ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 98, 2013-12-31 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ח בטבת התשע"ד, 31 בדצמבר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 13), התשע"ד–2013; הצעת חוק הסנגוריה הציבורית (תיקון מס' 19) (ייצוג אסירים בהליכי הפרדה), התשע"ד–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעה של חבר הכנסת נחמן שי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: החרם האקדמי על ישראל של האגודה ללימודים אמריקניים – ASA.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יום שלישי היום, נתחיל בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע על מנת להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אקרא לחבר הכנסת בועז טופורובסקי לפתוח, בבקשה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והכבאים, בשבוע שבין 24 ו-31 בדצמבר נהרגו שישה בני-אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: חמישה מההרוגים נהרגו ביום שישי האחרון: גבר בן 62 מת מפצעיו לאחר שנפצע אנושות יום קודם לכן מפגיעת רכב פרטי שסטה מנתיב הנסיעה.

בועז טופורובסקי: הרכב עלה על המדרכה ופגע בהולך הרגל.

בועז טופורובסקי: התאונה התרחשה ברחוב היינריך היינה בתל-אביב; פעוט בן שנתיים נהרג מפגיעת רכב פרטי בסמוך לגן-ילדים בשכונת ארנונה בירושלים; מיתר הרטוב, בן 35, תושב אלפי-מנשה, נהרג מפגיעת משאית כאשר יצא לטפל ברכבו הבוער בשולי כביש 5 סמוך למחלף מורשה; אולגה עטר, בת 71, תושבת תל-אביב, נהרגה מפגיעת אוטובוס בעת שחצתה במעבר חציה בפינת הרחובות קרייתי ומשה דיין בתל-אביב; רוסלן שפילר, בן 36, תושב עפולה, נהרג בתאונה בין תומקאר לאופנוע בשטח פתוח ברמות-מנשה.

בועז טופורובסקי: כל אלו נהרגו ביום שישי האחרון.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 29 בדצמבר, נהרג אייל שטרית, בן 41, עובד רכבת ישראל.

בועז טופורובסקי: אייל נהרג מפגיעת הרכבת בסמוך לתחנת לוד.

בועז טופורובסקי: אנחנו בסוף שנת 2013, וזה זמן טוב לסכם בתמצית את השנה.

בועז טופורובסקי: השנה נהרגו 303 בני-אדם בתאונות דרכים, 5% יותר מאשר בשנת 2012, שבה נהרגו 287 בני-אדם.

בועז טופורובסקי: שיעור הולכי הרגל שנהרגים בישראל הוא הגבוה בעולם.

בועז טופורובסקי: השנה נהרגו 38 נהגים צעירים, לעומת 18 ב-2012.

בועז טופורובסקי: השנה נהרגו 48 רוכבי אופנוע, לעומת 36 אשתקד.

בועז טופורובסקי: 61 תאונות קטלניות שבהן מעורבת משאית היו השנה, לעומת 50 בשנה שעברה.

בועז טופורובסקי: במגזר הערבי נרשמה השנה עלייה של כ-10% במספר ההרוגים מתאונות דרכים ביחס לשנה הקודמת.

בועז טופורובסקי: כל הרוג שלישי בתאונות דרכים איננו יהודי.

בועז טופורובסקי: יש לציין ולהדגיש כי לצערנו, עד כה לא קיים מאגר אחד, רשמי וברור של המדינה בנוגע למספרי ההרוגים והפצועים בדרכים, מכיוון שההגדרות של תאונת דרכים אינן ברורות.

בועז טופורובסקי: התבשרנו שזה עומד להשתנות.

בועז טופורובסקי: אומנם בראייה רב-שנתית מצבנו מבחינת הבטיחות בדרכים משתפר, למרות העלייה בהרוגים השנה, אך עדיין לפנינו עבודה רבה.

בועז טופורובסקי: כל נפש שניתן להציל בדרכים – עלינו לעשות הכול בשביל להצילה.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: מאחלים לך ולעצמנו שבשנה הבאה עלינו לטובה תצטרך לחשוב על נושאים אחרים לדבר עליהם בנאומים בני דקה, אבל לצערנו, זה לא בטוח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, שר האוצר יאיר לפיד, אני מבקש להתנצל: שפטנו אותך מהר מדי.

איתן כבל: קפצנו למסקנות שגויות לחלוטין בקשר אליך.

איתן כבל: היינו חסרי סבלנות.

איתן כבל: אחרי אתמול אני לא יודע להחליט מה אתה יותר – גאון או קוסם.

איתן כבל: כי רק לגאון או לקוסם הייתה מספיקה רק שנה בתפקיד כדי למצוא פתרון למצוקת הדיור וליוקר המחיה.

איתן כבל: שמנת 38% תעלה עכשיו 1.5 ש"ח פחות.

איתן כבל: זו בשורה מרעישה לכל אלו שלא גומרים את החודש.

איתן כבל: אם אין לחם, תאכלו עוגות שמנת, אבל רק שמנת 38% שומן.

איתן כבל: זה בריא וזה נורא משביע.

איתן כבל: יעזור לכם להתגבר על הרעב.

איתן כבל: עכשיו יוכלו סוף-סוף משפחות שלמות לחסוך ולקנות את הבית שעל הקופסה של הקוטג'.

איתן כבל: ובכלל, זה הולך להשפיע על כל המשק: בצבא ימלאו את המימיות בשמנת במקום במים, בקייטנות יחלקו לילדים שמנת ולחמנייה, ונתניהו יוכל למלא את הבריכה שלו בהמון שמנת ולחסוך בהוצאות המים.

איתן כבל: אז מי אמר שהמחאה החברתית נכשלה?

איתן כבל: בזכותה נבחר שר האוצר, ובזכותה קיבלנו את מהפכת השמנת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

אחמד טיבי: הוא שכח: נרות שמנת.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני קודם כול רוצה לברך את לוחמי האש שנמצאים אתנו היום, לאחל להם בהצלחה, להודות להם על כל מה שהם עושים למען אזרחי מדינת ישראל.

חמד עמאר: אני רוצה גם לפנות למפקדים: תתחילו לקלוט חבר'ה צעירים דרוזים, חיילים משוחררים.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, השבוע קיימנו דיון בוועדה המיוחדת שהקמנו כדי לבדוק את כל הנושא של התכנון והבנייה במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: התברר, מאנשי מקצוע שנכחו במקום, שיש פיגור בכל נושא התכנון והבנייה במגזר הדרוזי – פיגור של 25 שנים.

חמד עמאר: פיגור של 25 שנים, כי כל גורמי התכנון התרשלו ולא עבדו ולא קידמו את נושא התכנון.

חמד עמאר: רק השבוע הגיעה אלי משפחה מחורפיש, בשם אבא שהיה קצין בצה"ל, גם הבן שלו עכשיו קצין בצה"ל.

חמד עמאר: בגלל בנייה בלתי מורשית הוא נשפט בבית-משפט השלום ל-280,000 שקל.

חמד עמאר: לא הסתפקו בזה.

חמד עמאר: התביעה ערערה, והיא דורשת עכשיו 900,000 שקל.

חמד עמאר: אותו צעיר, מה יעשה?

חמד עמאר: איך הוא יכול לשלם את הקנס שדורשים עכשיו, שנשפט ל-280,000 שקל ודורשים 900,000 שקל?

חמד עמאר: לכן אני חושב, כל הנושא של התכנון והבנייה, כל המשפטים, צריך להקפיא ולהתקדם.

חמד עמאר: אולי בטיסה נוכל את הפיגור של 25 שנה – אני לא יודע איך להגיד את זה – נוכל להגיע לנקודה הנכונה.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לצמצם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת מוטי יוגב.

מיכל רוזין: בימים האחרונים מתנהל מסע אלים שאין לתארו אלא כציד אדם ברחובות דרום תל-אביב ובאתרים אחרים בישראל שבהם שוהים מבקשי מקלט.

מיכל רוזין: אני רוצה לשתף אתכם בהתארגנות שנוצרה לאחרונה, של מאות אנשי חינוך מרחבי הארץ, בדרישה להעלות לסדר-היום החינוכי את היחס כלפי מבקשי המקלט.

מיכל רוזין: וכך הם כותבים: "כבוד שר החינוך הרב שי פירון, האם גם הפליטים נכללים בקטגוריית 'האחר הוא אני'?

מיכל רוזין: אנא השמע דעתך למורות ומורים נבוכים.

מיכל רוזין: הנושא השנתי שבחרת לקדם במערכת החינוך השנה הנו 'האחר הוא אני'.

מיכל רוזין: נושא מעורר תקווה והשראה לדיונים ערכיים רבים, אך גם למבוכה רבה – מבוכה שעליך לתת עליה מענה בקול ברור וצלול.

מיכל רוזין: "למשל, מה היית מייעץ למחנכת כיתה ב' הנכנסת לכיתתה אחרי ההפסקה ושומעת את דני אומר ליוסי, יוצא אתיופיה, שאתו רב בהפסקה: 'ראיתי בטלוויזיה שוטרים לוקחים המון אתיופים לבית-סוהר, חבל שהם לא לקחו אותך'?

מיכל רוזין: הם לא אתיופים, המורה מתקנת אותו, הם היו סודאנים.

מיכל רוזין: למה שמו אותם בכלא?

מיכל רוזין: מתעניין יוסי.

מיכל רוזין: זה לא בדיוק כלא, משיבה המורה.

מיכל רוזין: אז למה שמו אותם ב'לא בדיוק כלא?

מיכל רוזין: ' מתעקש יוסי, 'ולמה בכלל הם הגיעו לישראל?

מיכל רוזין: ' 'אם הם יישארו בארץ שלהם, אז יהרגו אותם, הם מנסים להציל את החיים שלהם', אומרת אחת הילדות.

מיכל רוזין: 'אז למה שמים אותם בכלא?

מיכל רוזין: ' שואל דני, ומביט אל הלוח שעליו כתוב באותיות קידוש לבנה: 'האחר הוא אני'.

מיכל רוזין: 'הנושא מורכב מדי', מתפתלת המורה ומבקשת מהילדים להוציא ספר חשבון.

מיכל רוזין: " שר החינוך – תידרש לנושא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוטי יוגב, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התיירות, חברי לכנסת, אני מבקש לפתוח בנוכחות המרשימה פה של לוחמי האש, מערך כיבוי האש, הכבאים, שחלק הארי שלהם מקבלים שכר וחלקם מתנדבים שמפסיקים את שגרת יומם, ביום ובלילה, רצים בכל מזג אוויר – רק בשבוע שעבר ראיתי אותם ברוחות סערה – לכבות שרפות ולהציל חיים.

מרדכי יוגב: המערך כולו, אנחנו יודעים, מאז אירוע השרפה הקשה בכרמל עלה מדרגה, ותודה לכולכם.

מרדכי יוגב: אני עדיין בטראומה של אתמול בחצות, וחש בושה על שנאלצנו לשחרר רוצחים.

מרדכי יוגב: לבי עם אותן משפחות השכול, ובקשת סליחה מהנרצחים, כפי שעושים בסיומה של הלוויה – מבקשים סליחה מאותם נקברים; חש בושה שירדנו על ברכינו לשחרור הרוצחים הללו, וזה מלחצים לא מוסריים של ידידתנו הגדולה ארצות-הברית, של הנשיא אובמה ושליחו ג'ון קרי, מזכיר המדינה, שעם מדיניות אנטי-ישראלית לוחצת, ברצונם לנשלנו מחבלים מארצנו ולמוסרה לארגוני מרצחים, לוחצים אותנו לעשות את הצעדים הללו כצעדים מקדמיים של מתן עוד בטרם יש בכלל משא.

מרדכי יוגב: יש רגע שבו מדינת ישראל צריכה לומר גם לידידתה ארצות-הברית ולעומד בראשה: די, אתם לא מוסריים.

מרדכי יוגב: לא נשחרר יותר רוצחים.

מרדכי יוגב: זה לא קורה בשום מקום בעולם.

מרדכי יוגב: ואת יונתן פולארד עליכם לשחרר ללא כל תנאי.

מרדכי יוגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול בחניון של תחנת הרכבת "להבים–רהט", זה שמה, חולקו כרוזים שעליהם כתוב:

אחמד טיבי: החל מה-12 בינואר תותר החניה אך ורק לתושבי להבים.

אחמד טיבי: על החתום: המועצה המקומית להבים.

אחמד טיבי: החניון הוא אזור ששייך לרכבת ישראל, שהיא רשות רשמית.

אחמד טיבי: שם התחנה הוא "להבים–רהט", רוב הנוסעים הם תושבי רהט, ולכן המודעה הזאת, הכרוזים האלה הם כרוזים יהירים, חצופים, שמפלים את תושבי רהט.

אחמד טיבי: במקביל, שלשום פרסם ראש מועצת עומר, פיני בדש, הודעה שבה הוא קובע שהוא יסגור בעצמו את סניף הדואר בעומר, כי מגיעים לשם תושבים בדואים – תושבי תל-שבע, לקיה והכפרים הלא-מוכרים.

אחמד טיבי: הם מפריעים לו כי הם חונים על המדרכה, לא נשאר מקום לרכבים של תושבי עומר, והבדואים שמגיעים מלכלכים את האזור, כך הוא אמר.

אחמד טיבי: נדמה לי שלפני 60 שנה, אם הדברים היו נאמרים בגרמנית, הם היו אפקטיביים.

אחמד טיבי: יש לשים קץ ללכלוך היוצא מפיהם של אנשים כאלה ולהחלטות נלוזות, מסוכנות, של מועצת להבים.

אחמד טיבי: יש להחזיר את המצב כפי שהיה.

אחמד טיבי: מותר לכל תושב שמגיע למקום להשתמש בחניון, אבל כנראה, זה מעבר לתווי חניה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, ראשית, ברוכים הבאים לכל האורחים שלנו, לוחמי האש.

שמעון אוחיון: בעיון בדין-וחשבון על הוצאות השכר של גופים ציבוריים ומשרדי ממשלה לשנת 2012, אשר הונח על שולחננו, גיליתי לתדהמתי את אחד הנתונים המכאיבים ביותר: שכר המורים במדינת ישראל, אדוני סגן שר האוצר, נמוך ב-25% משכרם של עובדי מדינה, וזה אחרי "אופק חדש"; וזה לאחר שציבור זה נדרש להוסיף שעות עבודה שכללו לא רק שעות הוראה פרונטליות, אלא גם שעות פרטניות.

שמעון אוחיון: וכדי להוסיף עלי מכאוב, אתמול השתתפתי בכינוס במכון ון-ליר שעסק בנושא עובדי קבלן בהוראה.

