ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 95, 2013-12-24 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"א בטבת התשע"ד, 24 בדצמבר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מאיר שטרית בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: חובת לימוד השפה העברית בכלל בתי-הספר.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממלכת בלגיה בדבר העסקה בשכר של בני-משפחה תלויים של חברי משלחת דיפלומטית או נציגות קונסולרית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יום שלישי, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכל חברי הכנסת להצביע לצורך ההרשמה; אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אבקש מחבר הכנסת עמרם מצנע לפתוח את סדר נאומים בני דקה.

עמרם מצנע: מכובדי יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, כבוד השר, חברי הכנסת, עמיתי, הבוקר השתתפתי בכנס בנושא טכנולוגיות במערכת החינוך, כנס שאורגן בירושלים על-ידי "כלכליסט" והמיזם "ססמה לכל תלמיד".

עמרם מצנע: וכאשר נשאלתי את השאלה הנצחית, האם השפעת המחשוב, הטלפונים החכמים, האינטרנט, המסרונים, על מערכת החינוך היא השפעה שלילית או חיובית, סיפרתי שבאחד הימים, אחרי שבירוחם השתלבנו בצורה מאוד מאוד מלאה בתחום המחשוב, ב"ססמה לכל תלמיד", במחשב לכל ילד, במחשב לכל מורה, נכנסתי לאחת הכיתות והילדים בכלל לא הרגישו שנכנסתי, הצלצול, הם לא שמעו אותו, הם היו מרותקים וקשובים למורה ולאמצעי הטכנולוגיה, לוח חכם ומערכת מחשוב, ואמרתי לעצמי, בעצם הגיעו הימים הטובים שבהם התלמידים מרכזים את כל האנרגיות ואת כל תשומת הלב שלהם בחומר הנלמד.

עמרם מצנע: ולכן התשובה שלי היא שבסופו של דבר, שילוב נכון של טכנולוגיות חדשות, של שיטות הוראה מתקדמות, בתוך כיתת הלימוד, זוהי הדרך הנכונה כדי לקדם את מערכת החינוך וליצור אצל התלמידים יצירתיות, הרבה סקרנות והרבה שיתוף פעולה.

עמרם מצנע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נלך לפי הרשימה – חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למרות שעבר כמעט חודש מאז ההפגנות נגד חוק פראוור, שהיו במיוחד בכפר חורה בנגב, עדיין יש צעירים שהם עצורים.

מסעוד גנאים: ולא רק זה, אלא המשטרה היום ביצעה מעצרים בכפרים אלסייד וחורה, ושם נעצרו כ-18 צעירים, חלק מהם נערים וקטינים.

מסעוד גנאים: מעצרים אלה, כבוד היושב-ראש, מטרתם היא רק ההפחדה, כדי למנוע מהצעירים האלה להשתתף בעתיד בהפגנות.

מסעוד גנאים: הזכות להפגין ולמחות היא דבר בסיסי בדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: מעצרים כאלה לא ירתיעו צעירים ולא ירתיעו אנשים מלהתנגד לחוק פראוור, או – אם, כפי ששמענו, השר שמיר, הוא עכשיו אמון על ביצוע החוק – או החוק של שמיר.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, שוב אנחנו אבלים ומשתתפים בצער משפחתו של אזרח ישראלי שנרצח הבוקר בגבול עזה, על-ידי צלף מכיוון עזה, ושמענו מין תגובה מפוהקת שכזו, שצה"ל יגיב בעוצמה, והתרגלנו להתהפך לצד השני ולחזור לנום את שנתנו.

משה זלמן פייגלין: אין תגובה ואין עוצמה כשמושג הניצחון, המילה ניצחון עוקרה, סורסה, מתוך הלקסיקון הצה"לי, ולא יכול להיות ניצחון כששכחת שזו ארצך.

משה זלמן פייגלין: אז החלטתי להזכיר לעצמנו ולהזכיר למפקדי צה"ל ולמנהיגותה של מדינת ישראל את הרוח שהייתה פעם, בצה"ל של פעם, כשהיה הרבה פחות נשק אבל הרבה יותר עוצמה.

משה זלמן פייגלין: ואני רוצה להקריא לכם, חברי חברי הכנסת, מסמך מדהים שכתב אבא קובנר המפורסם והידוע, שהיה הפוליטרוק של חטיבה 7, דף קרבי לחיילי החטיבה העומדים לכבוש את עזה ערב מבצע "קדש", ב-1956.

משה זלמן פייגלין: והמשפט הראשון שהוא כותב הוא כך, וכדאי מאוד שחיילי צה"ל יפנימו זאת היטב היום: "הרצון לנצח הוא תנאי ראשון לנצח" – והוא אומר כך, ואני מדלג כדי לקצר – "הלילה יפרצו כוחותינו לרצועת-עזה, עזה, איבר חי מגופה של מדינת ישראל שנקרע ממנה, אגרוף שלוח אל מול המדינה, בסיס לשליחי מצרים המרצחים, מרכז ה'פדאיון', איום מתמיד על ביטחוננו, וממול נחל-עוז, בארי, כיסופים, נירים, שרשרת יישובים פורחים מול גבול עוין.

משה זלמן פייגלין: יישובי הנגב, היום הגיעה שעתכם.

משה זלמן פייגלין: לוחמים, הלילה נמחץ ונשטוף את משלטי האויב עד נעקור שערי עזה ובריחיה.

משה זלמן פייגלין: נתמודד עמה במלוא שיעור קומתנו הצבאית והאנושית.

משה זלמן פייגלין: לוחמים, הכו באויב, חזרו והכו בו עד ימוגר בחרב לוחמי החטיבה, קדימה לקרב ולניצחון".

משה זלמן פייגלין: כשזו הרוח, אפשר לדבר על תגובה הולמת ועל ניצחון.

משה זלמן פייגלין: כשאין זו הרוח, לא יעזרו לך כל המזל"טים וכל הנשק המודרני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת רונן הופמן.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מה בין בית-שמש לנצרת?

מנחם אליעזר מוזס: שופטת בית-המשפט המחוזי בנצרת קיבלה אתמול את ערעורו של המפסיד בבחירות; על 22 קולות הוא הפסיד לראש העיר שנכנס לתפקידו.

מנחם אליעזר מוזס: היא החליטה לעשות ספירה מחודשת ב-47 מעטפות בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: וככה צריך להיות.

מנחם אליעזר מוזס: בבית-שמש הפער הוא קרוב ל-1,000 קולות בין הרב אבוטבול לבין מי שמערער על כך.

מנחם אליעזר מוזס: שם בא היועץ המשפטי לממשלה והצטרף לדרישה לעשות בחירות חוזרות בכל העיר.

מנחם אליעזר מוזס: ומדוע?

מנחם אליעזר מוזס: כי מדובר בבית-שמש, כי מדובר במי – – –

נסים זאב: בחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: בחרדים, בניצחון של חרדי.

מנחם אליעזר מוזס: אחרת, אני לא יכול להבין.

מנחם אליעזר מוזס: כשעומדים על פער של 22 קולות, לא מצטרף היועץ המשפטי לממשלה; זה הגיע לשולחנו, והוא גלגל את זה לבית-המשפט.

מנחם אליעזר מוזס: וכאן, עדיין התיק לא נסגר, החקירה של המשטרה לא נגמרה, המשטרה הודיעה שהיא עוד לא גמרה את החקירה, ואנחנו יודעים מבית-שמש מה זאת אומרת תיק, כשנסגרה כבר החקירה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: – – – כאשר עמד כאן על במת הכנסת לפני שבועיים השר לביטחון פנים והודיע שהיריקה בבית-שמש על ילדה בת שבע – לא היה ולא נברא – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: – – לא היה ולא נברא, ועל תיק שני, גם כן לא היה ולא נברא.

מנחם אליעזר מוזס: כאן עוד לא נגמרה החקירה, אדוני היושב-ראש, וכבר היועץ המשפטי בא ומחליט שזו הדרך.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין איך הוא הגיע לתובנה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: ליועץ המשפטי פתרונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רונן הופמן, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אנחנו מציינים היום את יום הזמר העברי.

רונן הופמן: המשורר שאול טשרניחובסקי כתב: "האדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו".

רונן הופמן: וללא ספק, תבנית נוף מולדתנו משתקפת היטב בזמר העברי.

רונן הופמן: קובי לוריא כתב: "בוא שיר עברי, מן הגיא, מן העמק / והבא אתך את טעם הניגון הישן.

רונן הופמן: / בדרום פורח רגב בצפון נמס השלג / חזור שיר עברי, אל תהיה ביישן.

רונן הופמן: // הבוקר כבר עלה והציף את העמק / מלאו האסמים ועמוס הדגן / כבדים לעייפה האשכולות שבכרם / והבשילו הפירות שבגן // פרושה כמרבד כחולה הכינרת / ומעל נישאים ההרים / ורועה קטנה מול הגיא מזמרת / זמר קט לעדרים.

רונן הופמן: // בוא שיר עברי, מן הגיא, מן העמק / והבא אתך את טעם הניגון הישן.

רונן הופמן: / בדרום פורח רגב בצפון נמס השלג / חזור שיר עברי, אל תהיה ביישן".

רונן הופמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רונן הופמן על השירה היפה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, איך הוא מארגן זמרה בציבור?

יולי יואל אדלשטיין: ביקשו אולי לכבוד יום הזמר העברי לארגן במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אמרתי שבמליאה אני אלך בדרך קודמי, ובמליאה אנחנו נדבר ולא נשיר.

ראובן ריבלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום הוא ערב חג המולד.

מוחמד ברכה: בעוד כמה ימים תפרוץ השנה האזרחית החדשה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך לרגל שני החגים קודם את חברי בכנסת, חברי הכנסת חנא סוייד ובאסל גטאס, וגם את החוגגים הנוצרים מבני עמי, גם בארץ, וכל הנוצרים בעולם.

מוחמד ברכה: אני מקווה ומאחל לכל האנשים ולכל האנושות שהשנה הבאה תהיה טובה יותר, שנת שלום ואושר לכל בני-האדם.

מוחמד ברכה: הבוקר, במסגרת העבודה שלי בוועדה למאבק בנגע הסמים, אדוני היושב-ראש, נדרשנו לשאלה של השימוש ב"ריטלין" כתרופה.

מוחמד ברכה: מסתבר – והאמת שזה נחשף בצורה מדאיגה מול העיניים שלי – שמידת השימוש בתרופה או הסם – אם זה דרך הרופא, זו כמובן תרופה, אבל אם לא, זה סם לכל דבר ועניין; מסתבר שמידת השימוש הלא-חוקי ללא מרשם רופא, או בדרך עקיפה של שימוש במרשמים מזויפים, היא תופעה רחבה מאוד ומדאיגה מאוד.

מוחמד ברכה: יש כל מיני דברים ותקלות, לדעתי, בתיאום בין המשרדים השונים שאמורים לעסוק בעניין.

מוחמד ברכה: ולכן היום, אחרי ששמענו את אנשי משרד הבריאות, את אנשי משרד החינוך, משרד הרווחה והרשות למלחמה בסמים, וגורמים אחרים בקופות-החולים, כולם, אנחנו החלטנו לחבר דף שיהיה מין קו מנחה לגורמים השונים על מנת שהטיפול בעניין הזה יהיה מתואם.

מוחמד ברכה: התופעה רחבה הרבה יותר ממה שחשבתם וממה שיכול לחשוב כל חבר כנסת.

מוחמד ברכה: כמובן, אתם יודעים את עמדתי.

מוחמד ברכה: אני לא מאמין בסמים קלים ולא מכיר במושג הזה.

מוחמד ברכה: אבל כאשר משתמשים ב"ריטלין" מחוץ להיבט הרפואי ולמרשמי הרופאים, זה הופך להיות משהו מסוכן להרבה תלמידים, להרבה סטודנטים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, השבוע הייתה בעיתון "הארץ" התבטאות גזענית ומכוערת שאין מקומה בציבוריות הישראלית, של איש תקשורת ידוע, גדעון לוי, שבה הוא השווה את 1.2 מיליון עולי – אמר שבדמם של עולי רוסיה, 1.2 מיליון איש, זורם פשע ואלכוהול.

רוברט אילטוב: אני חושב שבציבוריות הישראלית אין מקום להתבטאויות כאלה.

רוברט אילטוב: הבן-אדם הזה ידוע כאחד שמסית נגד עולי חבר המדינות באופן קבוע וסיסטמטי.

רוברט אילטוב: העיתון "הארץ", שטוען שהוא עיתון פלורליסטי, דמוקרטי ושומר זכויות, נותן לו את הבמה להסתה פרועה וגזענית נגד קהל כה רחב שהגיע לישראל בהמוניו.

רוברט אילטוב: הוא חי פה, עובד פה, מפתח את הכלכלה, את מדינת ישראל, את ביטחונה, בכל תחום ותחום.

רוברט אילטוב: אפשר לראות בישראל רופאים, מהנדסים, מדענים, פיזיקאים, ארכיטקטים, מורים – כל דבר שלא תיגע, האוכלוסייה הזאת נוגעת בו.

רוברט אילטוב: היא משקיעה בישראל, עובדת, נאמנה.

רוברט אילטוב: ההתבטאות הזאת בעיתון הזה, אני חושב שאין לה מקום.

רוברט אילטוב: אני קורא לעיתון הזה להפסיק עם ההסתה נגד ציבור כה רחב.

רוברט אילטוב: אני מצדי מודיע שאני מסיים את ההתקשרות עם העיתון הזה.

רוברט אילטוב: אני מפסיק להזמין אותו אלי הביתה.

רוברט אילטוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לך, חבר הכנסת אילטוב, שהתלבטתי כשראיתי את הדברים אם להגיב או לא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל החלטתי שלעיתון הזה ולאדם הזה במיוחד, שכותב בעיתון – קשה לי לקרוא לו עיתונאי – אני לא מגיב.

יולי יואל אדלשטיין: אבל ודאי שעם תוכן הדברים שלך אני מאוד מסכים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אנחנו ערב חג המולד.

אחמד טיבי: אני בהזדמנות זו רוצה לשלוח ברכת חג המולד לכל חברי, אחי הנוצרים, לכל בני עמנו.

אחמד טיבי: "מִלאד סעיד".

אחמד טיבי: "מִלאד מַג'יד".

אחמד טיבי: בדרך כלל, הנוצרים נוהגים לומר בערבית – ואני אתרגם – "אל-מג'ד ללּה פי אל-עלא, ועלא אל-ארץ' א-סלאם, ופי א-נאס אל-מסרה".

אחמד טיבי: התהילה לאלוהים במרומים, ועל הארץ שלום, ולאנשים אושר.

אחמד טיבי: היום שמעתי את ברכתו של ראש הממשלה ב"יוטיוב" לנוצרים.

אחמד טיבי: אני מתפלא איך ראש הממשלה מצא לנכון להפנות ברכה לחג המולד דרך איש אחד; לגמד את כל הקהילה הנוצרית ואת כל הנוצרים בגבריאל ההוא, ולהפנות את הברכה של חג המולד של הנוצרים באמצעות נדאף.

אחמד טיבי: זה כאילו משהו שהתנדף, הברכה התנדפה.

אחמד טיבי: לכן אני חוזר ואומר לאחי הנוצרים, לכל הנוצרים "מִלאד מג'יד וכּול עאם ואנתּום בּח'יר".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שבין ה-17 וה-24 בדצמבר נהרגו 12 בני-אדם כתוצאה מתאונות דרכים.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 18 בדצמבר, נהרג דניאל יצחקי בן ה-78 בהתהפכות רכבו על גשר נרקיס בירושלים.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 19 בדצמבר, נהרג רוכב אופנוע בן 38 מפגיעת משאית בצומת טמפו בחולון.

בועז טופורובסקי: באותו היום נהרג הולך רגל בן 60 מפגיעת אוטובוס בציר ז'בוטינסקי בפתח-תקווה.

בועז טופורובסקי: שוב מוות בציר ז'בוטינסקי.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 20 בדצמבר, נהרג נהג משאית בן 50 כאשר רכב פגע בו כשירד לתקן פנצ'ר בשולי כביש 1.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 21 בדצמבר, נהרגו ארבעה בני-אדם: פאבל סימורטין, הולך רגל בן 49, מת מפגיעת רכב פרטי בשדרות-הפרחים באשדוד.

בועז טופורובסקי: בנוסף, מת מפצעיו רוכב אופנוע אשר נפגע כמה ימים קודם לכן מפגיעת רכב בסמוך למחלף הכפר-הירוק בכביש 5.

בועז טופורובסקי: ילד, הולך רגל בן 12, נהרג מפגיעת רכב פרטי בכביש 1 סמוך למעלה-אדומים.

בועז טופורובסקי: נהגת בת 18 נהרגה בהתנגשות רכבה עם משאית בכפר-קאסם.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 22 בדצמבר, מתה תינוקת בת שנה מפגיעת רכב פרטי בתל-שבע; באותו יום נפטרה נאוה רוזנבאום (הוילנד), סטודנטית לתקשורת ומדעי המדינה, שנפגעה באופן אנוש בזמן הסערה; ביום שני, 23 בדצמבר, נהרג גדי פטרוב, בן 40, תושב טבריה, בתאונת שרשרת בין שלושה כלי-רכב בצומת-הזורעים שבגליל התחתון; באותו היום נהרג גבר בן 60 בהתנגשות רכבו בקיר ברחוב צה"ל בפתח-תקווה.

בועז טופורובסקי: איך שנגמרה הסופה החלו אנשים להיזהר פחות והמוות בדרכים היה מזעזע.

בועז טופורובסקי: בשבוע האחרון ניתן היה להבחין כי בתאונות הדרכים היו מעורבים הולכי רגל רבים, הנחשבים למשתמשי הדרך הפגיעים ביותר.

בועז טופורובסקי: בארבע השנים האחרונות נהרגו בישראל 589 הולכי רגל, 101 מהם תינוקות וילדים עד גיל 14, 195 מביניהם היו מעל גיל 65.

בועז טופורובסקי: הולכי הרגל פגיעים במיוחד וכל תאונת דרכים שבה הם מעורבים, אפילו הקטנה ביותר, יכולה להורגם או לפוצעם קשה.

