ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 80, 2013-11-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ז בכסלו תשע"ד, 19 בנובמבר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מבקש לשים לב שהיום, בשל יום החירש, אנחנו מלווים בתרגום לשפת הסימנים לאורך כל הישיבה, ומודים לגברת תמי שמע על כך שהיא מאפשרת גם לכבדי שמיעה לעקוב אחר ישיבת הכנסת היום.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 17) (מעצרים), התשע"ד–2013; הצעת חוק להקלות בשוק ההון ולעידוד הפעילות בו (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברת הכנסת איילת שקד בנושא: אי-הכנסת תוכנית הסאטירה של "לאטמה" ללוח השידורים של הערוץ הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין הגשת הצהרות הון בתחילת הכנסת התשע-עשרה – החלטת המשך להחלטה מס' 4/19.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגיל, נאומים בני דקה – יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע על מנת להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: עד שיביאו לי את הרשימה אני מבקש מחבר הכנסת אברהם מיכאלי לפתוח בנאום בן דקה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ראשית אני מציין לשבח את הכנסת ואת יוזמי הימים המיוחדים, וזה בעצם כפול היום, גם יום הפג הבין-לאומי וגם יום החירש.

אברהם מיכאלי: לכבודם ולכבודנו ימים מיוחדים כאלה, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני לא אוהב להביא נאומים מהסוג הזה, אבל היום הזדעזעתי.

אברהם מיכאלי: שלח לי כתב לענייני חרדים של העיתון "ישראל היום" הודעה שכזאת: כך נראית אפליה נגד ילדים חרדים.

אברהם מיכאלי: הוא אישית נתקל במקרה.

אברהם מיכאלי: ביום ראשון האחרון בערב, בשעות הערב, הוא הגיע למגרש העירוני החדש בגבעת-שמואל.

אברהם מיכאלי: בחוץ עמדו, הוא כותב לי, שלושה ילדים בלבוש חרדי, ובזמן שכל הילדים נכנסו למגרש בלי בעיה ובלי שהמאבטח שאל אותם משהו, את הילדים החרדים הוא התעקש לא להכניס למגרש, למרות שהמגרש היה ריק לחלוטין, הוא כותב לי.

אברהם מיכאלי: הילדים אמרו לו: בגלל שאנחנו באים לפה בלבוש חרדי לא מכניסים אותנו למגרש.

אברהם מיכאלי: כותב לי הכתב שהוא לא התאפק, ניגש למאבטח ושאל אותו: איך אתה מסביר את הסיפור הזה?

אברהם מיכאלי: בהתחלה המאבטח התחמק והתחמק, ואחר כך הוא אמר: אני לא מכניס אותם בגלל שהם ילדים חרדים.

אברהם מיכאלי: הוא פשוט מאוד הזדעזע, הכתב, ואמר לו: האם זה יכול להיות?

אברהם מיכאלי: הוא אמר לו – התחיל לגמגם.

אברהם מיכאלי: המאבטח השני שמע את זה אז הוא אומר לו: בוא, בוא נכניס אותם פנימה, וקרא מילות גנאי כלפי הכתב, שאנחנו מכירים אותו מהעיתון "ישראל היום".

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, בואו נחשוב שזה ילדים שלנו שהולכים למקומות כאלה ומתנהגים אליהם כך, פה, במדינת ישראל, בעיר שהיא במרכז הארץ, עיר מכובדת.

אברהם מיכאלי: זו בושה לנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אכן סיפור, בלשון המעטה, לא נעים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, צהריים טובים.

דב ליפמן: ברצוני לאחל מזל טוב לפרופסור מלכה שפס, הדיקנית החרדית הראשונה בישראל.

דב ליפמן: פרופסור שפס מונתה לתפקיד דיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן.

דב ליפמן: ההצלחה שלך היא הצלחה של כולנו.

דב ליפמן: פרופסור שפס, אישה חרדית מבני-ברק, מוכיחה לכולנו שהדלתות פתוחות גם לחרדים וגם לנשים להגיע לרמות הגבוהות ביותר, ובכך היא מצטרפת לשורה ארוכה של יהודים אורתודוקסים שבחרו במתמטיקה.

דב ליפמן: לדוגמה, בתקופת המשנה היה זה רבי נחמיה, דור רביעי של תנאים וכותב הספר "משנת המידות", הספר העברי הקדום ביותר על גיאומטריה.

דב ליפמן: מאוחר יותר, בתקופת הראשונים, היה זה אברהם אבן עזרא, שכתב את "ספר האחד" ואת "ספר המספר", שניהם ספרים חשובים במתמטיקה.

דב ליפמן: לבסוף, בתקופת האחרונים, הגאון מווילנה כתב את הספר "איל משולש", ואף עודד את תלמידו רבי ברוך משקלוב לתרגם את הספר של אוקלידס לעברית.

דב ליפמן: פרופסור שפס ממשיכה את דרכם והיום היא מחזיקה את הלפיד.

דב ליפמן: אני מקווה מאוד שההצלחה שלה תהווה דוגמה לנשים חרדיות רבות לצאת לאקדמיה ולשאוף להגשים את חלומן.

דב ליפמן: עלי והצליחי.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: נקווה רק, חבר הכנסת מיכאלי, שיכניסו אותה למגרש ספורט אם תרצה ללכת לשם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק – – –

אברהם מיכאלי: להכניס – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, וכבר לזהות את זה כגל שככה הולך וצובר תאוצה.

איציק שמולי: במובן הזה, אי-אפשר שלא להתייחס לנושא גל הפיטורים, ההצהרות הדלות-משהו של שר האוצר הבוקר הן כבר מאכזבות.

איציק שמולי: אבל אני רוצה לדבר על נושא מאכזב אחר שהיה אתמול – שוב עניין הדיור.

איציק שמולי: אני חושב שהבשורה שהביאה הממשלה אתמול היא בבחינת מכה אנושה לזוגות הצעירים, ואני אסביר מדוע.

איציק שמולי: קבינט הדיור אישר אתמול שתי תוכניות, האחת יוזמה של שר השיכון והשנייה – יוזמה של שר האוצר.

איציק שמולי: בפרויקט הראשון, פרויקט בינוי-פינוי-בינוי, מוצע כי דיירים יפנו את המתחם הישן שבו הם גרים, יעברו למתחם חדש ובעצם יקבלו דירות במחיר מסובסד, רק שכחו להגיד שמי שאמור בעצם לסבסד את אותן הדירות המוזלות זה בעצם הזוגות הצעירים באותו הפרויקט.

איציק שמולי: לא אומרים את זה; אני אומר לכם את זה.

איציק שמולי: הפרויקט השני, שמציע שר האוצר, וזה פרויקט הדגל של יש עתיד – יש עתיד התחייבה בבחירות האחרונות לפרויקט של דירות מושכרות אבל בדגש על תמהיל חברתי, ולא פחות חשוב, על שכר דירה מפוקח בפרויקט הזה.

איציק שמולי: בסוף לא קיבלנו לא את זה ולא את זה.

איציק שמולי: רק 20% מהדירות בפרויקט יינתנו במחיר מסובסד, ומה זה משנה אם יבנו עוד מגדל של דירות לשכירות בירושלים או בתל-אביב אם ממילא הצעירים לא יוכלו לשלם את שכר הדירה באותם מקומות?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מעלה שוב את נושא התכנון והבנייה במגזר הדרוזי, כי היום במקרה קיימנו עוד דיון בוועדת הפנים בנושא.

חמד עמאר: אני מעלה את הנושא כי זה נושא מאוד מאוד כואב, והתברר לי היום בוועדה שהקנסות שאנשים כבר מקבלים – 100,000 שקל זה כבר כסף קטן, התחילו קנסות מ-300,000 ומעלה.

חמד עמאר: חיבורי חשמל – לא התקדם שום דבר, לעומת ההבטחה של ראש הממשלה בעצמו, שבמקרים שהופקדה תוכנית יחברו לחשמל; גם את זה לא ביצעו.

חמד עמאר: לכן, יש שני דברים שיכולים להקל על האנשים: הדבר הראשון זה להחליט, וזה באפשרותו של שר הפנים, שבמקום שהופקדה תוכנית – להקפיא את ההליכים המשפטיים נגד התושבים המסכנים, החיילים המשוחררים; אני לא רוצה לחזור עוד פעם על "חיילים משוחררים", כל אחד שבנה – להקפיא את ההליכים.

חמד עמאר: הדבר השני, וזה בידיים של שר הפנים, ויש לו האפשרות, ויש לו הסמכות, וזה בחוק: לפי סעיף 157, הוא יכול, בנסיבות מיוחדות, לחבר בתים לחשמל.

חמד עמאר: זה בידיים שלו.

חמד עמאר: הוא יכול לעשות את זה מחר.

חמד עמאר: הוא צריך, בסך הכול, לקחת 4A אחד, לחתום עליו ולהוציא את הצו.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים.

עיסאווי פריג': היום פורסם שה-OECD מוריד את תחזית הצמיחה של המשק הישראלי מ-3.9% ל-3.7% וממליץ לממשלה לנהוג במדיניות של ריסון תקציבי.

עיסאווי פריג': במילים אחרות: אל תירדמו בשמירה.

עיסאווי פריג': ה-OECD המליץ על ריסון תקציבי.

עיסאווי פריג': אני, לימדו אותי ולימדו את האחרים בכלכלה שבשביל לשמר ולשמור על קצב הצמיחה צריך לנצל את הפוטנציאל שיש לך.

עיסאווי פריג': מצב שבו המדינה לא מנצלת את 100% הפוטנציאל שעומד לרשותה, זה קטסטרופה בדרך.

עיסאווי פריג': למה אני מתכוון?

עיסאווי פריג': כשיש לך 20% מאוכלוסיית המדינה שלא מנוצלים בקצב הצמיחה שלה ובקצב העבודה, אז לא פלא שאנחנו בדרך לקטסטרופה כלכלית.

עיסאווי פריג': וכשאני אומר קטסטרופה כלכלית, אני מדבר – מונחי שנים בעידן הכלכלה זה דבר של ימים.

עיסאווי פריג': נתון – אני רק רוצה לסבר את האוזן: מכל העובדים שיש בישראל בתחום ההיי-טק, שהם יותר מ-80,000, 1,200 בלבד הם ערבים – 1.5%.

עיסאווי פריג': 20% מאוכלוסיית מדינת ישראל – המוחות שנמצאים, שלא מנוצלים.

עיסאווי פריג': ואנחנו נבכה שקצב הצמיחה ימשיך לצעוק: אנא, עזרה.

עיסאווי פריג': וזה ביכולתנו.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה, בשבוע האחרון, שבין 12 ועד 19 בנובמבר, היו שבע תאונות קטלניות, ובהן נהרגו שבעה בני-אדם.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 12 בנובמבר, מת מפצעיו עובד תברואה של עיריית רמת-גן שנפגע בעת נפילה מרכב תברואה יום קודם לכן.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 14 בנובמבר, נהרג הולך רגל בשנות ה-50 לחייו מפגיעת אוטובוס ברחוב לוינסקי בתל-אביב.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 15 בנובמבר, נהרג אליהו מלכה, רוכב אופנוע בן 50 משדה-דוד, מהתנגשות עם רכב פרטי בכביש 352.

בועז טופורובסקי: באותו יום שישי מתה מפצעיה אישה אשר נפגעה יום קודם לכן ברחוב ז'בוטינסקי בבני-ברק.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 16 בנובמבר, מתה מפצעיה הולכת רגל בת 80 שנפגעה מרכב באופקים כשלושה שבועות לפני כן.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, ב-16 בנובמבר, נהרג אשרף חאיק, רוכב אופנוע בן 29, תושב שפרעם, מפגיעת רכב פרטי בכביש 784 באזור משגב.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 17 בנובמבר, נהרגה אישה בת 35 בהתהפכות רכב בכביש 90, דרומית לצומת באר-מנוחה.

בועז טופורובסקי: השבוע אנו מציינים את יום הילד הבין-לאומי.

בועז טופורובסקי: לצערנו, ישראל היא בין המדינות שבהן שיעור הילדים הנהרגים בדרכים הוא הגבוה ביותר – כ-40 ילדים הרוגים בממוצע בשנה.

בועז טופורובסקי: יש לפעול להגברת בטיחות ילדינו על-ידי הגברת האכיפה באזורים שבהם תנאי בטיחות ירודים ובאזורי ריכוז של ילדים, כגון בתי-ספר וגני-משחקים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, טרם יבש הדיו מההחלטה על מינויו הצפוי של שי ניצן לפרקליט המדינה, וכבר מתחוללת סערה.

נחמן שי: אז קודם כול, תמיד כשמקדמים מישהו במדינת ישראל, מספר אויביו מתרבה, או אויביה, באופן מוחלט.

נחמן שי: זה נכון תמיד, אז צריך להירגע.

נחמן שי: אבל כאן נוסף לביקורת הזאת גוון פוליטי מסוכן ביותר.

נחמן שי: לצערי, גם חברים אחדים שיושבים בבית הזה הצטרפו לקמפיין נגד שי ניצן.

נחמן שי: אני רוצה להגיד שמי שרוצה להילחם במדיניות של הממשלה או גם במדיניות של מערכת אכיפת החוק, שיילחם בה; שלא יילחם באנשים, שלא יילחם באנשים שעושים אותה.

נחמן שי: הם באים לשם כדי לעשות את תפקידם במלוא היכולת האישית והמקצועית שלהם.

נחמן שי: זה – קודם כול.

נחמן שי: אז לא להיתלות באנשים.

נחמן שי: והדבר הבא הוא – כמובן, אני דוחה את הביקורת הזאת מכול וכול.

נחמן שי: זה מזכיר לי את שיטת "גם יורים וגם בוכים".

נחמן שי: קודם כול פוגעים באנשים האלה, ואחר כך מתלוננים שמעמדה של מערכת החוק והמשפט במדינת ישראל נחלש.

נחמן שי: כמו שמנסים לעשות, לצערי הרב, לבית-המשפט העליון ולא מצליחים – אני מקווה, לא מצליחים – אותו הדבר למערכת הזאת.

נחמן שי: יש לה חולשות, יש גם לאנשים שממלאים בה תפקידים חולשות.

נחמן שי: אבל היא חיונית ממדרגה ראשונה כדי להבטיח שהמדינה הזאת תתנהל על-פי עקרונות דמוקרטיים ועל-פי עקרונות של מדינת חוק.

נחמן שי: אני מאחל מקרב לב לשי ניצן שהממשלה תאשר את מינויו, ושייכנס לתפקיד, וכולנו נתאחד ונסייע לו.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

משה זלמן פייגלין: מינויו של שי ניצן קובר את שרידי אמון הציבור במערכת המשפט, חבר הכנסת נחמן שי.

משה זלמן פייגלין: אם באמת אכפת לך ממערכת המשפט, היית צריך להתנגד למינוי הזה.

משה זלמן פייגלין: זה בדיוק כמו למנות – אני לא יודע מה – את איתמר בן-גביר לנשיא בית-המשפט העליון.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש – ולנושא שעליו רציתי לדבר: השבוע אנחנו מצרפים לרשימת הנזקים של מה שמכונה הסיוע האמריקני את מפעל "בריל" ואת עובדיו.

משה זלמן פייגלין: מי מאתנו ששירת בצבא לא זוכר את נעלי "בריל" המיתולוגיות?

משה זלמן פייגלין: כחבר ועדת הכלכלה אני יכול לומר שלפני כן היה זה מפעל "עוגן פלסט", שייצר יריעות של אחסנה יבשה לכלי-רכב צבאיים, וגם הוא נסגר כתוצאה ממה שמכונה "הסיוע האמריקני".

משה זלמן פייגלין: הגיע הזמן, אדוני היושב-ראש, ואנחנו צריכים ליזום דיון רציני בוועדת הכלכלה, וגם כאן, במליאה, על נזקי הנוהל הזה שמכונה "הסיוע האמריקני".

משה זלמן פייגלין: על הפגיעה הביטחונית, או ביכולת, או בעצמאות הביטחונית של מדינת ישראל, העצמאות הביטחונית והמדינית של מדינת ישראל, כתוצאה מאותם אחוזים בודדים, פחות מ-4%, חבל להכביר מילים, הדברים ברורים ופשוטים.

משה זלמן פייגלין: מי מאתנו לא היה מוותר על אחוזים בודדים כאלה כדי להפסיק לקבל הוראות מהחותנת, למשל?

משה זלמן פייגלין: אבל אני מדבר עוד על הרבה יותר מזה: אני מדבר על עצם המוסריות בכך שמדינה איתנה כלכלית, מן האיתנות שבעולם המערבי, ממשיכה לקבל סיוע ממדינה, שאומנם היא עצומה וגדולה הרבה יותר מאתנו, אבל באופן יחסי נמצאת בצרות כלכליות פי כמה וכמה ממדינת ישראל.

משה זלמן פייגלין: יש כאן בעיה מוסרית בעצם נטילת הכספים הללו.

משה זלמן פייגלין: וכאמור, בסופו של דבר נגרם נזק כלכלי, והאבטלה הולכת וגואה כתוצאה מהמשך הנוהל שראש הממשלה, כבר לפני כעשר שנים, הבטיח לשני בתי הקונגרס שהוא ייפסק.

משה זלמן פייגלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת.

מסעוד גנאים: היום מציינים בכנסת את יום החירש; ובימים האלה גם משרד החינוך משיק תוכנית, "האחר הוא אני", בבתי-הספר ובקרב מאות אלפי תלמידים.

מסעוד גנאים: החירשים הם גם אחר.

מסעוד גנאים: וכל אחד שלא דומה לי הוא אחר, וכל אחד מאתנו, נדמה לי, הוא גם אחר.

מסעוד גנאים: לכן, לפי דעתי, החינוך להכרה וקבלה של האחר צריך להיות המטרה העליונה של החינוך בישראל, במיוחד לאור גילויי השנאה והגזענות כלפי האחר, ובמיוחד האחר הערבי-פלסטיני.

מסעוד גנאים: אי-הכרה בשוני ובלגיטימיות של השוני, ובייחוד של האוכלוסייה הערבית-פלסטינית במדינה, היא המקור הבסיסי לאפליה ולגזענות נגדם בכל התחומים.

מסעוד גנאים: שורש הבעיה טמון בדעות ובמנטליות, ושם צריך לעשות את התיקון ואת השוני.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, קודם כול ברכות לכנסת וליושב-ראש לציון יום הפג הבין-לאומי וכמובן לציון יום החירש.

שמעון אוחיון: אני רוצה, במסגרת יום הילד הבין-לאומי, לומר מילה אחת או שתיים על זכויות הילד.

שמעון אוחיון: היום שמענו בחדשות על הילדה הפצועה שהובאה מסוריה, והיא מצטרפת לאותם מאות שזוכים כאן לטיפול רפואי הומני, ודואגים גם לזכויות הילד.

שמעון אוחיון: אנחנו גם שומעים על נכדתו של אסמאעיל הנייה, הידוע באהבתו לישראל, הזוכה לטיפול ולהתייחסות בבית-חולים ישראלי, בית-חולים "שניידר".

שמעון אוחיון: מצד שני, בשבוע שעבר הייתי בליסבון, במסגרת הדיונים של האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה.