שמעון אוחיון: והנה, לא רק ששכרם הכללי של המורים הוותיקים, הקבועים, נמוך ב-25% משל יתר עובדי המדינה, אלא גם יש קבוצות שלמות של אלפי מורים המועסקים באמצעות גופים מתווכים, ללא ביטחון תעסוקתי, ללא אופק מקצועי ברור, ולחלקם גם לא ניתנות הזכויות הסוציאליות המלאות.

שמעון אוחיון: האם כך נבנה את עתידנו החינוכי?

שמעון אוחיון: האם כך נחזק את מערכת החינוך?

שמעון אוחיון: האם כך נחזק את מעמד ההוראה במדינת ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, מחר, 1 בינואר, יירשם כיום האפליה החמורה ביותר של ילדי המגזר החרדי – המגזר היחיד שלא יקבל חשמל, מים וניקיון לבתי-ספרו על חשבון המדינה, וזה בגלל ביטול חוק נהרי.

מנחם אליעזר מוזס: זה גם כולל בתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים, שלומדים לפי תוכנית הלימודים של משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שמדינה המתעמרת בחרדים ובילדיהם אינה מדינה דמוקרטית כפי שהיא מתיימרת להיקרא – המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון – אלא דווקא מדינה דיקטטורית, בולשביקית.

מנחם אליעזר מוזס: לרושש משפחות ברוכות ילדים רק בגלל שהם חרדים, בגלל אמונתם ואורחות חייהם, בגלל ששאיפות חייהם הן לא אלימות בבית-ספרם, לא שתייה לשוכרה, ובוודאי לא הכאת מוריהם.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו, בעזרת השם, נתגבר גם על מכה זו, אך אני שואל: איפה כל הדואגים לזכויות הילד בשעה שממחר עושקים מילדינו את הדברים הבסיסיים ביותר: חשמל, מים וניקיון?

מנחם אליעזר מוזס: חרפה ובושה לממשלה זו ולראש הממשלה, שאינו נוקף אצבע למען הילדים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת דב ליפמן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בבוקר היה דיון בוועדת החינוך על הסעות תלמידים בחינוך המיוחד, ושמענו דברים מזעזעים על רשלנות והתנהגות לא הולמת, אפילו פרועה, מצד הנהגים.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, יש נהגים בהסעות האלה שהפכו את ההסעה למונית שבה הם לוקחים מאנשים כסף כדי להסיע אותם, בדרכם לחיפה או לאיזה מקום אחר.

מסעוד גנאים: יש כאלה שאפילו מעשנים או מעשנים נרגילה, ויש כאלה, שמענו גם, שאין להם אפילו רישיון.

מסעוד גנאים: את ההתנהגות הפרועה הזאת של אנשים שאמורים להיות אחראים לילדים עם צרכים מיוחדים צריך להפסיק.

מסעוד גנאים: ולצערי, האנרכיה הזאת היא בכל המגזרים, בכל החברות, גם בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אני קורא מפה למשרד החינוך, לרשויות, לעקוב, לפקח, בעיקר אחרי החברות וקבלני ההסעות האלה שזוכים במכרזים, ולדאוג לסטנדרטים ולתנאים של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: אי-אפשר רק לתת את התקציב, ולהגיד בסוף: האחריות על הרשות המקומית.

מסעוד גנאים: צריך לפקח, צריך לעקוב וצריך לתמוך בילדים כאלה ובהורים שלהם, ולא להשאיר אותם להתנהגות פרועה כזאת.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, קודם כול, גם אני רוצה להצטרף ולהגיד ברוכים הבאים לאורחים הנכבדים שלנו ובאמת להגיד תודה רבה על מה שאתם עושים עבורנו באופן יומיומי במדינת ישראל.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, לפני שבוע זכיתי להשתתף בכנס "לימוד" באנגליה, וראיתי משהו מדהים.

דב ליפמן: יהודים מכל האוכלוסיות שהגיעו ביחד, באלפים, ללמוד, לדבר, ללמוד תורה, ללמוד על יהדות, ואני באמת חוויתי בעצמי את האחדות ואת היכולת שלנו כעם לאחד.

דב ליפמן: אני באמת חשבתי על "איש אחד ולב אחד" בהר-סיני.

דב ליפמן: אחרי זה הלכנו לשבטים ולדגלים כשכולנו במחנות במדבר, אבל יש משהו שבאמת מאחד את כולנו.

דב ליפמן: קודם כול, אני רוצה להצדיע למארגנים, שרובם, כמעט כולם, מתנדבים, והם מאמינים באמונה שלמה שזה יכול לאחד אותנו.

דב ליפמן: יש סניפים בארץ, בירושלים, בגליל וכו'.

דב ליפמן: אני מצדיע להם, והלוואי שכולנו נלמד מזה שלמרות כל הוויכוחים שיש בינינו, יש משהו שבאמת מאחד אותנו, וזה התורה, המסורת, הספרים הקלאסיים שלנו.

דב ליפמן: הלוואי שאנחנו נמשיך הלאה לפי הדוגמה שלהם שם.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הדוגמה שלהם התפשטה להרבה מדינות, ויש "לימוד" באוסטרליה, בארצות-הברית, ברוסיה ובאוקראינה.

יולי יואל אדלשטיין: במובן הזה הקהילה באנגליה נתנה דוגמה טובה לרבים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סגן השר מיקי לוי.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות נוהגים חיילי צה"ל להתאמן ביישובים ערביים בכלל וביישובי הנגב הערביים בפרט, ונוכחותם של חיילים חמושים הפכה למחזה נפוץ.

טלב אבו עראר: ברוב המקרים הם נכנסים לשטח פרטי באזור חשוך, וגם מסתובבים בשכונות וברחובות בין התושבים – דבר שפוגע בשלוותם של התושבים וגורם לתחושות של פחד וחרדות קשות דווקא בקרב האימהות והילדים הקטנים.

טלב אבו עראר: אני שואל כאן:

טלב אבו עראר: אם אחד התושבים הנבהלים יקום ממיטתו בלילה ויפגע, חלילה וחס, באחד החיילים שפרץ לעולמו השקט, משרד הביטחון וצה"ל יהיו האחראים הבלעדיים למה שיקרה.

טלב אבו עראר: לא ייתכן שיישובים ערביים בישראל יהפכו למחנות אימונים לחיילי צה"ל.

טלב אבו עראר: אם יש כוונה כזו, רוצים לדעת.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סגן השר מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שאני לא מנצל את זכותי לנאומים בני דקה כי יש לי מספיק דקות מעל הדוכן.

מיקי לוי: אני מבקש את רשותך – אני עליתי רק לברך את מערך לוחמי האש וכיבוי האש.

מיקי לוי: נדמה לי שנכנס שחר, ידידי משכבר הימים, שאתו ביליתי שנים רבות במשטרת ישראל.

מיקי לוי: לי יש ניסיון אדיר, לפחות עם המערך בירושלים.

מיקי לוי: התנסיתי גם בשרפה הגדולה בהרי ירושלים וגם בקריסת "אולמי ורסאי".

מיקי לוי: אני יודע להעריך את היכולות שלהם ויודע להעריך את אומץ לבם.

מיקי לוי: בשנה האחרונה בוצע שינוי מבני עמוק, כאשר מתוקף היותי בתפקידי הנוכחי עמדתי על כך שלא לפגוע בתקציב של המערך ולא לפגוע בכלל בתקציב של המשרד לבט"פ, כדי לאפשר לכם את ארגז הכלים הנאות לבצע את התפקיד שלכם.

מיקי לוי: אני מעריך מאוד את התרומה שלכם, את אומץ לבכם, ואת כלל השירות לקהילה.

מיקי לוי: עלו והצליחו.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי, סגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עמרם מצנע: קודם כול, גם אני מצטרף ומוסיף את הצדעתי ללוחמי האש, למערך הכיבוי.

עמרם מצנע: באמת שינוי משמעותי עברתם, ונאחל לכם שתהיו מחוסרי עבודה.

עמרם מצנע: אני משתמש, כדרכי, בדקה שניתנת כדי לספר על משהו חיובי, כי על הדברים השליליים יש לנו מספיק זמן לדבר בכנסת.

עמרם מצנע: ביום ראשון ועדת החינוך ביקרה בעיר צפת.

עמרם מצנע: באנו ללמוד יחד אתם על נזקי הסופה ועל ההתנהגות של העירייה וכוחות העזר השונים בזמן הסופה.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם שהעיר צפת במלחמת לבנון השנייה הייתה סמל להתנהגות מביישת ובעייתית, ולעומת זאת ההתנהגות, הפעילות והעבודה של המערך העירוני, עם הגופים השונים ומערך המתנדבים, הייתה באמת יוצאת מן הכלל.

עמרם מצנע: נדמה לי שהם בעצמם חשים שהם עברו דרך ארוכה מאז מלחמת לבנון השנייה ועד היום ביכולת שלהם לגייס כוחות פנימיים ולעמוד בפני סערה, סופה וצורך לעזור – עזרה הדדית – האחד לשני.

עמרם מצנע: אני מציין את זה כי אני באמת חושב שמגיע להם כל הכבוד.

עמרם מצנע: הם לא היו הרבה בכותרות ובחדשות, והעיר ירושלים לקחה את כל הכותרות ואת כל החדשות, אבל השלג שם והנזקים – מדהים לראות מה עבר עליהם.

עמרם מצנע: אני מאחל להם הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל אחד מאתנו, בצדק, מביע הבוקר או היום אחר-הצהריים את הוקרתו ללוחמי האש – אני אוהב מאוד את השם הזה – שמתכנסים היום בכנסת, והכנסת מכבדת אותם והם בעבודתם היומיומית כמובן מכבדים את כולנו.

נחמן שי: אנחנו מדינה שמצטיינת במצבי חירום וכוננות, ולוחמי האש הם באמת בקו הראשון.

נחמן שי: לא תמיד אנחנו מצטיינים בהכנות לקראת, וראינו את זה בשלג האחרון.

נחמן שי: חברי מצנע הזכיר את צפת, אבל אנחנו יודעים שבסך הכול זה לא הסתיים בדיוק בהצלחה, ועכשיו אנחנו מקיימים על כך דיונים רבים.

נחמן שי: אני רוצה, ומקווה גם שנצליח להגיע לאיזשהו ארגון יותר בהיר ונהיר בסוגיה הזאת.

נחמן שי: אני רוצה רק להוסיף שהכנסת התכנסה, דנה והתאחדה בשבוע שעבר בנושא של פולארד.

נחמן שי: הסוגיה הזאת ממשיכה לעמוד על סדר-היום.

נחמן שי: מחר אנחנו – עמיתתי איילת שקד ואני – נעביר את המכתב המשותף שלנו לנשיא המדינה, שהחליט להיכנס לעומק הסוגיה הזאת.

נחמן שי: גם היושב-ראש יעביר את המכתב ממנו ליושב-ראש בתי-המחוקקים האמריקניים, לסגן הנשיא ביידן.

נחמן שי: שגריר ארצות-הברית כבר קיבל אותו.

נחמן שי: אנחנו צריכים להמשיך ולהיאבק בעניין הזה שעלה עכשיו על סדר-היום.

נחמן שי: אני אומר לכולנו שיש פה איזשהו רגע של חסד.

נחמן שי: יש פה איזושהי הזדמנות להביא את הפרשה הקשה והכאובה הזאת לידי סיום.

נחמן שי: אנחנו נמשיך במגוון של אמצעים כדי לשמור את הנושא הזה בראש הכותרות.

נחמן שי: חילופי – לא "חילופי", אלא שחרור המחבלים מאתמול היה איזשהו צעד אחד, אבל זה לא מספק.

נחמן שי: אנחנו חייבים לעשות מאמץ משותף של כל חברי הכנסת ומעל כל במה כדי להביא את הנושא הזה לידי סיום.

נחמן שי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי, שמי שלא יודע, הוא בעצם עומד מאחורי יום ההוקרה למערך הכבאות, ללוחמי האש.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו ידבר חבר הכנסת משה מזרחי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, גם בזמן של נאומים בני דקה, להודות לך על שנתת את חסותך והתאפשר לנו להצדיע למערך הכבאות, וזו הפעם הראשונה שהבית הזה על נבחריו אומר תודה לכבאים.

דוד אזולאי: התרגלנו כאן, בבית הזה, לעתים קרובות, לחבוט בהם, אבל לשמחתי הרבה, מאז עבר החוק החדש כמעט שאין דיונים, ואני מברך על כך.

דוד אזולאי: אבל, אדוני היושב-ראש, היום גיליתי דבר שאני מודה שלא ידעתי: שבמדינת ישראל אפשר להקים עיר חדשה מודרנית ומתוכננת, אבל אפשר שתקום עיר כזו בלי תחנת משטרה, בלי תחנת כבאות.

דוד אזולאי: הייתכן כדבר הזה?

דוד אזולאי: כן, אדוני, ייתכן במדינת ישראל של היום.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שכפי שיושבת-ראש ועדת הפנים הבטיחה, אכן בדיוני הרפורמה הדבר הזה יתוקן, ולא יקרה כדבר הזה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה העיר כל כך מודרנית שאף פעם לא יהיו בה שרפות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת החשיבה התכנונית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה מזרחי, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

משה מזרחי: אדוני היושב-ראש, גם אני קמתי להצדיע למערך כיבוי האש ולוחמי האש במראיתו היום.

משה מזרחי: אני רוצה להגיד עוד מילה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

משה מזרחי: היום גיליתי שאתה ועוד חברים בבית הזה במשך שנים נאבקתם כדי שהמערך הראוי הזה, הלאומי, יקום על רגליו.

משה מזרחי: אני מודה לך גם מפה על המעשים.

משה מזרחי: חבל מאוד ש-44 איש מטובי בנינו היו צריכים להיהרג כדי שהמערך הזה, שהיה מתאים לעולם השלישי, יביא להקמתו לתפארת של מערך ראוי.

משה מזרחי: אני מודה גם לשר לביטחון פנים וגם לידידי שחר איילון, שעשו צעד ענק, וזה מראה את היכולת.

משה מזרחי: במעבר חד מהפרגון הראוי הזה לשתי כותרות היום; אחת, אדוני השר לביטחון פנים, על 11 ניסיונות חיסול שטרם פוענחו, ולצד זה, הפלא ופלא, משטרה חדשה קמה לנו – משטרת הרבנות.

משה מזרחי: משטרת כשרות.

משה מזרחי: הנה חידוש מרענן במקומותינו, כאילו לא חסרות לנו צרות במדינת ישראל.

משה מזרחי: לבושי מדים עם סמכויות של חקירה וחיפוש.

משה מזרחי: וזה מיועד למי, חברים טובים?

משה מזרחי: כמובן למגזר החילוני, כי המגזר החרדי לא נסמך על מערך הכשרות הרבני; יש להם הרבנויות שלהם.

