ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 92, 2013-12-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ד בטבת תשע"ד, 17 בדצמבר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת המלט (מס' 2) (משקלם של שקי מלט), התשע"ד–2013, של חבר הכנסת חיים כץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להצעת חוק החברות (תיקון מס' 22), התשע"ד–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגיל, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך הרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מבקש, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אתה רוצה להשתתף?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יפתח, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אומנם זה לא שגרתי שיו"ר האופוזיציה נושא דברים בנאומים בני דקה, אבל נפל דבר בישראל ואנחנו החלטנו כולנו להתייחס לדבר הזה.

יצחק הרצוג: אני מדבר על התעלמות הממשלה והתעלמות ראש הממשלה בצורה מופגנת מהסוגיה שנקראת קהילת הלהט"ב בישראל – הלסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וכל כיוצא בזה.

יצחק הרצוג: הסיפור האמיתי פה, אדוני היושב-ראש, הוא שראש הממשלה מסתתר.

יצחק הרצוג: לא מגיב, לא מתייחס, נותן לממשלה שלו להתכתש, נותן לשרים שלו לריב, למפלגות המרכיבות את הקואליציה להתעלם מזכויותיה של קבוצה מאוד מאוד חשובה בציבור הישראלי, קבוצה שכבר מזמן עם ישראל תבע ותובע ואומר שהגיע הזמן שתקבל את כל זכויותיה האזרחיות כמו כל אחד אחר.

יצחק הרצוג: ואני כאן בקריאה לכל חברי וחברותי כאן, חברי הכנסת, להתגייס ולהצטרף למאבק הזה ולתבוע מראש הממשלה לומר אמירה פומבית בנוגע לזכויות ההומוסקסואלים בישראל.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

בועז טופורובסקי: קודם כול, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אני תומך בהצעתך.

משה גפני: אתם יכולים להתאחד.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שבין 10 ל-17 בדצמבר, השבוע של הסערה, הייתה תאונת דרכים קטלנית אחת ובכל ימי הסערה נהרג בן-אדם אחד.

בועז טופורובסקי: הוא נהרג ביום חמישי, 12 בדצמבר.

בועז טופורובסקי: שמו סאלם עראידה, בן 64 מכפר מע'אר.

בועז טופורובסקי: הוא נהרג בתאונה בצומת דיר-חנא, על כביש 805.

בועז טופורובסקי: יום לאחר מכן נפטר מפצעיו רזיאל זגר בן 17, שנפגע שבועיים לפני כן בתאונת דרכים בינו לבין רכב פרטי בכביש 444.

בועז טופורובסקי: הוא רכב על אופנוע.

בועז טופורובסקי: עם כל הטענות והביקורות שיש על הסופה שהייתה, אני רוצה להגיד גם מילה טובה.

בועז טופורובסקי: משטרת התנועה, ברדיו, בטלוויזיה, הזהירו את נהגי ישראל להיזהר בנסיעה בכבישים.

בועז טופורובסקי: והנהגים נזהרו.

בועז טופורובסקי: והיה אומנם הרוג אחד, סאלם, אבל יחסית לסופה שהייתה אחת מהגדולות בתולדות המדינה לא היו הרבה נפגעים בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: אנשים נזהרו בכבישים.

בועז טופורובסקי: נכון, הרבה פחות אנשים נסעו בכבישים, אבל יחסית לסכנות היו הרבה פחות תאונות ממה שחששנו שיהיו.

בועז טופורובסקי: והדבר הזה מוכיח טענה מאוד מאוד ברורה – אם שמים לב ומתייחסים לכלי רכב כאל כלי נשק אפשר להציל חיים, אפשר למנוע תאונות, אפשר למנוע מוות מיותר.

בועז טופורובסקי: ברצוני לברך את הנהגים ולקוות שגם היום, גם מחר ובכל יום מימות השנה אנשים ייזהרו כמו שהם נזהרו בסערה ובסופה שהייתה בימים האחרונים.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה – חבר הכנסת משה גפני.

סתיו שפיר: חוק ברית הזוגיות לבני ובנות אותו מין שהעליתי לפני יותר מחצי שנה ביחד עם כל הסיעה שלי נדחה בוועדת שרים לחקיקה.

סתיו שפיר: הצעת החוק החדשה של יש עתיד באותו נושא נעלמה מאז מסיבת העיתונאים האחרונה.

סתיו שפיר: וגם איסור הפליה מטעמי מגדר בקבלה למקום עבודה וחוק להשוואת תנאים במשכנתאות לזוגות חד-מיניים – כולם נדחו.

סתיו שפיר: והחוק להשוואת הטבות המס להורים חד-מיניים הופל כאן על-ידי הקואליציה לפני הצבעה.

סתיו שפיר: זה ברור, הממשלה הזו לא תומכת בקהילה הגאה.

סתיו שפיר: בזמן ש-70% מהציבור נמצא ב-2013, ממשלת ישראל משתרכת איפשהו במאה ה-19.

סתיו שפיר: הספין החדש של יש עתיד הוא להאשים בכישלון המוחץ שלהם את הבית היהודי.

סתיו שפיר: זה שכיח בין אחים שהם מתאמים ביניהם תחבולות, אבל חברי יש עתיד יקרים וגם שרי הליכוד שהביעו תמיכה בקהילה ושרי התנועה, יש דרך אחרת.

סתיו שפיר: השבוע שלחנו לכם, אני וכל סיעת העבודה, מכתב מפורט שכולל את כל השינויים שאתם יכולים להעביר כבר היום ללא צורך בחקיקה ואשר יקדמו שוויון זכויות לקהילה הלהט"בית.

סתיו שפיר: הרבה מאי-השוויון לקהילה הגאה מרוכז בתקנות ונהלים עתיקים, שנמצאים תחת אחריות

סתיו שפיר: כם הישירה – שרת הבריאות, שר הרווחה, שרת המשפטים, שר הפנים.

סתיו שפיר: אתם לא צריכים את הבית היהודי כדי לקדם שוויון.

סתיו שפיר: אתם יכולים פשוט לקום ולעשות את זה.

סתיו שפיר: כך נמצאת תחת אחריות

סתיו שפיר: כם היכולת לבטל את נוהל האימוץ שקובע כי זוגות מאותו מין יוצגו כמועמדים חד-הוריים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: – – הנוהל שיכיר בהורות מכוח פונדקאות בחו"ל, שינוי רישום המין בתעודות רשמיות ועוד ועוד.

סתיו שפיר: חברי הסיעה שלי יפרטו בפניכם נהלים נוספים שאפשר עכשיו לעשות ולנקות מספר החוקים שרידים היסטוריים עוקפי-שוויון שלא מתאימים לנו.

סתיו שפיר: אני קוראת לכם לאמץ את ההצעות האלה באופן מיידי ולהוכיח לכולם אם אתם באמת תומכים בקהילה או שכל הדבר הזה הוא סתם דיבורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת מיכל בירן.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, כשיושב-ראש האופוזיציה עלה באופן חריג לדבר על הפליה, אני הייתי בטוח מה הוא יאמר, והתפלאתי על מה שהוא אמר בסופו של דבר.

משה גפני: היום בוועדת הכספים אתה אישרת שהוועדה תתכנס עכשיו, ואני חושב שזה לא בסדר.

משה גפני: אנחנו רוצים להיות במליאת הכנסת, ואני ארוץ מייד לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן כל הדוברים הראשונים, אם שמת לב, הם חברי ועדת הכספים, שאני משחרר אותם אם ירצו להשתתף.

משה גפני: כן, אבל אין צורך, הוועדה מיותרת מבחינת העניין הזה.

משה גפני: אפשר לנהל אותה.

משה גפני: אין פה שום שעת-חירום.

משה גפני: מה שאני התכוונתי לומר, יש שני סעיפים בתקציב שנוגעים לתרבות, אחד שנוגע לציונות הדתית, קוראים לזה תרבות יהודית, ואחד שנוגע לציבור החרדי, קוראים לזה תרבות חרדית.

משה גפני: התרבות החרדית נמצאת בהתמוטטות מוחלטת.

משה גפני: כבר ישיבה שנייה – פעם אחת העבירו לתרבות היהודית של הציונות הדתית 15 מיליון שקל.

משה גפני: היום העבירו 17.5 מיליון שקל.

משה גפני: אני לא מבין איך עושים את זה.

משה גפני: התרבות החרדית, נותנים לה להתמוטט.

משה גפני: אנחנו כאילו נמצאים במדינה שוויונית.

משה גפני: אנחנו לא במדינה שוויונית.

משה גפני: אני הייתי בטוח שיושב-ראש האופוזיציה החדש, שהוא עולה לדבר על הקיפוח – הרי יושבות פה חברות בוועדת הכספים, שאחת, סתיו שפיר, גם דיברה – שידברו על האפליה הזאת, על הקיפוח, על כל הנושאים הללו.

משה גפני: ובסופו של דבר כנראה שיש דברים יותר חשובים במפלגת העבודה תחת הנהגתו של יושב-ראש האופוזיציה החדש, ואני די מתפלא על זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: גם אנחנו בני-אדם.

משה גפני: אנחנו מופלים לרעה באופן חמור בכל הסעיפים של התקציב, ועל זה לא מדברים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, חברת הכנסת מיכל בירן, ואחריה – חבר הכנסת דב ליפמן.

מיכל בירן: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני גם רוצה למחות על זה שאישרת לוועדת הכספים להתכנס במקביל למליאה.

מיכל בירן: ולהגיד שאני וחברי נדבר בתחילת הדיון, זה לא תשובה מספיק טובה.

מיכל בירן: אני רוצה לשמוע גם מה תגיד חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מיכל בירן: אתה מונע ממני את זכותי.

מיכל בירן: הציבור שלח אותי, בין היתר, גם בשביל הפעילות הזאת.

מיכל בירן: בשנים עברו הקפידו על זה מאוד, ואני מוחה נחרצות על קיומה של ישיבת ועדת כספים במקביל לשעות המליאה.

מיכל בירן: זה פשוט מרוקן את המליאה מתוכן.

מיכל בירן: לגבי הנושא שלנו היום, חברת הכנסת סתיו שפיר, יחד עם חברי סיעת העבודה, העלו כמה נקודות שמאפשרות לקדם, בלי חקיקה, את זכויות קהילת הלהט"ב.

מיכל בירן: למשל, אחת מהן היא שינוי – אדוני שר הרווחה שנמצא כאן, חבר הכנסת מאיר כהן, שר הרווחה, אחד הדברים הוא קטן והוא בידיך.

מיכל בירן: למשל, למנוע את האפליה של זוגות מקהילת הלהט"ב באימוץ ילדים.

מיכל בירן: מסווגים אותם כחד-הוריים, ובזאת הם מודרים לסוף הרשימה, ורק אם לא נמצאים זוגות הטרוסקסואלים לפניהם, רק אז הם זוכים לאמץ ילד.

מיכל בירן: וזאת, אף-על-פי שמחקרים מכל העולם כבר אמרו שזוגות הומוסקסואליים, הבית שהם מעניקים הוא טוב באותה מידה.

מיכל בירן: אני מבקשת ממך להרים את הכפפה.

מיכל בירן: זה משהו שנמצא בסמכותך.

מיכל בירן: אי-אפשר להאשים את הבית היהודי שבגללם זה לא יקרה, זה אצלך.

מיכל בירן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, היום חוגגים בכנסת 60 שנה למשמר הגבול.

דב ליפמן: אני גאה להיות מתנדב במג"ב.

דב ליפמן: רציתי להגיד פה שגיליתי בתקופת השירות שלי אנשים ונשים מקסימים ומקסימות, וגם מתנדבים – אנשים שהולכים לעבודה באופן יומיומי וחוזרים הביתה ועוזבים את הכול כדי ללכת לשמור על הבתים שלנו ועל המשפחות שלנו, וגם בסוף השבוע הם עושים את זה.

דב ליפמן: וזה באמת, אני חושב, הנכס של המדינה שלנו, שיש אנשים מקסימים כאלו שעושים את זה.

דב ליפמן: גם בסופה, אני חייב להדגיש – יש המון סיפורים, אבל קיבלתי טלפון שבנס-הרים תקוע רכב, אבא עם ילד קטן, לאורך כל הלילה.

דב ליפמן: השוטרים נסעו לשם.

דב ליפמן: היה ממש סכנת נפשות, והם נסעו לשם והם הצילו אותם והביאו אותם הביתה.

דב ליפמן: אני פשוט רציתי לברך אותם, לשבח אותם, ואני מקווה שנראה המון שנים של שירות ואנשים ששומרים עלינו.

דב ליפמן: כל הכבוד לחבר הכנסת צור על היוזמה וכל הכבוד לכל אנשי מג"ב.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הרווחה, חבר הכנסת מאיר כהן, שר הרווחה, היום הוא היום הבין-לאומי למלחמה בעוני, וזה עתה סיימנו כנס ביוזמתם של חברי הכנסת הרצוג, מקלב ואנוכי בנושא הזה, בהשתתפות של רבים, וגם שמענו עדויות כואבות של משפחות ושל אנשים, בעיקר של נשים, שביטאו את המצוקה האיומה.

מוחמד ברכה: בלי להרבות במילים, אני חושב שעל מנת להציל אנשים שנפלו למעגל העוני וגם על מנת לתרום לכך שאנשים נוספים לא יתווספו לאותו מעגל, יש מקום לקדם, אדוני השר, שר הרווחה, שלושה חוקים.

מוחמד ברכה: ראשית, אני חושב שיש מקום לקדם חוק שכולל ערכים חברתיים כשדנים ביעדי התקציב; לא רק יעד צמיחה, לא יעד אינפלציה, אלא יעד של תעסוקה, יעד של צמצום אבטלה, יעד של צמצום עוני.

מוחמד ברכה: זה דבר אחד.

מוחמד ברכה: אני חושב שהדיון על התקציב ייהפך נורמלי יותר והכנסת תהפוך לרלוונטית יותר.

מוחמד ברכה: הדבר השני, יש מקום לקדם חקיקה של סל שירותי רווחה על מנת לאפשר מנגנונים לקיום בסיסי של אנשים.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי, חוק זכויות חברתיות.

מוחמד ברכה: לדעתי, הגיע הזמן שבמדינת ישראל לא רק יבכו על העניים ויבקשו לחלוב אותם כשיש משבר כלכלי, אלא ייצרו מנגנונים בחקיקה.

מוחמד ברכה: אני חושב ששר הרווחה, לפי איך שאני מרגיש – אני לא מכיר אותך מספיק, איך שאני מרגיש – אתה מחויב לעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב שאחת המשימות שעומדות בפניך היא לקדם את המלחמה בעוני לא דרך הצהרות, כוונות והטפות אלא דרך כמה דברים שיהיו בבסיס ההתנהלות הפוליטית-חברתית של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האם מישהו מכם שמע איזושהי התנצלות מממשלת לבנון על הרג החייל הישראלי שלומי כהן, השם ייקום דמו?

משה זלמן פייגלין: האם מישהו שמע דרישה חד-משמעית של ממשלת ישראל מממשלת לבנון להתנצלות שכזו?

משה זלמן פייגלין: האם מישהו דרש מממשלת לבנון, באופן ברור וחד-משמעי, להעמיד לדין את אותו חייל?

משה זלמן פייגלין: האם מישהו שמע את ממשלת ישראל דורשת מממשלת לבנון לפצות את משפחתו של החייל?

משה זלמן פייגלין: הפכנו, אדוני היושב-ראש, לילד הכאפות של המזרח התיכון.

משה זלמן פייגלין: אני חושב שמי שמתנצל כאשר פורעים אחרים – ב"מרמרה" פורעים טורקים, ואחרים – מנסים לרצוח את חייליו והוא זה שמתנצל, מוצא עצמו בסופו של דבר במקום שהוא אינו מסוגל לדרוש התנצלות כאשר רצח שכזה מצליח.

משה זלמן פייגלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את עמידתי כאן ולמחות על כך שאתה מאפשר לוועדת הכספים להתכנס עכשיו.

זהבה גלאון: אין שום מצב חירום, אין שום העברה שנדרשת עכשיו ומייד, דחוף-דחוף.

זהבה גלאון: אני ממש לא מבינה את שיטת העבודה הזאת.

זהבה גלאון: הכול נובע מזה שהקואליציה לא מסתדרת בינה לבין עצמה: יש עתיד רבה עם הבית היהודי, הבית היהודי עם יש עתיד, ואנחנו צריכים עכשיו להפסיק את הדיון במליאה וללכת לדיון בוועדת הכספים?

זהבה גלאון: אני לא מבינה את שיקול הדעת הזה.

זהבה גלאון: הערה נוספת, אדוני היושב-ראש, שהתכוונתי לומר מלכתחילה.

זהבה גלאון: אני מצטרפת כאן לחברי ופונה לראש הממשלה ומבקשת ממנו להפסיק לשמור על זכות השתיקה.

זהבה גלאון: כמה זמן עוד תשמור על זכות השתיקה, אדוני?

זהבה גלאון: אתה הרי יודע לדבר נהדר, בעיקר אתה מדבר נהדר באנגלית כשאתה מסביר לציבור בחו"ל איזה זכויות מדהימות יש כאן לקהילת הלהט"בים.

זהבה גלאון: איזה זכויות מדהימות.

זהבה גלאון: אבל כשזה מגיע לכאן, לכנסת ישראל, לא שמענו מה דעתך.

זהבה גלאון: מה דעתך על מתן זכויות לקהילה?

זהבה גלאון: מה עם נישואים אזרחיים?

זהבה גלאון: מה עם, למשל, חופשת לידה לבני-זוג מאותו מין?

זהבה גלאון: מה עם הלוואות לדיור לבני-זוג מאותו מין?

זהבה גלאון: ואיסור על אפליית תלמידים, החזר הוצאות כספיות למי שנישא בחו"ל.

זהבה גלאון: משום מה שמענו את כולם – שמענו את הבית היהודי, שמענו את יש עתיד, אחד עושה מניפולציה על גבו של השני, וכנסת ישראל משלמת את המחיר, והקהילה הגאה בוודאי משלמת את המחיר.

זהבה גלאון: ורק ראש הממשלה שותק?

זהבה גלאון: פתאום הוא שומר על זכות השתיקה?

זהבה גלאון: אז אני קוראת לו ומצטרפת לקריאה של קהילת הלהט"בים: אדוני ראש הממשלה ביבי נתניהו, הגיע הזמן שתצא מהארון.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לחזק את חברי, חברי הקהילה הגאה, שמפגינים עכשיו מחוץ לכנסת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לעודד אותם ולומר שההתכתשות הפוליטית סביב הקבוצה הזאת יש בה משהו מאוד מעודד ומעורר תקווה.

שלי יחימוביץ': כי כשזזים מהשוליים אל תוך הקונסנזוס וכולם פתאום רוצים להיות מעורבים וכולם משתמשים בחברי הקהילה הזאת ורוצים להיות האבא והאימא שלהם, זאת הדרך לקראת פריצה אמיתית בתודעה ושוויון זכויות מלא לאנשי הקהילה.

שלי יחימוביץ': המאבק על זכויות הקהילה הגאה הוא לא מאבק מבודל, הוא לא מאבק סקטוריאלי, הוא חלק ממאבק סוציאל-דמוקרטי על זכויות לבני-אדם ועל שוויון באשר הוא.

שלי יחימוביץ': ההתכתשות המדומה והמתוקשרת בין הבית היהודי ובין יש עתיד, כדאי לשים אותה בצד.

שלי יחימוביץ': איש מאתנו לא תלה יהבו מעולם בבית היהודי שהם יהיו מקדמי זכויות הקהילה הגאה.

שלי יחימוביץ': לא חיינו באשליה הזאת.

שלי יחימוביץ': לעומת זאת, יש כאן אופק חדש ואפשרות אמיתית פוליטית – הזדמנות יוצאת דופן לשיתוף פעולה אמיתי, בלי אגו, בלי קרדיטים, למפלגות העבודה, מרצ, יש עתיד, התנועה, חלקים בליכוד, בחד"ש, לחבור יחד ברוב בבית הזה ולקדם זכויות אמיתיות ושוויון מלא.

שלי יחימוביץ': בלי ספינים, בלי לגזור קופון, באמת.

שלי יחימוביץ': כל יוזמה כזאת, אנחנו נתגייס ונצביע בעדה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חברת הכנסת רינה פרנקל.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, היום יצאתי מאפלה לאורה לאחר חמישה ימים של עלטה, ללא חשמל, ללא הסקה, ללא מים חמים; עם כל התלאות, ירושלים, עיר קודשנו ותפארתנו – המאוחדת – חמישה ימים ללא כל הדברים האלמנטריים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: מה שמפליא אותי, ואמרתי היום ליושב-ראש חברת החשמל מר יפתח רון-טל בוועדת הכלכלה – הוא סיפר שהגורם העיקרי להפסקת החשמל בירושלים רבתי הוא העצים שנפלו ביער ירושלים על כבלי מתח גבוה.

מנחם אליעזר מוזס: ברור שאף אחד לא יסכים שילכו ויגזמו את כל העצים או יעקרו את העצים מיער ירושלים, אבל בטוח יש דרך להטמנת כבלים מתחת לאדמה, כמו בכל השכונות החדשות.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהסכום הנדרש להטמנת כבלים ביער ירושלים יהיה פחות מעלות הנזקים שהסופה גרמה לנו היום בירושלים רבתי, עם כל עוגמת הנפש לכולם, ולא רק לי, ובעיקר לתשושים ולילדים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רינה פרנקל, ואחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

רינה פרנקל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים בכנסת את היום הבין-לאומי למאבק בעוני.

רינה פרנקל: ראיתי גם שיש היום כנס שנקרא "מה יוציא אותי מהעוני?

רינה פרנקל: " בדיוק על זה רציתי לדבר כאן היום.

רינה פרנקל: מה יכול להוציא אנשים מהעוני?

רינה פרנקל: חלק מחברי הכנסת היו עונים ישר: יותר כסף לקצבאות.

רינה פרנקל: אני מאמינה שבאמת יש אנשים שקצבאות הן הדבר היחיד שמציל אותם.

רינה פרנקל: מצד שני יש אנשים רבים שקצבאות הן בדיוק מה שהשאיר אותם במעגל העוני.

רינה פרנקל: ביום חמישי האחרון נפגשתי עם נשיא התאחדות התעשיינים, מר צביקה אורן, במסגרת פעולתי להקמת שדולה לקידום תעשייה ותעסוקה בצפון בראשותי.

רינה פרנקל: בשיחה עלה כי במפעלים בצפון יש צורך בידיים עובדות, בעיקר בענף המתכת – מסגרים, כרסמים ועוד.

רינה פרנקל: אני רוצה לומר כאן שרק אם נדע לחבר בין המובטלים לבין התעשיינים נוכל להוציא אותם ממעגל העוני.

רינה פרנקל: כדי לחבר אותם צריך היום לעשות הכשרה מקצועית מתאימה גם לאנשים מבוגרים, גם לצעירים במסגרת בתי-ספר מקצועיים, והעניין ייראה אחרת.

רינה פרנקל: אני רוצה לומר פה שחשוב לתת לאנשים חכה ולא דגים, וכך אנחנו נוציא אנשים ממעגל העוני למעגל העבודה.

רינה פרנקל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואחריה – חבר הכנסת אייכלר.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי, בשעה זאת ממש מחוץ למשכן הכנסת מפגינות ומפגינים חברים וחברות הקהילה הלהט"בית במחאה על כך שהם עדיין לא מקבלות או מקבלים במדינת ישראל שוויון זכויות אזרחי כמו שמגיע לכל אזרח ואזרחית הטרוסקסואלית.

מרב מיכאלי: אנחנו תוהות ותוהים כאן היום, ראש הממשלה מר בנימין נתניהו – איפה אתה בסיפור הזה?

מרב מיכאלי: אני יודעת שבחו"ל אתה אוהב להגיד שאזרחי ישראל מגלים אהדה מעצם טיבם כלפי התקדמות כנה ואמיתית של רפורמות דמוקרטיות; ולנו, אתה אומר באנגלית, יש קשר טבעי עם מדינות שבהן זכויות נשים, זכויות הומואים ולסביות או זכויות של מיעוטים זוכות לכבוד הראוי להן.

מרב מיכאלי: אז איפה אתה?

מרב מיכאלי: לגבי אוכלוסיית המסתננים, נגיד, אנחנו יודעות בדיוק מה דעתך.