שמעון אוחיון: מדברים על ברית המילה, לאסור את ברית המילה – פגיעה בזכויות הילד.

שמעון אוחיון: הנה לכם.

שמעון אוחיון: מדוע?

שמעון אוחיון: זה לא הומני.

שמעון אוחיון: ומי רוצה ללמד אותנו מה הן זכויות הילד?

שמעון אוחיון: אנשים שעל אדמתם, על יבשתם, לא עשו דבר כדי למנוע רצח והשמדה של למעלה ממיליון ילדים.

שמעון אוחיון: הרי לכם צביעות ופרופורציה.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עמרם מצנע: בראשית דברי, יושב-ראש הכנסת, אני רוצה להחמיא לך על נאומך אתמול, כאשר היה פה נשיא צרפת.

עמרם מצנע: ברוב שכל ובהרבה רגישות, כל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עמרם מצנע: היום, בדרכי לשדרות, במסגרת ישיבת ועדת החינוך בשדרות בנושא הפערים הבלתי-נסבלים בתחום החינוך בין מרכז לפריפריה, שמעתי ברדיו שיחה עם מפוטרת משדרות בשם דניס.

עמרם מצנע: היא סייעת לילד בחינוך מיוחד והודיעו לה על פיטוריה, על שימוע לקראת פיטורים, כתוצאה מכך שעיריית שדרות פשטה את הרגל.

עמרם מצנע: שמעתי גם את האימא של הילד, את אפרת חג'בי, מדברת על הילד, שללא סייעת איננו יכול לצאת מפתח הבית ולו לשעה קלה.

עמרם מצנע: אני רוצה שהבית ידע שמשרד החינוך מעביר תקציב מלא למימון השכר של הסייעות ושל גורמים נוספים, אבל כשעירייה פושטת את הרגל היא כנראה פוגעת גם בכאלה שמקבלים את המשכורת דרכה אבל ממומנים באופן מלא על-ידי הממשלה.

עמרם מצנע: זה כמובן דבר בלתי אפשרי.

עמרם מצנע: לאחר מכן קיימנו דיון ארוך על הפערים, ולא הייתי צריך הרבה דוגמאות נוסף על הריאיון המאוד-מאוד מכעיס, המבייש והמרגיז הזה.

עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שנצליח לטפל בזה.

עמרם מצנע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת רונן הופמן.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, שרת הבריאות, אני מנצל את ההזדמנות שהיום נמצאת פה שרת הבריאות, וכנראה היום הוא יום הבריאות בכנסת: אנחנו מציינים את יום הפג, יום החירש, והיום היה גם כינוס של השדולה – – –

יולי יואל אדלשטיין: וגם שעת שאלות לשרת הבריאות.

עפו אגבאריה: כן, וזה הכול יום בריאות.

עפו אגבאריה: היה כינוס של השדולה להתמודדות עם מחלות גנטיות נדירות, או מחלות יתומות.

עפו אגבאריה: קודם כול, אני רוצה לברך את השרה על כך שמינתה ועדה שתבדוק את העניין.

עפו אגבאריה: אני מאוד מקווה שהדברים שהובאו לשדולה ימצאו אוזן קשבת, גם בוועדה וגם אצל השרה, היות שלפי כל הסטטיסטיקות, מה שעכשיו ידוע לנו זה כ-65,000 אנשים, אבל כל המומחים שהיו היום בשדולה אמרו שהמספרים הם הרבה יותר גדולים; זה לא 0.5%, זה מעל 2% או 3% שסובלים ממחלות נדירות שלא מקוטלגות בשום קטגוריה של מחלות, הן בביטוח הלאומי והן אצל הרופאים.

עפו אגבאריה: זה דבר שגורם סבל רב לחולים, לאנשים, שיכולים גם לסבול ואפילו למות מזה, כאשר אין – קודם כול, הבקשה היא טיפול כדי למנוע את הדברים האלה, ויש אפשרות להביא זאת למודעות בציבור כדי למנוע, ואולי זה יותר בחברות סגורות כמו החברה הערבית והחברה החרדית.

עפו אגבאריה: הדבר השני – אפשרות למחקר, ולהגיע לתרופות מצילות חיים לאנשים כאלה, וקיימות כאלה כיום.

עפו אגבאריה: הבקשה היא לאשר לאוכלוסיות כאלה – והן לא גדולות, ממש עשרות בודדות – להגיע לטיפול שמציל את החיים שלהם ומקטין את הסבל.

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה; ד"ר עפו אגבאריה, צריך להוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחבר הכנסת רונן הופמן לשאת נאום בן דקה, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס, ולאחר מכן נעבור לשעת שאלות לשרת הבריאות.

רונן הופמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראינו בכלי התקשורת כיצד אביו של החייל המנוח שנרצח על-ידי מחבל, עדן אטיאס, נאלץ להגיע להלוויית בנו במדי אסיר.

רונן הופמן: שמענו את שירות בתי-הסוהר, הבנו שמדובר בשיקולי ביטחון.

רונן הופמן: אני מעריך שיקולי ביטחון אבל אני חושב שישנם רגעים יוצאי דופן, רגעים מסוימים, רגעים טרגיים, אולי הרגע הכי טרגי בחייו של אדם, שבהם בכל זאת, על אף שיקולי המערכת, המערכות שלנו צריכות לגלות או להפגין קצת חמלה, קצת יותר רגישות וקצת יותר התחשבות.

רונן הופמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רונן הופמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרה, בשבוע שעבר התפרסמה ידיעה מאוד חשובה, דרמטית בעיני, שלא זכתה להד תקשורתי, והיא שממשלת ישראל הסכימה לחתום על המסמך הנלווה של האיחוד האירופי, שהוא הציב אותו כתנאי להצטרפות ישראל לתוכנית המו"פ של האיחוד האירופי.

באסל גטאס: בעצם, אותו מסמך שישראל חתמה עליו מבטיח שכל הכסף שיזרום למו"פ בשלוש השנים הבאות, אף שקל ממנו לא יגיע להתנחלויות.

באסל גטאס: אני מסכים, ומברך על אותו מסמך שהאיחוד האירופי הציב כתנאי.

באסל גטאס: השאלה שעומדת בפנינו: מה הטעם עוד בחוק שחוקקה הכנסת ואשר נקרא "חוק החרם"?

באסל גטאס: האם מישהו יתבע את ממשלת ישראל על-פי אותו חוק שהיא מחרימה את ההתנחלויות?

באסל גטאס: האם לא עדיף, אפילו מטעם של כבוד עצמי, שחברי הכנסת ייזמו את ביטול אותו חוק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכולנו שלכבוד ציון יום החירש, במהלך כל הישיבה גברת תמי שמע מתרגמת את כל הנאומים לשפת הסימנים, ואנחנו מודים לה על כך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשעת שאלות לשרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, את מוזמנת לעלות לכאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי יהיה ראשון השואלים, בנושא: מצבן של קופות-החולים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, לנוכח הפרסומים על גירעונות כבדים שרובצים על הקופות, הייתי רוצה לדעת מה הפעילות שמשרד הבריאות מתכוון לנקוט על מנת לצמצם, לבטל גירעונות אלו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת, אכן צודק חברי יעקב מרגי.

יעל גרמן: בשנים האחרונות הולכים וגדלים גירעונות קופות-החולים, והם הסתכמו בשנת 2012, כפי שראיתם בפרסומים, ב-2 מיליארד ש"ח, לפני העברות ולפני תמיכות.

יעל גרמן: אנחנו מקווים שלאחר ההעברות והתמיכות הם יסתכמו בכמיליארד ש"ח.

יעל גרמן: הסיבה העיקרית לגידול בגירעונות היא אי-התאמה של מדד יוקר הבריאות ומדד הדמוגרפיה.

יעל גרמן: אלה שני המדדים שאינם מתאימים וגורמים לעיקר הפערים, אבל לא רק הם.

יעל גרמן: מדד יוקר הבריאות, שעל-פיו מקודמת עלות סל הבריאות, אינו תואם את תמהיל הוצאותיהן, בעיקר במדדי השכר, שעלו מאוד לאחרונה בעקבות כל הסכמי השכר, הן עם הרופאים והן עם האחיות, וגם לא מתאים להוצאות האשפוז בבתי-החולים.

יעל גרמן: כפי שציינתי, בשנים האחרונות נחתמו הסכמי שכר בעלי משמעות כספית גדולה במערכת הבריאות – שני הסכמים עם הרופאים, שני הסכמים עם האחיות – והם משפיעים הן על הוצאות השכר בקופות והן על הוצאות השכר בבתי-החולים.

יעל גרמן: הוצאות השכר בבתי-החולים משפיעות על עליית מחירי יום האשפוז.

יעל גרמן: לעומת זאת, באותה תקופה, בתקופה הזהה, מדד השכר במגזר הבריאות מהווה רק 36% ממדד יוקר הבריאות, לעומת הוצאות השכר, שהן 65%; זה אחד הפערים.

יעל גרמן: נוסף על כך, מדד הדמוגרפיה, שמייצג את הגידול הדמוגרפי, הותאם בערך בין 0.4% ל-0.5% מהמדד הדמוגרפי האמיתי.

יעל גרמן: כלומר, המדד הדמוגרפי עלה בסביבות 2.2, 2.4 ובתקופה הזאת הוא הותאם רק ב-1.2, 1.4, ורק בשנים הקרובות הוא יותאם ל-1.5, 1.55, 1.6 – עדיין הרבה פחות ממדד הדמוגרפיה האמיתי, שבו עולה באמת גידול הדמוגרפיה במדינה.

יעל גרמן: שני מרכיבים אלה, בתוספת גידול בתחלואה כרונית, שימוש מוגבר של הציבור בשירותים – כל אלה הובילו כאמור לגירעונות של קופות-החולים.

יעל גרמן: במסגרת חוק ההסדרים לשנים 2013–2014 שונה הרכב סל הבריאות, שונה המקדם הדמוגרפי, כאמור אנחנו העלינו את זה ל-1.5, 1.55 ו-1.6, ובכוונת משרד הבריאות לא להסתפק בשינויים שנעשו אלא לקיים דיונים עם נציגי משרד האוצר כדי למצוא דרך לגשר על פערי המדדים ולתקצב באופן ריאלי את קופות-החולים.

יעל גרמן: עבודה זו נועדה למנוע את המשך הגידול בגירעונות של קופות-החולים ולוודא כי תיעצר השחיקה במקורות קופות-החולים.

יעל גרמן: במקביל, בכוונתנו לקיים דיונים על העמדת מקורות תקציביים לכיסוי הגירעונות הקיימים שנצברו בשנים האחרונות.

יעל גרמן: כל זאת – לצד ביצוע צעדי התייעלות שגם קופות-החולים תצטרכנה לקחת על עצמן, בלי לפגוע באיכות השירות למבוטחים.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת מרגי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: גברתי השרה, הייתי רוצה לשים דגש מיוחד – לפני כשלושה עשורים אמרתי זאת גם בדיון שהיה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הפגיות והפגים.

יעקב מרגי: הרגשנו מצוקה קשה בתחום התשתיות, והייתה לנו תחושה שאנחנו לא מדביקים את הקצב של התפתחות המדינה מול – בשנים האחרונות, הממשלות, ממשלות ישראל האחרונות, לקחו את נושא התשתיות ושמו אותו בפרונט, ואנחנו באמת חשים ורואים כך.

יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת, בממשלה הקודמת, שהייתי חבר בה, נושא החינוך וההשכלה הגבוהה היה על סדר-היום, והממשלה החליטה והעבירה מיליארדים, והתוצאות נראות.

יעקב מרגי: אני חושב שמצב מערכת הבריאות – אני יודע כמה אתם עושים, אני יודע כמה משרד הבריאות חסר אונים בין הרצון לבין הצרכים, אבל אנחנו נמצאים במקום לא טוב בהרבה תחומים בתחום הבריאות; לא בגלל שמשרד הבריאות לא עושה.

יעקב מרגי: משרד הבריאות רוצה, יש לו את התקינה, אפילו בחלק מהמקרים הוא לא יכול לפרסם את התקינה, כי הוא לא יוכל לעמוד בה.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לפעול ביחד, גם הכנסת, גם חברי הממשלה – כולם ביחד.

יעקב מרגי: יש עכשיו הגדרה – יש הצהרה שיהיו עודפים בתקציב בגלל עודף הכנסות, וצריך לפעול כדי שהאוצר ישים את תחום הבריאות, את מערכת הבריאות, על שולחן העבודה בשנה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שהשרה תשיב, אני אאפשר גם לחבר הכנסת ראובן ריבלין לשאול.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה בנושא אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נשאיר – יש פה פרק.

יולי יואל אדלשטיין: כשהיא תסיים עם התשובות, אז תוכל לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה, לחבר הכנסת מרגי.

יעל גרמן: חבר הכנסת מרגי, לכך קוראים: הרמה להנחתה.

יעקב מרגי: זאת הייתה המטרה.

יעל גרמן: תודה לך.

אברהם מיכאלי: סגן שר האוצר הגיע, הוא הביא צ'ק.

יעל גרמן: אין ספק שהממשלה השכילה להשקיע בחינוך בשנים האחרונות, לאחר שהיא ראתה שההישגים של תלמידי ישראל הולכים ויורדים, הן במבחנים הבין-לאומיים והן, דרך אגב, במבחנים הפנימיים: גם פיז"ה, גם TIMSS וגם מבחני המיצ"ב, מה שנקרא.

יעל גרמן: הממשלה השכילה והשקיעה מיליארדים בחינוך.

יעל גרמן: אני מסכימה אתך לחלוטין: הגיעה העת להשקיע בבריאות.

יעל גרמן: אני רק רוצה לתקן: העודפים שבהם ניתן יהיה להשתמש הם עודפים של אי-מימוש ההוצאות, כי, כידוע לך, האוצר מפריד בין הוצאה להכנסה ואינו מערבב.

יעל גרמן: זה שיש יותר הכנסה לא יגרום לכך שאנחנו נוכל להוציא יותר, אבל זה שהוציאו פחות בשנה – וכנראה שמסתמנים עודפים של הוצאות, אין ספק שחלק הארי צריך ללכת לבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות, חברת הכנסת יעל גרמן, ולחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה, גברתי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני, תודה לכבוד השרה.

מרב מיכאלי: אני מצטטת מכתבה שפורסמה בעיתון "הארץ", ב"דה מרקר", בסוף אוקטובר השנה, שהכנסות בתי-החולים מתיירות רפואית בשנת 2012 עולות על 0.5 מיליארד שקלים.

מרב מיכאלי: כמו שאנחנו יודעות, המערכת הרפואית הציבורית סובלת כבר היום מצפיפות גדולה במחלקות האשפוז ומתורים ארוכים לשירותים ציבוריים בבתי-החולים.

מרב מיכאלי: ברור שכל מיטה שבה מצוי או מצויה תייר או תיירת שהגיעו לקבל טיפול רפואי בישראל היא מיטה פחות עבור ישראליות וישראלים.

מרב מיכאלי: זאת ועוד, יוצא שבעקיפין המדינה מסבסדת בכספי הציבור, או בכספי המדינה, בכספי הביטוח הלאומי של הציבור, את הטיפול בתיירות ובתיירים הרפואיים.

מרב מיכאלי: עוד צוין בכתבה הזאת שמשרד הבריאות, יש בידיו רק נתונים חלקיים על כל מה שנוגע לתיירות הרפואית.

מרב מיכאלי: שאלתי אלייך, כבוד השרה: מה מדיניות המשרד בעניין התיירות הרפואית לישראל ומה בדעתך לעשות בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברותי – עכשיו הצטרפו – חברות הכנסת וחברי חברי הכנסת, כן, את צודקת, חברת הכנסת מיכאלי.

יעל גרמן: תיירות רפואית אכן, כנראה, מביאה כ-500 מיליון, כחצי מיליארד ש"ח.

יעל גרמן: התיירות היא נושא מאוד מאוד מורכב, התיירות הרפואית, מפני שמחד גיסא התשתיות שלנו אכן מצומצמות, הן במיטות, הן ברופאים, הן באחיות, ולכן עלול להיווצר מצב שבו התייר הרפואי גוזל מיטה, רופא ואחות מהפציינט, מהתושב הישראלי, ומצד שני, אין ספק שאם אכן יש מקום, אנחנו צריכים לעודד את התיירות הרפואית.

יעל גרמן: היא גם נותנת מענה ויוצרת קשרים טובים עם השכנים שלנו – חלק מתיירות המרפא נוצרת על-ידי כך שהשכנים שלנו מגיעים – והיא גם מביאה למיצוי של רמת הרפואה המאוד-מאוד גבוהה שלנו, שמוערכת בכל העולם.

יעל גרמן: בגלל המורכבות של הנושא – זו אחת הסיבות לכך שביקשתי לדון, במסגרת הוועדה שהקמתי כמעט מייד כשנכנסתי לתפקידי, גם בנושא הזה של תיירות המרפא, שנראה שנכון לעכשיו רב הנסתר בו על הנגלה, ובאמת אין לנו עדיין כל הנתונים.

יעל גרמן: אנחנו הקמנו – אני הקמתי – תת-ועדה בראשותו של פרופסור יוג'ין קנדל, והוא הממונה על אותה ועדה שתדון בכל הנושא של תיירות רפואית.

יעל גרמן: אנחנו כן השגנו נתונים ואנחנו ממשיכים לקבל נתונים.

יעל גרמן: הוועדה תשב על המדוכה, תראה את כל המורכבות, תלמד את הנתונים ובהתאם תגבש המלצות, החלטות – המלצות ומסקנות שיועברו למליאה, והיא תקבל בהתאם את המסקנות וההמלצות שלה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה לשרה.

מרב מיכאלי: אני מאוד מעריכה את ההסתכלות המעמיקה שאת מקדמת, אבל אני כן מתעניינת לדעת – מה היא העמדה הערכית הבסיסית שאִתה את ניגשת להסתכל על הנושא הזה?

מרב מיכאלי: איפה את רואה את מרכז הכובד של חשיבות הדברים?

יעל גרמן: כן, בהחלט, אני חושבת שהחזון, שנכתב כבר לפני שנים רבות, חזון משרד הבריאות שמדבר על שוויון, צדק וערבות הדדית, הוא החזון שיש לקיים.

יעל גרמן: אלה לא מילים ריקות מתוכן.

יעל גרמן: כל החלטה, כל מסקנה, כל המלצה תצטרך לעמוד בהתאם לחזון הזה, תצטרך לשמור על השוויון, על הצדק ועל הערבות ההדדית בחברה הישראלית.

מרב מיכאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות וגם לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי; בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי שרת הבריאות, כיצד מתכוונת השרה לפעול כדי להתמודד עם עלויות החניה הגבוהות במיוחד הכרוכות בהגעה לכל בתי-החולים ברחבי הארץ?

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: מהרגע הזה, אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי – ראו כאילו אמרתי.

יעל גרמן: אני פונה ישר לתשובה.

יעל גרמן: שירות החניה בבתי-החולים מהווה שירות ציבורי מאוד מאוד חשוב, ועם זאת צריך כמובן לשמור על מידתיות במחיר של השירות הזה.