משה מזרחי: והכלי הזה, שהפך למונופול כדי לסחוט בעלי עסקים – אלוהים אדירים, לאן הגענו?

משה מזרחי: עכשיו גם משטרה מקימים כדי לפקח, במקום לזרום עם המגמות של הכשרות האלטרנטיבית שנוהגות במקומותינו?

משה מזרחי: כי כולנו רוצים לאכול במקומות כשרים, אבל לא כאלה שמעמידים את בעלי העסקים עם הגב – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה מזרחי: זה איזשהו מהלך שבמקום לזרום עם המודרניזציה של הדת, לוקחים כלי כזה כדי להכות בראש של בעלי העסקים.

משה מזרחי: מספיק עם זה, חבר'ה.

משה מזרחי: רק זה חסר לנו, משטרת רבנות.

משה מזרחי: סוף העולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אחרון הדוברים בנאומים בני דקה יהיה חבר הכנסת יעקב אשר.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להצטרף ולהצדיע ללוחמי – אבל גם, אדוני היושב-ראש, לוחמות – האש.

עליזה לביא: יש לנו גם לוחמות אש, אומנם לא מספיק.

עליזה לביא: היום בוועדה לקידום מעמד האישה שמענו והכרנו כמה מלוחמות האש.

עליזה לביא: אבל הן בסך הכול 1% מכלל הלוחמים.

עליזה לביא: שמענו הצהרה על כך שיהיו תמריצים ותהיינה אפשרויות.

עליזה לביא: מה שיותר חשוב מזה – ופה אני רוצה לנצל את הבמה הזאת – זה לספר את זה לדור הצעיר ולבנות שחושבות איפה להמשיך.

עליזה לביא: אז יש אפשרות לשרת גם במערך האש, ובכך לתת יד נוספת.

קריאה: יש פה גם מתנדבים שהגיעו.

עליזה לביא: יש פה גם מתנדבים ומתנדבות, ואת יודעת שיש צעירים ויש צופי אש.

עליזה לביא: למדנו היום הרבה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לכם, כמובן, כמו כולם, ולהצטרף לדברים של משה מזרחי, חבר הכנסת, ידידי.

עליזה לביא: כן, אדוני היושב-ראש, משרד הדתות, לצערי, הפיץ תזכיר חוק שמטרתו להילחם בכשרות הפיראטית.

עליזה לביא: אבל, אדוני, צריך להפריד בין שני דברים שונים.

עליזה לביא: אם המטרה של סגן השר בן-דהן היא להילחם באלה המזייפים, אני אתו, אבל, לצערי הרב, הכוונה היא לצאת כנגד אותם בעלי עסקים, בעיקר קטנים, שהם אינם לא שומרי כשרות, אלא למעשה אומרים: אנחנו שומרים כשרות, אבל לא רוצים תעודה.

עליזה לביא: חברי סגן השר אלי בן-דהן, כדאי שתבחין בין שני הדברים.

עליזה לביא: אם יש אנשים שהם שומרי כשרות – אין תעודה על חזית החנות או על חזית בית-העסק, אבל יש לנו הרבה מאוד מודלים קהילתיים, מודלים של רבנים מקומיים שהם מכשירים.

עליזה לביא: אני מציעה לעזוב את האנשים הללו ולבוא ולבדוק למה כל כך הרבה אנשים מבקשים להיפרד מהרבנות הראשית, מה עשתה הרבנות הראשית כדי שהאנשים האלה לא יעזבו אותה.

עליזה לביא: באמת לחשוב מחדש.

עליזה לביא: רק לפני חודש הנחתי הצעת חוק שמבקשת להסדיר את מערך הכשרות ולהגביר את השקיפות.

עליזה לביא: אין לנו שקיפות במערך הכשרות במדינת ישראל.

עליזה לביא: על מנת להחזיר את אמון הציבור – הציבור הישראלי, שרובו מבקש לאכול כשר.

עליזה לביא: כן, אנחנו רוצים מערך יותר נקי, יותר תקין, יותר שקוף, ולהחזיר את האמון ברבנות הראשית ובמערך הכשרות.

עליזה לביא: הצעת החוק שלי מבקשת לחייב את הרבנות הראשית לפרסם באופן פומבי ולאסור עבודה במקביל במערכת הכשרות.

עליזה לביא: כולנו מכירים את התופעות הקיימות – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עליזה לביא: – – כולל את ההמלצות איפה לקנות חסה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: רק כדאי כאן לדייק.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיצא מן הדיון הזה ויחפש בקהל אנשים לבושים במדי שוטרי הרבנות – דייקת ואמרת: הופץ היום תזכיר חוק.

יולי יואל אדלשטיין: כך שגם אם הכול יעבור חלק, מניסיוני, אני מבין שאולי אם זה יקום, אז זה יקום בעוד חודשים רבים, אם לא שנים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: בכלל עדיין אין – – –

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אתה תעזור לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה אפילו לא עלה עדיין לפורום הראשוני ביותר, הופץ תזכיר חוק.

יולי יואל אדלשטיין: אז כדאי לדייק בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אבל זה כבר שווה נאום, אדוני היושב-ראש.

אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: יפה שעה אחת קודם, אדוני.

עליזה לביא: מי כמוך יודע את זה, אדוני.

– – אני רוצה להצטרף – אומנם בישיבה המיוחדת שהייתה בוועדת הפנים כבר בירכנו את לוחמי האש ואת מפקדיהם.

צריך גם להגיד מילה טובה לשר לביטחון פנים, שמוליך את המהלך הזה בצורה מצוינת, ולהודות להם בשם כל עם ישראל.

בהמשך למה שכבר נאמר קודם היום בדיון על הרפורמה בתכנון ובנייה, חברת הכנסת מירי רגב ואנוכי דאגנו שייכנס העניין הזה שבערים חדשות יהיה תקן: כמה תחנות כיבוי יצטרכו פר-נפש וכו', כך שהדברים כבר עוברים לעשייתם.

אני רוצה לנצל את שארית הדקה הזאת שנשארה לי.

עברנו כולנו את הסופה לפני שבועות מספר.

יצאה הנחיה של משרד האוצר, של נציב שירות המדינה, לשלם חצי משכורת לעובדים שלא יכלו להגיע לעבודה בגלל השלג על כל יום עבודה – חצי יום משכורת וחצי יום ניכוי מהחופשה השנתית.

אני פניתי כבר באמצע הסופה לשר הכלכלה, ובאמצעותו גם לשר האוצר: יש עובדי קבלן, יש עובדים זמניים, שלא נכללים בהנחיה הזאת.

האנשים האלה לא יחרפו – ואסור שיגיעו לקונפליקט כזה, שבו הם ייחשבו לחרף – את נפשם ויסכנו את עצמם ויצאו בשלג לעבודה כדי שלא לאבד את יום העבודה.

אני מבקש ששר האוצר ייתן הנחיה שגם עובדי קבלן וגם עובדים זמניים במשרדי הממשלה או בכל השירות הכללי של מדינת ישראל יקבלו את אותה מחצית שכר.

אגב, גם להם יש את החצי השני של יום חופשה.

לא לכל עובד יש רכב 4X4 כמו שאולי יש לחלק מהשרים, ואולי אף לשר האוצר.

חייבים לתקן את הדבר הזה.

זה עוול משווע שאסור שיקרה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל הנואמים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הפרק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום ההוקרה למערך כיבוי האש

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, כפי שכבר רמזו כמה וכמה, וכפי שגם רומזת הנוכחות ביציע האורחים שלנו, לציון יום ההוקרה למערך האש, בסימן בטיחות באש, כאן, בכנסת ישראל, הצעות לסדר-היום מס' 2029, 2044, 2079, 2103, 2104 ו-2108.

יולי יואל אדלשטיין: כבר בירכנו, אבל חובה נעימה לברך עוד פעם את היוזמים, חברנו חבר הכנסת דוד אזולאי, לשעבר יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, והיושבת-ראש הנוכחית, חברת הכנסת מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני קצת יותר מחודש ציינו את יום השנה לאסון השרפה בכרמל, אסון שבו אבדו לנו מטובי בנינו, צוערי שב"ס, לוחמי אש, מתנדבים ואזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל, המנהלת סדר-יום ביטחוני מורכב בתושייה, באומץ, בחוכמה, נתפסה באסון הכרמל בלהבות האש כשהיא לא ערוכה ולא מוכנה.

יולי יואל אדלשטיין: היא נתפסה עם מערך כבאות לקוי, כבאיות מיושנות ומעטות, מחסור בכוח-אדם ומיעוט תחנות לכיבוי אש; היא נתפסה ללא תוכנית מעשית להתמודדות עם אסון טבע בממדים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: כיום פועל מערך הכבאות ליישומה של רפורמה מקיפה, שעברה בחלקה שלבי חקיקה כאן בכנסת לאחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: הרפורמה תוכננה עוד לפני השרפה הנוראית, אבל האסון בכרמל חשף את הבעיות התפקודיות של מערך הכבאות דאז והאיץ את ביצועה.

יולי יואל אדלשטיין: בין היתר, מערך הכבאות הפך להיות מערך הייררכי, יוזם, התקפי, מערך שלוחם באש ולא רק מכבה את האש כשצריך; מערך שפועל כגוף אחד, מיומן, מקצועי, תוך שהוא משתלב כזרוע ביצועית מרכזית לכל דבר במערך החירום וההצלה של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מערך הכבאות הוא מערך המורכב מגיבורים של חיי היום-יום, וחלק מהם – לוחמים, מפקדים – נמצאים אתנו כאן היום ביציע האורחים; אנשים המרכיבים בגופם את רשת הביטחון וההצלה של כולנו מפני אסונות טבע, ובמיוחד שרפות.

יולי יואל אדלשטיין: לוחמי האש המסורים לא נולדו כגיבורים והם אינם מחפשים את הגבורה.

יולי יואל אדלשטיין: לוחמי האש הם אנשים אוהבי חיים שהקדישו ומקדישים את חייהם בשביל החיים עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: חלק גדול וניכר מזמנם הם משקיעים בניסיון המתמיד למנוע מהאש להתפרץ, בהנחלת עקרונות הבטיחות באש, בזיהוי המכשולים הקטנים והגדולים במקרה של סכנה ובהדרכה כיצד לנהוג במקרה שאיום האש מתפשט והולך.

יולי יואל אדלשטיין: היום הנוכחי עומד בסימן בטיחות באש, כפי שכבר ציינתי, והוא מדגיש באופן מיוחד את בטיחות האש כדרך למנוע אסון.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה כי לצד ההוקרה למערך הכבאות הארצי וללוחמי האש, נדע, נלמד ונתכונן למנוע מן האש להתפרץ באופן לא ראוי.

יולי יואל אדלשטיין: במסורת היהודית אנו נוהגים לברך בכל מוצאי-שבת ברכה מיוחדת על עצם בריאת האש.

יולי יואל אדלשטיין: האש, כך מסבירים חכמינו, יש בה ברכה, ולצד הסכנה היא מרכיב הכרחי של חיי האדם והציוויליזציה האנושית כולה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת בתנאי, כמובן, שהאדם יודע כיצד להשתמש באש בבטיחות ובחוכמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, עוד פעם, לכל המפקדים, לנציב שחר איילון, לכל הלוחמים, בני המשפחות, שנמצאים אתנו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שכבר אמרו כמה חברי כנסת, אנחנו מאחלים לכם הכי פחות עבודה והרבה הדרכה של כולנו, במיוחד של צעירינו וילדינו, בנושא בטיחות באש, על מנת שלא נדע עוד אסונות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הציון הזה במליאה, כרגיל, הוא במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו כמה חברי כנסת שידברו, הראשון שבהם הוא ודאי יוזם האירוע, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – דב חנין, אורי מקלב, שמעון סולומון וכן הלאה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, זה יום מיוחד לכנסת, לבית הזה, לחברים, ובאופן אישי אני מאוד מתרגש שסוף כל סוף אפשר בבית הזה לקיים יום הצדעה ותודה לכל אותם לוחמי האש, שעושים מלאכת קודש יום-יום, שעה-שעה, במסירות נפש, והכול כדי להציל חיי אדם.

דוד אזולאי: על כך אני מודה לכם.

דוד אזולאי: אנחנו מאחלים לכם שברוב הזמן, או כל הזמן, תעסקו בעיקר בהדרכה ולא יותר מכך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שירותי הכבאות עברו מהפך, הן בתחום ההסברה, בתחום ההדרכה וההכשרה, והן בתחום השירות שהם מעניקים לאזרח.

דוד אזולאי: וודאי שכמי שהיה שותף לרפורמה הזאת, לרפורמה הגדולה, שבמשך שנים דיברו עליה ובסופו של דבר יושמה, הרפורמה הזאת – זו התרומה הגדולה לכל מערך הכבאות.

דוד אזולאי: ראיתי את המהפכה היום בתחום הטיפול בחומרים המסוכנים.

דוד אזולאי: מדובר בטיפול מקצועי ומהיר, דבר שעד היום לא היה.

דוד אזולאי: עד היום, כאשר היו צריכים לכבות שרפה באחד המפעלים שמייצרים חומרים מסוכנים, התיאום היה בין שני משרדים ובינתיים האש הסתיימה.

דוד אזולאי: הדבר הזה נגמר, לשמחתי.

דוד אזולאי: שמעתי היום מהשר לביטחון פנים שהוא מנצח על המלאכה, באמת, שהנושא הזה נגמר וכל המערך של חומרים מסוכנים עבר בצורה מסודרת לתוך מערך הכבאים.

דוד אזולאי: אני חושב שזו אחת התועלות הגדולות והברכות לאותם אנשים שעוסקים בנושא של כיבוי אש.

דוד אזולאי: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להעלות נושא חשוב.

דוד אזולאי: אחת הבעיות היום היא שבמערך הכבאות יש כסף – אני מקווה שבמשרד האוצר לא שומעים אותנו.

דוד אזולאי: יש כסף ויש תקנים, אבל בכל פעם שצריך להוציא ולנצל את התקציבים, פשוט מוציאים להם את הנשמה.

דוד אזולאי: אני שואל למה.

דוד אזולאי: האם מערך הכבאות לא זכאי לחשב נפרד שילווה את מערך הכבאות, ולא יהיה תמיד של משרד האוצר?

דוד אזולאי: שם נוצרת הבעיה, שקודם צריך לעמוד להתחנן ולהסביר למה צריך את התקציבים, למה צריכים את התקנים האלה.

דוד אזולאי: אני חושב שהגיע הזמן שבעניין הזה יהיה חשב למערך הכבאות, על מנת שהם יוכלו לתפקד כראוי ולנצל את התקציבים העומדים לרשותם.

