ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 87, 2013-12-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום א' בטבת התשע"ד, 4 בדצמבר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגנית שר התחבורה והבטיחות בדרכים, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 123 מאת חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מכרז "רכבת ישראל" להפעלת מזנונים בתחנות הרכבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה, את יכולה לשאול את סגנית השר.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: גברתי סגנית השר, "רכבת ישראל" פרסמה מכרז לבחירת זכיין יחיד שיפעיל את כל מזנוני תחנות הרכבת במשך שבע שנים.

תמר זנדברג: כתוצאה מכך, מחירי המוצרים במזנונים אלה יהיו גבוהים ביותר, שלא לומר מופקעים.

תמר זנדברג: ברצוני לשאול: 1.

תמר זנדברג: האם נכון הדבר?

תמר זנדברג: 2.

תמר זנדברג: אם כן – מדוע תנאי המכרז יוצאים לזכיין יחיד?

תמר זנדברג: 3.

תמר זנדברג: מדוע הם מאפשרים למכור במחיר הגבוה ביותר האפשרי?

תמר זנדברג: 4.

תמר זנדברג: האם האינטרס הציבורי במחירים הובא בחשבון בהחלטה?

תמר זנדברג: תודה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת זנדברג, גברתי חברת הכנסת זנדברג, את מאוד נמרצת בהגשת שאלות שנוגעות לרכבת ישראל, וזה טוב.

ציפי חוטובלי: כולנו בעד רכבת נגישה ורכבת שהמחירים במזנונים שלה זולים.

ציפי חוטובלי: בהקשר של השאילתה שלך, אני חייבת להגיד שיש פער מאוד גדול בין המידע שהועבר לידי לבין הדרך שבה את תיארת את העניין, ואני אשמח להביא בפנייך את התגובה שהתקבלה מ"רכבת ישראל".

ציפי חוטובלי: ראשית, המכרז אינו לשבע שנים אלא לחמש שנים, עם אופציה להארכה של שנתיים.

ציפי חוטובלי: שנית, הקביעה שבעקבות זאת מחירי המוצרים יהיו גבוהים, אין לה על מה לסמוך.

ציפי חוטובלי: שלישית, בתנאי המכרז לא מאשרים למכור במחיר הגבוה ביותר, אלא בדיוק להפך, ואני מייד אפרט.

ציפי חוטובלי: "רכבת ישראל" רואה, כמובן, חשיבות עליונה במתן שירות איכותי לנוסעיה, ובהתאם לכך פרסמה מכרז ארצי להפעלת דוכני קפה כחלק ממאמציה לשיפור רמת השירות וליצירת האחדה של שירותי ההסעדה בכל התחנות בארץ.

ציפי חוטובלי: המכרז אשר פורסם התחשב מאוד בטובת הציבור, מאחר שהוא יאפשר לכל נוסעי הרכבת ליהנות מרמת שירות גבוהה ואחידה בכל התחנות בארץ, לרבות בחלק מהתחנות שבהן לא נפתחו בעבר דוכני קפה ומאפה בשל חוסר כדאיות כלכלית.

ציפי חוטובלי: זאת, מתוך תפיסה כוללת של "רכבת ישראל" להעניק מתן אפשרות שווה לכל נוסעי הרכבת באשר הם וכדי שכולם יוכלו ליהנות מאותה רמת שירות.

ציפי חוטובלי: במכרז זה קבעה הרכבת לראשונה רף עליון למחירים, כך שלא יעלו על מחירי מוצרים דומים הנמכרים על-ידי הזכיין במקומות אחרים בארץ.

ציפי חוטובלי: כלומר, נקבעה כאן תקרה למחירים.

ציפי חוטובלי: הרכבת אף סייגה את נמל התעופה כאתר בר-השוואה לנוכח רמת המחירים הגבוהה הנהוגה בו.

ציפי חוטובלי: מדובר בשינוי חיובי מהמצב הקיים, שבו לא היה קיים רף כאמור, ולפיכך מדובר בשיפור של תמונת המצב של מחירי המוצרים הקיימים כיום ברכבת.

ציפי חוטובלי: יובהר כי מחירי המוצרים ייקבעו על-ידי הזכיין בהתאם למדיניות המחירים שלו וכמקובל בתנאי שוק חופשי, אך הרכבת לא הסתפקה במנגנון זה וקבעה בחוזה זכות פיקוח מפורשת על המחירים, לרבות מתן אפשרות להורות על הפחתתם.

ציפי חוטובלי: בנוסף, החוזה כולל מנגנון קנסות אשר יושתו על הזכיין על-פי הצורך, במקום שבו לא ייענה לדרישתה של הרכבת להתאמת מחירים למחירים המקובלים.

ציפי חוטובלי: לסיכום, מתוך התחשבות בטובת הציבור החליטה הרכבת לראשונה להוסיף אמות מידה איכותיות לבחירת הזוכה, והוחלט בצעד חדשני לשתף את ציבור הנוסעים בקביעת הזוכה במכרז.

ציפי חוטובלי: בהתאם לכך, במסגרת המכרז וכחלק אינטגרלי מתנאיו, פורסם על-ידי הרכבת סקר שבו אפשרה הרכבת לציבור הנוסעים להצביע ולהיות שותפים להחלטה מי יהיה הזכיין אשר יפעיל את דוכני הקפה.

ציפי חוטובלי: בסיכומו של דבר, את רואה שיהיה פיקוח על המחירים ונקבע רף עליון למחירים.

ציפי חוטובלי: האפשרות שהמחירים יושוו, נגיד, למה שמקובל בנמל התעופה, שהמחירים בו הרבה יותר גבוהים, הוצאה מהחוזה.

ציפי חוטובלי: השילוב של כל הדברים האלה גם יחד – כמובן תיווצר האחדה של כל המחירים ושל האיכות של המוצרים, וכל אלו גם יחד בעצם ייצרו שירות טוב יותר לנוסעים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, עם טיפונת כיפוף התקנון, אנחנו נאפשר גם לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי לומר משהו בנושא הנדון שלדעתו מאוד חשוב שחברי הכנסת ידעו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי סגנית השר, על התשובה.

תמר זנדברג: אני מחזיקה בידי חשבון, צילום של קבלה, מאחת מתחנות הרכבת שבהן אחד משני המתמודדים היחידים מוכר קפה הפוך במחיר של 16 שקלים.

תמר זנדברג: לדעתי זה מחיר גבוה – לכל הדעות.

תמר זנדברג: אני מקבלת בברכה את ההודעה שלך, גם על מחיר המקסימום וגם על הפיקוח על המחירים.

תמר זנדברג: רק נשאלת השאלה: האם המחיר הזה, גם המקסימלי וגם המפוקח או הרצוי, שהיינו רוצים שיהיה – שזה ללא ספק נמוך מזה – הוא חלק מתנאי המכרז?

תמר זנדברג: האם אין בתנאי המכרז, לפי מידע שהובא לידי, מרכיבים אחרים, כמו מרכיבי השכירות וכו', שלמעשה מחייבים להעלות את המחירים על מנת לעמוד במחירי השכירות בתחנות, או תנאים אחרים שהרכבת דורשת ובעצם מחייבים מחיר גבוה על מנת לעמוד בתנאי המכרז, והמחיר לצרכן בסופו של דבר הוא לא הערך המוביל אלא העלויות האחרות?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי סגנית השר, בבקשה.

ציפי חוטובלי: הבאת לי נתון שאני לא מכירה, על מחיר מופקע לכל הדעות של כוס קפה.

ציפי חוטובלי: אני כן אשמח לראות, באופן מעשי, אחרי כל הפירוט שהובא כאן על התנאים ועל זה שבעצם יהיה פיקוח על המחירים, כמה עולה כוס קפה ברכבת.

ציפי חוטובלי: הרי בסוף זאת השאלה.

ציפי חוטובלי: מאחר שאין לי כרגע הנתון הזה בידי, ואת מביאה לי נתון שאני לא מכירה, אני אשמח לבדוק, ונראה ביחד מה אפשר לעשות, ולנצל באמת את תנאי החוזה, שבסך הכול באים לטובת הצרכן, כדי שבפועל הצרכן יוכל לקנות כוס קפה במחיר סביר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, את יכולה לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית שר התחבורה חברת הכנסת חוטובלי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר האוצר ביקש להוסיף משהו.

יולי יואל אדלשטיין: אה, כבר – בבקשה, רק מיקרופון, כן.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: סגנית שר התחבורה, בבקשה, תשומת לבך.

מיקי לוי: צר לי – לא צר לי, אני שמח להצטרף לעמדתה של חברת הכנסת זנדברג, ואני אומר לך שאנחנו קהל שבוי ברכבת.

מיקי לוי: יש לי ניסיון מר בעניין הזה מרשות שדות התעופה, מכל הטיסות שלי בתקופה האחרונה.

מיקי לוי: בשדה התעופה באילת נאלצתי לשלם 17 שקלים על כוס קפה ו-12 שקלים על בקבוק קולה, ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: גם ברכבת אנחנו קהל שבוי.

מיקי לוי: אני שמח על תשובתך שהשירות יהיה שירות משופר וכדומה.

מיקי לוי: אנחנו משלמים עבור השירות הזה, אבל אנחנו לא צריכים לשלם את המחיר המופקע של 17 שקלים לכוס קפה.

מיקי לוי: שוחחתי גם עם מנכ"ל רשות שדות התעופה, והוא הבטיח לי, ואני מתכוון גם לבדוק את זה.

מיקי לוי: אני אעצור ביום בהיר אחד בשדה התעופה ואני אנצל את זכותי להיכנס פנימה ולרכוש כוס קפה ובקבוק שתייה כדי לראות אם זה עדיין עומד על 12 ו-13 שקלים לבקבוק מים.

מיקי לוי: אותו דבר אני אעשה גם ברכבת.

מיקי לוי: כשאת אומרת מחירי תקרה, מקסימום, זה מדאיג אותי, מכיוון שאנחנו כבר יודעים שמוכרים כוס קפה ב-5 שקלים ומאפה ב-5 שקלים.

מיקי לוי: אז נא לדאוג לציבור השבוי ברכבת ישראל.

מיקי לוי: אני משוכנע שאתם יכולים לעשות את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה בוודאי גם לחברת הכנסת תמר זנדברג ולסגנית שר התחבורה ציפי חוטובלי.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה הקפה שם, התוספת של איזה ליקר משובח, כנראה "אייריש קרים" או משהו, מקפיצה את המחיר.

מיקי לוי: המחיר מחייב את זה, אבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: כנראה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 122, שהופנתה אל ראש הממשלה, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: השמדת מאגר הנשק הכימי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אדוני סגן השר, פורסם כי ארצות-הברית מתכוונת להשמיד את הנשק הכימי הסורי בים התיכון, אחרי שמדינות רבות דחו את האפשרות שהנשק הזה יושמד באזורן או בתחומן.

מיקי רוזנטל: ההשמדה טומנת בחובה סכנה גדולה לחופים ולמקורות המים של ישראל.

מיקי רוזנטל: ברצוני לשאול: 1.

מיקי רוזנטל: האם ישראל מקבלת או קיבלה מידע על תוכנית ההשמדה?

מיקי רוזנטל: 2.

מיקי רוזנטל: מה היא עמדת ראש הממשלה בעניין?

מיקי רוזנטל: 3.

מיקי רוזנטל: כיצד ישראל מתכוונת לפקח על ההשמדה ועל האינטרסים שלה?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת רוזנטל, כפי שקורה לעתים במקרים שבהם נושא הדיון הוא בעל אופי מדיני-ביטחוני, אני אשיב במליאה בצורה קצרה וממצה.

אופיר אקוניס: אני מקווה – ואני אומר את זה שלא מן השפה ולחוץ, אדוני היושב-ראש – שבקרוב, חבר הכנסת רוזנטל, תהיה גם ועדת חוץ וביטחון מתפקדת, שבה, אני חושב, ראוי ביותר לדון בשאילתה שלך בצורה היסודית ביותר; כזאת שיכולה גם להעביר מידע שלא חייב, או לא טוב שיהיה חשוף בצורה כזאת או אחרת, אם להשתמש בלשון עדינה.

אופיר אקוניס: 1–3.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רוזנטל, ישראל איננה צד בתהליך השמדת הנשק הכימי הסורי.

אופיר אקוניס: ארצות-הברית היא המפקחת על ביצועו של התהליך הזה.

אופיר אקוניס: ישראל סומכת על ארצות-הברית שתעשה את כל מה שנדרש על מנת להבטיח את השלמת התהליך בדרך הטובה ביותר.

אופיר אקוניס: פיקוח זה, והעובדה שישראל סומכת על ארצות-הברית של אמריקה בעניין הזה, כוללים גם את מניעת הסכנות המועלות בשאלות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: יש שאלה נוספת, חבר הכנסת רוזנטל?

מיקי רוזנטל: אני התייחסתי להיבטים הסביבתיים, לא להיבטים הביטחוניים באו"ם.

מיקי רוזנטל: גם אני יודע שהם הולכים להיות נדונים בוועדה אחרת.

מיקי רוזנטל: בכל זאת, האם ישראל בכלל מודעת?

מיקי רוזנטל: האם יש לה מידע?

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת דב חנין ביקש להוסיף שאלה – –

אופיר אקוניס: אז בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: – – ואז תוכל להשיב גם לחבר הכנסת רוזנטל וגם לחבר הכנסת דב חנין.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: גם אנחנו הבנו את השאלה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר אקוניס, השאלה של חבר הכנסת רוזנטל היא שאלה חשובה מאין כמותה.

דב חנין: אבל לפני שאני אתייחס לעניין, אני רוצה, במשפט, לברך קודם כול על עצם השמדת הנשק הכימי הסורי בים התיכון.

דב חנין: זו בהחלט חדשה טובה.

דב חנין: אגב, זה מעיד ברמה העקרונית שהסכמים יכולים לעבוד.

דב חנין: אפשר להשמיד נשק להשמדה המונית.

דב חנין: ואני מאחל לעצמי ולעצמנו שבמזרח התיכון בכלל לא יהיה נשק להשמדה המונית, ושהאיומים האלה לא יהיו מעל ראשנו, ושהסכמים כאלה – אפקטיביות של הקהילה הבין-לאומית בעניין של השמדת נשק כימי, נשק אחר להשמדה המונית – באמת יעבדו בצורה אפקטיבית.

דב חנין: אבל השאלה מעלה סוגיות שאין בהן שום סודיות, לטעמי.

דב חנין: הנשק הכימי הסורי הוא ידוע.

דב חנין: הוא ידוע בוודאי לסורים.

דב חנין: אם הוא ידוע לסורים, אין שום סיבה לשמור עליו בסוד מפני אזרחי ישראל.

דב חנין: התהליך של השמדת נשק כימי, ככל הידוע לי, הוא תהליך מורכב ומסובך, והמשמעויות הבטיחותיות והסביבתיות שלו עלולות להיות קשות.

דב חנין: ולכן מדינת ישראל, כמדינה ששוכנת על חוף הים התיכון – יש לנו בהחלט אינטרס בהשמדת הנשק הכימי הזה, אבל יש לנו גם אינטרס שהתהליך הזה יתבצע באופן בטוח, שקוף ובתיאום אתנו, כמו עם מדינות אחרות שנמצאות על חופי הים התיכון, כדי שלא נינזק מזה באופן כזה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: ולכן הפנייה שלנו – ואני מצטרף לפנייתו של חבר הכנסת רוזנטל בהקשר הזה – שמדינת ישראל תהיה מאוד פעילה, אקטיבית, ותדרוש גם שקיפות וגם מעורבות, כמו מדינות אחרות לחופי הים התיכון, כדי למנוע נזקים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר אקוניס: אני אשיב לכם במשותף, גם לחבר הכנסת רוזנטל וגם לחבר הכנסת דב חנין.

אופיר אקוניס: אני חושב שאתם מעלים סוגיה חשובה ביותר.

אופיר אקוניס: אין עליה שום ויכוח.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לכם, כתל-אביבי חובב ים, בעיקר בימי הקיץ, גם ההיבטים הסביבתיים וגם ההיבטים התיירותיים – הכול בוודאי חשוב.

אופיר אקוניס: תראו, כאשר אני אמרתי שישראל סומכת על ארצות-הברית שתעשה את כל מה שנדרש על מנת להבטיח את השלמת התהליך בדרך הטובה ביותר, התכוונתי, חברי הכנסת חנין ורוזנטל, גם לעניין הזה, גם להיבט הסביבתי.

אופיר אקוניס: זה כולל הכול.

אופיר אקוניס: אני אזכיר כאן, אדוני היושב-ראש, שבשבועות האחרונים – זה בפרוטוקול, זה גם מצולם, אני אומר מעל הדוכן הזה פעמים רבות, לפעמים לקול לעגם של חלק מחברי הכנסת והעיתונאים – שיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל ובין ארצות-הברית הוא מן ההדוקים שידענו במהלך עשרות שנים.

אופיר אקוניס: ואת זה אני אומר לכם באחריות – כולל גם את העניין הזה.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי כבר, כמובן גם אנחנו, חבר הכנסת חנין, מברכים על כך שסוריה לא תחזיק עוד – דב חנין, לא היא ולא בעלות בריתה יחזיקו – נשק גרעיני ונשק כימי.

אופיר אקוניס: גם גרעיני, גם כימי, שום דבר מהסוג הזה.

אופיר אקוניס: ואם ארצות-הברית הצליחה בעניין הזה, בדרכים דיפלומטיות, לבתר את סוריה מהחזקת הנשק הכימי שלה, ישראל בירכה.

אופיר אקוניס: ואני הולך אולי להפתיע אתכם: אנחנו כבר אמרנו פעמים רבות – חבר הכנסת בר שמע את זה בכמה פורומים שהיינו בהם לאחרונה ביחד – שאם איראן תנותק גם היא מן הנשק הגרעיני שלה, תנותק לגמרי, לא בהסוואות, באופן מוחלט מן הנשק הגרעיני שלה בדרכים דיפלומטיות, אדוני היושב-ראש, ישראל תברך גם על העניין הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

ישראל חסון: – – – בין איראן ובין נשק גרעיני – – –

אופיר אקוניס: איראן מתקדמת, אדוני, במהירות אדירה לנשק גרעיני.

אופיר אקוניס: הסכם ז'נבה מקדם אותה במהירות לכך.

אופיר אקוניס: ואני בטוח שאתה, כמוני, מתנגד לכך שהמדינה הטוטליטרית הזאת, שהודיעה שהיא תפעל להשמדתה של הישות הציונית, מדינת ישראל, יהיה בידיה נשק גרעיני.

אופיר אקוניס: תודה וחג שמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לחבר הכנסת מיקי רוזנטל שהגיש את השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1372/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מסיבות אלו או אחרות, אנחנו מיצינו את השאילתות הדחופות להיום, ואנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק הגשת עצומות לכנסת, תשע"ג–2013.

יולי יואל אדלשטיין: אין תשובת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הצעת חוק שנוגעת רק לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, שיחד עם קבוצת חברי כנסת יזם את ההצעה, לנמק אותה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

יחיאל חיליק בר: אני גם רוצה להודות לחברי הכנסת שיזמו אתי את ההצעה הזאת – ליפעת קריב, דוד צור, יואל רזבוזוב, אורלי לוי אבקסיס, זבולון קלפה ועיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: אולי השם של הצעת החוק הזאת טיפה מבהיל או מטעה – יכול להיות שגם נשנה אותו – "עצומות לכנסת".

יחיאל חיליק בר: זה לא עצומות במובן שאנחנו מכירים אותן, אלא זה חוק שמדבר, בגדול, על שיתוף ציבור לפי כלל שקיים בפרלמנטים בעולם, כולל בפרלמנט האירופי, שאומר שלא כל התבונה – מה לעשות, אני יודע שחלקנו חושבים שכל התבונה נמצאת אצל 120 חברי הכנסת או הפרלמנט, אבל כנראה תבונה נמצאת גם ברחוב, גם בציבור, אותו ציבור ששלח אותנו לכנסת.

יחיאל חיליק בר: נכון, הציבור לא יכול לחוקק; מי שיכול לחוקק זה רק חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אבל הציבור בפירוש יכול להיות חלק – לא רק בהעלאת רעיונות טובים לחקיקה ולדיון בכנסת, אלא גם בהעלאת מצוקות שקיימות והצפתן, כשהציבור מבקש מאתנו, חברי הפרלמנט שמייצגים אותו, ללכת ולדון על זה במסגרות כאלו ואחרות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים, באמצעות מנגנון שיהיה בכנסת, כפי שקיים במקומות אחרים, לאפשר לאזרח, לקבוצת אזרחים, להיכנס לאתר האינטרנט, להגיש עצומה, במירכאות או לא במירכאות, בבקשה לדון בנושא הזה, שלהם הוא חשוב וקריטי, באחת מוועדות הכנסת הרלוונטיות.

יחיאל חיליק בר: אולי להעלות את זה לסדר-היום של המליאה.

יחיאל חיליק בר: אולי בסופו של דבר גם יאמץ אחד מחברי הכנסת את הרעיונות האלה ויהפוך את זה לחקיקה.

יחיאל חיליק בר: הם יעשו את זה בדרך שהכנסת תדע לפקח עליה, בלי, חלילה, לפגוע במוסד הנשיאות או בעבודת הפרלמנט או בכוחם של חברי הכנסת, שכן רק הם יוכלו לחוקק.

יחיאל חיליק בר: אבל הם יוכלו לבקש מאתנו להציף בעיה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, בוועדה מיוחדת שתהיה בכנסת – יכול להיות שזו תהיה ועדה – – –

עדי קול: יש ועדה לפניות הציבור.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אני יכול להסביר, כמו שהסברתי בהנהלת הקואליציה, למה זה לא אותו דבר.

יחיאל חיליק בר: קודם כול, כי אני רוצה – – –

עדי קול: אז בוא ניתן לוועדה עוד סמכויות.

יחיאל חיליק בר: אוה, יכול להיות.

יחיאל חיליק בר: אגב, חברת הכנסת קול, אני לא פוסל, חלילה.

יחיאל חיליק בר: אחד הכללים שלי – וגם דיברתי על זה עם היושב-ראש וגם עם חברי בקואליציה – הוא חלילה לא לפגוע, לא בעבודת הנשיאות ולא בעבודת הוועדה לפניות הציבור.

יחיאל חיליק בר: אבל תביני דבר אחד מאוד פשוט: הציבור לא יודע איך להגיע לכנסת באופן ממוסד.

יחיאל חיליק בר: יכול להיות שיש מישהו שנכנס ועושה גוגל – בטח לא זקנה בת 70 – –

עדי קול: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ולא יודע להגיע מעבר לזה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קול, את יודעת שיש משבר אמון בין הציבור לכנסת, ויש לכנסת תדמית מאוד מאוד בעייתית בעיני הציבור.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קול, אני פשוט עונה על טרדותייך.

עדי קול: יש – – –

יחיאל חיליק בר: שר החינוך שי פירון, אתה מפריע לחברת הכנסת קול לשמוע את ההסבר שלי.

שי פירון: אני?

יחיאל חיליק בר: כן, באמת, הרב פירון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, בין היתר, חברת הכנסת קול – ואני יודע, את כיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור, שהיא ועדה חשובה מאין כמוה – להפך, אני רוצה בחוק הזה להגדיל את סמכויות הוועדה.

יחיאל חיליק בר: אני גם הצעתי שלא להקים, כמו בפרלמנט האירופי למשל, ועדה נפרדת לדבר הזה, אלא לקחת את הוועדה לפניות הציבור ולהפוך אותה למנגנון שבוחן את אותן עצומות.

יחיאל חיליק בר: הרי ברור שיהיו הרבה עצומות לא רלוונטיות, הרבה עצומות פוליטיות והרבה עצומות אידיאולוגיות.

יחיאל חיליק בר: אבל אם אבא לילד נכה, אני לא יודע מה, אין לו לוביסט ואין לו ידע איך לגשת לכנסת, לפי הצעת החוק הזאת אנחנו נפרסם לציבור שלראשונה בתולדות המדינה יש מנגנון חוקי, בחוק, שמחבר בין הציבור לכנסת; לא ועדה בכנסת אלא חוק שאומר: יש דרך חוקית שבה הציבור יכול לגשת לכנסת, להגיד למה הוא חושב.

יחיאל חיליק בר: יכול להיות שב-90% מהמקרים אותה ועדה בכנסת תגיד: חבר'ה, זה לא רציני, יש חברי כנסת שמטפלים בזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו גורסים את זה או מתייקים את זה לנצח בדברי הימים של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: ויכול להיות שב-10%, ב-5% או ב-50% תגיד אותה ועדה: אוה, יש פה נושא לדיון, גם אם אדם אחד בודד, שהוא מאוד נבון, העלה מצוקה שאנחנו לא עלינו עליה, וגם אם קבוצת אזרחים העלתה מצוקה שאנחנו לא עלינו עליה, ועל כן זה ראוי לעבור לוועדת החינוך של חבר הכנסת עמרם מצנע או לטיפול של משרד התחבורה עם סגנית השר ציפי חוטובלי, או לכאן או לכאן – יכול להיות שזה אמור לבוא לדיון בסדר-יומה של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נדאג שיהיה מנגנון שמחבר בין הוועדה המיוחדת הזאת לבין נשיאות הכנסת, לראות שחלילה אין כפילות, או אין פיחות בכבודה של הנשיאות או בכבודם של חברי הכנסת כמחוקקים.

