאמין לי, אני לא רוצה חס וחלילה לפגוע בסגני השרים – – –

מיקי רוזנטל: חילוקי הדעות בינינו לא גורמים לי שלא להוקיר ולהכיר בתכונותיו הטובות.

סילבן שלום: אני ממש מעריך את האיש הזה, באמת.

סילבן שלום: מוקיר אותו ומעריך אותו, ומאז שהוא הגיע לכאן גם למדתי להכיר אותו יותר, והוא עושה זאת, אתה יודע, עם כל הלב והנשמה.

סילבן שלום: היטל מכירה, חקלאות בעולם המודרני, הון–שלטון, מי מחליט על מי?

סילבן שלום: של מי ההון?

סילבן שלום: האם צריך לפקח או לצמצם את התופעות של ריבוי הון וקשרי הון–שלטון?

סילבן שלום: מחירי הדיור ומחירי הקרקע, חירות האדם – בבית-הספר יתקיימו פעילויות שונות סביב הנושאים האלה בדרכים מגוונות, אם באמצעות סרטונים, באמצעות לימוד המקורות, באמצעות דיונים סביב דילמות אשר מזמנים הנושאים השונים, סיורים לימודיים בשטחים חקלאיים, שילוב אקטואליה, אמנות, שיעורים מתוקשבים ועוד.

סילבן שלום: נושא השמיטה יילמד במסגרת תחומי הדעת שבהם העיסוק הוא ישיר, כדוגמת שיעורי מורשת, תנ"ך, תושב"ע, מחשבת ישראל.

סילבן שלום: אני חושב שמיציתי את העניין.

סילבן שלום: יש כאן עוד עשרה עמודים שמשרד החינוך כתב לי.

סילבן שלום: לא נקרא את כולם.

סילבן שלום: אבל אני מאוד שמח שהנושא הזה עלה.

סילבן שלום: ובכלל, כשמעלים את הנושאים האלה, וזה אני אומר לך, היושב-ראש מקלב, וחבר הכנסת מוזס, וגם לך, חבר הכנסת ליפמן – אומנם אתה קצת שונה, אבל עדיין – כשהנושאים האלה עולים כנושאים אוניברסליים, כנושאים שמחברים את כולם ושייכים לכל אדם באשר הוא, החיבור הוא מדהים.

סילבן שלום: הוא יכול להיות חיבור של דב, של הרב מוזס ושל חברת הכנסת קלדרון.

סילבן שלום: הרי זה חיבור שהוא לא נורמלי במערכת הפוליטית שלנו, כביכול.

סילבן שלום: אבל כשיש נושא כזה – למרות שהוא נושא דתי, הוא מדאורייתא, הוא כתוב, הכול – אבל נושא כזה, בסופו של דבר, הייחוד שלו, היופי שלו הוא שהוא יכול לאחד את כולם.

סילבן שלום: אני מאוד שמח שזה עלה, ואם רוצים להעביר את זה לוועדת החינוך לדיון, או לדיון במליאה אפילו, מה שהם רוצים, אני כמובן אשמח מאוד.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: הפתעת אותנו.

אורי מקלב: אנחנו רגילים שהרבה פעמים שרים עונים תשובות כממלאי מקום, ורק קוראים את הנכתב להם כאן.

אורי מקלב: לא קראת את הנכתב, הוספת משלך רבות, ובאמת הפתעת אותנו.

אורי מקלב: וזה אחרי דברי התורה, שאני לא יודע אם זה היה בהיסטוריה, כל כך הרבה דברי תורה של פרשות השבוע השונות.

סילבן שלום: אני רוצה להוסיף שמעולם לא למדתי בבית-ספר דתי.

אורי מקלב: אז אדרבה.

סילבן שלום: זה לא שלמדתי בישיבה או משהו.

אורי מקלב: זה לא רק מהבית, אז זה מחייב גם את האחרים, אם כך.

אורי מקלב: זה לא רק אלה שלמדו.

אורי מקלב: ונתת אולי משמעות אחרת למושג "ישיבת הכנסת", אחרי כל כך הרבה דברי תורה, "ישיבת הכנסת".

אורי מקלב: אבל כל זה נכון, מה שאתם אומרים.

אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב משלי, אף שהתגריתי כמה פעמים להגיב, אבל זה ייקח הרבה זמן, ואני לא אעשה את זה על חשבון האחרים.

אורי מקלב: הכול נכון מה שנאמר פה, אבל אם אנחנו רוצים למכור את הקרקע, אז מה עשינו?

אורי מקלב: כל הדברים הערכיים שדיברנו, ואמרתם את זה כל כך יפה, הרי אם אנחנו מוכרים את הקרקע ואנחנו ממשיכים לעבד אותה כרגיל, אז מה עשינו בכל הדברים הערכיים והמיוחדים שהתורה ציוותה עלינו?

אורי מקלב: ולכן מהרוח נעבור לחומר, ונעבור לשאילתה – אוקיי, הוא מזכיר לי.

אורי מקלב: אנחנו כבר נמצאים בישיבת הכנסת, אז אנחנו צריכים לחזור לישיבה של מטה, לא לישיבה של מעלה, ואחרי דיון כזה גם צריך לעשות הצבעות.

אורי מקלב: הצעת השר סילבן שלום היא להעביר את זה לוועדת החינוך – אם המציעים מסכימים לכך, אז אנחנו נקיים הצבעה.

אורי מקלב: מי שבעד מצביע בעד העברת הנושא של שנת השמיטה לדיון בוועדת החינוך.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, ההצעה לסדר-היום בנושא ציון שנת השמיטה תעבור לדיון בוועדת החינוך.

אורי מקלב: וכפי שאמרנו, אנחנו נעבור מהרוחניות ל"גשמיות", והנושא הבא שעל סדר-היום הוא שאילתה לשר האוצר.

אורי מקלב: במקרה הזה סגן שר האוצר ישיב.

אורי מקלב: אדוני מוזמן לעלות כדי להשיב לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי לוי: – – –

מיקי רוזנטל: יש לי שאילתה לשני החברים – – –

מיקי לוי: ניתן לשר.

מיקי לוי: השר צריך עוד לנסוע מחוץ לעיר.

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: אז אין שום בעיה, בסדר גמור.

סילבן שלום: האמת היא שאני בכל מקרה צריך להישאר פה כתורן, אז תעלה.

מיקי לוי: ואם ישחררו אותך גם – – –

סילבן שלום: לא, לא ישחררו אותי.

סילבן שלום: למרות שבעבר, שתדע, אני אומר את זה למזכיר, בעבר סגן שר יכול היה למלא את מקומו של שר כתורן.