בועז טופורובסקי: על הולכי הרגל לציית לחוקי התנועה ולהיות ערניים בסביבת הכביש, על הנהגים לשים לב ולהבין שהולכי הרגל אינם מודעים לכל המתרחש סביבם.

בועז טופורובסקי: זה לא כל כך מסובך, אנחנו חייבים לשים לב למתרחש סביבנו כאשר אנו נמצאים בדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אכן עולם הפוך, לפני שבוע לא היה כל כך על מה לדווח בגלל השלג והכבישים החסומים, ולצערנו איך שזה נפתח, הדיווח שלך ארוך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת שמעון סולומון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היום התקיימה ישיבה מאוד חשובה בראשותו של חבר הכנסת דוד צור.

נסים זאב: אני חושב, ישיבה מאוד מעניינת, מקיפה ורצינית ביותר.

נסים זאב: אני אומר שכאשר ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תגיד על איזה נושא, לא הבנתי.

נסים זאב: רגע, אני אומר.

נסים זאב: כאשר ראש הממשלה הכריז על שתי מדינות לשני עמים הוא לא ידע שהמדינה כבר חולקה על-ידי ארגוני הפשיעה, על-ידי המאפיה הרוסית, והבדואית והקווקזית.

נסים זאב: היא כבר מחולקת לאזורים הרבה יותר רחבים, כאשר כל מלחמת הכנופיות היא בעצם על אזורי השליטה, מי ינגוס יותר, למי מגיע יותר, מי שולט יותר בשטח.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, צריך לומר את הדברים, והציבור חייב לדעת את האמת, מה אנחנו חשים במדינתנו.

נסים זאב: אלפי עסקים במדינת ישראל משלמים דמי חסות, זה נקרא "פרוטקשן", למשפחות הפשע, כאשר המדינה מחולקת לפי ערים, אזורים, בשליטתם של ארגוני הפשע.

נסים זאב: קוראים לזה "זכויות".

נסים זאב: כבר כל אחד יש לו את הזכויות שלו, את המיקום שלו.

נסים זאב: במה לא עוסקים – ממכירת ארטיקים בחופים, ונמשיך בבקבוקי מיחזור, כמובן, וזה תחת אפה ובידיעתה של משטרת ישראל ואין לאל ידה לעשות.

נסים זאב: ההיקף של הביזנס הזה מגיע ליותר מ-30 מיליארד שקלים.

נסים זאב: השאלה שלי רק בנושא אחד, שאולי אנחנו נותנים בו גיבוי חוקי, וזה הנושא של ניכיון הצ'קים.

נסים זאב: כאשר, אדוני, יש לך איזשהם צ'קים, במקום לפנות דרך ההוצאה לפועל, יש את העולם התחתון שמבצע את זה.

נסים זאב: אני אומר לך, גם אם אנחנו לא שומעים על אנשים שנהרגו, כתוצאה מהפחד שלהם – אני מכיר מקרים רבים שאנשים קיבלו התקפי לב.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך למנוע את זה אפילו בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון סולומון, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, לגבי חג המולד, כמובן אני מאחל לכל הנוצרים בעולם, בפרט בישראל – ולהגיד מילה טובה למשטרת ישראל, שבתוך המצב הלא-פשוט עם הפליטים והעובדים הזרים, שכל הזמן נרדפים, בצדק או לא בצדק, אז לפחות ביום הזה הבטיחו שלא ירדפו אותם, כדי שיוכלו לגשת לכנסיות ולחגוג כמו כל בן-אדם נורמלי.

שמעון סולומון: הדבר הנוסף הוא העלאת שכר חברי הכנסת ונושאי משרה ציבורית.

שמעון סולומון: כמו שאנחנו יודעים, בימים הקרובים, בינואר הקרוב, אמור לעלות שכר חברי הכנסת ואתו גם שכר נושאי משרה בכירה, ואני כמובן לא רואה בזה היגיון.

שמעון סולומון: זה לא נכון בתקופה הזאת, שהמצב לא כל כך פשוט – הידוק חגורה, כל המילים היפות.

שמעון סולומון: אני חושב שמן הראוי שאנחנו, נבחרי ציבור, לפחות, נהווה דוגמה אישית ולא נעלה.

שמעון סולומון: בהתאם לזאת ביקשתי במכתב ליושב-ראש הכנסת לכנס את הוועדה המיוחדת, ועדת גרונאו, כדי לדון בעניין הזה.

שמעון סולומון: אותו הדבר כלפי יו"ר הכנסת כמובן, גם כן, כי אומרים שזה לא קשור; יש ועדה ציבורית ונושאי משרה, ולכן זה שזור אחד בשני.

שמעון סולומון: אז אני אומר שאפשר להפריד.

שמעון סולומון: אפשר לדון בוועדת הכנסת, אפשר לבקש שלנבחרי הציבור לא יעלה ושאחרים יכולים, ואנחנו לא צריכים לקשור זה בזה.

שמעון סולומון: לאלה שכל הזמן אומרים לי שזה לא יפתור את הבעיה – אכן, זה לא יפתור את הבעיה.

שמעון סולומון: הקיצוץ של 3% לנו לא יפתור את הבעיה, אבל אני חושב שדוגמה אישית, כמו שהתחנכנו עליה, כל אחד מאתנו בכל מקום שהוא נמצא, אם זה בצבא או במקום אחר, דוגמה אישית היא חשובה.

שמעון סולומון: בהזדמנות זו אני מבקש מיושב-ראש הכנסת באמת לכנס את הוועדה.

שמעון סולומון: שוב, דוגמה אישית היא חשובה, ואני חושב שאנחנו צריכים למנוע בכל מחיר, כדי להציל את כבודה של הכנסת וכבודם של נבחרי הציבור, ולא להעלות את השכר.

שמעון סולומון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: על מנת שחברינו ידעו את המציאות, ועדת גרונאו, ועדה בראשות פרופסור גרונאו, סיימה את דרכה, את שתי הקדנציות, ואנחנו מודים להם על כל הפעילות.

יולי יואל אדלשטיין: בימים אלה מסיימת הלשכה המשפטית לבדוק את המועמדים, שלושת המועמדים, להחליף אותם כוועדה חדשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אסתיר שאני לא חושב שראוי שאנחנו בעצמנו נעסוק בהעלאות שכר, בהורדות שכר, בתנאים של עצמנו.

יולי יואל אדלשטיין: בשביל זה יש בדיוק ועדה ציבורית, על-פי ההמלצות, והיא פעלה שנים רבות, ועכשיו תהיה ועדה חדשה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שהיא תהיה, כל חבר כנסת רשאי לפנות לשם עם יוזמות אלה או אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שגם אני אפנה לשם את הבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידיעתי, בתקופה הקרובה ועדת הכנסת תאשר אותה כנדרש והוועדה תתחיל לפעול.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני לא בטוח שאתה צודק בהבחנה שלך בין חברי כנסת לשאר הצמודים אליהם.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו רוצים רק לתת דוגמה אישית, אז אין שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו רוצים גם שיישארו עוד כמה מיליונים טובים בתקציב מדינת ישראל, אז כדאי גם לאלה שכותבים את החקיקות האלה לתת דוגמה אישית ולהצטרף למאמץ הלאומי.

גלעד ארדן: אפשר לעשות מנגנון פרוגרסיבי, שחלק מהח"כים ירד להם יותר וחלק פחות?

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי – – –

גלעד ארדן: אפשר להציע את זה לוועדה הציבורית – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר גלעד ארדן, אתה גם חבר כנסת – – –

קריאה: לשרים, לשרים – – –

גלעד ארדן: שהוועדה הציבורית – – –

קריאה: לשרים במיוחד.

שמעון סולומון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, השר גלעד ארדן, אתה גם חבר כנסת, ואתה ככזה יכול גם לפנות לוועדה החדשה – אני לא יודע על שם מי היא תיקרא – אבל תוכל לפנות עם יוזמות מעניינות.

יולי יואל אדלשטיין: זה נשמע מאוד מאוד מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן, אני מתנצל בפניך, אבל הייתי חייב להגיב לדבריו של חבר הכנסת סולומון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריך תדבר חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, אין על מה להתנצל.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאחרונה התפרסמו נתוני הגירעון לשנת 2013 והם סביב אותו מספר ששר האוצר הקודם, ד"ר יובל שטייניץ, פחות או יותר אמר – שזה יהיה בסביבות 3%.

יצחק כהן: אבל שר האוצר הנוכחי, מר יאיר לפיד, מייד עם היכנסו לתפקיד פתח במתקפה היסטרית על שר האוצר הקודם ועל הממשלה הקודמת, בהפצת בדיות שהגירעון הוא סביב ה-5%, ושהשאירו לו בור גדול, כאשר הנתונים היו ידועים גם לחברות דירוג האשראי הבין-לאומיות, שידעו במהלך 2012 בדיוק, פחות או יותר, כמה יהיה הגירעון.

יצחק כהן: אני חושב שהמעשה שעשה שר האוצר לפיד הוא מעשה לא ראוי במדינה מתוקנת.

יצחק כהן: אני חושב שלאחר שהתפרסמו הנתונים – והוא בסך הכול קיבל ירושה מאוד מאוד מאוד טובה, אני חושב שהרבה מדינות בעולם במהלך המשבר הגלובלי המתמשך היו שמחות לקבל כאלה נתוני מקרו, של צמיחה של כמעט 15%, של נתוני אבטלה כמעט אפס, של יחס חוב–תוצר בממדים היסטוריים; לא היה דבר כזה.

יצחק כהן: ובכל זאת הוא הלך והכפיש והשמיץ, ועשה צעדים כתוצאה מכך ומשפחות רבות נפגעו מכך.

יצחק כהן: הוא פגע בקצבאות הילדים, הביא מאות אלפי משפחות אל מתחת לקו העוני, למעלה מ-40,000 ילדים, דרדר אותם אל מתחת לקו העוני, במצג שווא, שהיום התברר שלא היה ולא נברא.

יצחק כהן: אני חושב ששר האוצר יאיר לפיד צריך להתנצל בפני האומה, להתנצל על השקרים שהוא הפיץ, להתנצל בפני ד"ר יובל שטייניץ על ההשמצות וההכפשות, ולבוא גם פה לכנסת ולהתנצל בפני חברי הכנסת וועדת הכספים על הצעדים שהוא עשה שלא היו צריכים לעשות אותם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: – – רק בגלל מצג שווא שהוא הציג.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה ימים נפטר אדגר ברונפמן, פילנתרופ אוהב ישראל, אדם יקר שכדאי לכולנו להתבונן עליו וללמוד מסיפור החיים שלו ומהמחויבות העמוקה שלו לעם היהודי, מהעשייה המתמשכת לאורך הדורות.

עליזה לביא: ב-1981 הוא נבחר לתפקיד נשיא הקונגרס היהודי העולמי, ותחת ידיו, באמת, התאגדו הרבה מאוד קהילות כדי לבוא ולחזק את מדינת ישראל, לחזק יהודים בעולם.

עליזה לביא: עבור עבודתו הממושכת למען יהודים בכל רחבי העולם הוא מקבל את מדליית החירות מהנשיא לשעבר קלינטון, ואני מצטטת, כך אומר קלינטון, הנשיא לשעבר: "להבטחת זכויותיהם הבסיסיות של יהודים ברחבי העולם".

עליזה לביא: אדגר ברונפמן מקשיב כל הזמן לפעימות הלב, גם המתקדמות והמודרניות, וגם למציאות החיים היהודית לאורך השנים, והוא מקים עוד ועוד מיזמים, כמו מיזם אינטרנטי לגבי הזהות והשיוך היהודי; הוא תומך בארגון "הלל"; הוא קורא לקבל את הזוגות המעורבים לקהילה, זוגות שבהם גם לא-יהודים, מתוך החשש הזה ומתוך ההבנה הזו שצריך לבוא ולקבל את כל מי שרוצה להיכנס לקהילות; הוא עושה את החיפוש הגדול בתוך יהדות חבר המדינות בשנים שזה לא היה אפשרי; וגם עובד עבודה קשה מאוד מול הבנקים השוויצריים, שחלקם עדיין מחזיק באוצרות שלא שייכים לו.

עליזה לביא: אדגר ברונפמן באמת השאיר צוואת חיים, והיום, בנתק הגדל בין יהדות העולם לבין מדינת ישראל, ראוי לכולנו ללמוד מהקשר, ויותר מזה – מהחיות של הקשר, שמתכתבת עם מציאות עכשווית, עם אמצעים טכנולוגיים משתנים, בטח ובטח במציאות חיינו אנחנו.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך גם על כך שהעלית את הנושא, כי הוצאתי היום מכתב תנחומים למשפחתו של אדגר ברונפמן, כמי שחב לו חוב, בין היתר, על שחרורי מברית-המועצות דאז.

יולי יואל אדלשטיין: אז תודה רבה שהעלית את זכרו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו, אחרונת הדוברים היא חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה נוהג בצורה דו-פרצופית.

ניצן הורוביץ: בצד אחד הוא מקיים תהליך מדיני, שעליו מופקדת ציפי לבני, עם שיחות עם הפלסטינים, ובצד השני אותה קואליציה מעבירה עכשיו את חוק-יסוד: משאל עם.

ניצן הורוביץ: אני עכשיו חוזר מישיבה של הוועדה המשותפת לדיון בהצעת חוק-יסוד: משאל עם.

ניצן הורוביץ: נימקנו את ההסתייגויות.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להדגיש שזה יהיה חוק-היסוד הראשון שתקבל הכנסת מזה 21 שנה.

ניצן הורוביץ: חוק-היסוד הקודם היה חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, שפתח את הדרך למהפכה חוקתית של זכויות אדם ואזרח.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת, חוק-היסוד הזה, שתעביר הקואליציה הזו, כל מטרתו לפגוע בשלום.

ניצן הורוביץ: העיקרון של משאל עם פוגע בייצוגיות ובריבונות של הבית הזה, והכוונה הפסולה שבחוק הזה מודגשת בכך שהוא נועד אך ורק לנושא של החזרת שטחים – לא נישואים אזרחיים, לא זכויות חברתיות, לא צדק מסוג אחר, אך ורק החזרת שטחים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהעניין הזה יכה בנו כחרב פיפיות, יפלג את העם.

ניצן הורוביץ: אנחנו נראה את זה בשנים הקרובות.

ניצן הורוביץ: נשלם מחיר חברתי ומדיני כבד על החוק הזה, שהוא קוניוקטורה פוליטית ואין לו מקום, בטח לא כחוק-יסוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אחרונת הדוברים להיום – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אני רוצה להתריע בפני הבית הזה על תקדים מסוכן בפסק-דין שיצא אתמול מבית-המשפט העליון, בהרכב של שבעה שופטים, שנאלצו להכריע בעניינו של פעוט – כנראה כולכם נחשפתם לסיפור הזה – שנולד בדיוק לפני שלוש שנים לאימא פגועת נפש, שלה אחיות ומשפחה מורחבת.

פנינה תמנו: הילד הוצא מביתו על-ידי שירותי הרווחה כי האימא לא הייתה מסוגלת לגדל אותו.

פנינה תמנו: המשפחה ביקשה כמעט מיום היוולדו לקבל אותו לחזקתה.

פנינה תמנו: הם נתקלו בחומות.

פנינה תמנו: גם כאשר הוא הועבר למשפחה אומנת בגיל שנה וחודשיים הם סורבו, ולא קיבלו לרשותם את האחיין.

פנינה תמנו: הדודה, קצינה בצה"ל, והמשפחה, לא ויתרו, התרוצצו במסדרונות בית-המשפט בחיפוש אחר צדק.

פנינה תמנו: רק לפני כחצי שנה הוסבר לה כמה זה אגואיסטי מצדה לבקש אותו.

פנינה תמנו: אבל אז הוכרע.

פנינה תמנו: כולם מבינים שכן, הייתה פה החמצה, שהיא ראויה לגדל את האחיין שלה, ובכל זאת, עבר זמן – כך הטענה – וטובת הילד היא להישאר עם אותה משפחת אומנה שאליה הוא התרגל.

פנינה תמנו: ואני שואלת, היכן זכות האימא פגועת הנפש?

פנינה תמנו: האם זה לא מסוכן להתעלם ממנה למרות שהיא ראתה אותו מדי שבוע-שבועיים, מאז היוולדו, ולה הוא קורא "אימא"?

פנינה תמנו: היכן זכויות משפחות מוחלשות, אשר זכויותיהן נרמסו ברגל גסה?

פנינה תמנו: היכן מוצאים בדיוק צדק, אם לא בין כותלי בית-המשפט?

פנינה תמנו: איפה הזכויות של משפחות ביולוגיות?

פנינה תמנו: האם משהו היטשטש בימינו אנו?

פנינה תמנו: היכן הזכות הטבעית של ילד לגדול במורשתו, בתרבותו ובחיק משפחתו הביולוגית, תוך הסדרת העניין באופן הדרגתי?

פנינה תמנו: היכן אמנת האג, שעליה אנחנו חתומים?

פנינה תמנו: ואיפה בדיוק אותם אנשים צריכים לחפש את הצדק?

פנינה תמנו: אני מתריעה בבית הזה.

פנינה תמנו: ברור שאנחנו נחפש איך אנחנו יכולים להדק את החקיקה ולתקן על מנת להגן על האנשים הכי מוחלשים, אבל ראוי שזה גם יישמע כאן.

פנינה תמנו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לסיכום, אני מניח שבשם כולנו אני אשלח מכאן תנחומים שלנו – אותו אזרח עובד צה"ל שנהרג היום בעוטף-עזה, תנחומים למשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: להבדיל אלף אלפי הבדלות, אנחנו בוודאי כולנו מצטרפים לברכות שחלק מחברי הכנסת שלחו לבני העדה הנוצרית, לחלק לפחות – אלה שחוגגים היום את הכריסטמס, את חג המולד, ויש עוד כנסייה יוונית-אורתודוקסית וכנסיות נוספות שיחגגו בעוד שבועיים, ב-7 בינואר.

יולי יואל אדלשטיין: ברכת הכנסת שלוחה לכל החוגגים, אזרחי ישראל וגם ברחבי בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון, סעיפים 6, 8, 21, 41, 60, 61, 64, 77, 90, 97, 102 ו-121.

יולי יואל אדלשטיין: העניין טעון אישור של מליאת הכנסת בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה, ידידי חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם תיקונים שנדונו בוועדת הכנסת בעשרה עניינים שונים.