יחיאל חיליק בר: אבל הדבר הכי חשוב הוא שבפעם הראשונה אנחנו, ככנסת, נגיד: חוקקנו חוק שמביא את הכנסת לציבור, את הציבור אל הכנסת.

יחיאל חיליק בר: לא כל דבר שתביאו לנו אנחנו נאמץ, אבל היום אתם יכולים לדבר אתנו; לא רק מי שמכיר את הוועדה לפניות הציבור של חברת הכנסת קול, לא רק מי שיש לו חבר בכנסת כי הוא פעיל באיזה מפלגה, ולא רק מי שיכול לשכור חברת לובי או לשלם הרבה כסף כדי להגיע אלינו.

יחיאל חיליק בר: הרי בכל הדברים האלה, בכל הדרכים האלה, הם יכולים להגיע אלינו, חברי הכנסת, אבל סתם אזרח לא יכול להיכנס לאתר הכנסת ולהגיד: איך אני מדבר עם הכנסת, עם חברי הכנסת, מעלה רעיונות טובים?

יחיאל חיליק בר: גם פה יהיה באמת מנגנון מאוד מאוד מהוקצע ומשומן, שיהיה בתיאום מלא, בעבודה שנעשה בוועדת הכנסת עם יושב-ראש הכנסת, עם נשיאות הכנסת, ונדאג, בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה – ובוודאי בין הקריאה הראשונה לשנייה ולשלישית – ליצור את אותו מנגנון שגם יכבד את הכנסת אבל יגיד לראשונה לאזרחים: הכנסת מקשיבה לכם – –

פנינה תמנו: – – –

יחיאל חיליק בר: – – הכנסת פתוחה להצעות שלכם.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מבינים שיש הרבה רעיונות חכמים בציבור.

יחיאל חיליק בר: אגב, הרעיון הזה עצמו לא הגיע אלי מהתבונה האישית שלי.

יחיאל חיליק בר: הייתי מאוד רוצה לקחת את הקרדיט, אבל פנו אלי שני חבר'ה צעירים מפורום חברתי בחיפה, דוד מגן וציון אדירי.

יחיאל חיליק בר: אמרו לי דוד וציון: תשמע, זה קורה בפרלמנט האירופי.

יחיאל חיליק בר: אגב, חברת הכנסת פנינה, באיחוד האירופי, אם מיליון אזרחים חותמים על עצומה, הם יכולים להגיש הצעת חוק.

יחיאל חיליק בר: אני לא הרחקתי לכת, כי אני חושב שזה יותר מדי ישיר ויותר מדי מתערב בעבודת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: והרי למה נבחרת את לחברת כנסת?

יחיאל חיליק בר: אז אני לא אומר שהציבור יוכל להציע הצעות חוק מעל ראשם של חברי הכנסת או חברות הכנסת, אבל הוא יוכל להיות חלק מהתהליך שמציע חומר למחשבה לוועדות, לסדר-היום, ואולי בסוף גם תחליטי – את או אני או חבר הכנסת חמד עמאר – לאמץ את אחד הדברים האלה, הרעיונות האלה, ולהוביל אותם לחקיקה, אבל רק אנחנו נוכל לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: אני קודם כול רוצה להודות לחברים בקואליציה וגם בהנהלת הקואליציה – לא לכולם, כי לא כולם הסכימו – שאימצו את הדבר הזה, ראו את הגדולה הייחודית, את הייחודיות שיש בחוק הזה, והסכימו לתמוך בו.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שבסך הכול אם החוק הזה יעבור היום בקריאה טרומית, נעשה צעד נוסף להגעה לאזרחים ומהכנסת לאזרחים.

יחיאל חיליק בר: על כן, אני מאוד מאוד מבקש מחברי הכנסת גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה לתמוך בהצעת החוק הזאת, שהיא באמת תקדימית ביחס שלנו לאזרחים שלנו, ששלחו אותנו לכנסת לדבר ולייצג אותם, והם לא רוצים שנשמע אותם בחוגי-בית פעם בארבע שנים אלא שנשמע אותם באופן ממוסד ומסודר גם במהלך אותן ארבע שנים, כשהם יוכלו להציע לנו באופן חוקי ומסודר הצעות חוק.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד מודה לכולם, וגם לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, ואבקש את תמיכתכם בחוק.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין עמדת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אוסיף ואומר שטוב שאין עמדת ממשלה, כי אני לא חושב שוועדת שרים לחקיקה צריכה לקבוע בסוגיות מסוג זה מהי עמדת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: העניין נוגע רק לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, חברי הכנסת יצביעו בקריאה טרומית על הצעת חוק הגשת עצומות לכנסת, התשע"ג–2013, של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: שר החינוך, אתם בעד.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגשת עצומות לכנסת, התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 40 בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכנסת לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1699/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מתן נקודות זיכוי בגין ילדים לבני-זוג מאותו המין), התשע"ד–2013, של חברת הכנסת עדי קול וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת עדי קול לנמק את הצעת החוק.

נסים זאב: לא נשארה בושה.

נסים זאב: לא נשארה.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב בשם הממשלה הוא סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

נסים זאב: אין בושה, אין.

פנינה תמנו: – – –

רות קלדרון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

נסים זאב: אין בושה.

עדי קול: שלום לכולם.

עדי קול: יכולתי לעמוד כאן ולדבר על כל ה"דרמות" הפוליטיות של היום האחרון – –

נסים זאב: מדינה יהודית על הניירות.

עדי קול: – – על נושאים סקסיים כמו דת ומדינה, יחסי האוכלוסייה הגאה ומוסדות המדינה, על יחסי יש עתיד והבית היהודי, אבל לא זה הנושא שלשמו התכנסנו.

עדי קול: הנושא שעליו אדבר היום – והוא-הוא הנושא שעליו מושתתת הצעת החוק שלי – הוא נקודה קצת אפורה, נשכחת לעתים, כזאת שפעמים רבות מדברים עליה במערכת בחירות ושוכחים ממנה אחר כך: שוויון.

עדי קול: אני מדברת על שוויון ואף אחד לא מקשיב.

עדי קול: אולי בגלל זה אין לנו שוויון במדינה הזאת.

עדי קול: מדהים.

עדי קול: שוויון זו מילה שנהנים לנפנף בה, אבל למעשה יש לה שתי משמעויות, ואנחנו, כבני-אדם, כאזרחים, כנבחרי ציבור, יושבי הבית הזה, מתבקשים היום לבחור באחת המשמעויות, ובאחת בלבד: האחת – שוויון כמילה שמתארת אידיאל, ערך; כמה נחמד לשאוף לשוויון.

עדי קול: כהגדרה, איזה מושג אמורפי ויפה; ספרים נכתבו עליו, מניפסטים, שיחות אין-ספור.

עדי קול: השנייה – שוויון כמילה שמתארת מציאות, מציאות שלפיה כולנו שווים, כולנו בני-אדם, כולנו אבות ואימהות לילדים, שווים בפני החוק, בפני אלוהים.

עדי קול: הבחירה הזאת תעצב במידה רבה את האופן שבו אנחנו רוצים לראות את המדינה שלנו, את החברה שלנו.

עדי קול: רק כאשר האמנו שהמילה הזאת מתארת אמת שכולנו שווים, אז יכולנו לבנות חברה מתוקנת, נאורה ומוסרית.

עדי קול: היום אנחנו צריכים לבחור האם אנחנו בוחרים להאמין בשוויון, לשאוף לשוויון, לרצות ממש שיהיה כאן שוויון, או שאנחנו מסתכלים על שוויון מנקודה אחרת, מוחלטת: לא של אמונה אלא כאל אמת.

עדי קול: אנחנו שווים, שווים לגמרי, ולכן צריכים לקבל את אותן זכויות, את אותו היחס.

עדי קול: החוק צריך להתייחס אלינו באופן שווה.

עדי קול: כבר במגילת העצמאות נאמר שמדינת ישראל "תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין", אך ראו זה פלא: חוקי-היסוד שלנו, חוקי-היסוד העוסקים בזכויות אדם, אינם מזכירים את עקרון השוויון.

עדי קול: חוקי השוויון אינם מעוגנים בחוקי-יסוד אלא רק בחוקים רגילים.

עדי קול: ולמה בעצם?

עדי קול: האם קיים חשש פה, בבית הזה, לאורך כל השנים, שעיגון עקרון השוויון עשוי להביא לשוויון – שוויון של ממש הלכה למעשה?

עדי קול: לאפשר לכל אדם באשר הוא, על בחירותיו ונטיותיו, להיות שווה באמת, לקבל יחס שווה מהמדינה ומהחוק ככל בני-האדם?

עדי קול: האם ההכרה בעקרון השוויון תפתח פתח כה נורא, שיסתכל לראשונה על הדבר הזה כעל אמת שמתארת מציאות, ולא כעל אידיאל שכל שנותר לנו הוא לשאוף אליו ולהסתכל אל האופק בעיניים נוגות, ולומר "כן, יום אחד יהיה פה שוויון"?

עדי קול: אנחנו רוצים להיות חברה שוויונית, במקום לומר כולנו שווים, ולעשות במקום לדבר?

עדי קול: לעשות במקום לדבר.

עדי קול: כמה שנים עוד נדבר פה על הרצון והשאיפה לשוויון?

עדי קול: הפרלמנט הזה, שמקור משמעותו "מילים", יכול רק לדבר, אבל מדי פעם יש לו הזדמנות נדירה גם לעשות.

עדי קול: והנה היום יש הזדמנות נדירה עוד יותר – לתמוך בצעד שמוביל לשוויון.

עדי קול: רבותי, לא מדובר פה על דת ומדינה, אף שגם על זה יש לי מה להגיד, וכשתהיה לי הזדמנות אני אגיד.

עדי קול: העובדה שיש מונופול על הפרשנות למה זה דת ומדינה חורה לי וחורה לכל אזרחי מדינת ישראל.

עדי קול: אבל היום אנחנו מדברים על זכויותיהם של ילדי הקהילה הלהט"בית לשוויון.

עדי קול: אני מדברת על ילד אחד, על עירד.

עדי קול: הוא פנה אלי, הוא פנה אלי בשם שני אבותיו וביקש את הזכות להיתמך על-ידי המדינה, לקבל נקודות זיכוי ממס גם לו.

עדי קול: גם הוא ילד להורים גאים.

עדי קול: אני גאה לייצג פה היום את עירד ואת רבים שכמותו – ילדים נפלאים להורים גאים שהמדינה שלנו מתעלמת מהם.

עדי קול: האם אנחנו כמדינה מוכנים לומר לעירד, לילד הזה, שהוא שווה פחות?

עדי קול: כי גם אם נאמר כאן בריש גלי, כפי שנאמר השבוע על-ידי גורמים מסוימים בהיתממות: אין לנו שום דבר נגד הקהילה הלהט"בית, אנחנו רק לא מוכנים להכיר בהם; אנחנו מוכנים לתת להם זכויות, רק אף אחד שלא יגיד את זה, ובשום אופן לא בחקיקה ראשית.

עדי קול: הצבעה נגד החוק הזה – שיהיה ברור לכל מי שיושב כאן – היא הצבעה נגד הקהילה הלהט"בית והיא הצבעה נגד הילדים הקטנים, והיא הצבעה נגד השוויון.

עדי קול: ואם אתם עושים את זה היום, אתם משדרים מסר למדינת ישראל, שהמדינה הזאת אף פעם לא תהיה שווה, ושאנחנו מסתכלים קודם כול על הדת של הבן-אדם ורק אחר כך על מי הוא.

עדי קול: אני קוראת לכולם לתמוך בילדים ולהצביע בעד עקרון השוויון, בעד הצעת החוק שנותנת לזוגות מאותו מין הטבת מס שמגיעה לכל הורה במדינת ישראל.

עדי קול: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עדי קול.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, להשיב בשם הממשלה, למסור את עמדת הממשלה בעצם.

קריאות: – – –

יריב לוין: מיקי, תשובה והצבעה במועד אחר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, אם תשובה והצבעה במועד אחר אז למה להשיב?

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: מה זה הממשלה הזאת?

ניצן הורוביץ: מי מייצג את הממשלה, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, נמסר לי על-ידי יושב-ראש הקואליציה שתשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד אשמח אם בפעם – –

ניצן הורוביץ: זה ביזיון של הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – הבאה יעדכנו אותנו קצת מראש על הנושא הזה – – –

נסים זאב: סוף-סוף – – – את החרפה – – –

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – –

אילן גילאון: [הצעת חוק פ/1728/19; נספחות.

אילן גילאון: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום למורה נהיגה בעד שימוש ברכבו במבחן נהיגה) – –

איתן כבל: יריב, למה אתה עושה את זה למיקי?

יולי יואל אדלשטיין: – – התשע"ד–2013, של חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום, חבר הכנסת עמאר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמאר, הלך לאיבוד?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: נא לגשת למיקרופון באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: – – – זה לא משחק.

ניצן הורוביץ: זה קרקס?

ניצן הורוביץ: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שהודיעו, הממשלה לא השיבה.

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה מציע שאני אעשה?

ניצן הורוביץ: הוא עלה להשיב – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהוא רצה אפילו להשיב, אני אגלה לך סוד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה לעשות, אלה הסיכומים בקואליציה, הם לא מענייני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני סומך עליך שאתה יודע לפלס את הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: ככה אמרו לי, שאתה דווקא יודע לפלס את הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך וחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא ושר החינוך פירון, נא לשבת.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע, זה אתה צריך לברר בהנהלת הקואליציה, לא אצלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בקושי שומע את עצמי, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: תכף אנחנו נעשה סדר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על כך שסכום הגבייה בגין שימוש ברכבו של מורה הנהיגה בעת מבחן מעשי של משרד הרישוי לא יעלה על סכומו של שיעור נהיגה רגיל.

חמד עמאר: היום, כשמורה נהיגה מעמיד את הרכב שלו לתלמיד בזמן מבחן נהיגה, הוא גובה ממנו בין 400 ל-500 שקלים.

חמד עמאר: נוסף על זה יש האגרה של 138 שקלים שהתלמיד אמור לשלם – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני לא שומע את עצמי, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: עצור, אדוני, אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קול וחברת הכנסת שקד, תצאו להתווכח בחוץ.

יולי יואל אדלשטיין: תצאו להתווכח בחוץ.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת הנגבי ואקוניס, נא לשמור על שקט.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני אחזור מהתחלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם אוסיף לך זמן מהתחלה.

חמד עמאר: הצעת החוק מדברת על כך שסכום הגבייה בגין שימוש ברכבו של מורה הנהיגה בעת מבחן מעשי של משרד הרישוי לא יעלה על סכומו של שיעור נהיגה רגיל.

חמד עמאר: היום, כשמורה נהיגה מעמיד את הרכב לטובת התלמיד למבחן, הוא גובה ממנו בין 400 שקלים ל-500 שקלים.

חמד עמאר: נוסף על זה, משרד הרישוי מחייב אותו ב-138 שקלים אגרה.

חמד עמאר: יוצא, שבשביל 20 דקות של מבחן, התלמיד אמור לשלם 500–600 שקלים.

חמד עמאר: הצעת החוק שלי מדברת על כך שמחיר המבחן לא יעלה על מחיר שיעור רגיל, שהנו בין 80 שקלים ל-130 שקלים.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שאין פיקוח על מחירים של שיעורי הנהיגה, וטוב שכך, התלמיד יחליט איפה הוא רוצה ללמוד, אבל מחיר העמדת הרכב למבחן נהיגה לא יעבור את מחיר שיעור הנהיגה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה תשיב על הצעת החוק חברת הכנסת ציפי חוטובלי, סגנית שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

נסים זאב: בושה, בושה – – –

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהצעת החוק מוצע לקבוע כי הסכום הנגבה עבור השימוש ברכבו של מורה הנהיגה בעת מבחן נהיגה מעשי לא יעלה על המחיר הנגבה עבור שיעור נהיגה בודד.

ציפי חוטובלי: בעבר, השימוש ברכבו של מורה נהיגה בעת מבחן נהיגה מעשי היה תחת פיקוח, אשר לא קבע סכום לתשלום, אלא אישר גביית תשלום השווה לסכום של שלושה שיעורי נהיגה.

ציפי חוטובלי: פיקוח זה בוטל בשנת 1996, והופסק הלכה למעשה בשנת 2001.

ציפי חוטובלי: הפסקת הפיקוח הביאה לעלייה משמעותית במחיר הנגבה על-ידי מורי הנהיגה עבור העמדת רכבם לשימוש במבחן נהיגה מעשי.

ציפי חוטובלי: למעשה, עם בחירת מורה הנהיגה הופך התלמיד ללקוח שבוי לעניין מחיר העמדת הרכב למבחן מעשי, שכן לימוד הנהיגה נעשה ברכבו של המורה שאליו התרגל התלמיד ואין לו חלופה אחרת לביצוע המבחן המעשי.

ציפי חוטובלי: משרד התחבורה מטפל בסוגיה זו, ובימים אלה נמצא בשלביו האחרונים של הליך לגיבוש מחיר מפוקח עבור העמדת רכבו של מורה נהיגה למבחן נהיגה מעשי.

ציפי חוטובלי: המחיר שמוצע על-ידי משרד התחבורה היום יהיה בגובה מחירם של שני שיעורי נהיגה, שיעוגן בצווי פיקוח.

ציפי חוטובלי: וכאן, חבר הכנסת חמד עמאר, חשוב לי לומר שעמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק, בכפוף לכך שהמציע ימתין כחודש ימים להסדרת הנושא, כאמור, על-ידי משרד התחבורה.

ציפי חוטובלי: אני מברכת אותך על זה שהעלית הצעת חוק כזאת חשובה.

ציפי חוטובלי: זה באמת גזל של תלמידים, שהם קהל שבוי של מורי הנהיגה שלהם.

ציפי חוטובלי: זה מחיר מופקע, זה לא מוצדק.

ציפי חוטובלי: שר התחבורה פרסם השבוע את הנכונות שלו ללכת בעקבות הצעת החוק שלך ולפקח על העניין.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שהצעת החוק, אנחנו תומכים בה, בכפוף לזה שאתה תמתין חודש לעיגון רשמי של המשרד לתהליך הזה.

ציפי חוטובלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמאר, אתה מקבל את ההתניה?

חמד עמאר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, שאם בתוך חודש זה יוסדר, בעצם זה יבטל את הצורך בהמשך החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום למורה נהיגה בעד שימוש ברכבו במבחן נהיגה), התשע"ד–2013, קריאה טרומית – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום למורה נהיגה בעד שימוש ברכבו במבחן נהיגה), התשע"ד–2013, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 50, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנה לקריאה ראשונה, אם יהיה בכך צורך.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1472/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (הקצבה לזכאי למזונות), התשע"ג–2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת – הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה ישיב השר יצחק אהרונוביץ.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי, חברי וחברות הכנסת, בישראל היום – כחצי מיליון ילדים להורים גרושים.

קארין אלהרר: כולנו מכירים את הסיטואציה: הנישואים מתפרקים, ואז אנחנו נדרשים לתשלום דמי מזונות על מנת שהילדים יוכלו להמשיך ולחיות ברווחה.

קארין אלהרר: תשלום דמי המזונות נקבע בבית-משפט לענייני משפחה לאחר ששקלו את מצבו הכלכלי של ההורה שאינו ההורה המשמורן.

קארין אלהרר: עכשיו, תתארו לכם סיטואציה שלהורה המשמורן, שמקבל את דמי המזונות מדי חודש בחודשו, שבמיטב יכולתו מספק את כל צורכיהם ורצונותיהם של הילדים תוך מאמץ לשמור על תקציב מאוזן – תתארו לכם שיום בהיר אחד מגיע אליו מכתב שאומר: מהיום זהו, אין בינתיים כסף, תסתדרו.

קארין אלהרר: וזה בדיוק מה שקרה לאם מיואשת מבאר-טוביה שפנתה אלי לפני כמה חודשים.

קארין אלהרר: בעקבות הפנייה הזאת אני גיליתי שעל-פי המצב הקיים היום בחוק, מרגע שאדם מגיש בקשה לצו כינוס נכסים ועד לרגע שנקבע שהוא פושט רגל, מוקפאים כל החובות שלו, לרבות חוב על מזונות, אותו תשלום שהילדים צריכים למעשה להתקיים בו.

קארין אלהרר: כך, ברגע אחד, כמו חוב לבנק, חוב לחברת חשמל או כל אותם תשלומים סדירים, בעצם חוב המזונות גם הוא מוקפא ולא משולם לאימא והילדים נאלצים להסתדר בלעדיו.

קארין אלהרר: תהליך הבחינה של הצו – אני מסיימת, אדוני – תהליך הבחינה יכול לקחת חודשים ארוכים, ובכל אותם חודשים בעצם נגזר על האם ועל המשפחה להיות ללא אותו תשלום מזונות.

קארין אלהרר: גם בפסק-דין של בית-המשפט העליון הכירו בצורך להסדיר את תשלום המזונות מייד עם הגשת צו הכינוס, וגם ההנחיות הרשמיות של כונס הנכסים הרשמי משנת 2008 מדברות על אימוץ הפסיקה.

קארין אלהרר: הצעת החוק תעגן את השינוי בחוק ותחריג את חוב המזונות משאר חובותיו של אדם המגיש בקשה לצו כינוס.

קארין אלהרר: היא תאפשר לבית-משפט להמשיך ולחייב את ההורה לשלם גם בתקופה הזאת דמי מזונות במתכונת שתיקבע.

קארין אלהרר: אני מציינת שאין באמירה שהורה חייב נקלע לקשיים כלכליים – אין בדבר הזה כדי לגרוע מחובותיו כלפי הילדים.

קארין אלהרר: התיקון הוא תיקון משמעותי, והוא תיקון של עוול כלפי כל אותם אימהות ואבות משמורנים שעלולים למצוא את עצמם יום אחד ללא התראה מוקדמת במשבר כלכלי חמור.

קארין אלהרר: אני מבקשת ומפצירה בכל חברות וחברי הכנסת להצביע בעד התיקון, שהוא חשוב.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: השר יצחק אהרונוביץ בשם משרד המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה תומכת בהצעת החוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (הקצבה לזכאי למזונות), התשע"ג–2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק אהרונוביץ': פקודת פשיטת הרגל קובעת כי בית-המשפט רשאי להקציב תשלומי מזונות מנכסי פושט הרגל מרגע ההכרזה על החייב כפושט רגל.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק מבקשת לתקן את פקודת פשיטת הרגל, ולקבוע כי בית-המשפט יהיה רשאי להקציב תשלומי מזונות כאמור בשלב מוקדם יותר של הליך פשיטת הרגל, קרי במועד מתן צו הכינוס, ולא להמתין עד להכרזה על החייב כפושט רגל כדי לעשות זאת.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם להלכה הפסוקה, קציבת המזונות מבוצעת כבר עם מתן צו הכינוס ולא רק עם ההכרזה על החייב כפושט רגל, וזאת על מנת שלא לפגוע באיכות חייו ובמילוי צרכיו של הקטין.

יצחק אהרונוביץ': הנחיות הכונס הרשמי משנת 2008 אף אימצו את עמדת הפסיקה.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק למעשה מבקשת לעגן את הפסיקה ואת נוהלי הכונס הרשמי בחקיקה, ולפיכך, כאמור, תומכת הממשלה בהצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אהרונוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו יכולים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (הקצבה לזכאי למזונות), התשע"ג–2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת הרגל (הקצבה לזכאי למזונות), התשע"ג–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 50 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1595/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – הגבלת מכירת מוצרים ושירותים בבתי-עלמין), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת – הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלח, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך.

עפר שלח: הצעת החוק באה למנוע את המצב המצער שבו משפחות שנמצאות באבלן ומלוות את יקירן לקבורה נתקלות במצב שבו מיני רוכלים, שקשורים לעניין ושאינם קשורים לעניין, מסתערים עליהם בשערי בית-העלמין ובתוך בית-העלמין עצמו, ולמשפחות לא ברור – מה קשור לטקס, מה קשור לחברה קדישא, מה קשור בכלל לעניין הקבורה ומה איננו.

עפר שלח: ההצעה היא להסדיר את התחום הזה, למנוע בסופו של דבר מאנשים צער נוסף.

עפר שלח: המשך החקיקה יהיה בתיאום עם משרד הדתות, שהוא זה שאמור להסדיר את העניין.

עפר שלח: אני מבקש מהכנסת להצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר לשירותי דת, חבר הכנסת אלי בן-דהן – לא, אתה תעלה לדוכן ותשיב למציע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב, שרים, חברי כנסת, כפי שאמר חבר הכנסת עפר שלח, אנחנו מסכימים להצעת החוק הזאת.