סילבן שלום: היום לא קיים – – –

מיקי לוי: נכון, ובמקרה יושב-ראש הכנסת כבר נתן לי פעמיים אישור להחליף, כי השרים – – –

מיקי רוזנטל: אני לא אעמוד על קוצו של יו"ד בעניין זה, אבל – – –

אורי מקלב: אבל לא משנה, השר סילבן שלום נמצא כאן, נשאר כאן, עד סוף הדיונים במליאה.

מיקי רוזנטל: אני באמת לא אעמוד על קוצו של יו"ד בעניין זה עכשיו, אבל בואו נתקדם.

אורי מקלב: השר, אבל מכיוון שאתה נשאר – – –

סילבן שלום: מאחר שאני אשאר בכל מקרה, אני משחרר את מיקי.

סילבן שלום: חבל שהוא יחכה.

אורי מקלב: אוקיי, בבקשה.

אורי מקלב: סגן השר, בבקשה, תעלה בבקשה לדוכן.

אורי מקלב: תעלה לדוכן, ואז חבר הכנסת מיקי רוזנטל יוכל לשאול את שאלתו.

סילבן שלום: לא ידעתי שבימי שלישי מסיימים כל כך מאוחר.

אורי מקלב: לא, זה בזכות דברי התורה.

אורי מקלב: זה לא קורה כל יום שלישי.

אורי מקלב: זה נדיר.

מיקי לוי: לפני שלושה שבועות מוזס ואני נשארנו לבד עד השעה 22:00.

אורי מקלב: הייתה שעת שאלות, וזה היה שעתיים וכמה.

אורי מקלב: בבקשה, סגן השר, אני רק אעלה אותו, ומיד חבר הכנסת מיקי רוזנטל ישאל את שאלתו.

אורי מקלב: אז אני רק צריך להקריא את זה, למען הפרוטוקול: סגן השר ישיב על שאילתה של חבר הכנסת רוזנטל שהנושא שלה הוא: החברה לדיור; זו שאילתה מס' 114.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, סגן השר, כבוד השר, למרות שאושרה החברה לדיור של שר האוצר חבר הכנסת לפיד, הציבור טרם קיבל תשובות לשאלות שהעלה המבקר.

מיקי רוזנטל: רצוני לשאול: 1.

מיקי רוזנטל: איך התקבלו החלטות המטה ועל סמך אילו בדיקות ונתונים?

מיקי רוזנטל: 2.

מיקי רוזנטל: מה תהיה ההשפעה של בניית מתחמי השכרה על הכנסות המדינה?

מיקי רוזנטל: 3.

מיקי רוזנטל: למה לא פורסמו התשובות לשאלות האלה, שהוגשו כבר לשר האוצר?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, האמת היא, חברי חבר הכנסת רוזנטל, שהשבתי להצעה בנושא זה כבר באוקטובר, אבל אני לקחתי והעתקתי פחות או יותר את אותם דברים ואני אשיב ברצון לשאילתה שהגשת.

מיקי לוי: אם כי, לחלק מהשאלות, אקדים ואומר, אין דברים מדויקים כי עדיין אין מספרים, אבל אני אשתדל.

מיקי לוי: אפתח ואומר שמשרד האוצר השיב לכל שאלותיו של מבקר המדינה בעניין, על זה אין ויכוח, בצורה מפורטת, מעמיקה.

מיקי לוי: 1.

מיקי לוי: לגבי השאלה שלך, קידום הבנייה להשכרה נדון בפורומים ממשלתיים שונים מאז החלטת מועצת מקרקעי ישראל מס' 1240 מ-15 בנובמבר 2011 – זה הרבה לפני הכנסת הנוכחית – שעניינה הקצאת קרקע לבניית דירות להשכרה.

מיקי לוי: הייתה כבר החלטה כזו בכנסת הקודמת.

מיקי לוי: בין היתר קבעה ההחלטה שיווק קרקע ל-5,000 יחידות דיור להשכרה.

מיקי לוי: בנוסף, כללה עבודת המטה סקר ביקושים, אם תרצה נוכל לתת אותו, בדיקת היתכנות כלכלית ובחינת יכולתם של גופים עסקיים להשתתף בייזום ומימון של הפרויקטים.

מיקי לוי: תחשיבים, ניירות עמדה וסיכומי דיון הועברו זה מכבר לנציגי מבקר המדינה במסגרת בדיקתו את הנושא.

מיקי לוי: כל מה שאמרתי הועבר למבקר המדינה, אשר נתן דעתו על כך ואנשיו אפילו ביקרו בקדנציה הזו במשרד האוצר כדי לשבת עם אנשי אגף התקציבים והחשבת הכללית באוצר.

מיקי לוי: מסקנות עבודת המטה העלו כי התנאים שבהם יופעלו הפרויקטים לשכירות ארוכת טווח יביאו למוצר דיור איכותי.

מיקי לוי: לא נעשה את הטעות שנעשתה עם קום המדינה בדיור הציבורי, שאז שוכנו כולם בשכונות לא שכונות, בבתים לא בתים, והסלאמס, ואנחנו אוכלים את זה עד היום.

מיקי לוי: כל אלה בעלי השפעה על הקטנת לחצי הביקוש בשוק הדיור ומתן פתרון מגורים חלופי לאוכלוסיות המתקשות להגיע להון העצמי הנדרש כתנאי לרכישת דירה.

מיקי לוי: המגמה היא להוריד את מחירי הקרקע, לתת לאותם יזמים, לאותם קבלנים, דיור להשכרה, כאשר המדינה תיתן לאותם יזמים רשת ביטחון על מחירי הדיור, תכתיב את מחירי השכירות, הנמוכים יחסית לשוק, כדי שאותם זוגות צעירים ואותם אנשים שמתקשים, שאין להם הורים עשירים ואין להם הון עצמי ראשוני כדרישת הבנקים למשכנתאות לשם קבלת משכנתה, יוכלו לצבור הון בין שש לשמונה שנים כדי לקבל משכנתה ולרכוש דירה.

מיקי לוי: בנוסף החליט קבינט הדיור במאי 2013 על הקמת צוות בין-משרדי לגיבוש תוכנית ממשלתית להגדלת היצע הדיור ופיתוח שוק הדיור להשכרה.

מיקי לוי: במסגרת דיוני הצוות נדונו היבטים שונים של הגדלת ההיצע למגורים וכן כלים לשיווק מכרזי קרקע לדיור להשכרה, וזאת בשל המחסור החמור בהיצע קרקע למגורים.

מיקי לוי: רק לפני כשבוע הפרויקט יצא לדרך, לא במספרים גדולים כמו שאנחנו רצינו, בערים רעננה, חיפה ופתח-תקווה.

מיקי לוי: והלוואי שנצליח עם הפרויקט הזה, בחסות המדינה, להגדיל את ההיצע של הדיור להשכרה.

מיקי לוי: אנחנו גם מאמינים שאם הדיור להשכרה יהיה בממדים גדולים זה גם יוריד את מחירי הדיור, כי הביקוש ירד.