דוד אזולאי: נושא אחרון, ובזה אני רוצה לסיים: היום הייתה בשורה לאזרחי המדינה, שהשר לביטחון פנים עושה כל מאמץ על מנת לאחד את מוקדי החירום, כלומר את שירותי הכבאות, את שירותי המשטרה ואת שירותי מד"א.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני בטוח שבעניין הזה תמצא אוזן קשבת בבית הזה, ואני בטוח שתהיה לך אוזן קשבת גם בממשלה.

דוד אזולאי: האירועים האחרונים, הסופה שהייתה כאן הוכיחה שהדבר הזה הוא הכרחי ונחוץ.

דוד אזולאי: פשוט אני מתפלא איך עד היום הדבר הזה לא קרה.

דוד אזולאי: אני מקווה שזו תהיה אחת הפעולות המבורכות שנעשה.

דוד אזולאי: הדבר האחרון, ובזה אני מסיים, אדוני השר: חוקקנו חוק, חוק מצוין, חוק נפלא, אבל נדמה לי שחסר משהו, ואני הולך להגיש הצעת חוק בעניין הזה, וזה הנושא של הדרכה.

דוד אזולאי: אותה רשות כבאות ארצית – כפי שיש משמרות הזה"ב בבתי-הספר בנושא זהירות בדרכים – לדעתי בנושא הזה חסר היום וצריכים לפעול יותר, להתפרס יותר, להיכנס יותר לכל מיני תחומים על מנת לתת הדרכה לאזרחי מדינת ישראל.

דוד אזולאי: אני חושב שזו השלמה לאותו חוק חשוב שעבר כאן, בבית הזה.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני מאחל לך שתצליח בתפקיד הזה ותצליח לעשות מהפך יותר טוב בשירותי הכבאות.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל גם את הבמה הזאת – לנציב שירותי הכבאות, אני לא רואה אותו כאן – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא נמצא.

דוד אזולאי: נמצא.

דוד אזולאי: אז אני רוצה לברך אותך ולאחל לך הצלחה.

דוד אזולאי: אני יודע שאתה הזרוע המבצעת של השר כדי לקדם את הנושאים האלה.

דוד אזולאי: יישר כוח, ותודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון סולומון – בבקשה, אדוני.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, אורחים נכבדים, היום הוא יום שכולו מוקדש להערכה והוקרה, ואני שמח לומר כמה משפטים בנושא.

שמעון סולומון: רק תזכורת: קבוצת הכבאות הראשונה, ואני לא מחדש כאן, הוקמה ב-1897 בזיכרון-יעקב שעל הר הכרמל, ושם גם הייתה אותה שרפה גדולה, שכילתה יערות וגם נספו בה כל כך הרבה אנשים, 44 אנשים, וזה שינה את התודעה והביא, אני חושב, לתאוצה יותר גדולה בכל מה שקשור לנושא.

שמעון סולומון: אני מציין את שני האירועים האלה, כי כמו שבאותם ימים הקימו את קבוצת הכבאות, ואני מניח שבאותה עת זה היה דרמטי וחשוב ושינוי תפיסה, גם באותה עת שהייתה השרפה הגדולה זה הכניס את כולם למעגל של חשיבה של ארגון ושל חוסר הזנחה, ואני שמח מאוד שבימים האלה אנחנו נמצאים במצב הזה.

שמעון סולומון: יום זה מוקדש להוקרה ולהערכה למערך הכבאות ולוחמי האש, שמסכנים את חייהם כדי להציל חיי אדם, ובדרך גם רכוש.

שמעון סולומון: האומץ והתעוזה של לוחמי האש הישראלים מתגלה מפעם לפעם באירועי שרפה גדולים, אז שומעים על תעוזתם, על מקצועיותם ועל נתינתם הבלתי-מתפשרת על מנת להציל חיים ורכוש.

שמעון סולומון: כמובן, הרוב לא מתפרסם, אבל אנחנו יודעים שהם עושים את עבודתם ביום-יום, כל הזמן.

שמעון סולומון: למרות זאת, צריך לציין שלוחמי האש וההצלה אינם מחכים עד שהמצב יהיה אופטימלי אלא פועלים ביום-יום, עם הציוד וכוח-האדם הקיים, מכל הלב, ולא חושבים באותו רגע אם יש לי או אין לי ציוד מתאים, ולכן גם מסכנים את עצמם.

שמעון סולומון: ולכן זה הזמן של כולנו, נבחרי הציבור והציבור כולו, לומר תודה על ההקרבה והמסירות האין-סופית.

שמעון סולומון: בשרפה בכרמל לפני כשלוש שנים כולנו קיבלנו תזכורת מרה עד כמה מערך הכבאות חיוני למדינת ישראל ועד כמה חשוב לדאוג ולטפח כל הזמן ולשמור על מערך כבאות חזק, עם ציוד נדרש.

שמעון סולומון: גם היום, שוב, למרות שזהו יום ההערכה וההוקרה, חייבים לציין כי המצב רחוק מלהיות מושלם.

שמעון סולומון: למשל, אנחנו יודעים שזמן התגובה בזמן שרפה הוא קריטי, ואנחנו יודעים שבהרבה מקומות שצריכים בהם תחנות כיבוי – רק לשם הדגמה, אם יש תחנת כיבוי בגבעת-מרדכי ומשם צריך להגיע לאזור הסטף, לאזור "הדסה", ליישובים באזור, אני מניח שאם הייתה תחנת כיבוי בקריית-היובל, זמן התגובה היה הרבה יותר קצר, והייתה יכולת להציל גם אנשים; ולכן צריך לחשוב גם על זה.

שמעון סולומון: כמובן, כשחושבים על המצב האופטימלי גם צריך להוסיף את הדברים האלה.

שמעון סולומון: כמו כן, ברמה הכללית יש מחסור בציוד בתחנות כיבוי האש וההצלה ברחבי הארץ, ועלינו לתת את הדעת על כך לפני האסון הבא ולא אחריו.

שמעון סולומון: אשתף אתכם בזווית אישית.

שמעון סולומון: בעת השרפה הגדולה בכרמל נפלה בחלקי הזכות לעזור ולהיות עם הלוחמים בשעתם הקשה.

שמעון סולומון: אני הייתי בעין-הוד, ליד ניר-עציון, בכפר-הנוער "ימין אורד", שבו גדלתי.

שמעון סולומון: כמובן, כשראיתי את כפר-הנוער שלמדתי בו לפני 20 שנה נשרף, לא יכולתי לשבת בסלון ולבכות, ולכן מייד נסעתי לשם, ויומיים הייתי שם וראיתי איך באמת לוחמים, ואיך הלב מתכווץ מלראות את הפער בין המציאות לבין הרצון, בגלל שלא היה מספיק ציוד מצד אחד, ומצד שני היה צריך להציל חיים.

שמעון סולומון: אחרי השרפה בכרמל, כמובן, ראש הממשלה הטיל על המערך האווירי ועל כל מי שצריך לעשות – וטוב מאוחר מאשר בכלל לא, כמובן.

שמעון סולומון: במסגרת החוסרים – אנחנו יודעים שהיום יש שבעה מטוסים בפועל, וצריכים להגיע ל-15 מטוסים כדי להגיע למצב אופטימלי.

שמעון סולומון: מחובתנו כנבחרי ציבור ללחוץ איפה שצריך ללחוץ כדי שלכיבוי האש וההצלה יהיה הציוד הנדרש.

שמעון סולומון: כמו כן, ידוע לנו שיש תוכנית עבודה למערך הכבאות אשר החלה לפעול השנה, שהולכת ומסתיימת – 2013 – ואמורה להסתיים ב-2018.

שמעון סולומון: מהשיחות שלי עם אנשים מתוך המערכת, וגם מחוץ לה, עולה שהם מבקשים דבר אחד: שיאפשרו להם להשלים את התוכנית עד 2018 בלי חריקות באמצע.

שמעון סולומון: ואנחנו, כנבחרי ציבור, חברי הכנסת, שחלקנו, כמוני, בוועדת הכספים וגם בוועדת החוץ והביטחון, צריכים להיות עם יד על הדופק כדי לאפשר את הדברים, גם כאשר יש בעיות תקציביות.

שמעון סולומון: יחד עם זאת, יש בקשה, כמו שאמרתי, שצריכים לעמוד בה.

שמעון סולומון: שוב, הצדעה והערכה והוקרה למערך הכבאות, מהמפקד העליון ועד החיילים האחרונים.

שמעון סולומון: יישר כוח.

שמעון סולומון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ לשאת את דברה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית – להצדיע ללוחמי האש, להודות להם על העבודה המסורה שלהם.

שלי יחימוביץ': מדובר באחד המקצועות המסוכנים ביותר בעולם, וגם באחד המקצועות המורכבים ביותר, שהטכנולוגיה סביבו הולכת ומשתכללת ודורשת גם אינטליגנציה, גם תושייה, גם אומץ לב.

שלי יחימוביץ': אתם גם עובדים עכשיו קשה יותר, עוסקים גם בניטור חומרים מסוכנים.

שלי יחימוביץ': היו ברוכים, ובהצלחה בכל מעשה ידיכם.

שלי יחימוביץ': אנחנו ציינו החודש, כפי שאמר היושב-ראש כאן בדבריו, שלוש שנים לאסון הכרמל, שהיה אירוע מכונן ביותר בתולדות שירותי הכבאות.

שלי יחימוביץ': ביום חמישי, 2 בדצמבר 2010, מישהו השליך כמה גחלים לוחשות במזבלה בעוספיא ותוך זמן קצר ביותר בער הכרמל כולו, כפי שלא בער מעולם.

שלי יחימוביץ': ארבעה ימים הכרמל עלה בלהבות, 44 אנשים טובים מאוד נספו, 17,000 בני-אדם פונו מבתיהם, 50,000 דונם של יער נדיר עלו באש, 200 בתים ניזוקו או חרבו.

שלי יחימוביץ': הרבו לדבר כאן על ועדות חקירה סביב נזקי הסופה האחרונה, סופה שמתרחשת פעם ביותר מ-100 שנה; כל אלה מתגמדים לעומת האסון הכבד שהיה בכרמל.

שלי יחימוביץ': זה אירוע כל כך מכונן, כי עד ליום האסון הזה שירותי הכיבוי היו קורבן של ייבוש שיטתי ודלדול והקטנה בכוחם, והיו למשל ולשנינה.

שלי יחימוביץ': וכשכבאים היו מגיעים באיחור לדלקה כדי לכבות, בחוסר אמצעים מוחלט, את האש, עוד היו מקללים אותם וצועקים עליהם והם היו צריכים להסביר שזו לא אשמתם, שאי-אפשר בסולם בגובה מסוים להגיע לקומה גבוהה, ופשוט אין להם את הסולם המתאים.

שלי יחימוביץ': והיחידים שהתריעו שוב ושוב, בדמעות, על כך שהמערך הזה זקוק לניעור יסודי ולהשקעה הייתם אתם, הכבאים, שוב ושוב ושוב.

שלי יחימוביץ': הדברים האלה נפלו בדרך כלל על אוזן ערלה, אבל אתם ידעתם מה שאחר כך הממשלה הייתה צריכה להסיק, רק אחרי האסון הנורא הזה.

שלי יחימוביץ': והאסון הזה והזעזוע גרמו לאותו שינוי מבורך שאנחנו עדים לו, 446 כבאים נוספו ועוד כהנה וכהנה, ציוד משוכלל.

שלי יחימוביץ': אני רוצה גם לברך את השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ, שמלווה את השינוי הזה בנאמנות, במקצועיות, וגם, צריך לומר, תוך דאגה לכבאים עצמם, כפי שאתה דואג גם לשוטרים.

שלי יחימוביץ': ובאמת הם בורכו בשר שדואג לענייניהם ומקדם אותם, מנסה להסיר חסמים ביורוקרטיים ואכפתי באמת למה שמתרחש שם.

שלי יחימוביץ': זה לא מובן מאליו, תאמינו לי, בעניין הזה מדובר ביתרון גדול מאוד.

שלי יחימוביץ': השבוע עבר, כמעט בלי תקשורת ובלי תשומת לב, השינוי בכלל ההוצאה, בכלל הפיסקלי.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שצמד המילים הזה "כלל פיסקלי" מטיל שינה ושעמום על רוב מי ששומע אותו, אבל אני מבטיחה לכם שאותה תרדמת ואותו שעמום אחזו את כולם בעת הדיונים החוזרים ונשנים שעשה חברי חבר הכנסת דוד אזולאי לפני אסון הכרמל בעניין שירותי הכבאות.

שלי יחימוביץ': שוב ושוב, דיונים שנשמעו נורא נורא משעממים, גם לא הגיעו אליהם כמעט חברי כנסת, ואתה, בעקביות ובשיטתיות כינסת אותם והיית קשוב לקולות שעלו.

שלי יחימוביץ': אז מי שנרדם משעמום כשהוא שומע את המילים "כלל פיסקלי" או "שינוי בכלל ההוצאה", עלול להתעורר בבעתה ביום שאחרי כשהוא יראה את התוצאות.

שלי יחימוביץ': והדברים האלה קשורים זה בזה, כי המשמעות בעברית של שינוי הכלל הפיסקלי והקטנת ההגדלה המתוכננת, הדרושה כל כך, כאוויר לנשימה, מ-4% ל-2.6% – כלומר 6 מיליארד שקלים פחות לתקציב המדינה – המשמעות שלה היא אותו ייבוש, ואותו פירור ואותה הוצאה של תוכן ושל יכולת מהבריאות, מהחינוך, מהרווחה וגם מביטחון הפנים.

שלי יחימוביץ': זה יתגלגל שוב על המשרד לביטחון פנים ויתגלגל גם על שירותי הכבאות.

שלי יחימוביץ': והשאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא: מהי מדינה ומהי האחריות שלה, והאם אנחנו נמשיך להלום בתקציב המדינה; האם הייבוש שנגזר על שירותי הכיבוי ובסופו של דבר הופסק רק בגלל אסון כל כך כל כך כבד, שלא היה אפשר להתעלם ממנו – האם אותו אסון התרחש במערכות אחרות שגם הן נועדו להצלת חיים?

שלי יחימוביץ': מערכת הבריאות הציבורית נועדה להצלת חיים.

שלי יחימוביץ': אמר חברי חבר הכנסת אילן גילאון, שמסוכרת מתים יותר אנשים מאשר מהאיום האיראני.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שזה משפט שנשמע בעייתי, אבל זו עובדה.

שלי יחימוביץ': ועל כן, אני מבקשת, למרות שהנושא הזה הוא לא סקסי, כמו שאומרים, שינוי כלל ההוצאה – המשמעות שלו לחייהם של בני-אדם היא דרמטית מאוד.