יעל גרמן: עבור שירות זה מורשה בית-החולים לגבות מחיר הוגן למקומות החניה באזור שבו ממוקם בית-החולים, וזאת, כמובן, תוך התחשבות בציבור הנדרש לשירותי בית-החולים.

יעל גרמן: ההוראות שלנו כמשרד הבריאות בנושא הפעלת מגרשי חניה בבתי-החולים מפורטות בחוזר מינהל רפואה שיצא ביום 17 באוגוסט 2011, והוא חל על בתי-החולים הממשלתיים.

יעל גרמן: אף-על-פי שאין בסמכות משרד הבריאות להטיל הוראות בנושא השימוש בקרקע של בתי-חולים שאינם ממשלתיים, בכל זאת בתי-חולים ציבוריים – דהיינו כל בתי-החולים של "שירותי בריאות כללית" ובתי-חולים "הדסה", "שערי צדק", לניאדו וכו' – קיבלו על עצמם את הוראות החוזר.

יעל גרמן: המחיר המקסימלי לחניית רכב במשך 24 שעות, על-פי החוזר, נקבע על-ידי המשרד ועומד על סך של 20 ש"ח, ללא הגבלת מספר הכניסות והיציאות של המבקרים.

יעל גרמן: כדי למנוע ניצול החניון ומחירו על-ידי נהגים שלא באים לבית-החולים, יכול בית-החולים לבקש אישור לגבות תשלום במודל או במחיר שונה.

יעל גרמן: עם זאת, מאז שנת 2011 לא התקבלו בקשות להעלאת מחירים.

יעל גרמן: כמו כן, אנחנו קבענו פטורים מתשלום לקבוצות הבאות: מטופלים בדיאליזה, במחלקות האונקולוגיה ומלוויהם, מטופלים אמבולטוריים החייבים להגיע לבית-החולים לטיפול למשך חודש לפחות בתדירות של פעמיים בשבוע לפחות, בני-משפחה המבקרים מטופלים שמאושפזים מעבר לתקופה של 30 יום, הורי פגים מאושפזים, נכים בעלי תעודת נכה, רכב ציבורי, בני-משפחה של חיילים מאושפזים, משפחות בכפוף להמלצות השירות הסוציאלי של בית-החולים.

יעל גרמן: בכוונתנו לבצע עבודת מטה בראשות מנכ"ל משרד הבריאות ובשיתוף עם חבר הכנסת מאיר שטרית, אשר העלה הצעה בנדון – כפי שאתם יודעים, הוא העלה הצעת חוק – שכן מטרתנו לבחון מחדש את הסדרי החניה בכל בתי-החולים ולבדוק אפשרויות להוזילם, להרחבת הפטורים ולשינוי נהלים ואולי אף להביא חקיקה בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת שי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה, גברתי, אני בהחלט מעריך את – – –

אברהם מיכאלי: – – –

נחמן שי: אמר חברי, אברהם מיכאלי, אנחנו בטוחים – כל אחד מאתנו צורך בתי-חולים, לצערנו – שהדברים החשובים והיפים שאמרת לא נשמרים, שלא יהיה ספק.

נחמן שי: התעריף של 20 ש"ח הוא בשמים, הוא על הקרקע, אפילו היושב-ראש שיושב לידך יודע – בתי-החולים לא שומרים על זה.

נחמן שי: זאת אומרת, המחירים הם הרבה הרבה יותר גבוהים.

נחמן שי: יתרה מכך, גם הקטגוריות שהזכרת, שהן קטגוריות נכונות ללא ספק, אנשים לא יודעים על כך, הם באים – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

נחמן שי: – – הם מבקרים את קרוביהם, גם אם הם באונקולוגית וגם אם – והם משלמים מחירים הרבה יותר גבוהים, אין לי ספק בכך.

נחמן שי: לכן, אני מקבל בברכה את הרעיון שהמנכ"ל, יחד עם חבר הכנסת שטרית – גם אני ניסיתי לקדם הצעת חוק, ואני התכוונתי – נצטרף לכל – – –

יעל גרמן: אתה מוזמן.

נחמן שי: לא מוכרחים, זה כבר בדרך, אז יהיה כך.

נחמן שי: א.

נחמן שי: האם יש לך איזשהו לוח זמנים?

נחמן שי: כי אני חושב שראוי שהדבר הזה ייעשה בהקדם; ב.

נחמן שי: המידע הזה, החשוב, שיש פה, בוודאי יחזור על עצמו, וצריך לחשוב על דברים שייעשו כדי שהחולים או המטופלים או בני-המשפחות ידעו על כך, כי הם לא יודעים והם לא יודעים לעמוד על זכויותיהם.

נחמן שי: בדרך כלל אנשים שבאים לבתי-חולים כל כך טרודים בעניין הרפואי שהם לא מנהלים משא-ומתן, אבל המחירים האלה הם באמת גבוהים מאוד והם הופכים למעמסה על משפחות רבות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, כנראה הנושא כל כך חם שכמה חברי כנסת ביקשו לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לא נהוג, אבל מכיוון שכמה ביקשו, אני לפנים משורת הדין אתן לחבר הכנסת ראובן ריבלין שאלה נוספת בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ונחזור לנוהל הרגיל אחר כך, שרק הח"כ ששאל את השאלה יוכל להוסיף ולשאול שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: מכובדי יושב-ראש הכנסת, ובאמצעותך רפואה לכל חולי עמנו.

מרב מיכאלי: אמן כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: גברתי השרה, נכון, בבית-חולים "הדסה" בירושלים יש חניון ציבורי.

ראובן ריבלין: בית-חולים "הדסה" בירושלים הוא לא בית-חולים ממשלתי, אבל אין בית-חולים – ולכן ביקשתי להסמיך את שאלתי לשאלתו של יושב-ראש הלובי למען ירושלים, נחמן שי, וגם על דעתו – אבל בית-חולים "הדסה" נמצא במשבר גדול ביותר, ואין בית-חולים ציבורי יותר מאשר בית-חולים "הדסה", שכן עליו, על בית-החולים הזה ועל בית-החולים "שערי-צדק", נשענת כל הרפואה בירושלים, כל ביטחוננו הרפואי והרפואה לכל חולי עמנו.

ראובן ריבלין: לפני כשבועיים הגשנו, כמה חברי כנסת – חבר הכנסת עפו אגבאריה, חבר הכנסת אראל מרגלית, חבר הכנסת ליצמן, חברת הכנסת רות קלדרון וחבר הכנסת אחמד טיבי – הצעה לסדר-יום שגם צריכה להיות מועברת לוועדת הכספים, שזועקת: מה אנחנו נעשה עם "הדסה", שנמצא במשבר גדול, ויהיו האשמים אשר יהיו?

ראובן ריבלין: אין רפואה ציבורית לבית-החולים "הדסה" בירושלים, בית-חולים שהוא זעיר אנפין של כל חיינו בארץ הזאת, שכן הרופאים יהודים וערבים, החולים יהודים וערבים, העובדים יהודים וערבים.

ראובן ריבלין: כל המפגש של חיינו המשותפים בחוויה הישראלית ובחוויה של הסכסוך נמצא כאן בירושלים, ובא לידי ביטוי ב"הדסה", ששם כולנו משתפים פעולה.

ראובן ריבלין: אני יודע שסגן שר האוצר גם כן נמצא באותו סוד עניינים.

ראובן ריבלין: אנחנו מחויבים לעזור ל"הדסה", ואנחנו נותנים לך גם את כל הגיבוי, כי אנחנו יודעים עד כמה אנחנו צריכים לעזור לך כדי שנוכל לעזור לכל אזרחי ישראל, על כל עדותיהם, על כל הדעות שלהם.

ראובן ריבלין: ואנחנו סומכים עלייך סמיכה מוחלטת לחלוטין, ואנחנו יודעים שהסכמי ה-capping וכל הדברים האלה שאת חייבת להיות בתוכם גם משליכים על העניין, אבל מחויבים אנחנו בשימת לב רבה לראות איך אנחנו פותרים יחד עם האוצר את הנושא הזה, ויפה שעה אחת קודם, כי היא בנפשנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, לא יודע אם שמת לב שסגן שר האוצר – אני לא רוצה לומר "נחלץ לעזרתך", נחלץ לעזרת בית-החולים "הדסה" – –

ראובן ריבלין: יש לו בשורה אולי.

יולי יואל אדלשטיין: – – ואפילו אמר:

יולי יואל אדלשטיין: אולי אני אשתתף בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מבקש שאת בכל זאת תשיבי – –

יעל גרמן: בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: – – זאת שעת שאלות לשרת הבריאות – –

יעל גרמן: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: – – ונראה, אחר כך אולי נאפשר לו מן המיקרופון להתייחס.

יעל גרמן: ראשית, אתייחס כמובן להערתו של חבר הכנסת נחמן שי.

יעל גרמן: אחת הסיבות לכך שיש באמת שעת שאלות לכל שר היא בדיוק הסיבה שאתה אמרת: להביא לידיעת הציבור נושאים שהוא לא יודע.

יעל גרמן: ואכן אני מאוד מאוד שמחתי שהייתה שאלה שבמסגרתה יכולתי להביא לידיעת הציבור מה הן זכויותיו, כי אתה צודק, הציבור לא יודע מה זכויותיו, לא יודע מה מגיע לו.

יעל גרמן: מן הראוי שאנחנו באמת יותר נפרסם את זה ויותר נביא את זה לידיעתו.

יעל גרמן: אז אני שמחה שהשאלה שלך הביאה לכך שהתשובה שלי הביאה לכך שלפחות כאן, על הבמה הזו של הכנסת, ואני מקווה שמכאן לכל עם ישראל, לפחות ידעו את הנתונים האלה.

יעל גרמן: אבל גם בהקשר זה – אני חוזרת על תשובתי – נצטרך לשבת ולראות מה עושים כדי לפרסם את זה יותר, כדי שאנשים ידעו.

יעל גרמן: חברי חבר הכנסת ריבלין, המצנט הגדול של הרבה נושאים וגם של "הדסה", באיזו אמנות תפרת את החניה לבעיית "הדסה".

יעל גרמן: פשוט פנטסטי.

אברהם מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי יש באמת מצוקת חניה ב"הדסה".

ראובן ריבלין: חייבים להקפיד על התקנון, שלא להכשיל את היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

ראובן ריבלין: חייבים להקפיד על התקנון ולא להכשיל – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: נכשלתי בשמחה בנושא הזה.

יעל גרמן: אבל אתה יודע מה?

יעל גרמן: אמר היושב-ראש שהוא נתן את זה באופן יוצא מן הכלל, ואני שמחה להשיב לך גם ללא תמיכתו ועזרתו של סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יעל גרמן: כן, יש בעיה רצינית ל"הדסה".

יעל גרמן: ואני חייבת לומר בכאב לב שחלק מן הבעיה אינו טמון במה שעשתה ממשלת ישראל, ובית-חולים "הדסה" צריך יהיה לפשפש במעשיו בשנים האחרונות, לערוך חשבון נפש, בדק בית, ובעיקר – תוכנית הבראה.

יעל גרמן: ממשלת ישראל נחלצת כבר כמה חודשים לעזרתו של בית-החולים.

יעל גרמן: אם עד היום שולמו המשכורות – אומנם לפעמים חלקן בתחילת החודש וחלקן ב-9 בחודש, אבל המשכורות שולמו – הרי זה בזכותה ובסיועה המלא של ממשלת ישראל, שמצאה את הדרכים הנכונות לסייע לבית-החולים ולא לתת לו ליפול ולאפשר לכל העובדים שם לקבל את המשכורות כראוי.

יעל גרמן: ממשלת ישראל – בעיקר משרד האוצר, נציגי משרד האוצר, נציגי משרד הבריאות – וכמובן נציגי בית-החולים יושבים באופן אינטנסיבי כדי למצוא פתרון שיהיה, כפי שאמרתי כבר בפעם הקודמת, פתרון לטווח ארוך, פתרון בר-קיימא.

יעל גרמן: כי זו לא תהיה חוכמה שממשלת ישראל היום, בין שיש לה עודפים ובין שאין לה עודפים, תרשום צ'ק, תיתן ל"הדסה", ובעוד שנה "הדסה" יבוא עם אותה בעיה בדיוק, ואם לא בעוד שנה אז בעוד שנתיים או בעוד שלוש.

יעל גרמן: זו העת ללמוד את הנושא, לקבל החלטות כואבות, אולי אפילו כואבות מאוד, אבל להביא לידי כך שתהיה תוכנית הבראה יציבה לטווח ארוך, שבמסגרתה קרוב לוודאי שכל אחד יצטרך לתת את שלו, אבל בעיקר בית-חולים "הדסה" יצטרך לבוא ולתת את שלו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת משה זלמן פייגלין לשאול את השאלה הבאה.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת הבריאות, בריאיון שנערך אתך טענת כי הדרך הנכונה להתרת השימוש בקנאביס רפואי היא הפיכתו לתרופה.

משה זלמן פייגלין: לצורך זה, אמרת, דרושה השקעה כספית גדולה, שתייקר את המוצר וכפי הנראה גם תפחית מיעילותו.

משה זלמן פייגלין: שאלתי: באיזו זכות את מונעת מחולים את המזור לכאבם וחוליים בקנאביס כפי שהוא – זול, יעיל, מתת אלוהים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

יעל גרמן: חברי חבר הכנסת משה פייגלין, הנה פעם נוספת אנחנו חוזרים לנושא שאינו יורד מסדר-היום.

יעל גרמן: אתה שואל ואני משיבה, אני משיבה ואתה שואל, ופעם נוספת אשיב.

יעל גרמן: אישית, איני מונעת דבר, כידוע לך.

יעל גרמן: לא זו אף זו – אנו עושים הכול במשרד הבריאות על מנת להקל את מתן הקנאביס הרפואי ולהנגישו לאותם חולים שיכולים וצריכים לקבל אותו.

יעל גרמן: כשאנחנו מדברים על קנאביס, צריך להפריד בין לגליזציה לבין מתן קנאביס לצרכים רפואיים.

יעל גרמן: בנושא הלגליזציה אין למשרד הבריאות כרגע יד ורגל, ואני לא עוסקת בכך.

יעל גרמן: יכול להיות שיום אחד הכנסת תחליט שהיא רוצה לדון בזה.

יעל גרמן: בסדר, זה לגיטימי ואולי צריך באמת שהיום הזה יגיע, ואני אפילו פונה אליך.

יעל גרמן: אני יודעת שאתה בעד לגליזציה.

יעל גרמן: בוא, אני מרימה לך כפפה: תגיש הצעת חוק ללגליזציה, כפי שאתה מאמין בה, תדון הכנסת בנושא, ידונו הוועדות ונראה לאן הרוח נושבת.

יעל גרמן: אבל כל עוד אנחנו מדברים על קנאביס רפואי, כאן מוטלת עלי אחריות גדולה.

יעל גרמן: הקנאביס הרפואי הנו תחום שבו אנחנו עוסקים כמשרד הבריאות.

יעל גרמן: זה תחום שבו אנשים שנמצא על-פי קריטריונים מסוימים שהקנאביס מביא להם מזור, יכולים לקבל רישיון לצריכתו.

יעל גרמן: כמה מילים לגבי הקנאביס: עדיין הקנאביס לא הוכר כתרופה.

יעל גרמן: אכן, יש מקרים שבהם רופאים, ובוודאי חולים, באים ואומרים שהקנאביס מביא מזור, אבל הוא לא הוכר כתרופה על-פי הגדרת תרופה כתרופה.

יעל גרמן: כדי להגדיר תרופה כתרופה נדרשים שלושה פרמטרים: איכות, בטיחות ויעילות.

יעל גרמן: תהליך של פיתוח תרופה ואישורה אורך שנים רבות, שבמהלכן נבדק החומר הפעיל במספר רב של ניסויים קליניים מבוקרים, מדוקדקים, שמטרתם לבדוק את בטיחות התרופה תוך מעקב וזיהוי של כל תופעות הלוואי.

יעל גרמן: כמו כן, נבדק טווח המינונים הנדרש לקבלת אפקט פרמקולוגי הָדיר ועקבי שניתן לצפות לו בכל פעם שתינתן אותה תרופה.

יעל גרמן: יתר על כן, נבדקת הצורה, אופן המתן, כך שיהיו יעילים ועקביים.

יעל גרמן: גם בגמר שלב הניסויים הקליניים ממשיכה התרופה להיבדק כל העת בתהליך הייצור שלה באותם פרמטרים קפדניים.

יעל גרמן: לצערנו הרב, צמח הקנאביס לא עבר תהליך כזה.

יעל גרמן: הוא לא עבר תהליך מסודר של פיתוח תרופה, ולכן לא ניתן לקבוע אותו כתרופה ולא ניתן לבוא ולומר לרופאים מה, מתי, כמה, למה ומה הן תופעות הלוואי.

יעל גרמן: אכן, אמרתי אז ואני אומרת גם היום שאילו הקנאביס היה עובר את התהליך שעוברת כל תרופה אזי ניתן היה לתת אותו כתרופה, ובאמת זה היה יכול להיות פתרון טוב, אולי הפתרון הטוב ביותר.

יעל גרמן: אך יש להבין שמשרד הבריאות אינו מנהל תהליכים אלה, מעולם לא ניהל, אין לו האפשרות ואין לו האמצעים לנהל תהליך של הפיכת מוצר מסוים לתרופה.

יעל גרמן: בכנסת הזאת הוגשו כמה הצעת חוק – אחת מהן שלך – שמטרתן להסמיך כל רופא לרשום מרשם של קנאביס רפואי.

יעל גרמן: אז כפי שהסברתי, קנאביס אינו תרופה, ורופא אינו יכול לתת מרשם כשאינו יודע כאמור למי לתת, כמה לתת, מה הן תופעות הלוואי, האם עלולות להיות השפעות מתנגשות עם תרופות אחרות שאותו פציינט, שאותו לקוח חולה לוקח וכו'.

יעל גרמן: בנוסף, אנו חוששים – והסתדרות הרופאים הישראלית שותפה לחששנו – כי אם נאפשר לכל רופא לרשום קנאביס ללא הגבלה או התוויה, במקום השיטה הקיימת היום של חובת קבלת רישיונות והתוויות מוגבלות, תהפוך כל מרפאה ויהפוך כל רופא יעד למשתמשים רבים שמשתמשים היום בקנאביס לאו דווקא לצרכים רפואיים, שינסו – וסביר להניח שגם ימצאו את הדרך – לקבל את האישור המיוחל, וזאת כאמור בהיעדר כל הצדקה רפואית.

יעל גרמן: על-פי הוראת פקודת הסמים המסוכנים קנאביס הוא חומר שעדיין מוגדר כסם מסוכן, ולכן אינו נגיש לציבור הרחב, להבדיל מחומרים אחרים שאינם נחשבים לסמים מסוכנים, כגון אלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעל גרמן: מאז כניסתי לתפקיד פעלנו על מנת להקל ככל הניתן מבחינה מקצועית את הליך מתן הרישיון לצריכת הקנאביס.

יעל גרמן: הוכנסו התוויות חדשות, הגדלנו את מספר המנהלים המאושרים משישה ל-21, ומספר הרישיונות עלה רק בשנה האחרונה מקצת למעלה מ-10,000 לפני שנה לכ-14,000 היום.