): אלה תיקונים שלמעשה נצברו ונאספו מזה זמן ושילבנו אותם יחד לתיקון אחד.

): הנחנו את ההצעה על שולחן הכנסת, עם דברי הסבר מפורטים לכל סעיף, ואני אתייחס לנושאים בקיצור רב.

): כמובן, ניתן יהיה להגיש השגות, כמקובל.

): למעשה, הוגשה רק השגה אחת בעניין אחד.

): אני אתחיל בנושאים שעליהם לא היו השגות.

): התיקון הראשון בא להבהיר כי הזכות המסורה ליושב-ראש הכנסת להשתתף בכל ישיבות ועדות הכנסת, הגם שאינו חבר בהן, חלה גם על ישיבות של ועדות משנה וועדות חסויות.

): זה למעשה היה המצב בעבר, ואנחנו רק עיגנו אותו בתקנון.

): התיקון השני עוסק בשמות הסיעות במקרה של התפלגות וקובע כי ועדת הכנסת לא תאשר לסיעה שהתפלגה לשאת שם שעלול להטעות, או שם הדומה – עד כדי כך שהוא יוכל להטעות – לשם של סיעה או מפלגה אחרת.

): זאת בדומה להוראות הקיימות לגבי שמן של מפלגות שרשומות אצל רשם המפלגות.

): התיקון השלישי בא להבהיר כי בקשת הממשלה לכנס את הכנסת בפגרה תימסר בכתב למזכיר הכנסת, בדומה לדרך מסירתן של הודעות אחרות מהממשלה לכנסת.

): עניינו של התיקון הרביעי הוא התנהגות של חברי הכנסת במליאה ובוועדות, והוא קובע, בהשלמה להוראה האוסרת שיחות טלפון או צלצולי טלפון, כי חברי הכנסת יקפידו שכל מכשיר אלקטרוני שיש ברשותם לא ירעיש במהלך הדיונים, ולא רק מכשיר הזימונית שהיה קבוע בתקנון מאז העת ההיא, שנקבע לגבי הזימונית, ביפר בעגתנו.

): כבר יש מכשירים אחרים ורבים, אייפד ואייפון, וכו' וכו', ולכן אנחנו שינינו את הנוסח להוראה כללית, כאמור, שלא תותיר עוד לקונות, עד שימציאו דברים שעליהם לא הצלחנו לחשוב בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: יש תקנה שקובעת שיושב-ראש הישיבה, ודאי יושב-ראש הכנסת, ברגע שהוא רואה אדם מדבר בטלפון הוא חייב להוציא אותו.

יולי יואל אדלשטיין: ללא שיקול דעת.

ראובן ריבלין: ללא שיקול דעת.

): ואם רואים אותו גולש באייפד?

): הוא לא יכול להוציא אותו, כי זה לא כתוב.

): אז לכן עשינו עדכון אלקטרוני – – –

ראובן ריבלין: זה קל וחומר.

ראובן ריבלין: אז לא היה אייפד, ולכן הוא לא נכנס.

): בדיוק, ומי יודע מה יהיה בהמשך.

): אבל כרגע זו הוראה שאנחנו מקווים שלפחות תחזיק מעמד במאה הנוכחית.

ראובן ריבלין: – – –

): זה נכון, יש כבר שעונים כאלה.

): התיקון החמישי עניינו דיונים מהירים.

): מוצע לקבוע כי חברי כנסת מאותה סיעה לא יוכלו להגיש הצעה לדיון מהיר באותו נושא, כפי שקבוע לגבי הצעות דחופות לסדר-היום.

): עוד מוצע להבהיר כי חבר כנסת לא יגיש הצעה דחופה והצעה לדיון מהיר בנושא דומה באותו שבוע.

): בנוסף, מוצע להסמיך את יושב-ראש הכנסת לקבוע במקרים מיוחדים דיון במליאה במסקנות ועדה בעקבות דיון מהיר.

): התיקון השישי, אדוני היושב-ראש, עוסק בבחירת נציגי הכנסת לפי חוק הרבנות הראשית לישראל, שיכולה לפי החוק להיעשות במליאה או בוועדה.

): התיקון מסדיר את מועד בחירת נציגי הכנסת וכן את אופן הבחירה כשמתבצעת בחירה בוועדה, כפי שכבר קרה בכנסת הנוכחית.

): התיקון השביעי נוגע להליך החקיקה ומתייחס לאפשרות של חברי כנסת להסיר הצעת חוק פרטית מסדר-היום בדיון מוקדם כאשר הממשלה תומכת בה או לא מביעה עמדה.

): מוצע להבהיר כי בקשה כזאת תוגש בעת הדיון במליאה על-ידי אחד מחברי הכנסת במליאה ולא מראש, וכן לקבוע כי אם כמה חברי כנסת מבקשים להציע להסיר את ההצעה, יושב-ראש הישיבה הוא שיקבע מי מהם יקבל את רשות הדיבור.

): התיקון השמיני נוגע לסדרי ההצבעה על הסתייגויות בקריאה השנייה במליאה.

): מוצע לעגן את הנוהג שלפיו אפשר להעמיד להצבעה במרוכז סעיף שנרשמה לו הסתייגות שנדחתה יחד עם סעיף רצוף שלא נרשמה לו כל הסתייגות.

): כמו כן, מוצע להבהיר כי אם מתקבלת הסתייגות למחיקת סעיף שלם או להוספת סעיף שלם חדש, די בהצבעה על ההסתייגות ואין להצביע שנית בקריאה השנייה על הסעיף שנמחק או שנוסף.

): התיקון התשיעי נועד לאפשר גם לסגן שר המשמש כמקשר בין הממשלה לבין הכנסת להציג את עמדת הממשלה בענייני רציפות, בנוסף לשר או לסגן השר הנוגעים בדבר.

): התיקון העשירי והאחרון מתייחס לסוגיית בחירת חברי ועדות הכנסת בתחילת הקדנציה ולמצב כפי שאירע בכנסות האחרונות, שבו חל עיכוב בהודעת הסיעות בדבר שיבוץ חבריהן בוועדות שבהן יש לסיעה מקום.

): מוצע לקבוע כי במקרה כזה במשך 60 ימים יוכלו כל חברי הסיעה להשתתף בדיוני הוועדות כממלאי-מקום, ולאחר מכן לא יוכלו להצביע בדיוני הוועדות.

): זהו הנוסח שמונח בפניכם.

): חברי ועדת הכנסת הצביעו עליו למעשה פה אחד, השגות לא הוגשו, ואני מבקש מכבוד היושב-ראש להביא בפני הכנסת את ההצעה לתיקון התקנון כפי שהציעה הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה להישאר על הדוכן על מנת אחר כך להציג נושא נוסף, אז אני אוסיף את קולך.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הוועדה, ב-60 יום יכול אחד מחברי הסיעה להצביע, בסיעה?

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן.

ראובן ריבלין: יכול.

יולי יואל אדלשטיין: כל חבר כנסת מאותה סיעה ישמש ממלא-מקום.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר 60 יום, לא יוכל.

ראובן ריבלין: מאה אחוז – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, התיקון ברור וטוב ששאלת, אדוני, על מנת להבהיר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו אכן נצביע על הודעת ועדת הכנסת כפי שנמסרה באמצעות יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד התיקונים?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 17 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 6, 8, 21, 41, 60, 61, 64, 77, 90, 97, 102 ו-121 לתקנון הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאה היא: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי מליאת הכנסת אישרה את כל התיקונים כפי שפירט יושב-ראש הוועדה, ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: יש לו עכשיו עוד נושא להציג, נושא נפרד – סליחה?

יולי יואל אדלשטיין: אה, סליחה, אדוני רצה להצביע בעד ודאי, אז 18, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת, שנשאר אתנו על הדוכן.

): אנחנו נעשה אולי תיקון לתקנון שפה תהיה אפשרות להצביע ויהיה במעטפה כפולה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אל תסבך לנו את מערכת המחשבים.

): במעטפה כפולה, ואחרי זה יבדקו שלא הצביעו גם במושב שלי.

יולי יואל אדלשטיין: כשתהיה ימאי, אדוני, אז תוכל.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 62 לתקנון הכנסת, גם כן דרוש אישור בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): תודה.

): אדוני, אני אבקש להציג את ההצעה של ועדת הכנסת לתיקון התקנון בעניין נציגי הכנסת בוועדה לבחירת דיינים.

): בעקבות תיקונים שהוכנסו בזמן האחרון בחוק הדיינים, נדרשת התאמתו של התקנון בשני הקשרים: אחד טכני, הוא נוגע לשינוי שם הוועדה, מ"הוועדה למינוי דיינים" ל"הוועדה לבחירת דיינים"; השני עניינו בייצוג נשים בוועדה.

): כזכור, בחודש יוני האחרון נקבע בחוק כאן בכנסת שמבין שני נציגי הכנסת בוועדה הזו חייבת להיות לפחות אישה אחת.

): כעת נדרשת השלמה שתבהיר כיצד תיעשה הבחירה שתבטיח את הייצוג הזה.

): הייתה התלבטות – אני יכול לומר, לא פשוטה אלא מורכבת – בוועדת הכנסת בנושא הזה.

): לבסוף ההחלטה שנפלה היא לקבוע בתקנון כי במקרה שלא נבחרה חברת כנסת בהצבעה הראשונה שתהיה, תתקיים מייד הצבעה נוספת, שבה יועמדו לבחירה חברות כנסת, או חברת כנסת, תלוי כמה יהיו שהתמודדו בהצבעה הראשונה; מי מביניהן שתזכה ברוב הקולות תהיה נציגת הכנסת בוועדה לצד חבר הכנסת שקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר בהצבעה הראשונה.

): כאמור, החלטה שהתקבלה לאחר דיון פה אחד, לא הוגשו השגות לאחר שהונחה ההצעה הזאת על שולחן הכנסת.

): אבקש את אישור הכנסת לתיקון התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע – תיקון סעיף 62 לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הכנסת – 14 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 62 לתקנון הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, 15, כולל קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת הנגבי, בעד, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי התיקון אושר כפי שהציג אותו יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך גם להציג: הצעת ועדת הכנסת לתיקון החלטת הכנסת מיום כ"ט בניסן התשע"ג, 9 באפריל 2013, בדבר שמה וסמכויותיה של הוועדה למאבק בנגע הסמים, שהיושב-ראש שלה גם נמצא כאן אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, תציג לנו את ההודעה.

): תודה.

): אדוני, ב-9 באפריל 2013 הקימה הכנסת ועדה לעניין מסוים על-פי סעיף 108 לתקנון, ושמה הוועדה למאבק בנגע הסמים.

): אתמול דנה ועדת הכנסת בפנייתו של חבר הכנסת מוחמד ברכה, שהוא יושב-ראש הוועדה הזו, להוסיף לסמכויות הוועדה גם את נושא השימוש לרעה באלכוהול, וגם לשנות את שם הוועדה, למעשה להוסיף לשם הוועדה את השינוי כפי שאני אקריא – אנחנו מציעים שהוועדה תיקרא הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, ובהתאמה לתקן גם את סמכויותיה בהתאם לנוסח המונח לפניכם.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע גם על ההצעה הזאת של ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 16 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר שינוי שמה ובדבר סמכויותיה של הוועדה למאבק בנגע הסמים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 17, כולל חבר הכנסת צחי הנגבי, בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעה זו של ועדת הכנסת קיבלה את אישור המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יציג גם הצעת חוק – לא, סיימנו, סיימנו.

): לא, יש לנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה יש לנו?

): יש לי למעשה, אולי זה לא מופיע, אני מבקש לנצל את ההזדמנות שאני פה, זו בקשה להביא בפני הכנסת המלצה לשנות ועדה, כפי שאנחנו קיבלנו החלטה.

יולי יואל אדלשטיין: זה צריך להופיע בסדר-יום, אני חושש.

ראובן ריבלין: זה מצריך הצבעה?

): כן.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה או הצבעה?

): יש לי שלוש הודעות, אבל יש לי גם הצבעה.

): סך הכול ארבע, אחת מחייבת הצבעה.

): בסדר, הודעה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה.

): הכנסת החליטה ביום רביעי, 11 בדצמבר 2013, להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – קריאה טלפונית ממספר גלוי), של חבר הכנסת חיים כץ, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יו"ר ועדת הכלכלה ביקש להעביר את הצעת החוק האמורה לדיון בוועדת הכלכלה מן הנימוק שנושאי הצרכנות הם בליבת תחומי עניינה של הוועדה, וכך גם חוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, על תיקוניו הרבים, שנדונים תדיר בוועדת הכלכלה.

): זאת הייתה גם עמדתה של הלשכה המשפטית של הכנסת.

): הוועדה החליטה להמליץ לכנסת לשנות את ההחלטה הקודמת ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): על כך מתבקשת הצבעה בכנסת.

ראובן ריבלין: כבוד היושב-ראש, כבוד יושב-ראש הכנסת הנכבד, אנחנו לא יכולים להצביע על דבר שהוא לא על סדר-היום מאחר – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה היה בדיוק החשש שלי.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שאלה שהצביעו קודם לכן היו אומרים: אם היינו יודעים היינו באים קודם כול – – – אנחנו יכולים לנמק, אנחנו יכולים לשכנע.

): מה שיחליט היושב-ראש.

ראובן ריבלין: כל אדם רשאי להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היועצת המשפטית של ועדת הכנסת, מה עמדתך, מותר לנו להצביע אם הנושא לא היה על סדר-היום?

): אין היום שום משחק, אני יכול להישאר אתכם עד הבוקר.

ראובן ריבלין: חברים, הרי בכל פעם שיש הצבעה, יש רשות להתנגד.

ראובן ריבלין: כל אדם יכול להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר קבלת הייעוץ המשפטי מהיועצת המשפטית המנוסה של ועדת הכנסת, אנחנו נוכל להצביע על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, כפי שהוא מסר אותה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 13 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – קריאה טלפונית ממספר גלוי), התשע"ג–2013, מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 14, בצירוף קולו של חבר הכנסת צחי הנגבי, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה.

): תודה.

): ההודעה הזאת לא דורשת הצבעה: ועדת הכנסת קבעה היום כי ועדת הכספים תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013–2014) (תיקון), התשע"ד–2013 ; 2.

): הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2013–2014 (תיקון), התשע"ד–2013; 3.

): הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013–2014) (תיקון – ביטול העלאת שיעורי המס על הכנסתו של יחיד), התשע"ד–2013.

): זאת רק הודעה.

): הודעה נוספת.

): אני מודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת העבודה בוועדת הכספים: חברת הכנסת מיכל בירן תכהן כחברה קבועה במקום חבר הכנסת אראל מרגלית שכיהן כחבר קבוע.

): חבר הכנסת אראל מרגלית יכהן כממלא-מקום קבוע במקום חברת הכנסת מיכל בירן כממלאת-מקום קבועה.

): הודעה אחרונה, אדוני היושב-ראש, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכנסת לדיון בהצעת חוק-יסוד: משאל עם.

): מטעם ועדת הכנסת: במקום חבר הכנסת יצחק הרצוג יכהן חבר הכנסת איתן כבל.

): בהזדמנות זו, לפני שאני נפרד, אני רוצה להודות לצוות ועדת הכנסת, שהכינו בעיקר את התיקונים לתקנון, כמובן הלשכה המשפטית, היועצת המסורה והמנוסה לוועדת הכנסת ארבל אסטרחן, מנהלת הוועדה אתי בן-יוסף וכל צוות הוועדה, שעמדו לצדנו.

): תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי ולצוות הוועדה על העבודה על כל התיקונים החשובים לתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/823).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013 – לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק השר גלעד ארדן, בשם שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנשים בעלי מוגבלויות ראייה או לקויות למידה סובלים מהיעדר נגישות ליצירות תרבות, השכלה ומחקר.

גלעד ארדן: זאת, בשל חוסר בפורמטים נגישים של אותן יצירות, לדוגמה ספרי ברייל, ספרי שמע או ספרים בכתב מוגדל עבור לקויי ראייה או דיסלקטים, או היעדר כתוביות עבור בעלי מוגבלויות שמיעה.

גלעד ארדן: יצירת פורמטים נגישים היא בגדר זכותו של בעל זכות היוצרים, ולכן עשייה של פורמטים כאלה ללא רשותו עלולה להיחשב כהפרה של זכות היוצרים.

גלעד ארדן: החוק המוצע נועד לאפשר יצירת העתקים מונגשים לאנשים בעלי מוגבלות מבלי להיזקק לאישורו של בעל זכויות היוצרים או מבלי לשלם תמלוגים, וזאת כהחרגה של דיני זכויות היוצרים בתנאים שנקבעו.

גלעד ארדן: על מנת לאזן בין הצורך בביצוע התאמות ביצירה לצורך הנגשה לאדם עם מוגבלות לבין זכויותיהם של בעל זכות היוצרים ביצירה ושל יוצר היצירה, הצעת החוק מתנה את ביצוע התאמות הנגישות ביצירה בתנאים המצטברים הבאים: א.

גלעד ארדן: ביצוע התאמות יהא מותר רק ככל שהוא דרוש על מנת להנגיש את היצירה לאדם עם מוגבלות; ב.

גלעד ארדן: מבצע ההתאמות הוא מוסד ללא כוונת רווח או אדם עם מוגבלות, בעצמם או באמצעות אחר; ג.

גלעד ארדן: ביצוע ההתאמות מותר שלא למטרת רווח כאשר מדובר בארגון, או לשימוש פרטי, כאשר מדובר באדם פרטי, וזאת משום שלא ראוי כי גורמים אלה יפיקו רווח משימוש ביצירה שזכות היוצרים בה אינה שייכת להם; ד.

גלעד ארדן: הפעולה נעשית בעותק חוקי של היצירה; ה.

גלעד ארדן: היצירה פורסמה פרסום ראשון על-ידי בעל זכויות היוצרים בה וניתנה לו שהות של שלושה חודשים להוציא לאור גרסה מותאמת של היצירה; ו.

גלעד ארדן: השינויים שייעשו ביצירה לצורך התאמות הנגישות לא יעלו על השינויים הדרושים לצורך ביצוען, וזאת על מנת שלא לשנות מאופייה של היצירה יותר מההכרחי לצורך התאמתה; ז.