שלי יחימוביץ': הנה כאן, לנגד עינינו, הדוגמה החיה של מה שעושה ייבוש, במה שהוא מדינה, לחייהם של בני-אדם.

שלי יחימוביץ': שוב לסיום, עלו והצליחו, גם יואב גדסי, ראש הארגון, שליווה את מאבקם של הכבאים, וגם שחר איילון, בהצלחה לכולכם.

שלי יחימוביץ': תצילו הרבה חיים, הצלחתכם היא הצלחתנו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת דוד אזולאי, שיזם את היום הזה.

אחמד טיבי: לא כל יום, אדוני היושב-ראש, אני עומד על הדוכן כדי לחלוק שבחים ללובשי מדים.

אחמד טיבי: זה עוד לא קרה.

אחמד טיבי: כאן מדובר בלובשי מדים שלא מציתים אש אלא מכבים אש, שלא נוטלים חיים אלא מצילים חיים, ולכן אני בטוח שהפעם אני מדבר בשם כל הכנסת, גם מכאן וגם משם.

אחמד טיבי: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, פניתי אליך בעבר, ולפני שנתיים גם למכבי האש, כדי שיהיו יותר תחנות ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: זה שירות חיוני ממדרגה ראשונה, ויש דרישה של רשויות רבות, גם באופן אזורי, גם באופן מקומי, לספק את השירות הזה.

אחמד טיבי: על כן, בכל פעם שתובא הצעה להגדיל את התקציב, כמו שאתה מבקש באופן תמידי, אדוני השר, למכבי האש, לשירות החשוב הזה שמאחוריו עומדים אנשים המסכנים את חייהם כדי להציל חיי אדם, אנחנו נהיה שם כדי לתמוך בדרישה הזאת – נדמה לי, כל סיעות הבית.

אחמד טיבי: אני אסיים באומרי, אדוני – אני רופא, והם אנשים שלוחמים יום יום כדי להציל חיים.

אחמד טיבי: זה אולי המשותף לרופאים ולמכבי האש – השליחות והאומץ והרצון תמיד לעזור להציל חיים, גם רכוש; אנשים לעתים מסכנים את חייהם כדי להציל רכוש, לא רק בני-אדם.

אחמד טיבי: ולכן, תודתנו נתונה לכולכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, להשיב על ההצעות לסדר-היום של חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנציב, מפקדי המחוזות, לוחמי האש ולוחמות האש שנמצאים ביציע, יום חג היום, ותודה לך שוב, היושב-ראש, שהואלת והזמנת את האנשים הנפלאים האלה למשכן הכנסת, וכמובן ליוזמים, לחברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה מירי רגב, וכמובן לחבר הכנסת דוד אזולאי, תודה על היום הגדוש הזה, אבל המעניין, בהכרת הטוב והתודה, ומגיע לכם יישר כוח על כל מה שאתם עושים.

אחמד טיבי: מירי ברגע זה מדליקה אש במקום כלשהו.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודע איפה זה?

אחמד טיבי: לא יודע.

איתן כבל: אני חושב שהיא בבקעה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טיבי, הייתי מבקש את המשפט הזה שוב כאשר מירי תיכנס.

יצחק אהרונוביץ': תגיד את זה עוד פעם.

אחמד טיבי: היא תשמע והיא תגיע מייד.

יחיאל חיליק בר: אז באמת תצטרכו את הכבאים.

יצחק אהרונוביץ': הערה, חברי חבר הכנסת משה מזרחי, שלא קשורה – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, העיקר שאנחנו ערוכים.

יצחק אהרונוביץ': כל הזמן, כל הזמן.

יצחק אהרונוביץ': הערה על הנאומים בני דקה – – –

יצחק וקנין: הנה, חברת הכנסת מירי רגב נכנסה במלוא הדרה.

מירי רגב: באתי לשמוע אותך, מזמן לא שמעתי אותך היום.

קריאה: – – –

מירי רגב: לא יעזור לך, אחמד.

יצחק אהרונוביץ': תגיד לה, אמרתי לך.

יצחק אהרונוביץ': מירי, אני חייב להגיד לך שחבר הכנסת אחמד טיבי החמיא לך.

מירי רגב: ואללה?

מירי רגב: לא יכול להיות.

מירי רגב: זה לא יכול להיות.

אחמד טיבי: הכול יחסי, מירי, הכול יחסי.

ראובן ריבלין: הוא אמר שאת יכולה להצית אש בלב כל אדם, מה אתם רוצים?

יצחק אהרונוביץ': זו הפרשנות של חבר הכנסת ריבלין.

יצחק אהרונוביץ': חברי חבר הכנסת מזרחי, בנאומים בני דקה נשמעה ביקורת בנושא מפקחים, פקחים, בנושא הכשרות.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להגיד ואני רוצה להבהיר: מי שנותן את ההסמכה זה השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר את זה, אני לא יודע על מה זה, וכל עוד אני השר לביטחון פנים, הסיכויים לכך הם קלושים מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה כאן.

יצחק אהרונוביץ': אני עוד לא ראיתי את הצעת החוק, את טיוטת החוק.

יצחק אהרונוביץ': אני מאוד קמצן בלתת סמכויות לאחרים.

קראו לזה "משטרת הרבנות".

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע, אני שמעתי פה, עם סמכויות שלי.

יצחק אהרונוביץ': אני לא נותן סמכויות לא לחיפוש – סמכויות של חיפוש או עיכוב זה בבית, ואני לא ממהר לחלק סמכויות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב אשר, לענייננו, נמצאים פה אנשים, ואני רוצה להתייחס למערך הכבאות.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות אסון הכרמל הקשה והנורא החליטה ממשלת ישראל כי מערך הכבאות וההצלה יועבר למשרד לביטחון פנים, ומאז קבלת ההחלטה הזאת נעשו פעולות רבות, וביניהן: החוק, שהוא דרמטי בעיני, שעבר – אני יודע ושמעתי היום את חברי חבר הכנסת אזולאי, כמה פעמים הוא ניסה להעביר הצעת חוק פרטית כזאת; תמיד הכנסת התפזרה.

יצחק אהרונוביץ': החוק הזה עבר, ולמעשה הוא מוביל אותנו לכל התהליך של הרפורמה.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, שבעיני גם הוא דרמטי וחשוב מאוד, הוא הנושא התקציבי: לבנות תוכנית לא לשנה – לחמש, שש שנים, ולתת פרוסה תקציבית, חלוקה תקציבית לכוח-אדם, לרכב, לאמצעים, למטוסים, לכל מה שצריך.

יצחק אהרונוביץ': וזה מעוגן, אמרתי.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מעביר את החוק הזה ולא מקבל את האחריות ללא חתימה של ראש הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': החתמנו אותו ואני חתום על זה וההסכם קיים עם אגף התקציבים שנה-שנה.

יצחק אהרונוביץ': להגיד לכם שזה מה שרציתי?

יצחק אהרונוביץ': לא קיבלתי את הכול, אבל יש 1.2 מיליארד בפריסה של חמש, שש שנים, וכבר שנתיים מאחורינו ואנחנו בכיוון הנכון.

יצחק אהרונוביץ': נקודה נוספת – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני זוכר את הדאגה שלך.

יצחק אהרונוביץ': כל הזמן דיברת על דאגה, גם את וגם חבר הכנסת אזולאי, שלא לפגוע בלוחמים עצמם, בזכויות הלוחמים.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי שאני אשמור עליהם, ואני לא אתן שיפגעו בהם, רק להוסיף, ועמדתי במשימה הזאת, כי גדסי, שהיה יושב-ראש הוועד, וגם אחרים – אמרתי:

יצחק אהרונוביץ': אנחנו לא נפגע בלוחמי האש; רק תוספת ותוספת כוח-אדם ואמצעים, וזה יהיה חלק מותנה בתוך החוק ובתוך הרפורמה, ולא נאפשר פגיעה ונשמור על הזכויות שלהם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עומדים בזה בצורה דווקנית, ולא נאפשר פגיעה באותם לוחמים.

יצחק אהרונוביץ': מטה הנציבות של כב"ה הועבר לאחריות מלאה.

יצחק אהרונוביץ': הוקמה מינהלת להקמת מערך הכבאות בראשות מנכ"ל המשרד, שמגיע לו באמת יישר כוח.

יצחק אהרונוביץ': הוא מוביל את המהלך.

יצחק אהרונוביץ': התחיל בזה יעקב גנות וממשיך בזה רותם פלג, ועושים את העבודה.

יצחק אהרונוביץ': אושרו 50 תקנים לנציבות לצורך הקמת מטה הנציבות ומיסוד תפקידים קבועים בבית-הספר הארצי.

יצחק אהרונוביץ': בית-הספר הארצי, בנושא ההדרכה, עובר מהפך, מהפך גדול מאוד, לחזק את בית-הספר ולתת לו את האמצעים הדרושים.

יצחק אהרונוביץ': מערך הכיבוי וההצלה הארצי עבר ועובר מהפכה.

יצחק אהרונוביץ': במאמצים משותפים של נציב כב"ה שחר איילון, שנמצא אתנו ביציע, ומטה הנציבות, המפקדים, כל הלוחמים, באמת כולם רתומים וחדורי משימה.

יצחק אהרונוביץ': הוקמו שבעה מחוזות: צפון, חיפה, מרכז, דן, ירושלים, יהודה ושומרון ודרום, בהתאם לחלוקה של מחוזות המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': גויסו עד היום, מאז תחילת הרפורמה, 471 לוחמי אש, ועוד 80 נוספים יגויסו במהלך 2014.

יצחק אהרונוביץ': ואני מקווה שב-2014 – ושחר שומע אותי – אני מקווה שנגייס עוד מחזור; לא רק מחזור אחד, אלא ניכנס גם למחזור השני, ככה שיהיה לנו מספיק.

יצחק אהרונוביץ': ואני אומר, כל נושא התקציב, אני נושא באחריות ואני אדחוף, כדי באמת – מחזור נגמר, מחזור מתחיל, ולקדם את זה.

יצחק אהרונוביץ': זאת השאיפה.

יצחק אהרונוביץ': בינתיים ערכנו שבעה מחזורי גיוס, והשמיני, כפי שאמרתי, מתחיל.

יצחק אהרונוביץ': אושרו תקנים לגיוס במסגרת שירות לאומי אזרחי.

יצחק אהרונוביץ': זה מאוד מעניין, מה שדיברנו, חבר הכנסת אזולאי – בני מיעוטים, חרדים.

יצחק אהרונוביץ': נכון לעכשיו נקלטו 50, מהם לתפקידים ברשויות הכבאות, ואני מקווה שגם החוק לשוויון בנטל וכל הדברים האלה ייתנו עוד פוש גדול מאוד גם למערך הכבאות, כמו ליתר המערכים שאני אחראי עליהם.

יצחק אהרונוביץ': מערך המתנדבים הוא אחד המערכים היותר-טובים שנמצאים.

יצחק אהרונוביץ': היותר-טובים.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לחזק אותם.

יצחק אהרונוביץ': כרגע יש 1,600 מתנדבים: 750 ביחידות העצמאיות ו-250 בתחנות, ועוד 600 צופי אש.

יצחק אהרונוביץ': המתנדבים הבוגרים מופעלים ב-24 יחידות ב-20 יישובים, וגם ביהודה ובשומרון.

יצחק אהרונוביץ': מתקיימים קורסים והכשרות גם בארץ וגם בחו"ל.

יצחק אהרונוביץ': בחודש ספטמבר 2011 התקיימו שני מחזורים של קורס חילוץ ממים זורמים במתקן ייעודי בצרפת, לדוגמה.

יצחק אהרונוביץ': כל הזמן יוצאים, לומדים, חוזרים ומכניסים עוד קורסים לתוך הכבאות.

יצחק אהרונוביץ': נוסף על עשרות רבות של רכבי כיבוי אשר כבר הוחלפו, הוזמנו 89 כלי רכב חדשים.

יצחק אהרונוביץ': 36 מהם יגיעו עד חודש מרס, כלומר עוד שלושה חודשים, ו-53 הנותרים יגיעו עד סוף חודש יוני 2014.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, כמויות של כלי רכב.

יצחק אהרונוביץ': הרכבים החדשים מחליפים את הישנים שיוצאים מהשירות.

יצחק אהרונוביץ': את אלה שבקושי נוסעים ומקרטעים אנחנו שולחים בעיקר לקצוות.

יצחק אהרונוביץ': לא – אנחנו יכולים להיפטר מהם.

יצחק אהרונוביץ': עד שיגיעו החדשים אנחנו שומרים אותם ומטפלים, אבל אנחנו פותחים הרבה נקודות הזנקה, תחנות כיבוי ונקודות הזנקה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טיבי, נמשיך לפעול במגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': דוגמה בולטת זו באקה, אבל זו רק דוגמה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו פותחים תחנה בעוספיא, פותחים אותה כבר.

יצחק אהרונוביץ': עוד, בכל מקום ומקום בפריפריה, נחזק את הפריפריה כדי להקטין את זמן התגובה.

יצחק אהרונוביץ': וכמעט יש לנו – כרגע עשרות כאלה שנפתחים, נפתחו וייפתחו, ואנחנו ממשיכים בעבודה כדי לקצר את זמן התגובה.

יצחק אהרונוביץ': לצורך שיפור הפיקוד והשליטה הוכנסו אמצעים טכנולוגיים, דבר שעלה גם בדוח המבקר וגם אחרי אסון הכרמל.

יצחק אהרונוביץ': פותחו תוכנות מחשב ייחודיות.

יצחק אהרונוביץ': ציידנו את הרשות הארצית לכבאות והצלה ב-750 מכשירי קשר נוספים כדי להדק את הקשר בין המשטרה לבין הכבאות לבין מד"א.

יצחק אהרונוביץ': כולם מדברים בשפה אחידה.

יצחק אהרונוביץ': המפקד הוא המשטרה, כולם מסביב, והם מדברים ושומעים אחד את השני.

יצחק אהרונוביץ': פעם לא היה אפשר; ניידת פה, ניידת שם, לא מדברים ביניהם, אין קשר, ואף אחד לא יודע על השני.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה כבר סודרו וניתנו מכשירים.

יצחק אהרונוביץ': וגם אם יש נפילה של מכשירי קשר, נתנו גיבוי במכשירים נוספים כדי שיוכלו – לווייניים – כדי שיוכלו לעמוד בזה.

יצחק אהרונוביץ': יחידת הכיבוי האווירית זה דבר יוצא מן הכלל.