יעל גרמן: בחודש הקרוב, בתוך חודש, תונח בממשלה הצעת מחליטים בנושא.

יעל גרמן: כמו כן, בכוונתי להמשיך ולפעול להסרת חסמים ככל האפשר להנגשה של הקנאביס לציבור החולים שזקוק לו, שאכן יש בסיס רפואי לאישור השימוש על-ידם.

יעל גרמן: לסיום, אני חוזרת ופונה:

יעל גרמן: אם אתה מאמין שקנאביס הוא מתת אלוהים, אני חוזרת ומציעה לך, תגיש הצעה ללגליזציה ונדון בה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת למשה זלמן פייגלין – בבקשה, אדוני.

משה זלמן פייגלין: כיוון שגברתי קוראת מחשבות, ככל הנראה, ומניחה שהגשתי את ההצעה לקנאביס רפואי כדי להגיע ללגליזציה, גם אני ארשה לעצמי לחטוא בקריאת מחשבות ולומר שבעקבות היכרות מעמיקה עם המצב בשטח, ואכן דיאלוג מתמשך אתך, גברתי, בנושא הזה, גם אני מרשה לעצמי לקרוא מחשבות ולומר שאת פשוט לא רוצה את הקנאביס – לא ברפואי, וכמובן שלא בלגליזציה.

משה זלמן פייגלין: יש כאן איזושהי סיבה שאיני מבין, פשוט אינני מסוגל להבין מדוע חולים כה רבים בישראל צריכים לסבול.

משה זלמן פייגלין: אני יכול לומר לך, גברתי, שהתנאים במציאות לא הפכו קלים יותר; הפכו קשים הרבה יותר.

משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה להתחיל לתת כאן דוגמאות שונות ומשונות לדרכים שבהן אותן ועדות ומערכות ביורוקרטיות מסובכות שהקמתם רק מקשות על החולים יותר ויותר, ולא להפך.

משה זלמן פייגלין: זה המצב בשטח.

משה זלמן פייגלין: אני רק מקווה באמת, בעקבות ההצעה שלי, שהוגשה לפני חודש פחות יום, ובה הוצע דבר מאוד פשוט, גברתי: הוצע שרופא שכן עבר הכשרה בנושא, ולא פוחד לעסוק בנושא, ומרגיש שכתפיו רחבות מספיק מבחינה מקצועית כדי לתת את המרשם הזה לחולה שהגיע אליו, אכן יוכל לעשות זאת – ולא פקיד, שמעולם לא ראה את החולה, אי-שם בוועדה ביורוקרטית שכל מטרתה לייצר סחבת.

משה זלמן פייגלין: שם, באותה ועדת שרים לענייני חקיקה, את נלחמת בחירוף נפש נגד הרעיון.

משה זלמן פייגלין: איני יודע מדוע, אבל מה שאני כן יודע הוא מה שהוחלט בסופו של דבר – שבתוך 45 יום, כפי שציינת, תוגש הצעה חלופית של משרד הבריאות.

משה זלמן פייגלין: שאלתי היא: כיצד מתקדם העניין?

משה זלמן פייגלין: יש פחות או יותר שבועיים להגשת אותה הצעה.

משה זלמן פייגלין: כיצד זה מתקדם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה.

יעל גרמן: ראשית, יכול להיות שזה מתוך חוסר מידע, ואשמח מאוד להביא בפניך את העובדות, אבל משרד הבריאות עושה הרבה ומקל בצורה משמעותית על קבלת ההיתרים מאז שדיברנו.

יעל גרמן: כל יום שעובר אנחנו מקלים.

יעל גרמן: בשבוע הקרוב אנחנו נעלה לאתר לוח זמנים שבו אנחנו מתחייבים לתת, תוך זמני שהייה מאוד מאוד ברורים, מתן מענה לכל בקשה, לרבות כל הפרוצדורה שכרוכה בכך.

יעל גרמן: קיצרנו בצורה משמעותית – ממשך של חודשים של תשובה למשך שלא עולה על 30 יום, ולעתים אף פחות מ-30 יום, אפילו עשרה ימים.

יעל גרמן: במקרים מסוימים, כמו במחלות חשוכות מרפא, כמו מתן קנאביס לחולי סרטן, אנחנו מגיעים לתקופות של מקסימום שבעה ימים, ופעמים רבות גם 24 שעות ו-48 שעות.

יעל גרמן: צר לי שאינך יודע זאת.

יעל גרמן: אולי זאת אשמתי, אני אביא את הדברים לידיעתך.

יעל גרמן: משרד הבריאות עושה רבות ומקל, וכל אדם שלא מקבל את הקנאביס בזמן המתאים מסיבה כזו או אחרת, יודע שיש לו דלת פתוחה במשרד הבריאות.

יעל גרמן: יש לי יועצת אישית שמטפלת בנושאים באופן אישי, ומנסה לסייע לכל אדם ואדם באופן אישי.

יעל גרמן: ובאשר לקנאביס כתרופה, אני חוזרת ואומרת – היו שלוש שאלות, ואענה עליהן לפי הסדר שבו הן נשאלו.

יעל גרמן: זאת הייתה הראשונה.

יעל גרמן: השנייה הייתה הסיפור של קנאביס כתרופה, ובסוף – מתי אנחנו מגישים את זה לממשלה.

יעל גרמן: קנאביס כתרופה, חשבתי שהבהרתי את זה – בלתי אפשרי.

יעל גרמן: תרופה, כדי שתהיה תרופה, צריך לעבור את כל ההליך שציינתי, ואני לא רוצה לחזור עליו.

יעל גרמן: תרופה, כדי שאפשר יהיה לתת אותה, צריך שיהיה מינון לכל התוויה – למי לתת, למי לא, מה הן תופעות הלוואי, עם איזו תרופה אחרת היא מתנגשת.

יעל גרמן: אין את זה בקנאביס.

יעל גרמן: לא ניתן לתת את זה לרופאים.

יעל גרמן: הרופאים מתנגדים, הסתדרות הרופאים הישראלית מתנגדת לכך, ובצדק.

יעל גרמן: לא ניתן להטיל על גבם של הרופאים מעמסה בלתי אפשרית של מתן קנאביס כתרופה, כאשר הוא אינו תרופה.

יעל גרמן: כן ניתן להקל, כן ניתן להרחיב את המרשמים, כן ניתן אולי להוסיף רופאים.

יעל גרמן: ובאמת, בהצעת המחליטים שאנחנו מגבשים, ואני מקווה שהיא תגיע לממשלה או בעוד שבועיים או בעוד שלושה שבועות, אני מקווה שאפילו בתוך שבועיים היא תגיע, באותה החלטה בהחלט נציג את המתווה, את המודל, את לוחות הזמנים, את מספר הרופאים, את כל מה שנעשה וצריך לעשות.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: נעבור לשאילתה של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: ערב טוב, גברתי השרה.

אלעזר שטרן: באמנות פחות ותיקה מאשר של חבר הכנסת רובי ריבלין, אני אקח טרמפ על ברית המילה.

אלעזר שטרן: רק לומר שהשבוע באופן אנונימי נתקלתי בבית-חולים "העמק" בסוג של טיפול.

אלעזר שטרן: אף אחד לא יודע – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן, הנוהל הוא להיצמד לשאלה.

אלעזר שטרן: עכשיו אני נצמד.

אלעזר שטרן: אני יודע, אני לא יודע לעשות את זה טוב כמו רובי.

יעל גרמן: הוא לא מספיק מוכשר.

יעל גרמן: לא כמו רובי.

אלעזר שטרן: אני רק רוצה להגיד שמגיע להם, מבחינתי, ציון לשבח.

יעל גרמן: צל"ש.

יעל גרמן: תודה.

אלעזר שטרן: השאלה שלי קשורה לנושא ברית המילה.

אלעזר שטרן: אני חושב שדווקא בזמנים האלה, כשאנחנו כולנו עסוקים בשליחות של הכנסת בניסיון לשנות את ההחלטה באירופה – כיום אין הסדרה חוקית של ברית המילה, וכשאני אומר "הסדרה חוקית", אני, כמובן, לא מתכוון חלילה שיהיה חוק לעשות ברית מילה.

אלעזר שטרן: הרב עמיטל אמר פעם שאם יהיה חוק, אז הרוב לא יעשו.

אלעזר שטרן: תפקיד המוהלים, כשירותם והפיקוח עליהם: יש ועדה בין-משרדית של משרד הבריאות והמשרד לשירותי דת, שפועלת מתוקף החלטה מינהלית ומאגדת תחתיה את רשימת המוהלים המוסמכים.

אלעזר שטרן: אי-הסדרה של נושא המוהלים פותחת פתח מסוכן לכך שכל אזרח על פניו יכול לשמש מוהל מבלי שיש עליו פיקוח חוקי מטעם משרד הבריאות – מה שעלול לסכן את בריאות הציבור.

אלעזר שטרן: השאלה שלי היא: מה ניתן לעשות כדי לשפר את הנושא הזה?

אלעזר שטרן: תודה.

יעל גרמן: חבר הכנסת שטרן מעלה שאלה חשובה, שדורשת התעמקות בנושא, יכול להיות שאפילו בחינה מחדש של המדיניות.

יעל גרמן: כיום פקודת הרופאים אינה מגדירה ברית מילה כעיסוק רפואי.

יעל גרמן: היא מוגדרת כפעולה דתית.

יעל גרמן: זאת, פרט למקרים שבהם ברית המילה מבוצעת על-ידי רופא, וכנראה זה מה שראית בבית-החולים האמור.

יעל גרמן: עם זאת, עקב הצורך להתחשב בהיבטים הרפואיים – – –

אלעזר שטרן: – – – בכלל, על טיפול, על היגיינה, בלי קשר לברית מילה.

אלעזר שטרן: סליחה אם לא הובנתי.

יעל גרמן: שיגעון.

יעל גרמן: לקחנו את הצל"ש.

יעל גרמן: עקב הצורך להתחשב בהיבטים רפואיים של הנושא, הפיקוח עליה מוסדר, על הפעולה הזאת, כפי שתיאר חבר הכנסת שטרן, הפיקוח מוסדר על-ידי ועדה בין-משרדית המורכבת מנציגי הרבנות הראשית ומשרד הבריאות, בניהול הרבנות הראשית.

יעל גרמן: הפיקוח על המוהלים מוסדר באמצעות מנגנון הסמכה וולונטרי, שעל-פיו מוהלים מקבלים הסמכה לאחר שהם עוברים בהצלחה תהליך של לימודים אצל מומחה, מבחנים של הוועדה הבין-משרדית וביצוע של 30 בריתות תחת פיקוח של מומחה.

יעל גרמן: ההערכה היא שבישראל יש כיום כ-650 מוהלים, מתוכם 450 בעלי הסמכה.

יעל גרמן: קיים מנגנון דיווח של בתי-החולים למשרד הבריאות על מקרים של יילודים המגיעים לקבלת טיפול רפואי כתוצאה מסיבוך לאחר ברית מילה.

יעל גרמן: כל מקרה מדווח, ועובר לוועדה בין-משרדית, ונבדק כמובן על-ידי משרד הבריאות.

יעל גרמן: בתקופה שבין 2007 ל-2013, מספר המקרים לשנה נע בין 35 ל-65.

יעל גרמן: רוב המקרים התאפיינו כסיבוכים קלים ביותר, כגון דימום שנוצר כתוצאה מברית המילה, ודרשו טיפול שמרני פשוט על-ידי הגורמים הרפואיים בבתי-החולים.

יעל גרמן: מתוך כלל הסיבוכים שצוינו, מספר הסיבוכים המשמעותיים לשנה עומד היום על כחמישה מקרים.

יעל גרמן: כפי שציינתי בפתח דברי, יש צורך לבחון את הנושא לעומקו.

יעל גרמן: אני מודה לך על כך שהעלית אותו, ויכול להיות שיש אף מקום לשנות את קורס ההסמכה כך שלא יהיה על בסיס וולונטרי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לחלק השני של שעת השאלות, שבו יציגו חברי כנסת שאלות בנושאים שאת הסכמת להשיב עליהם.

יחיאל חיליק בר: הנושאים יהיו: התוכנית הלאומית למניעת אובדנות, התוכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא וסירוב רופאים לטפל בנשאי HIV.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לנושא הראשון: התוכנית הלאומית למניעת אובדנות.

יחיאל חיליק בר: אני רק אציין שבשבוע הבא אנחנו נקיים יום מיוחד בנושא האובדנות, שיזם חבר הכנסת מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: ואני אבקש מחבר הכנסת מיכאלי לשאול את השאלה שלו לשרה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אכן בשבוע הבא יתקיים פה ציון היום הבין-לאומי למניעת התאבדויות, ואני מתאר לעצמי, גברתי השרה, שבשבוע הבא נרחיב עוד יותר ועוד יותר.

אברהם מיכאלי: אבל מכיוון שהנושא הוא נושא של פיקוח נפש, ויש לנו פה דבר – לצערנו, הרבה חששו לדבר על זה, הרבה חששו להתייחס לנושא הזה, ואני כבר אומר את זה לכבודך ולזכותך, שאת מן השרים הראשונים שנתקלתי בהם, בקדנציות שאני נמצא פה בכנסת – שלקחה את הנושא הזה ללבה ועושה כרגע הכול כדי לסייע לנו, לשדולה, לקדם את הסוגיה הזאת.

אברהם מיכאלי: ואין ספק – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני, רק זאת שעת שאלות, לא שעת מחמאות.

אברהם מיכאלי: זה הולך יחד.

יעל גרמן: מה כואב לך?

אברהם מיכאלי: אבל אין לי שאלות כתובות.

אברהם מיכאלי: זה לא הקטע.

אברהם מיכאלי: הפעם זו לא שאלה כתובה שאני צריך להקריא לה.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע שהשרה נהנית, אין ספק.

יחיאל חיליק בר: אבל בסדר.

אברהם מיכאלי: אני הייתי מודה לשרה אם נוכל, עם המעורבות שלך בחודשים האחרונים – את כבר מעורבת בסוגיה כשרה בממשלה – לתת לנו תקווה, לשדולה, ואנחנו יכולים לראות אולי פירות מהיוזמה, שלך ושל כמה שרים בממשלה, בנושא של קידום התוכנית הלאומית למניעת אובדנות.

אברהם מיכאלי: ואני אשמח לראות גם את החזון שלך וגם את התחזית שלך כמימוש בפועל של התוכנית הזאת, גם בתוכנית וגם בתקצוב.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: חבר הכנסת מיכאלי, אני חייבת להחזיר לך מחמאה ולומר לך שאתה נשאת את הלפיד בשנים האחרונות פה בכנסת, כאשר עמדת בראש השדולה למניעת אובדנות, והיית באמת היחיד ששמר על הלפיד ודיבר על הנושא.

יעל גרמן: משום מה יש איזושהי סטיגמה שדבוקה לנושא האובדנות, שגורמת – א.

יעל גרמן: לכך שאנשים נמנעים מלדבר על הנושא; ב.

יעל גרמן: לכך שאנשים לא נעים להם, הם מרגישים מאוד לא נוח לדבר על הנושא; וג.

יעל גרמן: לכך שהם סבורים, גם בעקבות דעות כאלו ואחרות, שאם מדברים על הנושא הרי שבצורה כזו או אחרת מעודדים אותו.

יעל גרמן: המחקרים האחרונים מעידים על כך שלא היא.

יעל גרמן: דווקא חשיפה של הנושא, דווקא דיבור עליו, לדעת את הנתונים הקיימים במדינה ולטפל בנושא – זו הדרך למנוע אותו.

יעל גרמן: אי לכך, חברנו יחד, חמישה שרים – אני מקווה שעוד שרים יצטרפו – שר החינוך, שר הרווחה, אנוכי, שרת הבריאות, השר לאזרחים ותיקים ושרת הקליטה – חברנו יחד, יחד עם משרד רוה"מ ויחד עם גורמים נוספים, יחד אתך, חבר הכנסת, יחד עם חבר הכנסת טופורובסקי, ואני מקווה שחברי כנסת נוספים יצטרפו.

יעל גרמן: ואנחנו הכנו תוכנית שאנחנו רוצים להגיש כהצעת מחליטים לממשלה, כדי שהממשלה תרים את הכפפה ותצא עם תוכנית לאומית למניעת אובדנות.

יעל גרמן: כל שנה אנחנו מאבדים קרוב ל-500 אנשים שמתאבדים.

יעל גרמן: אנחנו מאבדים כ-285 אנשים בתאונות דרכים, ויש לנו תוכנית לאומית למניעת תאונות דרכים שהצליחה בצורה בלתי רגילה, תוכנית שעליה ובה השקיעה הממשלה 400 מיליון.

יעל גרמן: אנחנו נבקש הרבה הרבה פחות מ-400 מיליון, אבל כן נבקש להרים את זה כתוכנית לאומית.

יעל גרמן: הניסיון מוכיח שכאשר צה"ל לקח את הנושא הזה לידיו, הוא הוריד בצורה דרסטית את מספר המתאבדים.

יעל גרמן: כנ"ל גם שירות בתי-הסוהר, השב"ס.

יעל גרמן: אבל לא רק זה.

יעל גרמן: ממדינות העולם אנחנו מגלים שכל מדינה שלקחה לעצמה את הנושא והעלתה אותו למודעות, והכינה תוכנית לאומית עם תקציבים בצדה, הורידה את מספר המתאבדים ב-25%–40%.

יעל גרמן: אז זה הדבר שהיום אנחנו צריכים לעשות.

יעל גרמן: אני מודה לך על כך שאתה מודע לכך.

יעל גרמן: אני מודה לך על כל שיתוף הפעולה, ומקווה, אכן, שבשבוע הבא, ביום למניעת האובדנות, תהיה לנו בשורה, נציג את התוכנית הלאומית, שלה שותפים, כאמור, כל המשרדים שציינתי, ואני מקווה שנוכל גם לבשר שיש לנו תקציב כדי לצאת לדרך.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לנושא השני: התוכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, העניין של אורח חיים פעיל ובריא מביא אותי לסוגיה מאוד מרכזית בכל מדיניות הבריאות בארץ ובעולם, וזה: כמה המדינה משקיעה במניעה, לעומת כמה מושקע בטיפול.

באסל גטאס: הפתגם הערבי המפורסם, ולדעתי יש פתגמים מקבילים בכל תרבות, הוא שגרם אחד של מניעה שווה טונה של טיפול.

באסל גטאס: ובאמת, מחקרים מדעיים מראים ששקל או דולר שמושקע במניעה, חוסך לפחות 10 שקלים או 10 דולרים בטיפול.

יעל גרמן: 5.

באסל גטאס: השאלה שלי: האם התוכנית הזאת באה מאותה תפיסה של השקעה במניעה כדי לחסוך לאורך זמן בטיפול, והאם מה שבאמת מושקע היום במשרדך, לדעתך משביע רצון, בראייה הזו, האסטרטגית, של עידוד המניעה – ואחר כך להביא לחיסכון בחיי אדם, כמובן, לא רק בכסף, אלא טיפול?

באסל גטאס: והאם התוכנית הזו היא רב-מערכתית, או רק בתוך משרד הבריאות?

באסל גטאס: לדעתי, אחד הגורמים שאמור להיות מאוד אינטרסנטי בעניין הוא המוסד לביטוח לאומי.