גלעד ארדן: ביצוע ההתאמות ביצירה מותנה בכך שלא ניתנים לרכישה בשוק, בתנאים סבירים, העתקים של יצירה מותאמת.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר גלעד ארדן, שהציג לנו את הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלויות (תיקוני חקיקה).

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו רשימת דוברים, גברתי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר עם הרשימה ביד: חברי הכנסת נחמן שי, אראל מרגלית, איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: איפה איתן כבל – מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: מיכל רוזין – ראיתי אותה; מוותרת על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: זהבה גלאון – לא.

יולי יואל אדלשטיין: ניצן הורוביץ, אדוני רוצה לדבר או שמוותר?

יולי יואל אדלשטיין: מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: מרב מיכאלי – לא.

יולי יואל אדלשטיין: מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: דב חנין, אדוני רוצה לדבר?

דב חנין: אני רוצה לדבר, אדוני, אבל מבחינה תקנונית לא צריך לנמק הצעה שמוצמדת – – –

יולי יואל אדלשטיין: היא לא מוצמדת, היא נפרדת.

דב חנין: אם כך, כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז, אדוני חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: הצעתו של חבר הכנסת גילאון עומדת בזכות עצמה.

דב חנין: אדוני, בסדר-היום שנמצא בפנינו כתוב בסעיף מס' 6 שהצעתו של חבר הכנסת גילאון הוצמדה להצעת החוק הממשלתית מ/823.

יולי יואל אדלשטיין: לא מופיע אצלי, אבל לא משנה, בכל מקרה – – –

דב חנין: שאלה פרוצדורלית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, אני רוצה לברך על הצעת החוק שהממשלה מביאה בפנינו.

דב חנין: אני חושב שזה מנגנון נכון, ראוי, ובהחלט זכויות היוצרים, שהן זכויות חשובות, צריכות לסגת מפני זכויות בסיסיות יותר כמו זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות ליהנות מיצירות ולהפיק גם מהן תועלות לעצמם, ליהנות מהן, להתרגש מהן.

דב חנין: אני מברך על הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני גם רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שמבחינתי יש פה במידה מסוימת סגירת מעגל, כי כשנדון חוק זכות יוצרים בכנסת לפני-הקודמת, העלינו את הסוגיה הזאת במסגרת הדיון בחוק.

דב חנין: היו אז לבטים, לא הצלחנו, למרבה הצער, לשכנע את כל גורמי המדינה להכניס את החריג הזה, ואני מאוד שמח שהדברים הבשילו לכך שהממשלה עצמה מביאה לנו תיקון כזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מודה לחבר הכנסת דב חנין על הערנות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא צודק.

יולי יואל אדלשטיין: ההערה שהחוק של אילן גילאון הוצמד לחוק הראשון הייתה הערה נכונה, אבל זה לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמצה עכשיו את הדיון בחוק הנוכחי, אז ניתן לחבר הכנסת גילאון להציג את החוק שלו והשר ישיב לו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ישראל אייכלר, גילה גמליאל, יעקב מרגי, מנחם אליעזר מוזס, אילן גילאון – אדוני, אילן גילאון, רוצה לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: – – – הצעת החוק המוצמדת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תדבר – בסדר גמור.

ראובן ריבלין: – – – בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: החלטה נבונה ונכונה.

יולי יואל אדלשטיין: באסל גטאס – –

ראובן ריבלין: הוא יכול עכשיו להציג את – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו דוברים נוספים.

נסים זאב: רגע, אני.

נסים זאב: איפה אני?

יולי יואל אדלשטיין: אה, לא רשום לי, אבל, בבקשה, אתה יכול.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא סגרתי את הרשימה, אז אתה יכול.

נסים זאב: אני נרשמתי, אבל פשוט – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נסים זאב: אני – – – רק באמצע.

ראובן ריבלין: זה תקנון-על שנסים זאב ישתתף בכל – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ומי שלא מסכים, עיין סעיף א' – – – ידוע.

ראובן ריבלין: – – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

ראובן ריבלין: הוא משתתף בכל דיון אלא אם הוא החליט אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: זה סעיף בתקנון שידוע לכל יושבי-הראש לדורותיהם מאז – –

ראובן ריבלין: – – – חבל על הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: – – 1996, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: או 1999.

ראובן ריבלין: חוק נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מ-1996 או מ-1999 בכנסת?

נסים זאב: לא, מ-1999.

יולי יואל אדלשטיין: מ-1999 זה סעיף שידוע לכל יושבי-הראש.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, למעשה מדינת ישראל אשררה את אמנת האו"ם בדבר זכויות אנשים עם מוגבלות ביום 28 בספטמבר 2012.

נסים זאב: האמנה קובעת אמות מידה בין-לאומיות של שוויון, השתתפות מלאה, השתלבות בחברה, ביצוע התאמות, קבלת החלטות על-ידי האדם עם מוגבלות.

נסים זאב: האמנה מחילה אמות מידה בתחומי החיים השונים: בעבודה, בחינוך, במגורים, בקהילה וכדומה.

נסים זאב: לאמנה יש חשיבות רבה לקידום וביסוס זכויות האנשים עם מוגבלות בישראל.

נסים זאב: מדינת ישראל חתומה על האמנה מ-31 במרס 2007, והיא אשררה אותה ב-28 בספטמבר 2012.

נסים זאב: החלטת ממשלה שמספרה 5100 מינתה את נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לשמש כגורם מרכז ומנגנון תיאום לעניין האמנה, והטילה עליה לקדם את האמנה, להגן עליה ולפקח על יישומה.

נסים זאב: האמנה מחייבת את המדינה להגיש דוח מקיף, ראשון, על זכויות האנשים עם מוגבלות בישראל לוועדה לזכויות אנשים עם מוגבלות של האו"ם.

נסים זאב: הדיווח חייב להתבצע עד חודש ספטמבר, בערך בעוד שנה, בספטמבר 2014.

נסים זאב: אני רק רוצה מהנקודה הזו, אדוני היושב-ראש – ישנם נושאים נוספים באמנת האו"ם, כמו בנושא ילידים, בנושא תרבות של שלום, שמדינות העולם וגם אנחנו מחויבים להם בחקיקה.

נסים זאב: ואני לא הבנתי מדוע, למשל, כאשר אני הבאתי את חוק הילידים, שזה זכויות של אזרחי מדינת ישראל, ביהודה ושומרון, כמובן, שהם גם נחשבים כילידים, לפחות כמו הפלסטינים – ההגדרה של ילידים, על-ידי האו"ם, אני אומר, גם היהודים תושבי יהודה ושומרון נחשבים כילידים.

נסים זאב: ומה זה הילידים?

ראובן ריבלין: אלה שנולדו שם.

נסים זאב: אלה שנולדו שם, אבל גם אלה שבאו בגלל העבר ההיסטורי שלהם.

נסים זאב: כי מה נחשב יליד?

נסים זאב: זה אדם שהשפה, והדיבור, וההיסטוריה שלו – הוא יכול להוכיח שהוא שייך לאותו אזור.

נסים זאב: זאת אומרת, אף אחד לא יכול לחשוב לרגע שהיהודים לא היו בשילה או שהיהודים לא היו בחברון או שהיהודים לא היו בבית-לחם או בשכם, בכל המקומות האלה.

נסים זאב: עכשיו, מה שקורה, הבעיה שלנו היא בהסברה; אני הייתי בברלין בשבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, ואני חושב שההסברה שלנו מאוד מאוד לקויה בכל מה שקשור לזכויות של היהודים ביהודה ושומרון.

נסים זאב: ודווקא אני לוקח כנגזרת – החוק הזה, שאני אומר:

נסים זאב: אחד על אחד הוא מצוטט, ויש לי פה את כל הסעיפים, ובעצם אנחנו מאשררים את מה שהתחייבנו באו"ם.

נסים זאב: אנחנו מביאים את זה כהצעת חוק – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: – – בפרלמנט שלנו.

נסים זאב: אני אומר, אם אנחנו לא נאמץ את כל מה שהאו"ם אומר, כולל תרבות של שלום, אז אנחנו לא נוכל לבקש ממדינות אחרות, ממדינות אירופה, שיכירו בנושא תרבות של שלום.

אחמד טיבי: תודה.

אילן גילאון: – – –

נסים זאב: למה – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: טול קורה – –

אחמד טיבי: תודה.

נסים זאב: – – מבין עיניך.

אילן גילאון: ברור.

ניצן הורוביץ: זה לא קשור לנושא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: זה קשור מאוד.

אחמד טיבי: תודה.

אילן גילאון: – – –

נסים זאב: כי אם אתה הולך על אמנה – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב – – –

נסים זאב: – – ואתה מאמץ אמנות של האו"ם, אז תאמץ גם נושאים אחרים – –

אחמד טיבי: תודה.

נסים זאב: – – שחשובים למדינת ישראל לא פחות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/641/19; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעה מוצמדת של חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: – – –

אחמד טיבי: מה שאתה רוצה.

אילן גילאון: – – –

אחמד טיבי: שלוש דקות מכאן.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: – – כבוד השר גלעד ארדן, חברי חברי הכנסת, האמת היא שזו הצעת חוק שאני כבר הנחתי בכנסת הקודמת.

אילן גילאון: אלוהים עדי שהממשלה לא שילמה לי על זה זכויות יוצרים, וזה בסדר גמור, משום שגם אני לא שילמתי זכויות יוצרים לאמריקנים, ומן החוק האמריקני לקוחה רוחה של הצעת החוק.

אילן גילאון: היא תפתור בעיה לכ-200,000 אנשים במדינת ישראל שיש להם קשיים, הן ליקויי ראייה והן ליקויי קריאה.

אילן גילאון: בהנגשה הזאת, בטכנולוגיות הנוכחיות אפשר לצמצם טווחים בין אנשים המוגבלים ברמות שונות.

אילן גילאון: והיום בסך הכול מונגשות כ-5% מהיצירות הספרותיות, בסך הכול.

אילן גילאון: אנחנו, על-ידי החקיקה הזאת נוכל להגיע להיקף הרבה-הרבה יותר רחב.

אילן גילאון: כמובן, כפי שנאמר כאן, ללא מטרות רווח.

אילן גילאון: בדרך כלל, הטכנולוגיה שקורית עכשיו – אנחנו מזמינים את היוצרים, מבקשים מהם את הרשות, הרשות נתונה.

אילן גילאון: אבל אנחנו נוכל לחסוך את המהלך הזה.

אילן גילאון: וזה עונה באופן יוצא מן הכלל על עקרון הנגישות, חברות וחברים, שאומר בעצם שלכל אדם יש את הזכות, מן המקום שבו הוא נמצא, להגיע למחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית, ובעצם לחוות את עיקר חוויית החיים.

אילן גילאון: ככה אנחנו יכולים לעשות.

אילן גילאון: הטכנולוגיה מאפשרת לנו היום דברים יוצאים מן הכלל בצמצום טווחים.

אילן גילאון: אני רק רוצה לברך את הממשלה ואת עצמנו, כי אנחנו מצטרפים למדינות כמו ארצות-הברית ובריטניה ואוסטרליה, ואני חושב שזו בהחלט התקדמות.

אילן גילאון: יש בכלל התקדמות בתחום הנגישות.

אילן גילאון: נגישות זה state of mind, זו תפיסת עולם; זו תפיסה ערכית בסופו של דבר, כיצד אנחנו מסתכלים על הפרט, כיצד אנחנו מגדירים את אחריותו של הכלל.

אילן גילאון: ולכן בעניין הזה, לכבודו של הבית ולכבודה של הממשלה על קבלת ההחלטה הזאת.

אילן גילאון: ואני כמובן מצמיד את עצמי – מקדימה, מאחורה, לא חשוב מה, העיקר שהחוק הזה יצא אל הפועל.

אילן גילאון: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: השר גלעד ארדן עונה – – –

ראובן ריבלין: הוא מסכים – – –

אחמד טיבי: בבקשה?

ראובן ריבלין: הוא מסכים – – –

אחמד טיבי: הצעת החוק.

אחמד טיבי: יש עמדה, אין עמדה של הממשלה?

גלעד ארדן: לא יודע.

גלעד ארדן: לא אמרו לי שיש הצעת חוק – – –

ראובן ריבלין: – – –

אחמד טיבי: הצעת חוק יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות.

מוחמד ברכה: – – – הצעת חוק ממשלתית – – –

ראובן ריבלין: – – –

גלעד ארדן: אה, אוקיי.

גלעד ארדן: אז אנחנו מסכימים.

אחמד טיבי: מסכימים.

ראובן ריבלין: – – –

אחמד טיבי: אז, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: שתי הצבעות.

אחמד טיבי: ההצבעה הראשונה היא על הצעת החוק הממשלתית.

גלעד ארדן: אילן, מברוכ.

אחמד טיבי: בבקשה.

גלעד ארדן: זה חוק שאני מקריא את התשובה עליו במקום ציפי, אז לא ידעתי שיש – לא ידעתי שיש הצעת חוק שלך, אחרת הייתי – – –

אילן גילאון: אחרת לא הייתם מעלים אותה.

גלעד ארדן: לא, אחרת הייתי מברך אותך.

גלעד ארדן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התאמת יצירות, ביצועים ושידורים לאנשים עם מוגבלות (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 16.

אחמד טיבי: אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר אותה לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון שהוצמדה – – –

ראובן ריבלין: שתידון יחד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – נגישות יצירה ספרותית לאדם עם מוגבלות), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: אוקיי, 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר אותה להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: לפרוטוקול, בשתי ההצבעות האחרונות, כאשר אני כאן משמש כיושב-ראש הישיבה, הצבעתי פעמיים ועל המסך הופיע השם יולי אדלשטיין, יושב-ראש הכנסת, אז אני מבקש לתקן ולרשום ששתי ההצבעות האלה היו שלי ולא של יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק מ/815).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 17).

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: יציג את ההצעה כבוד השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת שנת 2011 התקבל בכנסת תיקון מס' 8 לחוק המעצרים, ולפיו הוסמך בית-המשפט להאריך את מעצרו או לצוות על מעצרו מחדש של נאשם שהוכרע דינו עד למתן גזר-דין בעניינו לתקופה שלא תעלה על 90 ימים.

גלעד ארדן: כמו כן, נקבע כי בית-המשפט העליון יוסמך להאריך את מעצרו של נאשם שטרם הוכרע דינו לפרק זמן שלא יעלה על 150 ימים אם סבר כי לא ניתן לסיים את הליכי המשפט בתוך התקופה הקבועה בשל סוג העבירה, מורכבותו של התיק או ריבוי נאשמים, עדים או אישומים.

גלעד ארדן: עם זאת, במסגרת תיקון מס' 8 לא נעשו ההתאמות הנדרשות לקטינים, ומכיוון שחוק הנוער קובע כי חוק המעצרים יחול על קטינים בשינויים שייקבעו בחוק וטרם נקבעו הסדרים מיוחדים לקטינים, התעורר ספק אם חל חוק המעצרים גם על קטינים או על בגירים בלבד.

גלעד ארדן: לפיכך, נדרש לערוך את ההתאמות הנדרשות.

גלעד ארדן: לאור זאת קובעת טיוטת החוק האמורה המונחת בפניכם – חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 17) – כי הארכת מעצר של קטין שהוכרע דינו או מעצרו מחדש לא יעלו על תקופה של 45 ימים, וכי בית-המשפט העליון, בעצם רק בית-המשפט העליון, יוסמך להאריך את מעצרו של קטין שטרם הוכרע דינו לפרק זמן שלא יעלה על 75 ימים בנסיבות הקבועות לגבי בגיר.

גלעד ארדן: בקשת התביעה להארכה אחרונה תוגש בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה או גורם בכיר בפרקליטות שלו תואצל הסמכות.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה בקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני השר.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים, אראל מרגלית – חבר הכנסת לא נמצא; חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא; חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: מוותר.

אחמד טיבי: מוותר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת תמר זנדברג – לא נמצאת; מאיר פרוש – לא נמצא; חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: מוותר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד; חבר הכנסת דב חנין – רוצה לדבר.

אחמד טיבי: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון מנהיגת מרצ.

זהבה גלאון: באיזה נושא?

אחמד טיבי: תשאלי את העוזרים שלך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אני תומך בהצעת החוק הזו; הצעת חוק נכונה, שבאה לתקן את התקלה שאירעה בכנסת כאשר תיקנו את חוק המעצרים הכללי.

דב חנין: יצרנו כלים וסמכויות נוספות לבתי-משפט, לא תיקנו במקביל את החוק הנוער, נוצר ספק, ולכן צריך לחזור ולייצר הסדרים ספציפיים לענייני מעצר קטינים ובני-נוער.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ביקשתי לעלות ולומר כמה מילים פה במליאת הכנסת כדי להביע תרעומת על כך שגם היום המשטרה ממשיכה, כך אני שומע, לעצור ילדים ובני-נוער בעניין של הפגנה שהתנהלה בנגב לפני כשלושה שבועות.

דב חנין: דרך אגב, נערים שנעצרו, נערים וילדים שנעצרו בהפגנה הזאת מוחזקים והוחזקו במעצר תקופות ממושכות ביותר.

דב חנין: כמובן, כל אדם שעובר עבירה צריך וראוי לברר את אשמתו, אין ויכוח על זה, אבל כאן אנחנו לא מדברים על מישהו שהורשע בדין; אנחנו מדברים על מעצר שהוא עוד לפני משפט, ובוודאי בטרם הרשעה, ואנחנו לא מדברים על בגירים, אנחנו מדברים על בני-נוער.

דב חנין: ואני חושב שהאינפלציה הזו של שימוש בכלי מעצר לבני-נוער – שבסופו של דבר השתתפו בהפגנה, ואולי זו הייתה הפגנה קשה ואולי היו בה תקריות בעייתיות ואולי למשטרה יש טענות, יכול להיות, אני לא בא כרגע לפסוק פה, מעל במה זו, אם למשטרה יש או אין טענות על דברים שקרו בהפגנה.