אלי בן-דהן: אני רוצה רק לומר: לקריאה הטרומית מוגש גם סעיף נוסף שעוסק בענידת תגים לעובדי החברה קדישא.

אלי בן-דהן: סיכמנו עם חבר הכנסת עפר שלח שהסעיף הזה ירד בגלל קשיים טכניים, ולכן אנחנו מורידים אותו.

אלי בן-דהן: לסעיף השני, שיעסוק במכירת מוצרים או דברים או כל נושאים אחרים, אנחנו בהחלט מסכימים שהדבר הזה צריך להיות מוגבל ואנחנו נקבע בתקנות מה הם הדברים המותרים, מה הם הדברים האסורים.

אלי בן-דהן: אני רק רוצה לומר שאנחנו מבקשים שמי שייתן את הרישיון להקמת דוכנים וגם יפקח על הקמת הדוכנים הללו יהיה הרשות המקומית שבה נמצאת החברה קדישא, כי החברה קדישא היא לא גוף שיש לו יכולת לאכוף או לפקח על הקמת דוכנים, ובאופן טבעי הרשות המקומית היא שתעשה זאת.

אלי בן-דהן: בהגבלה או בתנאים הללו אנחנו מסכימים להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר לשירותי הדת, חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק – חבר הכנסת עפר שלח, חבר הכנסת שלח: ידוע לך מה הממשלה מבקשת ואתה מסכים לתנאים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – הגבלת מכירת מוצרים ושירותים בבתי-עלמין), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת שלח וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – הגבלת מכירת מוצרים ושירותים בבתי-עלמין), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 49 בעד, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: באופן אישי אני רוצה לומר יישר כוח, גם למציע וגם לסגן השר ולממשלה, על ההסכמה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מסוג הדברים הקטנים הגדולים שהכנסת יכולה לטפל בהם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רשמנו בפרוטוקול שחבר הכנסת יואל רזבוזוב גם התכוון לתמוך בהצעת החוק, אך לא הספיק.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1351/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הרכב הוועדה המייעצת), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, הנמקה מהמקום.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה ישיב השר אהרונוביץ, בהמשך.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראשית אני מוכרח לומר שאני מוכרח לתת קרדיט על הצעת החוק הזו דווקא לחבר הכנסת אחמד טיבי, משום שהוא הסב את תשומת לבי להרכב המעוות של הוועדה הזו כאשר הגיש הצעת חוק בעניין הזה בקדנציה הקודמת.

יריב לוין: הוא הציע לעוות את ההרכב עוד יותר, בהצעה שלו.

יריב לוין: אני מבקש להציע הצעה אחת אחרת, אבל הצעה שבעיקרון תואמת את הסמכויות של נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה.

יריב לוין: לגוף הזה יש גוף מייעץ, והגוף המייעץ הזה צריך להיות מורכב מנציגות של כל הגופים והמגזרים והסקטורים שזקוקים לסיוע של הנציבות ושהנציבות מוסמכת לטפל ולהבטיח שהם יקבלו זכויות מתאימות וישולבו במעגל התעסוקה.

יריב לוין: אנחנו מציעים להוסיף כאן שורה ארוכה של נציגים: למגזר החרדי, למגזר הערבי על היבטיו השונים, לגמלאים, אקדמאים וכן הלאה, על מנת שתהיה ועדה מייעצת רחבה, שתייצג את כלל הספקטרום של הצרכים בתחום החשוב הזה.

יריב לוין: אני מקווה שהכנסת אכן תיענה להצעה הזו ובכך תוכל לתרום ליתר שילוב של כל המגזרים בשוק העבודה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, מציע ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: השר יצחק אהרונוביץ, בשם שר הכלכלה, יעלה וישיב על הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף להתחייבות המציע לקדם את החקיקה בתיאום עם נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה, המשרד לאזרחים ותיקים ומשרד המשפטים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר על התשובה הממצה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוין – ידוע לך מה ההתניות ואתה מקבל אותן?

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים להתחיל להצביע בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הרכב הוועדה המייעצת), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת יריב לוין – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 46 נגד – 1 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הרכב הוועדה המייעצת), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 46 בעד, מתנגד אחד, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מיקי לוי מודיע שהוא בטעות הצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1478/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק האומנה, התשע"ג–2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר, נא לנמק את הצעת החוק.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, תראו, זה תמיד מאוד מרגש להגיע לדוכן ולהגיש הצעות חוק, אבל היום אני חייבת לומר שזה מרגש פי כמה, כי ההצעה הזו בעצם מסדירה לראשונה את נושא האומנה במדינת ישראל בחקיקה ראשית.

קארין אלהרר: ויש בהצעה הזו כדי להשפיע באופן ישיר ומשמעותי על חייהם ועתידם של אלפי ילדים ומשפחות בישראל.

קארין אלהרר: במדינת ישראל לא הוסדר עד היום בחקיקה נושא האומנה, דבר שהותיר משפחות רבות, שכל-כולן נתינה, עשייה ואהבה, ללא מסגרת חוקית שתסדיר את זכויותיהן ואת מערכת היחסים העדינה בינן לבין ילד האומנה ובינן לבין המשפחות הביולוגיות.

קארין אלהרר: תתארו לעצמכם את הסיטואציה הבאה: ילד מוצא מבית הוריו בשל קושי של ההורים.

קארין אלהרר: הוא לא נשלח לאימוץ, אבל הוא כן זקוק למסגרת שתיתן מענה לכל צרכיו.

קארין אלהרר: בניגוד לאימוץ, משפחת אומנה היא מסגרת משפחתית זמנית או קבועה שבה משולב ילד שהוריו הביולוגיים נמצאים בתמונה אך הם נמצאו בלתי כשירים לגדלו או שהם אינם מעוניינים בכך.

קארין אלהרר: במקרים רבים, גם אחרי שהילד מגיע למשפחות אומנה, המשפחה הביולוגית נשארת עדיין חלק מחייו, מה שיוצר מורכבות שמצריכה ליווי ועזרה ביצירת האיזונים הדרושים.

קארין אלהרר: כבר כמעט 30 שנה הגברת אנט ממן מבאר-שבע פותחת את ביתה ואת לבה ומשמשת – היא ובעלה ז"ל, וגם ילדיה – משפחת אומנה לעשרות ילדים שהוצאו מביתם באזור הדרום.

קארין אלהרר: במשך השנים ילדים רבים, לעתים כאלה בני ימים, בני שבועות, שננטשו בבתי-חולים, הגיעו למשפחת ממן לתקופות קצרות וארוכות.

קארין אלהרר: אנט טיפלה, נקשרה, אהבה, ולעתים גם נפרדה.

קארין אלהרר: כשהפרידות הפכו לה קשות מדי היא החליטה, לדבריה, לקחת רק ילדים קשים, כאלה שלא יצאו לאימוץ אחר כך, כאלה שאף אחד לא עומד בתור כדי לאמץ.

קארין אלהרר: כך, במהלך השנים קיבלו בביתה של אנט בית חם ואוהב עוד ועוד ועוד ילדים, חלקם הגדול ילדים עם מוגבלויות פיזיות וקוגניטיביות קשות, שבמצב אחר היו גדלים מגיל אפס במוסדות.

קארין אלהרר: כ-10,000 ילדים שהוצאו מבתי הוריהם מסיבה כזו או אחרת חיים בישראל במסגרות אחרות.

קארין אלהרר: חלקם, כמו ילדיה של אנט, זוכים להגיע למשפחת אומנה חמה ואוהבת, אך חלקם הגדול, לצערי, מגיע למוסדות.

קארין אלהרר: אלה ילדים שגדלים ללא החיבוק, ללא התמיכה והאהבה הפרטנית, שניתן לקבל רק במסגרת משפחתית.

קארין אלהרר: הסיבה לכך היא שבניגוד למגמות בעולם, דווקא בישראל נושא האומנה הונח עד היום בתחתית סדר העדיפויות.

קארין אלהרר: הסדרת הנושא, לרבות הגדרות משפחת אומנה, ילד אומנה, תהליך קבלת ההחלטות עבור ילדי האומנה, היחסים בין משפחת האומנה למשפחה הביולוגית, נעשתה רק בתקנון העבודה הסוציאלית, שהוא בבחינת נוהל פנימי של משרד הרווחה.

קארין אלהרר: אחריות המדינה לילדים ולמשפחות האומנה אינה מעוגנת, והתמיכה בהם מעולם לא הוכנסה לבסיס התקציב.

קארין אלהרר: הניהול השוטף של המערך מבוצע בעיקר על-ידי עמותות, תחת פיקוח של משרד הרווחה.

קארין אלהרר: מנגנוני הרישוי, התקצוב וההכשרה שמשרתים את המשפחות מסורבלים, ואפילו חלוקת הסמכויות בין הצדדים אינה מוסדרת.

קארין אלהרר: משפחות האומנה מוצאות את עצמן לא אחת חסרות אונים, כאשר להורים שמגדלים במשך שנים ילד בביתם אין הסמכות המוגדרת לקבל החלטות פשוטות ובסיסיות באשר לחייו ועתידו.

קארין אלהרר: המצב הקיים היום לא רק מקשה על משפחות ועל ילדי אומנה שנמצאים היום במערך האומנה, אלא גם מונע ממערך האומנה להתרחב ולספק בית לילדים רבים.

קארין אלהרר: חוק האומנה המוצע כאן היום מתבסס על מסקנות ועדת סביונה רוטלוי ומעגן לראשונה את אחריות המדינה.

קארין אלהרר: החוק מסדיר לראשונה את כל המערכות, והוא בעצם גם מיישם את עקרונות האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד, שמדינת ישראל חתמה עליה ואשררה אותה.

קארין אלהרר: סעיף חשוב נוסף בחוק מגדיר לראשונה קרובי משפחה כמו סבים, דודים, סבתות ודודות שמגדלים ילד שלא יכול לגדול אצל הוריו, והם מגדלים אותו כמשפחת אומנה.

קארין אלהרר: עד היום הילדים האלה קיבלו גמלת ילד נטוש, ולא קיבלו שירותים נוספים כמו ליווי מקצועי או סל הוצאות מיוחדות.

קארין אלהרר: ילדים רבים הוצאו מהמעגל המשפחתי והתרבותי שהגיעו ממנו גם כשהיו להם קרובי משפחה כשירים שהיו מעוניינים לגדל אותם.

קארין אלהרר: מקריאת סעיפי החוק מאוד קשה להבין את החשיבות ואת ההשפעה המכרעת על מערך האומנה ועל אופן הניהול של חייהם של ילדי האומנה.

קארין אלהרר: אבל עבור מי שחי את האומנה, גדל באומנה או מגדל ילד בביתו, מדובר בשינוי ענק, שיעגן ויבטיח לראשונה זכויות ויקל את ההתנהלות היומיומית.

קארין אלהרר: כמו שאמר לי אתמול עידו, אבא לילד באומנה זה חמש שנים: עבור משפחת אומנה מדובר ביום חג של ממש.

קארין אלהרר: כנבחרי הציבור זו הדרך שלנו להודות ולהוקיר את אותן משפחות שבחרו להיכנס למעגל של נתינה לשם הנתינה, גם בתנאים הקשים והבלתי-אפשריים היום.

קארין אלהרר: בנוסף, ההסדרה תאפשר למשרד הרווחה, כמו שאמרתי, להרחיב בעתיד הקרוב את המערך ולהפחית את מספר הילדים המופנים למוסדות.

קארין אלהרר: במעמד הזה אני רוצה להודות לשר הרווחה מאיר כהן – מאיר, אני יודעת שאתה באולם.

קארין אלהרר: אנחנו נשנה.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות גם לצוות המשרד שלו, ובמיוחד לגברת שלוה ליבוביץ, האחראית לתחום האומנה, שתמכה מן היום הראשון, ואחרונים חביבים וחשובים מאוד – למועצה לשלום הילד, שהאירו את עיני לנושא.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ישיב שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת ושרים נכבדים, מטרת החוק היא לעגן בחקיקה את זכויותיהם של ילדים בתהליך האומנה ואת חובת המדינה להבטיח את טובת הילדים ואת מימוש זכויותיהם ברוח עקרונות האמנה בדבר זכויות הילד.

מאיר כהן: על-פי הצעת החוק, בכל פעולה או החלטה שמתקבלת טובת הילד תהיה שיקול ראשון במהלך.

מאיר כהן: עם כניסתי לתפקיד שר הרווחה הבחנתי מייד בדברי ביקורת רבים, חלקם מוצדקים וחלקם לא, בגין יד קלה על ההדק בהוצאת ילדים מביתם – נושא שראוי לחקור ולבדוק לעומקו, וכך עשיתי.

מאיר כהן: מייד ביצעתי כמה פעולות: 1.

מאיר כהן: הקמתי את ועדת סילמן, בראשות מנכ"ל משרד הרווחה מר יוסי סילמן, שמטרתה לחקור, לבדוק ולהשוות למקומות שונים בעולם ולהמליץ לי על צעדים אופרטיביים לפתור את הנושא; החוק הזה, שהתחברתי בו לחברת הכנסת קארין אלהרר, מהווה אלטרנטיבה אמיתית להוצאתם של ילדים מהבית בשל התמיכה הרבה, הן הכספית והן הטיפולית, שהוא נותן למשפחה המורחבת כדי שתוכל להחזיק את הילדים בביתם.

מאיר כהן: רק אתמול אישרנו במליאה את הצעת החוק של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, המנגישה לילדים ולמשפחות את הטיפול של גורמי הרווחה בשפתם.

מאיר כהן: בשנת 2013 חיו בישראל 2,180 ילדים שהושמו באומנה בידי משרד הרווחה.

מאיר כהן: העברתו של ילד לאחריות משפחה שאינה משפחתו הביולוגית, ובמיוחד העובדה שהעברה כזאת נעשית נוכח משברים וטראומות שעבר הילד במשפחתו הביולוגית, הופכות נושא זה לרגיש וחשוב במיוחד.

מאיר כהן: עד היום לא הוסדר מערך הזכויות, החובות והאחריות של הצדדים לאומנה בחקיקה.

מאיר כהן: הצעת החוק מבוססת על דוח ועדת המשנה בנושא השמה חוץ-ביתית של הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה.

מאיר כהן: החוק יסדיר את התנאים לקבלת רישיון לאומנה, וכן יקבע דרכים להערכת כשירות לשמש כאומן.

מאיר כהן: החוק יקבע נהלים להתאמת משפחת האומנה לילד, וכן את דרך העברת המידע הרלוונטי.

מאיר כהן: עד עתה התמיכה במשפחות האומנה התקבלה רק עד היות הילדים בגיל 18.

מאיר כהן: הצעת חוק זו נותנת תמיכה מקיפה ומלאה עד גיל 21.

מאיר כהן: לצערנו הרב, ילדי אומנה סיימו בגיל 18, הלכו לצבא, ורוב משפחות האומנה הצהירו שהן מקבלות אותם בגלל הקשר החם.

מאיר כהן: היום אנחנו מעגנים בחוק שמשפחת אומנה תקבל תקציב על הילד עד גיל 21, עד שהוא מסיים את שירותו הצבאי.

מאיר כהן: עוד יקבע החוק כי משרד הרווחה יהיה אחראי להכשרה ולהדרכה של האומנים ולפיקוח עליהם.

מאיר כהן: הממונה על הרישוי יהיה אחראי להארכה ולחידוש הרישיון בהתאם לתקנות שיקבעו על-ידי, על-ידי שר הרווחה.

מאיר כהן: ועדת השרים החליטה לתמוך בחוק ראוי זה בכפוף לתיאום עם משרדי האוצר, המשפטים והרווחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר, אני חייב לשאול אותך: שר החינוך, חבר הכנסת שי פירון, מבקש להוסיף עמדה בשם משרדו.

יולי יואל אדלשטיין: את מסכימה?

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מאפשר לו עד חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

שי פירון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מבקש להוסיף עמדה בשם משרדי.

יולי יואל אדלשטיין: אני פועל על-פי התקנון.

שי פירון: כן.

שי פירון: אני עומד כאן פשוט משום שאני רוצה להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר ולשר מאיר כהן.

שי פירון: יושב פה יושב-ראש האופוזיציה, ידידי חבר הכנסת בוז'י הרצוג.

שי פירון: לפני הרבה מאוד שנים ישבתי במשרדו כאב אומנה שבא לבקש לחוקק את החוק הנצרך כל כך והנדרש כל כך, ומאז הייתי שותף לעשרות ישיבות בנושא הזה.

שי פירון: אני חושב שמי שיושב כאן באולם ועוד מעט יצביע בעד, לא יודע שפעמים רבות לא רק הילדים הללו חווים ברמה הנפשית חוויה של הזנחה, אלא הרבה יותר מכך – ההורים, אותם אנשים שמכניסים את עצמם לאיזו הרפתקה שהם אף פעם לא יודעים מה סופה ומה מסתתר מאחוריה, חשים יתמות; חשים מוזנחים על-ידי המדינה; ברגעים הכי קשים של החיים חשים שהם לא מקבלים את התמיכה.

שי פירון: ולכן, זה יום חג שקשה לי לתאר אותו.

שי פירון: זה יום שבו אנחנו, הורי האומנה, מקבלים הכרה מהמדינה שלפחות מה שאנחנו עושים חוקי, ויש גיבוי, וזה לא רק מעשה התנדבותי של תנועת נוער אלא זאת הצלת חיים, במובן הפשוט ביותר של המילה, וזו בעצם נתינת תקווה לילדים רבים שלא היה להם עתיד בלי זה.

שי פירון: אני רוצה לסיים ולנצל את ההזדמנות לקרוא מעל במה זו לאנשים רבים להצטרף למשפחת הורי האומנה.

שי פירון: יש הרבה מאוד ילדים בישראל שמחפשים בית; יש הרבה מאוד ילדים בישראל שכשמשפחה תכניס אותם אל ביתה ותאפשר להם חיים נורמטיביים יהיה להם עתיד אחר – עתיד בהיר יותר, עתיד מוסרי, עתיד ערכי.

שי פירון: הם יצליחו לבנות לעצמם חיים של משמעות, הם יתפרנסו, הם יהיו אזרחים תורמים.

שי פירון: ככל שיותר אזרחים בישראל יצטרפו למעגל האומנה וייצרו מצב שאף ילד לא יישאר מאחור באותם תנאים שהשר דיבר עליהם – מצד אחד לא להוציא בקלות יתרה, אבל מצד שני מי שכבר החליטו שהוא צריך לצאת למשפחת אומנה, צריך שהטובות שבמשפחות תתגייסנה למשימה הקדושה הזאת.

שי פירון: זאת הצלת חיים.

שי פירון: זה יום חג.

שי פירון: תודה לך, אדוני השר, ותודה לך, חברת הכנסת קארין אלהרר.

שי פירון: זה גם בשם ההורים וגם בשם הילדים.

יצחק הרצוג: ואני מצטרף, היושב-ראש.

יצחק הרצוג: אני מצטרף לברכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שי פירון, שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאל אותי יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת הרצוג, אם יש דרך תקנונית שגם הוא יברך.

יולי יואל אדלשטיין: לא מצאנו דרך, לכן אני מודיע גם לכם וגם לפרוטוקול ששר הרווחה לשעבר, יושב-ראש האופוזיציה דהיום, חבר הכנסת יצחק הרצוג, רואה בהצעת החוק הצעה מאוד מאוד מבורכת, ויביע את עמדתו במהלך הדיון בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק האומנה, התשע"ג–2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת – קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 53 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האומנה, התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 53 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים; אין גם מחיאות כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו העברנו את הצעת החוק בקריאה טרומית, והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר, גם ברכות, גם רציתי לומר: פעם שלישית גלידה, אבל הסתכלתי – אין לך יותר הצעות חוק היום, אז אני אשאר בלי גלידה כנראה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1689/19; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שירותים מיוחדים), התשע"ד–2013, של חברי הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת – בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב הוא שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת החוק לתיקון חוק הביטוח הלאומי המונחת לפניכם באה לתקן עיוות כלפי נכים שזכאים לקצבת שירותים מיוחדים – ואני אסביר במה מדובר – וכלפי בנות-זוג שרוצות להינשא להם.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בואי תשמעי למה הממשלה מתנגדת: היום, נכה שזכאי לקצבת שירותים מיוחדים, שזה במילים פשוטות יותר מטפל סיעודי או מטפלת סיעודית אם הוא עיוור 100%, והתמזל מזלו והוא רוצה להינשא, אומר לו הביטוח הלאומי: במידה שאתה נישא, ומטבע הדברים האישה תחיה אתך בבית, תחת אותה קורת גג, אתה מאבד את זכאותך לקצבת שירותים מיוחדים.

יעקב מרגי: זאת אומרת, האישה הופכת להיות המטפלת הסיעודית של אותו נכה, או הבעל לאותה הנכה.

יעקב מרגי: לפני שהגשתי את הצעת החוק בדקתי, כי אני לא מחוקק אובססיבי, שמתם לב.

יעקב מרגי: אחרי הקדנציה הרביעית אני לא כל כך ממהר להגיש הצעות חוק.

יעקב מרגי: אבל זו לקונה שהתיקון שלה לא עולה הרבה כסף.

יעקב מרגי: לא מסתבר שיהיו הרבה מקרים, וזה גם לא תוספת תקציבית; זו רק מניעת גריעת הקצבה.

יעקב מרגי: הרי מקבלים היום קצבת שירותים מיוחדים.

יעקב מרגי: זה לא מוסיף שקל של הוצאה נוספת, זה פשוט בא למנוע את הגריעה של אותה קצבת שירותים מיוחדים מנכה 100%, מאותו עיוור שצריך את הליווי, את הטיפול הסיעודי ביום-יום.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר – מתבקש לעשות זאת.

יעקב מרגי: גם כבוד הנשים, כבוד הנכים, וזה לא עולה שקל יותר לקופת המדינה.

יעקב מרגי: זה פשוט בא למנוע את הגריעה של אותה קצבה.

יעקב מרגי: אבל חברי, סגן שר האוצר, הייתי שר בממשלה הקודמת והייתי חבר בוועדת שרים לענייני חקיקה.

יעקב מרגי: חבל שאין שם פרוטוקולים.

יעקב מרגי: יש הצעה שיהיו פרוטוקולים בוועדת שרים לחקיקה.

יעקב מרגי: אנחנו התרגלנו שהדיונים בוועדות שרים לענייני חקיקה לעתים קרובות, כמעט בכלל, ההצעה נדונה לגופו של המגיש ולא לגופו של עניין.

יעקב מרגי: אני לא מבין מה ההיגיון להתנגד להצעת חוק כזאת שבאה לתקן עיוות לטובת הנכים ולטובת הנשים – ואני מסכם בזה, אני לא אנצל את כל עשר הדקות – כי זה לא בא לאשר קצבה.

יעקב מרגי: הקצבה מאושרת.

יעקב מרגי: רק אומרים שמאחר שהנכה 100% הולך להינשא או הנכה הולכת להינשא, אמורה להינשא, לא תישלל ממנה קצבת שירותים מיוחדים.

יעקב מרגי: ידידי, מכובדי, כבוד שר הרווחה, אני מבקש שעדיין, אף שאני מכיר את העמדה הנחרצת – זה לא עולה עוד כסף.

יעקב מרגי: זה בא אך ורק למנוע את אותה גריעה.

יעקב מרגי: אם יש חשש לניצול, או לנצל איזו פרצה כזאת או אחרת, יש מנגנונים.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר לעיוור שהולך להינשא, או לאותה בת-זוג שהוא הולך להינשא לה, שמרגע זה את מפסיקה לעבוד.

יעקב מרגי: אם את רוצה להתחתן אתו את לא תעבדי, את תהפכי להיות המטפלת הסיעודית שלו.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: הוא יישאר בלי אישה, או שאנחנו נהפוך אותה מיצרנית, ממועילה, לאישה מובטלת שהפכה להיות מטפלת סיעודית של בעלה.

יעקב מרגי: אני מקווה לשמוע את תשובת השר ואני אשמח לכל פתיחות בנושא הזה.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

גילה גמליאל: ישיב בשם הממשלה שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את המשלחת מסין ומאוניברסיטת USCB, שפועלים לקידום הקשרים בין ישראל לסין.

גילה גמליאל: Welcome to Jerusalem.

גילה גמליאל: (מחיאות כפיים)

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת הנכבדים, חוק הביטוח הלאומי קובע כי גמלת שירותים מיוחדים, שר"מ, תינתן לנכה לטיפול אישי, לעזרת בית, לשירותו האישי ולמשק-ביתו.

מאיר כהן: לשם מתן הגמלה נבחנת מידת תפקודו של הנכה ותלותו בעזרת הזולת בביצוע פעולות היום-יום: אכילה, לבישה, רחצה ועוד.

מאיר כהן: כל פעולה מפעולות אלה שהנכה אינו מסוגל לבצעה באופן עצמאי, מזכה אותו בניקוד, להלן: מבחן ה-ADL, ובהתאם לכך נקבעת זכאותו.