יצחק אהרונוביץ': יש כרגע שמונה מטוסים שפועלים; עשרות, אולי מאות גיחות מבצעים, אבל זה לשטחים הפתוחים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רוצים להגדיל את היחידה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': יש תוכנית שאני צריך להציג לראש הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני מחזק גם את המערך האווירי של משטרת ישראל בכסף קואליציוני שלקחתי, מחליף את כל המסוקים של משטרת ישראל, מחזק אותה בחדשים, ונותן לפחות שניים מתוך השישה שייתנו גם יכולות לכב"ה להרים ולהוריד מחלצים.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, השילוב שחברת הכנסת מירי דיברה עליו, השילוב של כב"ה והמשטרה, גם בתחום המסוקים – אנחנו משלבים ידיים כדי לאפשר אחד לשני.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו כרגע גם מתעסקים בהמון תרגולות, בכל הנושא, לא רק בשטחים הפתוחים אלא בשטחים האורבניים – מגדלים, חלילה וחס אסון במגדל, בניין גבוה בוער, איך מחלצים, מה מחלצים, מהאוויר, בסולמות, בסנפלינג.

יצחק אהרונוביץ': כל הדברים האלה כרגע, התרגולות האלה – מבצעים אותן, כמו גם תרגולות במנהרות.

יצחק אהרונוביץ': וראינו היום את האופנועים שהכנסנו, שנכנסים לתוך המנהרה, כי הרכבים לא זזים, הם תקועים כולם בפנים; נכנסים, ולאופנוע יש את כל האמצעים לכיבוי וגם לחיתוך המכוניות עצמן כדי לחלץ את הנפגעים מתוך המנהרה.

יצחק אהרונוביץ': תרגלנו את זה, ראינו את זה בעולם.

יצחק אהרונוביץ': אופנועים כאלה כבר קיימים אצלנו, ארבעה כאלה.

יצחק אהרונוביץ': נכניס עוד כאלה כדי לחלץ במנהרות שיש גם בצפון וגם באזור ירושלים, והדברים האלה כבר נמצאים.

יצחק אהרונוביץ': שיתופי פעולה רבים עם – כרגע אני סוגר במסגרת שיתוף הפעולה עם מדינות באגן הים התיכון, בדגש על אגן הים התיכון – יוון, בולגריה, צרפת, רומניה, גרמניה; שיתופי פעולה בהסכמים כדי לקבל סיוע, איך אומרים, בהרמת טלפון, מטוסים מייד, וכוחות ההצלה שיגיעו.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה נסגרים ומתורגלים.

יצחק אהרונוביץ': התרגילים כרגע ביוון.

יצחק אהרונוביץ': הנציבות שולחת נציגים להיות בתרגילים שלהם, גם ביוון, גם במדינות אחרות, לראות איך הם פועלים במקרים של שרפות.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה מתבצעים, כמו גם שיתופי פעולה עם הפלסטינים.

יצחק אהרונוביץ': גם באסון הכרמל הם שלחו לנו כוח.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו משתפים אתם פעולה.

יצחק אהרונוביץ': יש שיתופי פעולה מצוינים עם הפלסטינים ועם הירדנים, ושיתופי הפעולה האלה קיימים ביום-יום.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מתרגלים אתם, בודקים, רואים אחד את השני, וזה נכון לעשות את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': להבנתי, זאת רפורמה אמיתית.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר – איפה היינו ואיפה אנחנו נמצאים.

יצחק אהרונוביץ': וצריך לומר באמת, אנחנו כולנו רתומים למשימה, כי באמת כל הנושא הזה של לוחמי האש הוא מרכיב מאוד מאוד חשוב בחירום והצלה.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי את זה גם היום.

יצחק אהרונוביץ': השלב הבא יהיה מרכז חירום לאומי שצריך להקים, ולתת מספר אחד לכולם, שנכנסים פנימה ומדברים בשפה אחידה, כולל מד"א, שעוברים אלי לאחריות מבצעית, ובעתיד גם פיקוד העורף צריך לראות את זה.

יצחק אהרונוביץ': הכול נכנס, נותן הרבה יותר פעילות, כדי להיות ערוכים לתרחישי הייחוס של מדינת ישראל – והם רבים וקשים, וצריך להתכונן אליהם.

יצחק אהרונוביץ': אני תמיד רואה את האירוע הבא, מה עושים לקראת האירוע הבא.

יצחק אהרונוביץ': עברנו את השלגים לפני שבועיים–שלושה.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול, אני אומר, המערכות תפקדו נכון, כי נכנסנו ופעלנו מיידית.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה, צריך לראות שהכול מרוכז ומנוהל במשרד אחד, וככה אני רואה את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה, ברשותכם, להודות כמובן לכל העוסקים במלאכה: א.

יצחק אהרונוביץ': לכל היציע המכובד וללוחמים שנמצאים ביחידות ועושים עבודה מצוינת, מסוכנת, מצילת חיים.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להודות לחברת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים, אדוני היושב-ראש?

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

יצחק וקנין: אני מאפשר.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: – – – (מחיאות כפיים)

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להודות לחברת הכנסת מירי רגב על היוזמה, ועל הדחיפה, ועל הליווי – באמת יישר כוח.

יצחק אהרונוביץ': תמשיכי בעבודתך.

יצחק אהרונוביץ': ויתר הגופים – אמרת שזה הסנונית הראשונה היום – ואחר כך יש לנו את המשטרה ואת השב"ס – –

מירי רגב: שב"ס, מד"א.

יצחק אהרונוביץ': – – ואת מד"א ואת כל הדברים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דוד אזולאי, תודה רבה לך.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע כמה אתה רתום-משימה.

יצחק אהרונוביץ': וגם היום מונית, מחר זה יהיה רשמי, לוועדת משנה שתפקח על העבודה, על אותם דברים, כי יש עדיין השלמות.

יצחק אהרונוביץ': אני מודיע שיש עדיין מה לעשות.

יצחק אהרונוביץ': יש לנו עדיין מה לעשות, ודיברנו על זה היום כמה פעמים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להודות על התמיכה של חברי הכנסת – חבר הכנסת אמנון כהן שנמצא, שליווה אותי ברפורמה עצמה, בחקיקה, שהייתה קשה, ותמיד נתן כתף ואומר לי: איציק, יהיה בסדר.

יצחק אהרונוביץ': אני הייתי מודאג – – –

אמנון כהן: כבוד השר, אני אומר, אני אומר, אם לא תיישמו, תבואו אחר כך לביקורת למה לא יישמתם.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודע על מי מאיימים – לא עלי, אמנון.

יצחק אהרונוביץ': אני – – –

אמנון כהן: – – –

יצחק אהרונוביץ': איך אמרו לי?

יצחק אהרונוביץ': כשהתחלתי את הסערה ביום שישי, ראש הממשלה מודיע לי: איציק, קח את הפיקוד, והתחילו המבקר וכל מיני אנשים.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי: לא אצלי.

יצחק אהרונוביץ': המבקר שיעשה את עבודתו, ואני מכבד את המבקר.

יצחק אהרונוביץ': אני רתום-משימה, אני צריך להתעסק עם המשימה.

יצחק אהרונוביץ': אתה, כיושב-ראש ועדת ביקורת המדינה, תמשיך לבקר אותנו וזה בסדר גמור.

יצחק אהרונוביץ': וטוב שיש מבקר המדינה וטוב שיש את ועדת הביקורת.

יצחק אהרונוביץ': אני מכבד אתכם ואנחנו נפתח את הכול להראות לכם את כל מה שיש, אני לא מסתיר שום דבר.

יצחק אהרונוביץ': חברי חברי הכנסת, אני גאה בלוחמים, אני כמובן אמשיך לעמוד לימינם לעזור להם, כי באמת הסיוע שאני אתן להם – זה לטובת מדינת ישראל ואזרחי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני השר, מאחר שזו הצעה לסדר-היום, מה אדוני מציע?

יצחק וקנין: רבותי, אני הייתי מציע – –

פנינה תמנו: – – –

יצחק וקנין: – – לאור הדברים שנאמרו, להסתפק בתשובתו של השר.

יצחק וקנין: אני מציע – – –

מירי רגב: מסתפקים בתשובת השר.

יצחק וקנין: מסתפקים?

מירי רגב: כן.

שמעון סולומון: – – –

יצחק וקנין: לא הבנתי.

מירי רגב: מסתפקים בתשובת השר.

יצחק וקנין: לא, לא, מירי, אני לא שומע מה שאומר חבר הכנסת סולומון.

שמעון סולומון: שזה יעבור לוועדת הפנים.

יצחק וקנין: אתם רוצים שזה יעבור – – –

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אתה מסתפק?

שלי יחימוביץ': אני מסתפקת.

דוד אזולאי: כן.

יצחק וקנין: מסתפקים.

יצחק וקנין: מסתפקים.

יצחק וקנין: סולומון, אני מציע, אפשר לעשות את זה, לאור – – –

יצחק אהרונוביץ': רבותי, עברנו יום שלם.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שהיושב-ראש צודק, עברנו יום שלם, ועדת הפנים הקימה ועדת משנה לפקח, אני חושב שבאמת – – –

יצחק וקנין: ואנחנו מודים לשר, מודים לכל צוות מערך הכיבוי, יהי רצון שבכל אשר תפנו, תעשו, תשכילו ותצליחו, שלא יהיו שרפות, שלא יהיה לכם גם מה לכבות, יהי רצון שחפץ השם בידכם יצלח.

יצחק וקנין: אבל לפני כן אני חייב לתת, מירי, מאחר שאני הייתי צריך לתת לך – – –

קריאה: אין הצבעה.

יצחק וקנין: כן, מאחר שאין הצבעה, למרות הכול, לפנים משורת הדין, מירי רגב, אני אאפשר לך מהדוכן.

מירי רגב: מה אתה אומר?

יצחק וקנין: למרות שאני עוקף פה מה שלא צריך – תעלי לדוכן ותדברי.

מירי רגב: אתה עושה דבר שאסור לעשות לפי התקנון.

יצחק וקנין: אני חושב שמגיע לך לדבר מעל הדוכן בכל זאת.

מירי רגב: אני את זה אעשה בדקה בדיוק.

אברהם מיכאלי: כל היום היא מדברת מעל דוכן.

מירי רגב: האמת היא שהם כל כך עייפים מדיבורים כבר, רוצים להגיע הביתה.

מירי רגב: תודה, כבוד היושב-ראש, אני מאוד מאוד מעריכה את זה.

מירי רגב: כבוד השרים שנמצאים פה, כבוד השר לביטחון פנים, יושב-ראש הכנסת לשעבר, חברי חברי הכנסת – –

יצחק כהן: – – – לשעבר.

מירי רגב: – – דוד אזולאי – איפה הוא?

מירי רגב: ידידי שהוביל אתי את היום החשוב הזה.

מירי רגב: באמת דיברנו המון במהלך היום הזה, היה יום מאוד מאוד גדוש, החל מהתערוכה בבוקר, דרך ישיבות הוועדות שקיימנו, ועדת הפנים שעסקה ברפורמה, בפערים שהוצגו על-ידי שחר בצורה מאוד אמיתית ועניינית, בלי להסתיר את הפערים; גם אתה וגם השר שמתם – איפה ההתקדמות, איפה הפערים ולאן אנחנו צריכים להמשיך להגיע; הטקס המרכזי שהיה באודיטוריום והדיון פה במליאה שהשתתפו פה חברי כנסת שונים.

מירי רגב: אני חושבת שמה שחשוב זה לזכור שקודם כול הכנסת, שלראשונה קיימה את יום ההוקרה הזה, באה ואומרת לכם: לוחמות ולוחמי האש, אנחנו מצדיעים לכם, אנחנו סומכים עליכם, אנחנו גאים בכם, אנחנו יודעים שאתם תעשו את הכול כדי להציל חיים, גם אם מדובר בזה שאתם את החיים שלכם נותנים כדי להציל את החיים של אחרים, וראינו את זה.

מירי רגב: אנחנו ניקח את היום הזה קדימה, זה לא מספיק לבוא ולהגיד את הדברים שאמרנו כאן היום.

מירי רגב: ולכן, מהרגע שהוצגו הפערים, מחר בבוקר אנחנו נאשר בהצבעה את ועדת המשנה של ועדת הפנים בראשותו של דוד אזולאי, שתיקח את שבעת הפערים שדיברתם עליהם ותבחן אותם.

מירי רגב: עוד לפני שנצא לפגרת הקיץ אנחנו נדון בטיוטה ראשונה לגבי אותם פערים, נקדם את הדברים כדי שבאמת נבוא אליכם במהלך השנה הבאה עם תוצאות ותוצרים – אנחנו לא רק באים לבקר, אלא באותם מקומות שאנחנו צריכים לסייע, אנחנו פה כדי לסייע.

מירי רגב: אני מודה לכל מי שהגיע, לכל מי שהשקיע ביום הזה, מודה לכם על כך שהשקעתם יום שלם בדיונים ובדיבורים רבים וארוכים, אבל הכול זה לטובת המערך הזה.

מירי רגב: הרבה מאוד חברי הכנסת השתתפו בדיונים היום, זה לא רגיל ביום שלישי, והם עשו את זה בגלל שהם מוקירים אתכם.

מירי רגב: ולך, השר, אני מודה שוב על הכול, באמת על כל ההובלה של היום הזה; יום שלם באת, הקדשת, לטובת המערך הזה, בגלל החשיבות שאתה רואה בזה, ואני מודה לך על כך מאוד.

מירי רגב: וליושב-ראש הכנסת, ליולי אדלשטיין, שזאת הסנונית הראשונה במהלך שבו אנחנו בעצם נצדיע לארבעת מערכי ההצלה – הכבאות, מד"א והשיטור – כי אנחנו צריכים להבין שיש תמיד שניים: משרד הביטחון, שמוביל את הקטע המבצעי-הביטחוני, והמשרד לביטחון פנים, שצריך להוביל את כל מה – –

יצחק וקנין: תודה.

מירי רגב: – – שקשור לעורף.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה ליושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מירי רגב.

יצחק וקנין: אני מודה לשר, לשר לביטחון פנים, שעושה את עבודתו נאמנה.

יצחק וקנין: עלו והצליחו.

יצחק וקנין: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

יצחק וקנין: רבותי, שאילתות לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה לדוכן וישיב על שאילתות.

יצחק וקנין: מירי.

יצחק וקנין: אנחנו נאפשר לאורחים לצאת.

מירי רגב: השאילתה הראשונה שלי?

מירי רגב: אני לא צריכה להקריא, נכון?

יצחק וקנין: אם היא נמצאת פה היא צריכה להקריא.

מירי רגב: אני לא צריכה להקריא, נכון?

יצחק וקנין: אדוני השר לביטחון פנים ישיב על שאילתה מס' 76: אסירים בגין עבירות תנועה, של חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: אני מקריאה את השאילתה?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אני לא מקריאה את זה.