מיקי לוי: באשר לשאלתך השנייה, חבר הכנסת רוזנטל, חשוב להסביר כי דיור להשכרה בהיקף משמעותי הוא מוצר שאינו קיים בשוק הדיור בישראל.

מיקי לוי: ככזה, הוא מגלם סיכון ליזמים שייקחו על עצמם הקמת מבנים כאמור, ולכן דיברתי על רשת ביטחון ממשלתית שהבטחנו ליזמים.

מיקי לוי: סיכון זה צפוי להיות מגולם בהצעות נמוכות במכרזי הקרקע הראשונים, וכך עשינו.

מיקי לוי: הצפי הוא כי ככל שיתרבו המכרזים ושוק זה יתבסס בארץ כפי שהוא מבוסס ברוב המדינות המתוקנות, יקטן ההפסד מההכנסות.

מיקי לוי: עוד יש לציין כי הפסד ההכנסות במחירי הקרקע – למעשה, הקרקע לדיור להשכרה תימכר במחירים נמוכים יותר, כאשר ההסכמים עם היזמים הם ל-15 עד 25 שנה – מגלם בחלקו את ההטבה שתינתן במחיר השכירות ביחס למחירי השוק של השכירות.

מיקי לוי: זאת אומרת, אם הקבלן קיבל את הקרקע במחיר נמוך יותר, ההשקעה שלו תהיה קטנה יותר.

מיקי לוי: ניתן יהיה לקבוע מחירים זולים למחירי השוק לשכירות "הממשלתית"; אני שם את זה בגרשיים, כי פיזית זה לא שייך לממשלה.

מיקי לוי: כמו כן, רשת הביטחון הצפויה להינתן לזוכים צפויה להקטין באופן משמעותי את הפסד ההכנסות, היות שהיא צפויה להעלות את התשואה הממוצעת של הפרויקט ועל כן זה צפוי להקטין את הסיכון ליזמים.

מיקי לוי: כמו שאמרתי, אין לנו את ההיקפים כרגע.

מיקי לוי: הלוואי שהייתי יכול לעמוד פה ולהגיד לך: כן, חתמתי חוזה על עשרים וחמישה אלף – על עשרים וחמש אלף דירות.

מיקי לוי: אני לא יכול לעשות את זה כרגע.

סילבן שלום: גם כשזה לדירות זה עדיין עשרים וחמישה אלף.

מיקי לוי: נכון, כי זה ברבים.

סילבן שלום: לא, כי זה על אלף.

סילבן שלום: הזכר והנקבה הוא על האלף.

מיקי לוי: קיבלתי.

סילבן שלום: זאת אומרת, אתה לא תגיד "שישה מאות ילדים".

סילבן שלום: תגיד "שש מאות ילדים" כי זה המאות.

סילבן שלום: אבל הרבה נוטים לטעות.

סילבן שלום: וכשאני אומר ברדיו לפעמים "עשרים וחמישה אלף נשים", אני מקבל מכתבים, איך אני לא יודע עברית.

מיקי לוי: נכון, אתה צודק.

מיקי לוי: תודה רבה על התיקון.

מיקי לוי: עם זאת, וכמו שאמרתי, כרגע חתמנו רק על כמה מאות, אלפים ולא יותר, או מאות, אפילו לא אלפים; לא עברנו את ה-1,000 בשלב הזה.

מיקי לוי: עם זאת, עקב חדשנות המוצר בישראל, הנושא צפוי להיבחן מעת לעת עם התקדמות המכרזים.

מיקי לוי: הציפייה היא כי לאורך זמן לא ייגרם הפסד הכנסות משמעותי.

מיקי לוי: עם זאת, הפסד ההכנסות מידתי.

מיקי לוי: הוא בהחלט מידתי, מדינה יכולה להרשות את זה לעצמה.

מיקי לוי: הוא בהחלט סביר לשם אספקת מוצר ציבורי נחוץ כל כך למעמד הביניים, ואפילו לשכבות החלשות – שכן מחיר השכירות יהיה נמוך משמעותית ביחס למחירי השוק – כפי שכל פעילות ממשלתית יכולה להתבטא באובדן הכנסות או בעלות תקציבית, ובלבד שזו סבירה לצורך הגשמת יעדי המדיניות.

מיקי לוי: לדעתי המדינה יכולה וצריכה להשקיע משאבים בהוזלת מחירי הדיור.

מיקי לוי: לסיום אני רוצה להגיד, בכל הליך מול מבקר המדינה, ההתכתבות בין הצדדים אינה חשופה לציבור, ממש כפי שמתקיים בהליכים שונים מול גורמי משפט וביקורת שמבקשים תשובות ממבוקרים.

מיקי לוי: זאת אומרת, שאם אני ביוזמתי הייתי נותן, אז אין שום בעיה.

מיקי לוי: מכיוון שמבקר המדינה ביקש את המסמכים האלה, מי שיכול להורות על חשיפתם זה הוא.

מיקי לוי: ואין לי שום בעיה עם חשיפתם, רק אני צריך לקבל ממנו את האישור לכך.

מיקי לוי: אתה יכול לפנות אליו.

מיקי לוי: אתה בהחלט מוזמן לפנות בעצמך.

מיקי לוי: אין שם דברים סודיים, אני כבר יכול להגיד לך.

מיקי לוי: לפני שעליתי היום בחנתי את כל אותן תשובות שמבקר המדינה העביר אלינו וביקש מאתנו.

מיקי רוזנטל: שאלות, הוא שאל שאלות.

מיקי רוזנטל: אחת השאלות הייתה למה יש נחיצות בחברה חדשה.

מיקי רוזנטל: עכשיו, אל תענה לי מה שענית למבקר.

מיקי רוזנטל: תענה לי למה – – –

מיקי לוי: אז אני אענה לך גם, באמת – – –

יצחק וקנין: זה במסגרת השאלה הנוספת?

מיקי רוזנטל: כן, זה במסגרת השאלה הנוספת.

מיקי לוי: בסדר, אני אגיד לך.

מיקי לוי: מכיוון שזה מוצר חדש, וכשנכנסנו לתפקידנו לפני כתשעה חודשים כמעט, באמת שמנו לעצמנו בראש סדר העדיפויות את הטיפול במשבר החמור בשוק הדיור.

מיקי לוי: אלא מאי?

מיקי לוי: שוק הדיור הוא לא הוקוס-פוקוס.

מיקי לוי: הוא לוקח זמן.

מיקי לוי: מדובר בבעיה כלכלית דחופה ביותר, לטעמי, בעלת השלכות דרמטיות על כלל הציבור בישראל.

מיקי לוי: זה מהווה את עיקר הנטל הכלכלי שלו.

מיקי לוי: היום רכישת דירה היא הנטל הכלכלי המרכזי.