מאיר כהן: נכה המתגורר לבדו או עם בן-זוג שהוא בעצמו נכה, זוכה בתנאים מסוימים לתוספת על הניקוד שנקבע לו במבחן ה-ADL.

מאיר כהן: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי התוספת האמורה תשולם גם לנכה שאינו מתגורר לבדו.

מאיר כהן: יש לציין כי מבחן התלות בזולת בפעולות היום-יום, ה-ADL, חל גם בעניינה של גמלת הסיעוד שמעניק המוסד לביטוח לאומי למי שזקוק לסיוע בביצוע הפעולות היומיומיות וכבר הגיע לגיל זיקנה.

מאיר כהן: משכך, התיקון המוצע עתה לעניין קצבת השירותים המיוחדים יחייב תיקון מקביל גם לעניין גמלת הסיעוד.

מאיר כהן: עכשיו, אני מבקש ממך, חבר הכנסת מרגי, היות שאני אומר כאן, מעל הבמה, שאין שום ספק שיש לקות גדולה מאוד בחוק, אני מבקש, החוק יעלה – ועדת השרים החליטה להצביע נגד – אבל אני מבקש להמתין, לא יותר מעוד חודש, עד שפרופסור בן-יהודה יגיש את ההמלצות שמדברות על שינוי, שחלקו הוא שינוי כפי שאתה מתכוון בהצעת החוק.

מאיר כהן: בינתיים, ועדת השרים החליטה להתנגד לחוק הזה, אבל אין לי שום ספק, ואני אומר את זה כאן, שאתה נוגע בנקודה מאוד חשובה שצריך לשנותה.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שהוועדה והמלצות הוועדה יענו לך תשובה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו מעבירים את זה להצבעה.

דב חנין: רגע – – –

יעקב מרגי: – – –

מאיר כהן: אני עניתי, אז אתה יודע מה, מרגי?

מאיר כהן: אני מסכים שההצבעה תהיה במועד אחר.

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: אנחנו נשב ביחד.

גילה גמליאל: אני מודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן שהסכים לדחות את ההצבעה.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/1584/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון – גיל ההסכמה), התשע"ג–2013.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: גם כאן התשובה וההצבעה במועד אחר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך עשר דקות.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, בשבת הקרובה נקרא בפרשה "כי איך אעלה אל אבי והנער איננו אתי פן אראה ברע אשר ימצא את אבי".

נסים זאב: המשמעות היא, כאשר אבא מגדל בן ובסופו של דבר הוא לא נמצא עם המשפחה, ולא משנה מה הסיבה, ופתאום הילד מתנתק מהוריו ואין לו שום שליטה, שום דיבור, אין לו שום יכולת להחזיר את הבן הביתה, הרי זה מבחינתו אסון גדול.

נסים זאב: ועל מה אנחנו מדברים?

נסים זאב: הנושא מדבר בעיקר, כפי שהחוק אומר, על כך שלאחרונה מתרבים המקרים של קטינים מגיל 14 עד 18 שעוברים או עוברות לגור מחוץ לבית הוריהם בעקבות פיתוי או מעשים של בוגרים, ומוצאים את עצמם, או הבנות את עצמן, תחת השפעתו של אדם במסגרת של כת או של בני דתות אחרות בניגוד לרצון ההורים או האפוטרופוס החוקי.

נסים זאב: המטרה של החוק היא לקבוע שבמקרים שבהם הקטין הוא מתחת לגיל 18 ועוזב את בית הוריו או את האחראים לו, על-פי חוק דרושה הסכמתם של ההורים, ואם ההורים הם אפוטרופוסים, אין שום סיבה בעולם שהם לא יכולים לדרוש את החזרת הבן או הבת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם על שני מקרים; יש פה איזה תצהיר לפני.

נסים זאב: אני לא אומר את השמות – מדובר דווקא במשפחה חילונית – אבל אבא זועק ואומר כמה חודשים: נוכחנו אני ואשתי שבתי מתנהגת בצורה מוזרה, בניגוד לדרך שבה נהגה עד כה, ופתאום היו לה מצבי רוח קשים.

נסים זאב: היא הזניחה את הופעתה החיצונית, הזניחה את לבושה והתחילה להגיע בבגדים שהיו נראים גדולים ממידתה.

נסים זאב: היא נשאה בתיקה הפרטי ממחטות מטונפות שדולף מהן ריח של טבק, וכן הפסיקה לאכול ארוחות רגילות והסתפקה בשקיות של ממתקים או אוכל זול אחר, תוך סיגופים שהביאו לידי ירידה משמעותית במשקלה הגופני.

נסים זאב: זאת אומרת, לא רק שהיא לא אוכלת, היא גם הגיעה לסיגופים קשים, והיא מנהלת פתאום אורח חיים שונה ומשונה.

מיכל רוזין: להכניס אותה לכלא?

מיכל רוזין: לא הבנתי.

מיכל רוזין: אז מה הענישה?

נסים זאב: אני שואל – מדובר על כת.

נסים זאב: מדובר פה בנערות בנות 16–18.

נסים זאב: אז אולי מתחת לגיל 16 גם לעובדים הסוציאליים לא תמיד יש היכולת והכלים להתגונן, אבל אני מדבר על בין 16 ל-18.

נסים זאב: אגב, זה גם בנים וזה גם בנות.

נסים זאב: ידוע שלפני שנתיים גם נאבקתי נגד אחד שהקים כת עם עשרות רבות של בנות קטינות, שלמעשה גילן היה בין 16 ל-18, וגם שם לא היו שום יכולת וכלים משפטיים של העובדים הסוציאליים להציל את אותן בנות.

נסים זאב: אגב, בזמנו משה כחלון היה השר לענייני רווחה, וישבתי אתו כמה ישיבות, והוא אמר: צריך לשנות את החוק.

נסים זאב: צריך לאפשר כלים משפטיים.

נסים זאב: ואני רוצה להבין.

נסים זאב: הרי לפני כמה שבועות עבר בכנסת תיקון לחוק הנישואין שהעלה את הגיל מ-17 ל-18, מפני שסוף-סוף הבינה הכנסת שבת מתחת לגיל 18 לא אחראית למעשיה.

נסים זאב: היא לא יכולה לקבל החלטה שמחייבת אותה מבחינה משפטית למסור את עצמה, להקים את ביתה.

נסים זאב: מה לעשות, החוק הזה עבר.

נסים זאב: אבל כל מה שלא קשור למסגרת נישואין, כל מה שקשור למתירנות, כל מה שקשור למצבים שבהם בני-הנוער שלנו חשופים לניצול, להתעללויות – ולא רק להתעללויות מיניות; אני מדבר גם על כתות.

נסים זאב: ובסופו של דבר אותו נער, אותה נערה – כשההורים מבקשים להגן על ילדיהם, אין להם יכולת.

נסים זאב: יש מקרה נוסף של נערה שנכנסה לאיזה כפר – אסור להגיד "כפר ערבי" חלילה, כי זו גזענות, אבל מה לעשות, מי שנכנס לשם קשה לו לחזור לבית הוריו.

נסים זאב: זו המציאות.

נסים זאב: הייתה נערה בת 16.5 שהגיעה לאותו כפר והתנתקה פתאום מהוריה.

נסים זאב: אני התערבתי באופן אישי רק כדי לנסות לאפשר לבת לדבר עם ההורים – אבוי לה אם היא תדבר.

נסים זאב: ההורים חסרי אונים, מכיוון שמדובר בנערה שבכל זאת – היא אוהבת אותו, מה לעשות.

נסים זאב: להורים אין שום יכולת, שום כלים משפטיים, לבוא ולומר: בסדר, אבל בערב אנחנו רוצים את הבת שלנו אצלנו בבית.

נסים זאב: אנחנו רוצים לדבר על לבה.

נסים זאב: אנחנו רוצים לנסות לשכנע אותה שהיא טועה בדרכה.

נסים זאב: אז אני רוצה להבין.

נסים זאב: החוק שעבר לפני כמה שבועות הגביל אך ורק במסגרת הנישואים; כל מי שבא להינשא כדת וכדין על-פי תורת משה – זה אסור.

נסים זאב: מה לעשות, הכנסת הזאת החליטה להגן על הנשים כביכול, או על נערות במצוקה.

נסים זאב: אני אומר לכם, אין מצוקה יותר קשה, גם להורים וגם לבת, כשהיא לא מסוגלת פתאום לדבר עם ההורים שלה – לא מתוך שנאה אלא מתוך איום פנימי, אבל היא לא יכולה להביע את זה.

נסים זאב: אז אם ההורים הם האפוטרופוסים, גברתי היושבת בראש, אנא, לאפשר להם הגנה על הילדים שלהם, לאפשר להחזיר אותם לבתיהם.

נסים זאב: יש מקרים נוספים שנערות רבות ממש – איך קוראים לזה?

נסים זאב: מיני גואל רצון – הוא השתלט לא על נערות, על נשים בוגרות, אבל גם על צעירות, וראינו איך אותן נערות הפכו להיות שפחות.

נסים זאב: אני רוצה להקריא לפניכם איך זה בא לידי ביטוי כאשר אותה בת אומרת ומקבלת על עצמה כל בוקר: אני מבוטלת ומתבטלת, וכל מה שהוא אומר לי זה דברי אלוקים חיים.

נסים זאב: אני חייבת להעריך אותו במסירות אדירה.

נסים זאב: המסירות היא כל לילה, כל יום, כל שעה.

נסים זאב: הוא הפך אותה לשפחת הבית שעושה עבודת ניקיון בביתו.

נסים זאב: זה בתצהיר לבית-המשפט, גברתי היושבת בראש.

נסים זאב: היא מבשלת, היא עושה את הכביסות, צחצוח נעליים כאשר הנעליים נעולות לרגליו, היא מטפלת בילדיו.

נסים זאב: ואת כל הדברים האלה היא עושה תחת אותה השפעה שאותו ראש הכת – אני קורא לו – משפיע עליה באופן מוחלט ומשעבד את הנפש שלה כדי שיעשו את רצונו.

נסים זאב: אז, גברתי היושבת בראש, שלא יהיה ספק, כדי שגם לא יהיו אי-הבנות: מדובר בשתי צורות ואפשרויות.

נסים זאב: האחת – החלק המרכזי זה נגד הכתות שנערים ונערות – לפי כל הסקרים הוכח שהנערים בני העשרה נכנסים לאותן כתות ואינם יכולים לצאת בחזרה, והם משועבדים שעבוד גמור ומלא; האפשרות השנייה – כשבת עוזבת את הבית בניגוד להסכמת ההורים תהיה להם אפשרות לדרוש את חזרתה הביתה כאפוטרופוסים, ושרשויות הרווחה יחד עם משטרת ישראל יעשו את מה שמוטל עליהם.

נסים זאב: אני מודה לך, גברתי.

גילה גמליאל: אני מודה לחבר הכנסת נסים זאב.

גילה גמליאל: התשובה וההצבעה יתקיימו במועד אחר, ועל כן נעבור לנושא הבא.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/891/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פירוט הזכאות למס הכנסה שלילי), התשע"ג–2013 – יעלה חבר הכנסת משה גפני.

גילה גמליאל: חבר הכנסת משה גפני?

גילה גמליאל: חבר הכנסת משה גפני.

גילה גמליאל: חבר הכנסת – טוב, אני אעבור – הוא מגיע?

גילה גמליאל: הוא מגיע.

גילה גמליאל: הצעת חוק הגנת השכר – עומדות לרשותך עשר דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

משה גפני: מה זה, לא הצביעו על – – –

גילה גמליאל: במועד מאוחר יותר.

משה גפני: הייתי מאחור.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, השרים, אני מתכבד להגיש לכנסת הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פירוט הזכאות למס הכנסה שלילי), התשע"ג–2013; הצעת חוק שהגשתי יחד עם חברי חבר הכנסת אורי מקלב וחבר הכנסת יעקב אשר.

משה גפני: הצעת החוק המקורית אין לה עלות תקציבית – להצעת החוק שאנחנו מציעים אין עלות תקציבית.

משה גפני: מדובר על מס הכנסה שלילי, שבקדנציה הקודמת שר האוצר בממשלה, ואני, בוועדת הכספים, הרחבנו מאוד את הנושא הזה של מס הכנסה שלילי, כדי לעודד אנשים לצאת לעבודה ולהשתכר.

משה גפני: אף שמשתכרים שכר נמוך, לעודד את היציאה לעבודה באמצעות מס הכנסה שלילי.

משה גפני: זה מתאים לכל האידיאולוגיות שדובר עליהן כל השנים, והנושא הזה הוא נושא שמעודד אנשים לצאת לעבודה.

משה גפני: דא עקא, שאנשים לא יודעים את הזכויות שלהם.

משה גפני: אנשים לא יודעים מתי מגיע להם מס הכנסה שלילי, כמה מגיע להם, באיזה שכר הם אכן זכאים לקבל את התוספת הזאת שמעודדת אותם, והם לא עוזבים את העבודה מכיוון שהם מקבלים את מס ההכנסה השלילי.

משה גפני: אני הגשתי את הצעת החוק, והיה לי ברור שהממשלה תתמוך בחוק הזה.

משה גפני: היה ברור.

משה גפני: הרי מה אני מבקש, מה אנחנו מבקשים?

משה גפני: אנחנו מבקשים שבתלוש השכר שהעובד מקבל יהיה כתוב פירוט הדברים.

משה גפני: כמו שיש פירוט מלא על כל התנאים שיש לעובד וזה מופיע בתלוש השכר, יופיע גם כמה מס הכנסה שלילי מגיע לו.

משה גפני: דבר נורא פשוט – רק שידע.

משה גפני: רבים – במהלך חקיקת החוק בעניין מס הכנסה שלילי התברר לנו שרבים לא מקבלים מס הכנסה שלילי מכיוון שהם לא יודעים את הזכויות שלהם.

משה גפני: ביררנו.

משה גפני: למשל, בארצות-הברית לא צריך להגיש בקשה על מס הכנסה שלילי: בן-אדם עובד, משתכר שכר נמוך, הוא מקבל באופן אוטומטי, הממשלה נותנת לו מס הכנסה שלילי.

משה גפני: לא הלכתי רחוק מדי – ידעתי שזה ייתקל בהתנגדות עזה, אף שאני לא מבין למה, אבל אמרתי: רק את המידע, את המידע.

משה גפני: ואז קיבלתי מכתב, גברתי היושבת-ראש, קיבלתי מכתב ממשרד ראש הממשלה, מהרשות לקידום מעמד האישה.

משה גפני: האמת היא שלא אני קיבלתי את המכתב, זה מכתב שהגיע לוועדת השרים לחקיקה.

משה גפני: והיא אומרת: "הצעת החוק הנ"ל מבקשת להוסיף בחוק הגנת השכר פרטים בנוגע לזכאותו של העובד למס הכנסה שלילי" – למה זה נוגע לרשות לקידום מעמד האישה?

גילה גמליאל: אני גם מנסה להבין.

משה גפני: "על-פי סקר הכנסות של שכירים שפורסם על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בהודעה לעיתונות מיום 5 בנובמבר 2013, עולה כי בחלוקת הכנסות השכירים לפי עשירונים נמצא כי בעשירון התחתון 67.3% הן נשים ו-32.7% הם גברים".

משה גפני: מה שאנחנו יודעים, הסוד הידוע.

משה גפני: אישה משתכרת במדינת ישראל פחות מגבר.

משה גפני: אני דיברתי על זה המון פעמים כאן, אני גם ניסיתי לחוקק – חלק מהחוקים הצלחתי – – –

מרב מיכאלי: 66%.

משה גפני: 67.3% מהמשתכרים שכר הנמוך הם נשים.

מרב מיכאלי: הממוצע הוא 66%.

משה גפני: כן.

משה גפני: מכיוון שאני מדבר על מס הכנסה שלילי, וגם מי שכתבה לוועדת שרים, היא כתבה על אלה שמשתכרים שכר נמוך, כי מי שמשתכר שכר גבוה או ממוצע לא מקבל מס הכנסה שלילי – זה בעיקר אלו שעובדים, ולכן זה נוגע מאוד לעבודת נשים, מאוד מאוד; וכל הזמן מדברים כאן על עידוד נשים לצאת לעבודה ועבודת נשים וכל מה שנלווה לעניין הזה – צריך לתת לעובד, שזה בעיקר נשים במקרה הזה, לתת להם את המידע.

משה גפני: "על רקע האמור" – אומרת הרשות לקידום מעמד האישה – "רואים אנו בלא כל ספק כי בעשירונים מוחלשים אלה קיים רוב של נשים שרמת השתכרותן נמוכה עד לכדי רמת השתכרות של שכר מינימום.

משה גפני: עקב רמה זו של השתכרות, קבוצות מוחלשות אלה זכאיות על-פי דין למענקי מס.

משה גפני: לנוכח חוסר המודעות אצל אותן קבוצות לסוג כזה של זכאות, הצעת החוק הנ"ל מבקשת לפרט את פרטי הזכאות בתלוש שכר.

משה גפני: פירוט שכזה יוביל לשיפור ברמת המודעות לסכומי המענק, לדרך חישובו ולהשפעת כמות שעות העבודה שלהם על גובהו.

משה גפני: לנוכח כל האמור, הרשות לקידום מעמד האישה תומכת בהצעה שבנדון.

משה גפני: " נשגב מבינתי למה ועדת השרים, שבראשה עומדת אישה, למה התנגדו לחוק הזה.

משה גפני: למה?

משה גפני: לא ביקשתי כסף, לא אמרתי שנחיה כמו בארצות-הברית, שבאופן אוטומטי, ברגע שהעובד – ברוב המקרים, כפי שהתברר, זה אישה – העובדת מקבלת שכר נמוך, אני כבר לא מדבר שצריך להוסיף לה את מה שהכנסת החליטה בחקיקה, מס הכנסה שלילי; זה ימות המשיח שהאוצר יסכים לזה.

משה גפני: אולי המשיח יבוא מהר, אז אולי זה יסתדר.

משה גפני: אבל לפחות להגיד לעובד, להגיד לעובדת: את זכאית, תגישי בקשה.

משה גפני: הרי החלטנו שהיא צריכה להגיש בקשה והחלטנו שהיא תקבל.

משה גפני: אז מה כל המליצות האלה של לעודד נשים לצאת לעבודה?

משה גפני: כל היום מדברים על חרדים שיצאו לעבודה, על זה מדברים כל היום – לא משנה מה שגורמים באמירות האלה – אבל הנה, למה אתם מתנגדים, למה?

משה גפני: הרי זה עידוד נשים לצאת לעבודה, זה גם עידוד גברים שמשתכרים שכר נמוך.

משה גפני: למה אתם מתנגדים לכך שיגידו להם את הזכויות שלהם?

משה גפני: כל האמירות על חרדים הן אמירות נבובות.

משה גפני: אין לזה שום ערך, לא עושים בעניין הזה כלום, לא רוצים את זה בכלל, רוצים רק לנגח את החרדים.

משה גפני: זאת אחת הדוגמאות: עידוד אנשים ונשים לצאת לעבודה.

משה גפני: הממשלה מתנגדת – נשגב מבינתי למה.

משה גפני: לא יודע להסביר את ההתנגדות.

משה גפני: אולי כי כתוב "גפני" בחוק.

משה גפני: אבל היו חוקים שלי שכן הסכימו – אז גם התשובה הזאת היא לא נכונה – – –

ראובן ריבלין: למה אתה חושב, תגיד – – –

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אני הפסקתי כבר לחשוב.

משה גפני: למה נגד, למה?

ראובן ריבלין: אם אני הייתי – – – היו מקבלים את זה?

משה גפני: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: לא אני – אחד מהליכוד היה מגיש את זה, היו מקבלים את זה?

משה גפני: יכול להיות.

קריאה: היה עובר.

משה גפני: אם זה היה מישהו מיש עתיד זה היה עובר.

משה גפני: אני אומר לך בוודאות.

משה גפני: בוודאות: אישרו להם, לחברים מיש עתיד, חוקים שבחיים הכנסת לא הייתה מחוקקת חוקים כאלה.

יעקב פרי: כמו למשל?

יעקב פרי: כמו למשל?

משה גפני: מה שהיה פה היום.

משה גפני: בחיים לא היה דבר כזה.

משה גפני: אנחנו מהגרועים באומות העולם, אין את זה בעולם – במספר מדינות מצומצם יש את זה.

משה גפני: אבל לא חשוב, רוצה שאני אביא לך דוגמאות על ועדת שרים לחקיקה, איך היא מאשרת?

משה גפני: אני אראה לך.

משה גפני: ציפי לבני בשירות יש עתיד, בסדר.

משה גפני: כל אחד והדרך שלו בחיים.

משה גפני: למה לא? למה, תגידי לי, יושבת-ראש ועדת השרים לחקיקה, למה את נגד נשים?

משה גפני: למה?

ראובן ריבלין: – – – אולי תסביר לי אתה, אם אתה ממשלה, למה אתה מתנגד לחוק הזה?

משה גפני: למה מה?

ראובן ריבלין: למה מתנגדים לחוק הזה?

משה גפני: אני לא יודע, תאמין לי – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, לפי חוק ההנמקות הם מחויבים לתת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת החוק הבסיסי, החוק החוקתי – –

משה גפני: אני לא יודע – – –

ראובן ריבלין: – – כאשר יש מס הכנסה שלילי, בהחלט רשאים כל אזרח ואזרחית – – –

משה גפני: לדעת את הנושא הזה – – –

גילה גמליאל: תכף יעלה השר – – –

ראובן ריבלין: ממש לא יודע.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה שר הכלכלה.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: עולה השר יצחק אהרונוביץ בשם – – –

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: הוא לא עולה – אני דוחה.

משה גפני: אני לא – – –

ראובן ריבלין: למה לא הגשת את זה עם אחד מיש עתיד, ואז זה היה עובר.

משה גפני: אתה יודע מה, נתת לי רעיון.

משה גפני: אני – – –

גילה גמליאל: השר יצחק אהרונוביץ, אתה עולה להשיב?

משה גפני: אדוני השר, היות ששר הכלכלה נמצא בחו"ל והיות שאני לא רוצה ליפול עם החוק הזה – אני חושב שזה חוק ראוי, אני חושב שמן הדין לאשר אותו – – –

ראובן ריבלין: לי יש הצעה.

מרב מיכאלי: מר גפני, אל – – –

ראובן ריבלין: – – – גפני, בוא נעשה את זה כהצעה לסדר-יום – – –

גילה גמליאל: אתה מוכן שהתשובה וההצבעה במועד מאוחר יותר?

משה גפני: לא, אז אני מפסיד את – – –

גילה גמליאל: רגע, אתה מוכן שהצבעה – – –

ראובן ריבלין: מה תפסיד?

ראובן ריבלין: לא תפסיד כלום.

גילה גמליאל: סליחה, תשובת השר והצבעה במועד אחר?

משה גפני: כן, כן.

גילה גמליאל: מעולה.

גילה גמליאל: אז תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני רוצה להעביר את זה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

משה גפני: לכן אני מציע, חבר הכנסת ריבלין, אם זה עובר להצעה לסדר-היום אני מאבד חודשיים.

משה גפני: אני מחכה שהשר בנט יחזור – – –

יצחק אהרונוביץ': יריב, נדחה את זה.

יצחק אהרונוביץ': בסדר?

משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, אני מחכה שהשר בנט יחזור, אני אדבר גם עם משרד האוצר.

משה גפני: אני חושב שזאת הצעת חוק ראויה, ואני – – –

ראובן ריבלין: לא תקציבית בכלל.

משה גפני: לא, שום דבר.

משה גפני: כלום, כלום, כלום.

גילה גמליאל: טוב, אני מודה לך – – –

משה גפני: ולכן אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש, על הסבלנות שלך.

משה גפני: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

גילה גמליאל: התשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/1500/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצעת החוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת איתן כבל.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך עשר דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי וחברותי השרים והשרות, חבר הכנסת גפני, אני רוצה לעסוק גם בעניין שאתה העלית.

איתן כבל: אני יכול לממן קפה בבית-קפה בד"ץ.

איתן כבל: ברשותכם, חבר הכנסת יריב לוין, אנחנו נפגשנו השבוע אצל יושב-ראש הכנסת – לפני שאני נוגע בחוק – והעליתי את העניין שהקואליציה עדיין לא התאוששה מזה שאישרה לאופוזיציה להעביר את חוק חופשת ההורות.

איתן כבל: ובעקבות כך כל דבר – אבל כל דבר – שהאופוזיציה מביאה בוועדת השרים נידון לכישלון מראש, לפי מי שהוא הראשון ברשימת החותמים.

איתן כבל: אינני, כמובן, מאשים את יריב לוין – –

מיקי לוי: – – –

איתן כבל: ברור, ברור, ברור – – –

מיקי לוי: ספור כמה חוקים – – –

איתן כבל: אדוני סגן השר, באמת, אני לא רוצה להתווכח אתך.

איתן כבל: זה בדיוק כמו שקרה לך היום שחשבת שתביא את הצעת החוק בעניין נקודות הזכות, והסתבר שיש כוחות אחרים שפועלים פה.