מרב מיכאלי: היום הם העזו להפגין ו-200 מהם נעצרו מייד, וזה מצבם כרגע.

מרב מיכאלי: גם לגבי אוכלוסיית העניות והעניים אנחנו יודעות מצוין מה מצבך.

מרב מיכאלי: הנה, היום חל יום המאבק בעוני.

מרב מיכאלי: העוני בישראל הולך וגדל, והמדיניות הולכת ומגדילה אותו.

מרב מיכאלי: אפשר לחשוב באמת על אוכלוסיות רבות נוספות, למשל אוכלוסיית המתגוררות מעבר לקווי 67' של מדינת ישראל, גבולה הרשמי של ישראל מפעם.

מרב מיכאלי: הם קיבלו היום 88 מיליון שקלים לחטיבה להתיישבות בוועדת הכספים.

מרב מיכאלי: אבל הקהילה הלהט"בית, אדוני ראש הממשלה, זאת שיש בה הומוסקסואלים, לסביות, טרנסג'נדרים וטרנסג'נדריות, טרנסקסואלים, ביסקסואלים וגם הדבר הכללי הזה שאנחנו קוראות לו "קוויר" – מה דעתך בקשר אליהם?

מרב מיכאלי: למה, אדוני ראש הממשלה, תמשיך ותמנע מהם זכויות אזרח ואזרחית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא אדבר על זכויותיהם של האנשים שישבו בעלטה במשך חמישה ימים ולאף אחד לא אכפת מהם; אני לא אדבר על העניים – היום התפרסם דוח העוני שהממשלה יצרה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על הארגונים באמריקה, ארגונים אקדמיים בארצות-הברית, כמו באירופה, שהחליטו להחרים את הפרופסורים הישראלים בגלל עוון הכיבוש.

ישראל אייכלר: מה שמעניין, שמדובר בארגונים שמאלניים שהאליטה הישראלית אוהבת לדבר עליהם כמשאת נפש אינטלקטואלית שהלבנט האסיאתי צריך ורוצה להידמות אליהם ולהתבולל בתרבותם.

ישראל אייכלר: הם עושים הכול כדי לבולל את עם ישראל בתרבות המערבית, כשפלות שבאומות, והנה, הם מקבלים מכה בפרצוף.

ישראל אייכלר: מה אומרים הגויים?

ישראל אייכלר: הממשלות אומרות: אתם ז'ידים, אנחנו לא רוצים אתכם.

ישראל אייכלר: אובמה ואירופה לא מסתכלים על נתניהו כמו שהוא לא מסתכל על החרדים בארץ כשהוא זועק על איראן.

ישראל אייכלר: כך היה גם בהיסטוריה, אגב, רק הנימוקים השתנו.

ישראל אייכלר: והנה, עכשיו באים ומחרימים את ישראל על העוון הזה.

ישראל אייכלר: אני אומר: מדינה שמחרימה ומבזה את לומדי תורת ישראל מקבלת את שכרה גם מידי שלטונות אובמה וג'ון קרי וכל הידידים, והלחי השנייה קיבלה סטירה מן האקדמאים הגויים, שאומרים לאקדמאים הישראלים: אנחנו לא רוצים אתכם.

ישראל אייכלר: אני מציע בפסוק אחד: "אלכה ואשובה אל אישי הראשון כי טוב לי אז מעתה"; כך אומר הנביא.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכפר או שכונת ראמיה בכרמיאל היא התרגום המכוער לכל תוכנית ולכל פרויקט שהכותרת שלו "פיתוח הגליל", "פיתוח הנגב".

מסעוד גנאים: יש חברי כנסת שלא כל כך מוצא חן בעיניהם כאשר חברי הכנסת הערבים מתנגדים וחושדים בכוונות של כל תוכנית או חוק בשם "פיתוח", למשל פראוור.

מסעוד גנאים: התרגום והדוגמה למובן של הפיתוח זה בראמיה – כ-150 בני-אדם ממשפחת סואעד שגרים עכשיו בכרמיאל – לפני שהייתה כרמיאל.

מסעוד גנאים: זה מה שנשאר.

מסעוד גנאים: אדמתם הופקעה, יש כאלה שעזבו, נשארו 150, ועכשיו הם נחשבים בעיני המינהל והשלטונות למטרד, להפרעה, לפולשים שמאוד לא עוזרים להתפתחות העיר כרמיאל.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, זה התרגום של פיתוח.

מסעוד גנאים: בני-אדם שנחשבים לאזרחים בכרמיאל לא מקבלים את השירותים הבסיסיים, חונקים אותם, כדי שיעופו משם ויעברו למקומות אחרים.

מסעוד גנאים: הם שוכחים שהעיר כרמיאל הוקמה על אדמתם של בני ראמיה שהופקעה לפני כ-60 שנה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, כסולידריות עם חברי לקהילה הגאה שמפגינים עכשיו מול משכן הכנסת אני רוצה לקרוא מכאן ולפנות אל ראש הממשלה בנימין נתניהו ולבקש ממנו לצאת מהארון ולהגיד לנו מה עמדתו בעניין הזכויות לקהילה הגאה.

ניצן הורוביץ: הוא ראש הממשלה, והוא במנזר השתקנים.

ניצן הורוביץ: השרים שלו מתקוטטים, המפלגות בקואליציה מתקוטטות, אבל הוא שותק.

ניצן הורוביץ: ואני מבקש ממנו לדבר אלינו.

ניצן הורוביץ: הרי בחו"ל באנגלית אין לו שום בעיה לעשות את זה.

ניצן הורוביץ: כמעט בכל נאום חשוב של ראש הממשלה בחו"ל בשנים האחרונות הוא גייס את קהילת הלהט"ב הישראלית כדי לתקוף את איראן.

ניצן הורוביץ: בשביל זה אנחנו בסדר – בשביל לצייר את ישראל כגן-עדן ליברלי.

ניצן הורוביץ: הנה, בנאום באיפא"ק הוא הצהיר שבישראל יש דמוקרטיה אמיתית וזכויות לגייז, וזה מה שצריך בכל המזרח התיכון.

ניצן הורוביץ: בנאום בפני ידידי ישראל באירופה הוא אמר – באנגלית כמובן – שלישראל יש קשר טבעי ועמוק עם המדינות שבהן מכבדים זכויות של הומואים ולסביות, כי ישראל – זה כך גם אצלה.

ניצן הורוביץ: אני שואל את ראש הממשלה: מה הוא עשה בעניין כאן?

ניצן הורוביץ: האמת היא שבחמש השנים האחרונות שבהן נמצא בנימין נתניהו בראשות הממשלה יש קיפאון קשה במסלול ההתקדמות של הקהילה הגאה לשוויון אזרחי מלא בחוק.

ניצן הורוביץ: העולם דווקא לא עצר.

ניצן הורוביץ: מהפכה בנישואין, במשפחה, בילדים, בחינוך, וישראל עכשיו מדשדשת מאחור.

ניצן הורוביץ: אז אני אומר לראש הממשלה: נאה דורש נאה מקיים, ואולי אני גם אגיד את זה באנגלית כדי שהוא יבין: Mister Prime minister, get out of the closet.

ניצן הורוביץ: Give equal rights to the GLBT community in Israel.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: Thank you.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכולנו שנאומים בכנסת כדאי לשאת או בעברית או בערבית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהים צרצור – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, אני ממשיך בנושא של דוח העוני.

אברהים צרצור: היום שמענו שתי הצהרות מעניינות מאוד.

אברהים צרצור: האחת – של נשיא המדינה.

אברהים צרצור: כשהוא קיבל את הדוח הבוקר הוא התרעם על הנתונים, על הממצאים, ומתוך ההתרעמות הזאת הוא אמר את הדברים האלה, ואני מצטט: אזרחים עניים אומר עם עני.

אברהים צרצור: אני חושב שזאת הצהרה שצריכים לעמוד מולה ולבדוק אותה לעומק, ולדעת בדיוק איך אנחנו יכולים לפרש אותה ולהפוך אותה לתוכנית שתעזור לשכבות החלשות ואיך אנחנו יכולים לשכנע גם את השכבות החזקות לתרום מצדן כדי לעזור ולהציל את השכבות החלשות.

אברהים צרצור: ההצהרה השנייה המעניינת היא זו של מנכ"ל הביטוח הלאומי באותו מעמד.

אברהים צרצור: הוא אומר את הדברים האלה, ואני מצטט: עוני זה מחלה ועני הוא חולה.

אברהים צרצור: ממחלה, כבוד היושב-ראש, לא צריכים להתעלם, במחלה צריך לטפל, ומחולה לא צריכים להתעלם ולזרוק אותו לכל הרוחות; בחולה צריכים לטפל עד שהוא יחלים, עד כמה שאפשר מהר.

אברהים צרצור: ולסיכום, הסיפור הזה של העוני מזכיר לי שתי אמירות מהמורשת שלנו.

אברהים צרצור: האמירה הראשונה אומרת כך: לַוּ כּאן אל-פקר רג'ולן לקתלתֻהֻ.

אברהים צרצור: מה התרגום של המושג הזה?

אברהים צרצור: לו היה העוני בן-אדם, הייתי הורג אותו.

אברהים צרצור: והאמירה השנייה: עג'בּת לרג'לן לא יג'ד לקמת עישן, כּיפ לא יח'רג' שאהרן סיפה – אני מתפלא על אדם שלא מוצא פת לחם בבית שלו, שלא יוצא לרחובות עם חרב שלופה.

אברהים צרצור: דברים מעניינים.

אברהים צרצור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת יפעת קריב.

אדוני היושב-ראש, בהמשך לסערה שפקדה את עם ישראל בכלל, ובאמת לצד התשבחות לעובדי הרשויות, עובדי חברת חשמל, עובדי משטרה, שוטרים, מד"א וכדומה, שבאמת צריך לשבח את עבודתם בתנאים לא תנאים, אולי צריך היה לתת את הדגש – מה שלא נעשה לצערי עד עכשיו – על אותם מאות ואולי אלפי מתנדבים וארגוני חסד שנטלו חלק פעיל מאוד, לא כחובה אלא כזכות לעשות את זה מעצמם.

ובימים האלה ובלילות הטרופים הללו יצאו ועזרו ליולדות, לאנשים קשישים, בחלוקת אוכל אלמנטרי; עשו עבודת קודש.

הרבה מאוד עמותות חסד ומתנדבים, חלקם הגדול מהמגזר החרדי והדתי, כגון ארגוני זק"א, "עזר מציון", "יד שרה", "איחוד הצלה", אשר ראו אותם מסתובבים ועושים את העבודה, עבודת קודש.

ואני חושב שבימים כאלה, שבהם הציבור החרדי הוא למשיסה כל הזמן על נטל – שהוא לא לוקח על עצמו נטל – אולי שילכו אותם אנשים שכל הזמן מנצלים את הדברים הללו וישאלו את אותם חולים, את אותם קשישים, את אותם גלמודים, מי בא, מי חירף את נפשו, מי הגיע, מי עשה את זה, מזכות, לא מחובה, ואולי על-ידי זה ירד קצת, מעט מהביקורת הקטלנית והפוליטית הזאת כנגד הציבור החרדי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

והדבר האחרון, אני מתרעם על כך שבאותה מסיבת עיתונאים שראינו כולנו ושמענו כולנו לא הוזכר אפילו לא ארגון חסד אחד, לא הוזכרו הארגונים האלו שנותנים סיוע לעובדי עירייה, לעובדי המדינה, לא על-ידי ראש הממשלה ולא על-ידי ראש העיר ירושלים.

תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת קריב, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להקדיש את הדקה שלי גם היום לנשים מנהיגות מפלסות דרך ברחבי העולם.

יפעת קריב: כיום יש 18 מדינות שבראשן עומדת אישה, האחרונה נבחרה לפני יומיים לנשיאת צ'ילה, לאחר שהתמודדה מול אישה אחרת על התפקיד.

יפעת קריב: לפני בדיוק 120 שנים נשים הצביעו לראשונה בניו-זילנד ובחרו את ראש העיר הראשונה לתפקיד פוליטי.

יפעת קריב: בעולם כיום פעילים כ-180 פרלמנטים, אך בשניים בלבד יש שוויון מגדרי בנציגות הגברית והנשית.

יפעת קריב: בישראל אנחנו נאבקים כל יום בנושאים שונים ורחבים לקידום מעמדן של נשים, אנחנו חלק משינוי עולמי עצום שהחל לפני 120 שנים.

יפעת קריב: רק לאחרונה קיבלנו פרס כמדינה על פעילות ענפה לחיזוק השוויון המגדרי בישראל.

יפעת קריב: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולשלוח ברכות חמות מכאן, מהפרלמנט הישראלי, לנשיאה החדשה של צ'ילה, המצטרפת לנשיאות ברזיל, ארגנטינה וקוסטה-ריקה, לאותן נשים מנהיגות באמריקה הלטינית, ולכל אותן נשים מנהיגות אמיצות שמהוות מודל לשוויון מגדרי ברחבי העולם.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים כל הזמן על זכויות אדם, אני רוצה לדבר על זכויות נשים.

יפעת קריב: יש לנו כל כך הרבה מאבקים, כמו המאבק שמתרחש כאן בחוץ, מאבקים למען שוויון.

יפעת קריב: אני מצדיעה מכאן לכל אותן נשים אמיצות בבית הזה ובעולם כולו שעושות שינוי אמיתי ומפלסות דרך חדשה, ולמרבה הצער הדרך עוד ארוכה.

יפעת קריב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה לצרף את קולי לברכה לנשיאת צ'ילה החדשה, שעמדה בראש חזית השמאל, וזכתה לניצחון מרשים של 62% מהקולות.

דב חנין: אני מאחל לעצמי ולעצמנו שחזית שמאל כזו תנצח גם בבחירות בישראל בעתיד, אנחנו ראויים לזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, לפני שעה פונו מכאן, מהרחבה שמול משכן הכנסת, באלימות רבה 200 מבקשי מקלט שעשו את הדרך הארוכה והגיעו לכאן ממתקן הכליאה הכביכול-פתוח בחולות.

דב חנין: אם הייתה נכונה התעמולה הממשלתית ובאמת היה מדובר במהגרי עבודה, הם יכלו מזמן להתפזר בישראל.

דב חנין: הם הגיעו לכאן, לכנסת, כדי להעביר מסר: אנחנו ברחנו מרצח עם בדארפור, אנחנו ברחנו ממשטר העריצות באריתריאה, תבדקו את הבקשות שלנו, תבדקו ותראו אם אנחנו ראויים למעמד של פליטים.

דב חנין: אני חושב שלקול הזה הגיע הזמן להקשיב.

דב חנין: במוצאי שבת, אדוני היושב-ראש, השתתפתי בהפגנה אחרת, הפגנה ספונטנית שהייתה בתל-אביב, של מאות רבות, אם לא אלפים, מבני קהילות הלהט"ב שבאו ודרשו את זכויותיהם, את השוויון המגיע להם, לא בחסד אלא בזכות, בחוקי מדינת ישראל.

דב חנין: אני מצרף את קולי, אדוני היושב-ראש, לכל אותם חברי כנסת שפנו מכאן לראש הממשלה: השמע את קולך, הבע את עמדתך.

דב חנין: כדאי לנו לשמוע אותך לשם שינוי גם בעברית צלולה וברורה – התייצב לצד שוויון קהילות הלהט"ב בחוקי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

עמרם מצנע: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא אדבר על כך שעד היום, למרות כל כך הרבה שנים שחלפו, לא הסדירה המדינה, הממשלה, את האחריות לעורף במלחמה ובמקרים כמו המקרים של הימים האחרונים.

עמרם מצנע: אני גם לא אדבר על ההכנות שלא נעשו כנראה באופן רציני, אני לא אדבר על כך שהחלטות התקבלו קצת מאוחר מדי.

עמרם מצנע: אני רוצה, כפי שאני עושה בדרך כלל בדקה הזו, לומר שמגיע חיבוק ומילה חמה לכל אותם אלפי משרתי ציבור: שוטרים, חיילים, עובדים סוציאליים, עובדות סוציאליות, ארגוני רווחה למיניהם, ארגוני סעד, ארגונים אזרחיים, סתם אזרחים שחשבו מה קורה עם השכן.

עמרם מצנע: ואני חושב שכמו שקורה לנו בהרבה מאוד מקרים שמערכות העל קורסות, מגיע הרבה ציון לשבח לאלה שעוסקים במלאכה.

עמרם מצנע: אז באמת זו הזדמנות להודות לכל מי שבלילות האלה היה תלוי על עמודי חשמל, לשוטרים שלקחו ממכוניות תקועות תינוקות ובאמת דאגו לכך שבסוף האירוע הזה הסתיים עם מעט נפגעים והרבה נזקים לצערנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שואל את ראש הממשלה: למה באנגלית להגיד gay זה בסדר, ומעולם לא נשמעה בקולו המילה הומוסקסואל בשום נאום רשמי?

מיקי רוזנטל: למה gay community זה סביר ולהט"בים לא?

מיקי רוזנטל: חברי הקהילה מפגינים עכשיו בחוץ, ואני כמובן מצטרף לקריאה של חברי לראש הממשלה להוציא אם לא את עצמו מהארון לפחות את דעתו מהארון, ושיאמר דברים ברורים על זכויות הקהילה הגאה.

מיקי רוזנטל: אבל לא רק, אלא על זכויות אדם בכלל.

מיקי רוזנטל: היום התפרסם דוח העוני.

מיקי רוזנטל: זה יום המאבק בעוני הבין-לאומי.

מיקי רוזנטל: ישראל משופעת בעניים, וחוקים אנחנו מחוקקים לרוב.

מיקי רוזנטל: טוב לקהילה הגאה שרבים על הקרדיט מי יקדם את החוקים שלה, אבל רע מאוד שהממשלה לא עושה את מה שהיא יכולה לעשות בלי חקיקה.

מיקי רוזנטל: לדוגמה, במשרד החינוך, אם השר פירון ייתן הוראה שנושא השוויון או שוויון בכלל וזכויות המיעוטים בפרט יהיה נושא מוביל בבתי-הספר – זה בסמכותו.

מיקי רוזנטל: לא צריך לשם כך חוק, לא צריך להפוך עולם, לא צריך לריב עם הבית היהודי, רק צריך להגיד: זכויות אדם הן בראש מעיינינו, ובואו נעשה מעשים ולא רק דיבורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, "אולי נחכה לסערה האמיתית, הוד רשעותך", אמרה הציפור העייפה לווזיר הרשע ג'עפר ב"אלדין" של וולט דיסני – מי שלא ראה, שילך לראות – והסערה האמיתית הגיעה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חושב שמי שטיפלו בסערה הם אנשים מרושעים, אם כי אולי חלק מהם, אבל בוודאי הם אנשים שלומיאלים.

ג'מאל זחאלקה: איך יכול להיות שלחברת החשמל יש 200 גנרטורים ענקיים וחברת החשמל לא יודעת לספר לנו בכמה מהם נעשה שימוש?

ג'מאל זחאלקה: אני הייתי ביישוב עין-נקובא.

ג'מאל זחאלקה: כשהייתי שם הייתה הלוויה של מר עוודאלה עוודאלה.

ג'מאל זחאלקה: בזמן הלוויה הביאו גנרטור, והתושבים תהו: למה לא הביאו את זה יומיים לפני כן או שלושה ימים קודם?

ג'מאל זחאלקה: מה נעשה עם הגנרטורים האלה?

ג'מאל זחאלקה: למה לא הייתה היערכות אפילו לקניית ציוד או להשכרת ציוד או להפעלת ציוד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריכה להיות ועדת חקירה פרלמנטרית – לא בשביל לעשות חשבון עם אנשים שפעלו, אלא בשביל לצפות את העתיד ולהיערך בהתאם.

ג'מאל זחאלקה: כי סערות, לא רק פוליטיות, יהיו הרבה בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כמו בדימוי מהימים האלה, אני הולך בעקבות החריצים שחרצו כבר מפלסות השלג שהלכו לפני; כשאני יוצא מהבית יש לי כבר נתיבים מוכנים.

נחמן שי: אז היה הנתיב האחד של כל ההתארגנות והאי-התארגנות לשלג.

נחמן שי: מחר נדבר על זה בהרחבה, אני מניח את זה.

נחמן שי: נושא שני זה העוני, שעסקנו בו היום, ואני בטוח שהכנסת תשוב ותשקיע בו.

נחמן שי: אלה דברים שבמידה מסוימת קשורים האחד לשני, כי מי שעני, גם קשה לו מאוד ההתמודדות עם המחסור והלחץ שנופלים עליו פתאום.

נחמן שי: והדבר השלישי – אותה קבוצה של להט"בים, ואנחנו חשבנו שיהיה נכון היום להעלות את עניינם בצורה רחבה בפני הכנסת.

נחמן שי: אני בוחר באירוע שהתרחש לפני שבוע בבית הזה, שגם אתה, אדוני, נתת עליו את דעתך בצורה מהירה, הכרחית ונחרצת, נושא תרומות הדם של הקהילה.

נחמן שי: המדיניות של מגן-דוד-אדום, שמגובה גם במדיניות משרד הבריאות, שלא לקבל תרומות מהומואים, כמו גם מבני קבוצות מוחלשות נוספות, היא מדיניות אנכרוניסטית, מיושנת ולא יעילה.

נחמן שי: מדובר במדיניות שעוצבה בד בבד עם התפרצות מחלת האיידס, שלדעתי היא כבר לפחות בת 15, שסיבותיה לא היו ידועות באותה עת והיה קושי לאבחנה.

נחמן שי: במדינות רבות בעולם בוטלה המדיניות הזאת, ואף הוועד של הצלב-האדום הבין-לאומי הכריז שאין במדיניות זו צורך בעת הנוכחית.

נחמן שי: מדובר במדיניות המפלה בין דם לדם.

נחמן שי: אמרנו את זה בשבוע שעבר: ההבחנה על בסיס נטייה מינית, ולא על בסיס שאלות שהן יותר רלוונטיות, דוגמת שאלת קיומו של מין לא מוגן, היא אפליה בוטה, מאחר שקבוצת הסיכון המרכזית היא מי שקיימו יחסי מין לא מוגנים, לרבות הטרוסקסואלים.

נחמן שי: אני מציע שאת הנושא הזה תפתור שרת הבריאות.

נחמן שי: זה בתחומה, זה באחריותה, היא יודעת לעשות את זה, היא יכולה לעשות את זה.

נחמן שי: ואנחנו צריכים בכנסת להפחית ככל האפשר את קיפוחם של קבוצות, קבוצות ובודדים.

נחמן שי: אני חושב שזאת אחת הסוגיות שבהן הכנסת יכולה לעשות את שלה.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני 20 דקות, אדוני היושב-ראש, הייתי כאן בחוץ בזמן שפוזרה ההפגנה של הפליטים, מבקשי המקלט, שבאו מהדרום לירושלים, והייתי עד לשימוש לא תבוני, לא נכון, בכוח, שאין לו בסופו של דבר שום מטרה.

אילן גילאון: אני חושב שיש כאן איוולת ורשעות מחוברות יחדיו.

אילן גילאון: הם מוחזרים עכשיו ל"קציעות".

אילן גילאון: ומה יקרה?

אילן גילאון: בעוד שלושה ימים הם יעלו שוב, ושוב ושוב.

אילן גילאון: לא טוב שהדברים האלה קורים אצלנו.

אילן גילאון: הם לא יכולים להתרחש כאן, משלוש סיבות, אדוני: האחת, כי יש לנו היסטוריה ארוכה, ולי יש כבוד למורשת שלנו, אנחנו, שעברנו שבר במצרים פעם, כפי שאתה זוכר; הייתה לנו גם היסטוריה יותר קרובה שהתדפקנו על דלתות שלא נפתחו לפנינו, וגם אותן אנחנו זוכרים; והכי חשוב – אנחנו חתומים, אדוני, על אמנת האו"ם לזכויות הפליטים, וחבל שאנחנו לא מקיימים את זה.

אילן גילאון: בתור משפט אחרון, תראה, אדוני, חבל, חבל כל הזמן שאנחנו מתישים את עצמנו במאבקים, כי בסופו של דבר אנחנו פאזל של הומואים ולסביות וסטרייטים ופליטים, כולנו כאלה חלשים וחזקים.