יצחק וקנין: לא, לא, לא – – –

מירי רגב: אני רק מקריאה את השאלה הנוספת.

יצחק וקנין: אז אני אאפשר לך אחרי שהוא יסיים להשיב לך.

מירי רגב: כן, אם אני – – –

יצחק וקנין: להקריא, אוקיי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירי רגב שאלה את השר לביטחון פנים ביום י' באב תשע"ג (17 ביולי 2013):

יצחק וקנין: עבירות תעבורה ותאונות הדרכים הן מכת מדינה שגובה את חייהם של מאות אזרחים מדי שנה.

יצחק וקנין: אחד הכלים להתמודדות עם עברייני התנועה הוא הטלת עונשי מאסר משמעותיים.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: כמה אסירים כלואים כיום עקב הרשעות בעבירות תעבורה?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: האם חלה עלייה במספרם בשנים האחרונות?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: האם שירות בתי-הסוהר מקיים עבורם תוכניות שיקום בתחום הבטיחות בדרכים?

יצחק אהרונוביץ': אפשר?

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי ברצוני לציין כי בהתאם לבקשתה של חברת הכנסת רגב נשלח אליה מענה בכתב לשאילתה במהלך פגרת הקיץ.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רגב ביקשה לאחר מכן לקבל זאת כמענה במליאת הכנסת, ואני מכבד את בקשתה ואני אשיב.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': בבתי-הסוהר כלואים עתה 434 אסירים שהורשעו בעבירות רישוי ותעבורה.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': דבר שני, אציין כי אכן חלה עלייה מתמדת בשיעור הנהגים שהורשעו בגין עבירות תעבורה ונידונו למאסרים; משנת 2005 ועד היום ישנה עלייה של 260%.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי, במתקני הכליאה כיום קיימת תוכנית של שיקום עברייני התנועה הנורמטיביים, אולם היא מוצעת לעברייני התנועה המרצים את עונשם כתוכנית רשות בלבד.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חברת הכנסת מירי.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: האמת היא, כבוד השר, שענית לי באמת על שלוש השאלות, גם ענית על זה בכתב, אבל בגלל החשיבות שאני רואה בעניין הזה חשבתי שנכון להשיב על זה במליאה.

מירי רגב: יש אלי הרבה מאוד פניות של הציבור, שבעצם אומרות שעברייני תנועה לא נענשים כראוי ואין אכיפה של העונשים.

מירי רגב: לכן אני חושבת שחשוב מאוד להדגיש בפני נציב שירות בתי-הסוהר, שתוכנית השיקום שהם יעברו תהיה כזאת שנוכל גם לעקוב אחרי אותם אנשים – האם הם חוזרים לכלא בגין אותן עבירות, כי הרי אותם עבריינים הם רוצחים על הכביש, ואנחנו צריכים לצמצם את מספרם.

מירי רגב: מה גם שהורדנו את הגיל לקבלת רישיון לגיל 16.

מירי רגב: בעיני זו הייתה טעות, אבל הורדנו את זה לגיל 16.

מירי רגב: נער צעיר מקבל את הרכב, מקבל את הרישיון, הוא נוהג בכבישים בצורה לא תמיד אחראית, והתפקיד שלנו – כשהם מגיעים לבית-הסוהר זה לא כדי לשים אותם בבית-הסוהר אלא כדי להפוך אותם לאזרחים טובים יותר ולנהגים טובים יותר בעתיד.

יצחק וקנין: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

יצחק אהרונוביץ': אני מקבל לחלוטין, חברת הכנסת רגב, אני מקבל לחלוטין, אני אפנה לנציב, לראות תוכנית ולראות את הרצידיביסטים, אלה שחוזרים פעם שנייה ופעם שלישית.

יצחק אהרונוביץ': אני מקבל את הבקשה, אני אקיים אותה.

מירי רגב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאילתה מס' 118: מעצרו של ראש-עיריית נצרת-עילית, של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: אדוני, רק תדע שעל-פי התקנון, אם אתה נמצא באולם, צריך להקריא את השאלה.

יצחק וקנין: זה כמו שאילתה בעל-פה, כי אחרת הציבור שמסתכל לא מבין על מה הוא עונה.

יצחק וקנין: לכן, אני יכול לאפשר לך, אם כבודו ירצה, אתה יכול לשאול את השאילתה, להקריא אותה בהתאם למה שכתוב.

יצחק וקנין: כך נהגנו בכל התקופה האחרונה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בתאריך 5 בנובמבר נעצר ראש עיריית נצרת-עילית.

מוחמד ברכה: רצוני לשאול: האם צו המעצר היה תלוי ועומד נגד ראש העיר עד אחרי הבחירות?

מוחמד ברכה: אם כן – מי הם הגורמים שהתערבו למענו, אם ישנם כאלה, על מנת לדחות את מעצרו?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: ישיב אדוני השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנגד ראש עיריית נצרת-עילית לא הוצא צו מעצר.

יצחק אהרונוביץ': חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) קובע כי ניתן לעצור אדם או על-פי צו מעצר שהוצא על-ידי בית-המשפט או מכוח סמכות של שוטר.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך, מעצרו של ראש עיריית נצרת-עילית ב-5 בנובמבר 2013 בוצע מכוח סמכות קצין משטרה, לאחר שעוכב לחקירה שבמהלכה הוחלט על המעצר.

יצחק אהרונוביץ': הוא הובא אל בית-משפט, כאמור, עוד באותו היום.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כידוע, בית-המשפט הדיח את ראש עיריית נצרת-עילית לפני הבחירות, ולמרות זאת הוא לא אסר עליו להתמודד בבחירות לעיריות שהיו ב-22 באוקטובר.

מוחמד ברכה: ה-5 בנובמבר היה התאריך של הסיבוב השני, זאת אומרת היום שבו מסתיימות לחלוטין הבחירות המוניציפליות.

מוחמד ברכה: לפי מידע שהגיע אלי, המעצר הזה, העיכוב הזה, היה אמור להתבצע לפני, ויש ריח של התערבות פוליטית; מה גם שכבודו יודע שרק לפני כמה שבועות יושבת-ראש ועדת הפנים זימנה דיון אישי לטובתו בוועדת הפנים, דבר שעלה לה בנזיפה של ועדת האתיקה.

מוחמד ברכה: לכן אני מאוד מודאג מהערבוב הזה בין פליליות, בין תיקים פליליים לבין פוליטיקה.

מוחמד ברכה: אני חושב מפלגת השלטון תיראה טוב יותר, אף שמדיניותה אינה מקובלת עלי לחלוטין, אם היא לא תיתן מטרייה ומחסה לאנשים שמואשמים בדברים פליליים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: ישיב השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אם אתה רומז, אומר ולו ברמז, שהייתה פה התערבות פוליטית שלי או של מישהו אחר – –

מוחמד ברכה: לא שלך.

יצחק אהרונוביץ': – – אני דוחה אותה.

מוחמד ברכה: לא שלך.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, אם אתה רומז – אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אתה אומר "התערבות פוליטית" – אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להגיד לך, כפי שאני מכיר את המשטרה, ואני מכיר אותה טוב, אני בא מתוכה, אני לא מאמין שהיו פה שיקולים פוליטיים.

יצחק אהרונוביץ': לא מאמין.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להגיד לך, מבחינתי – – –

מוחמד ברכה: כבוד השר, כל הדברים היו ידועים מקודם: נושא החקירה והעיכוב.

מוחמד ברכה: למה ה-5 בנובמבר, שזה היום של הסיבוב השני של הבחירות המוניציפליות?

יצחק אהרונוביץ': אני, כידוע לך חבר הכנסת ברכה, מוציא את עצמי במתכוון מכל נושא החקירות במשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רוצה להתעסק בזה, אני לא צריך להתעסק בזה, ואני רק מקבל דיווח על התחלת חקירה ועל סיום חקירה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא שואל, לא לגבי אישי ציבור ולא לגבי אנשים אחרים – – –

מוחמד ברכה: אני שאלתי.

יצחק אהרונוביץ': לא, אני אומר לך – פה אתה שואל שאלה נקודתית:

יצחק אהרונוביץ': האם המשטרה שם קיבלה הנחיה, או שהתערבה ועשתה את זה אחרי יום הבחירות; אני אומר לך, כפי שאני מכיר את המשטרה, אין לי שום ספק שידיה נקיות.

יצחק אהרונוביץ': אבל כדי להיות בטוח במאה אחוז, ואתה לא שלם עם התשובה, אני מציע לך הצעה: תפנה למפקח הכללי.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהשר לא מתעסק בנושא החקירות ולא מעורב בנושא חקירות של אישי ציבור, תפנה אליו, תקבל תשובה אישית ממנו.

יצחק אהרונוביץ': אני מאמין שזה לא כך, אבל כדי להיות שלם תפנה אליו ישירות, תסביר לו שזאת התשובה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שהמשטרה נהגה על-פי שיקול החקירה ולא מעבר לכך, אבל כדי להיות שלם – תפנה אליו.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: השאילתה הבאה – השואלת איננה נוכחת.

יצחק וקנין: אם כן, זה לפרוטוקול; מיכל רוזין, חברת הכנסת מיכל רוזין איננה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני מודה לשר לביטחון פנים, השר אהרונוביץ, ואני שוב אומר לך יישר כוח גדול על כל הפעולות שאתה עושה, גם במערך הכיבוי, גם במשטרת ישראל.

יצחק וקנין: עלה והצלח, אדוני.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 38) (הרכב ועדת האתיקה), התשע"ד–2013, של חברי הכנסת יריב לוין ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 59) (חדשות מקומיות), התשע"ד–2013, של חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ויחיאל חיליק בר בנושא: מערכת הבריאות הישראלית בראי דוח ה-OECD; ומסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא: מעמד מזכירי בתי-הספר וזכויותיהם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אני עובר לנושא הבא: שעת שאלות לשר התיירות, השר עוזי לנדאו.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה לדוכן וישיב לשאלות של כמה חברי כנסת.

יצחק וקנין: מאחר שחלק מחברי הכנסת השואלים אינם נוכחים, מי שנמצא פה כרגע זה רק חבר הכנסת נחמן שי, אני – – –

נחמן שי: אני אשאל בשם עוד כמה חברי כנסת.

יצחק וקנין: זה אפשרי, וגם אפשרי שחברי כנסת אחרים – אם ירצו, אם השר יסכים.

יצחק וקנין: אבל בכל אופן, אני מזמין את ראשון השואלים, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני השר, לאחרונה התגבר הלחץ הבין-לאומי על ישראל באמצעות הטלת סנקציות ומעשי חרם מסוגים שונים.

נחמן שי: האם משרדך מבחין בפעילות כזו גם בתחום התיירות לישראל, בפעילות כולה?

נחמן שי: ואם כן, כיצד הוא הוא נערך?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: ישיב שר התיירות.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למרות הדינמיקה המוזכרת בשאלה, אנחנו כמעט שלא נפגשים ולא נתקלים בסוגיה הזו מצד חברות עסקיות ומשווקים פוטנציאליים.

עוזי לנדאו: בסך הכול אנחנו מבחינים במקרים שאינם בולטים של חרם בתחום התיירות, ואני אגיד – אנחנו לא מבחינים באופן ישיר בכך.

עוזי לנדאו: על-פי מספר התיירים שמגיעים, אתה, אדרבה, מרגיש אמון גובר והולך במוצר התיירות הישראלי, כאשר רוב ההחלטות מונעות משיקולים עסקיים.

עוזי לנדאו: מעבר למצוין כי אין כל תופעה של חרם מאורגן כזה או אחר בתחום התיירות, יש כמובן בידול בין המדינות וקהלי היעד השונים.

עוזי לנדאו: יש מדינות שבהן הסוגיה בכלל לא על הפרק.

עוזי לנדאו: לעומת זאת, בכמה מדינות מערב-אירופיות, ובעיקר בסקנדינביה, בריטניה וכדומה, יש אווירה כללית מסוימת של גינוי מרחף באוויר.

עוזי לנדאו: במקרה שמתעורר סימפטום נקודתי, הטיפול בכך נעשה על-ידי מנהל הלשכה במקום והנו נקודתי, אישי וישיר אל מול הגוף העסקי.

עוזי לנדאו: רק אני אומר, לא הובא לידיעתי, אף ששאלתי, על בעיה מן הסוג הזה.

עוזי לנדאו: אני רוצה לציין שלמרות האתגרים הגיאו-פוליטיים של שנת 2013, שאנחנו כרגע בסיומה, שנה זו מסתמנת – ועדיין לא קיבלנו את מלוא הנתונים – כשנת שיא בתיירות לישראל; עלייה מסוימת, קטנה אומנם, ביחס לשנת 2012, שגם היא עצמה הייתה שנת שיא בתיירות.

עוזי לנדאו: אנחנו מקפידים להיות עם היד על הדופק, ויחד עם זאת, כשאנחנו משווקים את ישראל כיעד תיירותי, אנחנו משתדלים להפריד ככל הניתן בין עניינים מדיניים ופוליטיים לבין ענייני תיירות.

עוזי לנדאו: לאחרונה הצלחנו להביא תקציב נוסף של כ-12 מיליון שקל לתקציב השיווק, וניסיון העבר מלמד כי תקציבי שיווק מוגברים מסייעים לשמר את רמת התיירות לישראל גם סביב עתות משבר.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: תודה לשר התיירות עוזי לנדאו.

יצחק וקנין: מאחר ששאר השואלים אינם נוכחים – – –

נחמן שי: רגע, אני אולי אשאל שאלה נוספת?

יצחק וקנין: אני יכול לאפשר שאלה, אם השר יסכים לשאלה נוספת.

עוזי לנדאו: בוודאי.

יצחק וקנין: בוודאי.

נחמן שי: השר הקדיש את כל זמנו, ואנחנו לא – – –

יצחק וקנין: יש לך אפשרות לשאלה נוספת, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: בנושא התיירות, השר, מה בדבר תיירות מוסלמית לישראל?

נחמן שי: אני יודע שתיירים יהודים מגיעים, יש גם רגש וזיקה.

נחמן שי: תיירים נוצרים נמשכים יותר למקומות – מה בדבר תיירות מוסלמית לישראל, או מארצות מוסלמיות או מוסלמים שמתגוררים בארצות לא מוסלמיות?

נחמן שי: איך אתם מפתחים את התיירות אתם?

עוזי לנדאו: לא צריך לפתור בעיה שאיננה קיימת.

עוזי לנדאו: יש תיירות מוסלמית, אומנם לא גדולה, למדינת ישראל.

עוזי לנדאו: אין בידי מספרים על כך כרגע.