מיקי לוי: אבל תספור.

איתן כבל: עזוב לספור.

מיקי לוי: – – –

איתן כבל: אדוני סגן השר, עסוק בתחום פעולתך ותעשה את המיטב.

איתן כבל: מסתבר שמעבר לכך יש כוחות נוספים שפועלים.

איתן כבל: אני מנסה לומר לחברי הקואליציה שצריך שיהיה – לא לעולם חוסן.

איתן כבל: מה שנראה בהתחלה פעילות קואליציונית כזאת או אחרת, בסוף אתה מוצא את עצמך בוועדות ובכל מיני מקומות, וחבל.

איתן כבל: זה ממש חבל.

איתן כבל: אני חושב שאני מבטא את עמדת כל חברי מהאופוזיציה.

איתן כבל: יש תקלות שלכם, ואתם מעבירים, אבל זה נהיה כמעט בעמדה של תקלות, לא מעבר – אדוני סגן השר, אני אומר את זה בכבוד.

מיקי לוי: – – –

איתן כבל: אתה תבדוק באחוזים ויסתבר לך שזה ממש פליטות קולמוס שאתם מעבירים.

איתן כבל: תדע לך, היו כאן קואליציות עם מאבקים קשים יותר לאין שיעור, ובדקו דברים לגופם.

איתן כבל: נכון, אני מקבל שלפעמים יש הצעות חוק שהקואליציה אומרת לעצמה, אלה חוקים שחשוב לנו להביא אותם.

איתן כבל: אז תפעלו.

איתן כבל: אף אחד לא מנסה לקחת מכם את תהילתכם כי רבה היא, אלא לבוא ולתת גם לאחרים קצת.

איתן כבל: גם אנחנו חברי כנסת, ובסופו של עניין 95% מהנושאים שעולים בבית הזה אינם שאלה של ימין–שמאל, ערבים–יהודים, דתיים–חילונים, נשים–גברים.

איתן כבל: 95% מהנושאים שעולים כאן הם עניינים שנוגעים לכל בית ישראל באשר הם, יהודים וכל מה שאני פירטתי.

איתן כבל: אז בבקשה.

איתן כבל: זה פשוט לא הוגן ולא נכון לפעול כך.

איתן כבל: עכשיו לגופו של עניין.

איתן כבל: הצעת החוק שאני הנחתי כאן לפניכם היא דוגמה.

איתן כבל: היא לא מצריכה כסף, היא לא מצריכה שום דבר – היא מצריכה שכל ישר.

איתן כבל: אינני יודע מדוע ועדת השרים ביטלה אותה או פסלה אותה.

איתן כבל: במה דברים אמורים?

איתן כבל: יש אנשים שמסיבות כאלה ואחרות אין להם חשבון בנק.

איתן כבל: אני כמעט בטוח שאין כאן אחד מחברות וחברי הכנסת שלא מקבלים פניות ציבור שהעובדה שלאדם אין חשבון בנק – וברוב המקרים אלה אנשים קשי יום – נגזר עליו שהוא יוצא מכללי המשחק בחברה הישראלית.

איתן כבל: אם הוא רוצה להתחבר לכבלים או ללוויין אומרים לו: לא, אתה לא יכול לשלם לי חודש בחודשו במזומן.

איתן כבל: מה, באיזה אנשים מדובר?

איתן כבל: האם יקימו כאן מערך הלבנת הון דרך הכבלים והלוויין על 300-200 שקל של אזרח שבדרך כלל אנחנו גם יודעים מאין הוא בא, אדוני שר הרווחה?

איתן כבל: זה פשוט מביך.

איתן כבל: אומרים לי, זה יעלה את המחירים.

איתן כבל: כמה שמעתי את הטיעון הזה בכל מה שנוגע לשאלות הצרכניות.

איתן כבל: נכון, אדוני השר להגנת העורף, אתה שעסקת ועוסק בנושאים צרכניים ומהמובילים כאן בבית, יודע שהעניין הזה שתמיד כשהבאנו הצעות חוק צרכניות – מה הייתה התשובה הראשונה שנאמרה לנו?

איתן כבל: שזה יעלה את המחירים, זה ישבור את השוק.

איתן כבל: מה יקרה?

איתן כבל: לאן נלך?

איתן כבל: האם אותם אנשים שאין להם חשבון בנק או יכולת לשלם בכרטיס אשראי או בהוראת קבע – האם נגזר עליהם להיות מחוץ לחברה בישראל?

איתן כבל: בכמה אנשים מדובר?

איתן כבל: מה התשובה המגוחכת שזה יצריך ויעלה את המחירים של המוצרים האלה?

איתן כבל: אין תשובה יותר טובה מתשובה כל כך פשטנית?

איתן כבל: מישהו בדק את זה?

איתן כבל: מישהו יודע בכמה מדובר?

איתן כבל: הרי גם אני הייתי שר, אומנם לתקופה קצרה – ישבתי בוועדת השרים – ואני מודע לעובדה שאם אתה לא מוצא שר, השר אורי אורבך, שיילחם עבורך – איך כתוב בפרשת מקץ שקראנו בשבוע שעבר?

איתן כבל: "ולא נודע כי באו אל קרבנה".

איתן כבל: זה עובד ככה: כשאתה חבר כנסת ואתה מגיש הצעת חוק, זה כל עולמך; כשאתה נהיה שר אתה כבר מסתכל ואומר, מי חבר הכנסת המטומטם הזה שהגיש את הצעת החוק הזאת?

איתן כבל: זה עובד כך.

איתן כבל: אנחנו יודעים את זה.

איתן כבל: זאת אומרת, כל עוד אתה חבר כנסת אתה שייך לסקטור מאוד מסוים; כשאתה נהיה שר גם השכל נהיה יותר גדול.

איתן כבל: ובכלל, אם אתה חבר ועדת שרים לחקיקה שיש שם מגוון רחב של הצעות חוק – אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: בא פקיד – אני אומר את זה לא בלשון מזלזלת חס וחלילה – ממשרדי הממשלה השונים; הוא מכדרר את השרים ברחבה – רוב השרים שהיו בוועדת שרים יודעים את זה – וכולם עושים "כן", אין להם מושג על מה, אלא אם כן, חבר הכנסת יעקב מרגי, יש שר שאומר, ואללה, זה חשוב, ומבקש להתעניין ולוחץ.

איתן כבל: ומשום-מה דברים מן הסוג הזה בדרך כלל עוברים, אלא אם כן יש וטו פוליטי או משהו בסדר גודל כזה.

איתן כבל: מי צריך להשיב לי?

איתן כבל: איזה שר משיב לי?

גילה גמליאל: יצחק אהרונוביץ בשם שר הכלכלה.

איתן כבל: השר יצחק אהרונוביץ, אני חושב, באמת, אתה יכול לעלות ולכדרר אותי.

איתן כבל: תשמע, תגיד לי, אמרו לי לעמוד כך – –

יצחק אהרונוביץ': יש אפשרות אחרת.

גילה גמליאל: כן, בואו נדחה את ההצבעה.

איתן כבל: – – ואני אומר, על זה אני מוכן לשבת.

איתן כבל: חבל, אין כאן שום עניין, זה לא מצריך לא את הנגידה ולא את הנגיד לשעבר לתת חוות דעת מייעצת ולא את השר.

איתן כבל: חבר'ה, על מה מדובר?

איתן כבל: אני מוכן להתחייב שאם יסתבר שכלכלת ישראל, דירוג האשראי שלה יֵרד כתוצאה מההצעה הזאת, אני אעמוד על הגג הכי גבוה ואומר, צדקו השרים מוועדת השרים; אני אידיוט, איך לא ראיתי את זה?

גילה גמליאל: חבר הכנסת איתן כבל, אתה רוצה לדחות את מועד ההצבעה?

יצחק אהרונוביץ': איתן – מאחר שקראת לי יצחק, איתן – ההצעה היא מאוד חשובה, ואני רואה שאתה מדבר מדם לבך וזה חשוב לך מאוד.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שאני אענה מה שהשר בנט ביקש ממני, אני ממליץ לדחות את ההצבעה, שהשר בנט ישמע את הדברים, הם בסמכותו, ולא יקרה כלום אם זה יתכנס לעוד שבוע.

איתן כבל: אני מקבל את ההצעה.

גילה גמליאל: מעולה.

גילה גמליאל: אני מודה לך, חבר הכנסת איתן כבל.

גילה גמליאל: התשובה וההצבעה במועד אחר.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי – אינו נוכח.

גילה גמליאל: יש הודעה של מזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 22), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 70) (הטלת התחייבות להימנע מעבירה לאחר ביטול הרשעה), התשע"ד–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

גילה גמליאל: בבקשה.

): היושבת-ראש, תודה, אני מודיע בזה על חילופי אישים בוועדת הכנסת מטעם סיעת העבודה: במקום חבר הכנסת יצחק הרצוג יכהן חבר הכנסת איתן כבל.

): Welcome.

): תבוא, תביא אתך נרות, ונעשה לך טקס מיוחד.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

גילה גמליאל: [מס' פ/1119/19; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 5773.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור רק לתשובה והצבעה של שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים סילבן שלום.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: השר סילבן שלום, אנחנו עוברים לתשובה והצבעה על הצעת חוק הגנה על עתודות הגז למען עצמאות אנרגטית לישראל, התשע"ג–2013.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: מייד לאחר תשובת השר תהיה הצבעה, אז בבקשה.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין מהטעמים הבאים: הצעת החוק סותרת את החלטת הממשלה מס' 442 מיום 23 ביוני 2013, אשר קיבלה משנה תוקף בהחלטת בג"ץ מיום 20 באוקטובר 2013 בעתירה נגד ייצוא הגז הטבעי.

סילבן שלום: החלטת הממשלה, אשר אימצה את דוח ועדת צמח, עיגנה כמות של BCM 540 –Billion Cubic Meters – קרי, מיליארד מטר מעוקב – 540 מיליארד מטר מעוקב גז טבעי למען המשק הישראלי.

סילבן שלום: ברגע שהכמות הזאת עוגנה, היא תאפשר אספקה של ביקוש הגז הטבעי במשק כמעט ל-30 שנה – 29–30 שנה.

סילבן שלום: שמירת עתודות הגז החורגות מכמות זו לא תאפשר את פיתוח ענף הגז הטבעי בישראל ותפגע בכושר התחרות בשוק המקומי.

סילבן שלום: כמו שאתם יודעים, אנחנו זכינו בזה שיש לנו גז.

סילבן שלום: יצא לי לעבוד הרבה מאוד שנים עם שר האנרגיה דאז יצחק מודעי.

סילבן שלום: שאלו אותו: איך זה שכל הקידוחים יבשים?

סילבן שלום: הרי כל החברות היו אז חברות ממשלתיות, והשקיעו בזה סכומים אדירים.

סילבן שלום: ניסו למצוא נפט באזור ים-המלח – הכול יבש.

סילבן שלום: הוא אמר: תראו, מה אתם רוצים ממני?

סילבן שלום: מה הבטיחו לנו?

סילבן שלום: ארץ זבת חלב ודבש.

סילבן שלום: מישהו כתב נפט?

סילבן שלום: יש לכם בעיה?

סילבן שלום: – למעלה.

סילבן שלום: אבל ברוך השם הצלחנו למצוא גם גז – ואני מקווה שנמצא גם נפט בהמשך – והגז הזה מאפשר לנו באמת להגיע לעצמאות אנרגטית ולעצמאות כלכלית.

סילבן שלום: אני שיניתי את המסקנות של דוח ועדת צמח, ובמקום לאפשר ייצוא של 53% מכמות הגז, אפשרתי כמות ייצוא של 40% בלבד.

סילבן שלום: זה לא 13%, כמו שתמיד טועים; זה 13% מ-53%.

סילבן שלום: זאת אומרת, רבע מכמות הגז שהתאפשרה לייצוא עברה לשוק המקומי, וזה – כדי להבטיח עצמאות אנרגטית, להבטיח אספקת גז לשוק המקומי, להבטיח מצב שבו אנחנו נוכל לפתח כאן תעשייה שמבוססת על גז.

סילבן שלום: ואנחנו רואים היום שהולכת ומתפתחת תעשייה לנגד עינינו.

סילבן שלום: דרך אגב, השר מאיר כהן, אתה היית יושב-ראש הרשות לפיתוח הנגב.

סילבן שלום: אני רוצה שתדע שאנחנו היום מכשירים הנדסאי גז, גם במכללה הטכנולוגית בבאר-שבע, ונעשה זאת גם בתל-חי, כדי לאפשר באמת מצב שבו התעשייה תהיה מבוססת על כוחות מקומיים.

סילבן שלום: מעבר לכך, בארצות-הברית גילו היום גז בכמויות אדירות.

סילבן שלום: כמויות הגז האלה שינו גם את המפה הגיאו-פוליטית.

סילבן שלום: היום ארצות-הברית אינה נסמכת עוד על הנפט המזרח-תיכוני, ובכך היא בעצם מאפשרת קבלת החלטות שונות מההחלטות שהיו קודם לכן.

סילבן שלום: אנחנו נמשיך ונפעל בכל כוחנו כדי להביא לכך שהגז הזה יפותח, אבל אם אנחנו רוצים לפתח את השדה "לווייתן", אנחנו צריכים גם לאשר את ייצוא הגז.

סילבן שלום: השוק המקומי, עם כל היותו חשוב, הוא עדיין שוק מאוד קטן, שלא מאפשר שיקולים כלכליים של אותן חברות שרוצות לפתח גז.

סילבן שלום: מעבר לכך, חבר הכנסת חנין, במצרים יש יותר גז מאשר במדינת ישראל, אבל כולו קבור באדמה.

סילבן שלום: וזה למה?

סילבן שלום: כי השלטון הקודם במצרים החליט למנוע את ייצוא הגז, ובאותו הרגע כל החברות הבין-לאומיות פשוט יצאו מהמקום.

סילבן שלום: אין להן כוונה להשקיע, לקדוח, לפתח, כשלאחר מכן לא יהיה מה לעשות עם הגז הזה.

סילבן שלום: לכן, אנחנו קיבלנו החלטה שקולה, מדודה, סבירה, נכונה, שגם עברה את מבחן בג"ץ.

סילבן שלום: וכן, כל האמירה הזאת שהחוק הזה הוא מ-1952 עוררה בי גיחוך רב.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: אומרים: החוק ישן, הוא בן 61 שנים.

סילבן שלום: החוקה האמריקנית חוקקה ב-1789, ומאז כל הפסיקה האמריקנית מבוססת על אותה חוקה, שכמעט שלא עברה תיקונים במשך 230 שנה.

סילבן שלום: כך שכאשר אנחנו מדברים על חוק של 62 שנים, או 61 שנים, זה חוק כל כך צעיר – חוק שבסופו של יום עליו נסמכנו.

סילבן שלום: אם זה היה מגיע לכנסת לא הייתה בעיה, זה רק היה דוחה את העניין בעוד שנה, שנה וחצי, והיה אולי מבריח את אחרוני המשקיעים הבין-לאומיים שעוד היו רוצים לבוא לכאן.

סילבן שלום: לכן החלטתי – והממשלה קיבלה את ההצעה שלי – להביא לכך שהכמות כאן תגדל משמעותית, שכמות הגז שתישאר כאן תהיה 60% וכמות היצוא תצומצם ל-40%.

סילבן שלום: הדבר הזה מאפשר גם שמירה על עתודות למשק המקומי, התבססות המשק המקומי על גז, מתן אפשרויות של פיתוח שדות וייצוא לעולם.

סילבן שלום: רק עכשיו דנו באיטליה עם ממשלת איטליה, שרוצה להיות המדינה שתוביל את הגז הישראלי לכל אירופה, בכל האופציות הקיימות.

סילבן שלום: אבל על זה אנחנו נדבר בפעם אחרת.

סילבן שלום: אני מבקש לדחות את הצעת החוק.

סילבן שלום: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני מודה לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים סילבן שלום.

גילה גמליאל: חבר כנסת דב חנין, יש לך הזכות להגיב על ההתנגדות.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אני האזנתי בקשב רב לדבריו של השר, ואני חייב לומר לכם, עמיתי השרים, חברי חברי הכנסת, שהשתכנעתי עוד יותר בנחיצותה של הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אנחנו מדברים, עמיתי חבר הכנסת, על ההחלטה הכלכלית הגדולה ביותר שמדינת ישראל קיבלה ותקבל בשנים הקרובות.

דב חנין: הצעת החוק שלנו, שחתומה עליה שורה ארוכה של חברי כנסת, מהקואליציה ומהאופוזיציה, איננה מונעת לחלוטין ייצוא גז ישראלי, אלא היא קובעת את העיקרון שעניי עירך קודמים; שקודם כול עלינו לדאוג לצורכי האנרגיה של המשק הישראלי.

דב חנין: הצעת החוק קובעת שייצוא גז משטח המדינה יאושר רק לאחר שתוכן תוכנית מפורטת בתחום הזה, שנוכל כולנו להשתכנע שצורכי הגז של מדינת ישראל אכן מסופקים באופן מלא.

דב חנין: ההחלטה החפוזה שהממשלה קיבלה בעניין הזה היא החלטה שגויה מהרבה בחינות.

דב חנין: זו קודם כול שגיאה כלכלית.

דב חנין: אף אחד לא עשה אפילו את המאזן מה יותר כדאי למדינת ישראל – ייצוא גז עכשיו או שמירת העתודות עכשיו.

דב חנין: המאזן הזה לא נעשה, תבדקו את החומר.

דב חנין: שגיאה נוספת: אין תשובה על שאלות המיסוי.

דב חנין: אני קראתי את הרעיון של היועצת הכלכלית של שר האוצר, והיא אומרת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, מדוע לא לחוקק חוק, בהסכמה עם הממשלה, שכל החלטה של השר, שמותר לו לקבל אותה, תבוא לאישור ועדה מוועדות הכנסת?

דב חנין: אני בהחלט מקבל אפילו את המנגנון שמציע חבר הכנסת ריבלין.

דב חנין: אני אגיע לנושא הזה.

דב חנין: אבל אפילו שיקול של המיסוי אין כאן.

דב חנין: אתם אומרים: נדבר על המיסוי אחרי שנאשר ייצוא.

דב חנין: אתם רציניים?

דב חנין: אפשר לדבר על מיסוי עם חברות בין-לאומיות, עם מדינות שאנחנו נייצא אליהן גז, אחרי שנקבל את ההחלטה?

דב חנין: לדברים האלה יש משמעות חברתית – כל העלויות האלה יושתו על הציבור.

דב חנין: כן, אדוני השר.

סילבן שלום: משפט אחד אני רוצה להגיד לך.

סילבן שלום: אתם טענתם כל הזמן שארצות-הברית לא מאפשרת ייצוא, והנה – – –

דב חנין: מאפשרת, אבל בקנה מידה מוגבל.

סילבן שלום: זה היה חלק מהטענות – – –

דב חנין: בקנה מידה מוגבל.

סילבן שלום: זה היה חלק מהטענות על הגז.

סילבן שלום: והנה עכשיו, לאחרונה, ממשלת ארצות-הברית הגדולה, שגילתה את מאגרי הגז, לא רק שהחליטה לייצא, אלא לייצא כמויות אדירות.

דב חנין: אבל איזה שיעור זה מכלל הגז שיש בארצות-הברית?

סילבן שלום: יש לה 330 מיליון בני-אדם.

דב חנין: לארצות-הברית יש עוד, יש נפט ויש גז – –

סילבן שלום: יש לה 330 מיליון בני-אדם.

דב חנין: – – וארצות-הברית נמצאת במצב גיאו-פוליטי שונה מישראל.

דב חנין: איך אפשר להשוות?

דב חנין: אתה יודע מה, אדוני השר, אני מוכן שמדינת ישראל תתנהל – בנושא ייצוא הגז תלמד מארצות-הברית.

דב חנין: הם לפחות יודעים להגן על האינטרסים של עצמם.

דב חנין: השגיאה החברתית היא כי בסופו של דבר העלויות של הייצוא הזה תתגלגלנה אל הציבור במחירים יותר גבוהים של אנרגיה בישראל, במחירים יותר גבוהים של התעשייה הישראלית והמוצרים שלה.

דב חנין: יש כאן שגיאה סביבתית.

דב חנין: בסופו של דבר, כשלא נסת

דב חנין: מך על גז נקי, התוצאה תהיה זיהום אוויר ופגיעה בסביבה ובבריאות של כולנו.

דב חנין: ויש כאן, כמו שאמר חבר הכנסת ריבלין, גם שגיאה דמוקרטית, כי נושא כל כך כבד אתם מבקשים להעביר בלי שום החלטה, בלי שום פיקוח, בלי שום ביקורת של הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, סליחה, השר שלום צודק בכך שזו סמכותה של הממשלה, אבל כדי שיהיה השימוע הציבורי, כדי שחלילה לא יעמוד שר – אנחנו סומכים עליך במאה אחוז, אבל תאר לך שאני שר; תאר לך שאני שר ואני מקבל החלטות שיכולות להיות בהן נגיעה של הון ושלטון – תבוא בפני הוועדה שבתוך שבועיים תצטרך לאשר או לדחות.

אבישי ברוורמן: זאת הייתה הבקשה גם כשהלכנו לבג"ץ – – – אתה תחוקק חוק, זה יבוא לוועדת כלכלה.

אבישי ברוורמן: קדימה, רק תביא לביקורת.

ראובן ריבלין: – – –

קריאות: – – –

דב חנין: לא.

דב חנין: בג"ץ החליט שאין חוק שאוסר, אז אנחנו אומרים: אולי הגיע הזמן שהכנסת תקבע מסגרת ראויה, חוקית, לעניין הזה, כדי שתתקבלנה פה החלטות נכונות, גם ברמה הכלכלית, גם ברמה החברתית, גם ברמה הסביבתית וקודם כול ברמה הדמוקרטית.

דב חנין: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: מכיוון שהגיעה אלינו כמות החתימות המתבקשת, נעבור להצבעה שמית.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: רק אם אפשר, שיהיה קצת יותר שקט במליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – נגד שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – נגד אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – בעד נסים זאב – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – בעד מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – נגד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד זבולון קלפה – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד דוד רותם – אינו נוכח יואל רזבוזוב – נגד ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

גילה גמליאל: סיבוב שני של הצבעות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אריה דרעי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – נמנעת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת דוד רותם – אינו נוכח ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח פנינה תמנו-שטה – נגד

גילה גמליאל: יש מישהו שלא קראו בשמם?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד

גילה גמליאל: יש עוד מישהו?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: נעבור לספירה.

גילה גמליאל: 46 נגד, 25 בעד, אחד נמנע.

גילה גמליאל: על כן, הצעת חוק ההגנה על עתודות הגז למען עצמאות אנרגטית לישראל לא התקבלה.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/1185/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: נעבור לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים), התשע"ג–2013.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת איציק שמולי.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך עשר דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בפתח הדברים, בכל זאת נושא אחר שאי-אפשר שלא אפשר להתייחס אליו.

איציק שמולי: אתמול בלילה הלך מאתנו עוד אחד מגדולי התרבות של המדינה הזאת, ספי ריבלין, זכרו לברכה, שגם אני ובני דורי גדלנו עליו ועל הבדיחות שלו.

איציק שמולי: צחקנו ממנו ואפילו הברזנו מכמה שיעורים בבית-הספר, עשינו את עצמנו חולים כדי לראות עוד תוכנית שהוא מככב בה.

איציק שמולי: זה באמת כואב.

איציק שמולי: מכאן אנחנו שולחים תנחומים למשפחה, כמובן.

איציק שמולי: אני, גברתי היושבת-ראש, מעלה כאן הצעה שנוגעת, לדעתי, לבעיה הדחופה ביותר והחמורה ביותר שהיום נמצאת ומטרידה את החברה הישראלית, וזאת כמובן בעיית הדיור.

איציק שמולי: אני, בעצם, מגיש הצעת חוק שיש לה תמיכה מנציגים כמעט מכל סיעות הבית הזה.

איציק שמולי: יחד אתי יזמו את הצעת החוק גם חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת יריב לוין, חברת הכנסת אורלי לוי, חבר הכנסת עמרם מצנע, חבר הכנסת מרגי, חבר הכנסת הורוביץ ואחרים.

איציק שמולי: כאמור, היא מציעה דרך אחת, אפקטיבית מאוד, להתמודד עם המשבר הזה של בעיית הדיור.

איציק שמולי: אני מזכיר לכולנו שמחירי הדיור עלו בחמש השנים האחרונות ב-45%.

איציק שמולי: גם שוק השכירות היום לא מספק שום פתרון לצעירים, כיוון ששם עלו המחירים בחמש השנים האחרונות ב-49%.

איציק שמולי: חלק גדול מהמצב הזה נופל כמובן על כתפי המדינה, שעושה הון עתק מהקרקעות.

איציק שמולי: המחירים של הקרקעות עלו רק בתל-אביב ב-500%, בירושלים – ב-400%.

איציק שמולי: עם המצב הזה צריך להתמודד.