דב חנין: אני יודע שיש לבני-נוער ולנערים ולילדים ולמפגינים הרבה טענות כלפי המשטרה, אבל אני חושב שברמה העקרונית, מבלי להיכנס לפרטי-הפרטים של העניין, עצם ההחזקה של נערים, של ילדים, של בני-נוער, צעירים, במעצר תקופות כל כך ממושכות – בגין אירוע שבסופו של דבר היה אירוע מחאה פוליטי – זה מעבר על נורמות בסיסיות גם בהתייחסות למוחים, אבל עוד יותר בהתייחסות לקטינים ולבני-נוער.

דב חנין: ואת הדברים האלה חשוב לומר דווקא ביום שהממשלה מציעה בו תיקון חשוב וחיובי שבא לקבוע מסגרות וגבולות למעצרם של בני-נוער.

דב חנין: חשוב מאוד לקבוע את זה בחוק, וחשוב מאוד, מעבר למה שקבוע בחוק, שהממשלה, רשויות הממשלה השונות, המשטרה, תקפדנה מאוד לעשות את הכול כדי שבני-נוער לא יהיו במעצר, בוודאי לא תקופות ארוכות וממושכות, בוודאי ובוודאי לא תקופות ארוכות וממושכות לפני משפט.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: אדוני, אני מוותרת.

אחמד טיבי: מוותרת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אייכלר – – –

זהבה גלאון: אדוני, תמחק אותי בכל הרשימות.

אחמד טיבי: אני בחיים לא חלמתי למחוק אותך, זהבה.

זהבה גלאון: אה?

אחמד טיבי: לא יכול למחוק אותך.

קריאה: אין אפשרות למחוק אותך.

גלעד ארדן: מכל הרשימות.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גילה גמליאל – איננה; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – איננו; חבר הכנסת מוזס – איננו; חבר הכנסת גטאס – איננו.

ראובן ריבלין: אינו נוכח, אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ליצמן – –

גלעד ארדן: הוא מדבר מהרהורי לבו.

אחמד טיבי: – – מֻש מַוג'וּד.

אחמד טיבי: מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: מַוג'וּדה, אבל מוותרת.

אחמד טיבי: מווג'ודה, אבל לא רוצה לדבר; חבר הכנסת נסים זאב, תפאדל.

גלעד ארדן: אולי אתה תגיד משהו.

אברהם מיכאלי: למה אתה לא שואל, אולי גם הוא לא רוצה?

אחמד טיבי: אין סיכוי, אין סיכוי – – –

איתן כבל: אם נסים זאב יגיד לא, זה כמו החצב לסתיו, זו הבשורה למשיח.

אילן גילאון: זה קץ הדמוקרטיה.

אחמד טיבי: כן.

ראובן ריבלין: אשכרה, אשכרה, זה פעמי משיח אשכרה.

אחמד טיבי: כן.

איתן כבל: – – –

ראובן ריבלין: בארבע בבוקר פעם שכנעתי אותו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באמת הצעת חוק לכאורה טובה, נכונה, ראויה, אסור להשוות עבריין בגיר, בוגר, לקטין.

נסים זאב: אבל אני רוצה לשאול אתכם, אדוני היושב-ראש, איפה הקטינים שלנו?

נסים זאב: איפה הנוער שלנו?

נסים זאב: לאיזו הידרדרות אנחנו הולכים?

נסים זאב: איזה תהום, כאשר אנחנו מתבשרים בשבוע האחרון על 20 קטינים, מה לעשות, קטינים, קוראים לזה "אונס קבוצתי", אבל תתארו לכם שאנחנו צריכים להקל אתם מכיוון שמדובר בקטינים.

נסים זאב: אז מה לעשות, גם כל שיטת החקירה וכל הצורה של ההתייחסות שלנו – קוראים להם "בני טובים", בני טובים.

נסים זאב: מה זה בני טובים?

נסים זאב: מי שיש להורים שלו יכולות כלכליות, ושהאבא אולי ניסה לתת את כל מה שהוא צריך לילדיו, והבן יכול להיות הגרוע שבגרועים, אבל הוא נקרא בן טובים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אנחנו הולכים ומאבדים את הנוער שלנו.

זהבה גלאון: איזה נוער?

נסים זאב: הנוער, הנוער שלך, שאת אחראית עליו, אבל גם אני – –

זהבה גלאון: אה.

נסים זאב: – – אנחנו אנשי ציבור, יש לנו, לפחות בנושא מסוים, שותפות ואחריות כוללת.

נסים זאב: לך אכפת כל כך מהליבה, נכון?

נסים זאב: שהנוער שלנו חלילה וחס לא יהיה בור, אני מבין אותה.

אחמד טיבי: ליבה?

אחמד טיבי: ליבה אמרת?

נסים זאב: ליבה, ליבה.

אחמד טיבי: ליבה, אה.

מרב מיכאלי: ליבה.

נסים זאב: גם ריבה וגם ליבה.

אברהם מיכאלי: ליבה, ליבה.

נסים זאב: ליבה, ליבה.

נסים זאב: שלא תטעו, זה ליבה.

אחמד טיבי: אוקיי, לא, היום – – –

נסים זאב: זה לא מלעיל, זה מלרע, אני יודע.

אחמד טיבי: היום היה יום השפה העברית, לכן – – –

נסים זאב: לא.

נסים זאב: תאמין לי שאנחנו מעל השפה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו בעצם מתעסקים לפעמים בשוליים – שהם גם חשובים – איך להקל.

נסים זאב: אני קראתי פה את הסעיפים וסעיפי-הסעיפים, איך צריכים להתנהג אם זו פעם ראשונה, אם זו פעם שנייה, אם זה סוג של עבירה כזאת או אחרת, בלי להיכנס לפרטים, ואני חושב שבכול יש פה שיקול דעת מקצועי, ענייני.

נסים זאב: אבל אנחנו רואים שיותר ויותר נוער באלימות, יותר בסמים, יותר באלכוהול, יותר בברים, בפאבים, ואנחנו רואים אותם שם עד שעות הלילה הקטנות.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו דואגים אולי להקל בעונשם, אולי בצדק, ואני בעד זה ואני בעד החוק הזה, אנחנו צריכים במקביל גם לעשות חשיבה רצינית, ויש לנו את יושב-ראש ועדת החינוך, שאני יודע שכמעט כל יום הוא עושה, ברוך השם, דיונים רציניים ומעמיקים בכל מיני סוגיות, הוא מקדם אותן – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

נסים זאב: – – אבל אנחנו כחברה חייבים לעשות חשבון נפש כי הילד איננו ואני אנה אני בא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן כבל: ואני, אנה אני בא.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 17) (מעצרים), התשע"ד–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 21, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [מס' כ/527; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 6066; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 7).

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מצנע.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: לקריאה שנייה ושלישית, כמובן.

אחמד טיבי: יש הסתייגויות – – –

עמרם מצנע: כן, אבל אני אגיד – – –

אחמד טיבי: אוקיי, בבקשה.

אחמד טיבי: בבקשה.

עמרם מצנע: אדוני היושב-ראש, חברי לכנסת, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 7), התשע"ד–2013, שיזמתי יחד עם חברי הכנסת דוד צור, מאיר שטרית, קארין אלהרר, דב חנין, ניצן הורוביץ ואיציק שמולי.

עמרם מצנע: חוק השאלת ספרי לימוד, התשס"א–2000, קובע כי כל בית-ספר רשאי להיכלל בתוכנית השאלת ספרי הלימוד, בתנאי ש-60% לפחות מהורי התלמידים הסכימו להשתתף בתוכנית.

עמרם מצנע: הניסיון לימד שמצב דברים זה עיכב מאוד את הפעלת התוכנית בבתי-ספר רבים, ובהצעת החוק הזו, שאני מביא כאן להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, מוצע להפוך את הפעלת התוכנית מעניין שברשות לחובה, חובה המוטלת על כלל בתי-הספר, וזאת על מנת להביא לפריסה רחבה יותר של התוכנית ולהקל על ההורים הנדרשים לשאת בעלויות של רכישת ספרי לימוד חדשים.

עמרם מצנע: לפיכך, מוצע לקבוע כי בכל בית-ספר תפעל תוכנית השאלת ספרי לימוד בהתאם להוראות החוק, וכי על הורי התלמידים יהיה להודיע רק אם אינם מעוניינים בהשתתפות ילדיהם בתוכנית; כיום עליהם לתת את הסכמתם להשתתפות כאמור.

עמרם מצנע: לשם כך, מנהל בית-ספר שלא מופעלת בו כיום התוכנית יודיע להורים לפני תחילת שנת הלימודים על הכוונה להפעילה, והם יוכלו, אם ירצו בכך, להודיע כי אינם מעוניינים שילדם ישתתף בתוכנית.

עמרם מצנע: לפי הוראות החוק, מימון הפעלת התוכנית בבית-ספר מסוים מקורו בהשתתפות ראשונית בסכום חד-פעמי מצד משרד החינוך, ובהמשך בהשתתפות ההורים.

עמרם מצנע: מוצע להסמיך את המנהל הכללי של משרד החינוך או מי מטעמו לקבוע שהתוכנית לא תפעל בבית-ספר מסוים, אם מצא שאין כדאיות כלכלית לעשות כך, בין היתר בגלל מספר רב של הורים שאינם מעוניינים שילדיהם ישתתפו בתוכנית.

עמרם מצנע: מוצע כי התיקון יחול בהדרגה במשך שלוש שנים, החל משנת הלימודים הקרובה, תשע"ה, ובמשך שלוש שנים תושלם ההיערכות בכל בתי-הספר במדינת ישראל.

עמרם מצנע: להצעת החוק הוגשה הסתייגות של חברי סיעת חד"ש, ולפיה סכום הסיוע הראשוני של משרד החינוך לבית-ספר ייקבע על-פי אמות מידה חברתיות וכלכליות.

עמרם מצנע: בזמן דיוני הוועדה לא אישרנו את ההסתייגות הזו, אבל פניתי לאחר מכן לשר החינוך – הוא אינו מתנגד להסתייגות.

עמרם מצנע: לפיכך אני מבקש מחברי הבית להצביע בעד ההסתייגות ולאשר את נוסח החוק עם ההסתייגות בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

עמרם מצנע: אני רוצה להעיר שבמסמך שאצלך, אדוני היושב-ראש, כתוב סעיף קטן (2)(א) והתיקון צריך לבוא בסעיף קטן (2)(ה) – פשוט טעות טכנית.

אחמד טיבי: של ההסתייגות?

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: אז אני מבקש כמובן מחברי הבית לאשר את הצעת החוק הזו, שתביא הקלה גדולה מאוד להורים, גם בתשלומים וגם במירוץ אחרי קניית ספרי לימוד כל שנה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת מצנע.

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו נעבור להנמקת הסתייגות.

אחמד טיבי: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ברכה מנמק את ההסתייגות שלו.

אחמד טיבי: חמש דקות.

ניצן הורוביץ: יש הסכמה על – – –

אחמד טיבי: נכון, יש הסכמה.

אחמד טיבי: הוא יגיד את זה.

מוחמד ברכה: יושב-ראש הוועדה אמר לי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשבח את הצעת החוק שבאה לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו הצעת חוק מאוד מאוד חשובה לכלל התלמידים במדינת ישראל, אבל במיוחד לשכבות החלשות.

מוחמד ברכה: העניין של השאלת ספרי לימוד היה, כפי שאמר חבר הכנסת מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות והמציע העיקרי של הצעת החוק – החוק הזה – העניין של השאלת ספרי לימוד היה ברשות, עכשיו זה הופך לכלל אלא אם יש סייגים, שיהיו מעין חריגים.

מוחמד ברכה: אני הגשתי, כאמור, הסתייגות, שהסכום הראשוני שיינתן לבתי-הספר על מנת לפתוח בתוכנית יהיה כפוף לשיקולים סוציו-אקונומיים.

מוחמד ברכה: אני מאוד שמח, אדוני יושב-ראש הוועדה, ששר החינוך קיבל את ההסתייגות הזו.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה רק מוסיף לתוכנית ונותן לה את האופי החברתי הנוסף שנדרש.

מוחמד ברכה: אני מברך אותך ואת עמיתיך שיזמו את הצעת החוק.

מוחמד ברכה: אני חושב שעל אף הדיון, שהוא כמעט מנומנם, זו אחת מהצעות החוק הכי חשובות למערכת החינוך בשנים האחרונות.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברי הכנסת הנוספים של חד"ש, אתם רוצים?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אז אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: לסעיף הראשון, לסעיף 1, אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 21, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ולכן סעיף 1 עבר והתקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: לסעיף 2 הסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה.

אחמד טיבי: מציעים בסעיף קטן – – –

עמרם מצנע: ההסתייגות, אדוני היושב-ראש, ההסתייגות היא בתוך סעיף 1, בסעיף (ה).

עמרם מצנע: סעיף קטן (ה).

אחמד טיבי: זה לא מה שאמרה היועצת המשפטית ולא מה שהונח.

עמרם מצנע: זאת המשמעות.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: המשמעות – אי-אפשר להצביע על משמעות, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מצביע על ההסתייגות לסעיף 2, ואני מתכוון להסתייגות של חברי הכנסת של חד"ש, שהציעו: "בסופו יבוא: 'לפי אמות מידה כלכליות-חברתיות שעליהן יורה'".

אחמד טיבי: מי בעד?

ראובן ריבלין: להצביע בעד ההסתייגות.

עמרם מצנע: בעד ההסתייגות.

אחמד טיבי: מי בעד ההסתייגות ומי נגד?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה לסעיף 2 נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים, אין נוכחים – אין נוכחים שלא הצביעו.

אחמד טיבי: ההסתייגות התקבלה.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 2, כולל ההסתייגות שהתקבלה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 21, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: ובכן, סעיף 2, כולל ההסתייגות, התקבל.

אחמד טיבי: לסעיפים 3–6 אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: להצביע על סעיפים 3–6 ועד בכלל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 3–6 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–6 נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הסעיפים 3–6 התקבלו ללא הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: היות שהתקבלה ההסתייגות, אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אתה מעוניין שנמשיך ונעבור לקריאה השלישית?

עמרם מצנע: כן.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

אחמד טיבי: ובכן, ההצעה התקבלה בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים לקריאה שלישית על הצעת החוק, כולל ההסתייגות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 7), התשע"ד–2013, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ובכן, הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 7), כולל ההסתייגות, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: אני מברך את יוזמי ההצעה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [מס' כ/464; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"ג, עמ' 4688; נספחות.

אחמד טיבי: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו עוד הצעת חוק אחת, הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 9), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת חינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות להצעת החוק, למיטב הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: ולאחר מכן אנחנו נעבור לציון יום הזמר העברי.

עמרם מצנע: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה באמת להודות לכל מי שטרח ועמל והשתתף ויזם – בהצעת חוק השאלת ספרים.

עמרם מצנע: זה חוק באמת חשוב.

עמרם מצנע: הוא עושה צדק מוחלט בנושא של השתתפות הורים במערכת החינוך, גם הוצאה כספית, גם טרחה וטרדה, ואני מקווה מאוד, באמת, שנמשיך בחקיקות שיהפכו את חינוך החובה במדינת ישראל לחינוך שהוא באמת חינם.

עמרם מצנע: אני רוצה להודות לצוות שלי בוועדה, וכמובן לחברי הכנסת שהשתתפו ביוזמה.

עמרם מצנע: הצעת חוק צער בעלי-חיים – אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 9), התשע"ד–2013, שיזמו חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין וניצן הורוביץ.

עמרם מצנע: מטרת הצעת החוק היא לאפשר פיקוח שוטף על קיום הוראות חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים), התשנ"ד – להלן: חוק צער בעלי-חיים.

עמרם מצנע: כיום החוק מסמיך את הממונה, שהוא רופא וטרינר עובד השירותים הווטרינריים, מסמיך אותו לתפקיד הזה, ומפקח שמונה לפי החוק או שוטר מוסמכים להיכנס לכל מקום ולערוך בו חיפוש, אם יש להם יסוד סביר להניח שנעברה פה עבירה על החוק.

עמרם מצנע: ואולם, לא די במתן סמכות זו לשם פיקוח שוטף על קיום הוראות החוק, שכן כדי לקיימו מתחייבות ביקורות פתע של הרשויות במתקנים השונים שבהם מוחזקים בעלי-חיים.

עמרם מצנע: לפיכך מוצע להחליף את ההוראות הקיימות בדבר פיקוח ואכיפה בהסדר חדש, המקובל היום בהרבה מאוד דברי חקיקה אחרים, ולהעניק לממונה ולמפקחים – לאחר שיזדהו, בהתאם להוראות החוק – להעניק להם סמכויות פיקוח גם ללא חשד מוקדם לביצוע עבירה, כגון כניסה למקומות, למעט מקומות מגורים, ללא צו בית-משפט, דרישת הזדהות ומידע ועריכת בדיקות או מדידות.

עמרם מצנע: כמו כן מוצע להעניק להם סמכויות אכיפה לאחר שהתעורר חשד לביצוע עבירה, כגון סמכויות חקירה, תפיסת חפץ ובקשת צו חיפוש מבית-המשפט, בהתאם להוראות החוקים המסדירים נושאים אלו.

עמרם מצנע: מוצע כי סמכויות הפיקוח וכן סמכויות האכיפה, שהן מרחיקות לכת יותר, יינתנו למפקחים מקרב עובדי משרד החקלאות ועובדי המשרד להגנת הסביבה, שבהם מצויות מחלקות מקצועיות האמונות על הנושא, ואילו סמכויות פיקוח בלבד יינתנו גם לעובדי משרדי ממשלה אחרים, נוספים, ככל שיעלה הצורך.

עמרם מצנע: כיום יש אפשרות לתובע, מנהל שירותים וטרינריים או ארגון למען בעלי-חיים, לבקש צו מניעה מבית-משפט שיאסור ביצוע או המשך ביצוע עבירה על-פי חוק.

עמרם מצנע: עם זאת, תוקפו של צו זה מוגבל לשנה בלבד.

עמרם מצנע: מאחר שלעתים אין שום הצדקה להגבלה בזמן הצו, ולבית-המשפט נתונה ממילא סמכות להגבילו או לבטלו, מוצע לבטל כליל את ההוראה הזו.

עמרם מצנע: עוד מוצע שהפיקוח על-פי חוק זה יחול גם על מערכת הביטחון, בהתאם לכללים שייקבעו לעניין.