אילן גילאון: וגם אני רוצה לקרוא לראש הממשלה – אגב, אין לו שום בעיה לצאת מן הארון, כי הוא עסק בארונות.

אילן גילאון: ראש הממשלה היה משווק של ארונות, כפי שאתה זוכר, במפעל "רים".

אילן גילאון: אני מקווה שאלה לא היו ארונות מסיבית אלא ארונות מעץ מסיבי: צא גם אתה החוצה.

אילן גילאון: ראיתי שחברי ניצן הורוביץ התחיל לומר את הדברים בשפות, אז אני התייעצתי עם חברי הטוב השר מאיר כהן, והיועץ הלשוני שלי, ואני רוצה להגיד את זה במרוקאית: "כּנש פי אל-מאריו".

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: נכריז על יום הבלשנות בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – אחרון הדוברים בנאומים בני דקה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף למחאה נגד הפינוי האלים שהתרחש לפני שעה קלה כאן מחוץ לכנסת של אנשים שהם לא פושעים, הם בסך הכול מבקשי מקלט שהגיעו לכאן.

תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר לכולנו שגם אנחנו היינו פליטים, והיחס הזה, גם של כליאה במתקן שאנחנו יודעים שהוא לא פתוח – שהוא כלא והוא כלא והוא כלא – וגם המעצרים האלימים שראינו כאן, הם מבישים.

תמר זנדברג: אני רוצה עוד להתבייש במצב הקהילה הלהט"בית בישראל ולהצטרף לחברות ולחברים שקראו לפני לראש הממשלה בנימין נתניהו לצאת מהארון ולהביע את עמדתו.

תמר זנדברג: אני חושבת ששוויון זכויות לכל אזרחיות ואזרחי ישראל לא יכול שיישאר ויכוח בין יש עתיד לבית היהודי בלבד.

תמר זנדברג: זו לא קטטה בגן בין שני אחים, זה נושא של מדיניות לאומית, ומן הראוי שראש הממשלה יגיד את דברו, בעברית, לנו, אזרחיות ואזרחי ישראל, ויצהיר גם על עמדתו וגם מה הוא מתכוון לעשות בנדון.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים הוא כאמור חבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – שעת שאלות לשר הרווחה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעקבות סופת השלג הגדולה והביקורות על ההיערכות וכו' אני חושש רק מדבר אחד: בדרך כלל אנחנו רגילים שמגיבים באיחור.

מאיר שטרית: זאת אומרת, עכשיו שהייתה סופה ומבינים שיש בעיה, יקימו ועדה ויחפשו פתרונות.

מאיר שטרית: עכשיו יקנו ציוד רב מאוד בכל הערים וגם בירושלים, במאות מיליונים, שישכב כאבן שאין לה הופכין ויחליד במשך עשר שנים, עד שתהיה הסופה הבאה, ואז תהיה עוד הפעם הביקורת; הם כבר לא יוכלו לעבוד, ותהיה עוד פעם ביקורת.

מאיר שטרית: אני מציע לכל העושים במלאכה לקבל את ההחלטות בזהירות, לבדוק מה באמת נחוץ ומה צריך, כמה ימים אפשר לסבול, איך מטפלים בעניין, בלי להיכנס לפניקה של רכישת "סופר-טנקר", זה נקרא, לשלג.

מאיר שטרית: לא צריך "סופר-טנקר" לשלג, מספיק דברים קטנים מתוכננים בזמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית על דברי הטעם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לבקש משר הרווחה והשירותים החברתיים, הלוא הוא חבר הכנסת מאיר כהן, לעלות לכאן, לדוכן, על מנת לפתוח את שעת השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו מספר רב של חברי כנסת שמעוניינים לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אכן נמצא אתנו חבר הכנסת אברהם מיכאלי, אתה ראשון השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: הנוהג הוא כמו בשאילתות דחופות, להיצמד לנוסח השאלה ואז השר ישיב.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, דוח מבקר המדינה משנת 2011 קובע כי הקרן לטיפול בחסויים לא עומדת בחובותיה הבסיסיות.

אברהם מיכאלי: תחקיר שנעשה בערוץ 10 ב-15 ביולי 2013 מגלה שעל אף הדוח של המבקר מלפני כשנתיים לא נעשתה כל פעולה לתקן את ממצאי דוח המבקר.

אברהם מיכאלי: על-פי דוח המבקר ותחקיר ערוץ 10, במדינת ישראל ישנם כ-5,000 חסויים שכל ענייניהם הכספיים מנוהלים על-ידי הקרן לטיפול בחסויים.

אברהם מיכאלי: סך הסכומים נאמד ב-870 מיליון שקל.

אברהם מיכאלי: כפי שאדוני השר מכיר, מדובר באחת מהאוכלוסיות החלשות בחברה הישראלית, שהמדינה לוקחת את חסותה עליה, בטיפול בה ובנכסיה.

אברהם מיכאלי: כאמור, מהממצאים עולה שהתמונה עגומה מאוד.

אברהם מיכאלי: עד כדי כך עגומה שכספן של אוכלוסיות אלו נעשק בכך שנגבים מהן, מכספן, דמי עמלה לניהול ענייניהן הכספיים בסך של מאות שקלים בחודש, ומבלי לתת מענה ראוי ומינימלי על-ידי מוסדות הקרן לצורכיהם היומיומיים של הנזקקים, כפי שמתחייב על-פי החוק.

אברהם מיכאלי: הפיקוח אמור להיעשות על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, ועל-פי הממצאים של הגורמים שהזכרתי קודם, אדוני השר, תהליכי הפיקוח לא נעשים כראוי ולעתים לא נעשים כלל, בניגוד להנחיות ברורות בחוק כאמור.

אברהם מיכאלי: אשר על כן, אדוני השר, אבקש לשאול: מה משרדך עושה לאור האמור לעיל והאם הנך מתכוון להיכנס בעובי הקורה לתיקון הליקויים הנ"ל?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, ראשית אני מציין לפניך, אדוני חבר הכנסת, כי בהתאם לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, האחראי לפיקוח של האפוטרופוסים הוא האפוטרופוס הכללי במשרד המשפטים, ומתוך כך אחריותו לנושאים המועלים בהקשר של הקרן לטיפול בחסויים, שהתמנתה כאפוטרופוס לחסויים.

מאיר כהן: אבל אני עונה בכל זאת כי יש לי שם חלק, כמו שציינת.

מאיר כהן: מעורבות משרד הרווחה היא בשלבים הקודמים למינויו של האפוטרופוס, ומשניתן המינוי, האפוטרופוס הכללי הוא זה שמפקח.

מאיר כהן: ככל הידוע לנו, האפוטרופוס הכללי אמור להתחיל בפיילוט בנושא הפיקוח על הגוף הזה בזמן הקרוב.

מאיר כהן: יחד עם זאת, המשרד, מתוך דאגה לחסויים, העלה בפני מנכ"ל משרד המשפטים הצעה לדרך מימון חלקי של שכר הטרחה של האפוטרופוסים של חסויים חסרי אמצעים מתוך כספי העיזבונות.

מאיר כהן: ישיבה נוספת בנדון עומדת להתקיים בשבועות הקרובים אצל מנכ"ל משרד המשפטים.

מאיר כהן: אני אביא לפניך את סיכום הישיבה.

מאיר כהן: ביחס למקבלי הגמלה, הקרן לטיפול בחסויים מונתה כמקבלת גמלה מכוח הוראות סעיף 304 לחוק הביטוח הלאומי עבור כ-1,800 מבוטחים אשר לא נמצא מי שיטפל בענייניהם.

מאיר כהן: יש כ-1,800 איש כאלה, אין מי שיטפל.

מאיר כהן: הקרן לטיפול בחסויים היא מקבלת המלגה.

מאיר כהן: כ-1,200 מהמבוטחים שוהים במוסדות ציבוריים וזוכים לטיפול על-ידם, וכ-600 נמצאים בתוך הקהילה.

מאיר כהן: במסגרת תפקיד הקרן כמקבלת גמלה, נדרשת הקרן לדאוג לצורכי המבוטחים ולחלוקת כספי הקצבה כך שצורכיהם הבסיסיים יתמלאו.

מאיר כהן: עם זאת, הקרן מוגבלת על-פי דין ביכולתה לנהל את מלוא ענייניו הכספיים של המבוטח מאחר שאינה מתמנית כאפוטרופוס אלא כמקבלת גמלה בלבד, ואת הנקודה הזאת חייבים להדגיש, אדוני.

מאיר כהן: על ביצוע תפקיד זה, כמקבלת הגמלה, משולמים לקרן דמי טיפול בשיעור של בין 92 ל-142 שקל בלבד, כל חודש, מתוך קצבת הנכות הכללית של 2,200 שקלים או קצבת הזיקנה.

מאיר כהן: יחסית לאפוטרופוס, דמי הטיפול הנם פי-שניים, יותר ממחצית האנשים נמצאים במוסדות שממילא דואגים להם שם, והקרן מקבלת את הסכום הנמוך במצב הזה.

מאיר כהן: באופן כללי, בכל מקרה פרטני שבו מתעוררת שאלה, או שבמוסד מתקבלת תלונה של מי שהקרן התמנתה עבורו כמקבלת גמלה, עורך המוסד בירור פרטני ויסודי של נסיבות המקרה.

מאיר כהן: אני מבקש ממך, אם יש בידיך מקרים כאלה פרטניים, אנא העבר אותם אלינו.

מאיר כהן: לעת עתה, המוסד לא מצא מעילה בכספי המבוטחים או אי-סדרים כספיים לעניין ניהול המבוטחים.

מאיר כהן: התלונה היחידה שנמצאה הייתה כי הקרן אינה עושה די לניצול כספי המבוטחים לטובתם.

מאיר כהן: זה דבר שעולה מהתשובה שלי, ואני אומר לך את זה בשקיפות מלאה: הקרן אינה עושה די לניצול כספי המבוטחים לטובתם, כך שכספים רבים נותרים כיתרת זכות.

מאיר כהן: לעניין הבקרה והפיקוח שציינת, חבר הכנסת מיכאלי, שזה הדבר המהותי ביותר בעיני – אבקש לפרט את ההליכים שננקטו ויינקטו בעניין: 1.

מאיר כהן: בעקבות דוח מבקר המדינה קיבל המוסד לביטוח לאומי מהקרן פירוט של כל המבוטחים אשר הקרן מונתה עבורם כמקבלת גמלה וכן נתונים בדבר מינוי נציג שמטפל מטעם הקרן; 2.

מאיר כהן: נציגי המוסד בחנו, בשיתוף הקרן, כל מקרה ומקרה וביקשו הסברים מהקרן, ובכל מקרה שבו לא מונה נציג בשל אלימות מצד המבוטח או חוסר שיתוף פעולה – גם במקרים האלה עמד המוסד על כך שהקרן תעמוד בקשר עם גורם אחר מהקהילה או מגורמי הרווחה, שמהם ניתן יהיה לקבל נתונים על מצבו של המבוטח; 3.

מאיר כהן: בימים אלה המוסד נערך לביצוע בקרה כספית על-ידי רואה-חשבון, ובמסגרתה ייבדק באופן עמוק ניצול כספי הגמלה.

מאיר כהן: הבקרה תסתיים בסוף אפריל 2014, והיא מבקרת את אותם 600 השוהים בקהילה.

מאיר כהן: גם את דוח הבקרה אני מתחייב להביא לידיך, אדוני חבר הכנסת.

מאיר כהן: צוות בראשות משרד המשפטים, המוסד לביטוח לאומי ומשרד הרווחה בוחן בימים אלה אפשרות לתיקון סעיף 304 לחוק הביטוח הלאומי, באופן שיאפשר מתן סמכויות רחבות יותר למקבלי הגמלה לצורך טיפול במבוטחים, ובצדן – חובה של דיווח ובקרה רחבים ביותר.

מאיר כהן: תפקידה של הקרן כאפוטרופוס – עיקר טיפול הקרן הנו בנכים אשר הקרן מונתה עבורם כאפוטרופוס.

מאיר כהן: נושא זה אינו מצוי בתחום טיפולו של המוסד לביטוח לאומי.

מאיר כהן: מכאן שרוב רובו של הסכום המצוין בשאלה, 870 מיליון ש"ח, מצוי בטיפולה של הקרן לטיפול בחסויים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: שאלה נוספת?

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני השר.

אברהם מיכאלי: אני יודע שהביקורת לא הייתה בתקופה שלך, והייתה ביקורת לפני שנתיים, שלוש – –

מאיר כהן: זה לא משנה, לכן אני עונה ופועל.

אברהם מיכאלי: – – ואני אומר, אדוני השר, לפני כשבועיים קיימנו דיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט בסוגיה הזאת.

אברהם מיכאלי: הכנסת אמורה לפקח על זה.

אברהם מיכאלי: לצערי, גם הכנסת לא בסדר, היא לא מפקחת מספיק על אותם גורמים שאמורים לטפל באותם חסויים.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, הובאו בפנינו עובדות ותלונות של חסויים שלא מבקרים אותם, שלא עומדים אתם בקשר, ואנחנו, כאנשי ציבור, לא יודעים כנראה להבין באיזה חסויים מדובר; אין להם שום יכולת לתפקד באופן עצמאי כי הם תלויים בכל דבר קטן באותו אפוטרופוס שמונה להם.

אברהם מיכאלי: אני יודע שזה תפקידו של האפוטרופוס הכללי, והוא גם ישב אתנו בדיון הזה, אבל מכיוון שמשרד הרווחה ומשרד המשפטים ביחד קשורים בזה, אני כן מבקש מאדוני השר, העומק שגילה בתשובה שלו, שהוא התעניין בדברים – הפיקוח הזה צריך להיות עליהם, שאנחנו לא נפקיר את החסויים האלה מבלי שיהיו להם אבא ואימא, כי זה אבא ואימא שלהם.

מאיר כהן: אני מודה לך על ההערה, כך אני פועל.

מאיר כהן: אני חוזר שוב: אם יש דברים נקודתיים, ספציפיים, יכול להיות שאם תמסור לנו אותם ויסתבר שבאמת יש בעיה בפיקוח, אנחנו נטפל בזה וניתן לך דין-וחשבון.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לשואלת הבאה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, השאלה נוגעת למחסור בעובדים סוציאליים במזרח-ירושלים.

תמר זנדברג: המחסור הזה ידוע ונמשך הרבה מאוד שנים, וזאת אף ש-78% מתושבי ירושלים המזרחית וכ-84% מהילדים נמצאים מתחת לקו העוני.

תמר זנדברג: השאלה היא: האם קיימות תוכניות במשרד הרווחה לפתרון המחסור בלשכות רווחה ובעובדים סוציאליים בירושלים המזרחית, אשר לכל הפחות תשווה את מספר הלקוחות פר עובד או עובדת סוציאלית בין מזרח העיר ובין מערבה?

תמר זנדברג: וכן, האם קיימת תוכנית לפתרון המחסור במרכז חירום למגזר הערבי במזרח-ירושלים?

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית כול, חברת הכנסת תמר זנדברג, הרשי לי לומר לך שאת צודקת, אין על זה ויכוח.

מאיר כהן: לאורך שנים רבות הוזנחו השירותים הניתנים במזרח-ירושלים בין אם בתקני עובדים סוציאליים – ואני לא אחדש לך אם אני אגיד שגם בשירותים נוספים.

מאיר כהן: אבל אני לא מתכוון לעצום עיניים, חייבים לעשות העדפה מתקנת ביישובים הערביים בכלל, לא רק במזרח-ירושלים.

מאיר כהן: ואני אומר את זה מתוך היותי שר ומתוך אמונה שלמה שבסופו של יום הם חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת, גם לאלה שלא מסכימים לגבי מזרח-ירושלים – הם אזרחים.

מאיר כהן: אחד היעדים של משרד הרווחה בראשותי הוא לבצע את ההעדפה המתקנת ולהוביל לשיפור המצב והשירותים שהמשרד נותן במזרח העיר ירושלים.

מאיר כהן: ישבתי על כך עם אנשי המחוז, אנחנו פועלים לטובת העניין.

מאיר כהן: משרד הרווחה, באמצעות אגף הרווחה במינהל קהילה בעיריית ירושלים, מטפל בלמעלה מ-102,000 פונים בשנה במצב של מחסור בכוח-אדם.

מאיר כהן: המחסור בכוח-אדם הוא גם במערבה של העיר, אבל יש פער גדול מאוד בין מזרחה של העיר לבין מערבה של העיר.

מאיר כהן: זאת תשובתי אלייך, אני מוכן להביא לך את המספרים.

מאיר כהן: ב-2014 נוסיף לשם תקנים.

מאיר כהן: אני חייב להוסיף שבמוצאי-שבת הייתי במטה החירום של עיריית ירושלים, ראיתי שם עובדים סוציאליים ממזרח העיר.

מאיר כהן: שאלתי אותם, הסתבר שהיו מאות פניות.

מאיר כהן: אני חייב לציין שברגע הזה של המשבר כולן טופלו, כך לפי עדותן של אותן עובדות סוציאליות.

מאיר כהן: אבל בשגרה יש אפליה ברורה מאוד: בצד המערבי של העיר יש כ-400 עובדים סוציאליים, בצד המזרחי של העיר יש 70 עובדים סוציאליים.

מאיר כהן: זאת לקות שאנחנו חייבים לתקן, ואין לי מה להוסיף על דברי אלה.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

תמר זנדברג: תודה, אדוני השר.

תמר זנדברג: רק לאור הנתונים, שכמו שאתה אומר אין עליהם מחלוקת, שמעתי בדבריך גם על הצורך בהעדפה מתקנת וגם על התוכנית להוסיף ב-2014 תקנים במזרח-ירושלים.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה: האם יש כבר תוכנית על-פי איזה מפתח להוסיף, לאור הפער בין 400 ל-70?

תמר זנדברג: כמה מהם יתווספו, מהתקנים החדשים, ב-2014, במזרח-ירושלים?

תמר זנדברג: האם יש איזושהי תוכנית אופרטיבית לעניין?

תמר זנדברג: כי 2013 כבר נגמרת, ואין ספק שהדברים כבר בפתח.

חמד עמאר: תודה.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה לאגם 30 תקנים כדי להעביר במהלך 2014.

מאיר כהן: זה תחילתו של תיקון.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שאין אפשרות לקבל בנציבות שירות המדינה את מה שאני ביקשתי, שזו הוספה של 140 תקנים.

מאיר כהן: אם אני אצליח להוסיף את התקנים שציינתי, אני חושב שזאת תהיה התקדמות.

מאיר כהן: בכלל זה אנחנו מוסיפים תקנים – ואני יושב עם חבר הכנסת טיבי ועם עיסאווי פריג' – תקנים במגזר הערבי, ובמיוחד בפזורה הבדואית בדרום.

מאיר כהן: אלה המספרים, אני אומר את זה במלוא השקיפות.

מאיר כהן: אני אשמח אם כל אחד ידבר בכל מקום כדי לקבל עוד תקנים, כי זה חשוב.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני השר, קצבת הנכות עבור תושבים שאחוז הנכות שנקבע להם הוא 75% ומעלה עומדת כיום על סכום זעום של 2,299 שקלים לחודש.

עמר בר-לב: סכום זה, שאינו מתקרב אפילו לשכר המינימום, לא מספיק לרוב הנכים להתקיים וגורם לאלה שאין ביכולתם לעבוד ושאינם זכאים לקצבאות נוספות לצלול עמוק מתחת לקו העוני.

עמר בר-לב: אבקש לשאול: האם מתקיימים כיום במשרדך תהליכים לבחינת עדכון קצבת הנכות, ואילו?

עמר בר-לב: ובמידה שלא – על-פי אילו קריטריונים נקבעת הקצבה כיום, והאם לא הגיעה העת לבחון אותה מחדש?

עמר בר-לב: תודה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, קצבת נכות כללית במתכונתה הנוכחית, חבר הכנסת בר-לב, הנה קצבת קיום אשר באה לפצות את הנכים על אובדן כושר השתכרותם.

מאיר כהן: קצבת נכות שווה לרבע מהשכר הממוצע – בהשוואה לקצבאות הקיום האחרות שמשלם הביטוח הלאומי: הבטחת הכנסה, מזונות וזיקנה.

מאיר כהן: באוגוסט 2009 נכנס לתוקף תיקון 109 לחוק הביטוח הלאומי, להלן: חוק לרון.

מאיר כהן: תיקון זה נועד לשפר את התנאים של מקבלי קצבת נכות היוצאים לעבוד מתוך כוונה לשפר את איכות חייהם, לשלבם בחברה ולשפר את תדמיתם בעיני הציבור.

מאיר כהן: השינוי העיקרי שחל בעקבות התיקון היה לאפשר לנכה להגדיל את הכנסתו מעבודה בלי לשלול את זכאותו לקצבה, וכפועל יוצא גם את ההטבות הנלוות לקצבה, ולהבטיח כי הסכום הכולל שמתקבל מהעבודה ומקצבה יהיה תמיד גבוה מסכום הקצבה בלבד.

מאיר כהן: חוק לרון מאפשר לנכים שיוצאים לעבוד להשתכר עד לסכום של 8,000 שקלים ויותר, ובמקביל ליהנות מהקצבה.

מאיר כהן: ואכן, אנו רואים בשנים האחרונות מגמה הולכת וגוברת של נכים המשתלבים בשוק העבודה ומגדילים את הכנסותיהם מעבודה.

מאיר כהן: ברצוני לפרט לגבי התשלומים שהמוסד לביטוח לאומי משלם בגין קצבת נכות כלכלית לכ-220,000 נכים בסכום של 8 מיליארד שקלים בשנה:

מאיר כהן: נכה יחיד שנקבעה לו דרגת אי-כושר מלאה בשיעור של 75% לפחות אכן זכאי לקצבה חודשית בגובה של 2,299 שקלים.

מאיר כהן: נוסף על קצבה זו, לנכים בדרגת אי-כושר מלאה שאינם שוהים במוסד ואשר אחוז הנכות הרפואית שלהם 50% לפחות, משולמת תוספת לקצבה החודשית בסכום שנע בין 247 שקלים ל-365 שקלים – 65% מכלל הנכים מקבלים את התוספת הזאת, שהם 81% ממקבלי הקצבה בעלי הדרגה המלאה.

מאיר כהן: כמו כן, נכה זכאי גם לתוספת בעבור התלויים בו, דהיינו בני-משפחה, תוספת המהווה כלי חשוב במלחמה בעוני במשפחות שאחד ממפרנסיה נכה: א.

מאיר כהן: בעבור בן/בת-זוג שמתקיימים בו תנאי הזכאות הקבועים בחוק הנכה זכאי לתוספת של 50% מקצבת היחיד המשולמת לו, זאת אומרת עוד 1,149 שקלים.

מאיר כהן: 17% מהנכים מקבלים את התוספת הזאת.

מאיר כהן: בעבור ילד שעונה להגדרות הביטוח הלאומי הנכה זכאי לתוספת של 40% מקצבת היחיד, שהם 919 שקלים – תוספת זו משולמת בעד שני הילדים הראשונים בלבד.

מאיר כהן: עוד 27% מהנכים מקבלים תוספת זו.

מאיר כהן: במילים אחרות, קצבת נכות עבור משפחה יכולה להגיע לסכום של 5,651 שקלים.

מאיר כהן: יתרה מכך, נכה שמתקיימים בו כל התנאים וההגדרות בחוקים ובתקנות יכול לקבל יותר מגמלה אחת בעד אותו פרק זמן.

מאיר כהן: הבולטות שבהן הן: א.

מאיר כהן: קצבה לשירותים מיוחדים שנועדה לסייע לנכים התלויים בעזרת הזולת בביצוע פעולות היום-יום, או שזקוקים להשגחה מתמדת, לממן עזרה לקיום פעולות אלה.

מאיר כהן: 13% מהנכים זכאים לקצבה זו, וסכום הקצבה נע בין 1,376 שקלים ל-4,674 שקלים.

מאיר כהן: ב.

מאיר כהן: גמלת ניידות – זאת עוד גמלה שמקבלים חלק מהנכים – משולמת למוגבלים בניידות לשם השתתפות בהוצאות הניידות שלהם מחוץ לבית.

מאיר כהן: 7.5% מהנכים זכאים לגמלה זו, שגובהה עוד 2,138 שקלים בממוצע לחודש.