באסל גטאס: אני, אישית, ניסיתי לשכנע אותם בעבר במימון תוכניות.

באסל גטאס: לדוגמה, את יודעת, הסוכרת, מחלת הדור, או מחלת המאה הנוכחית – –

יעל גרמן: מגפה.

באסל גטאס: – – במגזר, באוכלוסייה הערבית, היא מכה, ובתחום המניעה היה אפשר לעשות ולחסוך ממש אלפי מקרי מוות בשנה.

באסל גטאס: לצערי, הביטוח הלאומי לא שם את זה במקום גבוה בסולם העדיפויות.

באסל גטאס: הוא נועד, כנראה, רק לממן את הטיפול, אחרי שהאדם נעשה נכה או נעשה חולה וכו'.

באסל גטאס: השאלה היא אם אפשר לשלב את הביטוח הלאומי גם במאמץ הלאומי הזה, או בתוכנית הלאומית הזאת.

באסל גטאס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת גטאס.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: חבר הכנסת באסל גטאס, כן, לשאלה אם עוד גופים שותפים לזה, בהחלט.

יעל גרמן: התוכנית היא תוכנית לאומית, ושותפים לה גם משרד החינוך וגם משרד הספורט, שלא צריך להיות חכמים יותר מדי כדי להבין שזה באינטרס שלהם, וכמה הם יכולים באמת לשנות את אורח החיים בגני-הילדים, את צורת האוכל, מה אוכלים הילדים, גם בגני-הילדים, גם בבתי-הספר; כמובן, עידוד של פעילות ספורטיבית על-ידי משרד הספורט, ואנחנו, עד כמה שאנחנו יכולים, במשרד הבריאות, למנוע.

יעל גרמן: מסתבר שבכל העולם גילו, ממש כמו שאתה אמרת, שכל דולר או שקל, זה לא משנה, שמושקע במניעה, בסופו של דבר מביא תשואה של בין 4 ל-7 דולר בהמשך הדרך.

יעל גרמן: אבל אם אנחנו שמים רגע בצד את הכסף, זה מביא קודם כול לכך שאוכלוסייה חיה בצורה בריאה יותר, ויש לזה ערך אדיר מבחינה חברתית ומבחינת איכות החיים.

יעל גרמן: זו הסיבה שאנחנו יצאנו לדרך.

יעל גרמן: אנחנו יצאנו לדרך בתוכנית רב-מערכתית שמדברת על שטחים רבים מאוד, ובין השאר מתמקדת בנושא הסוכרת.

יעל גרמן: ומכיוון שאתה ציינת את הסוכרת אני חייבת לומר – אתה יודע, האומר דבר בשם אומרו מציל עולם ומלואו.

יעל גרמן: לאחרונה היו פרסומים על כך שאנחנו מתכוונים – שאני מתכוונת ומקדמת את הפיקוח על המחירים בצורה כזאת שיהיה פיקוח על הלחם המלא ועל החיטה המלאה במקום על הלחם הלבן.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שאת הרעיון הזה אני שמעתי מד"ר בשארה בשאראת, מנהל בית-החולים בנצרת, שמקדיש חלק ניכר מחייו ומעבודתו הרפואית לצמצום פערים בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית, והוא שהביא לתשומת לבי את הבעיה של הסוכרת, שאכן היא כמעט מגפה באוכלוסייה הערבית.

יעל גרמן: ד"ר בשאראת בא ואמר ששינוי קטן כזה, אם באמת כל האוכלוסייה, ובפרט האוכלוסייה הערבית, תשנה את הרגלי הצריכה והאוכל שלה ובמקום לאכול לחם לבן ופיתה מקמח לבן היא תאכל לחם מלא, הדבר ישנה באחוזים ניכרים את מספר חולי הסוכרת בעתיד, וגם ישנה את מספר חולי הסוכרת בהווה.

יעל גרמן: לחם מלא גם ישנה את שיעור התמותה מסרטן המעי הגס ומטרשת העורקים.

יעל גרמן: לכן אנחנו היום יושבים במשרד וחושבים איך ניתן לשנות את הפיקוח על המחירים כך שאנשים יפסיקו לאכול את הלחם הלבן.

יעל גרמן: הפיקוח יעבור מהלחם הלבן אל הלחם המלא, ואם צריך – גם על-ידי סבסוד.

יעל גרמן: אבל בזה לא די.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים בקשר עם תעשיות המזון והמסעדות כדי שהן יורידו מרצונן את כמות הנתרן, המלח שנמצא במזון שלנו.

יעל גרמן: גם הנתרן התגלה כאחד מסיבות המוות וכאחד מסיבות החולי, במיוחד לחץ-דם וגם מחלות דם.

יעל גרמן: אנחנו פועלים בערוצים רבים כדי באמת לשנות את אורח החיים של הישראלי; שהאדם יוכל לקבל החלטה מושכלת מה הוא אוכל.

יעל גרמן: בין השאר, אנחנו מקדמים בוועדת ערו"ב את התקנות של Front of Package, כדי שבקדמת האריזה כל אדם יוכל לראות מהי כמות הנתרן שהוא אוכל באותה חפיסת מזון, מהי כמות הסוכר ומהי כמות הטראנס – אותו טראנס שעכשיו ה-FDA אסר בארצות-הברית.

יעל גרמן: אנחנו מתכוונים להמשיך בתקנות בהסברה על אורח חיים בריא ובעידוד פעילות ספורטיבית – להביא לידי כך שאדם ינהל אורח חיים בריא ועל-ידי כך ימנע מחלות בעתיד.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: הנושא השלישי הוא סירוב רופאים לטפל בנשאי HIV.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שאתה לא מדבר בנושא.

יחיאל חיליק בר: האם את רוצה להגיב בנושא או שאת לא מעוניינת?

יעל גרמן: כן.

יחיאל חיליק בר: החלטה שלך, אז בבקשה.

יעל גרמן: בהחלט.

יעל גרמן: חבל שאף אחד לא מעלה את זה.

יחיאל חיליק בר: יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה לומר על זה משהו לשרה – סירוב רופאים לטפל בנשאי HIV?

מרב מיכאלי: במה?

יחיאל חיליק בר: סירוב רופאים לטפל בנשאי HIV.

יחיאל חיליק בר: האם יש חבר כנסת שרוצה לומר על זה משהו לפני תשובת השרה?

מרב מיכאלי: יש על זה איזשהן סנקציות, על מצב כזה?

יחיאל חיליק בר: רק רגע, נגיד לפרוטוקול ששאלה חברת הכנסת מיכאלי אם יש סנקציות על הדבר.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יעל גרמן: אם יש סנקציות – כן.

יעל גרמן: בכל מקרה שרופא אינו עושה את חובתו הרפואית, ניתן להעמיד אותו בפני ועדת משמעת ולהטיל עליו סנקציות.

יעל גרמן: במקרה הזה באמת היו תלונות, אבל לטעמי ההחלטות לא היו חריפות דיין.

מרב מיכאלי: מה הן היו?

יעל גרמן: אז אני אספר, אולי באמת אני אספר דבר דבור על אופניו.

יעל גרמן: לאחרונה הגיעו לידיעתי כמה מקרי שימוע שנערכו בשנת 2012 לרופאי שיניים אשר על-פי הטענות סירבו לטפל בנשאי HIV.

יעל גרמן: במסגרת הליכי השימוע ציין צוות השימועים כי ידוע שפרקטיקות פסולות מסוימות, כגון הזמנה לסוף היום, נהוגות במוסדות ציבוריים וממשלתיים, ולכן הוא מצא שקשה למצות את כל חומרת הדין עם רופא בודד במרפאתו הפרטית כשהוא נוהג בדרך דומה.

יעל גרמן: קביעה זו הטרידה אותי מאוד, שכן היא מעידה על כך שמדובר בתופעה שכנראה נהוגה במחוזותינו, ולא רק בכמה מקרים בודדים וחריגים שהובאו לידיעתנו, ולכן מצאתי לנכון להבהיר את תפיסתי בגילוי דעת שהפצתי לכלל גורמי הרפואה.

יעל גרמן: במסגרת גילוי הדעת ציינתי כי שבועת הרופא מצווה "ועזרתם לאדם החולה באשר הוא חולה, אם גר, אם נוכרי ואם אזרח, אם נקלה ואם נכבד".

יעל גרמן: אמרה זו מבטאת את המחויבות של צוותי הרפואה להעניק מזור וטיפול לכל אדם באשר הוא אדם.

יעל גרמן: מערכת הבריאות שלנו מבוססת על עקרונות הצדק, השוויון והעזרה ההדדית, אשר מהווים עקרונות יסוד העומדים כנר לרגלינו בכל פעולה שאנחנו נוקטים.

יעל גרמן: האמונים על הבריאות ועל הרפואה לא יכולים לעמוד מנגד ולסרב להעניק מזור וטיפול לאלו הנמצאים במצוקה.

יעל גרמן: סירוב להעניק טיפול או שירות רפואי לאדם רק בשל היותו חולה או נשא של מחלה מידבקת, נוגד את כל העקרונות שעליהם מבוססת מערכת הבריאות שלנו.

יעל גרמן: צוותי הרפואה צריכים לנקוט את כל האמצעים כדי להגן על עצמם מפני פגיעה על-ידי אמצעי הגנה הנדרשים בטיפול בכל חולה, אך סירוב להעניק טיפול והשארת מטופל או חולה לגורלו אינו יכול להוות אמצעי לגיטימי.

יעל גרמן: הסירוב להעניק טיפול לנשאי HIV חמור כפליים, שכן הוא גם סירוב לטפל באדם במצוקה וגם מעשה המחזק סטיגמה חברתית חמורה, לא הוגנת ולא מוצדקת, וכל זאת ללא כל הצדקה רפואית.

יעל גרמן: אי לכך כתבתי: אני רואה בחומרה רבה סירוב לטפל בנשאי HIV אשר סובלים מאפליה כלפיהם ומיחס חברתי משפיל ומפלה.

יעל גרמן: אנו במערכת הבריאות צריכים לשמש דוגמה חברתית ליחס מקצועי שוויוני וצריכים להעניק לאוכלוסייה זו כמו לכל אוכלוסייה אחרת טיפול תומך ומקבל.

יעל גרמן: מערכת הבריאות צריכה להעניק שירות רפואי לכל מי שזקוק לו אך ורק על בסיס מקצועי וללא אפליה.

יעל גרמן: אישית אני מאמינה כי למערכת הבריאות יש תפקיד חשוב בצמצום פערים ובקידום שוויון בחברה הישראלית.

יעל גרמן: שינוי זה מתחיל באופן שבו אנו, כמערכת, תופסים את המטופלים וביחס שאנו מעניקים להם כמטפלים ומרפאים.

יעל גרמן: אחת מהבעיות הקשות ביותר שאתה נדרשים להתמודד נשאי HIV היא הסטיגמה החברתית הקשה שמופנית כלפיהם.

יעל גרמן: אסור למערכת הבריאות להזין סטיגמה זו, ועלינו למלא את תפקידנו בביעורה מהחברה הישראלית.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אגבאריה, אתה רצית לומר משהו בנושא?

יחיאל חיליק בר: כן, בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני מוכרח להוסיף משהו בעניין הזה.

עפו אגבאריה: אני חושב שבתקופה הראשונה, כאשר התגלה האיידס – או ה-HIV – אני חושב שאז היה הפחד הכי גדול.

עפו אגבאריה: הרבה רופאים ואחיות לא היו מודעים לנושא והיו פשוט נזהרים יותר, יתר על המידה.

עפו אגבאריה: הדבר הכי מחריד שאני ראיתי בתקופת עבודתי בבית-חולים היה שרופאים לא היו מוכנים לטפל בחולים או לבדוק חולים ממוצא אתיופי, כאילו יש ביניהם אחוז של נשאי איידס או חולי איידס הרבה יותר גדול מאשר אצל אחרים; ואתם זוכרים את התקופה שזרקו את מנות הדם שלהם.

יעל גרמן: כן.

עפו אגבאריה: אבל אני חושב שאחרי זה – העניין הוא לא כל כך.

עפו אגבאריה: נכון שנזהרים יותר, וחובת הרופא וחובת הצוות להיזהר יותר, אבל אני חושב שבזמן האחרון אין כמעט התופעות האלה, במיוחד בבתי-החולים ובבתי-החולים הציבוריים.

עפו אגבאריה: לי ידוע שהרבה חולים נשאי הנגיף עברו ניתוחים, וניתוחים גדולים, ולא היה מזה פניקה גדולה.

יעל גרמן: אני שמחה לשמוע.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אגבאריה.

סתיו שפיר: שאלה.

יחיאל חיליק בר: הערה בנושא?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, מהמיקרופון.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: שאלה קצרה שלא על הנושא הזה.

סתיו שפיר: אני ביקשתי אישור.

סתיו שפיר: אני מקווה שתוכלי לענות.

סתיו שפיר: לגבי עמדתך בנוגע לרפורמת הסיעוד שקידם סגן השר ליצמן ומופיעה גם במצע של יש עתיד.

סתיו שפיר: האם זה הולך להיות מקודם?

סתיו שפיר: מתי וכיצד?

סתיו שפיר: תודה.

יעל גרמן: רפורמת הסיעוד – אף-על-פי שזה לא נמצא בשאלות – – –

יחיאל חיליק בר: את רשאית להתייחס ורשאית לא להתייחס, לפי הבנתך, אבל זו זכותך, כמובן.

יעל גרמן: לא, זה בסדר, אני אתייחס בקצרה.

יעל גרמן: שאלה קצרה ותשובה קצרה.

יעל גרמן: רפורמת הסיעוד היא לא בעיה של מה בכך.

יעל גרמן: אי-אפשר להשיב על כך בחטף.

יעל גרמן: זו בעיה רצינית, בין השאר בעיה אקטוארית.

יעל גרמן: לשר ליצמן הייתה נוסחה מסוימת.

יעל גרמן: יש על כך ערעור, אם הנוסחה הזו אכן תהיה נכונה בהתחשב בתוחלת החיים הקיימת.

יעל גרמן: לא ניתן להשיב על זה כך סתם.

יעל גרמן: זוהי בעיה שצריך יהיה לשבת עליה.

יעל גרמן: דרך אגב, אני חושבת שבכלל, בעיית הזיקנה היא בעיה כלל-ארצית שצריכים לשבת עליה, לא רק משרד הבריאות, אלא משרדי הבריאות והרווחה והחינוך והגמלאים ועוד משרדים רבים – כמובן, ביטוח לאומי – כדי לשבת ולראות איך אנחנו מתכוננים להזדקנות האוכלוסייה שלה אנחנו צפויים.

סתיו שפיר: יש כוונה לקדם אותה?

יעל גרמן: בבקשה?

סתיו שפיר: יש כוונה לקדם אותה?

יעל גרמן: יש כוונה לקדם כל דבר, אבל לא כפי שהיא.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הכסף שכבר שולם והולך ללכת לאיבוד בעניין של הסיעוד?

יעל גרמן: אין לי מושג.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברת הכנסת שפיר על השאלה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי השרה, על הזמן הרב שאת משקיעה, ועוד תשקיעי.

יחיאל חיליק בר: עוד צפוי לך.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יעל גרמן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: ציון יום הפג הבין-לאומי

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, ברשותכם, לחלק האחר של היום הזה, והוא ציון יום הפג במליאת הכנסת בהצעות לסדר-היום מס' 1142, 1515, 1544 ו-1577.

יחיאל חיליק בר: אכן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום הפג, ביוזמתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יחיאל חיליק בר: זה הזמן לומר לך תודה על היוזמה של היום החשוב הזה.

יחיאל חיליק בר: אני, חברת הכנסת אבקסיס, כחבר בוועדה שלך, יכול להעיד על הימים והלילות – – –

אורלי לוי אבקסיס: מגיע לרוב הוועדות – – –

יחיאל חיליק בר: – – – על הימים והלילות שאת משקיעה למען ההגנה על זכויותיהם של הילדים וקידומן – העוללים הרכים, וגם הנוער המבוגר יותר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו בהחלט מורידים בפנייך את הכובע על העבודה המאוד-חשובה שאת עושה.

יחיאל חיליק בר: היום הזה נועד להעלות למודעות של חברות וחברי הכנסת ולמודעות של כלל הציבור את מצבם של הפגים והפגות בישראל.

יחיאל חיליק בר: אני מכיר את הנושא הזה מקרוב כי אמי טובה, שתחיה, היא כבר שנים ארוכות ורבות אחות בכירה במחלקת פגייה, או איך שקוראים לזה, טיפול נמרץ יילודים במרכז הרפואי על-שם רבקה זיו בצפת.

יחיאל חיליק בר: אני יודע כמה קשה העבודה הזו, וכמה היא חשובה ועדינה.

יחיאל חיליק בר: ועל כן אני עוד יותר מודה לך.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה חסר שם כוח-אדם.

יחיאל חיליק בר: וכמה חסר שם כוח-אדם.

יחיאל חיליק בר: אני רואה את המשמרות שאימא טובה עובדת, ובגללן אנחנו לא רואים אותה הרבה.

יחיאל חיליק בר: זה גם כן נושא שאני מקווה שנקדם יחד בוועדה.

יחיאל חיליק בר: עם התקדמות הרפואה, יותר ויותר יילודים נולדים במשקלים יותר ויותר קטנים, עד רמות ממש מזעזעות ומסוכנות.

יחיאל חיליק בר: אבל הם מצליחים לחיות, הם מצליחים לגדול ולהיות מבוגרים בריאים, שבסופו של דבר הופכים לחלק מהחברה בישראל.

יחיאל חיליק בר: אלא שלצערנו הטיפול בפגים ובפגות במדינת ישראל מפגר מבחינות רבות אחרי המקובל במערב.

יחיאל חיליק בר: בישראל נרשמת תמותת תינוקות גבוהה יותר.

יחיאל חיליק בר: בישראל נרשמים זיהומים ותופעות רפואיות נוספות שיכולים לפגוע בבריאות העתידית וביכולות הקוגניטיביות של הפג או הפגה.

יחיאל חיליק בר: יחידות הטיפול הנמרץ ביילודים קורסות, ממש קורסות – בהמשך למה שדיברנו – תחת העומס והיעדר התקנים.

יחיאל חיליק בר: במקביל, גם ההורים נאלצים לבלות חודשים ארוכים לפעמים בצמידות לבתי-החולים, כאשר הם מפסידים ימי עבודה וחופשה, ואף אחד לא חושב על זה או מתייחס לזה.

יחיאל חיליק בר: אני חייב לציין שבכנסת השבע-עשרה יזם יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, חוק להארכת חופשת הלידה בגין אשפוז היילוד, חוק שניסה לתת מענה חלקי להורים שנאנקים תחת אשפוז היילוד, צורכי המשפחה והעבודה שלהם.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק הזאת עברה בסופו של דבר בצורה מתוקנת ומקיפה יותר רק בכנסת השמונה-עשרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני העברתי אותה.

יחיאל חיליק בר: אני לא הייתי חבר בכנסת השמונה-עשרה, אז – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת, כל הכבוד ליולי שהציע אותה.

יחיאל חיליק בר: בהחלט.