עמרם מצנע: להצעות החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשר את הנוסח שהביאה הוועדה בקריאה שנייה ושלישית.

עמרם מצנע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה, כידוע, ממונה על חוק צער בעלי-חיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמר לנו יושב-ראש הוועדה, אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו נצביע על שם החוק וכל הסעיפים בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 9), התשע"ד–2013, קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–6 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: והתוצאה: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו עוברים להצביע עליה בקריאה שלישית; שם החוק וכל הסעיפים, ללא הסתייגויות, בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 9), התשע"ד–2013, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בקריאה שלישית אותה תוצאה: 21 בעד, אין מתנגדים ונמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מזמין אחד מן היוזמים, חבר הכנסת איתן כבל, להודות לאלה שעסקו במלאכה – כמעט אמרתי "החשודים המיידיים" – חברי הכנסת כבל, דב חנין והורוביץ.

ניצן הורוביץ: ראש שדולת בעלי-החיים בכנסת.

איתן כבל: כן, הוא יודע, היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מספר לי?

איתן כבל: אתה מספר – – –

יולי יואל אדלשטיין: אלמלא היה מדובר בחוק צער בעלי-חיים, הייתי אומר לך כמה סוסים גנבנו ביחד אתו בתחום הזה.

איתן כבל: נכון, לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זה צער בעלי-חיים, אז – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה.

איתן כבל: אני באמת רוצה להודות לחברי דב חנין וניצן הורוביץ שסייעו לי במלאכה.

איתן כבל: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות גם לחברי כנסת שחלקם כבר שרים וחלקם כבר לא בכנסת – השר אורי אריאל, חבר הכנסת לשעבר זבולון אורלב וחבר הכנסת יואל חסון.

איתן כבל: באמת, למרות כל העבודה המאומצת שלנו, אני רוצה להודות בתודה מיוחדת לך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חבר הכנסת עמרם מצנע, שמאותו רגע שהנחנו לפתחך את הצעת החוק, לקחת על עצמך להוביל אותה בכל הכוח, אתה והצוות שלך בוועדה.

איתן כבל: ואני רוצה באמת להודות גם למנהלת הוועדה וגם ליועצת המשפטית של הוועדה על העבודה הטובה והמאומצת, וכמובן אני רוצה להודות גם לעוזרים שלי, למיקה ולדניאל, על כל אשר עשו ופעלו למען קידום עוד חוק חשוב בכל הנוגע לזכויות בעלי-החיים.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום הזמר העברי

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 2008, 2005, 2010, 2012, 2015 ו-2018 בנושא: ציון יום הזמר העברי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום הזמר העברי, שמטרתו עידוד היוצרים והיצירה בתחום הזמר העברי ומציאת דרכים לשימור ולהפצה של המורשת המוזיקלית והלירית של הזמר העברי.

יולי יואל אדלשטיין: שירה הייתה מאז ומתמיד אחת הדרכים המרכזיות שבאמצעותן הונחל הזיכרון הלאומי מדור לדור.

יולי יואל אדלשטיין: אפוסים מחורזים ומיתוסים מכוננים של קבוצות אתניות, לאומיות ודתיות נלמדו והושרו בעל-פה במשך אלפי שנים.

יולי יואל אדלשטיין: הם מכילים מבנים לשוניים עתיקי יומין שנוצרו עוד בטרם למדה האנושות את סודות הכתב.

יולי יואל אדלשטיין: גם כיום כוחה של השירה, כוחו של הזמר רב ביצירת אתוסים מכוננים וגיבוש הזיכרון הלאומי.

יולי יואל אדלשטיין: הזמר העברי, ימיו כימי הציונות ותחיית השפה העברית.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כולל בתוכו סוגות רבות, ז'אנרים בלעז, של שירים: שירי ערש לצד שירי קוממיות, שירי כאב לצד שירי שמחה, שירים ששר היחיד בבדידותו לצד שירי עם, מילים ומנגינות לריקוד "הורה" סוער.

יולי יואל אדלשטיין: "את המנגינה הזאת אי-אפשר להפסיק", כך אמר בני פלד ז"ל, מפקד חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים, בנאום שהפך לשיר על-ידי יאיר רוזנבלום, מגדולי הפזמונאים.

יולי יואל אדלשטיין: אך כדי שהמנגינה הזו תמשיך, צריך לשמור עליה, לטפח אותה, לתעד אותה ולהגן עליה.

יולי יואל אדלשטיין: כיום הספרייה הלאומית מחויבת על-פי חוק לתעד ולשמר את היצירה המוזיקלית היהודית – גם זו העברית – אך ישנם גם אזרחים רבים המשקיעים מזמנם, לבם והונם בפיתוח אתרים המוקדשים לזמר העברי, כמו אתר "זמרשת", ואתרים ומיזמים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמין שכחברי כנסת יש לנו יכולת להשפיע על שימורו ועתידו של הזמר העברי לטובת כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: ואי-אפשר בלי זה, כמילה אחרונה: אריק איינשטיין ז"ל, שהדיון היום גם מוקדש, בין היתר, לתרומתו האדירה לזמר העברי, תרם גם הוא רבות לשימורו של הזמר העברי העתיק, כאשר הוציא את סדרת התקליטים "ארץ-ישראל הישנה והטובה", שכללה עיבודים לשירים כמו "הן אפשר", "דוגית" ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: בכך תרם אריק תרומה מכרעת לחילוצם של שירים אלו מתהום הנשייה ולהשבתם להיסטוריה העכשווית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את המציעים הצעות לסדר-היום בדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון שבהם, בעצם מי שיזם את ציון יום הזמר העברי, הוא חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – זבולון קלפה, מרב מיכאלי, רות קלדרון, יעקב מרגי, גילה גמליאל ודב חנין.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שבמילות הפתיחה שלך אמרת הכול, את העושר, וגם למה אנחנו כאן.

אלעזר שטרן: ובני פלד, כשאמר "את המנגינה הזאת אי-אפשר להפסיק, מוכרחים להמשיך לנגן" – גם במילותיו אלה נתן ביטוי לרוח הלחימה.

אלעזר שטרן: צריך לזכור איפה הוא אמר את זה, באילו ימים קשים של אמצע מלחמת יום הכיפורים, וגם הוא השתמש בביטוי של מנגינה ושיר בשביל אולי לתת או ליצור את המשותף ולעורר במקרה ההוא את רוח הלחימה ואולי גם את הגאווה הלאומית של כולנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שלא היינו נדרשים לדיון הזה לו היינו יודעים באמת שאותם אירועים שעטפו את מותו של אריק איינשטיין הם אירועים לא חד-פעמיים, ואותם גילאים שהשתתפו באירועים האלה גם הם גילאים שמשקפים את המקום של הזמר העברי, על כל שכבות גילאי האדם.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, לו יהי, אבל אנחנו לא יודעים לומר שזה המצב.

אלעזר שטרן: הזמר העברי, אולי להבדיל מהתיאטרון ומהקולנוע ומדברים אחרים, עדיין אין לו חוק.

אלעזר שטרן: והמשמעות שאין לו חוק היא שגם אין משאבים מוקצים לשימור שלו, כמו שדובר כאן.

אלעזר שטרן: אין ספק שהזמר הזה מחבר אותנו אחד לאחד, מחבר בין העדות, מחבר אותנו למקומות, מחבר אותנו להיסטוריה הרחוקה יותר והקרובה, מחבר אותנו לשמות.

אלעזר שטרן: לא משנה מה אנחנו שרים, כשאנחנו שרים בעברית, גם כשאנחנו נותנים יד או מחבקים, אנחנו מחבקים את מי שכאן.

אלעזר שטרן: גם כשאנחנו הולכים אל השוק, אנחנו הולכים לשווקים שכאן.

אלעזר שטרן: גם כשאנחנו שרים על עין-גדי ועל ים המוות, על תל-אביב וירושלים, על ים תיכון וים כינרת, אנחנו רואים את זה בעיניים.

אלעזר שטרן: אנחנו מרגישים שאנחנו חלק מהם, והם חלק מאתנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שבמקום הזה אנחנו צריכים לומר שאותה יצירה, שהייתה פעם, ומהווה עבור כולנו כל כך – שיעורים שלמים – נכון שנשלב ידיים בשביל לוודא שגם בקרב הילדים שלנו יש לה אותו מקום.

אלעזר שטרן: אני יכול רק לומר שבשולחן השבת שלנו בבית זמירות שבת, שפעם היו של יוצאי אשכנז – והיו "יה ריבון עולם" ו"יום זה מכובד" ו"השומר שבת" – נוספו אליהן בשלב מאוחר יותר שירי עדות המזרח של חלק מבני המשפחה שהצטרפו, וגם ככה, ובתוך הברכון שלנו, בחלק של השירונים, יש היום גם זמר עברי.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה כיוון שבשבילי, בשבילנו, זה חלק משולחן השבת שלנו, זה חלק מהתרבות שלנו, ואני לא עושה כרגע שום השוואה, אלא לכל אחד יש המקום שלו.

אלעזר שטרן: אני חושב שמטרת הדיון הזה או הדיון שנקיים בהמשכו, בין אם בשדולה שהקמנו ובין אם בוועדת החינוך והתרבות, נצטרך לא רק לשמוח במה שיש לנו ולבכות את מה שאולי אין לנו מספיק, או קצת הולך ונעלם, אבל לוודא איך היוצרים, איך האמנים – אנחנו שומעים בחודשים האחרונים אפילו על מצוקות כלכליות של גדולי היוצרים והאמנים שהם נכסי צאן ברזל עבור כולנו, באיזה חיים או באיזה מקום הם נמצאים היום.

אלעזר שטרן: אנחנו מסתכלים על מועדוני הזמר, ואגיד כך: בפסטיבל עין-גדי, שאני משתתף בו כל שנה, אני לא תורם להעלאת הגיל אלא להורדתו.

אלעזר שטרן: ואני חושב שהאתגר הזה של הבאת הנוער למקומות האלה הוא אתגר של כולנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שההגדרות בתוך התרבות, או חיובים בערוצי הטלוויזיה של מה זה סוגה עברית או סוגה עילית – מציעים להכניס לתוך זה גם את הזמר העברי, ובעיני, אני לא חושב שזה המקום להיכנס למה זה הזמר העברי, מה זה שירי מסורת ומה זה ספרות מתקדמת יותר או שירה מתקדמת יותר או שירה מודרנית יותר.

אלעזר שטרן: אני חושב שלכולם יש מקום.

אלעזר שטרן: אני מוכרח לומר רק הערת ביניים.

אלעזר שטרן: התכנסנו פה לעניין הזמר העברי, אבל אני חושב, ואני אומר את זה פה גם ליושב-ראש עכשיו, שאני חושב שנכסי תרבות יש לנו, לעם העברי היהודי שגר פה, אבל יש גם לעמיתינו בני עדות ודתות אחרות, וגם את הדברים האלה צריך לקחת בחשבון כשאנחנו מדברים על הדברים האלה.

אלעזר שטרן: אני חושב שכשאלתרמן עוד כתב: "עוד חוזר הניגון שזנחת לשווא / והדרך עודנה נפקחת לאורך / וענן בשמיו ואילן בגשמיו / מצפים עוד לך עובר אורח" – אנחנו עוברי האורח, שמצפים לנו אותם דברים.

אלעזר שטרן: אני חושב שביטויים כמו "על הדבש ועל העוקץ, על המר והמתוק", שכל כך מאפיינים את החיים שלנו, או "לחיות על פני ובתוכי האדמה", המשמעות, שבמקום שלנו כאן חיים גם אלה שעל פני האדמה, אבל גם אלה שבתוכה, כדי שאנחנו נחיה, הדברים האלה הם כל אחד כשלעצמו שיר חינוכי עבור כולנו.

אלעזר שטרן: ובשביל ללכת קצת יותר אחורה, אז אנחנו שרים גם את "שתלתם ניגונים בי אמי ואבי / ניגונים מזמורים שכוחים".

אלעזר שטרן: אני חושב שזה הצו שלנו כאן, של כולנו יחד.

אלעזר שטרן: ואני שמח להקדיש את הדיון הזה לאריק איינשטיין, כיוון שלא רק שיש לו את הזכות בפני עצמו, אלא לשמחתנו הרבה הוא גם הפך כלי בשימור הזמר העברי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אני מקווה שאת הדברים האלה, כולנו נדע יחד לקחת אותם כדי באמת לתת לזמר העברי, ליוצריו ולאמניו, את המקום שראוי להם בחיי היום-יום שלנו.

אלעזר שטרן: לו יהי.

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קלפה.

אחמד טיבי: חמש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

זבולון כלפה: תודה.

זבולון כלפה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרבה פעמים אנחנו מוצאים את עצמנו די מתגעגעים לעולם שבו חיינו כילדים, כנערים, ונדמה בעינינו שהעולם שלתוכו אנחנו הולכים ונכנסים בשנים האחרונות, ב-10, 20, 30 השנים האחרונות, שונה בצורה משמעותית.

זבולון כלפה: בעולם שבו גדלנו, תמיד התרגלנו שבעצם מכלול שלם של דברים מחנך ומעצב את הזהות של כל אחד ואחד מאתנו, ולא משנה בני כמה אנחנו; יושבים פה צעירים יותר, צעירים פחות.

זבולון כלפה: ודאי שעולם השירה והזמרה היווה חלק משמעותי מהעיצוב של הדמות של כל אחד ואחד מאתנו, שגדל פה, בארץ הזאת.

זבולון כלפה: אם זה במסגרת השירים, שפעם זה היה מקובל מאוד, כשהיינו תלמידים בתיכון, היה מאוד מקובל לשבת, עם שקופיות, והיינו יושבים ושרים, נהנים מזה שעות ארוכות מאוד.

איתן כבל: היום יש קריוקי.

זבולון כלפה: היום יש קריוקי.

זבולון כלפה: ההבדל בין קריוקי לבין זה, שאז הייתה שירה של כל הקבוצה ביחד.

זבולון כלפה: קריוקי – כל אחד מחפש להתבלט, להיראות, אה, אני.

זבולון כלפה: זה ההבדל, יחי ההבדל, והוא משמעותי מאוד בחוויה.

זבולון כלפה: אבל אני חושב, מעבר לכך, השירה, היא נגעה בהרבה מאוד דברים, ודרך הדברים האלה עיצבה כל מיני דברים.

זבולון כלפה: אני, קודם כול, מודה לחבר הכנסת שטרן על ההזדמנות, יש לי חולשה, אנשים לא מודעים – אני נראה טיפוס כזה, ככה קשוח, כזה גדול – מאוד רגיש.

זבולון כלפה: שולחן שבת אצלי יכול להימשך שעות.

זבולון כלפה: אני לא מדבר על כמה דקות שאני מנקר תוך כדי.

זבולון כלפה: חוץ מזה, במסגרת השירה, אוהב מאוד לגוון בקשת גדולה מאוד של שירים, קשת מאוד מגוונת.

זבולון כלפה: ותמיד החזקתי – אני חושב ששירה זה דבר יפה, מרומם, מיוחד ומחבר בין קצוות שונים.

זבולון כלפה: ואני מוצא את עצמי בכל מיני אירועים כאלה ואחרים, בוודאי בשמחות המשפחתיות, למשל בבר-מצוות של הילדים, או בשבתות-חתן של הילדים, מוצא את עצמי – מעבר לזה שתקופות מסוימות ניהלתי מוסד חינוכי, ואז הייתה לי ההזדמנות לעשות את זה בגדול יותר, עם 300 או 400 תלמידים – עומד מול 300 או 400 תלמידים, או מול 100 אורחים בשבת, ומלמד אותם שיר, כולם ביחד.

זבולון כלפה: ואנשים היו פתאום ככה – כי הם לא מכירים את הזווית הזו כל כך.

זבולון כלפה: אבל אני בחרתי שיר מיוחד של אריק איינשטיין, שלטעמי יש בו איזושהי אמירה, ובעצם איזשהו קו גבול, שאני חושב שבשנים האחרונות הוא הולך ונחצה ברגל גסה, ואנחנו כחברה משלמים עליו מחיר כבד מאוד; שיר מאוד מאוד מוכר, מאוד מוכר, והוא מכוון לאוכלוסייה מסוימת, שיש לה כלי עוצמתי מאוד ביד, ודרך הכלי הזה, חבר הכנסת חנין, היא יכולה להרוג או להחיות אנשים.

זבולון כלפה: אני מתכוון לשיר "עיתונאי קטן".

זבולון כלפה: אני אומר לכם, בזמנו, כשהשיר הזה הושר בפעם הראשונה, הייתי בחור צעיר מאוד; בכלל, אריק איינשטיין היה דמות מיוחדת אצלנו בחברה, במושב שבו גדלתי.

זבולון כלפה: ואני אקרא כמה בתים, כדי שנשים לב למילים שכתובות בשיר הזה.

זבולון כלפה: המילים הן של אריק איינשטיין, הלחן של מיקי גבריאלוב – – –

דוד צור: – – –

זבולון כלפה: תכף, תכף, דוד צור, אנחנו נעשה פה גם את זה.

זבולון כלפה: "הם כותבים בעיתונים מה שהם רוצים / מסרסים, מלכלכים, בלי שום רחמים / נכנסים אל המיטות, מציצים מהחורים / ואין מה לעשות, אין פה רחמים.

זבולון כלפה: // מלבינים את הפנים, פוגעים במשפחה / אם היום היה תורי, אז מחר יהיה תורך / המלך הוא עירום, כולנו ילדים / שרואים לו את הטוסיק, שותקים ולא קמים.

זבולון כלפה: // אז איך אתה ישן בלילה, עיתונאי קטן שלי / איך אתה נרדם / על מה אתה חולם בלילה, אחרי שפיכת הדם / איך אתה נרדם / בן-אדם, איך אתה נרדם.

זבולון כלפה: " והשיר ממשיך הלאה, ואני חושב – – –

מיכל רוזין: – – –

זבולון כלפה: סליחה?

מיכל רוזין: מכל השירים, זה השיר של אריק איינשטיין שבחרת?

זבולון כלפה: שאת בחרת?

מיכל רוזין: לא, אתה בחרת.

מיכל רוזין: וגם צריך להכניס את זה בקונטקסט, למה הוא כתב את זה.