מיקי לוי: על מנת לשחרר חסמים ביורוקרטיים, להצליח להתמודד עם הביקושים הגבוהים, להוריד את מחירי הדיור האסטרונומיים, הקים שר האוצר קבינט לדיור, ובו חברים כלל השרים וגורמי התכנון והביצוע הרלוונטיים, שיביא לשינוי מבני בשוק הדיור בישראל וייתן פתרונות כוללים לבעיה.

מיקי לוי: במסגרת קבינט הדיור הוחלט על הקמתה של חברה ממשלתית לדיור.

מיקי לוי: יש חסמים במסגרת משרד השיכון ומינהל מקרקעי ישראל שקשה מאוד להתיר אותם.

מיקי לוי: החסמים האלה, עם הווד"לים, עם אורך זמן התכנון, עם עשר שנים שלוקח – אני אתן לך רק דוגמה ממה שאני יודע מהשבוע שעבר.

מיקי לוי: יש 3,200 דירות מאושרות בראש-העין.

מיקי לוי: מקום מצוין, נכון?

מיקי לוי: רכבת, כבישים, 20 דקות מתל-אביב.

מיקי רוזנטל: אין ביוב.

מיקי לוי: אין ביוב.

מיקי רוזנטל: אין בתי-ספר.

מיקי לוי: בא שר התחבורה, שעמד לפני, ואמר: תן 250 מיליון שקל, אני רוצה להקים גשר כדי לחבר את השכונה החדשה.

מיקי לוי: בא ראש העיר ואומר: רגע, אני רוצה לעשות שם אזורים מסחריים, כי הארנונה יותר גבוהה.

מיקי רוזנטל: אבל איך חברה חדשה פותרת את הבעיות האלה?

מיקי רוזנטל: הנה, שאלתי את השאלה השנייה שלי.

מיקי לוי: היא פשוט מסנכרנת בין מינהל מקרקעי ישראל – כל החברה הזאת, חברים, העומד בראשה עולה שקל לשנה, ועוד תשעה חברים.

מיקי לוי: אם היא תביא את הפתרון – והעומד בראשה הוא אחד שכבר היה לו ניסיון בממשלת שרון בהקמת עשרות אלפי דירות; אם הוא יביא את השינוי, את התמורה, אז אני מוכן להגיד: את החברה הזאת צלחנו והקמנו.

מיקי לוי: אני חושב שאנחנו לא הולכים להקים איזה "מונסטר" ענק, מיקי רוזנטל.

מיקי לוי: באמת לא.

מיקי לוי: אנחנו מנסים להביא חברה שתסנכרן את כלל המשרדים.

מיקי לוי: ועובדה, אנחנו עשר שנים לא מצליחים לפתור את הבעיה; לא מצליחים להזיז את זה.

מיקי לוי: כל אחד עם תפיסות העולם שלו, עם האג'נדות שלו.

מיקי לוי: חכה, וזה לא רק זה.

מיקי לוי: בא משרד הבריאות – אני חושב שזה חצי משרד הבריאות וחצי מוניציפלי – ואומר: רגע, אין לי טיפת-חלב.

מיקי לוי: בא משרד החינוך ואומר: עכשיו תביא כסף גם לבתי-ספר ולגני-הילדים.

מיקי לוי: ואין מי שיסנכרן את זה.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: זה עשרה איש.

מיקי לוי: עשרה איש, מיקי, תאמין לי.

מיקי לוי: בוא תשאל אותי עוד שנה אם החברה הזאת הצליחה.

מיקי רוזנטל: אני אשאל.

מיקי רוזנטל: הלוואי שאני טועה והלוואי שתצליח.

מיקי רוזנטל: הלוואי שתצליח.

מיקי לוי: הלוואי שאני טועה.

מיקי לוי: הלוואי ששנינו טועים, וזה יצליח.

מיקי לוי: באמת, הדיור הלאומי הוא כל כך בעייתי, כל כך מורכב, שאני חושב שהקמת גוף כזה, קטן, ביצועיסטי, שהעומד בראשו מקבל שקל לשנה – אם הוא יביא את הניסיון שלו ואם הוא יביא את מה שהוא עשה עם מאות אלפי הדירות שנבנו כאן בזמן העלייה הגדולה של מיליון איש מברית-המועצות, צלחנו את המשבר הזה, גם אם זה ייקח חמש ושש שנים.

מיקי לוי: אבל בואו נבחן עצמנו בעוד שנה, שנתיים.

מיקי לוי: מבקר המדינה קיבל את כל התשובות שלנו.

מיקי לוי: לעת הזאת זה הניח את דעתו.

מיקי לוי: אפילו מונח לפני מכתב של שר האוצר למבקר שמדבר על עבודת מטה שנעשתה, שכללה ניתוח של שוק השכירות בישראל והשוואה לשוקי שכירות בעולם.

מיקי לוי: לקחנו את כל הסיפור של כביש 6.

מיקי לוי: הוא ל-25 שנה, ואחר כך הוא עובר לבעלות המדינה.

מיקי לוי: זה פרויקט שהצליח בגדול, הוא מחבר את כל חלקי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אז אם החברה הקטנטנה הזאת של עשרה איש תצליח, דיינו.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: תודה – –

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: – – לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: לפני שנקרא לשר סילבן שלום, שר האנרגיה והמים – הכרזה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מיקי רוזנטל ובועז טופורובסקי בנושא: קריסתו של מחלף דרור; מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון בהצעה של חבר הכנסת משולם נהרי בנושא: צומת הכניסה לבית-חלקיה: סיכון חיי הנאלצים לחצות כביש סואן.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני שר האנרגיה והמים סילבן שלום, סגן ראש הממשלה, יעלה לדוכן.

יצחק וקנין: שאילתה ראשונה, מס' 137, של חבר הכנסת דב ליפמן: אנרגיות מתחדשות.

יצחק וקנין: אדוני ימתין רגע שהשר יעלה לדוכן ומייד תוכל לשאול אותו.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, שני דברים: קודם כול, כבוד גדול שאתם נשארים עד שעות כאלה.

סילבן שלום: באמת.

מיקי רוזנטל: זה הזמן שאפשר לעבוד פה.

דב ליפמן: דברי התורה – זה היה אדוני.

יצחק וקנין: הכלל – אני יודע ששינו בתקנון כך שגם שאילתה שהיא לא בעל-פה שואלים אותה מהמקום, ואז אדוני השר יענה.

סילבן שלום: אוקיי, אז אני אתן את המחמאות אחר כך.

דב ליפמן: אדוני השר, ממשלת ישראל קבעה כי עד סוף שנת 2014, 5% מכלל האנרגיה המופקת במדינה יהיו ממקורות מתחדשים.

דב ליפמן: ברצוני לשאול: 1.

דב ליפמן: האם אתה פועל על מנת לממש יעד זה?

דב ליפמן: 2.