איציק שמולי: במצב הזה, דירה ממוצעת היום במדינת ישראל עולה 1.3 מיליון שקל.

איציק שמולי: זה אומר שאנשים בגיל שלי צריכים להביא 400,000 שקלים מהבית ועוד 4,000 שקלים בכל חודש למשכנתה או לשכר דירה.

איציק שמולי: זאת מציאות שכמובן לא ניתן להשלים אתה.

איציק שמולי: שבוע אחר שבוע עומדים פה נציגי הממשלה ומדברים במילים מאוד מאוד גדולות על מידת המחויבות שלהם לפתור את בעיית הדיור.

איציק שמולי: רק מה לעשות שחוץ מבועה של מחירים, מתנפחת לנו כאן גם בועה של מילים.

איציק שמולי: בועה של הצהרות, בועה של התחייבויות, שעד עכשיו אין מאחוריהן דבר וחצי דבר.

איציק שמולי: המחירים, גברתי היושבת-ראש, ממשיכים לעלות גם ברבעון הראשון של 2013, עת תחילת כהונתה של הממשלה הזאת.

איציק שמולי: למיטב שיפוטי, כשזה נוגע לבעיית הדיור, אז יש חלק מסוים בבית הזה שחושב שצריכים להיעשות מעשים נחושים יותר ואגרסיביים יותר, שיש להם פתרון של כאן ועכשיו.

איציק שמולי: יש חלק אחר בבית הזה, שלצערי כרגע הוא הרוב, שחושב שניתן לחכות שהשוק יעשה את שלו, עד שנת 2024, כאילו הצעירים יוכלו לחכות עד שנת 2024 שתהיה להם דירה.

איציק שמולי: לתת לשוק לעשות את שלו כי אולי מתישהו ירדו המחירים.

איציק שמולי: אז מה בעצם אומרת הצעת החוק?

איציק שמולי: הצעת החוק אומרת דבר מאוד פשוט: היא מבקשת להוסיף לרשימת השימושים שמנויים בחוק התכנון והבנייה ככאלה שמוגדרים כצורכי ציבור – מה שנקרא בעגה המקצועית "שטחים חומים" – ייעוד אחד נוסף:

איציק שמולי: דיור בר-השגה לצעירים.

איציק שמולי: הצעת החוק קובעת שבסעיף 62א(א) לחוק העיקרי ייכתב בנוסף: "(13) בניית דיור בר-השגה לצעירים בשטחים המיועדים למטרה ציבורית, ובלבד שהשטח הכולל המותר לבנייה לא יעלה על השטח הכולל המותר, ויהיה לפי תוכנית שאושרה", כמובן, "על-ידי הוועדה המחוזית".

איציק שמולי: בנוסף, אולי באופן חסר תקדים, מבקשת ההצעה להגדיר דיור בר-השגה לצעירים.

איציק שמולי: דיור בר-השגה זה מושג שהרבה מאוד משתמשים בו פה בבית הזה, אבל בכל מקרה שמגיעה יוזמה שמבקשת לעגן בחקיקה את המושג הזה, יש חומה בצורה שמגיעה מכיוון הקואליציה, מכיוון הממשלה, שפשוט מסרבת להכיר במושג הזה.

איציק שמולי: אז דיור בר-השגה לצעירים מוגדר כדיור המיועד למכירה או להשכרה לזוגות צעירים או לסטודנטים, חסרי דירה, במחיר שייקבע על בסיס שיקולים חברתיים ובהתאם למצב הכלכלי של הקונה או השוכר לפי העניין.

איציק שמולי: יש הרבה מאוד טעמים למה צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: הצעת החוק הזאת היא פתרון אחד מרכזי שניתן לעשות בו שימוש.

איציק שמולי: ראשי העיריות יוכלו לעשות בו שימוש כדי לפתור את הבעיות הקשות בעירם.

איציק שמולי: אני לא מבין מה הבעיה הגדולה שאם בונים מתנ"ס בשכונה מסוימת על קרקע חומה, והתשתיות באותו אזור, למיטב שיפוטו של ראש העיר, מתאימות להוספת תושבים באותה שכונה – מה הבעיה שמעל אותו מתנ"ס ייבנו כמה קומות של דיור בר-השגה לצעירים?

איציק שמולי: אני שמעתי גם כמה פעמים את שר השיכון והבינוי בעצמו מתבטא בעד הצעות מהסוג הזה.

איציק שמולי: ולכן תמוהה בעיני ההחלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה להתנגד להצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: הצעת החוק, צריך להגיד בבירור, לא דורשת תקציב נוסף מהממשלה.

איציק שמולי: הצעת החוק מבקשת להוסיף תיקון טכני, פרוצדורלי בחקיקה – כמובן, יש מאחוריו המון מהות – שמתיר לראשי הערים להחשיב את השימוש הזה של דיור בר-השגה לצעירים – להשתמש בקרקעות חומות גם לטובת השימוש הזה.

איציק שמולי: בניגוד ליוזמות אחרות שמסתובבות בשטח, כפי שאמרתי, שמבטיחות לנו פתרונות בשנת 2024, ו-150,000 יחידות דיור, אלוהים יודע מתי, את הפתרון הזה, חברי וחברותי, ניתן ליישם מחר בבוקר.

איציק שמולי: זה גם מרכיב נוסף, כי אי-אפשר לבוא שבוע אחר שבוע, נציגי הקואליציה, להגיד לנו שבעיית הדיור היא הבעיה החמורה ביותר, הדחופה ביותר מבחינה חברתית-כלכלית, וספינת הדגל של הממשלה הזאת בכל מה שקשור לפתרון הבעיה זה לשווק לנו 150,000 יחידות דיור להשכרה בעשר שנים עד שנת 2024.

איציק שמולי: זה פשוט לא מסתדר עם המציאות.

איציק שמולי: תחשבו גם על העובדה שבמקום שהממשלה – אני שומע כל הזמן שהממשלה, יש לה פטנט חדש: היא שולחת אנשים לגור בפריפריה.

איציק שמולי: רק היא שוכחת שבפריפריה – ואני אומר לכם את זה כמישהו שגר בלוד – בפריפריה צריך גם מקומות תעסוקה, וצריך תחבורה נאותה, וצריך מערכות חינוך חזקות ומערכות רווחה ובריאות חזקות.

איציק שמולי: אז כפי שאמר שר האוצר באחד מנאומיו בקמפיין הבחירות: לפני שאתם שולחים אנשים צעירים לפריפריה, תדאגו שבפריפריה יינתנו כל אותם שירותים חברתיים לאותם אנשים.

איציק שמולי: הצעה זו באה ואומרת, באה ומבקשת, להוסיף לרשימה של הצרכים הציבוריים מהיום את המטרה של דיור בר-השגה לצעירים.

איציק שמולי: היום כמעט לא מקודמות שום תוכניות של דיור בר-השגה, לא בשכירות ולא בבעלות.

איציק שמולי: ושהממשלה לא תבלבל אתכם וששר הפנים לא יבלבל אתכם בחוק הווד"לים; כשאומרים דירות קטנות זה לא דיור בר-השגה, כי דירות קטנות בתל-אביב או בירושלים או בערים אחרות כמו ראשון-לציון – זה שבונים דירות קטנות לא אומר שום דבר על עצם המחיר שבו הן נמכרות בשוק, כך שלעשרות-אלפי זוגות צעירים בישראל זו באמת יכולה להיות בשורה גדולה.

איציק שמולי: תשימו לב בבקשה, רוב סיעות הבית – חתומים פה על ההצעה הזאת נציגים מרוב סיעות הבית.

איציק שמולי: מעבר לזה, ראשי הערים תומכים בהצעה הזאת, הקבלנים תומכים בהצעה הזאת, וחשוב מכול – הציבור תומך בהצעה זאת.

איציק שמולי: זה מעלה שאלה מאוד גדולה: איך קורה שהממשלה כל כך רוצה להוריד את מחירי הדיור, אבל דווקא הממשלה היא היחידה שמתנגדת להצעת החוק הזאת?

איציק שמולי: אתם יודעים, אני קיבלתי – ובזה אני אסיים – שיעור חשוב, כי אמרו לי: באמת, אתה חבר כנסת חדש, צעיר; ההצעה שלך היא טובה, היא מעולה, אפילו אנשים מוועדת השרים אמרו לי את זה: אנחנו אפילו מסכימים להיגיון שנמצא בה, אבל אתה פשוט יושב בצד הלא-נכון של האולם כרגע.

איציק שמולי: אני אומר לכם, זה בהסכמים הקואליציוניים שעליהם חתומה הממשלה.

איציק שמולי: בנספח ד', עמוד 33–34, פרק הדיור, ההצעה שלי מופיעה.

איציק שמולי: אני חושב שאם אתם היום דוחים את ההצעה הזאת אך ורק מסיבות פוליטיות, אין לכם יותר זכות מוסרית לעלות על הדוכן הזה ולהגיד שאכפת לכם ממצב הדיור, כי הנה, זה ה"אני מאמין" שלכם.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת איציק שמולי, השאלה אם אתה מעוניין – מכיוון ששר הפנים לא נמצא כאן היום, ואמור להשיב בשמו השר יעקב פרי – שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר במקום שיפילו לך את ההצעה היום.

איציק שמולי: כן, אני מעוניין שהצעת החוק תועלה היום, ואני גם מבקש שההצבעה תהיה הצבעה שמית.

גילה גמליאל: אתה צריך בשביל זה חתימות.

איציק שמולי: יש חתימות.

איציק שמולי: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מיקי לוי: תקדם את ההצעה.

אורי אורבך: אתה רוצה הצבעה עכשיו או פעם אחרת?

איציק שמולי: הצבעה עכשיו.

אורי אורבך: אתה מעדיף להפסיד עכשיו?

קריאות: – – –

קריאה: – – – חבל.

איציק שמולי: אני יודע טוב מאוד מה כדאי לי.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: [הצעת חוק פ/249/19; נספחות.

איציק שמולי: ]

גילה גמליאל: יעלה להציג את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים) המוצמדת חבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: לרשותך יעמדו שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, גם אני מתכבד להביא הצעת חוק באותו נושא חשוב שדיבר עליו לפני חבר הכנסת שמולי, ואני רוצה להקדים לדברי שתי הבהרות.

דב חנין: הסמכויות, עמיתי חברי הכנסת, שהחוק מאפשר בהפקעות מתייחסות אך ורק לשטחים ציבוריים שמיועדים כבר היום למטרה ציבורית.

דב חנין: לא מדובר פה בפגיעה בשטחים פרטיים; לא מדובר פה בהפקעה של שטחים פרטיים.

דב חנין: חשוב להבהיר את הנקודה הזאת.

דב חנין: הדבר השני שגם אותו חשוב להבהיר זה בעצם מה שהצעת החוק הזאת קובעת: עיקרון מאוד חשוב, שאומר שאחת המטרות הציבוריות הלגיטימיות שלשמן יש לנו שטחים ציבוריים היא גם המטרה הזאת של דיור בר-השגה.

דב חנין: במציאות שבה אנחנו נמצאים, כשצורכי הדיור – כשמצוקת הדיור היא כל כך קיצונית, החוסר בדירות בנות-השגה, המחסור בדיור ציבורי, הופכים את המטרה הזאת למטרה ציבורית מאין כמותה.

דב חנין: ואני אומר, עמיתי חברי הכנסת: יש בישראל יישובים שלמים, למשל היישובים הערביים, שאין בהם בכלל לא דיור ציבורי ולא דיור בר-השגה, ולא שום דבר מהסוג הזה; יש יישובים בישראל שהרשויות המקומיות שם מוגבלות ביכולת שלהם לקדם דיור בר-השגה מכיוון שאין להן את הקרקעות הנדרשות לדבר הזה.

דב חנין: הממשלה הרי באה ואומרת: אנחנו רוצים לקדם דיור בר-השגה.

דב חנין: אז איפה תקדמו דיור בר-השגה אם לא נאתר למטרה הזאת של דיור בר-השגה שטחים ולא נגדיר את המטרה הזאת כמטרה שלשמה ניתן להפעיל את סמכויותיה של הרשות כדי לקדם את הבנייה ואת הקיום של הדיור הזה בפועל?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ברור לנו שהמנגנון הזה מחייב איזון מאוד עדין.

דב חנין: אין לנו מטרה לפגוע בבתי-ספר, אין לנו מטרה לפגוע בגני-ילדים, אין לנו מטרה לפגוע בגנים ציבוריים.

דב חנין: ישנה כאן הגדרה מאוד ברורה, חדה, מתוחמת.

דב חנין: אנחנו גם, אם נצליח להעביר את החוק הזה בקריאה טרומית, ואני מקווה שכך יהיה, אנחנו נעמוד על כך שהאיזון הראוי בין יתר המטרות הציבוריות, מטרות חינוכיות, בתי-ספר, גני-ילדים, שטחים פתוחים, לבין צורכי הדיור בר-ההשגה יישמר.

דב חנין: אותו דיור בר-השגה שלשמו ניתן יהיה לבצע את ההפקעות יהיה דיור לטווח ארוך.

דב חנין: אנחנו איננו מדברים כאן על דירות קטנות, איננו מדברים כאן על סתם דיור להשכרה.

דב חנין: אנחנו מדברים פה על מנגנון ציבורי, וטיבה של ההפקעה – וההצדקה לקיומה של ההפקעה היא בהישארות הדירות האלה בתוך המסגרת הציבורית, בתוך המערכת הציבורית, כמאגר קבוע, יציב ונתון של דיור בר-השגה.

דב חנין: תודה רבה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת דב חנין, אני מבינה שגם מבחינת

גילה גמליאל: כם – – –

דב חנין: גם אנחנו מעוניינים בהצבעה.

גילה גמליאל: אף ששר הפנים לא נמצא פה היום.

דב חנין: כן, גם אנחנו מעוניינים בהצבעה שמית.

גילה גמליאל: אוקיי, אם זה כך, השר יעקב פרי – כן, החתימות שלכם לא הוגשו – יעלה וישיב בשם שר הפנים.

גילה גמליאל: השר יעקב פרי, בבקשה, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה שמית.

ראובן ריבלין: צריך לברך את שר הפנים על הולדת בנו.

גילה גמליאל: אנחנו בהחלט מברכים את שר הפנים על הולדת בנו.

גילה גמליאל: מזל טוב לשר.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב בשמו של שר הפנים, ולשגר לו מהדוכן, לו ולרעייתו, ברכת מזל טוב להולדת בנם.

יעקב פרי: ובכן, הצעת החוק כוללת שני תיקונים מרכזיים.

יעקב פרי: תיקון סעיף 188 לחוק התכנון והבנייה: סעיף 188(ב) לחוק התכנון והבנייה קובע רשימת שימושים לצורכי ציבור אשר בגינם מוסמכת רשות מקומית, על-פי תוכנית, להפקיע מקרקעין לצורך שימושים אלו.

יעקב פרי: במסגרת הסעיף נקבע כי שר הפנים רשאי להוסיף מטרות ציבוריות לאלו המנויות בחוק.

יעקב פרי: ההצעה הנה לתקן את הסעיף הזה באופן שתורחב סמכות ההפקעה גם להפקעת מקרקעין לצורכי דיור בר-השגה לצעירים.

יעקב פרי: לאחרונה הודיע שר הפנים כי בכוונתו להפעיל את סמכותו מכוח סעיף 188(ב) לחוק האמור ולהוסיף מטרה של "דיור להשכרה בהישג יד" לרשימת המטרות המנויות בסעיף.

יעקב פרי: בהתאם לכך נערכו דיונים על-ידי צוות מקצועי וגובשו העקרונות לשם חתימה או חתימתו של השר על הצו כאמור.

יעקב פרי: לאור קיומה של הסמכות האמורה, אין הצדקה להצעת החוק, וודאי שאין מקום לעיגון המטרה הציבורית במתכונת המוצעת, אשר מצד אחד הנה רחבה ויוצרת אי-בהירות, ומהצד השני הנה צרה, בהיותה מצומצמת לדיור בר-השגה לצעירים.

יעקב פרי: זאת ועוד, סוגיה מורכבת כאמור נכון להקדים ולהסדיר במסגרת צו, באופן שיאפשר את ההסדרה והתנאים הנדרשים להפעלת הסמכות האמורה, תוך איזון נכון וראוי בין הצרכים הציבוריים במתן דיור בר-השגה לבין זכות הקניין, בהיותנו מדברים על סמכות להפקעת מקרקעין.

יעקב פרי: דברים אלו בוודאי נכונים עד להסדרה כוללת בחקיקה של נושא דיור בר-השגה, אשר בהתאם לחקיקה כאמור, ככל שתקודם על-ידי הגורם הממשלתי המוסמך, ניתן יהיה לבחון את ההתאמות והשינויים הנדרשים.

יעקב פרי: לעניין תיקון סעיף 62א המוצע, יש להבהיר כי במסגרת תיקון מס' 102, שנדון בימים אלה בוועדת הפנים, ניתן מענה שהתמקד בעיקרו בתוספת סמכויות לצורך הוספת דיור להשכרה, וזאת, בין היתר, בשים לב למצב החוקי הקיים ולאי-קיום מערך הסדרה כולל בחקיקה לדיור בר-השגה.

יעקב פרי: רק לאחר הסדרה כוללת בחקיקה של נושא דיור בר-השגה, לרבות קביעת הגורם המוסמך לקביעת הסדרה בתחום ולפיקוח על הפעלתו, ככל שתקודם, ניתן יהיה לבחון אם ועד כמה נדרשים התאמות ושינויים בסמכויות הוועדות המקומיות בנושא זה ומה נדרש לצורך יישומם.

יעקב פרי: לפיכך, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, ואני קורא לחברי הכנסת להתנגד לה.

יעקב פרי: תודה, גברתי.

גילה גמליאל: אני מודה לשר יעקב פרי, ואנחנו נעבור – כן, אתם רוצים להגיב?

גילה גמליאל: להגיב שלוש דקות, אתה מעוניין?

גילה גמליאל: טוב, אז חבר הכנסת איציק שמולי מבקש להגיב על ההתנגדות של הממשלה.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

גילה גמליאל: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני השר, שאני מכבד מאוד, וככה, תודה שלקחת על עצמך את המשימה.

יעקב פרי: זה הדדי.

יעקב פרי: דרך אגב, זה הדדי.

איציק שמולי: אבל אני רק טיפה מאוכזב מהתשובה – של שר הפנים, כמובן, לא שלך – משתי סיבות.

איציק שמולי: כשאומרים לי, בעניין של דיור בר-השגה, שהממשלה תבחן בהמשך אם יש הצדקה לקדם חקיקה מהסוג הזה, אז אני שואל את עצמי, איזה צרכים יותר דחופים בשוק הדיור קיימים, כשדירה עולה 1.3 מיליון שקל.

איציק שמולי: צעירים לא יכולים לא לקנות דירות ולא לשכור דירות, ותשובת שר הפנים היא שבהמשך אנחנו נצטרך לבחון אם יש לזה מקום בחקיקה.

איציק שמולי: ודבר אחד נוסף, להסב את תשומת לבכם, רבותי השרים: אני הייתי בדיון על הווד"לים בוועדת הפנים, ושם באמת נדון הסיפור של דירות להשכרה במחיר מפוקח.

איציק שמולי: צריך לומר על זה שני דברים: 1.

איציק שמולי: עד היום, במסלול של הווד"לים לא אושרה אפילו דירה אחת במחיר מפוקח, כלומר, בדיור בר-השגה, לא בשכירות ולא בבעלות; שנית, באותו דיון התנגד שר הפנים נחרצות – עמד על הרגליים האחוריות – לכך שאנחנו נקבע סף מינימום בחקיקה; כמה דירות במחיר מסובסד יהיו במסלול הזה, של הווד"לים, כלומר, אם 25% מהדירות במסלול הווד"לים נחשבות דירות מיוחדות, דירות להשכרה, דירות קטנות, או דירות להשכרה במחיר מפוקח.

איציק שמולי: שר הפנים וועדת הפנים, לצערי, פשוט התנגדו לכך שנקבע כמות מינימלית באחוזים, נגיד: שליש-שליש-שליש, של כמה דירות במחיר מפוקח תהיינה בשנים הבאות.

איציק שמולי: זה אומר, לדעתי, משהו על רצונה של הממשלה לקדם פתרונות מהסוג הזה, שמחייבים מעורבות ממשלתית גדולה יותר.

איציק שמולי: תודה.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

גילה גמליאל: גם חבר הכנסת דב חנין מבקש להגיב על התנגדות הממשלה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני הצטערתי לשמוע את תשובתה של הממשלה, מכיוון שאני מזהה כאן איזשהו דפוס קבוע שהוא דפוס לא טוב.

דב חנין: לכאורה, הממשלה, כמו הממשלה הקודמת, לא מתנגדת לעיקרון של דיור בר-השגה.

דב חנין: גם בחוק הווד"לים הקודם הממשלה הסכימה, אחרי הרבה מאבקים שניהלנו בכנסת, להוסיף את המטרה של דיור בר-השגה בתוך המטרות של החוק.

דב חנין: בפועל, במדינת ישראל לא מקיימים דיור בר-השגה.

דב חנין: כשאנחנו באים ומציעים מנגנונים מעשיים שהמטרה שלהם לתרגם את ההסכמה הרעיונית הכללית הזאת שיהיה דיור בר-השגה בישראל לשפה פרקטית, כדי שיהיה דיור בר-השגה במציאות, בשטח, הממשלה תמיד באה ומסבירה לנו למה זה לא ראוי, למה זה לא מתאים, למה זה לא עכשיו, ולמה זה לא אצלנו.

דב חנין: כך אנחנו עדיין נמצאים בשנת 2013, במדינת ישראל, במצב שאין דירות של דיור בר-השגה.

דב חנין: שנתיים אחרי המחאה החברתית הגדולה אין דירות.

דב חנין: לא בונים דירות, לא קונים דירות, לא עושים דירות שהן דיור בר-השגה במחיר מפוקח להשכרה של אזרחים, במיוחד של אנשים צעירים.

דב חנין: יש כאן, גברתי היושבת-ראש, בעיה מאוד מאוד קשה.

דב חנין: זכותה של הממשלה לבוא ולהגיד לנו: אנחנו לא מאמינים בדיור בר-השגה, אנחנו חושבים שזה עניין לשוק החופשי, ומי שלא מסתדר בשוק החופשי, בעיה שלו, או שיעזוב את הארץ, או שיגור באוהל או שיגור ברחוב, זו המדיניות.

דב חנין: אפשר להגיד את הדברים ביושר.

דב חנין: ישפוט הציבור ויחליט אם המדיניות הזו נראית לו.

דב חנין: אי-אפשר לבוא ולזרות חול בעיני הציבור פעם אחר פעם.

דב חנין: להגיד, אנחנו בעד דיור בר-השגה, אנחנו מעוניינים בדיור בר-השגה, רק מה, לא בחיי המציאות.

דב חנין: לא יהיו מנגנונים שיאפשרו את זה.

דב חנין: זה לא הולך לקרות.

דב חנין: זה לא הולך להתרחש.

דב חנין: זה יישאר ברמה הרעיונית, כאותם ספרי קודש שאנחנו משתמשים בהם, אבל רק לצורכי תפילה, ומחזירים אותם אחר כך לארון, כי אין להם שום שימוש אחר בחיי היום-יום.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן שהכנסת תגיד בנושא הזה אמירה ומילה מאוד מאוד ברורה.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני על הבמה כדי להבהיר עוד נקודה אחת.

דב חנין: נעשו בישראל בעבר הפקעות לצורכי ציבור שלא נעשה בהן שום שימוש.

דב חנין: חברי לסיעה, חבר הכנסת סוייד, הציע הצעה מאוד יפה שאומרת:

דב חנין: איפה שנעשתה הפקעה לצורכי ציבור ולא עשיתם בה שימוש, תחזירו אותה; תוותרו על ההפקעה הזו.

דב חנין: הצעה מצוינת.

דב חנין: הנה, אתם לא רוצים, תחזירו את האדמות האלה לאנשים שאתם הפקעתם מהם.

דב חנין: אבל אי-אפשר גם לשמור על הפקעה לצורכי ציבור וגם לא לבצע שם שום דבר.

דב חנין: אנחנו מדברים, גברתי היושבת-ראש, על בנייה להשכרה לצורכי ציבור לאנשים שיושבים באותו יישוב; לאנשים שאם הפקיעו להם אדמות, לפחות שיבנו להם דירות לצורכי האנשים שגרים באותו מקום.

דב חנין: הרי העיניים כלות.

דב חנין: אני רוצה לתת שוב את הדוגמה של יישובים ערביים – –

גילה גמליאל: לסיים בבקשה.

דב חנין: – – שבהם הופקעו אדמות, שטחים חומים.

דב חנין: אנשים מסתכלים בעיניים כלות.

דב חנין: אין דירות.

דב חנין: אין פתרונות דיור.

דב חנין: יש שטחים חומים, הפקעתם אותם.

דב חנין: אתם לא רוצים להחזיר אותם, אתם מחזיקים אותם בני ערובה, ואפילו לא מאפשרים לבנות שם דיור בר-השגה לצורכי האנשים הצעירים מהיישוב עצמו.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שחייבים לתמוך בהצעה הזו.