מיכל רוזין: אבל לא נורא, לא נורא.

זבולון כלפה: אז אני אגיד לך.

מיכל רוזין: אני יודעת למה הוא כתב.

זבולון כלפה: למה אני בחרתי את יודעת?

מיכל רוזין: לא, תגיד לי למה אתה בחרת.

זבולון כלפה: אני אסביר לך.

זבולון כלפה: כי אני חושב שהשיר הזה מסמן איזשהו קו גבול של חברה שהיינו, ובמידה מסוימת איבדנו את התום.

זבולון כלפה: איבדנו את ההבנה שיכולה להיות גם מציאות של ענייניות בין אחד לשני.

זבולון כלפה: בכל דבר אנחנו מחפשים לראות: רגע, אם הוא עושה את הדבר הזה, למה הוא מתכוון?

זבולון כלפה: בטח יש לו איזה אינטרס, הוא הולך להרוויח מזה משהו.

זבולון כלפה: במקום לחשוב בצורה פשוטה, ישרה, ישירה ודוגרית שאני ענייני לגמרי.

זבולון כלפה: לצערנו, בשנים האחרונות אנחנו הולכים ורואים – וחלילה, זה לא בא להגיד שהתקשורת פסולה – חברת הכנסת מיכל, אני עונה לך כרגע.

מיכל רוזין: יש לי פה גילוי, חבל לך על הזמן, אבל – – –

זבולון כלפה: אני אגמור אתו את החשבון אחר כך, ביום שישי.

זבולון כלפה: אז אני רוצה לומר לך, זה לא בא להגיד שהתקשורת, אין לה מקום.

זבולון כלפה: יש לה מקום.

זבולון כלפה: אבל אני חושב שבמידה מסוימת, צריך לדעת, כמו כל דבר בחיים, כמו שדמוקרטיה זה כלי חשוב ומשמעותי, ואני האחרון שאתקוף את הדמוקרטיה, אבל גם לדמוקרטיה יש קווים אדומים.

זבולון כלפה: גם לתקשורת – – –

מיכל רוזין: זו לא הייתה הכוונה של אריק איינשטיין.

זבולון כלפה: גם לתקשורת יש קווים אדומים.

מיכל רוזין: הוא כתב את זה על רכילאית.

מיכל רוזין: הוא כתב את זה על רכילאית, ובדיוק לזה הוא התכוון.

מיכל רוזין: הוא לא התכוון לתקשורת ולעיתונאים באופן כללי – – –

זבולון כלפה: אז אני אומר לך, אני יודע, אני זוכר את הסיטואציה.

זבולון כלפה: אני זוכר את הסיטואציה, ולכן אני אומר לך, עדיין, שאחרי הכול, מאז השתנה הרבה, והתקשורת זזה בצורה משמעותית.

זבולון כלפה: תסכימי אתי שהדברים היום לא כמו שהיו נראים אז, כשהשיר נכתב – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת קלפה.

זבולון כלפה: אני מסיים, משפט אחרון.

זבולון כלפה: לכן אני חושב שבמידה מסוימת, בשיר הזה, מבחינתי לפחות, יש פה איזשהו געגוע לימים עברו, לחברה שהיינו פעם.

זבולון כלפה: ודרך אגב, אני מוצא את עצמי בשיחות, גם עם אנשים פה בתוך המשכן, שבהן כולם מדברים בערגה על אותם ימים.

זבולון כלפה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת קלפה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: אני רוצה לדבר על הקשר בין הזמר העברי לשירה.

מרב מיכאלי: פעם, ולא נעים לי להישמע מתלוננת על הזמנים שעברו ואינם עוד – –

יעקב מרגי: תחרגי ממנהגך.

מרב מיכאלי: – – אבל פעם היה מקובל במקומותינו להלחין שירה; שירים שנכתבו לא כפזמונים ולא כזמר, אלא שירה ממש, שאיכשהו – צריך להגיד שבשירים, שירים שמולחנים, בפזמונים, בזמר עברי ובכלל, המילים, הן מדברות לראש, והמוזיקה, היא נכנסת ישר לבטן.

מרב מיכאלי: זאת החלוקה.

מרב מיכאלי: השר גלעד ארדן, אני בטוחה שאתה בנושא, רק אם תוכל – פשוט, הפרעת הקשב שלי.

גלעד ארדן: צודקת.

מרב מיכאלי: אני אומרת שהמילים בדרך כלל הולכות לראש והמוזיקה נכנסת ישר לבטן.

מרב מיכאלי: ובכל זאת, המילים, הן דרושות לנו, הן כאילו בשביל בני ובנות האדם, שרובנו לא מוזיקליות עד כדי כך, ולא יודעות לשיר סולפג', המילים הן כמו קביים בשביל שנוכל להביע את המוזיקה.

מרב מיכאלי: כי מילים אנחנו יודעות, כל אחת יודעת לדבר, אז כאילו אם יש מילים, אפשר להישען עליהן בשביל להשמיע את המוזיקה ולחוות אותה יותר מבפנים, או להעביר אותה בגוף ולהוציא אותה החוצה, ושהיא תעשה לנו עוד משהו חוץ מאשר כשאנחנו מקשיבות לה.

מרב מיכאלי: ובמובן הזה, הזמר העברי, מצד אחד הוא מביא לנו שירה, מילים מדהימות, ומצד שני, הוא קצת עושה לה עוול.

מרב מיכאלי: מאיר ויזלטיר אמר לי פעם בריאיון שהוא שונא שמלחינים שירים שלו.

מרב מיכאלי: הוא אמר, קודם כול, כי ככה, אני יכול לשמוע רדיו פתאום או לעבור באיזה מקום, ופתאום שיר שלי קופץ עלי באופן שאני לא מוכן אליו, אז לא טוב לי.

מרב מיכאלי: ושתיים, הוא אמר, אני כותב שיר, יש לו מוזיקה של עצמו, ופתאום באה מוזיקה והיא עושה לו מוזיקה אחרת, לא מוזיקה שאני התכוונתי.

מרב מיכאלי: ובכל זאת, משום שבזמר עברי עסקינן, אז אני אקרא לכם שיר שלפי דעתי, גם המוזיקה של יוני רכטר עושה לו – לא, סליחה, אוי ואבוי, מוזיקה של מיקי גבריאלוב.

מרב מיכאלי: תראו אותי, כל כך הייתי בטוחה שזה של יוני – גם המוזיקה של מיקי גבריאלוב עושה לו חסד גדול, אבל הוא שיר נפלא של אברהם חלפי, והוא השיר שקפץ לי לראש ברגע שנודע שאריק איינשטיין נפטר ואבד לנו.

מרב מיכאלי: "אקנה לי תוכי ושמו יהיה יוסי.

מרב מיכאלי: / עמו אשוחח עת איש לא ישמע.

מרב מיכאלי: / ואז אומר לו, אומר: / העצבות כמו כוס היא / ובה יין מר / מענבי הנשמה.

מרב מיכאלי: // התדע, תוכי יוסי, אתה ילד לירי.

מרב מיכאלי: / צפוי לך מוות שקט.

מרב מיכאלי: / כה שקט.

מרב מיכאלי: / ואז אנוכי בתוגת המאירי / אלחש לקירות: יוסי מת, / יוסי מת.

מרב מיכאלי: // וישוב אפרך מהכלוב למולדת – / מן הכלוב הלבן לעפר הצהוב, / ערירי, בלי אישה תוכייה ויולדת / לתוכי שכמוך אסור לאהוב.

מרב מיכאלי: // אתה לא תאהב, יוסי, יוסי / אף פעם.

מרב מיכאלי: // כמוך נולדו להנעים פטפוטים / עם כל משורר, שלבו אש וזעם / בין לבבות אדישים וחוטאים.

מרב מיכאלי: // כמוך הם רק צעצוע בבית, / למען יוכלו ילדים לשחק.

מרב מיכאלי: / פטפט, תוכי יוסי, / נחמני כזית, / לבי היום ריק.

מרב מיכאלי: "

אחמד טיבי: אני מודה לחברת הכנסת מיכאלי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קלדרון, בבקשה.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

רות קלדרון: – – אני רוצה לפתוח בווידוי.

רות קלדרון: כבר כמה שנים קיננה בי מחשבה מדאיגה – מה יהיה אם אריק איינשטיין ימות?

רות קלדרון: אני לא יודעת מאיפה זה בא, אבל ממש הייתי יושבת וחושבת מה יקרה אם הוא ימות.

רות קלדרון: דאגתי שעמוד יסוד, עמוד תווך כזה של התרבות העברית הישראלית ישאיר חלל כל כך גדול שלא נוכל לעמוד בו.

רות קלדרון: אחרי מותו ניסיתי להבין ממה פחדתי, ואני חושבת שחששתי שהפרידה ממנו תהיה מפגש כואב מדי עם הפרידה מתקופה, מתקופות שלמות של חיינו, שהמוזיקה והמילים שלו היו פס הקול שלהן.

רות קלדרון: הוא חלק משמעותי מהסידור החילוני, מהעל-פה המשותף הישראלי, העברי.

רות קלדרון: אני משתתפת בהערת השוליים שנאמרה קודם, שהלוואי שידעתי יותר שירים בערבית.

רות קלדרון: אני מקווה שיש לכם את הזכות לשמור ולהוקיר את התרבות הערבית, כמו שלנו יש.

רות קלדרון: כי זאת זכות של כל אזרח.

רות קלדרון: אני רוצה לומר שפגשתי השבוע במקרה, אצל הירקן, חבר טוב של אריק איינשטיין, שעבד אתו על כמה מהתקליטים הגדולים.

רות קלדרון: אני לא יודעת אם אני יכולה להזכיר את שמו, אבל אני רוצה לספר כמה מהדברים שהוא אמר לי.

רות קלדרון: אריק איינשטיין היה אמן וירטואוז.

רות קלדרון: הוא ידע לזהות ולחבור לכישרונות עצומים כמו שלום חנוך, שם-טוב לוי, יוני רכטר ורבים אחרים.

רות קלדרון: הקשר שלו עם כל אחד מהם היה קשר כמו נישואים, של כמה שנים, של יום-יום.

רות קלדרון: וכמו שאמר החבר הזה, הוא לא היה כל הזמן כל כך קל.

רות קלדרון: הוא ידע להכיר בעוצמות הגלומות ביוצרים אחרים וליצור ביחד אתם סוגים שונים לגמרי של מוזיקה ושירה.

רות קלדרון: הוא השתנה ביחד אתם, ומולם, והתחדש תמיד.

רות קלדרון: כל כך הרבה נאמר על אריק איינשטיין לאחר מותו.

רות קלדרון: לו יכולתי הייתי משמיעה שיר, אבל זה לא בחוקים של הכנסת, ותודה לך, מרב.

רות קלדרון: אני רוצה לתת תשומת לב מיוחדת דווקא לא לשירים אלא לפזמונים שאריק איינשטיין כתב בעצמו – אנחנו לא מדברים עליו מספיק כיוצר כותב – פזמונים שביטויים רבים מתוכם נעשו למטבעות לשון ישראליות מובהקות: כמו "שלוש-ארבע לעבודה", כמו "אוהב להיות בבית", כמו "אני ואתה נשנה את העולם", כמו "זומטי ולבטי".

רות קלדרון: מי היה מאמין שמישהו כתב את זה בכלל?

רות קלדרון: כמו "זו אותה אהבה", כמו "חמוש במשקפיים", כמו "יד אחת עושה את זה", או "יושב על הגדר", או "כתבו עליו בעיתון הרבה דברים, והוא בכלל לא ידע שהוא כזה", או "יושב בסן-פרנסיסקו על המים", או "סע לאט"; מילים שהפכו להיות ממש השפה שלנו.

רות קלדרון: האמת והכנות שעברו במילים של אריק איינשטיין היו בעיני עיקר עוצמתן, וכפי שיצאו מהלב, נכנסו אל הלב.

רות קלדרון: זיקנתו של אריק איינשטיין לא הייתה קלה.

רות קלדרון: הרדיו משמיע פחות ופחות שירים של בני דורו, גם הגדולים ביותר בהם.

רות קלדרון: התמלוגים פוחתים.

רות קלדרון: ולא בטוח שהייתה לו הרגשה שאוהבים אותו ושהוא יקר לתרבות הישראלית, שזוכרים לו את הטוב שנתן כל חייו, עד לרגע מותו, כמו שאנחנו נוכחנו אחרי מותו.

רות קלדרון: אני מבקשת שנזכור את היוצרים המפוארים שעשו, ועושים, את התרבות הישראלית, המתבגרים.

רות קלדרון: הבית הזה צריך לזכור את זכותם ולשמור עליהם בזיקנתם, שתהיה ראויה לנעוריהם.

רות קלדרון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב מרגי.

אחמד טיבי: אולי משהו על דייוויד ברוזה?

אחמד טיבי: משהו.

איתן כבל: אני רוצה שהיושב-ראש יציין לטובה את סיעת העבודה.

אחמד טיבי: בהקשר של הזמר העברי, נוכחות מרשימה.

איתן כבל: לא חשוב.

איתן כבל: לא חשוב באיזה הקשר – – –

אחמד טיבי: אגב, גם בחוק הקולנוע הנוכחות שלכם הייתה ראויה לציון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתה לא היית פה, נכון?

אחמד טיבי: אני הייתי – – –

גלעד ארדן: אתם מאוד מתורבתים.

קריאה: הוא היה בכס היושב-ראש.

קריאה: צודק.

אחמד טיבי: הוא מתגרה בי ובעוד מישהי.

אחמד טיבי: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הכנסת מציינת היום את יום הזמר העברי.

יעקב מרגי: על מנת להתייחס לזמר העברי – –

לימור לבנת: – – – ברכה – – –

יעקב מרגי: – – תולדותיו וגלגוליו, עלינו להגדיר תחילה מהו הזמר העברי.

יעקב מרגי: אני רוצה לקחת את הדיון גם למקום נוסף, מקום אחר.

יעקב מרגי: ברוב המקרים הצלילים המופקים בזמרה מותאמים למילים, שאליהן משויכת המנגינה.

יעקב מרגי: לעתים ישנם סוגי זמרה הכוללים הפקה של צלילים ללא מילים מסודרות.

יעקב מרגי: הפקת צלילים מבלי לפתוח את הפה היא בהגדרה זמזום.

יעקב מרגי: זמרה מתבצעת לעתים קרובות בקבוצה, למשל במקהלה, לעתים קרובות בליווי כלים מוזיקליים, להקה או תזמורת שלמה.

יעקב מרגי: ובענייננו היום, שהוא ציון יום הזמר העברי, לא יהיה נכון לדבר או לדון על הזמר העברי מבלי לדבר על השירה העברית.

יעקב מרגי: והשאלה הנשאלת, האם הקשר עם המילים הוא שיוצר את הזמר העברי?

יעקב מרגי: והאם כל שירה שהיא בשפה העברית תיחשב לזמר עברי?

יעקב מרגי: והאם יהיה נכון לומר על הזמרה היונקת מהגלויות שמהן באנו שהיא הזמר העברי?

יעקב מרגי: אין ספק שיש זיקה בין שירה לזמרה, אף על-פי שזמרה ללא מילים היא, כפי שאמרנו, זמזום.

יעקב מרגי: גם במקורות של השירה העברית, עוד מהמקרא, דרך משוררי ימי-הביניים שקמו לעם היהודי, אנחנו מכירים את הכתיבה.

יעקב מרגי: לצערי הרב, אנחנו לא מכירים את הלחן ואת הזמרה מאותה התקופה.

יעקב מרגי: אין לנו עדויות על לחן מסוים שהוא אכן מאותה תקופה.

יעקב מרגי: אבל הייתה שירה, הייתה זמרה.

יעקב מרגי: הייתה כתיבה.

יעקב מרגי: את הכתיבה יש לנו.

יעקב מרגי: בתפילה אנחנו אומרים: "הבוחר בשירי זמרה מלך אל חי העולמים".

יעקב מרגי: אמן.

יעקב מרגי: אין לנו ספק שדוד המלך, נעים זמירות ישראל, לא היה רק משורר אלא גם פזמונאי, כי הוא פיזז וכרכר סביב ארון ברית השם.

יעקב מרגי: זה לא היה מלמול בלבד, אלא שירה בקצב, עם לחנים מובנים.

יעקב מרגי: גדולי המקוננים שקוננו על החורבן חיברו קינות, אבל חיברו להן גם לחנים.

יעקב מרגי: את השירה בתנ"ך, בימי חז"ל, נוכל לייחס לזמר העברי.

יעקב מרגי: והשאלה הנשאלת, כפי שאמרנו קודם: האם על השירה החסידית, הנשענת על הלחנים מגלות המערב; האם על פיוטי התפילה של עדות ספרד ויוצאי עדות המזרח, הנשענים על לחנים מקומיים ממדינות מושבם; האם על השירה העברית משנות ה-60, היונקת מהמארשים הרוסיים – האם לכל אלה נקרא זמר עברי?

יעקב מרגי: אני חושב שכן.

יעקב מרגי: כי אני לא יכול לנתק את הזמר מן המלל.

יעקב מרגי: המלל הוא הגוף לשירה והזמרה, והזמר הוא המלבוש לאותו גוף.

יעקב מרגי: היום אנחנו מביעים את הערכתנו לכל העוסקים בשירה ובזמרה, על כל גווניה, צבעיה וקצביה.

יעקב מרגי: זה הזמן והמקום לחזק את הכותבים ואת היוצרים בתחום השירה.

יעקב מרגי: וזה המקום להודות על העבר, גברתי השרה, ולבקש לעתיד.

יעקב מרגי: וזה המקום לבקש לקבל – לבקש לקבל ולהכיל כל שירה וזמרה.

יעקב מרגי: ודאי, היום אנחנו מציינים את יום הזמר העברי, אבל גם שירה אחרת בשפה אחרת.

יעקב מרגי: ומי מילל ומי פילל שברחבי מדינת ישראל – וכאן אני נותן לך את הקרדיט, גברתי השרה – ינגנו את השירה העברית בלחנים האנדלוסיים תזמורות הנתמכות על-ידי המדינה בהיכלי תרבות, בנגינת תווים.

יעקב מרגי: נכון, התקדמנו היטב.

יעקב מרגי: אנחנו עם כותב ויוצר, וטוב שכך.