דב ליפמן: אם כן – כיצד?

דב ליפמן: 3.

דב ליפמן: דוח קנדל בעניין היה אמור להתפרסם ביולי 2012.

דב ליפמן: מה היא סיבת עיכוב הפרסום?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

סילבן שלום: תודה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אמרתי שתי הערות.

סילבן שלום: נתחיל אולי מההערה הראשונה, משהו אחר.

סילבן שלום: קודם כול, שם המשרד: מזמן ממשרד התשתיות הלאומיות – חזר להיות האנרגיה והמים.

סילבן שלום: אז תדעו גם כאן בכנסת לתקן את זה.

סילבן שלום: זה היה כבר לפני חודשים רבים וארוכים.

סילבן שלום: לגבי עצם העניין, אני באמת מעריך ומוקיר שב-20:25 ביום שלישי נשארים פה חברי כנסת ומגישים שאילתות.

סילבן שלום: בשעה הזאת, בוא נאמר שמספר הצופים בערוץ הכנסת הוא לא גבוה, בלשון המעטה, ולמרות זאת הם עושים את שלהם.

סילבן שלום: אני זוכר – אני שר הרבה מאוד זמן – שבמצב כזה כולם מוותרים על השאילתות והולכים, לא מעניין אותם.

סילבן שלום: אז גם לחבר הכנסת ליפמן וחבר הכנסת – – –

יצחק וקנין: לכן אפשרנו גם את השאלות האלה, שזו לא רק תשובה, אלא חבר הכנסת יוכל לשאול כמו שאילתה בעל-פה.

יצחק וקנין: זה נותן לזה גם מעמד אחר.

סילבן שלום: אז אני אומר גם לחבר הכנסת ליפמן וגם לחבר הכנסת רוזנטל: שאו ברכה.

סילבן שלום: זה באמת מעורר כבוד.

סילבן שלום: לצערי הרב, הם באמת הבודדים שעושים זאת.

סילבן שלום: תשובה על שאילתה 137 של חבר הכנסת דב ליפמן: 1–2.

סילבן שלום: היעד לשנת 2014 הוא בלתי אפשרי להשגה, ועובדה זו כבר הוצגה על-ידי שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים היוצא בפני ועדת הכלכלה של הכנסת הקודמת.

סילבן שלום: לאחר קבלת החלטת הממשלה 4450 מיום 29 בינואר 2009, אשר קבעה את יעדי ייצור החשמל מאנרגיות מתחדשות, נערך המשרד לתכנן את התמהיל הטכנולוגי הנדרש כדי ליישם את ההחלטה, ותוכנית זו פורסמה בפברואר 2010, לאחר עבודת תיאום מקיפה מול כלל גורמי הממשלה הנוגעים בדבר.

סילבן שלום: במקביל, ולאחר פרסום התוכנית, התקיים שלב של התארגנות ברשות לשירותים ציבוריים – חשמל לקביעת התעריפים, וביחד עם המשרד בוצע ניסוח של הרישיונות המותנים למבקשי הרישיונות להקמת המתקנים.

סילבן שלום: הליכים נדרשים אלה של תכנון בטרם עשייה הביאו לכך שהקמת מתקני ייצור המסוגלים לספק כ-5% מצריכת החשמל השנתית – הקמתם תושלם רק במהלך השנתיים הקרובות.

סילבן שלום: בדיעבד, ירידת המחירים ושיפורים טכנולוגיים של מתקני ייצור באנרגיה מתחדשת שחלו בשנים האחרונות הביאו לכך שמעז יצא מתוק.

סילבן שלום: הקמה מאוחרת מעט של מתקנים זולים ובעלי נצילות גבוהה יחסית תקטין את העומס התעריפי על צרכני החשמל, עומס אשר היה יכול להיות כבד מנשוא אם היינו מצליחים להקדים באופן משמעותי את תהליכי ההקמה.

סילבן שלום: אני רוצה להסביר את זה.

סילבן שלום: אנרגיות מתחדשות מעמיסות על התעריף.

סילבן שלום: למה הן מעמיסות על התעריף?

סילבן שלום: הן אומנם נקיות, הן מאפשרות אלטרנטיבה נוספת לייצור אנרגיה, אבל הן מאוד מאוד יקרות, כך שחברת החשמל משלמת עבור האנרגיה הזאת הרבה יותר מאשר היא מוכרת – מחיר יותר גבוה מאשר המחיר שבו היא מוכרת.

מיקי רוזנטל: יש תעריף קבוע.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין את זה.

מיקי רוזנטל: הרי ההשקעה היא של היזם – סליחה – – –

סילבן שלום: כן, אבל מכיוון שהיזם מקבל הגנות ינוקא, הוא מקבל תשואות כאלה על ההון, שהוא מקבל תעריף הרבה יותר גבוה, לפעמים אפילו פי-שניים מהתעריף של חברת החשמל כשהיא מוכרת אחרי זה לציבור או לתעשייה.

סילבן שלום: חברת החשמל לא אמורה לסבסד ולממן את הדבר הזה.

סילבן שלום: מי משלם את הדבר הזה?

סילבן שלום: הציבור כולו.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: כי מעלים את התעריף לכולם בגובה ההפרש הזה – לציבור הכללי, לתעשייה, למלונאות, לכולם.

סילבן שלום: כך שהציבור מממן את האנרגיות המתחדשות, וטוב שכך, כי צריכים לייצר אלטרנטיבה שאפשר יהיה להישען עליה.

סילבן שלום: זה גם מייצר תעשייה.

סילבן שלום: לאט-לאט גם מורידים את המחירים של האנרגיות המתחדשות, כי הטכנולוגיות משתפרות.

סילבן שלום: בסופו של יום, למרות שזה נשמע מאוד "וואו", האנרגיות המתחדשות מעמיסות על התעריף.

סילבן שלום: את זה צריך לזכור תמיד.

סילבן שלום: אבל אנחנו רוצים להגיע ליעד של 2020, שבו אנחנו נגיע ל-10% מכלל ייצור האנרגיה באנרגיות מתחדשות.

סילבן שלום: רק רציתי לעשות כאן איזושהי עצירה.

סילבן שלום: בימים אלה מושלמת ההכנה של עדכון התוכנית ליישום היעד לשנת 2020 – מה שאמרתי לך עכשיו – ייצור 10% מן החשמל הנצרך באמצעות אנרגיות מתחדשות.

סילבן שלום: לצורך ההשוואה, הצפי של סוכנות המידע לענייני אנרגיה של ארצות-הברית,Energy Information Agency, לשנת 2020 הוא שסך הייצור מאנרגיה מתחדשת במדינות ה-OECD יגיע לכלל 24.1% מייצור החשמל, אך 13% מתוכם מיוצרים במתקנים הידרואלקטריים, מבוססים על מים, שאינם בהישג ידה של מדינת ישראל.