דב חנין: אני חושב שההצעה הזו היא מבחן אמיתי לשאלה אם אנחנו באמת רוצים לקדם פה דיור בר-השגה או לא.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה שמית על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת איציק שמולי.

גילה גמליאל: בבקשה, אפשר להתחיל את ההקראה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – נגד שמעון אוחיון – נגד אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד ישראל חסון – נמנע בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – בעד מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח רינה פרנקל – אינה נוכחת עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד זבולון קלפה – נגד יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד ראובן ריבלין – נגד יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – נגד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – נגד

גילה גמליאל: קריאה חוזרת של שמות מי שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – בעד באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח שי פירון – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח

גילה גמליאל: יש מישהו באולם או מישהי שלא קראו בשמם?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: תמה ההצבעה.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לספירת הקולות.

גילה גמליאל: 21 בעד, 47 נגד ואחד נמנע.

גילה גמליאל: הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי לא התקבלה.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: גם כן התקבלו 20 חתימות, ועל כן ההצבעה תהיה שמית.

גילה גמליאל: ההקראה מתחילה.

גילה גמליאל: בבקשה.

קריאה: – – –

גילה גמליאל: לא יכולה להיות הצבעה אלקטרונית.

גילה גמליאל: ההצבעה היא שמית, מכיוון שיש כאן 20 חתימות.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: עברנו להצבעה על הצעתו של חבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – נגד שמעון אוחיון – אינו נוכח אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד ישראל חסון – נמנע בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח

גילה גמליאל: השר יעלון, בבקשה.

משה יעלון: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – אינו נוכח אברהם מיכאלי – בעד מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד זבולון קלפה – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – נגד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – נגד

גילה גמליאל: עכשיו נחזור שוב על ההצבעה, למי שלא הצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד שמעון אוחיון – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח באסל גטאס – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח משה מזרחי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: יש עוד מי מהנוכחים שלא הצביע?

גילה גמליאל: לא, אז אנחנו נעבור לספירת הקולות.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: 19 בעד, 41 מתנגדים, אחד נמנע.

גילה גמליאל: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים), של חבר הכנסת דב חנין, לא התקבלה.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/1218/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק היטל על דירת מגורים ריקה באזור היצע דירות מגורים נמוך, התשע"ג–2013, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך עד עשר דקות.

באסל גטאס: מה הייתה התוצאה?

ניצן הורוביץ: מה הייתה התוצאה של – – –

גילה גמליאל: הקראתי.

גילה גמליאל: 41 התנגדו ו-19 הצביעו בעד, אחד נמנע.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברות וחברים, אני שמחה – אני גם שמחה וגם עצובה לעלות לכאן אחרי שתי ההצעות הקודמות שהוצגו בנושא הקצאת שטחים לדיור בר-השגה.

תמר זנדברג: אני שמחה מפני שהבית הזה נדרש לשאלת הדיור באופן אינטנסיבי ובאופן שנותן מענה למשבר החריף והעמוק שמדינת ישראל נמצאת בו.

תמר זנדברג: אני עצובה – אני עוד לא עצובה – אני גם שמחה ששתי ההצעות האלה מועלות על-ידי ועל-ידי חבר הכנסת איציק שמולי וחברי הכנסת דב חנין ואיתן כבל, שיעלה אחרי, שכולנו מהאופוזיציה.

תמר זנדברג: אני עצובה מפני שההצעות האלה לא מועלות מהצד הזה של הבית, ואני עוד יותר עצובה שההצעות האלה מקבלות התנגדות בעמדת הממשלה, וזאת אף ששתי ההצעות שעולות כאן לפניכם בנושא דיור הן לא הצעות תקציביות, הן לא הצעות בנושאי דת ומדינה, כך שאין שום סיבה לווטו.

תמר זנדברג: הן לא הצעות בנושא שוויון זכויות להומואים ולסביות, רחמנא ליצלן, כך שאין שום סיבה להתנגדות הזאת.

תמר זנדברג: מדובר על הצעות שהן או רק משנות את המצב הסטטוטורי בנוגע לדיור במטרה לשפר אותו, כמו ההצעות שלפני, או באות להכניס כסף לממשלה ולעיריות; כך שאני באמת לא מצליחה להבין את הסיבה להתנגדות, ואני עוד יותר לא מצליחה להבין את הסיבות להתנגדות מהטעמים שאני עוד רגע אפרט.

תמר זנדברג: בואו נתחיל בנתונים.

תמר זנדברג: נתונים מאתמול – סליחה, משלשום.

תמר זנדברג: שלשום פורסם בעיתונות הכלכלית שברבעון השלישי של שנת 2013 חלה ירידה חדה של 18% ברכישת דירות, יחסית לרבעון הקודם.

תמר זנדברג: הנתון הזה הוא הירידה החדה ביותר מאז שנת 2008.

תמר זנדברג: עוד נתון שפורסם שלשום בא אולי להסביר את הירידה הזו, והוא שהשכר הממוצע של משק-בית שרוכש דירה בתל-אביב הוא – אני מקווה שאתם יושבים; סגן שר האוצר מיקי לוי, תשב בבקשה כדי לקבל את הנתון הבא שאני עומדת להציג בפניך, כי אם לא תשב אתה תיפול.

תמר זנדברג: השכר הממוצע של משק-בית שרוכש דירה בתל-אביב הוא 57,000 שקלים בחודש.

תמר זנדברג: ניסיתי לעשות אתמול את החישוב האם מדובר בעשירון העליון – לא; האם מדובר בחמישון העליון – גם לא; מדובר בשכר שהולך ומתקרב לשכר של המאיון העליון, וזה מה שנדרש ממשק-בית על מנת לרכוש דירה בתל-אביב.

תמר זנדברג: נדמה לי שלא היינו צריכים את הנתונים האלה כדי לדעת את מה שכבר כל הבית הזה יודע, שמדינת ישראל נתונה במשבר דיור חריף כבר כמה שנים.

תמר זנדברג: זאת מציאות שהיא כבר גלויה מאז 2011.

תמר זנדברג: משבר הדיור הזה מתבטא בכל הרמות.

תמר זנדברג: הוא מתבטא בדלדול הולך ופושה של מלאי הדיור הציבורי ובמצב הדירות בדיור הציבורי, ובחוסר נכונות לחדש ולתחזק את מלאי הדיור הציבורי; זה בא לידי ביטוי בפינויים, זה בא לידי ביטוי בעליית שכר דירה וזה בא לידי ביטוי בעוני, שהולך וגובר.

תמר זנדברג: הוא מתבטא גם בעליית מחירים מטורפת, היסטרית, פסיכית – סליחה על הביטויים הלא-פרלמנטריים, אבל אני חושבת שהם מאוד מציאותיים – של מחירי הדיור לקנייה, שזו עדיין צורת הדיור המועדפת על רוב מכריע של תושבי ותושבות ישראל, ועוד להוסיף חטא על פשע, שעליית מחירי הדיור הבאמת מטורפת-פסיכית-היסטרית הזאת מלווה גם בירידת משכורות וגם בעליית יוקר המחיה הכללי, כך שהמצב אפילו מחריף.

תמר זנדברג: זה מתבטא אפילו – ואני חייבת להביא כאן לשולחן מצב מכמה דיונים בוועדת הפנים בזמן האחרון – זה מתבטא בתכנון מרחבי שלצערנו הרב מעדיף בנייה על שטחים פתוחים, וליהודים בלבד, על פני חיזוק אמיתי של תושבי הפריפריה בנגב ובגליל לטובת כלל התושבים.

תמר זנדברג: וזה גם מתבטא בהיעדר מוחלט – לחלוטין, אפס – של רגולציה בשוק השכירות.

תמר זנדברג: אנחנו שומעים הרבה פעמים מכיוון הממשלה, מכיוון אידיאולוגיה ליברלית, ניאו-ליברלית – איך שלא נקרא לה – שבמדינת ישראל יש הרבה חסמים רגולטיביים וביורוקרטיים בשוק הדיור.

תמר זנדברג: כנראה הכוונה היא למבנה הבעלות על הקרקע או לביורוקרטיה, כביכול – גם עליה אפשר להתווכח – בהליכי התכנון.

תמר זנדברג: אבל בתחום השכירות, נדמה לי שאפשר להסכים באופן מוחלט וגורף ושאין עליו מחלוקת, שלא קיימת רגולציה במדינת ישראל.

תמר זנדברג: אין פיקוח על שכר דירה, אין שום הסדרה של היחסים בין השוכרים למשכירים, מעבר להסדרה מאוד מאוד כללית במסגרת חוקי החוזים הכלליים.

תמר זנדברג: אבל דיור, שלא דומה למוצר רגיל – וחוזה דירה אינו דומה לחוזה רגיל בשוק, כמו כשאנחנו קונים איזה מוצר תקשורת או מינוי לכבלים, או משהו כזה – אין עליו שום הסדרה ושום רגולציה.

תמר זנדברג: ממשלת ישראל בעצמה הכירה במצב הזה והקימה, עוד בקיץ 2011, את ועדת טרכטנברג, שחלק ניכר מהמסקנות שלה נגעו לשוק הדיור ולשוק השכירות, והיא הציעה דרכים להתמודד עם המצב הזה.

תמר זנדברג: אחת הבעיות האקוטיות בשוק הדיור ובשוק השכירות שוועדת טרכטנברג נתנה עליה את הדעת, זה הנושא של מה שאנחנו קוראות וקוראים "דירות רפאים".

תמר זנדברג: דירות רפאים הן דירות ריקות שמהוות אבסורד כלשהו.

תמר זנדברג: האבסורד הוא שהן נמצאות באזורי הביקוש, אזורים שבהם לא אמורות להיות דירות ריקות, כי יש ביקוש גבוה.

תמר זנדברג: אז למה, למרות זאת, יש דירות ריקות באזורי הביקוש?

תמר זנדברג: בגלל עליית מחירים קיצונית מאוד, שמביאה מצד אחד לדחיקה של אוכלוסיות מאזורי הביקוש, בעיקר במרכזי הערים, אל השוליים, אל מקומות אחרים, ומצד שני מביאה אוכלוסייה אמידה, אפילו אמידה מאוד, אפילו עשירה, אפילו עשירה מאוד, שעבורה כסף הוא לא הבעיה, והיא קונה בכל מחיר.

תמר זנדברג: וכך המחירים עולים.

תמר זנדברג: תושבות ותושבי ישראל לא יכולים להרשות לעצמם לגור, אבל תושבי חוץ קונים, וקונים הרבה, והם גם לא זקוקים לדמי השכירות, ולכן יכולים להשאיר את הדירות האלה ריקות.

תמר זנדברג: שלא תבינו, אין לנו בעיה, עיננו אינה צרה באף אחד, ומי שיש לו כסף שיקנה כמה דירות שהוא רוצה, ואין לנו בעיה עם זה.

תמר זנדברג: השאלה מה דירות הרפאים האלה עושות – א.

תמר זנדברג: להיצע הדירות, ואין ספק שהן מקטינות אותו; וב.

תמר זנדברג: מה הן עושות לעיר, לשכונה, למרחב הציבורי.

תמר זנדברג: כאשר יש יותר ויותר מתחמים שבהם דירות ריקות שנרכשו על-ידי תושבי חוץ או אנשים עשירים מאוד, זה מוריד את האיכות של העיר ושל המרחב הציבורי עבור כלל התושבים.

תמר זנדברג: זה גורם לזה שהרחוב הוא כבר לא הומה כמו שהוא היה, זה גורם לזה שהשכנים הם לא השכנים שאתם יש לנו אינטראקציה חברתית, וזה פוגע במרקם החברתי ובאיכות השירותים הציבוריים האחרים שניתנים באותו מקום, כמו חינוך, דיור, רווחה וכו', כך שהמרחב העירוני מאבד מתפקודו; המרקם החברתי נפגע, והפגיעה היא קשה לכל הדעות, וזה חוץ מעליית המחירים עצמה והקטנת ההיצע.

תמר זנדברג: סיכמנו שהפגיעה קשה.

תמר זנדברג: בואו נשאל בכמה מדובר.

תמר זנדברג: האם מדובר בבעיה שולית שהבית הזה לא צריך לתת עליה את הדעת?

תמר זנדברג: ובכן, היה קשה להשיג את הנתונים האלה.

תמר זנדברג: אני אספר לכם, בתור חברת מועצה לשעבר – אין גוף שממנו אפשר לקבל את הנתון כמה דירות ריקות קיימות במדינת ישראל, אבל ועדת טרכטנברג עשתה עבודה, עשתה עבודת מחקר וגילתה שבמדינת ישראל, נכון לזמן עבודתה של ועדת טרכטנברג, קיימות 47,000 דירות ריקות, מהן 4,746 בתל-אביב, 3,445 בחיפה ו-3,429 בירושלים.

תמר זנדברג: נדמה לי שמדובר לפחות בבעיה שהבית הזה צריך לתת עליה את הדעת, מה גם שהצעת החוק מציעה הצעה פשוטה, זמינה ומיידית, והיא – להטיל היטל מס על דירה ריקה; דירה שעומדת ריקה יותר מדי זמן, להטיל עליה מס שיוקצה להקמת דיור בר-השגה.

תמר זנדברג: וכאן אני מתחברת להצעות שהיו לפני, כך שההכנסה הזו תחזור לציבור, ותחזור לא רק לציבור, אלא לשוק הדיור.

תמר זנדברג: אני רוצה, לסיום, לצטט את רן מלמד, סמנכ"ל עמותת "ידיד", שיזמה וסייעה בניסוח של הצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: הוא אומר, בצדק, הרי ממשלת ישראל, סיכמנו כבר בהתחלה, הכירה במשבר הדיור.

תמר זנדברג: ממשלת ישראל נותנת את דעתה בשורה של פתרונות – 90 הימים, אלף הימים, וד"לים וכו'.

תמר זנדברג: ממשלת ישראל לפחות טוענת, מצהירה, שהיא מתכוונת לייצר פתרונות.

תמר זנדברג: על חלק גדול מהפתרונות האלה – דרך אגב, למען הגילוי הנאות – יש לנו מחלוקת, אבל אין מחלוקת על כך שכמעט 100% מהפתרונות האלה ייקחו שנים רבות.

תמר זנדברג: לעומת זאת יש כאן – ובאמת, אני חייבת לצרף את ההצעות שהיו כאן לפני, וגם ההצעה שלי, של היטל על דירות רפאים, מה שנקרא – יש כאן הצעה שתייצר כסף נוסף עכשיו ומייד, וגם תקטין את המוטיבציה להשאיר דירות ריקות.

תמר זנדברג: אז אולי השר שיענה לי יסביר לנו למה אתם מתנגדים.

תמר זנדברג: מה רע בזה?

תמר זנדברג: זה הופיע בהמלצות טרכטנברג, זו הצעה טובה, היא תכניס מיידית כסף, שיוקצה לדיור.

תמר זנדברג: נדמה לי שאין סיבות טובות מאלה לתמוך בהצעת החוק.

תמר זנדברג: תודה.

גילה גמליאל: אני מודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

גילה גמליאל: [הצעת חוק פ/1247/19; נספחות.

גילה גמליאל: ]

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

גילה גמליאל: ההצעה מוצמדת – הצעת חוק היטל על דירת מגורים ריקה באזור היצע דירות מגורים נמוך, התשע"ג–2013, של חבר הכנסת איתן כבל.

גילה גמליאל: ההצעה מוצמדת, ועל כן עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: אני כבר מודיעה לכם: קיבלתי שני סטים של 20 חתימות להצבעה שמית בשתי ההצבעות הבאות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מצטרף לכל אשר אמרה חברתי.

איתן כבל: פשוט אנחנו מנסים להבין מה עומד מאחורי התירוץ או הסיבה לא לתמוך בהצעות החוק האלה.

איתן כבל: הייתי שמח אם הממשלה הייתה לוקחת על עצמה ומביאה את התיקון הזה.

איתן כבל: אנחנו החלטנו להעלות את הצעת החוק הזאת אף שאין לה רוב, כנראה, אבל מפאת חשיבותה ומבחינת האמירה הציבורית שלה, אנחנו נשמח – חברי הכנסת מהקואליציה לא נמצאים, אז אולי בכל זאת נצליח.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: השר, בבקשה.

אורי מקלב: השר, בשם שר הפנים.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להשיב בשמו של שר הפנים.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי באזור שבו היצע דירות נמוך, כפי שתקבע הממשלה לפי הצעת שר הבינוי והשיכון, תהיה רשות מקומית רשאית להטיל היטל דירת מגורים ריקה, וזאת בגין דירת מגורים שמיום שהסתיימה בנייתה והיא ראויה לשימוש לא שימשה למגורים במשך תקופה רציפה של חמישה חודשים.

יעקב פרי: מוצע כי שר הבינוי והשיכון, שר הפנים ושר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבעו בתחילת כל שנת כספים את שיעור ההיטל, ובלבד שההיטל ישמש את הרשות המקומית לפיתוח תשתיות ולקידום דיור בר-השגה.

יעקב פרי: על-פי דברי ההסבר, מטרת ההצעה היא לקדם דיור בר-השגה באזורים בעלי היצע דירות נמוך באמצעות הטלת היטל על דירות ריקות אשר גורעות מהיצע הדירות.

יעקב פרי: נטען כי ישנו תהליך של ריבוי רכישת דירות על-ידי בעלי אמצעים, פעמים רבות תושבי חוץ, אשר אינם מתגוררים בדירות דרך קבע ואף אינם משכירים אותן, וכך נוצרים במרכזי הערים אזורי רפאים הפוגעים באיכותו של המרחב הציבורי סביבן.

יעקב פרי: הממשלה מתנגדת להצעת החוק, וזאת מהטעמים הבאים: משמעות הצעת החוק היא כי תוטל סנקציה עונשית, תשלום שבמהותו הנו קנס, בגין דירת מגורים העומדת ריקה, זאת תוך פגיעה בזכויות היסוד של הפרט הבוחר שלא לגור בדירת המגורים ולא להשכירה.

יעקב פרי: למעלה מזאת, לפי הצעת החוק תשלום זה יושת על בעל הנכס גם אם עשה מאמצים להשכיר את הדירה והדבר לא צלח בידו.

יעקב פרי: מנגד, נכון לציין כי בהמשך להחלטת הממשלה, שרי הפנים והאוצר נקטו צעדים לשם צמצום התופעה של דירות ריקות.

יעקב פרי: בהמשך להחלטת הממשלה בעניין הרחבת היצע הדירות בבנייה קיימת באמצעות שינוי כללי הארנונה, וזאת במסגרת יישום המלצות דוח טרכטנברג, גובש על-ידי שרי הפנים והאוצר תיקון לתקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות), התשס"ז–2007, כך שייקבע סיווג חדש של מבנה מגורים שאינו בשימוש, מבנה שלא התגורר בו איש דרך קבע בתשעה מבין 12 החודשים שקדמו למועד החיוב בארנונה, בתעריף מרבי הכפול מהתעריף המרבי הקבוע לסיווג מבנה מגורים רגיל, למעט, כמובן, דיור ציבורי.

יעקב פרי: הוצע להתקין תקנות אלה כהוראת שעה לתקופה של שנתיים.

יעקב פרי: התקנות הוגשו לאישור ועדת הכספים של הכנסת אך טרם נקבע דיון בהן.

יעקב פרי: ההסדר האמור של תיקון תקנות ההסדרים הנו הסדר מידתי, שמאזן בין האינטרסים השונים, וזאת בניגוד להסדר המוצע במסגרת ההצעה, או הצעות החוק.

יעקב פרי: כאמור, הממשלה מתנגדת להצעות החוק.

יעקב פרי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לשר יעקב פרי.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה כפי שאמרה – את מבקשת לענות?

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: שלוש דקות.

תמר זנדברג: אדוני השר, תודה על התשובה.

תמר זנדברג: נדמה לי – – –

יעקב פרי: צריך להיות פה שר הפנים, רק – – –

תמר זנדברג: אז מסור את תודתנו בצירוף ברכות מזל טוב לשר הפנים.

תמר זנדברג: נדמה לי שהתשובה שלך, היה בה חלק, נקרא לזה אידיאולוגי, והיה בה חלק פרקטי.

תמר זנדברג: על החלק האידיאולוגי אפשר להתווכח, כלומר, שזה פוגע בזכות הפרט וכו'.

תמר זנדברג: נדמה לי שלא היינו רוצים להגיע למצב שבו זכות הפרט מתנגשת עם האינטרס הציבורי מעבר למה שהיא כבר מתנגשת.

תמר זנדברג: כלומר, החיים בחברה – ואני נכנסת כאן לפילוסופיה של מדע המדינה – החיים בחברה משמעותם שחופש הפרט הוא לא מוחלט, חופש הפרט כפוף לאינטרס הציבורי.

תמר זנדברג: ובמקרה הזה, בדברים שלי תיארתי את האינטרס הציבורי ומדוע הוא נפגע מקיומן של דירות רפאים.

תמר זנדברג: ונדמה לי שבסיפה של דבריך אפילו הכרת בכך שהממשלה מכירה בזה, וועדת טרכטנברג הכירה בזה והממשלה כמובן קיבלה את ההמלצות וכו'.

תמר זנדברג: אבל החלק השני של דבריך, על המובן הפרקטי: הרי מדובר בדירות שנמצאות באזורי ביקוש, לא מדובר על דירות שאי-אפשר להשכיר אותן מטעמים של היעדר ביקוש, כך שאם הממשלה מתכוונת שאדם, שכמו שציינת ניסה להשכיר את דירתו ולא הצליח, ומדובר באזור ביקוש, אז הנה מצאנו עוד דרך להורדת המחירים.

תמר זנדברג: הרי אם – ודווקא לשיטה האידיאולוגית שלך – אם המחיר נקבע לפי כללי ביקוש והיצע, מדובר באזור ביקוש, במרכז הארץ, אז כנראה שאותו אדם לא מעוניין להשכיר את דירתו ומעוניין רק לקנות אותה להשקעה בלבד, שזו תופעה לא רצויה, או שהוא נקב במחיר שהוא גבוה מדי ולכן הוא לא הצליח, והנה מצאנו עוד דרך להורדת מחירים, שהיא כל כך רצויה בשוק הדיור.

תמר זנדברג: כן, ובהחלט להשית עליו קנס, להשית עליו היטל.

תמר זנדברג: הרי יש הרבה מאוד היטלים שמושתים על אדם, מכל מיני סוגים, ונדמה לי שאם אנחנו באמת רוצים לפתור את משבר הדיור, שסיכמנו שהוא חריף, אז אין דרך טובה מאשר להתחיל עם הפתרונות הזמינים והמיידיים.

תמר זנדברג: ואם חמישה חודשים או תשעה חודשים זו הבעיה, נדמה לי שאני מתחייבת בשם כל המציעים שאנחנו כמובן לא – לא על כך יקום וייפול דבר.

תמר זנדברג: יש לנו עכשיו חצי שנה עד שנוכל להעלות את ההצעה הזו מחדש, אני ממש מאיצה בממשלה לנצל את חצי השנה הזאת כדי להביא פתרון משלה לסוגיה, ואני מבטיחה שאנחנו לא נהיה אופוזיציה לפתרון דיור.

תמר זנדברג: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: כפי שאמרה סגנית היושב-ראש חברת הכנסת גילה גמליאל, הוגשו שני סטים של 20 חתימות, גם על הצעת החוק של תמר זנדברג וגם על הצעת החוק של איתן כבל.

אורי מקלב: גברתי, מזכירת הכנסת, אפשר להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אם אפשר הערה לצורך העניין של זמן.

מאיר שטרית: יש חשיבות לחברים אחרים שרוצים להעלות הצעות לסדר-היום, הזמן עומד להיגמר וההצבעות האלה בעל-פה סתם גוררות זמן, בשביל מה זה טוב?

מאיר שטרית: – – –

אורי מקלב: אתה רוצה לדבר פה בתור קואליציה?

אורי מקלב: אתה רוצה – אנחנו בכל אופן באמצע הצבעה, זה אפילו לא הצעה לסדר.

אורי מקלב: בבקשה.

מיכל רוזין: אין לנו הרבה כלים – – –

אורי מקלב: תודה, תודה.

אורי מקלב: לא, אין צורך לענות לו.

עיסאווי פריג': – – –

אורי מקלב: סליחה, אין צורך לענות לו, אנחנו ממשיכים בהצבעה.

קריאות: – – –

אורי מקלב: רבותי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יצחק אהרונוביץ – נגד שמעון אוחיון – נגד

מיכל רוזין: לא מדובר באמצע הלילה.

מיכל רוזין: עכשיו – – –

מאיר שטרית: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת שטרית, באמצע הצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – בעד מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – נגד אורית סטרוק – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – בעד רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – אינה נוכחת פניה קירשנבאום –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת רות קלדרון – נגד זבולון קלפה – נגד יפעת קריב – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – נגד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד יאיר שמיר – אינו נוכח סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אם אפשר לעשות סבב שני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סליחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: יולי יואל אדלשטיין – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח עמרם מצנע – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח יאיר שמיר – אינו נוכח פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

אורי מקלב: עדיין, אחרי שני סבבים, האם יש חברי כנסת שעדיין לא הצביעו?