מאיר כהן: בנוסף, מקבלי קצבת נכות זכאים לכלל הטבות מגופים ציבוריים נוספים: משרד הבריאות, משרד האנרגיה, בסכום שנע, בהערכה שלנו, בין 600 שקלים ל-1,600 שקלים.

מאיר כהן: בשל מספר רב של פניות חברי כנסת מכל קצוות הקשת הפוליטית הנוגעות לשינוי במדיניות הקצבאות, גם אני וגם אנשי המקצוע במשרד הרווחה ובמוסד לביטוח לאומי בוחנים יום-יום את הדרכים להגדלת הקצבה.

מאיר כהן: כל מה שאמרתי לא צריך למנוע מאתנו כל הזמן לבדוק דרכים לשפר את הקצבה ולהוסיף עוד כסף.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

עמר בר-לב: תודה, אדוני השר, בעיקר על הסיפה של דבריך, שכל מה שאמרת לא צריך למנוע – ולהפך, לעודד אותנו למצוא דרכים.

עמר בר-לב: בכל אופן, אתה יודע, באחוזים הדברים נשמעים, חלקם, הרבה, באמת באחוזים הם הרבה, אבל אפילו אם ניקח את המספר של נכה 100% נשוי עם שני ילדים – 5,600 שקל לחודש; כאשר הנכה עצמו לא יכול לעבוד, קשה להבין איך משפחה יכולה לחיות.

עמר בר-לב: לכן אני חושב, אני משוכנע שאני לא צריך לומר את זה לך, שחשוב – אני חושב – במסגרת משרדך לראות איך באמת מעלים את קצבת המינימום הזאת.

מאיר כהן: אני רק רוצה לענות שכל הגדלה של קצבת נכות חודשית בשקל, משמעותה 4.5 מיליון שקלים, חבר הכנסת עמר בר-לב.

מאיר כהן: לכן מציאת המקומות היא מורכבת, אבל אתה צודק.

חמד עמאר: שאלה באותו נושא לחברת הכנסת אורלי לוי.

מאיר כהן: היא פה?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הרווחה, אני רוצה לנצל את הבמה ובאותו נושא לקחת באמת זווית נוספת לדון בה, בעיקר כאשר מדובר בנכים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הרווחה מכיר את הנושא של הדיור הציבורי, את המחסור הגדול ביותר, ובמדיניות די מכוונת, חיסול המלאי של הדיור הציבורי והרצון היום לעבור למודל של עזרה בשכר דירה בשוק החופשי, שאותם זכאים יצטרכו לכתת רגליהם ולחפש מי ישכיר להם, מעצם זה שאין להם לא חשבונות בנק – ובטח לא מי שנתמך על-ידי קצבת קיום בגין נכות.

אורלי לוי אבקסיס: האם שר הרווחה, ואני בטוחה שהוא קרא את עמדת העובדים הסוציאליים במשרד, את האזהרה, שחזרו עליה היום בוועדה לזכויות הילד, שדנה בעניין של ההשפעה על הילדים של בעיית הדיור הציבורי והמחסור החמור בדירות – האם אדוני מצפה שנכה יתחיל לחפש?

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שאין דירות, מי ישכיר לו?

אורלי לוי אבקסיס: מאיזה תקציב?

אורלי לוי אבקסיס: כי בסופו של דבר גם העזרה בשוק החופשי, עזרה בשכר דירה בשוק החופשי, היא עזרה מוגבלת: היא עד 3,000 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, רוב הזכאים, וביניהם הנכים, נהנים מהרבה פחות מכך.

אורלי לוי אבקסיס: איך אמור אותו נכה למצוא לו דירה לשכור?

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא יכול להציג חוזה שכירות כדי לקבל את העזרה בשכר הדירה?

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני לא מפחד מכאוס חברתי, כשמי שבעיקר ישלמו את המחיר, באופן המיידי ביותר, יהיו אותם נכים, שלא יוכלו לדאוג לעצמם?

אורלי לוי אבקסיס: האם המשרד שלך ערוך לכך?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש לך מספיק עובדים סוציאליים?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם איימו בכלל לא לקבל יותר זכאים של משרד – – –

חמד עמאר: – – –

מאיר כהן: אני אשמח אם תדברי לאט, כי אני לא שמעתי את הסיפה של דברייך.

מאיר כהן: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני לא מפחד מהיום שאחרי שאותה כוונה, אם חלילה וחס תתממש – לעבור למודל של סיוע בשכר דירה בשוק החופשי לאותם זכאים של משרד השיכון, ביניהם גם הנכים הללו, שנאלצים היום להסתפק ב-2,299 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם נוסיף להם, והיה ובאמת שפר עליהם מזלם והם מצאו בת-זוג וגם הביאו ילדים – אז יש להם 5,000 שקל, ובהם הם גם אמורים למצוא מי שישכיר להם.

אורלי לוי אבקסיס: זה כבר לא ללכת למשרד השיכון, לא יהיו דירות במלאי של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם יעלו להם את ההשתתפות בשכר דירה, הרי זה מינימלי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על עד 3,000 שקל, כאשר רוב הנכים זכאים להרבה פחות מכך.

אורלי לוי אבקסיס: האם אדוני לא מפחד שאותם נכים יישארו בלי קורת גג ולא מפחד מהכאוס ומאותו יום שאחרי, שיביא לכך שהעובדים הסוציאליים – דרך אגב, היום הם התריעו אצלי בוועדה שהם לא רוצים עוד לקבל את אותם דיירים של הדיור הציבורי, מאחר שאין להם כלים ואין להם איך לעזור, והם הפכו להיות שק האגרוף של כל אותם אנשים מתוסכלים שהמדינה קצת שכחה מהם.

אורלי לוי אבקסיס: מה יש בכוונת אדוני שר הרווחה לעשות בעניין הזה, כדי שלא נראה נכים הומלסים?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת.

מאיר כהן: את שואלת אותי שתי שאלות – לא זאת השאלה?

אורלי לוי אבקסיס: לחזור עליה?

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: זאת השאלה שאת שואלת אותי?

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

מאיר כהן: אוקיי, כן.

מאיר כהן: א.

מאיר כהן: אני פוחד כמו כל אזרח בישראל.

מאיר כהן: אנחנו פוחדים מהיום שאחרי.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שלא נגיע ליום שאחרי, ולא נצייר את כל המציאות כאפוקליפטית, שמחר מתרגשת על ראשנו.

מאיר כהן: אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר עוד לעצור את זה.

מאיר כהן: אני אומר לך, אני עונה לך.

מאיר כהן: אכן, זו בעיה קשה, והיא בעיה של נכים.

מאיר כהן: לפחות לגבי רוב הנכים שאני מכיר, מהמקום שבאתי, אנחנו דאגנו לדבר עם חברת "עמידר" או עם חברות משכנות אחרות, דאגנו שיפנו את הקומות הראשונות של הדיור הציבורי בשביל הנכים.

אורלי לוי אבקסיס: כשיש דיור.

מאיר כהן: כשיש דיור ציבורי.

מאיר כהן: אני מסכים אתך לגמרי: אסור למכור את כל הדירות של הדיור הציבורי, אסור למכור – – –

אורלי לוי אבקסיס: צריך להוסיף למלאי.

מאיר כהן: אני חושב – אני רוצה לדבר על מה שקיים עכשיו, אני רוצה לדבר ולהסכים אתך ולהתחבר אלייך בזה שמאות דירות, אלפי דירות, של הדיור הציבורי מוזנחות כי אין כסף לשפץ אותן.

מאיר כהן: אני אפילו אמרתי בזמנו למנכ"ל "עמידר", ואמרתי לשר השיכון, שמן הראוי – יש אנשים שגם אם ניתן להם את הדירות as is, הם יהיו מוכנים לשפץ, ונעזור להם לשפץ אותן.

מאיר כהן: אני לא סותר את דברייך, את צודקת במאת האחוזים.

מאיר כהן: החוק הזה של להשיל מעלינו את כל הדיור הציבורי הוא, בחלקו, אם לא נדע לשמור על חלק מהדירות לטובת המוגבלים, אני חושב שהוא חוק לא טוב.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להיאבק ולהסביר לשר השיכון – הסברתי לו את זה, והסברתי את זה גם לשר האוצר; אני מכיר בבעיה הזאת.

מאיר כהן: זה שאנחנו נמצאים בתוך הקואליציה או זה שאני שר הרווחה, זה ממש לא אומר שאנחנו נסתכל על תופעות ונישאר אדישים.

מאיר כהן: אני מתחבר עם מה שאת אומרת, ואני אומר את זה כאן בקול מאוד ברור: למכור את כל הדיור הציבורי זאת טעות גדולה מאוד.

מאיר כהן: מה עוד שאני תמיד חושב שבעוד שנה-שנתיים עוד פעם נחדש את העלייה, ובעוד שלוש שנים.

מאיר כהן: אנחנו חייבים להשאיר רזרבה גדולה מאוד של דיור ציבורי ולבנות עוד דיור ציבורי.

מאיר כהן: זאת תפיסתי, אמרתי אותה בכל מקום; את צודקת.

מאיר כהן: אני, כמוך וכמו עוד הרבה אנשים, מטייל או בדימונה או בתל-אביב או בקריית-שמונה ופוגש נכים שמספרים לי שהם מחכים כבר ארבעה חודשים, חמישה חודשים, לדירה של הדיור הציבורי; והדירה קיימת, אגב, אבל אומרים להם ב"עמידר": אנחנו לא הצלחנו לקבל תקציב של 25,000 שקלים.

מאיר כהן: זה מה שמקציבים לשיפוץ והכנת הדירה לנכים.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף ימכרו אותה לעסקנים פרטיים.

מאיר כהן: אני גם יכול לספר לך ולשומעים שבדימונה, לפני כשמונה שנים, שבע שנים, מכרו דירות במכרז דיור ציבורי, ודירה נמכרה לקבלנים זריזים ב-30,000 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: לקבלנים, לא לזכאים.

מאיר כהן: קבלנים – אמרתי.

מאיר כהן: עשו מכרז – –

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לחזור על זה.

מאיר כהן: – – ובאו וקנו ושיפצו את הדירות, והיום הם מקבלים על הדירות 2,000 שקל.

מאיר כהן: זה היה הרווח הגדול ביותר שיכלו לעשות על גב של אנשים מהדיור הציבורי.

מאיר כהן: ואגב, אני גדלתי עד גיל 22 בדיור הציבורי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: השואל הבא – חבר הכנסת אילן גילאון.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה השואל הבא.

חמד עמאר: אתה מוותר?

אילן גילאון: אין לי שאלות.

חמד עמאר: השואל הבא – חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, יום העוני הבין-לאומי היום.

איציק שמולי: שיעור העוני בישראל הוא הגבוה בין המדינות המפותחות ועומד על 20.9%, לעומת ממוצע המדינות שעומד על 11% – כך לפי דוח ה-OECD ממאי 2013.

איציק שמולי: בנוסף, בשבוע שעבר התפרסם הדוח השנתי של מרכז טאוב, ובו נתונים חמורים על שיעור העוני, שהתייחסו בין היתר לעובדה שאפילו לאחר תשלומי הרווחה כ-34% מהילדים בישראל חיים מתחת לקו העוני.

איציק שמולי: אי לכך, רצוני לשאול, כבוד השר: מה הוא הסכום המינימלי למחיה בכבוד וליציאה ממעגל העוני שאותו מבקש משרד הרווחה להבטיח עבור מי שנמצאים מתחת לקו העוני ועבור מי שנמצאים בסיכון לעוני, ואילו צעדים נוקט המשרד על מנת להגיע ליעד זה?

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת הנכבדים, חבר הכנסת שמולי, אני רק רוצה להגיד, לפני שאני אגיד את תשובתי, שלנו זה יום העוני; לעניים יום יום הוא עוני.

מאיר כהן: אנחנו אלופים בטקסים ובחגיגות.

מאיר כהן: בשאלה שאתה שואל, חבר הכנסת שמולי, מתחבטים רבים וטובים.

מאיר כהן: מדידת עוני או מחיה בכבוד הנה סוגיה מורכבת ושנויה במחלוקת, הן בארץ והן בעולם.

מאיר כהן: בסקירה השנתית של מינהל המחקר, של 2012, בפרק הראשון, מוצעות כמה שיטות בין-לאומיות לקביעת המינימום למחיה הולמת.

מאיר כהן: להבדיל מגישת המדידה המוחלטת, הרואה בעוני תופעה של היעדר אמצעים כלכליים לסיפוק צורכי מחיה בסיסיים, הגישה היחסית, שבה אנחנו משתמשים, רואה בעוני תופעה של מצוקה תלויה במקום ובזמן.

מאיר כהן: גישה זו, שבה אנו משתמשים, כאמור, אומנם קצת מגדילה את המספרים ומציגה אותנו באור שלילי יותר, אך מאפשרת לנו לבצע מדידה אמיתית ולהשוות את מצבנו אל מול מדינות המערב האחרות, שלהן נרצה להידמות.

מאיר כהן: על-פי שיטה זו, הנהוגה גם במדינות ה-OECD, קו העוני מוגדר במחצית מההכנסה הפנויה החציונית של האוכלוסייה.

מאיר כהן: אסור לנו להישאב לשיח על המדידה בלבד, חבר הכנסת שמולי, אלא לפעול לצמצום העוני והפערים החברתיים.

מאיר כהן: אמרתי כבר פעמים רבות: עוני הוא חוסר ביטחון תזונתי, ופערים חברתיים הם מתכון לאסון חברתי ויש לטפל בהם באופן מיידי.

מאיר כהן: ואני אומר כאן, כשר הרווחה, ללא כחל ושרק, את מה שאני אומר כל הזמן ושומעים אותי אומר בכל מקום, ואתה יודע ואתה גם אומר את זה: לא האיום האיראני הוא זה שמאיים עלינו.

מאיר כהן: אני חושב שהאיום הגדול עלינו הוא השלמה עם הנתונים.

מאיר כהן: בזמן האחרון יש מבול של נתונים, ואחד הדברים שמדאיגים אותי זה שיש זילות – ואמרתי אתמול לכמה חברים: כל יום מוסד אחר נותן נתונים.

מאיר כהן: זה אלטרנטיבי, זה המוסד לביטוח לאומי.

מאיר כהן: ריבוי הנתונים גורם לכך שזה הופך להיות מין שגרה.

מאיר כהן: השיח האקדמי ושיטות המדידה חשובים, אבל חשוב יותר לגבש דרכי פעולה וחזון בהתמודדות עם התופעה עצמה והטיפול בה, ולא רק לנהל ויכוחים אקדמיים על שיטות ומדידה, ואנחנו, בשבוע האחרון – כולם מתווכחים עם כולם של מי הדוח היותר נכון.

מאיר כהן: אין ספק שקיים עוני, וראיתי אותו במו עיני.

מאיר כהן: ראיתי אותו רק בשבוע שעבר בכפרים הבדואיים, במגזר הערבי, ביישובים היהודיים, בערים הגדולות.

מאיר כהן: יש ילדים רעבים, ואני אומר את זה לכל אלה שאומרים שאין ילדים רעבים במדינת ישראל.

מאיר כהן: יש ילדים רעבים.

מאיר כהן: נתונים אלה הם קשים ומדאיגים ואין להשלים אתם.

מאיר כהן: ממשלת ישראל רואה עצמה אחראית לשלומם ולרווחתם הפיזית והנפשית של כל הילדים בישראל.

מאיר כהן: מה החזון של משרד הרווחה, אתה שואל?

מאיר כהן: איך אני יכול לכמת אותו?

מאיר כהן: אני אומר: הרבה מאוד שנים משרד הרווחה, והרבה מאוד משרדים בממשלת ישראל היו – אם נמשיל את העשייה, ואמרתי את זה כבר מעל לבמה הזו, לרכבת: הם היו אחד הקרונות, לא הקטר המוביל.

מאיר כהן: יותר מדי פעמים נתנו לעמותות ולפילנתרופיה להיות בחזית ההתמודדות עם העוני.

מאיר כהן: אנחנו לא עשינו את זה.

מאיר כהן: אתמול הייתי בכנס "לתת".

מאיר כהן: במידה לא מבוטלת – באתי ואמרתי להם: תראו, אני מבקש סליחה על הרבה שנים שבהן כל 147 העמותות היו עם חזה חשוף מול העוני, ואנחנו כממשלה דחקנו את זה קצת הצדה.

מאיר כהן: במקום שהייתה פילנתרופיה, חשבנו שהם ימלאו את החסר והם ייקחו את האחריות.

מאיר כהן: הקמתי את ועדת אלאלוף.

מאיר כהן: בנוסף לכך, בדקתי באוצר – וחייבים להגיד את זה לזכותו של שר האוצר, אף-על-פי שאתם אנשי אופוזיציה – אבל בלי שאנחנו נרגיש הועברו לחינוך, לרווחה ולבריאות עוד 5 מיליארד שקלים.

מאיר כהן: רק למשרד הרווחה הועברו 950 מיליון שקלים.

מאיר כהן: פתחנו בתוכנית לביטחון תזונתי של 270 מיליון שקלים, תוכנית של העצמה וביטחון תזונתי, הארכת שנת הלימודים בעוד שלושה שבועות, שזו רווחה גדולה מאוד בפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

מאיר כהן: אבל החשוב מכול הוא שהוועדה של אלאלוף אמורה לשים על שולחן הממשלה תוך 90 יום – זה כבר התקצר ל-80 יום – המלצות אופרטיביות איך נלחמים בעוני, והחשוב מכול, שהן יהיו מדידות ושהממשלה תתחייב בכל חצי שנה, בכל אבן דרך, לתת הסבר ברור מאוד לשרים שנוגעים בדבר; ראש הממשלה יצטרך להסביר למדינת ישראל ולתושבים מה הממשלה עשתה; אני לא מדבר על ראש הממשלה הנוכחי – כל ראש ממשלה שיהיה.

מאיר כהן: שיבינו שכמו רוב המדינות המתוקנות גם אנחנו צריכים להציב לנו יעדים.

מאיר כהן: כל תוכנית שנבנה ללא יעדים תהיה תוכנית שתיכנס לתוך המגירה.

מאיר כהן: אני לא מבטיח לך שלא יהיו אנשים שלא יתגרדו באי-נוחות כאשר נציג תוכנית כזאת, אבל אנחנו צריכים להיאבק על זה, כי זה בנשמתנו.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

איציק שמולי: תודה רבה על התשובה המפורטת, כבוד השר.

איציק שמולי: איכשהו, כשאתה עומד על הפודיום הזה ואומר: אני מתחייב לפעול, אני נוטה יותר להאמין.

איציק שמולי: זה נשמע יותר אמיתי.

איציק שמולי: הערה ראשונה, אתה הזכרת את שר האוצר ואת התוספת, ואני מתקן שוב – זה דבר די מטעה להציג תוספת בבריאות או בחינוך בשעה שההוצאה האזרחית מדינת ישראל נמצאת בכלל במקום האחרון בין כל מדינות המערב, בהשקעה של 31% תוצר מול 44% תוצר.

איציק שמולי: ההגדלה הזו שאתה מתאר היא הגדלה שהיא לא אמיתית, מכיוון שכאשר מסתכלים על התמונה האמיתית של ההוצאה האזרחית אנחנו במקום מאוד מאוד לא טוב.

איציק שמולי: ועל זה עוד שר האוצר אומר שהוא צריך לקצץ את ההוצאות האזרחיות, כי הממשלה פה נהייתה מטורפת – זו אמירה שאין לה אחיזה במציאות.

איציק שמולי: בכל מקרה, אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, והתייחסת לזה גם בדבריך, על הצבת יעדים חברתיים בחקיקה.

איציק שמולי: איכשהו קורה שבימים האלה – יום העוני הבין-לאומי בעצם נותן לנו פעם אחת בשנה הזדמנות להגיד כמה העוני הוא דבר חמור וצריך לטפל בו, ובעצם 364 ימים בשנה לשכוח מהעניין הזה.

איציק שמולי: ממשלה שיש בה מספיק אומץ לב, ואני חושב שאתה דווקא יכול להיות זה שמוביל את זה, שבאה ומציבה, כפי שעושים בצד הכלכלי, שמציבים יעד לאינפלציה ויעד לגירעון – אם היא תבוא ותציב גם יעד למיגור העוני והאי-שוויון, זו ממשלה שאני בוודאי אדע לתמוך בה בעניין הזה.

איציק שמולי: יתרה מזו, אני בטוח שהיא תדע להשיג את התוצאות המקוות במיגור תופעת העוני.

איציק שמולי: גם אם באבני הדרך אנחנו לא נגיע למספרים המדויקים שהצבנו, הרי שזה ייצור את אותה התכנסות לטובת צמצום מספר העניים, שכולנו מקווים אליה.

איציק שמולי: לכן אני מאוד מאוד מקווה שאתם תפעלו בעניין הזה.

איציק שמולי: תודה.

מאיר כהן: אני לא רוצה לחזור על דבריך.

מאיר כהן: זו תהיה התשובה.

חמד עמאר: השואל הבא – חבר הכנסת רונן הופמן.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, אני ראשית רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר שאני מאוד מאוד מעריך את עבודתך, עבודת הצוות הנפלא שלך, שנמצא כאן, ועבודת המשרד.

רונן הופמן: שאלתי היא כזו: החברה הישראלית חווה בעשור האחרון שינויים דרסטיים במשק העבודה ובכלכלה.

רונן הופמן: באופן חיובי, אני חושב, אנחנו עדים לזרם של חזרה ליישום ערכים של ערבות הדדית, נתינה, חינוך והתנדבות, ובמסגרת הזו אני מבקש לדעת כיצד מתמודד משרד הרווחה עם הנושא החשוב עבור כל חייל משוחרר וכל חיילת משוחררת בישראל, פרויקט העבודה המועדפת.

רונן הופמן: בפרויקט זה כרוכים תקציבים משמעותיים, והוא בעל תועלות רבות לחברה ולחיילים המשוחררים.

רונן הופמן: לאור זאת אני מבקש לדעת מה הם הקריטריונים שלפיהם משרד הרווחה קובע מהי עבודה מועדפת ומתי עודכנו קריטריונים אלה בפעם האחרונה.

רונן הופמן: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, סעיף 174, אדוני חבר הכנסת הופמן – לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת או נדרשת ולא מיצה את זכותו לדמי אבטלה יהיה זכאי למענק בכפוף לתנאים הקבועים בחוק.

מאיר כהן: עבודה מועדפת, או נדרשת, לעניין זה, היא עבודה מסוג העבודות המצוינות בלוח ח' של החוק.

מאיר כהן: יש שם פירוט שבוודאי חלק מכם מכירים אותו.

מאיר כהן: תכלית המענק לעבודה מועדפת היא הפניית חיילים משוחררים לעבוד בסוגי עבודות בלתי מקצועיות בעיקרן, בשל נחיצותן למשק המדינה ולכלכלתה, ולעודד עבודה ישראלית במקצועות המוגדרים עבודה מועדפת, כגון בניין, מפעלי תעשייה ומלאכה וחקלאות.

מאיר כהן: לאור ריבוי הפניות בעניין הכללת ענפי תעסוקה נוספים, ובהמשך לדיון בנושא בוועדת שרים ביום 15 בינואר 2012, הוקם צוות משותף לבחינת הנושא, והוא הגיש לי את מסקנותיו.

מאיר כהן: הצוות בחן את לוחות התעסוקה – מה מפרטים בהם – הקיימים כיום בחוק, מתוך מגמה להתאימם למציאות הקיימת של ישראל ב-2013.

מאיר כהן: המסקנות – והדין-וחשבון – של הצוות הוגשו בפני, הוגשו לי, והן מאירות כמה נקודות וממצאים שיש לתקן ולשנות בחקיקה: 1.

מאיר כהן: יש ענפי תעסוקה שאינם עומדים בתכלית החוק הנ"ל.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שאחת ההמלצות שאני ביקשתי היא להוריד את המתדלקים מעבודה מועדפת.

מאיר כהן: החבר'ה מרוויחים מספיק כסף; לא המתדלקים – כל חברות הדלק.

מאיר כהן: אני מקווה שיקבלו את המלצתי – פשוט להוריד.

מאיר כהן: מה עוד שמסתבר לי בזמן האחרון – כשאני מגיע לתדלק אני נכנס לחנות שירות והעובד שם הוא איזה מתדלק, עושים סבבים.

מאיר כהן: את זה אף אחד לא צריך לממן להם מכספי מדינה.