סילבן שלום: לנו אין את כמות המים.

סילבן שלום: היום היה אצלי סגן ראש ממשלת אלבניה עם שר האנרגיה שלו.

סילבן שלום: להם יש כמויות מים יוצאות דופן, וכל החשמל שלהם מבוסס על זה, הידרואלקטרי.

סילבן שלום: לנו אין את הכמויות האלה, ולכן כאשר בעולם יש הרבה יותר, זה מבוסס גם על ניצול המים ועודפי המים הגדולים שיש בעולם, שאצלנו לא קיימים.

סילבן שלום: אז כמו שאמרתי, מתוך ה-24.1% מייצור החשמל, 13% הם בהידרואלקטרי ורק 11.1% הם מתקנים מבוססי אנרגיה מתחדשת שאינם מתקנים הידרואלקטריים.

סילבן שלום: לפיכך, היעד של ממשלת ישראל הוא יעד שאפתני גם בקנה מידה של ה-OECD – 10% ו-11% זה בעצם אותו דבר.

סילבן שלום: השגת היעד תבוצע באמצעות הקמת המתקנים שעבורם ניתנו רישיונות מתאימים בשנים האחרונות, וכן נבחן במסגרת הליך עדכון התוכנית הצורך בתוספת מתקנים כדי להשיג את היעד הנדרש.

סילבן שלום: 3.

סילבן שלום: טיוטת דוח קנדל, שעסקה בכל הנושא הזה, הועברה לעיון המשרד בינואר 2013 – כמובן, לפני הממשלה הזאת כל הדבר הזה – והתייחסות המשרד הועברה למועצה הלאומית לכלכלה זמן קצר לאחר מכן.

סילבן שלום: לעניין הפרסום, יש לפנות למועצה הלאומית לכלכלה, שזה במשרד רוה"מ.

סילבן שלום: לעניין זה לא מצאנו קישור לדוח הוועדה באתר המועצה הלאומית לכלכלה, ואנחנו מנסים לברר אם הדוח הועבר למזכירות הממשלה.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת דב ליפמן יוכל לשאול שאלה נוספת.

דב ליפמן: קודם כול, לגבי זה שאנחנו פה בשעה כזאת, היה תענוג לשמוע את דברי התורה.

דב ליפמן: אז כל הכבוד לך.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אעשה את זה עכשיו הרבה.

דב ליפמן: באמת נהניתי מזה.

דב ליפמן: אני גם רוצה לשבח אותך על התוכניות להגיע ל-10% ב-2020.

דב ליפמן: לגבי זה שלא נגיע ל-5% ב-2014, כמו שהתחייבה הממשלה הקודמת, מה אתה מציע, או האם יש תוכניות לעזור לחברות במשק שבנו תוכניות על-פי ההתחייבות של הממשלה, וגם המון חברות מחו"ל, חברות גדולות, שהשקיעו בזה.

דב ליפמן: מה אתה מציע להן?

דב ליפמן: האם יש תוכניות לעזור להן?

דב ליפמן: תודה רבה.

סילבן שלום: קודם כול, אתה צודק, ואין ספק שיש הרבה מאוד אנשים שהשקיעו מאמצים, אנרגיות וגם כסף בתחום הזה, ואנחנו צריכים ללכת לקראתם.

סילבן שלום: אנחנו עושים זאת.

סילבן שלום: העניין הוא שב-1996 הוקמה רשות החשמל, ומאז השתנו הכללים.

סילבן שלום: לידיעתך – זה לא כל כך ידוע – הייתי פעם מנכ"ל המשרד הזה שעכשיו אני עומד בראשו.

מיקי רוזנטל: הוא היה גם מנכ"ל חברת החשמל.

סילבן שלום: יושב-ראש הדירקטוריון.

סילבן שלום: אבל הייתי מנכ"ל המשרד הזה קודם לכן, לפני הרבה מאוד שנים.

סילבן שלום: הייתי ממש ינוקא, מה שנקרא.

סילבן שלום: ואז כל ההחלטות האלה – לגבי תעריפי החשמל, לגבי אנרגיות מתחדשות – היו כולן מתקבלות על-ידי המשרד, השר והמנכ"ל.

סילבן שלום: מ-1996, כשהוקמה רשות החשמל, כל הנושאים האלה הועברו לרשות החשמל, ורשות החשמל אמורה להיות so called עצמאית, ואנחנו בכלל רק צריכים לחכות.

סילבן שלום: על זה אני אומר כל הזמן: אחריות מול סמכות.

סילבן שלום: להם יש סמכות, אין אחריות; לנו יש אחריות, אין סמכות.

סילבן שלום: אני אומר את זה בצער.

סילבן שלום: זה לא רק בזה.

סילבן שלום: זה רשות המים ורשות הגז, כל הדברים האלה, שדווקא משרד האוצר היה היוזם הגדול שלהם, כי הוא רצה להוביל את המעורבות שלו בתחום הזה בצורה הרבה יותר חזקה, אי-שם בשנות ה-90.

סילבן שלום: זה מה שקרה בעצם.

סילבן שלום: אבל אני עדיין, כמובן, יכול לנסות – – –

מיקי רוזנטל: אתה חושב לשנות את זה?

מיקי רוזנטל: אתה רוצה?

מיקי רוזנטל: אתה תיזום מהלך כזה?

סילבן שלום: זאת שאלה טובה.

סילבן שלום: אני לא חושב – – –

מיקי רוזנטל: בזה אני טוב.

מיקי רוזנטל: בשאלות אני בסדר.

סילבן שלום: אנחנו מכירים איזה יום-יומיים.

סילבן שלום: אתה יודע, אני כל פעם שואל את עצמי, כשישבתי כאן, איזו מטמורפוזה אתה עובר עכשיו.

סילבן שלום: מהחשיבה שיושבים כאן – אני לא אגיד את המילה; אני אגיד: אוכלי חינם ובטלנים – לבין זה שחבר כנסת נמצא כאן ב-20:35, מגיש שאילתה, כשכל היום הוא היה כאן, מהבוקר, בוועדה, רץ, נפגש ועשה.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד משהו ככה, כעדות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל פעיל מאוד – – –

סילבן שלום: זה בדיוק העניין.

סילבן שלום: אם הוא לא היה פעיל לא הייתי אומר לו – – –

יצחק וקנין: אני והוא יושבים יחד בוועדת הכלכלה על נושאים מאוד מאוד חשובים.

יצחק וקנין: אני אומר לך, הוא בין חברי הכנסת שעושים עבודה יפה מאוד.

מיקי רוזנטל: די, די, די.

סילבן שלום: זה בדיוק העניין.

סילבן שלום: אני לא רוצה לבוא ולהחמיא מדי, יגידו שאני מחניף לו.