יעקב מרגי: אסיים בהתייחסות למחאתו של הזמר הכותב והיוצר אביהו מדינה, שאין חולק על מקומו ושביתתו בַליבה של הזמר העברי בעשורים האחרונים.

יעקב מרגי: לפני כחצי שנה הוא התרעם בכלי התקשורת על הגדרתו "גדול הזמר המזרחי", ואני חושב שבצדק.

יעקב מרגי: כי אני חושב שאחרי שבעה עשורים שהמדינה קיימת, אם יש זמר מזרחי, יש זמר מערבי.

יעקב מרגי: אין זמר מזרחי והמקביל שלו זמר ישראלי או עברי.

יעקב מרגי: לא יכול להיות.

יעקב מרגי: ואני מסיים בדרישה שיותר לא נגדיר כך ונכנה זמר אחד "ים-תיכוני" בגלל הגדרה מסוימת של מקורו של הזמר, ובאותה נשימה נגדיר "זמר ישראלי" ונתעלם ממקורו של הזַמר או של הזֶמר, במקרה הזה.

יעקב מרגי: לכן מבחינתי גם אביהו מדינה וגם שלמה ארצי הם גדולי הזמר העברי, כי היוצר, הכותב והמלחין הם עבריים, בני אברהם העברי.

יעקב מרגי: ותודה רבה לכם, לכולם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, נאמרו פה בדיון לפני דברי טעם רבים.

דב חנין: בהתלבטות על מה לומר מעל הבמה הזאת החלטתי אולי הפעם לא לומר ניתוח משלי על מצבו של הזמר העברי, אלא אולי להביא שני שירים ולהסתפק בהערות שוליים מאוד אישיות על כל אחד מהם.

דב חנין: שני שירים של אריק איינשטיין, שהאבל עליו, כמו שאמרו לפני, היה לא רק אבל על מישהו גדול שהלך לנו, אלא במובן מסוים אבל על עצמנו.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להתחיל בשיר שאותו שמעתי לראשונה, אותו כולנו שמענו לראשונה, אני הייתי אז ילד, 1971, ימי האימפריה של בין 1967 ל-1973.

דב חנין: בחברה הישראלית שלט אז קונסנזוס שמרני, מחניק, והנה שמענו קול צלול ובהיר ורב-עוצמה של מה שנשמע כלא-פחות מהמנון מהפכני: "אני ואתה נשנה את העולם, / אני ואתה אז יבואו כבר כולם, / אמרו את זה קודם לפני, / זה לא משנה – אני ואתה נשנה את העולם.

דב חנין: // אני ואתה ננסה מהתחלה, / יהיה לנו רע, אין דבר זה לא נורא, / אמרו את זה קודם לפני, / זה לא משנה – אני ואתה נשנה את העולם".

דב חנין: אני רוצה להמשיך בשיר נוסף של אריק איינשטיין, המילים הן של עלי מוהר, וגם כאן זה שיר שחשוב לשמוע את המילים שלו מעבר למה שנשמע בשמיעה הראשונה – "אמרו לו": "זהו סיפור עצוב על ילד, / אחר כך נער / היום כבר איש / הוא לא שמע קולם של אלה / שהזהירוהו הוא נשאר אדיש.

דב חנין: / הוא לא שמע מה שאמרו לו / לכן היום הוא בעסק ביש.

דב חנין: // אמרו לו שהחיים זה לא משחק / וקונצים פה אין / אמרו לו שהוא מוכרח להיות חזק / כי אוי לו למסכן / אמרו לו שיהיה כבר מעשי / רמזו לו שיתבגר / אז הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער.

דב חנין: // עוד כשהיה כולו רק ילד / בבית-הספר העממי / עוד כשתלה בשמי התכלת / מבט עצוב קצת וחולמני / כבר אז עינו הייתה פוזלת / אל חבצלת האדמונית.

דב חנין: // אמרו לו שיתרכז בלימודים / כי זה החשוב / אמרו לו שמבנות וריקודים / יהיה סוף עצוב / אמרו לו שיהיה כבר מעשי / רמזו לו שיתבגר / אז הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער.

דב חנין: // גם כשהלך לכדורגל / הוא לא חיפש לו רק ניצחון / ובהתלהבות של עגל / ויתר על שקט וביטחון / ועד היום הוא עם הדגל / ועם הצבע הלא-נכון.

דב חנין: // אמרו לו שהחולצה האדומה / זאת לא מציאה / אמרו לו שהוא נכנס פה לצרה / ואין יציאה / אמרו לו שיהיה כבר מעשי / רמזו לו שיתבגר / אז הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער".

דב חנין: אדוני היושב-ראש, השיר הזה נתפס כסוג של המנון של קבוצתו של אריק איינשטיין.

דב חנין: בגילוי נאות, זו גם הקבוצה שאני אוהד אותה, אוהב אותה ומתלהב ממנה – "הפועל תל-אביב".

אחמד טיבי: אני מתנצל על השבוע שעבר.

איתן כבל: לא נורא.

דב חנין: ההתנצלות לא מתקבלת במקרה הזה.

אחמד טיבי: תכננו שזה יהיה שתיים ל"בית"ר" ושתיים ל"הפועל", יצאה חלוקה לא צודקת.

דב חנין: ההתנצלות לא מתקבלת במקרה הזה.

איתן כבל: אני לא מתנצל.

דב חנין: זה אכן שיר על "הפועל תל-אביב", בוודאי זה שיר על "הפועל תל-אביב".

דב חנין: זה שיר שאוהדי "הפועל תל-אביב" שרים אותו בהתרגשות ובהרבה הרבה אנרגיה, עד היום.

דב חנין: אבל זה לא רק שיר על "הפועל תל-אביב".

דב חנין: זה שיר שהמסר שלו הוא לא לוותר על שאיפות, לא לוותר על אידיאלים, לדעת לפרוץ את הקופסה הסגורה של המעשיוּת, לשאוף, להאמין, להתלהב, לחלום, לחשוב על משהו אחר, להאמין שאת העולם הזה צריך לשנות ואפשר לשנות.

דב חנין: ואנחנו נעשה את זה – אמרו את זה קודם לפני, זה לא משנה.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גברתי השרה לימור לבנת, שרת התרבות, תשיב.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להודות לחבר הכנסת אלעזר שטרן על היוזמה לציון יום הזמר העברי כאן, ואני מבינה שאתה עומד בראש השדולה ועוד יהיה לנו כנס של השדולה כאן, שדולת הזמר העברי.

לימור לבנת: כמה טוב.

לימור לבנת: "אם כבד לבבכם כעופרת / אם אבלה בגופכם הנשמה, / האזינו לשיר התוצרת, שאבו מתוכו נחמה"; נתן אלתרמן כתב את המילים האלה ואריק איינשטיין – מי שאנחנו מציינים השבוע גם שלושים למותו – שר את זה בצורה כל כך מופלאה.

לימור לבנת: כמאמר אותו שיר, המטרה שלנו במשרד התרבות היא לעורר אהבה וכבוד וחיבה וקנאה לתוצרת הארץ, אך לא רק לחלב, לחצץ, לעוגות, לריבה, לגבינה מתוצרת הארץ, אלא גם לדבר הכל-כך בסיסי הזה, שירי הזמר העברי.

לימור לבנת: הזמר העברי הוא לא רק מילים מרטיטות ומנגינות מרגשות אלא גם ביטוי למורשת, לסיפור, להיסטוריה שלנו כאן.

לימור לבנת: השירים שלנו מספרים לנו איפה היינו, מה כבר עשינו.

לימור לבנת: וכך כולנו יודעים ש"ב-48' לא היה כאן" – כמעט – "כלום, לא היה ירוק, היה רק חום"; "ב-51' המדינה בת שלוש, בן-גוריון צעיר, אבל עומד על הראש".

לימור לבנת: אתם זוכרים.

לימור לבנת: הזמר העברי מספר לנו על צריחי המגדלים בירושלים, וסמטאות השוק הצבעוני, על גגות הרעפים של גבעתיים הניבטים מבעד חלוני, על האביב בתל-אביב, על החלה ועל נרות השבת, על ים-המלח מול אדום ואשת לוט צופה לסדום, ועם הקיץ על בואנו לאילת.

לימור לבנת: על מימיה הכחולים של הכינרת, על הרי הגליל והשומרון, על הפרדסים שבשרון, וילדים בגן המושבה, על הכרמל ועל הים, ועל השיר "התופסת", ו"תל אל-קאדי", על החצבאני, והבניאס והדן, שאימא שלי, הזמרת שולמית לבנת, שרה אז.

לימור לבנת: על כל אלה, על הדבש ועל העוקץ, אנחנו אומרים: שלום לך ארץ נהדרת, עבדך הדל נושא לך שיר מזמור.

לימור לבנת: אלה השירים שמספרים לנו על החיים שלנו כאן בישראל, על החוויה הישראלית כשיש יום בהיר של שמש.

לימור לבנת: אין שום עננים, כשיש "אני וכל החבר'ה אל הים נוסעים".

לימור לבנת: אלה שירים שמזכירים לנו שאין כמו יפו בלילות, בלילותֶ, אין כמו יפו בעולם, אז בוא נצא עכשיו עם לוטֶה, לטייל על שפת הים.

לימור לבנת: השירים הישראליים מדברים על המציאות המוזרה לפעמים של החיים בישראל, כשאנחנו יושבים בבתי-קפה, אוכלים עוגת גבינה, מרגישים בתוך בועה, מדברים על המצב, ושואלים: מה לא עשינו?

לימור לבנת: איפה טעינו?

לימור לבנת: ומה נשתנה?

לימור לבנת: השירים הישראליים הם לא רק פסקול החיים שלנו, הם גם שירי הילדות שלנו – "אבא כאן / אימא שם / כאן נשארתי / מה שהייתי פעם מזמן / מה שעכשיו / ילדות נשכחת".

לימור לבנת: אבל אסור לנו לתת לשירים האלה לרדת לתהום הנשייה.

לימור לבנת: אנחנו, במשרד התרבות, לא ניתן שהשירים האלה יהפכו לילדות הנשכחת שלנו.

לימור לבנת: ולכן הקמנו במשרד התרבות ובמועצה לתרבות ולאמנות לידנו את המדור לזמר עברי, הפועל בשיתוף פעולה עם הגוף, שגם אותו אני הקמתי, "תרבות לישראל", הגוף הפועל בפריפריה.

לימור לבנת: ובמדור נמצאים אמנים מתחום הזמר העברי, ותיקים.

לימור לבנת: הוא החל בפעילותו עכשיו, לפני כחצי שנה, עם תקציב של חצי מיליון שקל, ואנחנו מקווים להגדיל אותו בבוא העת.

לימור לבנת: הוא חרת על דגלו כמה עקרונות: הנגשת הזמר העברי ליישובים בפריפריה, בעיקר במעמד סוציו-אקונומי נמוך יותר, כאשר מעל ל-10% מאוכלוסיית היישוב הנם גמלאים, וביישובים האלה יתקיימו ערבי זמר עברי, שייערכו על-ידי שני אמנים מבוגרים יותר ואמן צעיר, שילוב כזה יפה.

לימור לבנת: בין האמנים יש כאלה ששמותיהם לא יאמרו מאומה כי הם צעירים, ויש כאלה שהם ותיקים יותר.

לימור לבנת: הפרויקט השני שהמדור יוביל הוא פרויקט לדיגיטציה ושימור של אוצרות התרבות של הזמר העברי.

לימור לבנת: הוא יוביל את הקמתו של מאגר מידע ממלכתי לשימור הזמר העברי ויוצריו תחת קורת גג אחת, כי שירי הזמר העברי מספרים את הסיפור של התנועה הציונית, את החיים שלנו כאן, ולכן חשוב שיהיה מאגר אחד שיספר את הסיפור שלנו וינחיל לכל אחד מה קרה כאן.

לימור לבנת: המדור יעבוד גם בשיתוף עם מערכת החינוך כדי לגבש תוכניות לשילוב הזמר העברי במסגרת הלימודים בבתי-הספר, לדוגמה על-ידי פרויקט אמן ויוצר אורח, שבמסגרתו יוצרים או מבצעים יגיעו לבתי-הספר ויבצעו שיר, שירים מנכסי צאן הברזל של הזמר העברי, ויספרו על עבודתם האמנותית ועל יצירתם, כדי לטפח את אהבת הזמר העברי בקרב תלמידים הלומדים במערכת החינוך.

לימור לבנת: המדור יפעל גם לקיומם של ערבי משוררים, לזכרם של המשוררים הגדולים של הזמר העברי, כמו נתן יונתן, אלתרמן, סשה ארגוב ואחרים.

לימור לבנת: והיו גם מבין הגדולים שבזמרינו שהלכו ולא שבו.

לימור לבנת: היו, ואחד מאלה שאינם יותר אתנו הוא גדול זמרי ישראל אריק איינשטיין, שהיום, השבוע, אנחנו מציינים גם, למעשה, שלושים לפטירתו.

לימור לבנת: אריק איינשטיין, ולא צריך לומר הרבה יותר, כי כל אחד מכיר וכל אחד יודע.

לימור לבנת: שירו של אריק האהוב ביותר עלי, לפחות, הוא שירו של אברהם חלפי "עטור מצחך".

לימור לבנת: אינני יודעת אם מישהו קרא את זה קודם, לפני זה, במהלך הדיון פה היום, אז אני רק אקרא את הבית הראשון מתוך השיר: "עטור מצחך זהב שחור / אינני זוכר אם כתבו כך בשיר / מצחך מתחרז עם עיניים ואור / אינני זוכר אם חרזו כך בשיר / אך למי שתהיי / חייו מלאי שיר".

לימור לבנת: שיר, ועוד שיר, ועוד שיר, ועוד שיר – כמה שירים השאיר לנו אריק איינשטיין אחריו.

לימור לבנת: פשוט, עושר אדיר, אוצר נדיר של כל כך הרבה שירים השאיר אחריו.

לימור לבנת: אולי אין עוד אנשים כמו האיש ההוא, כמו אריק איינשטיין, אבל יש לנו עוד ענקי תרבות בארץ הזאת, עוד רבים וטובים, מוכשרים, שהקדישו את חייהם לתרבות הישראלית, וחובה עלינו להגיד להם היום תודה, תודה על כל מה שנתתם לנו.

לימור לבנת: ולכן החלטנו במשרד התרבות להנציח את מורשתו של אריק איינשטיין ולהעניק פרס מפעל חיים על שמו במסגרת פרויקט מיוחד לוותיקי התרבות הישראלית, שייקרא "פרס הוקרה לאמנים ותיקים, על שם אריק איינשטיין ז"ל, לגדולי התרבות הישראלית", והפרס הזה יסייע להנצחת זכרו ופועלו של אריק.

לימור לבנת: באמצעות הפרס הזה אנחנו רוצים להוקיר את פועלם של אלה שתרמו לתרבות שלנו כל כך הרבה.

לימור לבנת: אנחנו אומרים היום לאמני ישראל: אתם נתתם לנו כל כך הרבה, ועכשיו הזמן שלנו להגיד לכם תודה.

לימור לבנת: פרס ההוקרה החדש הזה שיזמתי יהיה בגובה של מיליון שקל לשנה, ויוענק מדי שנה ל-20 אמנים ותיקים על-פי אמות מידה, ועד נאמנים, כמובן ועדות שיפוט.

לימור לבנת: 20 אמנים ותיקים בתרבות הישראלית בחמישה תחומים: מחול, תיאטרון, ספרות ושירה, מוזיקה אמנותית וכמובן, גם – הזמר העברי.

לימור לבנת: בכל קטגוריה יהיו מדי שנה ארבעה זוכים.

לימור לבנת: כל זוכה יקבל 50,000 שקלים.

לימור לבנת: אני יודעת, עוד רבה הדרך, אבל אתם זוכרים את השירים, כי לכם ולי עוד נשארו מילים לזכור איך היינו כאן.

לימור לבנת: ומשהו חדש מתחיל אצלי עכשיו וכמה רעשים הופכים כבר למקצב.

לימור לבנת: את המנגינה הזאת אי-אפשר להפסיק.

לימור לבנת: מה לעשות, זו ארצנו היחידה, ואין זו אגדה, ואנחנו לא, אנחנו לא, אנחנו לא נפסיק לשיר.

לימור לבנת: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: האם מפסיקים לשיר או מצביעים?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מסתפקים בתשובת השרה, רבותי?

אחמד טיבי: לא.

אברהם מיכאלי: לא.

יעקב מרגי: – – – ועדת חינוך.

נחמן שי: ועדת חינוך.

אחמד טיבי: אוקיי, אנחנו מפעילים את ההצבעה.

אחמד טיבי: בעד זה ועדה, נגד – זה הסרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את זה לוועדת החינוך.

אחמד טיבי: הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דין-וחשבון על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים ומשרדי הממשלה לעובדי קבלן כוח-אדם בשנת 2012, דוח מס' 4; דין-וחשבון על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2012 – דוח מס' 20 – חלק א'.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא: הכנסת תרופה המגבירה את ספיגת המעי ותרופות דומות לסל התרופות, הצעתם של חברי הכנסת יחיאל חיליק בר ומיכל רוזין.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שאלה.

איתן כבל: אפרופו, אתה ניהלת את הישיבה: איזה שיר של אריק איינשטיין אתה אוהב?

אחמד טיבי: "אני ואתה נשנה את העולם", חבר הכנסת כבל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן כבל: בעיקר כשזה אתה ואני.

לימור לבנת: – – – אוהב את שירי ארץ-ישראל.

איתן כבל: אל תתחילו שניכם, עוד פעם.

אחמד טיבי: השרה לימור לבנת, אני גם אוהב שירים סוריים שהם שירים טובים.

אחמד טיבי: שירים מסוריה אני אוהב.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מודה, אני אוהב שירים – ס'באח פח'רי, למשל.

אחמד טיבי: זה האמן הסורי הכי טוב.

לימור לבנת: יחד עם בית-הספר שהופצץ היום שם, אני מבינה.

יחיאל חיליק בר: אחרי ששרדתם כל כך יפה כשהיא הייתה על – – – ועכשיו – – –

איתן כבל: הצלחתם לעבור את השעות ביחד.

אחמד טיבי: אני ולימור לבנת לא נשנה את העולם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, 25 בדצמבר 2013, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.

אחמד טיבי: תודה רבה.