מאיר כהן: ישנם גם ענפי תעסוקה שאינם קורצים לציבור החיילים המשוחררים ואותם אנחנו מעוניינים לתמרץ.

מאיר כהן: אחת ההמלצות נגעה לענף הסיעוד, וברור לנו שכדי שחבר'ה צעירים אכן יפנו לתחום חשוב וחברתי זה יש לתמרצו כספית.

מאיר כהן: על כן הועלתה הצעה על-ידִי ועל-ידי הוועדה לתמרץ את החבר'ה שעובדים בחצי הראשונה השנה בעוד 3,000 שקלים, ואם הם ימשיכו ויעבדו עוד שנה – יקבלו עוד 6,000 שקלים.

מאיר כהן: כמו כן המלצתי לוועדה לבדוק את האופציה של הכפלת הסכום של השנה השנייה והשלישית.

מאיר כהן: לתמרץ יותר ויותר חבר'ה לעבור לתחום הסיעוד – זו אחת הדוגמאות.

מאיר כהן: ההמלצות יונחו על שולחן הממשלה בעוד לא יותר מחודש ימים.

מאיר כהן: אני אביא אותן כאן לעיונם של חברי הכנסת.

מאיר כהן: אבל יהיה שינוי בנושא.

חמד עמאר: שאלה נוספת?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני השר, השאלה שלי נוגעת למתן תגמולים, מענק הסתגלות, לנשים מוכות שיוצאות מהמקלטים.

זהבה גלאון: אני מזכירה לכנסת שבנובמבר 2012, קצת לפני שהכנסת יצאה לפגרת בחירות, נכנס לתוקפו חוק שחוקקתי כאן עם קבוצת חברי הכנסת שמאפשר הענקת תגמולים לנשים שיוצאות מהמקלטים.

זהבה גלאון: אישה שיצאה מהמקלט, ששהתה במקלט ויצאה, תוכל על-פי החוק שחוקקתי בזמנו לקבל את סכום המענק, שזה כ-10,000 שקלים, אחרי 60 יום.

זהבה גלאון: כשהתברר שהעניין הזה לא הסתדר במשך חודשים ארוכים – פניתי גם לשר כמה פעמים – חוקקה חברת הכנסת עליזה לביא לפני כמה שבועות, לפני כשבועיים, תיקון לחוק שחוקקתי.

זהבה גלאון: החוק של עליזה לביא, שהוא הרבה יותר מתקדם, אומר שכאישה תצא מהמקלט היא תוכל לקבל את מענק ההסתגלות.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר שעשיתי שיעורי בית, אדוני השר, לפני שהגעתי היום למליאה, ודיברתי גם היום עם כמה נשים.

זהבה גלאון: הן פונות אלי בתחנונים, בתחנונים: עדיין הכסף לא התקבל.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול: איך ייתכן ששנה אחרי שהחוק נכנס לתוקף, והתיקון נכנס, בעצם הייתי אומרת הממשלה מצפצפת על הכנסת – לא מיישמים חוקים שהכנסת מחוקקת?

זהבה גלאון: תודה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת, חברת הכנסת גילאון – גלאון, סליחה, גלאון, גלאון, סליחה – משרד הרווחה בראשותי רואה עצמו מחויב להגן, לסייע ולטפל בכל האמצעים העומדים לרשותו בנשים וילדיהן אשר סבלו מאלימות בחייהם, ומאמין ביכולתם להשתקם ולזכות בחיים של חירות, עצמאות וכבוד.

מאיר כהן: מענק ההסתגלות הוא צעד מבורך שנעשה עבור אוכלוסייה זו בזכות חברת הכנסת גלאון והתיקון של עליזה לביא – של חברת הכנסת עליזה לביא, סליחה.

מאיר כהן: חוק זה נועד לסייע לנשים עם צאתן מהמקלט בתקופה שבה הן זקוקות לכך יותר מכול, בעודן מתחילות בפרק חדש בחייהן.

מאיר כהן: חשוב לומר כי הצורך לסייע לנשים היוצאות מן המקלטים לחיים עצמאיים עלה כבר לפני שנים.

מאיר כהן: מאז הוראת השעה בשנת 2002 – שלך, חברת הכנסת זהבה גלאון – המשרד מפעיל תוכנית הכוללת מענק סיוע כספי לנשים יוצאות מקלטים בהתאם לתוכנית שיקום על בסיס תקציבים חד-פעמיים.

מאיר כהן: אציין כי במהלך שנת 2013 קיבלו 70 נשים מענק כספי של 10,000 שקלים לאחר יציאתן מהמקלט.

מאיר כהן: בסוף 2012 הסיוע הכספי לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות עוגן בחקיקה – שוב, על-ידך, גברתי.

מאיר כהן: בשנת 2013, בהיעדר תקציב מדינה, עלו קשיים ביישום החוק.

מאיר כהן: על מנת שלא לעכב את יישומו הוחלט במשרד לכתוב נוהל זמני המפרט את הפעולות הנדרשות ליישום החוק.

מאיר כהן: במסגרת דיונים שהתקיימו בין כל הגורמים הרלוונטיים במשרד הוחלט כי יש להרחיב את ההתקשרות עם העמותה שמפעילה נכון להיום את תוכנית הסיוע.

מאיר כהן: לשם כך הותאמו במהירות דרישות השירות של המשרד מהעמותה בהתאם לקריטריונים שהוגדרו בחוק.

מאיר כהן: ההסכם במתכונתו המותאמת אושר על-ידי ועדת המכרזים במשרד הרווחה, אולם ועדת הפטור של החשב הכללי במשרד האוצר לא אישרה את ההתקשרות בטיעון שהתקורה של העמותה המפעילה – 15% – גבוהה מדי.

מאיר כהן: חברת הכנסת גלאון, אין לי אלא להגיד לך שאת צודקת.

מאיר כהן: סך הכול הסכום הוא קצת מעל מיליון שקלים.

מאיר כהן: לצערי הרב, זה עוכב אצל החשכ"ל.

מאיר כהן: הם טענו שהעמותה ביקשה יותר מדי תקורות, סכום גבוה – 15% מאותו מיליון שקלים.

מאיר כהן: אנחנו בשבוע שעבר הגענו להסכם עם העמותה על 10% תקורה, ולא 15%.

מאיר כהן: זה נמצא אצל החשכ"ל.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה, כמו שהבטיחו לי אצל החשכ"ל, שתוך יום או יומיים הנושא הזה ייפתר.

מאיר כהן: אני אומר לך כאן, מעל במת הכנסת, זה מביש שמיליון שקלים עוכבו בגלל החלטות מינהלתיות אצל פקידות בגלל גובה התקורה.

מאיר כהן: אין לי מה להוסיף.

מאיר כהן: אני אשמע כל שאלה שלך.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

זהבה גלאון: אדוני השר, ראשית אני רוצה לומר שאני מעריכה את הדברים שלך.

זהבה גלאון: אני גם מכירה את המחויבות שלך לנושא – לסוגיות רווחה בכלל ולנשים מוכות בפרט – ואני מעריכה את מה שאתה אומר, ואתה אומר כאן דברים נכוחים, שזה מביש.

זהבה גלאון: אני רוצה לפנות אליך בקריאה.

זהבה גלאון: אדוני השר, אתה מכיר את שר האוצר?

זהבה גלאון: אז תגיד לו משהו.

זהבה גלאון: זה לא יכול להיות.

זהבה גלאון: זה פשוט הרי לא מתקבל על הדעת שהחשכ"ל – לא רוצה לומר דברים לא פרלמנטריים – בגלל סכום כל כך נמוך תוקע, אין לי דרך אחרת להגיד את זה, נשים שאין להן דרך להסתדר בחיים.

זהבה גלאון: זה לא יכול להיות שיושבים פקידים, והם רבים על גובה התקורה, אם זה 15% או 10%.

זהבה גלאון: גם 10% וגם 15% זה כבשת הרש שלוקחים מאותן נשים.

זהבה גלאון: אני רוצה לבקש ממך ואני פונה אליך.

זהבה גלאון: כל פעם אומרים לי: עוד יומיים, עוד שלושה.

זהבה גלאון: אני יודעת שאתה עשית מהלכים ודיברת.

זהבה גלאון: אני רוצה לבקש ממך שתרים טלפון לשר האוצר ותגיד לו שיגיד למי שצריך להגיד.

זהבה גלאון: הדבר הזה צריך להיפתר לאלתר – מחר, אתמול זה היה צריך להיפתר.

זהבה גלאון: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מיקי.

מיקי לוי: אני מודה שאני לא מכיר – – –

מאיר כהן: אני דיברתי עם שר האוצר.

מאיר כהן: אתה מחר ב-08:00 תכיר את זה.

מאיר כהן: אוקיי, אנחנו נפתור את זה.

זהבה גלאון: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין?

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין איננו נוכח.

קריאה: – – –

מאיר כהן: 1.2 מיליון שקלים, משהו כזה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי – השואל הבא.

נחמן שי: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, במסגרת מסמך – תכף אני אביא עוד כמה מסמכים – אשר גובש לאחרונה על-ידי מרכז טאוב עולה כי קיים פער משמעותי בין האי-שוויון הנגזר מההכנסה של אזרחי המדינה בשוק לבין האי-שוויון בהכנסה הפנויה, הנמדדת לאחר התערבותה של המדינה: קצבאות, הטלת מסים וכו'.

נחמן שי: לדוגמה, בעוד שיעור הקשישים העניים בישראל נמוך ביחס למדינות המפותחות בעולם – נמוך – בפועל ולאחר התערבותה של מערכת הרווחה קשישי ישראל מובילים במדד העוני.

נחמן שי: אני מניח שאתה למדת את הנושא, אז נסביר אותו, כי זה נשמע מוזר.

נחמן שי: לכן, אני מבקש לדעת כיצד מסביר השר את הפער המתואר בין האי-שוויון הנגזר מההכנסה המשולמת בשוק לבין האי-שוויון בהכנסה הפנויה.

נחמן שי: כיצד השר מתכוון לפעול כדי לשקם את מערכת הרווחה ולוודא את האפקטיביות של מוסדותיה על הציבור בישראל בכלל ועל אוכלוסיית הקשישים בפרט?

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת נחמן שי, בבדיקה שנערכה במינהל המחקר והתכנון, אשר פורסמה בדוח השנתי ב-2012, נמצא שרמת קצבאות הזיקנה הכוללת תוספת השלמת הכנסה לפי חוק הבטחת הכנסה ביחס לקו העוני, אינה נמוכה ממנו, כלומר הקצבה ליחיד נעה מ-109% מקו העוני עד 114% מקו העוני, בהתאם לקבוצות הגיל המוגדרות בחוק, והקצבה לבני 80 פלוס עומדת אצל כולם על 114% מקו העוני, כלומר עוד 14% מקו העוני.

מאיר כהן: התערבות המדינה באמצעות קצבאות ומסים ישירים מקטינה את הפערים בכל מדינות הרווחה המפותחות, וכך גם בישראל.

מאיר כהן: ככל שההתערבות רבה יותר כך גדלה האפקטיביות שלה.

מאיר כהן: בישראל, למשל, תחולת העוני הייתה פי-1.5 אם לא הייתה התערבות של המדינה.

מאיר כהן: הגדלת קצבאות הקשישים שנעשתה במתווה של השנים האחרונות הוכיחה כי ניתן להקטין את ממדי העוני באמצעות פעילות הממשלה.

מאיר כהן: אך, חבר הכנסת נחמן שי, אני מסכים אתך שהמצב אינו משביע רצון.

מאיר כהן: יש קשישים רבים החיים מן היד אל הפה, בעוני או בסיכון גדול לעוני.

מאיר כהן: אני יכול להבטיח לך שמשימתי כשר הרווחה והשירותים החברתיים היא לדאוג לאותם אנשים.

מאיר כהן: מאז כניסתי לתפקיד ביצעתי שורה של פעולות: טיפול בביטחון התזונתי – התחלנו עכשיו, בעלות של 270 מיליון שקלים – בראש ובראשונה של ילדים, של קשישים ושל ניצולי שואה.

מאיר כהן: אחד הצעדים הראשונים שעשינו היה הקצאה של עוד 200 מיליון שקלים לטובת ניצולי השואה, ודווקא שם אנחנו מוצאים, לצערי הרב, כ-6,000 ניצולי שואה שאני מגדיר אותם במצב של עוני קשה מאוד, הרבה מתחת לאותם 102% או 114%.

מאיר כהן: בנוסף, ואני חוזר שוב לפניך – הקמת הוועדה למלחמה בעוני, שנתבקשה ונדרשה על-ידי להתייחס לכל שאלת קצבאות הזיקנה.

מאיר כהן: כי אם יש בכל התפיסה שלי – אני לא מעודד קצבאות באופן כללי, אבל לאלה שמגיע הרחבת הקצבאות, אנחנו חייבים להרחיב את הקצבאות.

מאיר כהן: אנחנו מדברים הרבה על הוצאת אנשים למסגרת תעסוקתית.

מאיר כהן: אנחנו מדברים על עבודה כמוציאה ממעגל העוני.

מאיר כהן: זה נכון, אבל אחרי שנמצה את כל האפשרויות של הוצאת מוגבלים וחד-הוריות ונשים שמקבלות מזונות וכהנה וכהנה מגדרים ומגזרים שונים, אין לי שום ספק שנצטרך להעלות את הקצבאות לאותה אוכלוסייה שנשארת מאחור – אוכלוסיית הקשישים ואוכלוסיית המוגבלים שלא יכולים לצאת לעבוד, כי בכספים שהם מקבלים היום – אמרתי את זה בממשלה – הם לא יכולים להתקיים.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: כל הכבוד לשר.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני שמח על תשובתך, אדוני השר, ועל ההצהרה שתחתור להגדלת הקצבאות.

ראובן ריבלין: אפשר לשבח את השר.

נחמן שי: הוא שאמרתי.

נחמן שי: אמרתי שאני חושב שההצהרה שתחתור להגדלת הקצבאות לקשישים היא מאוד חשובה, בהנחה שאתה מנכה כל מיני מרכיבים.

נחמן שי: כי אתה תאתר, אני מניח, את הקבוצה החלשה ביותר, שבאמת זקוקה לכך.

נחמן שי: אני רוצה להוסיף שרק בשתי היממות האחרונות היו עוד שלושה סקרים שהדגישו את מצוקתם של הקשישים או הזקנים: יש סקר אחד שמדבר על כך שמחצית מבני ה-60 פלוס בישראל חיים מתחת לקו המחיה בכבוד.

נחמן שי: הדוח מהיום של הביטוח הלאומי מדבר על כך ששיעור הזקנים העניים עלה ל-22.7%.

מאיר כהן: ב-4% בין 2011 ל-2012.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני רואה שכבר הספקת לקרוא אותו.

מיקי רוזנטל: סליחה, איך אתה מתייחס לעובדה שדווקא יש עלייה בעוני בקרב זוגות ששניהם עובדים?

מיקי רוזנטל: זה הכי מדהים.

מיקי לוי: מתוך שני בני-הזוג, רק אחוז – – –

חמד עמאר: סליחה, בואו ניתן לחבר הכנסת נחמן שי לסיים, והשר יענה.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת.

נחמן שי: הנתון השלישי, מסקר מטעם עמותת "לתת", מדבר על כך שכשמדובר בקשישים המצב נראה חמור אף יותר: 95% מהם דיווחו שקצבת הזיקנה אינה מאפשרת להם קיום בכבוד.

נחמן שי: זה משלים את דבריך.

נחמן שי: יש לך הרבה דאגות על הראש, אני לא מקנא בך.

נחמן שי: בטיפול באוכלוסייה הזאת, שחברי יצחק הרצוג ואני מגינים עליהם בכנסת באמצעות השדולה, יש לך איזה לוח זמנים, איזו הבטחה לנקודת אור בקצה המנהרה?

מאיר כהן: ועדת אלאלוף תציג את מסקנותיה בעוד 80 יום מהיום.

מאיר כהן: אנחנו עושים את זה כהבטחתו של ראש הממשלה ליד שולחן הממשלה.

מאיר כהן: תהיה שם התייחסות מאוד ברורה לקשישים.

מאיר כהן: תהיה שם התייחסות גם לשאלת הביטחון התעסוקתי, חבר הכנסת רוזנטל.

מאיר כהן: שאלו למה יש עלייה בעוני בקרב אנשים עובדים.

מאיר כהן: אני אומר שאין סתירה בין היותי קפיטליסט לבין היותי אחד שחושב שצריך לעמוד בנחישות על זכויות העובדים.

מאיר כהן: יש היום אלימות חסרת תקדים בשיח בין הנהלות מקומות עבודה לבין העובדים שלהם.

מאיר כהן: בשבוע שעבר ראינו את זה בכי"ל, ראינו את זה ב"נייר חדרה".

מאיר כהן: יש תכתיבים.

מאיר כהן: להערכתי, אם לא נעשה משהו דרמטי בביטחון התעסוקתי, בשנה הקרובה תהיה מפולת.

מאיר כהן: יש יד קלה על ההדק בפיטורי עובדים.

מאיר כהן: מה שאנשים לא הרשו לעצמם לפני שנה ושנתיים, היום לאט-לאט אנחנו עוברים למין שיח של: אני, במקום להרוויח 200,000 דולר, הרווחתי רק 150,000 דולר, אז הראשונים שמשלמים הם העובדים.

מאיר כהן: אני חושב שזה בא לידי ביטוי בכך שגם אנשים עובדים נכנסים למעגל העוני, כי אלה אנשים שעובדים בחלקיות משרה, ולא אוכפים את חוקי העבודה.

מאיר כהן: זה דבר שאנחנו עושים – אני דיברתי עם השר בנט.

מאיר כהן: יש הגברה של הפיקוח על חוקי עבודה, ואני מקווה שזה ייתן את פירותיו.

מאיר כהן: כן, אמרתי, חבר הכנסת שי, נתייחס לקשישים.

מאיר כהן: הדברים יוצבו לפניכם.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שנהיה אנשי בשורה, אבל השאלה היא שאלה של נחישות; זה לא גזירה משמים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה, אדוני השר, שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן, על התשובות המפורטות.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 7), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014) (תיקון), התשע"ד–2013; הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2013 ו-2014 (תיקון), התשע"ד–2013.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חברת הכנסת מירי רגב בקשר לניהול ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: כמו כן הונחו על שולחן הכנסת המסמכים הבאים: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין הרפובליקה הסלובקית בדבר שיתוף פעולה במחקר ופיתוח תעשייתי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מדינת פלורידה בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין הממשל המקומי של המחוז העצמאי של טרנטו בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי; פרוטוקול המתקן את ההסכם בדבר רכש ממשלתי.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ציון היום הבין-לאומי להזדהות עם אנשים החיים בעוני

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 1835, 1887, 1905, 1906, 1911, 1913 ו-1914 בנושא: ציון היום הבין-לאומי להזדהות עם אנשים החיים בעוני.

חמד עמאר: חברי הכנסת, אנו מציינים היום את היום הבין-לאומי להזדהות עם אנשים החיים בעוני.

חמד עמאר: התמודדות עם העוני היא התמודדות קשה, היא חוויה משפילה וכואבת.

חמד עמאר: האדם החי בעוני מתמודד לא רק עם רגשות קשים, תחושת חידלון והיעדר תקווה, אלא גם עם תחושת רעב ממשית.

חמד עמאר: חכמינו זיכרונם לברכה הגדירו את העניות כקשה במיוחד, והרחיקו לכת בתיאור מצבו של העני כאדם שחווה חוויית מיתה, עני חשוב כמת.

חמד עמאר: בעידן המודרני אנחנו כמעט לא מדברים על עניים.

חמד עמאר: אנחנו רגילים לדבר על קו העוני, עוני יחסי, מעמדות ואפילו שבטים סוציו-אקונומיים.

חמד עמאר: אבל היום, ביום ההזדהות עם האנשים החיים בעוני, כדאי גם שנקדיש מחשבה ותשומת לב לאנשים הממשיים, לאלו הנמצאים מעבר לביטויים הסטריליים של קו העוני ומעמד סוציו-אקונומי.

חמד עמאר: לאדם העני והסובל אין רעב לשוויון.

חמד עמאר: הרעב שלו איננו רעב מופשט.

חמד עמאר: הרעב שלו הוא רעב אמיתי וממשי, רעב שדורש מענה בדמות מרק חם, אוכל מבושל, וברוח הימים הללו – בית חם עם מקום להניח בו את הראש.

חמד עמאר: ישנן דרכים רבות להילחם בעוני.

חמד עמאר: רבים מדגישים את אחריות המדינה, אחרים מטילים הכול על ארגוני החברה האזרחית.

חמד עמאר: אני סבור כי יש הכרח בחיזוק המערכת הכלכלית, לצד הרחבה והעמקה של הרשת החברתית בעזרת רשויות הרווחה וארגוני החברה האזרחית.

חמד עמאר: טיפול בבעיית העוני לא יכול להיעשות ללא תיאום בין המקרו למיקרו.

חמד עמאר: רק שילוב נכון בין פעילות ממשלתית להתגייסות קהילתית-חברתית יביא לצמצום סבלם של העניים במדינת ישראל ויאפשר להם חיים בכבוד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, יפה דרשת, אדוני היושב-ראש.

יצחק הרצוג: אדוני השר, אני חייב לציין שמדי שנה בשנה אני עומד כאן בפני המליאה ביום העוני הבין-לאומי, לציון יום העוני הבין-לאומי, ומדי שנה בשנה חוזר הריטואל: האולם ריק, רק חבר הכנסת ריבלין נמצא מטעם מפלגת הליכוד, כבר ארבע שנים, ואני אומר את זה באמת לזכותו.

יצחק הרצוג: הוא היחיד שמגיע לדיונים האלה.

יצחק הרצוג: עכשיו הצטרף גם חבר הכנסת פייגלין.

יצחק הרצוג: אבל יש מפלגת שלטון, ואתה אף פעם לא רואה אותה בדיונים על העוני.

יצחק הרצוג: היום היה כינוס של השדולה למאבק בעוני, שאני עומד בראשה יחד עם חברי מוחמד ברכה ואורי מקלב, ושוב, לא היה אף חבר כנסת מהליכוד.

יצחק הרצוג: צריך לומר את זה.

ראובן ריבלין: פשוט היינו בוועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: העניים מצביעים – – –

יצחק הרצוג: כל מפלגת הליכוד?

יצחק הרצוג: אדוני חבר הכנסת ריבלין, אתה לא הכתובת, באמת, תאמין לי.

יצחק הרצוג: לא ייתכן, זה לא ייתכן, מפלגת השלטון; אז זה ייתכן, כי זה לא מעניין אותה.

יצחק הרצוג: ואני רוצה לומר יותר מזה.

יצחק הרצוג: אני אומר לידידי השר מאיר כהן: אתה לא הכתובת לטענות; אני הייתי במקומך, אני יודע מה זה.

יצחק הרצוג: זה לא בעיה של שר הרווחה.

יצחק הרצוג: זאת בעיה ברמה הלאומית הכוללת.

יצחק הרצוג: כל אחד יודע.

יצחק הרצוג: והסיפורים ששמענו היום בשדולה, שבאים אנשים ומתארים – אתה מכיר, הייתי אצלך בתור שר הרווחה, ואתה בתור ראש עירייה, ואתה מכיר.

יצחק הרצוג: לא צריך ללמד אותך, אתה עושה ימים ולילות בנושא הזה.

יצחק הרצוג: אבל זאת לא הבעיה של שר הרווחה, זאת בעיה בתפיסת העולם.

יצחק הרצוג: ואני מודה, אני לא אוהב את ימי הציון האלה, את הימים המקודשים להתייחדות עם העוני.

יצחק הרצוג: ימי ציון וחגיגות צריכים להיות מוקדשים למתן פרסים ואותות הוקרה, או כדי להתייחד עם זכרם של יקירים.

יצחק הרצוג: העוני לא עומד באף אחת מהקטגוריות האלה.

יצחק הרצוג: על העוני במדינת ישראל אף אחד לא צריך לקבל פרס, אין כל סיבה להתייחד עם זכרו, מכיוון שהוא כאן, הוא חי, הוא נושם, והוא גדל מדי שנה בשנה.

יצחק הרצוג: והדוח שנחשף היום, הוא חוזר ומקבע את התודעה האמיתית, שאיך שלא נסתכל על זה, 20%, חמישית מאוכלוסיית המדינה נמצאת מתחת לקו העוני.