עוזי לנדאו: אבל אני אשמח לספק.

נחמן שי: כן, זה מסקרן אותי.

עוזי לנדאו: אני רוצה רק להוסיף.

עוזי לנדאו: אני רק השבוע עמדתי לחתום על תעודה, כפי שניתנת לתיירים רבים, לעתים צליינים נוצרים לעתים אחרים, שבאים לביקור בישראל, ואני מתכוון גם להעניק תעודות כאלה למוסלמים, למשל שבאים מצרפת.

עוזי לנדאו: אבל בוודאי ישראל פתוחה לכל תייר, מבני כל הדתות.

עוזי לנדאו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר התיירות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אם השר יסכים, אני אאפשר.

עוזי לנדאו: בוודאי.

יצחק וקנין: רבותי, מאחר שחלק מחברי הכנסת היו אמורים לשאול על פיתוח התיירות, צפרות, אופניים ועוד, השקעות בתיירות בפריפריה, שיווק דיגיטלי, אם אחד מחברי הכנסת ירצה לשאול שאלה בנושא זה, אני אאפשר.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לנושא שעולה כל הזמן, מתחם הר-ציון.

נסים זאב: אם אפשר לשאול את אדוני?

נסים זאב: אם זה דבר שהוא חורג, אני אוותר על השאלה, אבל אני חושב שזה נושא שהוא כל כך בוער – – –

עוזי לנדאו: מה הנושא?

נסים זאב: הנושא הוא אם יש איזושהי הסכמה של הממשלה, בעל-פה או בצורה כזאת או אחרת, כן להעביר את מתחם הר-ציון, בחלק שדובר עליו כמה פעמים, גם על-ידי, בהצעות לסדר-היום – חדר הסעודה זה נקרא – לנוצרים, שבעצם דורשים את זה מאז ומעולם וכל פעם זה נדחה.

נסים זאב: לאחרונה אמרו שכמחווה אולי רוצים לתת להם את זה לקראת השנה החדשה.

נסים זאב: האם יש בזה אמת או שמץ של דברים, או שזה סתם, איך אומרים?

נסים זאב: עוד כתבה ועוד שמועה, שבאמת אין לה שום אחיזה במציאות?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת זאב, אין לי מושג על כך, אינני יודע על כך.

עוזי לנדאו: אני גם אינני חסיד של אותה תפיסת עולם שמוכנה לוותר על דברים שהם בריבונות ישראל או בידי ישראל ולהעבירם לידי אחרים.

עוזי לנדאו: ככל שיש לי עניין מדי פעם לעשות מחוות – לא בתחום הזה.

עוזי לנדאו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר התיירות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת סולומון ישאל את השר.

יצחק וקנין: אבל שוב פעם אני מבקש, אם אפשר במסגרת השאלות שאני הצגתי פה.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת סולומון.

שמעון סולומון: אני לא יודע אם זה כל כך קשור, אבל אני אתחיל, ואם זה לא, תעצור אותי.

שמעון סולומון: בעניין תיירות – אני יודע שהשאלה שלי אולי נוגעת יותר למשרד החוץ.

שמעון סולומון: במסגרת העידוד של תיירים, בעיקר מאפריקה – אני יודע, מאפריקה, למרות הסטיגמה, מי שבא לטייל בא עם הרבה כסף, כי מי שבא לטייל הוא באמת במעמד גבוה והוא מוכן והוא שופך הרבה כסף כשהוא בא לפה.

שמעון סולומון: אני יודע שבכמה מדינות יש שגרירים שממונים על כמה מדינות, ולפעמים כדי להוציא ויזה וכדי להוציא אישור צריך ללכת בתוך אפריקה, ממדינה למדינה, ואז זה בכלל גומר את כל הרצון ואת כל הכמיהה לבוא לפה לטייל, במיוחד בחגים.

שמעון סולומון: אני יודע, למשל, שאחת הבעיות נפתרה.

שמעון סולומון: מגאנה צריך ללכת לאבוג'ה, למדינה אחרת, כדי להוציא ויזה, אחר כך לחזור; אז היום פתרו את זה כי בגאנה יש קונסוליה, ואישרו להם להוציא את הוויזה.

שמעון סולומון: ולכן אני חושב שלמרות שזה קשור מאוד מאוד באופן ישיר למשרד החוץ, אני חושב שזה בעקיפין גם שייך אליך.

שמעון סולומון: השאלה, מה אפשר לעשות בעניין הזה?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת סולומון.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת סולומון, יש מספר מדינות לא קטן בעולם שכדי להגיע מהן לישראל כתייר דרושה ויזה.

עוזי לנדאו: חלק ממדינות אפריקה, בוודאי אלה שציינת, הן בכלל זה, אבל לא רק.

עוזי לנדאו: סין, למשל, היא מדינה באסיה, אבל דרושות ויזות למי שמבקש לבקר בישראל, וכך אם ירצה מישהו מאינדונזיה או מן הפיליפינים או מתאילנד, או לצורך זה מקזחסטן או – – –

קריאה: גאורגיה.

עוזי לנדאו: גאורגיה.

עוזי לנדאו: נדמה לי שעם גאורגיה היה הסכם מסוים, שנחתם לא מזמן.

עוזי לנדאו: את פרטיו אינני מכיר, אבל נדמה ששם יש נגיעה מסוימת לגבי הוויזות.

אברהם מיכאלי: – – –

עוזי לנדאו: אבל עד לא מזמן גם מגאורגיה לא היה אפשר להגיע ללא ויזה, וכך מבלרוס, וכך ממולדובה.

עוזי לנדאו: ולכן, Welcome to the club, כמעט, כמו שהייתי אומר.

עוזי לנדאו: ברוך בוא הכול לאותו מועדון.

עוזי לנדאו: וזה כולו באחריות משרד החוץ.

עוזי לנדאו: תשובה מסודרת אני מציע שתקבל ממי שמופקדים על כך.

שמעון סולומון: – – – את השאלה שלי, אז אני אחדד.

עוזי לנדאו: כן.

שמעון סולומון: לא התכוונתי בנושא של להוציא ויזה.

שמעון סולומון: ויזה צריך להוציא.

שמעון סולומון: זה תלוי בהסכמים של המדינות וזה בסדר גמור.

שמעון סולומון: אני רק אומר, כדי להוציא את הוויזה, אלה שכבר רוצים לבוא לפה הולכים ממדינה למדינה בתוך אפריקה כדי להוציא את הוויזה.

עוזי לנדאו: תראה, אם אתה רוצה כך לדעת עד כמה המצב מורכב עוד יותר, לפחות באחת מהמדינות שאני מכיר, את הבקשה שולחים מאותה מדינה אפריקנית אל משרד הפנים, משרד נוסף במדינת ישראל; מי שנותן את הוויזה או מאשר את האפשרות לבוא ולבקר בארץ – זה בסמכות משרד הפנים.

עוזי לנדאו: ואז הוא מחזיר את זה לקונסוליה שישנה באותה ארץ שבה נעשתה הבקשה, והקונסוליה מעבירה את זה.

עוזי לנדאו: אני מסכים עמך בכל לב.

עוזי לנדאו: התיירות למדינת ישראל, ככזאת, משלמת מחיר לא קטן.

עוזי לנדאו: אבל פעם אחת כמעט אמרתי: תחי הביורוקרטיה הממשלתית, ופעם שנייה אמרתי: זו גם בעיה כספית.

עוזי לנדאו: הלוואי שמדינת ישראל יכולה הייתה לפתוח קונסוליה בכל מקום נחוץ, ועדיין הקומץ שקיים לא משביע את הארי.

עוזי לנדאו: היינו מבקשים, היינו רוצים, לפתוח קונסוליות ושגרירויות במספר גדול הרבה יותר של מדינות בעולם.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר התיירות.

יצחק וקנין: שאלה, אני מבין, של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: וחבר הכנסת דב ליפמן גם רצה?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אז השאלה האחרונה לשר על-ידי סגנית יושב-ראש הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אדוני השר, אני חושבת שאתה מבין הבודדים עתירי הניסיון וזקני הבית הזה, כדי להבין עד כמה המשרד שלך הוא כל כך חשוב בכל מה שקשור לפיתוח תיירות בפריפריה ככלי שיכול גם לייצר מקומות עבודה וגם ככלי שיכול אפילו למגר את ההגירה של צעירים מהפריפריה, ככלי שיכול לבוא ולחזק את הערים והיישובים בפריפריה.

פנינה תמנו: והייתי רוצה לדעת, מעבר לשאלה אם אתם משקיעים – כי בטוחה אני, ולא סתם פתחתי בכך שאתה עתיר ניסיון, אני בטוחה שאתה כמובן חשבת על זה – האם אתה רואה את זה כמשימה ברורה, ביתר שאת, השקעה בתיירות בפריפריה, כדי שנראה שם צמיחה, שזה האינטרס של כולנו?

פנינה תמנו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יצחק וקנין: ישיב שר התיירות.

עוזי לנדאו: חברת הכנסת תמנו-שטה, חברי הכנסת, אחד מהיעדים של המשרד הזה, עם התקציבים המצומצמים שלו, הוא להדגיש דווקא את הפריפריה.

עוזי לנדאו: אני מדבר, למשל, על ערים כמו טבריה, כמו אילת, כמו צפת.

עוזי לנדאו: אנחנו מדברים על אזורים, אילת למשל, ש-75% עד 80% מן ההכנסות והפעילות הכלכלית שמעורבת בתוכה, שנעשית בתוכה, קשורה בדרך זו או אחרת לתיירות.

עוזי לנדאו: צליינים – אם אינם עוברים דרך העיר טבריה המצב שם הופך להיות בוודאי קשה הרבה יותר.

עוזי לנדאו: ולכן, בתחום הזה משרד התיירות הוא לא משרד שעניינו אך ורק הבאת אנשים לחופשות, לבילוי, לחוויות מיוחדות למיניהן במקומות שונים.

עוזי לנדאו: באמת זהו משרד, איך הייתי קורא לו?

עוזי לנדאו: זה משרד העבודה.

עוזי לנדאו: זה משרד שמביא, בוודאי לפריפריה, אפשרות של פרנסה של רבים.

עוזי לנדאו: אני רוצה להוסיף, אחד הדברים שלא הצלחנו – לא רק אני אלא רבים משרי התיירות בממשלות ישראל הקודמות – זה להנחיל בתודעה של מקבלי ההחלטה בישראל שתיירות איננה רק כיף.

עוזי לנדאו: בתחום הכלכלי זה מנוע צמיחה של המשק.

עוזי לנדאו: בישראל, בתוצר הלאומי המקומי, חלקה של התיירות הנכנסת והתיירות הפנימית הוא כ-2%; טיפה יותר.

עוזי לנדאו: אבל אם אנחנו מסתכלים על מדינות כמו צרפת, היום התרומה של התיירות אצלה היא 9%, יוון – 17%, מצרים – 14%, קפריסין – 18%.

עוזי לנדאו: אומנם הדוגמאות שאני מביא הן ממדינות שנמצאות במשבר כלכלי חריף, שכמה מן הענפים המרכזיים בתעשייה שלהן הוכו קשה, ולכן חלקה של התיירות שם קפץ עוד יותר, אבל במדינות האלה – עם צרפת, ככל שהמצב שם פחות טוב משהיה בעבר, עדיין 9% מצביעים על תרומה ניכרת ביותר של התיירות לכלכלה שם.

עוזי לנדאו: וזה דווקא במצב כלכלי קשה ביתר שלוש המדינות.

עוזי לנדאו: אני אומר את הדברים האלה משום שגם במדינת ישראל התיירות יכולה להגיע לא ל-2% אלא לתרומה של 3% ו-4% לכלכלה הלאומית שלנו.

עוזי לנדאו: הדבר הזה מחייב השקעות.

עוזי לנדאו: הדבר הזה גם מאפשר עבודה לא רק בהיי-טק.

עוזי לנדאו: אי-אפשר שבמדינה כל העבודות יהיו מסוג של היי-טק.

עוזי לנדאו: זה גם מאפשר עבודות ביניים וגם עבודות פשוטות שעבורן לא צריך להכשיר אנשים במשך זמן רב ובעלות גבוהה.

עוזי לנדאו: הם יוכלו להתחיל לעבוד בתיירות והכשרות יוכלו לקבל אחר כך, גם בתחומים אחרים.

עוזי לנדאו: אבל אני מסכים ואני שמח, חברת הכנסת, ששאלת את השאלה הזאת.

עוזי לנדאו: תיירות היא בוודאי פוטנציאל גדול וחשוב, ונדבר בכך עוד ועוד כדי שנוכל להשקיע גם בשיווק ולהביא לכאן אנשים ממקומות אחרים.

עוזי לנדאו: ואגב, חבר הכנסת סולומון, יש לא רק אנשים עשירים באפריקה.

עוזי לנדאו: גם "עמך" מגיע, בעיקר צליינות נוצרית, והיא מגיעה במספרים לא קטנים.

עוזי לנדאו: אבל אני רוצה להוסיף, מעבר לנושא ההשקעה בשיווק, כדי שבכלל אנשים במדינת ישראל ייקחו בחשבון לקראת הבחירה לאן הם ייסעו בפעם הבאה – צריך שנשקיע השקעה ניכרת ביותר במלונאות ובאטרקציות תיירותיות.

עוזי לנדאו: וזהו צוואר בקבוק לא קטן שיש בו לא רק בעיה כספית.

עוזי לנדאו: המדינה איננה תומכת שם די הצורך אלא כיד הביורוקרטיה הממשלתית הטובה עלינו.

עוזי לנדאו: גם כשאתה רוצה כבר להשקיע וקנית פיסת קרקע – איך אמר אקירוב על "ממילא"?

עוזי לנדאו: 20 שנה לקח לו להשלים את הפרויקט.

עוזי לנדאו: היום הוא נמצא בפריז.

עוזי לנדאו: צריך, אם כן, טיפול שורש ראוי.

עוזי לנדאו: חריש עמוק.

עוזי לנדאו: אחרת, לא משנה כמה כסף נשקיע – פירות לא נראה.

עוזי לנדאו: אני מודה לכם, ואני מקווה שבעזרתכם נשכנע את ראשי המדינה ואת ראשי האוצר שתיירות היא השקעה במנוע צמיחה כלכלי והמבט צריך להיות לטווח ארוך.

עוזי לנדאו: ותיירות זה פריפריה, ותיירות זה עבודה ותעסוקה.

עוזי לנדאו: שר התיירות הוא שר התעסוקה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברי הכנסת השואלים, ותודה לשר התיירות עוזי לנדאו.

יצחק וקנין: אני מודה לכל חברי הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ט בטבת התשע"ד, 1 בינואר 2014, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.