יחיאל חיליק בר: זה גם המקום לפרגן ליושב-ראש הכנסת על העבודה שהוא עשה בנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: זה רק מראה לסיעה שלו ולסיעה שלך שאסור לנו להתייאש מהמאבקים שעוד נכונו לנו כדי לשפר את מצב הפגים והפגות.

יחיאל חיליק בר: ואני מקווה שנמשיך לפעול למען הציבור החלש הזה גם בעתיד.

יחיאל חיליק בר: יש צורך אמיתי לשמוע ולהשמיע את קולם של העוללים הקטנים האלה, שהם קטנים כל כך עד שקולם לא נשמע.

יחיאל חיליק בר: תודה לכם.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לדבריה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה במסגרת הזו להודות לך על הפעילות שלך באופן שוטף בוועדה לזכויות הילד, בעניין, בחוכמה, ברצינות, וגם לסדר את הדברים לגבי הצעת חוק – –

יעל גרמן: – – –

יחיאל חיליק בר: את רואה?

יחיאל חיליק בר: אותה לא עצרתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – הארכת חופשת לידה בגין אשפוז יילוד.

אורלי לוי אבקסיס: הצעות החוק האלו הן כל כך חשובות, שגם אם הח"כים מתחלפים או מקבלים תפקידים כאלו ואחרים, שווה לנסות לקדם אותן.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה להודיע שבכנסת הקודמת הצלחתי להעביר – לא בהיקף שרציתי, אבל עד עשרה שבועות, כולל תשלום מלא, כולל תנאים סוציאליים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: ובכנסת הזו, מי שלוקח שוב פעם את ההצעה – יש מי שעושה את זה ומנסה להרחיב אותה עד כמה שיותר – הוא חבר הכנסת יעקב אשר, ביחד עם חבר הכנסת אורי מקלב, ואם אינני טועה, גם גפני.

אורלי לוי אבקסיס: זה כבר עבר את הקריאה הראשונה בשבוע שעבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שבעניין ה-1.3 מיליון, שזה הפער לגבי – כולל התשלום, זה בסך הכול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה גם ימנע מנשים לעזוב את מקום עבודתן.

אורלי לוי אבקסיס: כי תחשבו על זה, עד שהן משתחררות מבית-החולים עם הפג או עם התינוק החולה הביתה, כבר נגמרת כמעט חופשת הלידה הקבועה בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אשמח מאוד לראות גם את הצעתו של יעקב אשר עוברת את הקריאה השלישית, כולל התקציב בצדה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, חברי מארגון לה"ב, איגוד הנאונטולוגים בישראל, היום ציינו את יום הפג הבין-לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: הנחת היסוד שלנו היא שכל בני-האדם נבראו ממקור אחד וכולם שווים וזכאים ליחס שווה.

אורלי לוי אבקסיס: סעיף 1 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, 1998, קובע עקרון יסוד: "זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלה מושתתות על ההכרה בעקרון השוויון, על ההכרה בערך האדם שנברא בצלם ועל עקרון כבוד הבריות".

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מציינים היום, ביחד עם מדינות העולם, את שבוע הפג הבין-לאומי, כמו בכל שנה מאז כניסתי לתפקיד – לצערי הרב, הייתה לנו הפוגה קטנה של שנה אחת בשנה שעברה, כי היינו בפגרת בחירות, אבל המשכנו לעבוד גם תוך כדי תנועה, גם אם הכנסת לא התכנסה.

אורלי לוי אבקסיס: נושא הפגים הוא נושא חשוב מאוד שדורש טיפול לאורך כל השנה, כי מדובר כאן בחשיבות של ערך החיים, ערך חשוב בחברה היהודית.

אורלי לוי אבקסיס: הצלת חיים היא ערך עליון.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו יודעים לצטט: כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו.

אורלי לוי אבקסיס: כלי התקשורת מלאים בכל כך הרבה עניינים ונושאים, אך ציון יום הפג מאפשר לנו להעלות את רמת המודעות בקרב הציבור הרחב לצורכיהם המיוחדים של תינוקות שנולדו טרם זמנם – אנחנו מכנים אותם "פגים", לשים על סדר-היום הממשלתי את הנושאים הדורשים טיפול ממלכתי ולהעניק חשיפה רחבה לנושא.

אורלי לוי אבקסיס: זהו יום חשוב לחשבון נפש ולבחינה מדוקדקת ואחראית של הנושא, הן מאחר שמדובר בהצלת חיים והן משום שלפעולותינו בתחום יש השלכה ישירה לא רק על החיים או לא, אלא בהחלט על איכות חייו של הרך הנולד.

אורלי לוי אבקסיס: לידת פג היא מאורע לא פשוט להורים.

אורלי לוי אבקסיס: פעמים רבות השמחה על לידת הפג מהולה בחרדה ובתפילה לבריאותו.

אורלי לוי אבקסיס: בשנה האחרונה נולדו בישראל כ-160,000 תינוקות; 10% מתוכם הם פגים שנולדו לפני השבוע ה-37 להיריון.

אורלי לוי אבקסיס: עקב הגידול בילודה, השיפורים הטכנולוגיים והגידול בטיפולי ההפריה המוצלחים בעשור האחרון, קפץ מספר הפגים בישראל ביותר מ-45% – מגמה שרק הולכת וגוברת, ולצערנו הרב היא אינה עולה בקנה אחד עם צורכי הפגים, הן מבחינת כוח-האדם הרפואי, הן מבחינת תקנים והן מבחינת ציוד.

אורלי לוי אבקסיס: הפועל היוצא מכל הנתונים הללו הוא עלייה מדאיגה מאוד של כ-18% בשיעור תמותת הפגים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: סקירת מצב הפגים בישראל בשנת 2013 מצביעה על תמונת מצב קשה ומדאיגה.

אורלי לוי אבקסיס: מנתוני דוח מבקר המדינה, איגוד הנאונטולוגים בישראל, ארגון לה"ב ומחלקת המחקר של הכנסת, ניתן לראות שמצבה של ישראל בתחום ביחס למדינות המערב הוא בכי רע.

אורלי לוי אבקסיס: שיעור התמותה בקרב פגים בישראל גדול פי-שניים משיעור התמותה בארצות-הברית.

אורלי לוי אבקסיס: מספר הפגים הסובלים מזיהומים בישראל גדול ב-50% מבמקבילותינו במערב.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, בשל ההבחנה בין קבוצות פגים, מה שקורה הוא שרבים מן הפגים בישראל אינם זוכים לטיפול ראוי ומלא אף בתקופת המעקב שלאחר השחרור מבית-החולים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דנו בזה בוועדה – לגבי השירות בקהילה, מתן המענים.

אורלי לוי אבקסיס: ושם אנחנו מגלים שאין בכלל נאונטולוגים שיודעים להבחין בין הצרכים האמיתיים של אותם פגים שמגיעים הביתה, שהם לא מתאימים לעקומה של התינוקות שנולדים בשבוע ה-38–40, ואת זה צריך להתאים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא זוכים לקדימות, לצערי הרב, לא באבחונים וגם לא בטיפול, מה שאומר שבעיות מסוימות יכולות להיות מושרשות ואחר כך להופיע בצורה כזאת או אחרת בלקויות שילוו אותם הלאה בהמשך חייהם.

אורלי לוי אבקסיס: גם, למשל, חיסון מפני נגיף ה-RSV, המהווה סכנת חיים של ממש בעבור הפגים הללו, לצערנו הרב ניתן רק לפגים הקטנים, עד השבוע ה-32 פלוס שישה ימים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להזכיר שגם פה חלה התקדמות, ומהרגע שהפכנו את זה לנושא מרכזי פה בכנסת – אני חושבת שמהרגע שנכנסתי לכנסת, בכנסת הקודמת – הצלחנו להעלות את זה בעוד שבוע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, אדוני היושב-ראש, מתן החיסון הזה כל כך חשוב, לא רק להצלת החיים אלא בסופו של דבר גם לאיכות החיים של אותו פג.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי כל מערכת הנשימה, שאיננה מפותחת דייה אצל הפגים, לא מתפתחת, ואם אנחנו לא נותנים את החיסון הזה, בעיקר בחודשי החורף, שאז הנגיף הוא קטלני, אנחנו יכולים לגרום לכך שיהיו אשפוזים חוזרים, מחלות כרוניות.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר בתהליך הזה המדינה מוציאה הרבה יותר כסף גם על ימי אשפוז וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יותר מכך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכך שאותם פגים קטנים לפעמים משוחררים הביתה על-ידי הרופאים עם המלצה לתת את החיסון הזה גם כאשר הסל לא מכסה.

אורלי לוי אבקסיס: הרופא אומר: אני ממליץ, אבל מבחינת סל התרופות, הוא לא נכלל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מה עושה אותו הורה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך לגייס אלפי דולרים, כי לא מדובר במנה אחת אלא בכמה מנות.

אורלי לוי אבקסיס: ולפעמים קורה שיש שני פגים, תאומים, ואחד מקבל לפי הסל והשני לא.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הוא שההורה בסוף רואה את הילד שכביכול הוא חזק יותר – בסוף הוא חוטף את המחלה והופך להיות כל כך חלש ופגוע.

אורלי לוי אבקסיס: וההורים שידם אינה משגת?

אורלי לוי אבקסיס: הולכים לקבץ נדבות, ממש ככה.

אורלי לוי אבקסיס: ארגון לה"ב סיפר לנו על הבקשות – שהם מוצפים בבקשות, והשנה למשל הם הצליחו לגייס תרומות רק בעבור ארבעה פגים.

אורלי לוי אבקסיס: ארבעה פגים מכל הפניות.

אורלי לוי אבקסיס: כואב הלב, כי אתה גם צריך להחליט למי אתה נותן ולמי לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת באמת באמת מקווה שהפעם בוועדת הסל שעכשיו מתכנסת – ואני שמחה מאוד שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהיום חבר הכנסת השר לשעבר יעקב מרגי ניהל את הישיבה שם בשום שכל ובאחריות, וגם הביא את הניסיון שלו כשר איך הדברים אמורים להיות – המלצנו, כהמלצה של הוועדה, להאריך את מספר השבועות שלגביהם יהיה כיסוי לאותו חיסון.

אורלי לוי אבקסיס: זה שווה למדינה מבחינת כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מוציא קצת בעבור התרופה ואתה חוסך המון לאורך החיים בטיפולים ובאשפוזים החוזרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שבסופו של דבר – – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לסיים?

יחיאל חיליק בר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אז אוקיי, לא אמשיך יותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה, חסר לנו – חסרים לנו נאונטולוגים.

אורלי לוי אבקסיס: גם התמריצים שהיו בהסכם הרופאים האחרון לא מספיקים כדי להביא כוח אדם חדש למערכת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים איזה שיפור קטן, כי אם לפני כן היו רק שני מתמחים חדשים בשנה, אז עכשיו אנחנו רואים עשרה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין, אם הם באותו תעדוף בדיוק כמו המרדימים – למרדימים יש יכולת לעשות השלמת הכנסה בקהילה, גם במרפאות הפרטיות, ולנאונטולוגים לא.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לשפר את איכות הרפואה הזאת בקהילה; אנחנו צריכים לעשות עוד הרבה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שיש לי עשר דקות, אלא אם כן דיברתי עשר דקות – – –

יחיאל חיליק בר: חמש.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז לא תכננתי נכון את הדברים.

יחיאל חיליק בר: אבל בגלל שאת יזמת את היום עשינו לך – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להגיד – אנחנו גם אנשי בשורה היום.

אורלי לוי אבקסיס: מהישיבות שהתקיימו, גם בוועדה לביקורת המדינה, גם בוועדה לזכויות הילד וגם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, יצאנו עם כמה בשורות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה מאוד לפרופסור רוני גמזו, שהבטיח ככה:

אורלי לוי אבקסיס: אחת הבעיות הגדולות שהמדינה זיהתה היא הקושי הרב של המחלקות האלה ושל המערכות – גם הקופות וגם משרד הבריאות – להקדיש את הכספים הראויים.

אורלי לוי אבקסיס: מצאו מקור, שהוא בעצם הביטוח הלאומי, ומשם אמורים להביא כספים בעבור כל פג שמשקלו מתחת ל-1.750 ק"ג.

אורלי לוי אבקסיס: לצערנו הרב אנחנו מגלים שזה מגיע לבתי-החולים, המנהלים עושים בזה כבשלהם ולפגיות זה לא מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: לכן יש צפיפות ויש חוסר בכוח-אדם, שגורמים לזיהומים ולתמותה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה גלגל שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: ביקשנו לצבוע את הכסף הזה – כסף שלא יוצא ממשרד הבריאות – שאמור להגיע לפגיות, כי לשם הוא נועד.

אורלי לוי אבקסיס: הובטח לנו על-ידי מנכ"ל משרד הבריאות שעכשיו גם יקיימו את העיקרון של הצעת החוק שהגשנו – כמה חברים בוועדת הבריאות ובפורום הזה למען הפגים בכנסת – בכנסת הקודמת, והבטיחו לנו ליישם את עיקרי החוק עד סוף דצמבר 2013, לאכוף אותם ולהבטיח שבתי-חולים שיחזקו את הפגיות ושיעבירו את הכספים לשם יקבלו תמריצים נוספים וכספים נוספים כדי להבטיח את שלום הקטנים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: עוד משהו נורא משמעותי זה הנושא של חלב אם.

אורלי לוי אבקסיס: דיברנו על זה בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שהחשיבות היתרה – והנה, חברת הכנסת שולי מועלם מהנהנת בראש.

אורלי לוי אבקסיס: היא יודעת, היא הייתה – אחות?

שולי מועלם-רפאלי: אחות אחראית.

שולי מועלם-רפאלי: זכיתי להיות מן המובילים שהובילו את בית-החולים "סורוקה" להיות baby friendly hospital, במובן הזה שפשוט פתרנו את נושא שאיבת חלב אם, והתחלנו את זה בפגייה.

אורלי לוי אבקסיס: אז זהו.

אורלי לוי אבקסיס: אחת הבעיות הגדולות היא, שבחלק מהמקרים האימהות הללו, בגלל הטראומה, בגלל שהגוף עדיין לא מוכן, בגלל שזו לידה מוקדמת, הגוף לא מייצר מספיק חלב, ולעתים אפילו לא ניתן לשאוב.

אורלי לוי אבקסיס: בואו לא נשכח שלפעמים מדובר בניתוח, מה שמעכב עוד יותר את יצירת החלב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לפי כל המחקרים זה המזון הטוב ביותר לתינוקות, מכל הבחינות, כי תחליפי החלב יכולים לגרום להם לנמק במערכת העיכול, במעיים, ולא אכביר מילים.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד הבריאות – ותודה רבה גם לשרה שנמצאת פה אתנו – החליטו לאמץ את המודל של בנק חלב אם צמוד לכל בתי-החולים.

אורלי לוי אבקסיס: העלות של זה היא באמת מינימלית.

אורלי לוי אבקסיס: התחזוקה השנתית היא בין 150,000 ל-200,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אותם פגים, רובם – בעיקר הקטנים – סובלים קשות מבעיות בריאותיות, ולעתים עוברים גם ניתוחים כאלה ואחרים בגלל חוסר ההתאמה, ואנחנו מגלים שוק שחור של חלב אם שלא עובר סטריליזציה, שלא עובר בדיקות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים להתעורר לעוד מקרים כמו המקרה שקרה בבית-החולים "שניידר", שגילינו שבגלל טעות כזאת או אחרת החלב היה נגוע באיידס ויכול היה להדביק את התינוק, שבטעות ניתן לו חלב אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה, שזו כבר השנה הרביעית ברציפות שהוא מוביל, יחד אתי, את היום הזה – תמיד יש לו מה להוסיף, ואנחנו מקדמים דברים ביחד – ולברך אותו על הקמת השדולה להתמודדות עם מחלות נדירות.

אורלי לוי אבקסיס: צריך שיהיה לנושא הזה ייצוג, כי חברות התרופות לא יעשו את זה, כי אין להם אינטרס כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: ובמקום שאין אינטרס כלכלי צריך שיהיו אנשים עם אינטרס אנושי, ואתה אחד מהם, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אורלי לוי אבקסיס: בהצלחה, ומה שתצטרך.

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד דבר אחד נוסף שהובטח על-ידי משרד הבריאות, וזה פיתוח השירותים בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך ונעקוב.

אורלי לוי אבקסיס: אלו הבשורות להיום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

יחיאל חיליק בר: יישר כוח.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מקווים שהסיכומים וההבטחות של משרד הבריאות יעברו מהבטחות למימוש.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יחיאל חיליק בר: רק אציין שחברת הכנסת לוי אבקסיס קיבלה חריגה בזמן כי היא באמת יזמה את זה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מהדוברים האחרים לשמור על מסגרת הזמן של חמש דקות לכל דובר, שנוכל להמשיך את סדר-היום לפי המתוכנן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

עפו אגבאריה: כמעט אין סדר-יום.

עפו אגבאריה: אני רוצה להמשיך מהמקום שסיימה חברת הכנסת אורלי לוי, וקודם כול אני רוצה להודות לה.

עפו אגבאריה: היא הודתה לי, אבל לא בגלל זה; בגלל שהיא עושה באמת את העבודה על הצד הטוב ביותר.

עפו אגבאריה: דבר שני, אני מאוד מצטער שיש נוכחות דלה מאוד של חברי כנסת ביום הזה.

עפו אגבאריה: כנראה שהעניין – כמו שהיא אמרה, שיש עניין כספי בעניין של הפגים – כנראה שזה האי-פופולריות של הנושאים הבריאותיים, שלא מביאים קולות; זה לא מועיל לחברי הכנסת, לא בפריימריז ולא בבחירות.

עפו אגבאריה: אז כנראה שבגלל שעניין הבריאות לא כל כך פופולרי, הנוכחות היא כזאת דלה.

עפו אגבאריה: וכנראה זה גם קשור לאותם נושאים שקשורים לפגים.

עפו אגבאריה: עניין הפגים מציג כמה פנים: הפן האנושי של הצלת חיים של דבר שהוא מאוד מאוד קטן, שבחברות או במדינות מסוימות אין לו כל סיכוי לשרוד ולחיות.

עפו אגבאריה: זה שנותנים את האפשרות לטפל באנשים כאלה, בפגים, כדי שבעתיד הם יהיו באמת אנשים שווי ערך לכולם – זה הצד האנושי, וזה רק מראה את הרמה הרפואית הגבוהה שיכולה באמת לתת את האפשרות לטפל באנשים כאלה.

עפו אגבאריה: ובשני הצדדים יש איזושהי גאווה במערכת הרפואה.

עפו אגבאריה: ואני רוצה להסב את תשומת לבך לכך שיש כיום איזשהו עודף בתקציב המדינה, ואני חושב שלא יזיק למדינה אם תקציב הבריאות – גם התקציב של סל הבריאות, סל האשפוז, התקנים – באפליה מתקנת, קצת ישתפר; אם יש, כשיש עודף.

עפו אגבאריה: אז זו אפשרות שאני מקווה – ואני מבקש משרת הבריאות לעמוד על זה.

עפו אגבאריה: אנחנו לצדך, אנחנו נילחם כדי שעודף הכספים הזה ילך לרווחה ולבריאות, כי שני הכיוונים האלה כל הזמן היו מופלים לרעה, לדעתי.