אורי מקלב: יש להם אפשרות עכשיו.

אורי מקלב: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) שי פירון – נגד

אורי מקלב: אם כך, תמה ההצבעה.

אורי מקלב: נא לבצע ספירה.

אורי מקלב: זה סיבוב שני, החוק הראשון.

אורי מקלב: יש חוק גם עם 20 חתימות להצבעה שמית.

אורי מקלב: תוצאות ההצבעה: בעד – 22, נגד – 37.

אורי מקלב: אם כך, הצעת החוק של חברת הכנסת תמר זנדברג בקשר להיטל על דירת מגורים ריקה באזור היצע דירות מגורים נמוך לא עברה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור, ברשותכם, חברי הכנסת, להצעת החוק הבאה של חבר הכנסת איתן כבל.

אורי מקלב: גם בהצעת חוק זו הוגשו 20 חתימות להצבעה שמית.

אורי מקלב: אנחנו נבקש ממזכירות הכנסת להתחיל בהצבעה.

אורי מקלב: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח עפו אגבאריה – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח שמעון אוחיון – אינו נוכח אורי אורבך – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכל בירן – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח רונן הופמן – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח דב ליפמן – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד שאול מופז – בעד משה מזרחי – בעד אברהם מיכאלי – בעד מרב מיכאלי – בעד עמרם מצנע – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח אורית סטרוק – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח חמד עמאר – נגד משה זלמן פייגלין – אינו נוכח שי פירון – אינו נוכח מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח רינה פרנקל – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח דוד צור – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – אינה נוכחת פניה קירשנבאום – אינה נוכחת רות קלדרון – נגד זבולון קלפה – נגד יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – נמנע דוד רותם – נגד יואל רזבוזוב – נגד ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – נגד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – אינו נוכח יאיר שמיר – נגד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד פנינה תמנו-שטה – אינה נוכחת

אורי מקלב: אודה לכם על סבב שני, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד יצחק אהרונוביץ – נגד שמעון אוחיון – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד עמר בר-לב – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת דני דנון – אינו נוכח אריה דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח אבי וורצמן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח עמרם מצנע – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח שמעון סולומון – אינו נוכח אורית סטרוק – נגד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח משה זלמן פייגלין – נגד שי פירון – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח עדי קול – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת יפעת קריב – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת ראובן ריבלין – אינו נוכח יוני שטבון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח פנינה תמנו-שטה – נגד

אורי מקלב: יש עדיין מישהו באולם שלא הצביע?

מיקי רוזנטל: אני נמנע, נמנע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי כנסת) כתבתי בסיבוב הקודם.

ירדנה מלר-הורוביץ: יעקב אשר – בעד

אורי מקלב: אפשר לבצע את הספירה.

אורי מקלב: כולם נמצאים, כולם הצביעו או שלא.

אורי מקלב: תמה ההצבעה.

אורי מקלב: בבקשה, גברתי.

אורי מקלב: רבותי, אני מבקש להקריא את תוצאות ההצבעה על הצעת חוק היטל על דירת מגורים ריקה באזור היצע דירות מגורים נמוך, של חבר הכנסת איתן כבל.

אורי מקלב: להלן התוצאות: בעד – 22, נגד – 36, נמנע אחד.

אורי מקלב: אם כך, הצעת חוק זו לא אושרה.

אורי מקלב: ברשותכם, קודם כול אנחנו מודים לכם, מזכירת הכנסת וכל צוות העוזרים, על ביצוע ארבע הצבעות שמיות, האחת אחרי השנייה – חמש – חמש הצבעות שמיות, האחת אחרי השנייה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/406/19; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו מגיעים היום, עכשיו, כבר לעשר הדקות האחרונות של הישיבה.

אורי מקלב: נשארה לנו הצעת חוק של חבר הכנסת ניצן הורוביץ: איסור הונאה בכשרות (תיקון – פיקוח על מחירי תעודת הכשר).

אורי מקלב: ישיב סגן השר, הרב אלי בן-דהן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש – – –

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

דב חנין: שאלת הבהרה.

אורי מקלב: כן.

דב חנין: מתוך היכרות עם חבר הכנסת הורוביץ, אני יודע שיש לו גם הרבה הנמקות לחוק הזה.

דב חנין: אני מניח שעשר דקות יביאו אותנו לשעה 15:00, ואז אני מבין שאדוני ידחה את המשך התהליך – – –

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: לא יידחה שום דבר.

יריב לוין: יהיה דיון ונסיים את זה ונצביע כמו שעשינו תמיד, גם אם זה חורג בכמה דקות – – –

ניצן הורוביץ: – – – אני מוסר לך את החתימות.

אורי מקלב: אתה רוצה על זה הצבעה?

ניצן הורוביץ: כן.

אורי מקלב: יש גם הצבעה שמית אם אנחנו נרצה לבצע את זה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מביא לכאן היום מתמודדת עם הכשלים הקשים שמציבה הרבנות הראשית בפני הצרכן הישראלי, בעל העסק, הציבור בכלל והחברה שלנו.

ניצן הורוביץ: יוקר מחיה לציבור, סחטנות, נטל כלכלי על בעלי עסקים, אפליה, כפייה דתית, גזענות – כל הדברים האלה מוגשים לנו בחסות הרבנות הראשית לישראל, שכידוע היא גוף רשמי שגם ממומן על-ידינו.

ניצן הורוביץ: אני משתמש במילים האלה, ביזיון ועושק, כי אין מילים אחרות לתאר מה שעוברים בעלי עסקים מול הרבנות, מול המשגיחים, בכל רחבי הארץ.

ניצן הורוביץ: ואני אתן כמה דוגמאות.

ניצן הורוביץ: יש בנס-ציונה חנות שנקראת "תבליני חסיד", בבעלות חיים חסיד, והוא נאלץ להסיר את תעודת הכשרות מהעסק שלו אחרי שיום אחד הוא קיבל הודעה – אדוני השר בן-דהן, תקשיב – שמחיר התעודה זינק מ-300 שקל ל-12,000 שקל.

ניצן הורוביץ: אני יודע שבדברי תשובתך לי אתה תגיד שיש כבר תקנות חדשות עם פירוט הסכומים.

ניצן הורוביץ: אני בדקתי בתקנות שלכם, ולפי התקנות שלכם לחנות או מחסן שהם לא סיטונאיים דמי תעודת הכשרות: 1,369 שקלים בשנה.

ניצן הורוביץ: ואותו חסיד מ"תבליני חסיד" בנס-ציונה קיבל 12,000 שקל.

ניצן הורוביץ: אז אני באמת רוצה לשמוע איך דבר כזה יכול להיות.

ניצן הורוביץ: 12,000 שקל לשנה עבור תעודת כשרות זה פשוט בלתי נתפס.

ניצן הורוביץ: ועוד לחוק הזה, שמעניק את המונופול לרבנות, קוראים "חוק איסור הונאה בכשרות".

ניצן הורוביץ: אני רוצה כאן להגיד, ואני אומר גם לכבוד היושב-ראש: אני לא שומר כשרות.

ניצן הורוביץ: אני, מבחינתי, גם הולך וקונה בחנויות שהן לא כשרות.

ניצן הורוביץ: לי זה פחות נוגע, אם כי גם לי זה נוגע בכיס, כי יש מוסדות שבהם יש חובה לשמור כשרות ואז העלות מתגלגלת גם עלי.

ניצן הורוביץ: אבל הדברים האלה נכונים, בראש ובראשונה, לציבור שומרי הכשרות שנאלצים פה לשלם סכומים בלתי מתקבלים על הדעת.

ניצן הורוביץ: או הנה, למשל דוגמה אחרת: בחור בשם צחי, הבעלים של מסעדת "ללו" בשכונה א' באילת – 4,500 שקל בחודש.

ניצן הורוביץ: 4,500 שקל בחודש למסעדה באילת, והוא שילם את זה.

ניצן הורוביץ: אבל הקש ששבר את גב הגמל היה דרישת המועצה הדתית שירכוש רק כרוב של "קטיף".

ניצן הורוביץ: וגם פה יש איזו התניה שהיא בעיני לא מתקבלת על הדעת, לרכוש מספקים מסוימים.

ניצן הורוביץ: דוגמה נוספת – עוד בעל עסק מוכר בשכונה א' מספר:

ניצן הורוביץ: אני העסק הכי כשר בעיר; משגיחי הכשרות של המועצה בעצמם אוכלים אצלי, אבל מכיוון שסירבתי לשלם סכום כספי גדול לא קיבלתי תעודת כשרות.

ניצן הורוביץ: יש, חברי חברי הכנסת, משגיחי כשרות שמתנים את תעודת הכשרות בכך שהם יהיו מועסקים על-ידי המסעדה ולא על-ידי הרבנות, וככה גם יקבלו דברים נוספים, דרך ההעסקה באמצעות המסעדה.

ניצן הורוביץ: יש משגיחי כשרות מסוימים שמחייבים מסעדות לרכוש ירקות "מהדרין", שהם יקרים בהרבה, תמורת תעודת הכשרות, ובדרך כלל זה מלווה גם בדרישה לרכוש את ירקות ה"מהדרין" ממקומות ספציפיים וגם להראות קבלה שהם נרכשו שם.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר שהדברים האלה נוגעים לעניין הכספי ולנטל הבלתי-נסבל שמוטל על בעלי עסקים, שהם לפעמים בעלי עסקים מאוד קטנים.

ניצן הורוביץ: יש כאן גם דברים נוספים שנובעים מהביזיון הזה שמביאה על ראשנו הרבנות הראשית: קודם כול, התניית תעודת הכשרות בדברים שבכלל לא קשורים למזון.

ניצן הורוביץ: ואני אפילו לא מדבר – תכף אני אגיד על עובד לא יהודי שנוגע באוכל.

ניצן הורוביץ: אבל אני מדבר, למשל, על מסיבות בחגים לא יהודיים.

ניצן הורוביץ: הנה, עוד שבועיים יבוא עלינו הסילבסטר, שהוא ראש השנה האזרחית, ויהיו מקומות שבהם יתקיימו אירועים, ומניסיון של שנים קודמות אני יודע שאני אקבל את המכתבים מבעלי עסק שאיימו עליהם שלא יערכו מסיבת סילבסטר ויתנקמו בהם בתעודת הכשרות.

ניצן הורוביץ: או מקומות שבהם יש ריקודי נשים – ריקודי נשים – או מקומות שבהם יש אירועים לרפורמים; גם כן, דרך תעודות הכשרות מתנקמים באותם בעלי עסק.

ניצן הורוביץ: והמסמר האחרון בארון המחפיר הזה, שהכול נובע מכפיית הכשרות – הגזענות.

ניצן הורוביץ: ראינו אתמול את הכתבה בערוץ 2.

ניצן הורוביץ: לי זה לא חידש, אני מכיר את הסיפור הזה: אי-העסקת גויים.

ניצן הורוביץ: מתנים תעודת כשרות באי-העסקת "גויים", או במילים אחרות – ערבים.

ניצן הורוביץ: אומרים במועצות דתיות: אתם תעסיקו ערבים, לא ניתן לכם תעודת כשרות.

ניצן הורוביץ: גם כשאין שום נימוק הלכתי, ואני מכיר את הסיפור ההלכתי עם יין וכו'.

ניצן הורוביץ: גם זה לא מקובל עלי, אבל מי שלוקח על עצמו מה שנקרא הלכה יכול לעמוד בזה.

ניצן הורוביץ: אבל פה מדובר בגזענות בוטה וברורה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מדברים הרבה פה בכנסת ובציבור על יוקר המחיה, על ביטול הריכוזיות, על ניסיון לשבור מונופולים במשק.

ניצן הורוביץ: ומה שאני מציג כאן היום הוא מונופול שלא זוכה לשום טיפול, שיש לו פה לובי פוליטי, ותכף אנחנו נראה את ההתגייסות של הלובי הפוליטי פה להגן על מנגנון הכשרות המסואב במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: והרבנות הראשית ורבנים ומשגיחים שהוסמכו לכך על-ידי הרבנות הם אלה שחולשים על המטמון הגדול הזה.

ניצן הורוביץ: ומי שנופל קורבן זה הציבור שמבקש את הכשרות.

ניצן הורוביץ: אגב, חלק מאלה – – –

דוד רותם: – – – ציבור ששומר כשרות.

ניצן הורוביץ: אני, תאמין לי שאני דואג יותר מחלק גדול מהאנשים פה, שהם בעצמם אפילו לא אוכלים "רבנות", אבל הם מתיימרים להגן על הרבנות הראשית לישראל.

ניצן הורוביץ: יש פה אנשים שגם כשהקימו את הרבנות, אגב, ישבו פה שבעה.

ניצן הורוביץ: זה עוד היה לפני, אתה יודע, בתחילת המאה, אבל על הרבנות הראשית לישראל.

ניצן הורוביץ: אני בכלל, אתה יודע, אני בעד הפרדת דת ומדינה.

ניצן הורוביץ: אבל מה שקורה כאן עם הכשרות זה דבר שפוגע בכיס של מיליוני אזרחים ישראלים וגורם לעלייה קשה ביוקר המחיה.

ניצן הורוביץ: ואני נתתי לכם את הסכומים, ואתם מבינים שאחר כך זה מגולגל על הצרכן.

ניצן הורוביץ: הסיפורים שאנחנו שומעים בנושא הזה הם סיפורים מדהימים, הם בלתי פוסקים, הם מכל רחבי הארץ, ואני אפילו לא מדבר, סגן השר אלי בן-דהן, על מקרים של שחיתות, של עבירה, שזה עניין למשטרה, של סידור, והמשגיח סוגר, מה שנקרא, קופה לכיס.

ניצן הורוביץ: גם על זה אני שומע הרבה, אבל אני לא אומר את זה פה.

ניצן הורוביץ: פה אני אומר על דברים שהרבנות באופן רשמי דורשת.

ניצן הורוביץ: ודאי אתה תגיד בתשובתך לי שיש תקנות חדשות.

ניצן הורוביץ: כמו שאמרתי, אני ראיתי את התקנות – תקנות שירותי הדת היהודיים (אגרות ושירותים), ונקבעו הסכומים.

ניצן הורוביץ: למשל – ואני אגיד את זה כאן כדי שבעלי עסקים ישמעו – אולם שכושר הקליטה בו עד 20 איש צריך לשלם 517 שקל לשנה לתעודת כשרות.

ניצן הורוביץ: ובעקבות הדברים שלי כאן אני אקבל את הפניות, ואני אגיד לכם מה הסכומים האמיתיים.

ניצן הורוביץ: אמרתי לכם: חנות או מחסן לא סיטונאיים – 1,360 שקל בשנה.

ניצן הורוביץ: אני אישית יודע על מקרים שבהם בחנויות מהסוג הזה – תבלינים, מזון וסחורות אחרות, משלמים פי-עשרה מהסכום הזה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, השעה 15:00.

ניצן הורוביץ: לכן אני רוצה לקרוא לחברי הכנסת לתמוך בהצעה.

ניצן הורוביץ: היא הצעה נכונה בראש ובראשונה לשומרי מצוות ולאנשים דתיים.

ניצן הורוביץ: אין לה שום קשר עם נושאים של הלכה ורוח וערכים ודת ואמונה.

ניצן הורוביץ: זה עניין של ממסד כוחני עתיר ג'ובים שסוחט את הציבור הדתי עבור תעודות הכשרות האלה; מחזיק אותם כבני-ערובה.

ניצן הורוביץ: אפילו אני לא מדבר, אדוני היושב-ראש, על כשרויות מהסוג שאולי אתה תומך בו, אוכל ממנו, שהן לא כשרויות רשמיות.

ניצן הורוביץ: אני מדבר על הכשרות הרשמית של מדינת ישראל, מטעם הרבנות הראשית לישראל.

ניצן הורוביץ: אני קורא לכל הסיעות שטובת הצרכן והציבור לנגד עיניהן לתמוך בהצעת החוק, לאפשר פיקוח יעיל על מחירי תעודות הכשרות, להוריד את יוקר המחיה, לתת לבעלי עסקים לנשום, להוריד מאתנו את הכפייה הזאת, ולהתקדם בצורה טובה.

ניצן הורוביץ: אני גם רוצה להגיד משהו לחברי מסיעת הבית היהודי.

ניצן הורוביץ: שמירת כשרות בבתי-עסק חשובה לכם.

ניצן הורוביץ: אני אומר – לי היא לא חשובה, מצדי שלא יהיו מסעדות כשרות, אני לא אוכל במסעדות כשרות.

ניצן הורוביץ: אני אוכל גם במסעדות כשרות, אין לי התנגדות, אבל אתם הרי הולכים רק למסעדות כשרות; תחשבו על אותו חיים חסיד מנס-ציונה – "תבליני חסיד" – שאני סיפרתי כאן – –

אורי מקלב: תודה.

ניצן הורוביץ: – – שדורשים ממנו 12,000 שקל בשנה על חנות לתבלינים, והוא לדעתי מצביע לכם ולא מצביע לי.

אורי מקלב: תודה.

ניצן הורוביץ: למה הוא צריך לסבול את הדבר הזה בשם כשרות – –

אורי מקלב: אנחנו מודים לך על דבריך.

ניצן הורוביץ: – – שאין לה שום קשר להלכה ושום קשר למצוות?

ניצן הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: סגן השר הרב אלי בן-דהן, בבקשה.

משה גפני: הזמן עבר, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-דהן: לקצר?

אלי בן-דהן: לא להצביע?

אורי מקלב: אתה יכול לענות, זכותך לענות.

אורי מקלב: אנחנו נגמור את הנושא הזה, ובזה נסיים את הישיבה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת היא כאילו המציע חי בעולם אחר.

אלי בן-דהן: אני לא יודע, המצאות שלא קיימות.

אלי בן-דהן: אדוני חבר הכנסת הורוביץ, האגרות האלה מפורסמות באתר האינטרנט של המשרד לשירותי דת, פורסמו ברשומות – – –

ניצן הורוביץ: נו, אז מה?

אלי בן-דהן: מה זה "נו, אז מה"?

ניצן הורוביץ: – – –

אלי בן-דהן: מה אתה רוצה, שאני אהיה שומר הסף של כל אחד ואחד?

ניצן הורוביץ: – – –

אלי בן-דהן: סליחה.

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

אלי בן-דהן: הקשבתי לך בסבלנות, תקשיב לי גם אתה.

אלי בן-דהן: אני אינני שומר הסף של אף אחד.

אלי בן-דהן: האגרות מפורסמות, כולן סכומים סבירים, נורמליים.

אלי בן-דהן: בעצמך אמרת, 500 שקל בשנה.

אלי בן-דהן: סביר לחלוטין.

אלי בן-דהן: אם מישהו גובה סכום יותר גבוה – הוא כבר לא מכיר את מדינת ישראל?

אלי בן-דהן: אין משרד לשירותי דת?

אלי בן-דהן: אין משטרה?

אלי בן-דהן: אין יועץ משפטי לממשלה?

אלי בן-דהן: אין מבקר המדינה?

אלי בן-דהן: כולם נאטמו, נעלמו – – –

ניצן הורוביץ: הוא מפחד.

ניצן הורוביץ: הוא מפחד – –

אלי בן-דהן: תקשיב בסבלנות – – –

ניצן הורוביץ: – – אתה יודע את זה שהוא מפחד.

אלי בן-דהן: תקשיב בסבלנות.

אלי בן-דהן: מותר לך להקשיב בסבלנות.

אלי בן-דהן: אין – רשויות אכיפת החוק נגמרו, נעלמו כולן?

אלי בן-דהן: רק בנושא כשרות הם לא מכירים?

אלי בן-דהן: הם יכולים לטפל בכל הנושאים האחרים – בנושא הזה הם לא מכירים.

אלי בן-דהן: בבקשה, עם כל הכבוד, אם יש מישהו שגבו ממנו סכום יותר גבוה – ואמרתי, הסכומים הם גלויים, כל אחד יודע מה הם, יכול לראות אותם.

אלי בן-דהן: גבו מהם סכום יותר גבוה – הוא יודע מי הרגולטור.

אלי בן-דהן: הוא יכול לפנות אלינו, לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, למבקר המדינה.

אלי בן-דהן: אני מבטיח לך, לא יהיה מקרה אחד שתגיע אלינו תלונה, והיא לא תטופל כראוי.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר עוד דבר: בהצעה שלך אתה מדבר על כך שרב שנותן תעודת הכשר, אם הוא לוקח יותר מהתעריף, אז ישללו ממנו את האפשרות – אתה לא מכיר את המציאות – – –

ניצן הורוביץ: למה לא?

אלי בן-דהן: אני אגיד לך, רבנים לא עוסקים בקבלת האגרות.

אלי בן-דהן: האגרות משולמות למועצות הדתיות.

אלי בן-דהן: הרבנים בכלל לא עוסקים בכך, אין להם שום מגע בזה.

אלי בן-דהן: אבל מה, כדי להכפיש את הרבנים אז מכניסים אותם, למה לא?

אלי בן-דהן: רב לא עוסק בגבייה, אין לו שום קשר לעניין.

אלי בן-דהן: זה סתם לערבב מין בשאינו מינו.

אלי בן-דהן: לעצם העניין, אנחנו במשרד לשירותי דת שוקדים עכשיו על הכנת הצעת חוק מקיפה בנושא כשרות, שתבוא מצד אחד לשפר את הכשרות, למנוע – ואני מסכים אתך מאוד – את ניגוד העניינים שהמשגיח מועסק על-ידי המושגח.

אלי בן-דהן: זה דבר לא ראוי, לא צריך להיות ככה.

אלי בן-דהן: הגיע הזמן שמדינת ישראל תשנה את המצב.

אלי בן-דהן: המשגיחים לא יועסקו על-ידי הגופים המושגחים, אלא על-ידי רשויות אחרות.

אלי בן-דהן: יש כמה הצעות, והדבר הזה יבוא, בעזרת השם, בקרוב לפתרונו.

אלי בן-דהן: אני מקצר; תודה רבה לכם.

אורי מקלב: תודה רבה לסגן השר.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אתה אחרי 15:00, ניצן.

משה גפני: צריך להדליק נרות.

אורי מקלב: אין לנו בעיה שהוא לא אוכל כשר, יש לנו בעיה שהוא לא מדליק נרות.

אורי מקלב: זאת הבעיה.

דוד רותם: ניצן, עזוב אותי עם כשרות – –

אורי מקלב: הוא לא אוכל כשר, אבל לא מדליק נרות.

ניצן הורוביץ: היות שבאנו חושך לגרש, אני אעשה את זה קצר, ונעשה גם הצבעה אלקטרונית, והכול יהיה בסדר.

ניצן הורוביץ: אז אני אחסוך מאתנו את העניין.

ניצן הורוביץ: אני רק רוצה להגיד לכבוד השר בן-דהן, אדוני, אני לא באתי עם המספרים האלה, לא המצאתי אותם מהראש.

ניצן הורוביץ: המספרים האלה, אני עומד מאחוריהם.

ניצן הורוביץ: אמרתי לך את הסכומים – זה פי-20 מהתקנות שאתה פרסמת.

ניצן הורוביץ: אז תשמע, אני לא יודע ממה נפשך – –

אלי בן-דהן: – – –

ניצן הורוביץ: – – או שאין לך פיקוח, ואתם לא מסוגלים לפקח על זה, או שיש איזה שלטון של פחד, שמפחדים להגיש את התלונה.

ניצן הורוביץ: גם על זה אתה יודע מה אני מדבר – על ההתנכלויות.

ניצן הורוביץ: הרי לפעמים, כמו שאמרתי, הסיבות לשלילת התעודה מצוצות מהאצבע, בעיני, ולפעמים מאוד קשה להילחם בשרירות כזאת.

ניצן הורוביץ: שים לב גם לעניין הזה, ותקל על בעלי עסקים ועל הצרכן הישראלי.

ניצן הורוביץ: זה הציבור שלך יותר מאשר הציבור שלי.

ניצן הורוביץ: אני מבקש בכל זאת להצביע על הצעת החוק בהצבעה רגילה, לא שמית.

אורי מקלב: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה ברוח חג החנוכה – להקל על הציבור שנאנק תחת המחירים האלה, ולתעודות הכשרות יש בכך חלק מרכזי.

ניצן הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: כפי שאמר המציע וכפי שהתקבלה החלטה, אנחנו נעבור להצבעה אלקטרונית ולא להצבעה שמית.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – פיקוח על מחירי תעודת הכשרות), התשע"ג–2013.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 29 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – פיקוח על מחירי תעודת הכשרות), התשע"ג–2013, נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 13, נגד – 29, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק זאת לא אושרה.

אורי מקלב: אם כך, הגענו לסוף סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ו' בטבת התשע"ד, 9 בדצמבר 2013, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זאת נעולה.