יצחק הרצוג: וגם כשיש שני הורים שעובדים, קשה להם לשרוד, קל וחומר אדם אחד שמפרנס משפחה, וזה מחלחל כבר למעמד הביניים.

יצחק הרצוג: זאת התוצאה של הדוח שפורסם היום.

יצחק הרצוג: שנים ניסו גם לגמד את הדוחות הללו, להגיד שהם לא נכונים.

יצחק הרצוג: היום זה כבר ברור, כי זה גם מאושר על-ידי ה-OECD.

יצחק הרצוג: אנחנו פי-שניים מממוצע ה-OECD במצב העוני.

יצחק הרצוג: הממוצע ב-OECD הוא 10%, ואצלנו 20%.

יצחק הרצוג: ולצערי, אין לממשלה הזאת תוכנית כלשהי להתמודדות עם העוני.

יצחק הרצוג: בתקציב האחרון הממשלה פגעה פגיעה אנושה במשפחות, בשכבות חלשות, במעמד הבינוני: העלאת מע"מ, גזירות וקיצוץ קצבאות ילדים – אלה צעדים שיגדילו את העוני.

יצחק הרצוג: ותרשמו בפניכם, דוח העוני הבא יהיה הרבה יותר גדול, הרבה יותר חמור, והוא יכלול משפחות של המעמד הבינוני שיזלגו לעוני, כי כשאתה שומע את העדויות ששמענו היום, אתה רואה את המציאות.

יצחק הרצוג: זה מאוד ברור, העלאת סל ההוצאות המשפחתי והקטנת סל ההכנסות המשפחתי.

יצחק הרצוג: ולכן, אני חוזר וטוען מה שאני טוען כאן שנים: צריך לגבש תוכנית לאומית להתמודדות עם העוני, כשהיעד צריך להיות 10%.

יצחק הרצוג: זה הרבה מאוד, זה אומר תוספת של 5% להוצאה הלאומית על פני x שנים, כמה שנים – אני טענתי, על פני עשור – של 4 מיליארד כל שנה להתמודדות עם העוני בכל המכלול, שכולל דיור ובריאות וחינוך ורווחה וכל המכלול, בכלים מכלים שונים, חלקם פורטו על-ידי שר הרווחה.

יצחק הרצוג: מדינת ישראל מדברת על צמיחה, אבל העוני לא משתנה.

יצחק הרצוג: כלומר, זה הנתון, הקטר דוהר, והעוני לא משתנה, להפך.

יצחק הרצוג: וראינו פה כל מיני פרמטרים היום שנוגעים לשנת 2012.

יצחק הרצוג: אבל אנחנו מוצאים שוב ושוב שחלק בלתי נפרד משכבות המצוקה היום מורכב מעובדים עניים, זה נאמר קודם על-ידי חברי, שעובדים קשה בעמל יומם ובסוף החודש ידם אינה משגת.

יצחק הרצוג: זאת דילמה אדירה של חלוקת ההון בחברה הישראלית, של חלוקת ההכנסות בחברה הישראלית, של הגדלת ההכנסה מלמטה, עם צעדים שהם לא ביורוקרטיים.

יצחק הרצוג: יש אדם אחד ששמו שזור וחקוק בכל עמוד ובכל פסקה בדוח העוני, זהו ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יצחק הרצוג: כשהוא היה שר האוצר, הוא התווה מדיניות אנטי-חברתית.

יצחק הרצוג: הוא חתום על שורה של רפורמות שהחלישו את כוחה של המדינה.

יצחק הרצוג: כראש ממשלה כעת הוא מוביל מדיניות הרסנית, ובעזרת שרי האוצר, הקודם והנוכחי, הוא סוגד לכלכלה תאצ'ריסטית.

יצחק הרצוג: הוא חסיד שוטה של תיאוריית החלחול, שהעשירים יקבלו – אבל מה שבטוח קורה, העשירים באמת מקבלים ושום דבר לא מחלחל.

יצחק הרצוג: האקוויפר יבש לגמרי, כמו סלע גרניט.

יצחק הרצוג: ההון נעצר בשכבות מסוימות.

יצחק הרצוג: וישראל, יש בה היום, זה מוכח – אנחנו מכים על חטא, הולכים לכותל, באים לפה – שוב ושוב, שיש בה את הפערים הכי גדולים במערב.

יצחק הרצוג: ולכן, היות שעוני הוא לא גזירת גורל, הוא פרי מדיניות ממשלתית ופרי נסיבות חברתיות, שנובעות גם ממדיניות חברתית וממשלתית – הרי שהגיע הזמן לשינוי מדיניות משמעותי מאוד.

יצחק הרצוג: לא להעלות את מחירי המים ולא להעלות את מחירי החשמל ולא להעלות מחירים של מוצרי יסוד, אלא לדאוג לכך שסל ההכנסות המשפחתי וסל ההוצאות יהיה מאוזן, עם הבטחת קיום בסיסי בכבוד, שזה דבר שתמיד נתקע מול עיני האוצר.

יצחק הרצוג: האוצר שונא את זה, לא רוצה לדון בזה.

יצחק הרצוג: פסק-הדין של השופטת דורנר מטריף אותו, והגיע הזמן שכולנו כאן נדון בכך.

יצחק הרצוג: אני מסיים.

יצחק הרצוג: קיצוץ קצבאות הילדים – אני, בעניין הזה, חוזר ואומר: זהו פשע.

יצחק הרצוג: פשוט כך.

יצחק הרצוג: זהו פשע.

יצחק הרצוג: שר האוצר כינה את זה צעד היסטורי.

יצחק הרצוג: זה לא יום היסטורי, זה נוגע ללב היכולת של משפחות להתקיים.

יצחק הרצוג: בי זה בוער, מכיוון שכל מי שעוסק בעוני יודע שקצבאות הילדים מאזנות את ההכנסה המשפחתית.

יצחק הרצוג: ובסוף, על מה אנחנו מדברים?

יצחק הרצוג: על ילדים שכן אוספים אוכל מהרצפה, והוריהם כן מתלבטים מה לתת להם בבוקר.

יצחק הרצוג: ולסיום, אם כן, עוני הוא פרי של ממשלה שלא עשתה תוכנית אפקטיבית אחת למלחמה בעוני, והמספרים הולכים וגדלים.

יצחק הרצוג: ולא מאוחר.

יצחק הרצוג: שנת 2014 טרם החלה, ואני קורא לממשלה: בואו נפתח את ספר התקציב ובואו נשנה אותו.

יצחק הרצוג: בואו נוסיף בספר הזה חמלה, ערבות הדדית, דאגה אמיתית לשכבות המוחלשות ולמעמד הביניים.

יצחק הרצוג: יש לכם עודף גבייה?

יצחק הרצוג: תבטלו את הקיצוץ בקצבאות הילדים, תעצימו את הקשישים.

יצחק הרצוג: אדוני שר האוצר, הקשב ליאיר לפיד, ששונא את התקציב הזה.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, אנחנו מוכנים להקדיש כל שיידרש כדי לסייע לכם לבנות מחדש את תקציב 2014.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

חמד עמאר: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוני שטבון.

חמד עמאר: יש לך חמש דקות, בבקשה.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הרווחה, חברי חברי הכנסת, היום מתפרסם דוח העוני של הביטוח הלאומי.

יוני שטבון: למעלה מ-439,000 משפחות עניות, שבתוכן יש למעלה מ-817,000 ילדים עניים.

יוני שטבון: אני שמעתי את חברי, וכפי שגם מופיע בדוח עצמו, בפתיח הדוח, אני קראתי היטב שסך-הכול אין שינוי משמעותי מהשנה הקודמת.

יוני שטבון: יותר מזה, יש אפילו שיפור.

יוני שטבון: במספרים ריאליים יש פחות עניים.

יוני שטבון: יותר מזה, גם מופיע שם, בתקציר ובדוח – כפי שאנחנו מכירים, במדינות ה-OECD – שמדינת ישראל ירדה מהמקום הגבוה השני למקום הגבוה השלישי.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, שכחנו דבר אחד.

יוני שטבון: הדוח מתייחס לשנת 2012.

זהבה גלאון: מי היה ראש הממשלה?

יוני שטבון: בשנת 2013 קרה שינוי דרמטי.

יוני שטבון: אנחנו, משרד האוצר, הממשלה, קיצצנו בקצבאות הילדים.

יוני שטבון: נכון, יבואו פה חסידי הכלכלה החופשית ויסבירו לי: להפסיק את התלות במדינה, תצאו לעבוד, להפסיק עם הקצבאות האלה.

אילן גילאון: אני מציע לך לקנות את הדוח הזה.

מאיר שטרית: רק הערה.

מאיר שטרית: בדוח של 2014, הדוח על העוני יגדיל את מספר הילדים מתחת לקו העוני.

יוני שטבון: אני מתייחס לדבר הזה בדיוק, חבר הכנסת מאיר שטרית.

זהבה גלאון: עוד 40,000 ילדים אתם דוחפים מתחת לקו העוני.

זהבה גלאון: על מה אתה מדבר עכשיו?

יצחק הרצוג: אמרתי לך.

יצחק הרצוג: אמרתי לך חד-משמעית.

יוני שטבון: קיצוץ בקצבאות הילדים.

יוני שטבון: לכל מי שמתנגד לקיצוץ הזה ויתנגד לקיצוץ הזה – אני אומר את זה פה, כחבר קואליציה, מספר לכם מה המשמעות של פגיעה בלחם ובחלב במקרר.

יוני שטבון: מה המשמעות של קיצוץ בקצבאות הילדים.

יוני שטבון: ניקח שכונה, ניקח עיירה, ניקח רחוב.

יוני שטבון: שאף אחד לא יספר לי סיפורים.

ראובן ריבלין: הוא אומר בדיוק מה שאתם אומרים.

מיקי רוזנטל: – – –

יוני שטבון: האבא אומר לבן שלו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני מחזק אותך, אז תקשיב.

יוני שטבון: תנו לי לסיים, אני יכול להסביר.

משה מזרחי: הוא ממרק את המצפון שלו.

יוני שטבון: אומר האב לבן שלו בשכונה, הוא אומר: לו, יא בני, אתה יודע שהמצב בבית קשה.

יוני שטבון: אני עובד קשה, אימא עובדת קשה, תעזור.

יוני שטבון: ככה זה קורה.

יוני שטבון: הבן קולט את המסר תוך שניות.

יוני שטבון: בן 16, 17, חוזר מבית-הספר, זורק את התיק והולך לעבוד במכולת או בסופר תמורת 15 או 20 שקלים בשוק השחור.

יוני שטבון: עוברים כמה חודשים – אדוני היושב-ראש, זה לא משתנה.

יוני שטבון: הוא רואה שהמצב בבית נשאר אותו דבר.

יוני שטבון: קוראת לו אימא שלו, אומרת לו בשקט, שאבא לא ישמע: יא בני, תקשיב, המצב בבית קשה.

יוני שטבון: הילד תוך שניות קולט את המסר.

יוני שטבון: למחרת בבוקר אין תיק ללימודים, אין הגעה לבית-הספר, והוא הולך להיות עוזר של שיפוצניק או עוזר קבלן בשכונה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אני אומר את זה פה גם כחבר קואליציה.

יוני שטבון: כשאנחנו פוגעים בבסיס של החיים, אי-אפשר לבקש או לטעון, לתבוע לצאת לחינוך ולהשכלה.

יוני שטבון: כשאנחנו פוגעים ברמת החיים הבסיסית, שבתוכה קצבאות הילדים, אי-אפשר לבקש ולטעון את הטענות שנשמעות פה פעם אחר פעם.

יוני שטבון: אני רוצה לנצל את הפודיום הזה כדי לדרוש מהממשלה ומחברי חברי הכנסת מהקואליציה, לשנות תפיסה.

יוני שטבון: לבקש ולדרוש לחזור מהטעות של הקיצוץ בקצבאות הילדים.

יוני שטבון: להוביל מאמצים ותהליכים כמו ששר הרווחה עושה – שנוגע בבסיס של החיים של אותן משפחות, כמו תוכנית התזונה המבורכת, שהתובנה המרכזית שלה היא שברגע שאתה מחזק את המקרר, את היכולת לחיות, אז אפשר לטעון ולבקש לצאת למעגל ההשכלה והעבודה.

יוני שטבון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת היא שאני, מעגל העוני לא מטריד אותי.

אילן גילאון: אמר את זה יפה חברי יו"ר האופוזיציה.

אילן גילאון: אחת לשנה אנחנו מקיימים את ה"יארצייט" של העוני.

אילן גילאון: לא מדד העוני מטריד אותי, אדוני השר, אלא העוני הוא שמטריד, והוא בעיה ערכית.

אילן גילאון: מטרידה אותי האחריות של המדינה לגבי אזרחיה.

אילן גילאון: מטריד אותי סף הקיום האנושי של כל אחד מאתנו, ואני לא מאמין שהדבר הזה חייב להיות או צריך להיות מבוסס על חמלה, חס ושלום, אלא על ביטוח הדדי שנקרא מדינה.

אילן גילאון: זה עניין ערכי לחלוטין.

אילן גילאון: אני גם יכול להפליג בנתונים שמתווספים כל שנה.

אילן גילאון: יש 1,800,000 עניים, וכל אדם חמישי הוא עני וכל ילד שלישי הוא עני.

אילן גילאון: אבל יש גם פנים אנושיות לעוני הזה.

אילן גילאון: ילד עני, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, זה ילד שאין לו פינה לעשות את שיעורי הבית שלו כמו שצריך.

אילן גילאון: הוא לא לבוש טוב כשהוא הולך לבית-הספר.

אילן גילאון: לפעמים מזג האוויר חושף היטב את הדברים הללו.

אילן גילאון: זה כמעט מובטח שזה יהיה אזרח חסר שוויון זכויות, שהוא לא יגיע שווה בפני החוק למירוץ שלו אל החיים כאזרח חיוני.

אילן גילאון: אבא עני זה אבא שבדרך כלל לא נותן בבוקר את העיניים עם הילדים, כי לא נעים, כשעושים את הסנדוויצ'ים, לעשות את הסנדוויץ' הדלוח שהילד לוקח לבית-הספר.

אילן גילאון: סבא עני, אדוני היושב-ראש, זה סבא שלפעמים אין לו כסף לקנות מתנה לנכדים שלו, או שלפעמים הוא מתלבט בין לקנות תרופה או להוציא את הכסף על הוצאות אחרות.

אילן גילאון: השאלה למה?

אילן גילאון: לא מטריד אותי העוני.

אילן גילאון: העוני הוא מונח מאוד יחסי.

אילן גילאון: אותי מה שמעניין, אדוני, זה חלוקת העושר הלאומי, האחריות, בסופו של דבר, ורשת הביטחון, שכאמור לא צריכה להיות בנויה על חמלה אלא צריכה להיות בנויה על ביטוח הדדי של מדינה.

אילן גילאון: לכן, במקום להתחשבן עם העבר, כי אין לי שום כוונה לעשות את זה ולבזבז את המעמד הזה כאן, אני חושב שצריך פשוט לחשוב בצורה אחרת.

אילן גילאון: זאת אומרת, כמה דברים שצריכים לחזור אליהם.

אילן גילאון: אדוני, מי שהולך ומקצץ את הקצבאות ומעלה את המע"מ, סופו, בסופו של דבר, לקבל עוד 50,000 עניים.

אילן גילאון: זה מתכון ידוע, בטוח.

אילן גילאון: לא צריך להיות כלכלן גדול בשביל הדבר הזה.

אילן גילאון: לכן, אני לא בטוח גם אם תשלומי ההעברה הם הבעיה.

אילן גילאון: נניח שהקצבה יוצרת מצב לא טוב, לא נכון, לא מעודד – למרות שאומר על זה משהו.

אילן גילאון: מה עם שירותי בריאות?

אילן גילאון: מה עם דיור?

אילן גילאון: מה עם חינוך?

אילן גילאון: מה עם העלויות האלה, שלגבי השכבות העממיות, אלה שנמצאות מתחת לקו העוני, זה צריך להיות ברמה הכי נמוכה.

אילן גילאון: מה הפופוליסטים אומרים לי?

אילן גילאון: מה אתה רוצה לסבסד לחם?

אילן גילאון: מי ייהנה מזה?

אילן גילאון: דנקנר.

אילן גילאון: היום דנקנר זאת דוגמה לא טובה, אני יודע, אבל לא חשוב.

אילן גילאון: בדרך כלל זה מה שהם אומרים.

אילן גילאון: כמה שווה הלחם בסל של האנשים העשירים האלה לעומת כמה הוא נמצא בסל של האחרים.

אילן גילאון: בעיית חוק הכלים השלובים.

אילן גילאון: צריך לקבוע את הרצפה, והרצפה היא תלוית תקרה, ואין מה לעשות.

אילן גילאון: אדוני, אני הייתי הולך על חוק כלים שלובים שאומר את הדבר הבא: אני לוקח שני קריטריונים בלבד, ואתם אני עובד בכלכלה שלי; כמובן, חוץ מהתשתיות שהן הדבר הכי חשוב: חינוך, בריאות, תעסוקה וקורת גג.

אילן גילאון: בחברה שהיא חברה פוסט-עתירת-עבודה, וצריך לחשוב עליה: מה קורה עם כל המפעלים האלה שקורסים, של אנשים גילאי 50 שאין מה לעשות אתם מבחינת השינוי המקצועי שאפשר לייצר בחברה שלנו היום?

אילן גילאון: מה יהיה עם שעות הפנאי העתידיות ועם אוכלוסייה שמזדקנת?

אילן גילאון: הייתי הולך על שני פרמטרים בלבד: מצד אחד מסים שמאוחדים למס אחד, והם על-פי ההכנסה, במדרגות שונות מאשר היום.

אילן גילאון: אני יודע שמייד יגידו לי: ראית מה קרה בצרפת?

אילן גילאון: אני שמעתי שז'ראר דפרדיה ברח מצרפת בגלל המסים האלה וזה באמת מטריד אותי, אבל אני חושב שלא נורא.

אילן גילאון: אם ז'ראר דפרדיה יברח מישראל – אני לא מוטרד כל כך מהעניין הזה.

אילן גילאון: ללכת לסוג אחר של מסים.

אילן גילאון: לעשות הפרדה מוחלטת, אפילו לבטל את חוק לרון, אדוני.

אילן גילאון: לבטל אותו, לבטל את התקרה לגמרי.

אילן גילאון: לתת לאנשים קצבה על-פי הסטטוס שלהם, שילכו לעבוד, ולמסות כסף באופן אובייקטיבי.

אילן גילאון: כל הכנסה של כסף, למסות אותה על-פי מדרגות, שאני יכול בהחלט להציע אותן.

אילן גילאון: אין לנו פנאי פה לעשות את הדיון הזה.

אילן גילאון: ואז נרוויח שני דברים: נייצר חוק כלים שלובים ונדע מה היא הרצפה שממנה אף אחד לא נופל; לא כתוצאה מחמלה אלא כתוצאה מזה שאף אחד מאתנו לא ירצה להיות מתחת לרצפה הזאת, וצריך שיהיה לו ברור לגמרי שהוא עלול להיות במקום הזה.

אילן גילאון: ומצד שני נייצר מודל שקוף, שאדם, האזרחים שלנו, שחושדים במדינה, שחושדת בהם – כי אצלנו הנטייה לחשוב שכל אזרח שלא הוכיח את חפותו הוא בגדר נאשם – האדם יתחיל לתת את האמון.

אילן גילאון: אדוני השר, אתה יודע, ההורים שלנו, הדור שלהם, הם קיבלו הרבה פחות, אבל הייתה להם תחושה שהם מקבלים הרבה הרבה יותר.

אילן גילאון: המצב הסובייקטיבי הזה יש לו משמעות.

אילן גילאון: אנחנו חיים במשבר אמון מוחלט, ואנשים יודעים שבסופו של דבר הם לבדם יצטרכו להילחם עם שאר העולם.

אילן גילאון: ולכן כאשר אנחנו – באמת, 30 שניות, 20 שניות, עשר שניות – כאשר אנחנו חושבים באמת על הפנים האנושיות: שני ילדים במחוז ילדותם, במסלול לכתם אל בגרותם, מה שיקבע בסופו של דבר את השוויון של שניהם בפני החוק, ועל זה אף אחד לא חולק, זה הדברים הכי פרוזאיים, אדוני, כמה אבא ואימא מביאים הביתה, אם יש לו פינה לעשות שיעורי בית ומחשב ומחק עם ריח, ואם יש לאבא ואימא כסף לתת כדי שיהיה לו גם חוג במתנ"ס; ואולי את החוג במתנ"ס צריך לתת פרו-בונו, כי אנחנו כמדינה מעוניינים בהשקעה הזאת כי היא מניבה לנו.

אילן גילאון: אולי צריך לחשוב בדרך הזאת.

אילן גילאון: אני מאוד מעריך, קודם כול אותך.

אילן גילאון: ואני יודע ששרי רווחה הם תמיד אנשים טובים עם לב רחום.

אילן גילאון: העבודה הזאת איננה לשר העבודה והרווחה, העבודה הזאת היא לממשלה שלמה ולמשרד אוצר שלם, כי הבעיה היא מי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: זה לא עניין של חמלה.

אילן גילאון: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת שמעון סולומון.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, היום מציינת כנסת ישראל את יום המאבק בעוני.

שמעון סולומון: אנו מציינים יום זה פעם אחת בשנה, אך בשביל האנשים זה כל יום, כמובן, קשה.

שמעון סולומון: מי כמוני יודע – כילד וכמתבגר שצמח מתוך הסביבה, ומכיר את זה מקרוב ולא רק מדבר על זה.

שמעון סולומון: העוני מתחיל במצרך הקיומי הבסיסי של האדם, שהוא אוכל.

שמעון סולומון: כאשר אדם טרוד כיצד ילך לישון בלילה שבע, אין הוא מסוגל לחשוב על דברים נוספים.

שמעון סולומון: העוני בא לידי ביטוי בכל תחומי החיים: בחינוך, בבריאות, בתעסוקה ובדיור.

שמעון סולומון: אמש פורסמו נתוני העוני הקשים לקריאה של שנת 2012.

שמעון סולומון: הנתונים הקשים מתארים מצב חמור במגוון תחומים, ואולי לא צריך לפרט את כולם, אבל אני חושב שזה קשה מאוד לראות את הנתונים של 2012, ועוד לפני, זה מתחיל – כמובן, במשך שנים רבות.

שמעון סולומון: כ-40% מהילדים ניזונים מלחם וממרחים כמזון עיקרי.

שמעון סולומון: זה לא רק עוני, זה גם, כמובן, ילדים שלא כל כך מתברכים בבריאות, כי כשאין אוכל בריא זה גם יוצר, בסופו של דבר, איזושהי תלות מסוימת גם במחלות מסוימות.

שמעון סולומון: כ-70% מנתמכי הסיוע חיים באי-ביטחון תזונתי ומעידים כי על אף הסיוע שהם מקבלים מהעמותה אין להם את המזון הנדרש לקיום בסיסי.

שמעון סולומון: כשליש מנתמכי הסיוע אינם מקבלים סיוע במזון מהעמותות, בשל הקושי של העמותות לסייע לכל הפונים, כמובן.

שמעון סולומון: רבע מהילדים הקטינים נאלצים לצאת לעבוד כדי לסייע לפרנסת המשפחה.

שמעון סולומון: בדיור גם כן, למעלה מ-60% מקרב נתמכי הסיוע דיווחו כי במהלך 2012 לא הצליחו לעמוד בתשלומי משכנתה או שכר דירה של חודש אחד לפחות.

שמעון סולומון: וזה קושי שגם כן מוסיף.

שמעון סולומון: ברווחה, 95% מהקשישים הנתמכים מציינים כי קצבת הזיקנה אינה מאפשרת להם לחיות בכבוד.

שמעון סולומון: בחינוך גם, ל-70% מהילדים אין את כל הספרים והציוד הלימודי הנדרש ללימודיהם.

שמעון סולומון: הנתונים הקשים והכאובים אשר את חלקם מניתי בפניכם הם תוצאה של מדיניות ממשלות ישראל במשך שנים רבות.

שמעון סולומון: ואני מתייחס, כמובן, לדוח האחרון על 2012.