עפו אגבאריה: מופלים לרעה.

עפו אגבאריה: לא ייאמן שעד היום סל התרופות במדינת ישראל עומד על הסכום הזעום הזה, כאשר יש תרופות חדשות, יש תרופות חדישות, שלא רק מצילות חיי אדם אלא גם מאפשרות לבן-אדם לחיות כרגיל.

עפו אגבאריה: במדינה מתוקנת, שמתגאה כל יום ברמת הטיפול הרפואי וברמת הרפואה – ומקדמים פרויקט ענק של תיירות רפואית – שלא תהיה מזה איזושהי אפשרות להרחיב את סל הבריאות, את סל התרופות, לרווחת התושבים ולא על חשבונם?

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריה תשיב שרת הבריאות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: חברי היושב-ראש, גברתי השרה, חברי וחברותי, חברי, ד"ר עפו אגבאריה, אני הגשתי הצעה לסדר-היום, ומחר אנחנו נדבר עליה כאן במליאה, ובה ביקשתי ודרשתי ואמרתי שכשיש עודפים, המערכת הראשונה שצריכה לקבל אותם זו מערכת הבריאות, בגלל שנים רבות של שחיקה בלתי פוסקת – סגן השר, בלתי פוסקת – בתקציבי המערכת.

שולי מועלם-רפאלי: ואולי הפגיות, שעליהן אנחנו מדברים עכשיו, הן נושא שיכול לתת, ככה, יותר הבנה לעניין.

שולי מועלם-רפאלי: מצד אחד, במהלך השנים, רבים נולדים מוקדם.

שולי מועלם-רפאלי: לפי ארגון הבריאות העולמי, פג הוא כל מי שנולד לפני השבוע ה-37.

שולי מועלם-רפאלי: לפעמים נדמה לחלק מהאנשים שאם תינוק נולד בשבוע ה-36 או ה-37 מצבו הרבה יותר טוב משל תינוק שנולד בשבוע ה-32.

שולי מועלם-רפאלי: זה נכון, זה גם הרבה יותר טוב אם הוא נולד בשבוע ה-37 ולא בשבוע ה-28, אבל עדיין, לפי כל המחקרים, גם מי שנולד בשבועות יחסית מאוחרים וקרובים ל-37 צריך לקבל את הטיפול האמיתי שמגיע לפגים: טיפול נשימתי, טיפול תזונתי, טיפול תומך בקהילה.

שולי מועלם-רפאלי: המצב היום בפגיות, גברתי השרה, הוא שתינוקות שנולדים במשקל מעל 1.750 ק"ג, ובחלק מהמקומות גם מעל 1.500 ק"ג, מועברים למחלקות תינוקות.

שולי מועלם-רפאלי: במקומות שיש בהם מחלקות ביניים, הם במחלקות ביניים, ובחלק מהמקומות הם מועברים למחלקת תינוקות ומשתחררים בלי כל הטיפול התומך ובלי כל ההכוונה בנושא שהוא כל כך בסיסי להתפתחות כמו תזונה.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה בדיוק יוצר את חוסר היכולת, או הריצה אחרי משהו שאנחנו כבר בקושי אוחזים בקצהו.

שולי מועלם-רפאלי: יש היום הרבה יותר ילודת פגים.

שולי מועלם-רפאלי: הפגיות היום לא מאורגנות לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לדבר על ממד אחד – ממד כוח-האדם, הציוד והתשתיות.

שולי מועלם-רפאלי: היום הפגיות סובלות מחוסר ניכר של מיטות אשפוז, חוסר ניכר של תקני רופאים וחוסר ניכר ביותר של תקני אחיות.

שולי מועלם-רפאלי: זה כמעט מביך להשוות אותנו למדינות מתקדמות במערב ביחס לפגים.

שולי מועלם-רפאלי: פגים, חברי שאולי פחות מתמצאים – פגים זה טיפול נמרץ.

שולי מועלם-רפאלי: יש סטנדרטים ידועים – כמה צוות צריך לטפל בכמה מטופלים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו בארץ לא מצליחים להגיע, אפילו לא קרוב, למציאות שהוגדרה במדינות מפותחות.

אברהם מיכאלי: – – – תקנים.

אברהם מיכאלי: אחיות לא רוצות לעבוד – – –

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שאדוני צודק.

שולי מועלם-רפאלי: בפועל, הניסיון להביא עוד אחיות שזו התמחותן – נאונטולוגיה הוגדרה מצד אחד כמקצוע במצוקה ומצד שני כמקצוע של התמחות; היום גם האחיות עוברות התמחות בטיפול נמרץ פגים.

שולי מועלם-רפאלי: ובאמת, אני מרגישה שזה יוצא מדם לבי: הובלתי לפני יותר מ-15 שנה את ההתמקצעות של אחיות בטיפול נמרץ פגים ובטיפול נמרץ ילדים.

שולי מועלם-רפאלי: ואחיות באמת לא רוצות לבוא.

שולי מועלם-רפאלי: המחשבה צריכה להיות גם להגדיל את מספר התקנים וגם לנסות לראות איך בעצם יוצרים מצב שמגיע לשם צוות שהוא מקצועי לעילא ולעילא ושהוא לא נשחק.

שולי מועלם-רפאלי: והוא נשחק כי אין מספיק צוות, ואז הסבב של משמרות ושבתות וחגים הוא גדול.

שולי מועלם-רפאלי: הוא גדול יותר מאשר במקומות אחרים, בחלק מהמקומות.

שולי מועלם-רפאלי: וכמובן, כמו תמיד, בפריפריה המצב יהיה הרבה יותר קשה מאשר במרכז.

שולי מועלם-רפאלי: והמצב הזה הוא בעצם גורם לזה שאנחנו לא מצליחים ליצור קאדר מקצועי אמיתי, לא של רופאים ולא של אחיות, שנשארים לאורך זמן בתחום.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני יודעת שאפשר לדבר הרבה על המצוקה של הפגיות, ואני ביקשתי להאיר את זה דרך המצוקה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: ההשפעה של צוות מועט היא כמובן השפעה ישירה על הטיפול שניתן לפגים; היא כמובן השפעה ישירה על היכולת שלנו לקלוט את הפגים עצמם ואת ההורים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: האירוע הוא טראומטי.

שולי מועלם-רפאלי: הוא טראומטי בראש ובראשונה לזוג, לאישה שמתעוררת מניתוח קיסרי ומובלת בכיסא גלגלים אל הפגייה, ומה שהיא רואה זה פחות או יותר את הדבר האחרון שהיא ציפתה לראות אחרי שיחלפו תשעה חודשים והיא תלד בשמחה, וישימו לה את התינוק מייד על הבטן וכולם ילכו הביתה אחרי 48 שעות.

שולי מועלם-רפאלי: היא רואה בעיקר הרבה צינורות, היא רואה ילד קטן קטן קטן – חלקם שוקלים פחות מחבילת סוכר – ושומעת המון צפצופים ברקע.

שולי מועלם-רפאלי: ואין לנו זמן, לצוות המקצועי, להתייחס למצוקות של ההורים; ושלא לדבר על איך מכניסים אחים ואחיות לתוך הפגייה וכן הלאה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת דרך הפגיות להאיר את מצוקת כוח-האדם במערכת הבריאות כולה ובעיקר במקצועות של טיפול נמרץ, שהוגדרו מקצועות במצוקה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מכבוד שרת הבריאות יעל גרמן להשיב.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אנחנו נעבור לציון יום החירש.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, חברתי הנוספת חברת הכנסת, חברי הכנסת היקרים, נושא הטיפול בפגים וקידומן של היחידות לטיפול ביילוד נמצא בסדר-יומו של משרד הבריאות ובעדיפות מאוד מאוד גבוהה.

יעל גרמן: ראשית אבקש לפרט כמה נתונים בנוגע לרפואת ילדים.

יעל גרמן: בשנת 2012 נולדו כ-175,000 יילודים בישראל, מתוכם כ-2,600 היו פגים על-פי קריטריון אשפוז פג של הביטוח הלאומי.

יעל גרמן: עוד כ-14,647 תינוקות אושפזו בפגיות, רובם מפני שנולדו לפני השבוע ה-37 או שנולדו עם מומים מולדים או שסבלו מסיבוך בעת הלידה.

יעל גרמן: בשנים האחרונות אנו רואים ששיעור הלידות בישראל הוכפל, ודבר זה תורם כמובן להגדלת הביקושים ביחידות לטיפול ביילוד.

יעל גרמן: בנוסף, מדינת ישראל ידועה בשיעור הגבוה של טיפולי הפוריות הניתנים בה, וגם הם גורם סיכון של לידה מוקדמת ולידת פגים.

יעל גרמן: כתוצאה ממגמות אלו הלכה והחריפה – כפי שאמרו כל חברי הכנסת קודמי – במרוצת השנים מצוקת מיטות האשפוז ותקני כוח-אדם רפואי וסיעודי, שהתבטאה בסגירת פגיות עקב עומס חדשות לבקרים, וכתוצאה מכך לוויסות ולניוד יולדות ויילודים מבית-חולים אחד למשנהו, הן במרכז והן בפריפריה.

יעל גרמן: כמו כן, נצפתה בשנים האחרונות עלייה מסוימת בתמותת פגים שנולדו בגבול החיות ועלייה בתחלואת פגים מזיהומים נרכשים, ייתכן עקב הדבקה צולבת הנובעת מהצפיפות ומהחוסר בכוח-אדם, גם רפואי וגם סיעודי.

יעל גרמן: הפגים הם קבוצה בסיכון גבוה יותר בהשוואה לשאר התינוקות, ולכן הם מצריכים טיפול אינטנסיבי והשקעה רבה בכוח-אדם ומשאבים.

יעל גרמן: משרד הבריאות ער לצרכים המיוחדים הנדרשים לטיפול בפגים, והוא משקיע בשנים האחרונות משאבים ייעודיים מיוחדים לקידום איכות הטיפול, כולל בהיקף התקנים של רופאים ואחיות, הרחבת ההכשרות והשקעה בתשתיות הקיימות ביחידות לטיפול ביילוד.

יעל גרמן: בעזרת התפתחויות טכנולוגיות מתקדמות ברפואת הילדים, נאונטולוגיה, אנו מצליחים להאריך משמעותית את משך האשפוז, והצלחנו להוריד את גבול החיות של יילוד – מ-27 עד 28 שבועות במשקל לידה של 900 גרם עד 1,200 גרם, והצלחנו להוריד עד כדי 23 עד 25 שבועות ומשקל לידה, כפי שאמרת, פחות מקילוגרם סוכר, 500 עד 600 גרם.

יעל גרמן: ואני חייבת לציין שזה למרות כל המצוקות; אז מגיעה גם באמת מילת שבח לרופאים, שעושים את הבלתי-אפשרי.

קארין אלהרר: ולאחיות.

יעל גרמן: ולאחיות, נכון מאוד.

יעל גרמן: לאחיות, לרופאים, לכל הצוות, לכל הצוות שעוסק ביילודים הרכים, בפגים.

יעל גרמן: במסגרת הפעילות לקידום הטיפול בפגים אנו מכשירים אחיות בקורס על-בסיסי בטיפול נמרץ פגים.

יעל גרמן: הכשרה זו מקנה תוספת ידע ותוספת סמכויות טיפול בפגייה.

יעל גרמן: עד כה הוכשרו 1,543 אחיות בקורסים אלו.

יעל גרמן: כמו כן, משרד הבריאות מימן בשנים האחרונות, כחלק מהניסיון לתמרץ את המקצוע, שכר לימוד לאחיות תמורת מחויבות לעבודה בתחום.

יעל גרמן: במקביל פועל משרד הבריאות יחד עם איגוד הרופאים הנאונטולוגים לפיתוח הכשרה של "אחות מומחית פגים".

יעל גרמן: היא תעניק טיפול מקצועי ואיכותי לפג, למשפחה, ותפחית את עומס עבודת הרופאים בפגיות.

יעל גרמן: בשנים 2011–2016 יוקצו לפגיות 240 מיטות.

יעל גרמן: בגין המיטות יוקצו גם 70 תקני רופאים ו-336 תקני אחיות.

יעל גרמן: בין 2011 ל-2013 הוקצו למערכת 130 מיטות, ובשנים הבאות, 2014–2016, תוקצינה עוד 110 מיטות לצורך זה בלבד.

יעל גרמן: במסגרת הדיונים לקראת תקציב המדינה לשנים 2013–2014 הוסכם בין משרדי הבריאות והאוצר על תוספת של 80 מיליון ש"ח לתחום המיילדות והיילודים, שתתפרס על פני ארבע שנים; על מנת לחזק את הפגיות בישראל הוסכם כי תוספת זו תופנה במלואה לתחום הפגיות.

יעל גרמן: החל משנת 2014 המשרד יתחיל להעביר את התוספת הזאת על-פי מודל תמרוץ לפגיות, מודל שאנו קוראים לו "מודל הכוכבים" – מודל שמתייחס למידת איוש התקנים, הן של רופאים, הן של אחיות, למידת ההשקעה בציוד המתאים והמתקדם, לתשתיות וכמובן למניעת זיהומים.

יעל גרמן: בתי-חולים שיזכו בציון משוקלל גבוה בהתאם לקריטריונים שציינתי, בתי-חולים שישקיעו יותר בפגיות, יזכו לתוספת תשלום על זה הניתן היום עבור הפגים מביטוח לאומי.

יעל גרמן: במקביל להפעלת "מודל הכוכבים" יפורסם חוזר שהוכן בשיתוף איגוד הנאונטולוגים, המציין את סטנדרט האיכות בפגיות בהיבט כוח-אדם ותשתיות, כך שנדע מהו הסטנדרט הנכון והמתאים.

יעל גרמן: צוות היחידה הארצית למניעת זיהומים עורך ביקורים בכלל היחידות לטיפול נמרץ ליילוד ולפג וממליץ המלצות בהיבט של מניעת זיהומים, בהתייחס לבקרת תשתיות ולנוהלי עבודה בתחום.

יעל גרמן: בנוסף, צוות היחידה הארצית למניעת זיהומים מכין מסמך הנחיות למניעת זיהומים בפגיות, מסמך שיפורסם לאחר השלמתו כחוזר המשרד.

יעל גרמן: להערכתנו, כל הצעדים שמנינו, ועוד רבים שנמנו היום בוועדה על-ידי המנכ"ל, יביאו לקידום הטיפול בפגים ואיכות הטיפול הניתן להם.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי השרה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים – גברתי, מה את מציעה מבחינת ההצבעה?

יחיאל חיליק בר: ההצעה לסדר-היום – אולי תמשיך לדיון בוועדה?

יעל גרמן: אני מציעה שזה יעבור בחזרה לוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: ועדת ערו"ב?

יחיאל חיליק בר: זה מקובל, חברי הכנסת שמציעים את זה?

יחיאל חיליק בר: אוקיי, אז אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בעד יהיה בעד להעביר את הנושא להמשך דיון בוועדת ערו"ב, ונגד – נגד.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

באסל גטאס: ועדת?

יחיאל חיליק בר: ועדת ערו"ב, בריאות, עבודה ורווחה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: בעד – 12, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע, אם כן, שהנושא הזה יעבור להמשך דיון בוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: תודה למציעים ותודה לשרה על הסבלנות ועל התשובות המפורטות.

יחיאל חיליק בר: לפרוטוקול, ועדת ערו"ב – העבודה, הרווחה והבריאות.

יחיאל חיליק בר: צריך להגיד ועדת ערו"ב, ערו"ב – חושבים שזה "הרוב", גברתי השרה, לא מבינים מה זה "ועדת הרוב", באיזה ועדה יש רוב?

יחיאל חיליק בר: ציון יום החירש

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, אם כן, לציון היום השני שיש לנו היום, וזה ציון יום החירש – הצעות לסדר-היום מס' 1143, 1538, 1564, 1576, 1578 ו-1581.

יחיאל חיליק בר: גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מציינים היום את יום החירש וכבדי השמיעה, ואף חגגנו היום במשכן הכנסת 20 שנה למכון לקידום החירש.

יחיאל חיליק בר: אני חייב לומר שאוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה נמצאת בעצם באמצעו של עידן שיכול להביא לכדי שינוי משמעותי באורח החיים של החירשים וכבדי השמיעה בישראל.

יחיאל חיליק בר: מחד גיסא, חירשים רבים מופלים על רקע לקותם זו, מתקשים בתקשורת חופשית וסובלים מהעלמת עין ומהכחשה של החירשות.

יחיאל חיליק בר: מאידך גיסא, דווקא העידן הטכנולוגי יכול לאפשר לחירשים השתלבות נכונה יותר בחברה, הן בפיתוח אמצעי שמיעה מתוחכמים יותר ויותר והן במעבר לתרבות של תקשורת כתובה: מיילים, אס.

יחיאל חיליק בר: אם.

יחיאל חיליק בר: אסים, סטטוסים וציוצים בטוויטר.

יחיאל חיליק בר: היכולת לתרגם דיבור לטקסט וטקסט לדיבור, שקיימת כמעט בכל מכשיר חכם היום, יכולה בעתיד לאפשר לחירשים רבים תקשורת דו-צדדית – תקשורת שלא תסתמך רק על השמיעה שלהם אלא על מגוון של אמצעים טכנולוגיים.

יחיאל חיליק בר: אלא שהחירשים הנאבקים במגבלות החירשות לא יכולים לחכות לאותו עתיד ורוד, שאיש אינו יודע מתי יגיע וכיצד ייראה.

יחיאל חיליק בר: החירשים שמתמודדים יום-יום עם חירשותם צריכים וחייבים פתרונות עכשוויים לשלל המצוקות הרפואיות והחברתיות שהם נתקלים בהן יום-יום, שעה-שעה, מצוקות כמו אפליה בקבלה לעבודה, הדרה מהמרחב הציבורי וקשיים לסטודנטים חירשים בעמידה במבחנים וברכישת תארים מתקדמים; ואלה הם רק חלק מהבעיות שעלו הבוקר בוועדות הכנסת השונות, מתוך תקווה באמת למצוא פתרון נכון יותר ובריא יותר לשילוב אוכלוסיית החירשים במעגל העבודה ובמעגלים חברתיים נוספים.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שדגש מיוחד צריך להינתן בחינוך ובהכנת הדור הצעיר של החירשים – הדור שכבר גדל בתרבות שממירה דיבור ושיח לכתב ותמונה – ולהקל עליו להשתלב בשוק העבודה העתידי, במיוחד בתחומים שבהם יתרונו היחסי של החירש יבוא לידי ביטוי ותגמול.

יחיאל חיליק בר: מטרת-העל שאליה עלינו לשאוף היא לא להכניס עוד ועוד חירשים למעגל הקצבאות ומעגל האבטלה, אלא לעזור לאוכלוסיות האלה, לאוכלוסיית החירשים, להיות עצמאית יותר ולחיות חיים מכובדים יותר.

יחיאל חיליק בר: הדרך הנכונה היא בהחלט לספק לאוכלוסיית החירשים את אותם כלים שבאמצעותם היא לא תתקשה להשתלב באופן מלא בתוככי החברה הישראלית.

יחיאל חיליק בר: זאת החובה שלנו וגם הזכות שלנו לעזור להם.