סילבן שלום: אבל ישבתי שם והסתכלתי עליו קורא את השאילתה – דרך אגב, אומרים "קורא" ולא "מקריא", כמו שכולם נוטים לטעות – ואמרתי לעצמי: מה האיש הזה חושב, לעומת אולי, אולי, מה שהוא חשב לפני שהוא נכנס לבניין הזה?

סילבן שלום: יצא לי לשוחח עם רות קלדרון, חברת הכנסת רות קלדרון.

סילבן שלום: והיא אומרת שהיא פשוט – אני לא רוצה להגיד נופלת מהרגליים, אבל היא עובדת כל כך קשה, והיא לא האמינה שעובדים כל כך קשה בכנסת.

סילבן שלום: אבל זה רק לזכותך ולשבחך.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי הייתה באמת, אם אתה בפוזיציה כזאת שאתה יכול לשנת את זה, או לפחות לנסות.

סילבן שלום: אם אני אגיד לך את זה עכשיו זה יהיה כותרת ענקית.

סילבן שלום: אתה מכיר את זה, היית גם עורך של עיתון – עורך בפועל, אפילו אם לא היית בתואר הרשמי.

סילבן שלום: הוא ערך את "ידיעות אחרונות" הרבה מאוד שנים.

סילבן שלום: מצוין גם.

סילבן שלום: עוד פעם, שלא יחשבו – – –

מיקי רוזנטל: די, אני הולך.

מיקי רוזנטל: אני לא עומד – – –

סילבן שלום: אני אומר את האמת.

סילבן שלום: אם זה לא היה נכון, אתה יודע שלא הייתי אומר.

מיקי לוי: סוף-סוף מישהו גורם לך מבוכה.

סילבן שלום: אם זה לא היה נכון לא הייתי אומר, אבל לא אגיד את הדבר הזה עכשיו.

סילבן שלום: תראה, יש לנו כל מיני הרהורים – אצלי, לא במשרד.

סילבן שלום: אבל אני חושב שהרשויות האלה כבר התקבעו וצריך לבדוק איך חיים הרשויות והמשרד יחד, כשהמשרד יש לו גם מה להגיד בתוך העניין הזה, וזו לא התנגשות קבועה בין המשרד לבין הרשויות, בעיקר מול רשות החשמל.

סילבן שלום: צריך למצוא את הדרך המשותפת; אני מאמין שזה גם תלוי באנשים שנמצאים במקומות האלה.

סילבן שלום: אבל אמרתי כבר בעבר: אין ראש רשות חשמל שסיים את תפקידו באופן טבעי – חס וחלילה, הוא לא מת או משהו, זה היה אחרת; אבל אין לי שום כוונה, שלא יסיקו מזה חלילה וחס שיש לי כוונה לגבי המכהנת היום.

סילבן שלום: שום כוונה, שזה יהיה ברור.

יצחק וקנין: תודה לדב ליפמן.

יצחק וקנין: אדוני השר, אתה נשאר אתנו.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים לשאילתה מס' 147 של חבר הכנסת מיקי רוזנטל בנושא: החלפת מקררים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוזנטל, רשות הדיבור.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: שוב פעם, תודה לך, אדוני השר.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי היא כזו: באתר משרד התשתיות פורסם כי מבצע החלפת המקררים יפעל החל ב-24 ביוני 2013.

מיקי רוזנטל: עם זאת – כששאלתי זה היה חמישה חודשים, עכשיו כבר שישה חודשים אחרי – מופיע באתר המשרד כי המבצע הסתיים.

מיקי רוזנטל: רצוני לשאול: 1.

מיקי רוזנטל: כמה מקררים נרכשו על-ידי המדינה לטובת המבצע?

מיקי רוזנטל: 2.

מיקי רוזנטל: כמה מקררים נמסרו עד כה? 3.

מיקי רוזנטל: האם יחודש המבצע, ואם כן – מתי?

סילבן שלום: האמת היא שלמרות שזה לא כתוב כאן – אה, כתוב לי כאן 130,000, אבל זה 150,000 כבר.

סילבן שלום: אבל אענה לך בצורה רשמית ואחרי זה נדבר על זה קצת.

סילבן שלום: 1–2.

סילבן שלום: תשובה על שאילתה מס' 147 של חבר הכנסת מיקי רוזנטל: במסגרת התוכנית הלאומית להתייעלות אנרגטית שגיבש משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, מפעיל המשרד כמה פרויקטים לטובת המגזר הביתי במטרה לעודד החלפת מוצרי חשמל ישנים ובזבזני אנרגיה במוצרים חדשים, חסכוניים ויעילים אנרגטית.

סילבן שלום: המוצרים הישנים נשלחים לגריטה ומוצאים משימוש.

סילבן שלום: עד היום התקיימו ארבעה מבצעים להחלפת מקררים – שניים לכלל האוכלוסייה ושניים לאוכלוסיות זכאיות בלבד.

סילבן שלום: ב-23 ביוני 2013 החל המבצע השני להחלפת מקררים לאוכלוסיות זכאיות.

סילבן שלום: במסגרת מבצע זה הוקצו ונמכרו כ-12,200 מקררים יעילים, כאשר כמעט כולם כבר סופקו ללקוחות.

סילבן שלום: עבור כל אחד מהמבצעים להחלפת מוצרי חשמל המשרד פרסם מכרז, שבו זכו דגמים שקיבלו את הדירוג הגבוה ביותר על-פי קריטריונים שפורסמו במסגרת המכרז.

סילבן שלום: המשרד אינו רוכש את המוצרים.

סילבן שלום: עכשיו, מה הקריטריונים?

סילבן שלום: מה הכי חסכוני ויעיל אנרגטית וכדומה.

סילבן שלום: המשרד אינו רוכש את המוצרים אלא מעניק לספקים שזכו במכרז סבסוד לכל מכשיר חדש שנרכש, וכל המכשירים הישנים נלקחים על-ידינו לגריטה, זאת אומרת על-ידי הספק, ואנחנו משלמים על זה.

סילבן שלום: זה חלק מהמבצע.

סילבן שלום: במסגרת הפרויקט של החלפת מקררים לאוכלוסיות זכאיות המשרד סבסד 60% מעלות המקרר ועד 2,000 שקלים מעלות המקרר החדש.

סילבן שלום: עד היום, במסגרת ארבעת המבצעים להחלפת מקררים ישנים בזבזני אנרגיה, הוחלפו כ-130,000 מקררים בחדשים; אני יודע על 150,000, אני צריך לבדוק את זה.

סילבן שלום: על-פי הערכת המשרד, בעקבות התקנות ליעילות אנרגטית של מקררים, ששודרגו בשנת 2005 ומתעדכנות מעת לעת, וכן בעקבות המבצעים להחלפת מקררים, מרבית משקי הבית בישראל משתמשים כיום במקררים יעילים אנרגטית.