שמעון סולומון: המגמה בשלושת העשורים האחרונים במדינת ישראל ובחברה הישראלית ברורה: הפערים בין העשירים לעניים הולכים וגדלים, החזקים מתחזקים והחלשים הולכים ונחלשים יותר ויותר.

שמעון סולומון: מדינת ישראל לא השכילה להתמודד עם מגמה זו לאורך שנים, וכעת הבעיה תפחה ומגיעה לממדים המהווים איום אסטרטגי על החברה הישראלית, לא פחות.

שמעון סולומון: תהליך זה, אשר התחולל כאן ב-30 השנים האחרונות, הקשור באופן ישיר ליוקר המחיה הלא-הגיוני ולמעמד הביניים הנשחק, היה חלק מהסיבות שהובילו לתקומתה של מפלגת יש עתיד, כמובן.

שמעון סולומון: נכון, קיבלנו ירושה קשה מנשוא מהממשלה הקודמת, בדמות גירעון של כ-35 מיליארד שקלים, אך כמו שאמרתי קודם, עוני הוא עניין של מדיניות.

שמעון סולומון: זו לא גזירה משמים.

שמעון סולומון: לדוגמה, בתקציב האחרון, שהיה קשה מאוד לכולנו, גדל תקציב משרד הרווחה בכמיליארד שקל.

שמעון סולומון: בנוסף הוכפלה ההקצאה לתוכנית לביטחון תזונתי של משרד הרווחה בכ-30 מיליון שקל.

שמעון סולומון: הטיפול בעוני הוא באחריותה של המדינה, אך לאורך השנים האחרונות נראה כי העמותות התומכות באוכלוסיות החלשות הופכות לכתובות יותר ויותר, וזה הגרוע מכול.

שמעון סולומון: החל מינואר 2014 תצא לדרך התוכנית לביטחון תזונתי, בראשות חברי שר הרווחה מאיר כהן ובתמיכת משרד האוצר והעומד בראשו.

שמעון סולומון: מתוך 200 מיליון השקלים שהוקצו לתוכנית, 60 מיליון מיועדים לעמותות הסיוע לחלוקת מזון.

שמעון סולומון: הרוח החדשה הנושבת במשרד הרווחה תביא לכך שהאחריות תוחזר לידי המדינה והעמותות יחזרו לתפוס את מקומן החשוב בסיוע להוצאת מדיניות המשרד לפועל, ולא כדבר העיקרי.

שמעון סולומון: במהלך השבועות האחרונים החלה עבודת הוועדה למלחמה בעוני.

שמעון סולומון: ועדה זו תגיש את מסקנותיה בתוך 120 יום ותהווה בסיס לתוכנית עבודה רב-שנתית לאומית למיגור העוני בחברה.

שמעון סולומון: מעשים אלו מסמלים את שינוי המגמה של מדינת ישראל בכל הקשור להשקעות ברווחה, בחינוך, בבריאות, ובכל הקשור לשינוי סדר העדיפויות הלאומי.

שמעון סולומון: אני גאה לעמוד היום, אף שחובת ההוכחה עוד לפנינו, ולומר שאני חלק מהסיעה אשר מובילה את השינוי החברתי בישראל.

שמעון סולומון: את שינוי המדיניות של משרד הרווחה בהשוואה לשנים הקודמות ניתן לראות בטרמינולוגיה הפשוטה: אנו מציינים בכנסת את יום המאבק בעוני אך במשרד הרווחה הקימו את הוועדה למלחמה בעוני, והם צודקים.

שמעון סולומון: זה לא מאבק.

שמעון סולומון: זו מלחמה של ממש.

שמעון סולומון: זו מלחמה אסטרטגית על החברה הישראלית, וזו מלחמה שאין בה אופציה מלבד לנצח.

שמעון סולומון: ואני סומך על שר הרווחה שיוביל את זה.

שמעון סולומון: תודה.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים כל שנה נוספו עוד 50,000.

חמד עמאר: תודה רבה.

שמעון סולומון: רק התחלנו.

שמעון סולומון: מה שאתם יצרתם, אנחנו מנסים להילחם עם זה עכשיו.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אילן גילאון: בינתיים – – –

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אפשר לטעון הרבה טענות על העוני ועל דוח העוני.

ג'מאל זחאלקה: טענה אחת, חבר הכנסת דרעי, אי-אפשר להגיד – שאת זה עשתה הממשלה הקודמת, ואפילו זו שלפניה.

ג'מאל זחאלקה: כי בעשור האחרון נותן הטון במדיניות הכלכלית-חברתית בישראל הוא מר בנימין נתניהו.

אריה מכלוף דרעי: עד לפה הכול מוסכם.

ג'מאל זחאלקה: זה התבשיל.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 2003 מוחו הקודח הגה את התוכנית להבראה כלכלית – קיצוצים.

ג'מאל זחאלקה: הוא ניצל משבר כלכלי חולף כדי לעשות שינויים ארוכי טווח בכלכלה וברשת החברתית.

ג'מאל זחאלקה: המטרה הייתה: חיסול מדינת הרווחה.

ג'מאל זחאלקה: זו הייתה המטרה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה רטוריקה, הרבה מילים: משבר כלכלי, הצלת הכלכלה, הבראה, אבל בסופו של דבר זו הייתה המטרה.

ג'מאל זחאלקה: וזו לא מטרה שבאה מתוך רוע או רשעות מכוונת, אלא זו האידיאולוגיה ותפיסת עולם.

ג'מאל זחאלקה: היום אנחנו רואים את התוצאות.

ג'מאל זחאלקה: שמעתי את השר מאיר כהן מציג את מדיניות הרווחה, ואני רואה איזו חלוקת עבודה טובה – ראש המפלגה שלו מקצץ את הקצבאות, מעלה את המע"מ, דופק את העניים, והוא בא כאן, אומר: אני ארפא אתכם.

ג'מאל זחאלקה: אני נותן לכם מילים, אני אדבר אתכם בעדינות.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: אחד מכה והשני מנחם.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה לעשות שהמכה היא פיזית והנחמה היא במילים.

ג'מאל זחאלקה: המספרים מדהימים – 0.5 מיליון משפחות מתחת לקו העוני; 1.75 מיליון אזרחים מתחת לקו העוני; 817,000 ילדים מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: והמכה הגדולה מכולן, הזועקת לשמים, היא מצבה של האוכלוסייה הערבית – 54.3% מהמשפחות הערביות מתחת לקו העוני; יותר מ-60% מהילדים הערבים מתחת לקו העוני, וזה נמשך.

ג'מאל זחאלקה: זו לא מכה שהגיעה, נגיד, בשבוע האחרון; הממשלה לא יודעת מה לעשות – או לפני חודשיים-שלושה.

ג'מאל זחאלקה: היו לכם עשר שנים לתקן את המצב ולא עשיתם כלום.

ג'מאל זחאלקה: נהפוך הוא, העוני מעמיק.

ג'מאל זחאלקה: מה קרה בעשר השנים האחרונות?

ג'מאל זחאלקה: האי-שוויון גדל בצורה דרמטית, תחולת העוני גדלה בצורה דרמטית, העוני יותר עמוק – גם בצורה דרמטית.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקרה בעשר השנים האחרונות, לא שתוקן המצב; המצב הולך ומידרדר.

ג'מאל זחאלקה: אפילו כשיש איזשהו תיקון קטן – אומרים לנו שמספר העניים ירד בכמה אלפים השנה – זה לא מנחם.

ג'מאל זחאלקה: הכיוון הכללי הוא רע מאוד.

ג'מאל זחאלקה: והיה משבר כלכלי, פעם היו משברים כלכליים.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, אבל הייתה גם צמיחה.

ג'מאל זחאלקה: לאן הלכו כספי הצמיחה?

ג'מאל זחאלקה: בעשר השנים האחרונות התהדרה הממשלה שהיא עושה צמיחה, ועל זה לא שמעו ביישובים הערביים, על זה לא שמעו עניי הארץ שגרים בירושלים, שגרים בפתח-תקווה, שגרים בכל מקום – שגרים בנצרת, באום-אלפחם, בעילוט, ברהט.

ג'מאל זחאלקה: לא שמעו, לא הרגישו.

ג'מאל זחאלקה: יש צמיחה, אבל היא מכוונת למקום אחד – אל כיסם של העשירים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא בא ככה סתם.

ג'מאל זחאלקה: ממשלה שרוצה לשנות את המצב יכולה, יש לה את הכלים.

ג'מאל זחאלקה: למשל, במדיניות גדולה.

ג'מאל זחאלקה: הנה, התבשרנו שהממשלה – רק דבר אחד, כבוד היושב-ראש, כי לזה לא שמו לב בוויכוחים הפוליטיים – הממשלה החליטה לפני כמה שנים להקצות 30 מיליארד שקל לשיפור התחבורה.

ג'מאל זחאלקה: אמרנו: מעולה.

ג'מאל זחאלקה: אבל למה עשו את זה?

ג'מאל זחאלקה: כי הם לא רוצים לפתח את הפריפריה.

ג'מאל זחאלקה: הפתרון שהם מציעים, שמי שגר באזור צפת או מי שגר בג'ש או במעיליא או בתרשיחא, שייסע לחיפה, תהיה לו תחבורה טובה יותר להגיע לעבודה בחיפה או בתל-אביב; גם מהדרום, גם מהצפון, במקום לפתח את התעסוקה שם.

ג'מאל זחאלקה: אז תשקיעו אותו כסף – לא רוצים.

ג'מאל זחאלקה: זה גם פערים גיאוגרפיים, גם פערים מעמדיים, גם פערים לאומיים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש, שהממשלה הנוכחית, אין – אני אפילו לא רוצה לבקש ממנה שום דבר, כי לא יצא ממנה כלום.

ג'מאל זחאלקה: יש אפשרות שהעוני יחלוף כשהממשלה הזאת והתפיסות שמנחות אותה יחלפו מן העולם.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן ריטואל קבוע, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: אכן, עולים פה, לצערנו, מדי שנה ביום הבין-לאומי ומנסים להשתתף בכאבם של העניים.

אברהם מיכאלי: אני מסכים שהיום הזה הוא לא יום שמוסיף כבוד לכנסת.

אברהם מיכאלי: היום הזה לא מוסיף כבוד לא לכנסת ולא לממשלה, כי מצבם של העניים, לצערנו, לא בנאומים האלה משתפר; לא תורם להם היום הזה, שכולנו מדברים פה וכולם משתתפים בדוחות השונים שמתפרסמים – לא משפר את מצבם.

אברהם מיכאלי: לצערנו, אדוני השר כבר דיבר קודם על דוחות שונים שהתפרסמו, אבל הדוח שכבר בדרך כנראה הרבה יותר חמור.

אברהם מיכאלי: הדוח שהתפרסם מטעם ארגון "לתת" מציג את הנתונים הקשים יותר, ופה אי-אפשר שהממשלה הנוכחית תגיד שזה לא בגללה ולא בגינה.

אברהם מיכאלי: הקיצוצים של הממשלה הנוכחית בתקציב ה"דרמטי", הטרגי, שאישרו אותו פה לפני זמן לא רב, התקציב הזה גרם להקצנה ולעלייה של מספר העניים במדינת ישראל, מה לעשות.

אברהם מיכאלי: הדוחות הם לפנינו, וחבל שנחזור על המספרים האלה.

אברהם מיכאלי: הילדים העניים, מספרם גדל, מה לעשות.

אברהם מיכאלי: קצבאות הילדים, שטענו שהן מקלקלות אוכלוסיות מסוימות, לא לצאת לעבודה – – –

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך.

מאיר כהן: הדוח הוא מ-2012, שעדיין אין קיצוץ קצבאות.

מאיר כהן: הדוח הקשה שעליו אתה מדבר הוא לא על 2013 – – –

אברהם מיכאלי: אז ב-2013, אדוני השר, המצב יותר גרוע.

מאיר כהן: אתה צופה.

אברהם מיכאלי: זה מה שאני אומר.

אברהם מיכאלי: מה שהיה ב-2012, אני לא מתנחם ולא אומר שהממשלות הקודמות – בוודאי גם הן לא טיפלו בכך.

אברהם מיכאלי: הממשלות הקודמות לא עשו מספיק בשביל לשפר את מצבם של העניים.

אברהם מיכאלי: אבל מה לעשות שב-2013, במקום לשפר את מצבם של אלה שסובלים – הזכירו פה עשור, הזכירו פה 15 שנה – אבל ממשלה חדשה שבאה עם פוליטיקה חדשה, לבוא ולהיטיב עם המגזרים השלמים שהבטיחו להם בבחירות: נבוא ונשנה, מצב חדש בכנסת והכול.

אברהם מיכאלי: לצערנו, במקום לשפר את המצב, הגדילו את הפערים.

אברהם מיכאלי: הילדים, שהולכים לסבול כתוצאה מקיצוץ בקצבאות הילדים, מספרם גדל.

אברהם מיכאלי: רבותי, כולם הולכים לסבול יותר בגין הקיצוצים והגזירות בתקציב הנוכחי.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בילדים, מדובר באנשים שעובדים – שני בני-הזוג.

אברהם מיכאלי: שני בני-זוג שעובדים, הם לא ה"בטלנים" שלא יוצאים לעבודה.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בעניים שהם מבוגרים, קשישים, ניצולי שואה.

אברהם מיכאלי: רבותי, אנחנו לא נדבר פה רק על מספרים, מדובר פה בבני-אדם, ובני-האדם האלה סובלים יום יום.

אברהם מיכאלי: אתם יודעים שהיום אנשים כבר לא הולכים לרופא לקחת תרופות שהם חייבים לקחת אותן כחולים כרוניים?

אברהם מיכאלי: כי הרופא רואה שהמרשם שהוא הוציא, שהתרופות האלה לא הוציאו אותן מבית-המרקחת, כי אין להם כסף להוציא את התרופות האלה מבית-המרקחת.

אברהם מיכאלי: איך אנחנו יכולים להסתכל על האבות והאימהות שלנו, על הסבים והסבתות שלנו, שלא מסוגלים היום לקבל טיפול תרופתי?

אברהם מיכאלי: בסוף המדינה משלמת ביוקר על החמרת המצב הרפואי שלהם.

אברהם מיכאלי: רבותי, הממשלה, וראש הממשלה בראשה, הם שאחראים לכל המצב הגרוע הזה.

אברהם מיכאלי: אי-אפשר לגלגל אחריות.

אברהם מיכאלי: הזכירו פה – ראש הממשלה הנוכחי היה גם ראש הממשלה הקודם; אי-אפשר לגלגל אחריות.

אברהם מיכאלי: במקום לשפר את המצב, המצב מחמיר.

אברהם מיכאלי: ואי-אפשר להאשים את שר האוצר לבדו, ולא את שר הרווחה לבדו, הוא כראש המערכת אחראי לכל ההחמרה הזאת של המצב.

אברהם מיכאלי: אנחנו ככנסת יכולים היום בדיון ביום הבין-לאומי לבוא ולמחות, אבל אנחנו ככנסת צריכים לקום ולעשות מחאות מעשיות בחקיקות כאלה או אחרות שהממשלה מגישה: לא להיות רובוטים שמצביעים על כל קיצוץ ועל כל שינוי בחוקים הדרקוניים שמביאים פה מדי יום בכנסת, לעצור את החקיקה ולעצור את החוקים האלה שחשובים לממשלה, עד שלא יובאו תיקונים.

אברהם מיכאלי: אדוני שר הרווחה, אני יודע שאתה הולך להגיד לנו שיהיה שיפור בחודשים הקרובים, אבל השיפורים האלה לא מספיקים.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בצעדים שחייבים – – –

אריה מכלוף דרעי: איפה השר?

קארין אלהרר: השר פה.

אברהם מיכאלי: השר פה.

מאיר כהן: אני פה, אני פה.

אברהם מיכאלי: השיפורים האלה לא מספיקים.

אברהם מיכאלי: כשיש מצב חירום מבחינת מצב העוני צריכים לנקוט פה תיקונים דרסטיים בתקציב, ואנחנו ככנסת, כולנו, צריכים לעשות הכול כדי שתקציב 2014 יתוקן מיידית; ואפשר לתקן, עדיין לא מאוחר.

אברהם מיכאלי: אף-על-פי שהתקציב כבר אושר עם הגזירות, אפשר עדיין לחזור ולתקן את אותן עוולות שגרמנו לציבור, והכנסת כן יכולה לעשות את הדבר הזה היום, ולא עוד חצי שנה, עוד שנה, בתקציב של 2015–2016.

אברהם מיכאלי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו, ביום הבין-לאומי הזה, אם נצא פה בקריאה לממשלה להתעטש ולעשות – לא הרבה; לעשות שיפור מצב בצורה כזאת שהעניים שסבלו עד היום, מצבם ישתפר.

משה זלמן פייגלין: תודה, התכוונת להתעשת אני מניח.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת מיכאלי.

משה זלמן פייגלין: כבוד השר מעוניין להשיב, או שנסתפק בדברים שנאמרו עד עכשיו, שר הרווחה?

מאיר כהן: אני מסתפק, אמרתי את דברי.

משה זלמן פייגלין: נסתפק.

משה זלמן פייגלין: אוקיי, אז אנחנו עוברים – – –

קארין אלהרר: לא, אני קודם.

אברהם מיכאלי: צריך להצביע לאיפה להעביר את זה.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת שטרית, ביקשת הבעת דעה נוספת, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שהנושא של מלחמה בעוני הוא לא עניין שייפתר בדרך הרגילה והשוטפת של מתן עוד קצבאות.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, לחלוק על התיאוריה הזאת ולומר: אי-אפשר להוציא את האנשים מעוני באמצעות קצבאות.

מאיר שטרית: קצבאות קוברות את האנשים בעוני; לא קוברות רק אותם, אלא גם את ילדיהם ואת נכדיהם.

מאיר שטרית: בדרך כלל אדם שחי רק מקצבאות ולא יצא לעבודה, סופו שנשאר עני, וגם ילדיו, הסיכוי שהם יצאו ממעגל העוני הוא קטן.

מאיר שטרית: הדרך היחידה לשנות את המצב היא בגישה שונה לחלוטין, ואני רוצה לדבר עליה בדקה אחת, על הגישה הזאת.

מאיר שטרית: מה שאני אומר, רבותי, זה שחייבים לעשות כל דבר כדי להביא לכך שאנשים יעבדו.

מאיר שטרית: כדי שאנשים יעבדו לפעמים צריך אפילו להכריח אותם לטובתם ללכת לעבודה.

מאיר שטרית: אלא מה?

מאיר שטרית: הבושה הגדולה בישראל היא ש-40% מהאנשים שעובדים חיים מתחת לקו העוני.

מאיר שטרית: את זה אי-אפשר להסביר, כי איך אתה יכול לעודד מישהו לצאת לעבודה אם הוא נשאר עני אחרי שהוא עובד במשרה מלאה?

מאיר שטרית: לכן, הדרך היחידה לשנות את זה היא לגרום לכך ששכר של אדם עובד יביא אותו בכל מקרה מעל קו העוני, יבוא אותו למצב שהוא יכול לחיות בכבוד.

מאיר שטרית: אם אדם לא יכול לחיות בכבוד, אי-אפשר לבוא בטענות לאנשים למה הם לא עובדים.

מיקי לוי: – – –

יוני שטבון: קצבאות, קצבאות – – –

מאיר שטרית: אני מכיר את המספרים, תאמין לי, מיקי, היטב.

מאיר שטרית: אני, כמי שהיה אחראי במידה רבה בתקופה – עם נתניהו – – –

אברהם מיכאלי: עם גזירת הגזירות.

מאיר שטרית: בדיוק, יחד עם נתניהו הייתי שותף במשרד האוצר שבו עשינו את הגזירות הכי קשות.

מאיר שטרית: ואני אומר לך, זה לא מספיק לעשות גזירות.

מאיר שטרית: זה רע לבד.

מאיר שטרית: צריך לתקן את ההמשך.

מאיר שטרית: לתקן את ההמשך פירושו להביא לכך שאנשים שעובדים יחיו בכבוד.

מאיר שטרית: יש לזה שיטה.

מאיר שטרית: אם היושב-ראש ירשה לי, עוד דקה.

מאיר שטרית: השיטה שלי אומרת דבר נורא פשוט – דיברתי עליה בכנסת, אגב, בנאום הראשון שלי בכנסת – –

משה זלמן פייגלין: הדקה כבר נגמרה.

מאיר שטרית: – – ב-17 במאי 1981.

מאיר שטרית: אני אחזור על מה שאמרתי אז.

מאיר שטרית: יש בליכוד חמש המ"מים.

משה זלמן פייגלין: ממש משפט אחרון, בבקשה.

מאיר שטרית: חמש המ"מים: מזון, מעון, מלבוש, מורה ומרפא, דהיינו, אוכל, מגורים, חינוך, בריאות ושיכון.

מאיר שטרית: כדי לספק אותם אפשר לעשות חשבון כמה עולה להחזיק נפש אחת בישראל.

מאיר שטרית: החשבון הזה יכול להיות – סתם, דוגמה, נגיד שיעלה 1,000 שקל בחודש.

מאיר שטרית: תפקידנו בממשלה להבטיח שאדם שעובד לא ירוויח פחות מ-1,000 שקל בחודש לנפש.

מאיר שטרית: זאת אומרת, לא משנה כמה ילדים יש לו, לא משנה איפה הוא עובד.

מאיר שטרית: התוצאה היא שאם אדם, יש לו שמונה ילדים ועובד במקום עבודה ומרוויח רק 4,000 שקל, מס הכנסה, במקום שייקח ממנו מס, יגדיל את המשכורת שלו על-ידי מס הכנסה שלילי לסכום הזה.

מאיר שטרית: לא את הדבר העלוב הקטן הזה שעושים עכשיו בשביל לקבל מס הכנסה שלילי – אתה צריך להיות נשוי עם ארבעה ילדים, להרוויח רק 3,000 שקל.

מאיר שטרית: זה לא טוב.

מאיר שטרית: לתת מצב שאדם ידע שאם הוא עובד משרה מלאה הוא יחיה בכבוד, לא משנה כמה ילדים יש לו.

מאיר שטרית: ואם יש לו, ברוך השם, 30,000 שקל לחודש, שיעשה חיים – –

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: – – אבל הוא לא צריך לקבל מהמדינה כלום, גם לא קצבת ילדים.

מאיר שטרית: המטרה היא לעשות דיפרנציאציה, לתת למי שצריך את זה כדי לצאת ממעגל העוני.

מאיר שטרית: אם זה לא יקרה, אנשים יישארו במעגל העוני, ונמשיך לעשות יום העוני כל שנה בכנסת עוד עשרות שנים.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת שטרית.

משה זלמן פייגלין: מייד אתן דעה נוספת לחבר הכנסת דרעי, אבל אני רוצה לומר, חבר הכנסת שטרית, וגם לך, חבר הכנסת שטבון: אנחנו במשך כל מושב הקיץ, המושב הראשון של הכנסת הנוכחית, דנו בנושא קיצוץ קצבאות ילדים.

משה זלמן פייגלין: רבים מאתנו בקואליציה הצביעו בכאב רב על קיצוץ קצבאות ילדים.

משה זלמן פייגלין: ואז התברר לי שיש קצבה נוספת בישראל – לא קצבת ילדים אלא קצבת מיליונרים.

משה זלמן פייגלין: מיליארד שקל משולמים כל שנה לאנשים שמקבלים פנסיה תקציבית.

משה זלמן פייגלין: זו בעצם קצבה בגובה של מעל 30,000 שקל בחודש.

משה זלמן פייגלין: אני לא מדבר על מתחת ל-30,000 שקל.

משה זלמן פייגלין: כל מי שמקבל מעל 30,000 שקל קצבה, תקרא לזה – פנסיה תקציבית זה שקר.

משה זלמן פייגלין: זאת קצבה בדיוק כמו קצבת ילדים.

משה זלמן פייגלין: מיליארד שקל, ושם אף אחד עוד לא מדבר על קיצוץ של שקל אחד.

משה זלמן פייגלין: בבקשה, חבר הכנסת דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני שמח שחבר הכנסת מאיר שטרית ידידי דיבר לפני.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה להגיד לו, אני חותם על ההצעות שלו שמי שעובד יקבל פרנסה בכבוד, אבל אנחנו יודעים שלצערנו הרב זה לא קורה וזה לא יקרה גם בטווח הקרוב, כי אנחנו יודעים מה יהיה מחר בבוקר עם משרד האוצר ועם עוד אלף סיבות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים אלה שמתנגדים לקצבאות, שידעו שמדינת ישראל היא אחרי יוון – המקום האחרון באירופה שנותן קצבאות ילדים.

אריה מכלוף דרעי: כל אירופה ומערב-אירופה לא חושבים כמונו – אנחנו, היהודים הרחמנים בני רחמנים – ונותנים קצבאות גבוהות, לפעמים פי-חמישה ופי-שישה מאתנו, חוץ מיוון הענייה, ואנחנו היחידים.

אריה מכלוף דרעי: בהרמת יד שלכם, אתם הליכוד, הקואליציה, יש עתיד, מאיר כהן, שר הרווחה, אתם בידיים שלכם הכנסתם עוד 50,000 ילדים למעגל העוני.

אריה מכלוף דרעי: ותמשיכו להגיד: עובדים, לא עובדים.

אריה מכלוף דרעי: זאת המציאות.

אריה מכלוף דרעי: אתם מכניסים עוד ועוד ילדים, מאבדים להם את הסיכוי לחיות כמו כל ילד אחר במדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: ממשלה – בושה – שלא יודעת להתמודד עם שלג, כן?

אריה מכלוף דרעי: היא גם לא מסוגלת להתמודד עם הסופה של העוני.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע להעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת דרעי.

משה זלמן פייגלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה, הבעת דעה נוספת.

משה זלמן פייגלין: דקה לרשותך.

זהבה גלאון: תודה רבה.

זהבה גלאון: אדוני, בעולם אוטופי, בעולם רצוי, היינו אומרים שקצבאות ילדים זה דבר מיותר.

זהבה גלאון: לדעתי מישהו כאן לא מבין, או יש כאן מדיניות שלא מבינה, שילדים רעבים זה לא מקור תקציבי, והמדיניות של הממשלה מתייחסת לילדים הרעבים כמקור תקציבי.

זהבה גלאון: מי שמקצץ בקצבאות הילדים, צריך לקחת על האחריות שלו שבשנה הזאת עוד 40,000 או 50,000 ילדים ירדו מתחת לקו העוני, נוסף ל-600,000 או יותר ילדים שכבר היום נמצאים מתחת לקו העוני.

זהבה גלאון: אז אני מציעה לחשוב על זה.

זהבה גלאון: במקום להתעסק במסים, אני מציעה לחשוב, לפני שמעלים מע"מ ולפני שמקצצים בקצבאות ילדים, איזה השלכות יש לזה על ילדים בחברה הישראלית.

זהבה גלאון: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת גלאון.

משה זלמן פייגלין: ובכן, נעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: בעצם הועלתה כאן האופציה להעביר את הנושא לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נצביע.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד העברת הדיון לוועדת העבודה והרווחה?

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: ובכן, בעד – 12, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הנושא יעבור – – –

יצחק הרצוג: אם אפשר לצרף אותי.

משה זלמן פייגלין: כן, אנחנו מצרפים גם את חבר הכנסת הרצוג – –

קארין אלהרר: גם אותי.

קארין אלהרר: אני פשוט מחכה לתור שלי.

משה זלמן פייגלין: – – ואת חברת הכנסת קארין.

משה זלמן פייגלין: אני מתנצל שלא אפשרתי לך להגיע, לא ראיתי אותך.

משה זלמן פייגלין: 14, אם כך, בעד העברת הנושא לוועדת העבודה והרווחה.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/529).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים עכשיו להצעות חוק.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (דמי לידה לעובד שבת-זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות או מחלה), של חברת הכנסת קארין אלהרר, שתציג את הצעת החוק.

משה זלמן פייגלין: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת השורדים בשעה 18:40, מדובר בהצעת חוק שמבקשת בעצם לתקן עיוות קיים בחקיקה הישראלית, להביא למצב שתהיה קוהרנטיות בחקיקה.

קארין אלהרר: חוק עבודת נשים קובע שתתאפשר חופשת לידה לאדם שבת-זוגו לא מסוגלת לטפל בילד מחמת מוגבלות או מחלה ובכפוף לאישור רפואי – שזה כמובן דבר מצוין, כי זה מאפשר לו לצאת לאיזושהי חופשה ולא להיות מפוטר מהעבודה.

קארין אלהרר: זה דבר טוב.

קארין אלהרר: אבל, חוק הביטוח הלאומי קובע היום, בסעיף 49(ה)(1)(ג), שעובד לא יהיה זכאי לדמי לידה במידה שאשתו או בת-הזוג אינה זכאית.

קארין אלהרר: מתי היא לא זכאית?

קארין אלהרר: כשלא מתקיימת תקופת האכשרה, היא לא עבדה שנתיים קודם למועד הבקשה לדמי לידה של בני-הזוג.

קארין אלהרר: נחשו, מי לא מסוגלת לעבוד בשלב הזה, בשנתיים שקדמו?

קארין אלהרר: מדובר כמובן גם בנשים עם מוגבלות, שזכאיות לקצבת נכות ואינן עובדות, כי נקבע להן אי-כושר השתכרות.

קארין אלהרר: כמובן, המצב הזה הוא מצב אבסורדי.

קארין אלהרר: ברור שיש צורך באדם, גורם, שיטפל ביילוד.

קארין אלהרר: ברור שהאם לא מסוגלת לעשות זאת, בשל המוגבלות או הנכות, בין אם היא נגרמה בזמן הלידה ובין אם לפני כן.

קארין אלהרר: מחקרים, כמובן, מראים שיילוד זקוק להוריו בתקופה הראשונה של חייו, אבל למרבה הצער כרגע מדינת ישראל לא מאפשרת לאב לקבל דמי לידה.

קארין אלהרר: היא אומרת לו בעצם – המדינה אומרת: אתה יכול לצאת לחופשת לידה, אבל זה יהיה על חשבונך.

קארין אלהרר: ברור שהמצב הזה דורש תיקון, וזה התיקון המוצע.

קארין אלהרר: כאמור, המוסד לביטוח לאומי אמור להוות רשת ביטחון סוציאלי, ומה בעצם מקרה טוב יותר מהמקרה הזה?

קארין אלהרר: אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק.

קארין אלהרר: תודה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חברת הכנסת אלהרר.

משה זלמן פייגלין: רשומים שניים לדיון, אבל אני לא רואה אותם פה, לא את תמר זנדברג ולא את ישראל אייכלר.

משה זלמן פייגלין: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד הצעת החוק של חברת הכנסת קארין אלהרר?

קארין אלהרר: תוסיף אותי, אני לא אספיק להגיע.

קארין אלהרר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 151) (דמי לידה לעובד שבת-זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות או מחלה), התשע"ד–2013, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: אני מוסיף את קארין מלכתחילה.

מיקי לוי: גם אותי, לא הספקתי.

משה זלמן פייגלין: לא הספקת, אוקיי.

משה זלמן פייגלין: אם כך, בעד – 12, כולל קארין וכולל סגן השר מיקי לוי.

משה זלמן פייגלין: אומרים לי שאתה אינך יכול מיקי.

משה זלמן פייגלין: רשמנו שרצית להצביע.

משה זלמן פייגלין: את קארין כמובן הוספתי.

משה זלמן פייגלין: אז 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת החוק עברה, והמשך הטיפול בה יהיה בוועדת העבודה והרווחה.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/529).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 74) (ייצוג הולם לנשים בוועדה לבחירת שופטים), של חברות הכנסת זהבה גלאון ועליזה לביא וקבוצת חברות הכנסת.

משה זלמן פייגלין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מציגה את הצעת החוק גם בשמה של חברת הכנסת עליזה לביא, שלצערה לא יכלה להישאר לדיון במליאה.

זהבה גלאון: הצעת החוק שלנו מבקשת לייצר מצב שיש ייצוג הולם לנשים בוועדה למינוי שופטים, בעצם במעורבות במינוי שופטים.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שעשינו כאן כברת דרך מאוד ארוכה, וחברת הכנסת עליזה לביא, חברת הכנסת שולי מועלם ואני העברנו הצעת חוק שמדברת על ייצוג הולם לנשים בוועדה למינוי דיינים, ועכשיו אנחנו מבקשים להחיל את אותו עיקרון גם בוועדה למינוי שופטים.

זהבה גלאון: אני חוזרת ומדגישה, מדובר בהצעת חוק של עליזה לביא ושלי וקבוצת חברות כנסת מכל סיעות הבית, חוצה מפלגות.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר כמה הערות.

זהבה גלאון: אנחנו עדים לשורה של מחקרים מצערים, לדעתי, שחושפים גם דעות קדומות וגם עמדות, הייתי אומרת, שוביניסטיות, סקסיסטיות, גם במה שנקרא המוסד העליון – בית-המשפט העליון.

זהבה גלאון: רק לאחרונה קראתי מחקר בספר שהתפרסם, של ד"ר עירית נגבי, שבחנה פסקי-דין של בית-המשפט העליון – אומנם זה חל כמה שנים אחורנית, זה ספר שהתפרסם במסגרת עבודת הדוקטורט שלה.

זהבה גלאון: והדבר המדהים הוא, שכשהיא ניתחה את פסקי-הדין של השופטים, עדיין אנחנו רואים כששופטים מביעים עמדות – אנחנו מצפים משופטים שיתייחסו לערעורים ויסתכלו על זכויות האדם וזכויות הנשים ועל היבטים מגדריים ועל שוויון ועל צדק; עדיין אנחנו רואים – או הדברים שד"ר עירית נגבי חשפה, שגם שופטים שבויים בעמדות, הייתי אומרת, חשוכות, שוביניסטיות, אני חוזרת, סקסיסטיות, לגבי נשים, לגבי תפקידן.

זהבה גלאון: אנחנו זוכרים את המשפט המפורסם של נשיא בית-המשפט העליון, השופט ברק, בפרשת אזואלוס, שגבר רצח את אשתו, והוא אמר: דמו של הישראלי רותח כשהוא רואה את אשתו בוגדת בו עם מישהו אחר.

זהבה גלאון: מה שאני מנסה לומר בכמה הדוגמאות הקטנות האלה שאני נותנת, שככל שתהיינה יותר נשים מעורבות בוועדה למינוי שופטים, הפרספקטיבה שלהן בבחירת השופטים – אותם אנשים באמת מכובדים, בעלי ניסיון, רקורד בשיפוט, בעשייה בבתי-דין או בבתי-משפט בדרגות נמוכות יותר – נשים, ככל שנשים תהיינה יותר מעורבות בוועדה למינוי שופטים, הן תוכלנה לבחור שופטים ושופטות מתוך איזו ראייה רחבה יותר של שוויון, צדק ובעיקר פרספקטיבה מגדרית.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר שעליזה לביא ביקשה ממני לדבר על דבורה הנביאה, אבל נראה לי שאני אוותר על זה.

זהבה גלאון: רק לפרוטוקול אני אומרת שעליזה לביא רצתה לציין את דבורה הנביאה, שהייתה שופטת, וכל השאר יודעים את הסיפור.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

זהבה גלאון: אני קוראת לכנסת לתמוך בהצעה.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת, יש לה תמיכת ממשלה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו עוברים לדיון.

משה זלמן פייגלין: ביקש לדבר חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אגב, דבורה הנביאה נהייתה דבורה הנביאה לא בזכות איזשהו חוק, למיטב זיכרוני.

זהבה גלאון: אנחנו התקדמנו מאז.

זהבה גלאון: אז הייתה – – –

משה זלמן פייגלין: לא היה צורך, היא נהייתה נביאה בזכות מי שהיא, לא?

זהבה גלאון: הטיעון הזה כבר אבד עליו הכלח, אתה יודע – בזכות מישהי.

משה זלמן פייגלין: אני בכלל איש שאבד עליו הכלח, כנראה.

זהבה גלאון: לא הייתי מעזה להגיד.

משה זלמן פייגלין: כן, חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, ביקשתי לדבר בעיקר על החוק הקודם שהעברנו פה עכשיו, בהסכמה כוללת של כולם, לגבי דמי לידה לעובד שבת-זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות או מחלה.

ישראל אייכלר: למה רציתי לדבר?

ישראל אייכלר: כי הנושא הזה הוא מאוד חשוב, וכמו שיש לכנסת הרבה חסרונות במתקפת חוקים בלתי אנושית ובלתי רגילה ובלתי צפויה, לדעתי גם זמנית מאוד, בקשר לטרנד שיש היום, מצד שני יש חוקים מאוד חשובים שעוזרים ומסייעים לאנשים.

ישראל אייכלר: אני תמיד אומר, אנחנו יודעים רק מהרחוב, שהכנסת עושה דברים רעים, אבל שמתי לב שהדבר היחיד שכל הכנסת מתאחדת סביבו זה חוקים סוציאליים שאדוני שר הרווחה עוסק בהם, כי יש איזו הבנה בסיסית, עדיין, שלעזור לאימא או לאבא שאינם מסוגלים לעבוד מחמת נכות או מחלה – צריך לעזור להם.

ישראל אייכלר: למה רציתי לדבר?

ישראל אייכלר: כי בימים אלה שאנחנו מדברים על בריאות הציבור ועל סכנות לציבור, מתקיימת מלחמה נגד מתנדבים מ"איחוד הצלה" בכל רחבי הארץ.

ישראל אייכלר: מנתקים אותם מהמידע והאינפורמציה על אירועים.

ישראל אייכלר: בשבוע שעבר הייתה כתבה שלמה על אישה מבוגרת בפתח-תקווה שנפטרה כתוצאה ממלחמת מד"א ו"איחוד הצלה", כי מד"א לא רוצה אותם.

מיקי לוי: אתה צודק.

ישראל אייכלר: עכשיו, אני מהאנשים המעריכים מאוד את מד"א, ובפרט את המתנדבים במד"א, גם בעלי משכורות אבל בעיקר המתנדבים, אבל לא ייתכן שבמדינה הזו כל דבר יהיה במלחמה.

ישראל אייכלר: מדובר פה בהצלת חיים.

ישראל אייכלר: מי יאמין לנו שאנחנו דואגים לעובד שבת-זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות כאשר אישה בפתח-תקווה נופלת בבית, מצלצלים למד"א והם מונעים את האינפורמציה, ואני מקבל דיווחים ממתנדבי "איחוד הצלה", איזה יחס עוין מצד אנשי מד"א שיש להם את האינפורמציה, ואיזה יחס באמבולנס, כשכבר מגיע.

ישראל אייכלר: חייבים, אדוני שר הרווחה – ואתה לא ממונה על הבריאות אבל אתה ממונה על הרווחה – לטפל בעניין הזה.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שמה שנקרא "מלחמות היהודים" יגרמו לסכנת נפשות.

ישראל אייכלר: ואני אומר לכל אלה שאומרים שהציבור החרדי צריך להשתלב בעבודה ובצבא ובכל מיני מקומות: שימו לב, אם יש דבר שהציבור החרדי רוצה להשתלב בו ומשתלב בו זה העניין של הסיוע וההתנדבות בכל ענייני ההצלה, וגם שם שמים להם חומות ניכור שכאלה.

ישראל אייכלר: מה יהיה כאשר הם יהיו בצבא?

ישראל אייכלר: יהיו יחידות וגדודים של מפקדים שלא יאהבו חרדים, ויהיו גדודים שכן יאהבו חרדים?

ישראל אייכלר: וינטרלו אותם ולא יספקו להם את הנשק שצריך?

ישראל אייכלר: אם לא מדווחים למתנדבי "איחוד הצלה" על אירועים שיש בעיר, ומונעים מהם אינפורמציה ומונעים מהם גישה לאמבולנס, מה יהיה בעת מלחמה, בצבא ובמקומות העבודה?

מאיר כהן: מה מקור המאבק הזה?

ישראל אייכלר: מקור המאבק הוא אגו – בין מד"א ל"איחוד הצלה".

ישראל אייכלר: מד"א רוצה להיות – אני לא רוצה לדבר בגנותו של מד"א כי אני בעד מד"א – רוצה להיות מונופול בענייני הצלה.

ישראל אייכלר: וכבר מדינת ישראל למדה שאסור שיהיו מונופולים בשום דבר, ודאי שלא בארגוני מתנדבים, וזה לא ארגון ממשלתי.

ישראל אייכלר: כשיש גוף ממשלתי אומרת הממשלה: בבקשה, אני אחראית.

ישראל אייכלר: מד"א אינו גוף ממשלתי, הוא גוף עצמאי, פרטי, שזוכה להמון תמיכה, ובצדק, מהממשלה, אבל הוא לא יכול למנוע מאחרים דבר כזה.

ישראל אייכלר: אני מבקש מהממשלה, מהכנסת, ממי שיש לו השפעה, קודם כול להחזיר מייד – את האינפורמציה להעביר לכל ארגוני המתנדבים, בלי אפליה בין "איחוד הצלה" לבין מד"א, בין חרדים לדתיים וחילונים.

ישראל אייכלר: נושא ההצלה צריך להיות אוניברסלי – לכולם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה זלמן פייגלין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

משה זלמן פייגלין: זה נשמע לי כמו תחרות מקומית, לא עניין ממשלתי.

מיקי רוזנטל: לא, לא, לא, זה הרבה כסף, זה לא פשוט.

משה זלמן פייגלין: אוקיי.

משה זלמן פייגלין: תודה.

משה זלמן פייגלין: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 74).

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: אנא תפסו את מקומותיכם.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 74) (ייצוג הולם לנשים בוועדה לבחירת שופטים), התשע"ד–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 10, מתנגד אחד, אין נמנעים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 74) (ייצוג הולם לנשים בוועדה לבחירת שופטים), התשע"ד–2013, עברה – – –

זהבה גלאון: תוסיף אותי לחוק שלי.

זהבה גלאון: איזה חוסר – – –

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: אוה, טוב, רושם לפרוטוקול שאת תומכת בהצעת החוק.

זהבה גלאון: אני מודה לך.

קריאות: – – –

משה זלמן פייגלין: אמרתי, היו עשרה בעד, אחד התנגד, ואני מוסיף להם, לפרוטוקול, את חברת הכנסת זהבה גלאון, וההצעה עוברת להמשך דיון והכנה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה זלמן פייגלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/530).

משה זלמן פייגלין: ]

משה זלמן פייגלין: נעבור להצעת החוק האחרונה היום, הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון מס' 4) (החלפת מונח), התשע"ד–2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית.

משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת שטרית נמצא פה, אני מקווה.

משה זלמן פייגלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו באה לקריאה ראשונה אחרי שנדונה בקריאה טרומית והועברה לוועדה לקידום מעמד האישה, ושם הוכנה לקריאה ראשונה.

מאיר שטרית: ההצעה בעצם באה להסדיר, לפחות מבחינה סמנטית, את המונח, את השם "משפחה חד-הורית".

מאיר שטרית: עד היום אנחנו כינינו "משפחה חד-הורית" כל מי שלא נשוי, והאמת היא שזה לא המצב, כיוון שכשאתה אומר לאימא שהיא חד-הורית מכיוון שהיא גרושה, אתה בעצם מאיין את האבא, כאילו הוא מת, מה שלא נכון.

מאיר שטרית: היא אומנם אישה גרושה, יש לה ילדים, לילדים יש שני הורים, ההורים בחיים.

מאיר שטרית: לכן זו לא משפחה חד-הורית.

מאיר שטרית: משפחה חד-הורית היא משפחה של, נגיד, אלמנה, רווקה, שאין לה בעל.

מאיר שטרית: אבל במונחים הסמנטיים – למרות שאנשים חושבים שסמנטי זה לא חשוב, הסמנטיקה בחוקים חשובה.

מאיר שטרית: בהצעת החוק שלי הצעתי לשנות את המעמד, את השם "אימא חד-הורית", להפריד בין אימא חד-הורית לבין אימא גרושה.

מאיר שטרית: בדיון בוועדה היה ויכוח באיזו סמנטיקה להשתמש.

מאיר שטרית: התקבלה הצעה שמצאה חן בעיני כולם, של משרד המשפטים, שהציעו לקרוא במקום "הורה יחיד" – "הורה עצמאי".

מאיר שטרית: במקום "הורה יחיד", בכל מקום שקוראים "הורה יחיד", יהיה "הורה עצמאי".

מאיר שטרית: למה "הורה עצמאי"?

מאיר שטרית: כי זה חל גם על אלמנה, אבל גם על הורה גרוש.

מאיר שטרית: עדיין הוא יהיה הורה עצמאי, אישה או גבר, הם הורה עצמאי.

מאיר שטרית: אז אין פה איון של הבעל, מצד אחד, כאשר אומרים "אימא חד-הורית".

מאיר שטרית: המשפחה תהיה משפחה עם הורה עצמאי.

מאיר שטרית: זה שם שהתקבל על דעת כל ארגוני הנשים שהיו בישיבה, גם על דעתי, גם על דעת משרד המשפטים, גם על דעת הוועדה, ולכן הוועדה אישרה את הצעת החוק, בנוסח, בקריאה הראשונה – הוא כבר מונח, ואני קורא משפט אחד ממנו: "בחוק משפחות חד-הוריות, בשם החוק, במקום 'משפחות חד-הוריות' יבוא 'סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי'".

מאיר שטרית: אנחנו משנים אפילו את שם החוק, כדי להבהיר שאנחנו באים לתקן את המעמד של ההורה, שלא ייקרא "חד-הורי".

מאיר שטרית: "בחוק העיקרי, בכל מקום, במקום 'הורה יחיד', יבוא 'הורה עצמאי'.

מאיר שטרית: בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג–1963, בסעיף 49(א)(2), במקום 'הורה יחיד' יבוא 'הורה עצמאי', ובמקום 'משפחות חד-הוריות' יבוא 'סיוע למשפחות שבראשן הורה עצמאי'".

מאיר שטרית: וכן החוק עובר, סעיף-סעיף, בכל החוקים שמוזכרת בהם "משפחה חד-הורית", הופכים את זה ל"הורה עצמאי".

מאיר שטרית: נראה לי שבזה תבוא ישועה לכל אלה שחששו שהם בעצם מתאיינים כי שמם לא קיים במשפחות האלה.

מאיר שטרית: לכולנו, למדינה ולילדים ולמשפחות יש אינטרס שלילדים יהיו שני הורים ולא הורה אחד.

מאיר שטרית: אני חושב שאף אחד לא רוצה לנתק, גם אם ההורים גרושים – ולצערנו אחוזי המתגרשים הולכים ועולים כל השנים; גם אם ההורים גרושים יש עניין רב שלהורים יהיה עניין בילדים שלהם, גם אם הם גרושים.

מאיר שטרית: ואגב, לשני בני-הזוג, גם לאישה וגם לגבר, זו העמדה.

מאיר שטרית: היו בוועדה, בדיון, אגב, גם נציגים של ההורים הגרושים, גם מהצד של הגרושות, גם של הבעלים הגרושים, וגם ארגוני נשים היו, וכולם תמכו בעמדה הזו, שזה שינוי שהוא לטובה.

מאיר שטרית: ואיך אומרים?

מאיר שטרית: טוב שם טוב משמן טוב.

מאיר שטרית: אני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

משה זלמן פייגלין: תודה לחבר הכנסת שטרית.

משה זלמן פייגלין: אני לא רואה במליאה אנשים שנרשמו לדיון, אז אנחנו עוברים מייד להצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: מי נגד?

משה זלמן פייגלין: אנא תפסו את מקומותיכם.

משה זלמן פייגלין: גם אני לומד לאט-לאט לקחת כמה שניות לפני ההצבעה.

משה זלמן פייגלין: מי בעד ומי נגד הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון מס' 4) (החלפת מונח), התשע"ד–2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית?

משה זלמן פייגלין: הצבעה, רבותי.

משה זלמן פייגלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון מס' 4) (החלפת מונח), התשע"ד–2013, לוועדה לקידום מעמד האישה נתקבלה.

משה זלמן פייגלין: בעד – 10, אין מתנגדים.

משה זלמן פייגלין: הצעת חוק משפחות חד הוריות (תיקון מס' 4) (החלפת מונח), התשע"ד–2013, עברה, והיא חוזרת לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

משה זלמן פייגלין: תם סדר-היום.

משה זלמן פייגלין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט"ו בטבת התשע"ד, 18 בדצמבר 2013, בשעה 11:00.

משה זלמן פייגלין: ישיבה זו נעולה.