סילבן שלום: בשלב זה, לנוכח עצירת המימון של התוכנית להפחתת פליטת גזי החממה – מאחר שהיה קיצוץ תקציבי, ואין לי ברירה אלא להגיד שזה היה על-ידי האוצר – לא ברור אם ומתי מבצעים מעין אלה יחודשו.

סילבן שלום: אני יכול להוסיף לך – אתה רוצה שאני אוסיף, או – – –?

מיקי רוזנטל: כן, כן.

סילבן שלום: אז תשאל שאלה נוספת ואני אענה לך.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה אני הולך לשאול, אז תוסיף.

סילבן שלום: בכלל, המטרה שלנו והרצון שלנו הם להמשיך עם זה.

סילבן שלום: עשינו את זה גם לגבי מזגנים, גם לגבי דוודים.

סילבן שלום: לגבי מקררים זה הלך הכי טוב, כי לכל אחד יש מקרר בבית, והחלפנו כ-150,000 מקררים.

סילבן שלום: זה דבר מדהים עד כמה זה חוסך לאנשים מבחינת החשמל.

סילבן שלום: זה חוסך להם אלפי שקלים בשנה.

מיקי רוזנטל: גם למדינה, כמובן.

סילבן שלום: וכמובן, למדינה.

סילבן שלום: אז מהבחינה הזאת זה גם מחזיר את עצמו, זה גם פחות גזי חממה – יש בזה אפקט של יתרון נוסף.

סילבן שלום: מזגנים לא לכולם יש.

סילבן שלום: באופן טבעי לא לכולם יש, אז באופן טבעי המספר שלהם יותר נמוך, אבל גם עשרות אלפי מזגנים הוחלפו.

סילבן שלום: לגבי הדוודים, פה היה לנו הכי קשה.

סילבן שלום: קודם כול, אין להרבה אנשים דודי חשמל.

סילבן שלום: לחלק גדול מתושבי המדינה יש כבר דודי שמש.

סילבן שלום: אבל לגבי אלה שיש להם דודי – – –

מיקי רוזנטל: יש לכם הערכות כמה דודי חשמל יש בכל זאת?

סילבן שלום: תראה, יכול להיות שיש במשרד.

סילבן שלום: אני יודע שהחלפנו רק 3,300.

סילבן שלום: לזה לא הייתה היענות גדולה.

סילבן שלום: חקרנו את העניין והתברר לנו – בוא ניקח, למשל, את בעלי הדירות בתל-אביב, בעלי הדירות הישנות בדרום תל-אביב, במרכז תל-אביב, אפילו בצפון הישן.

סילבן שלום: כולן 50, 60 שנה.

סילבן שלום: עכשיו, יש להם שם דוד חשמל.

סילבן שלום: הדירות האלה מושכרות.

סילבן שלום: לא מעניין אותם שמשלמים חשבון חשמל יותר גבוה, ואם הם יחליפו, הם עצמם צריכים לשלם על ההחלפה.

סילבן שלום: אז אמרתי: אולי ננסה לשכנע אותם שאם הם יעשו את זה מחיר ההשכרה יעלה, כי הם יוכלו לדרוש יותר, כי יש דוד שמש.

סילבן שלום: אבל אמרו לי: לא, מחירי ההשכרה קבועים, וזה לא ישנה אם יש דוד חשמל או דוד שמש.

סילבן שלום: ובסופו של דבר בעל הבית לא מעוניין לשלם את המחיר, למרות שזה לא מחיר בשמים להתקין דוד שמש במקום דוד החשמל.

סילבן שלום: ולכן, למרות שעשינו מבצע, ועשינו פרסום, ועשינו שידורי טלוויזיה, הגענו ל-3,300.

סילבן שלום: חשבנו שיהיה יותר, שתהיה יותר היענות.

סילבן שלום: לגבי מקררים, אמרתי, במדינת ישראל יש לכל אדם מקרר, ולכן כמובן באופן טבעי ההיענות הייתה יותר גדולה.

סילבן שלום: מזגנים לא לכולם יש, ובטח לא מזגנים ישנים; הרי צריך שהמזגן יהיה בן יותר מעשר שנים ומסוג מסוים שבאמת צורך חשמל רב, לא איזה מזגן שהוא שיא הפאר אבל אחרי עשר שנים הבן-אדם רוצה להחליף אותו, אז בא לו על זה.

סילבן שלום: כל מיני דברים כאלה.

סילבן שלום: בדוודים זה היה קצת פחות.

סילבן שלום: 3.

סילבן שלום: אני מאוד מקווה שאפשר יהיה לחדש את זה.

סילבן שלום: גם השר להגנת הסביבה ניסה לדבר בעניין הזה.

סילבן שלום: בשלב הזה אני לא רואה את זה.

סילבן שלום: אולי מיקי ייקח את זה – – –

מיקי לוי: – – – האוצר.

מיקי לוי: אני מניח שיהיה באיזשהו שלב, כי מגיעים לאוצר מכתבים מאזרחים למה זה נפסק.

מיקי לוי: אני גם – – –

סילבן שלום: אז, מיקי, תאמין לי, אם אתה לוקח את זה על עצמך, זה ממש לא הרבה כסף.

מיקי רוזנטל: מיקי, זו השקעה מבחינת המדינה: כל שקל שאתה שם בזה אתה מרוויח מהר מאוד חזרה.

מיקי רוזנטל: מהר מאוד.

סילבן שלום: זה ממש לא הרבה כסף, וזה דבר שהצליח.

סילבן שלום: תראה, 150,000 משפחות – תחשבו – החליפו מקרר.

סילבן שלום: זה "וואו", באמת, גם להם עצמם, למשפחות של הזכאים והמשפחות הכלליות, ומה זה עושה לצריכת החשמל.

מיקי לוי: מי שמחליף – – –

מיקי רוזנטל: מי שיש לו לא מחכה למדינה שתעזור לו.

סילבן שלום: בוודאי.

סילבן שלום: גם לא פנו.

סילבן שלום: מי שיש לו גם לא פנה.

יצחק וקנין: זה בדרך כלל נופל אצל משפחות של חסרי יכולת.

מיקי לוי: צודק, אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: מאוד נהניתי.

יצחק וקנין: קודם כול, מאחר שאין פה הרבה שאני צריך להודות להם, אני מודה לאדוני שר האנרגיה והמים והתשתיות הלאומיות וסגן ראש הממשלה חבר הכנסת סילבן שלום, ולחבר הכנסת רוזנטל; אני מודה לסגן שר האוצר וגם לחבר הכנסת דב ליפמן.

יצחק וקנין: בכל זאת, השעה לא רגילה, כפי שאמר ידידנו חבר הכנסת סילבן שלום.

יצחק וקנין: אני מודה לכולכם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ז' בשבט התשע"ד, 8 בינואר 2014, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.