יחיאל חיליק בר: אני מברך על היום המיוחד הזה, ואני מאחל לנו המשך דיון מוצלח בנושא החשוב הזה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להזמין את חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי שוב אל הדוכן לשאת דברים לרגל ציון יום החירש.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת עפו אגבאריה, שבהחלט גם מככב היום.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס, וחברת הכנסת קארין אלהרר תנעל את הדיון הזה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן תשיב השרה יעל גרמן בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יחיאל חיליק בר: גברתי, בבקשה, חמש דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, תודה רבה, חברי וחברותי, חברתי השרה, אני רוצה לקדם בברכה את הגברת תמי שמע, המתורגמנית שלנו לשפת הסימנים.

שולי מועלם-רפאלי: אירחנו היום בכנסת 300 חירשים וכבדי שמיעה.

שולי מועלם-רפאלי: הם באו לכאן ממועדון קהילתי בחולון, מבתי-ספר שמשלבים ילדים חירשים ולקויי שמיעה, "יהוד" ו"גאולה", ואירחנו קבוצת נשים מכפר-קאסם וסטודנטים חירשים וכבדי שמיעה ממוסדות לימוד שונים.

שולי מועלם-רפאלי: אחד מעקרונות היסוד של החוק לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות הוא: "זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלו מושתתות על ההכרה בעקרון השוויון, על ההכרה בערך האדם שנברא בצלם ועל עקרון כבוד הבריות".

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי, ההמלצה של חז"ל – חכמינו זיכרונם לברכה – כי "חביב אדם שנברא בצלם" היא לא המלצה ריקה.

שולי מועלם-רפאלי: יש מאחוריה אמירה שלנו כחברה; אמירה שלנו כחברה על זכותו של כל אחד ואחת, ילד וילדה, נער ונערה, מבוגר ומבוגרת, להביא לידי ביטוי ומיצוי את כל היכולות שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: לאנשים האלה, חברים, אין צבע או ריח; זה לא שחור או לבן; זה לא עירוני, מושבניק או קיבוצניק; זה לא ערבי או יהודי; זה לא גבר או אישה; זה לא עשיר או עני, חילוני או דתי.

שולי מועלם-רפאלי: האנשים האלה הם חלק מאתנו.

שולי מועלם-רפאלי: הם נמצאים וגדלים עם כולנו.

שולי מועלם-רפאלי: הם עובדים, הם מבלים, ואנחנו מכירים אותם, פחות או יותר.

שולי מועלם-רפאלי: וישנם רבים כאלה.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד מאתנו נפגש במהלך חייו עם אדם חירש או כבד שמיעה.

שולי מועלם-רפאלי: 750,000 איש ואישה נמצאים בינינו, והם כבדי שמיעה או חירשים – קהילה גדולה שבאה מכל שכבות האוכלוסייה, מכל מוצא ורקע.

שולי מועלם-רפאלי: הם מרכיב בלתי נפרד בחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: אבל חלק ניכר מהזמן אנחנו פשוט לא רואים אותם.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו בעיקר לא שומעים אותם.

שולי מועלם-רפאלי: כי להיות חירש או כבד שמיעה – זה אדם רגיל.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו בעצם לא נחשפים לחירשות או לכבדות השמיעה אם לא התחלנו אתו איזה שיח.

שולי מועלם-רפאלי: ובעיקר, התחושה שלי היא שאנחנו פשוט לא מספיק מכירים.

שולי מועלם-רפאלי: לפני כמה חודשים נקראתי על-ידי חברי, סגן השר אבי וורצמן, לפגישה במשרד שלו עם קואליציית ארגוני החירשים וכבדי השמיעה.

שולי מועלם-רפאלי: ישבנו שם ושמענו ארגונים שהתעלו מעל הדברים שמבדילים ביניהם והחליטו לחבר את הכוח וללכת קדימה במטרה להיטיב עם חירשים וכבדי שמיעה; בעצם במטרה להיטיב אתנו, עם החברה הישראלית כולה.

שולי מועלם-רפאלי: הם הציפו אותנו בבעיות, בצרכים.

שולי מועלם-רפאלי: נשארנו פעורי פה למול הדברים שעלו שם.

שולי מועלם-רפאלי: בחשיבה משותפת נראה היה לנו שהדבר הראשון והנכון הוא פשוט להגביר את המודעות, פשוט להעלות את החירשים ואת כבדי השמיעה אל התודעה הציבורית.

שולי מועלם-רפאלי: החלטנו שהצעד הראשון הוא להביא אותם לכאן, לכנסת, וכך נולד היום הזה, היום שמטרתו היא להעלות למודעות של הציבור הישראלי את החירשים וכבדי השמיעה.

שולי מועלם-רפאלי: התחייבנו לתת להם את מה שאנחנו רק יכולים, ויחד, חברי חבר הכנסת אבי וורצמן ואני, בעידודו של יושב-ראש הכנסת ועם כל עובדי הכנסת, לארח 300 כבדי שמיעה וחירשים בכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, הדבר הזה דרש התארגנות מיוחדת של כל הוועדות, של כל הכניסה – של מי שמתווך את הכניסה של אנשים שהם חירשים אל הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: האודיטוריום אורגן היום בהתארגנות מיוחדת.

שולי מועלם-רפאלי: אני מכירה תודה והערכה גדולה לכל עובדי הכנסת, בראשות יושב-ראש הכנסת והמנכ"ל.

שולי מועלם-רפאלי: בשיתוף עם ארגוני החירשים החלטנו להציף חלק מהבעיות, והיום הזה הוא התחלת הדרך.

שולי מועלם-רפאלי: דנו בוועדה לזכויות הילד, בניהולה של חברתנו פנינה תמנו-שטה, בנושא של אבחון מוקדם ועלייה מוקדמת ככל הניתן אל המסלול של שיקום שמיעתי.

שולי מועלם-רפאלי: שמענו בוועדת העבודה והרווחה על הנוהל הקיים, המופלא, של משרד הבריאות, ואיך הוא מתורגם בשטח ומה עוד צריך לעשות אתו; איך אנחנו בעצם יוצרים מצב שאנשים שיש להם זכות לפי החוקים של מדינת ישראל – משנת 2011 יש זכות לקבל מכשירי שמיעה – איך אנחנו עושים את התהליך הזה נגיש יותר, מזמין יותר, מתאים יותר לכל אחד ואחת.

שולי מועלם-רפאלי: ודנו אתמול – כיוון שוועדת החינוך היום הייתה בכנס שדרות, דנו כבר אתמול בוועדת החינוך בהנגשת ההשכלה הגבוהה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בכל ועדה שהגענו אליה בעצם גילינו שאנחנו הבאנו נושא, אבל הדרך להנגיש את התארים המתקדמים בהשכלה הגבוהה בעצם נתקלת בחומה בצורה בדמות הבחינה הפסיכומטרית, שכלל וכלל אינה מותאמת לאנשים כבדי שמיעה וחירשים.

שולי מועלם-רפאלי: גילינו שבמערכת החינוך של מדינת ישראל יש עקב אכילס גדול, וזה השפה האנגלית.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף גילינו את זה דרך החלק של האנגלית בפסיכומטרי.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם הבנו את זה אתמול, וסגן השר לקח על עצמו לטפל בשני הנושאים האלה בתוך משרד החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: היום קיבלו על עצמו מנכ"ל משרד הבריאות והעובדים שתחתיו את התהליך של התאמת מכשירי השמיעה: לעשות אותו נכון יותר, טוב יותר, מיטבי.

שולי מועלם-רפאלי: ואנשי משרד הרווחה, שבעצם הם המובילים את הנושא של סל שיקום – המחשבה צריכה להיות שיש לנו היום טכנולוגיות.

שולי מועלם-רפאלי: אמר את זה חברנו קודם: אנחנו נמצאים בעולם של תמונה ומילים, אבל איפה חברות הסלולר בעניין הזה?

שולי מועלם-רפאלי: האם אדם שהוא חירש ובעצם לא יכול להשתמש בפלאפון בשמיעה, האם אנחנו יכולים להביא את החברות ללכת אתו ולבנות לו תוכנית אישית?

שולי מועלם-רפאלי: זאת בעצם המטרה של היום.

שולי מועלם-רפאלי: יש שני קווים מקבילים שבהם אנחנו רוצים להתקדם: הקו האחד הוא הקו של מדינת ישראל, מדינת ישראל שאומרת שיש זכות לכל אדם למצות את היכולות שלו, ויש לנו תפקיד במדינה ובבית הזה, להביא את החוקים ואת המרחב הציבורי לשם, אבל במקביל אנחנו צריכים לדעת שבסוף צריך גם לתפור חליפה אישית לכל אחד מהאנשים.

שולי מועלם-רפאלי: נכון שאנחנו לא מחוקקים פה חוקים אישיים, אבל אם אנחנו מדברים על אבחון מוקדם, זה נכון לכל ילד וילדה שנולדים במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי השרה, אנחנו יודעים את זה ממערכת הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: ככל שנשקיע יותר במניעה ובאבחון מוקדם ובעלייה של ילדים אל מסלול שיקומי יותר מוקדם, כך מדינת ישראל תצטרך להוציא עליהם פחות כסף בהמשך.

שולי מועלם-רפאלי: כך גם המערך החברתי של החיים שלהם יהיה יותר טוב, כי כשהם לא שומעים נוצרות בעיות אחרות, של בידוד, של מתחים חברתיים, של ילדים שבעצם נדחקים לשולי החברה וגדלים להיות מבוגרים דחוקים לשולי החברה ופחות מביאים לידי ביטוי את היכולות שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: המשך החוק אומר: "להגן על כבודו וחירותו של אדם עם מוגבלות ולעגן את זכותו להשתתפות שוויונית ופעילה בחברה בכל תחומי החיים".

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שנפסיק להסתכל על האנשים המוגבלים, ובתוכם על חירשים וכבדי שמיעה, רק דרך הפריזמה של התעסוקה.

שולי מועלם-רפאלי: אדם חירש וכבד שמיעה גם יכול ללמוד לתואר שבסוף לא נותן לו לתעסוקה, אלא מהמקום שהוא רוצה ללמוד.

שולי מועלם-רפאלי: זכותו גם ללכת להצגה וזכותו לנהל גם חיים חברתיים, לא רק דרך העיניים של התעסוקה, כל תחומי החיים.

שולי מועלם-רפאלי: "וכן לתת מענה הולם לצרכיו המיוחדים באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד תוך מיצוי מלוא יכולתו.

שולי מועלם-רפאלי: " אני מקווה שהתחלנו את הדרך היום ולא ניעצר אלא רק נתקדם בהנגשה מלאה, בקבלה של האחר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד ששמחנו לשמוע היום בוועדה לזכויות הילד את האחראית מטעם משרד החינוך, שאמרה שהיום, באופן מקרי, או לא מקרי לפי אמונתי, היום התחילה התוכנית "האחר הוא אני" במשרד החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: התוכנית הזאת היא חלק בסיסי בהבנה של המרחב שבו אנחנו חיים.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד מאתנו הוא אחר באופן עצמי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שוב להודות לחברי הטוב סגן השר אבי וורצמן, להודות לראשי הוועדות, לחבר הכנסת עמרם מצנע, לחבר הכנסת חיים כץ, לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שניהלה את הדיון היום.

שולי מועלם-רפאלי: בעיקר אני רוצה להודות לקואליציית הארגונים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהיום אני פגשתי אנשים – אני רוצה לתת רק דוגמה אחת מ-300 האנשים.

שולי מועלם-רפאלי: פגשתי היום אדם בן 34 שהוא גם עיוור וגם חירש.

שולי מועלם-רפאלי: ניהלנו שיח דרך המתרגמת שלו, שמתרגמת לו את שפת הסימנים במגע, כי הוא גם לא רואה.

שולי מועלם-רפאלי: דיברנו על הקושי: למי הוא שייך, לחירשים או לעיוורים?

שולי מועלם-רפאלי: מי לוקח עליו אחריות?

שולי מועלם-רפאלי: שאלתי אותו בשלב מסוים בשיחה מה הוא עושה, והוא אמר שהוא מורה למחשבים לילדים עיוורים.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אחראי על הספרייה של העיוורים בארגון שמטפל באנשים שיש להם לקות כפולה, והוא גם מתנדב במשפחות שיש בהן ילדים עם לקות כפולה.

שולי מועלם-רפאלי: סיימתי אתו את השיחה, וכך אני מבקשת לסיים את דברי, שאני חושבת שאנשים כמוהו הם ההשראה שהייתה לי כשרציתי לבוא לכנסת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לחברת הכנסת מועלם-רפאלי.

פנינה תמנו: הדובר הבא – עפו אגבאריה.

פנינה תמנו: חשוב לציין, עד שחבר הכנסת יעלה, שאחד הדברים שעלו זה שבעצם יש שני מבחני סינון: המבחן הראשון, כאשר תינוק נולד לעולם, ב-48 השעות הראשונות, והמבחן השני הוא בעצם רק בכיתה א'.

פנינה תמנו: גם זה נושא שכנראה צריך לבדוק לעומק ולראות אם לא ראוי וכדאי שבפער הזה של שש השנים כן לתת מענה של מבחן נוסף שיכול ללא ספק לעזור בהנגשה ובשיקום של אותם ילדים.

פנינה תמנו: בבקשה.

עפו אגבאריה: תודה.

עפו אגבאריה: יש מבחן נוסף, אחרי גיל 65, כאשר כבר מאפשרים לכבדי שמיעה מבוגרים לקבל את מכשיר השמיעה.

עפו אגבאריה: זה דבר טוב.

עפו אגבאריה: זה נגיש רק בשנים האחרונות.

עפו אגבאריה: קודם כול, אני מברך על המבחן הראשון שגם כן נכנס לא מזמן, ב-24 השעות הראשונות, גילוי מוקדם של כבדות-שמיעה.

עפו אגבאריה: אני כמובן מסכים לכל מילה שאמרה חברת הכנסת שולי מועלם על כל העניין.

עפו אגבאריה: אני לא אוסיף דברים ולא אחזור על דברים, אבל אני רוצה לדבר על הצד שלא כל כך קיבל מענה באמת.

עפו אגבאריה: האנשים האלה, כבדי השמיעה, כאשר הם כבר מתחילים להתפתח, עוד בגיל צעיר, האם הם באמת מקבלים את מלוא הטיפול הדרוש להם בגיל כזה?

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר על האוכלוסיות החלשות שצריכות ללמוד – למשל, דובר פה על המבחן הפסיכומטרי וגם על האנגלית.

עפו אגבאריה: אני חושב שבאוכלוסייה היהודית השפה האנגלית היא שפה שנייה, אבל במגזר הערבי היא שפה שלישית או שפה רביעית, וכנראה בעניין הזה אין מספיק משאבים ואין מספיק מוסדות שמטפלים באנשים האלה בצורה הדרושה.

עפו אגבאריה: כידוע לך, גברתי השרה, באוכלוסיות יותר סגורות יש אחוזים יותר גבוהים של מחלות, כפי שאמרנו, נדירות, אבל יש גם חירשים.

עפו אגבאריה: זה בגלל נישואי קרובים.

עפו אגבאריה: יש לנו שני כפרים אנדמיים בעניין הזה, כפר קלנסואה וכפר עין-מאהל; יחסית, בשני הכפרים האלה יש אחוזים די גבוהים של אנשים כבדי שמיעה, חירשים.

עפו אגבאריה: כבדי שמיעה – אני חושב שאלה אנשים שעם הגיל מתקשים לשמוע, ואנשים שלא שומעים הם חירשים.

עפו אגבאריה: בגלל זה הם גם לא מדברים.

עפו אגבאריה: הבעיה שלהם היא שהם גם לא יכולים ללמוד בבתי-ספר רגילים, ואז הם צריכים מסלול מיוחד.

עפו אגבאריה: הם צריכים ללמוד גם ערבית, גם עברית וגם אנגלית.

עפו אגבאריה: האנשים האלה, המחסום בפניהם – הם יכולים בקושי להגיע עד כיתה י"ב, או ללמוד איזה מקצוע.

עפו אגבאריה: אבל יש בתוכם אנשים שאינטלקטואלית הם מאוד – הם יכולים להגיע להישגים הרבה יותר גבוהים מזה, והמחסומים בפניהם הם מחסום השפה, מחסום הפסיכומטרי.

עפו אגבאריה: אנחנו בעצם מונעים מהם להגיע לתואר ראשון וודאי לתואר שני.

עפו אגבאריה: אני לא מכיר אנשים שבאמת היה באפשרותם להגיע לכך, בגלל כל המחסומים האלה, במיוחד במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: אני רואה ששם כל ההתפתחות של עניין הטיפול בחירשים עדיין בחיתוליה.

עפו אגבאריה: זה מצב מאוד לא תקין.

עפו אגבאריה: הייתי מציע שמשרד הבריאות יעשה פיילוט בשני מקומות.

עפו אגבאריה: יש שם ארגונים שמאגדים את האנשים החירשים, בקלנסואה ובעין-מאהל, היות ששם האחוז הכי גבוה.

עפו אגבאריה: אם אפשר להתחיל ללמד או לתת אפשרות שבמקומות האלה, ולא רק במקומות האלה, בכלל בבתי-הספר – אפשרות לאנשים אולי להגיע לרמה קצת יותר גבוהה, ולא רק לדבר בשפה הרגילה.

יעל גרמן: זה עניינו של משרד החינוך.

עפו אגבאריה: כן, כן.

עפו אגבאריה: אני מדבר אל הממשלה.

עפו אגבאריה: היות שאת פה, את פה בשם הממשלה.

עפו אגבאריה: צריך לעשות את זה, בהחלט זו חובה.

עפו אגבאריה: ודבר אחרון, אני חושב שטוב מאוד שמציינים במדינה את היום הזה לאנשים חירשים.

עפו אגבאריה: זאת אומרת, להכריז על שוויון באוכלוסייה.

עפו אגבאריה: כאשר מכריזים על שוויון באוכלוסייה גם לאוכלוסיות האלה, אז כמה יש צורך – אם האוכלוסייה הזאת שייכת למגזר שגם ככה הוא חלש וגם ככה הוא לא שווה.

עפו אגבאריה: אז באמת – לעשות את השוויון לכולם בכל המגזרים.

עפו אגבאריה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: היא פה.

יחיאל חיליק בר: אני אנצל את הזמן להודות שוב לגברת תמי שמע, שמתרגמת אותנו כל היום לשפת הסימנים.

יחיאל חיליק בר: הרבה תודה על העבודה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מעריכים את זה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

באסל גטאס: אני מוכרח להודות שאני נרגש במיוחד.

באסל גטאס: הייתי כל היום בהרגשה שאני עומד להיבחן בבחינה – אולי הראשונה, כמו הרגשה של בחינה ראשונה, בזה שאני עומד לפתוח את הדברים שלי בכמה משפטים בשפת הסימנים.

באסל גטאס: גיליתי ששפת הסימנים בארץ ליהודים וערבים היא אחת, אז הערבים החירשים בארץ מבינים את שפת הסימנים הישראלית, אבל הם לא מבינים את שפת הסימנים שמרבית העולם הערבי משתמש בה.

באסל גטאס: היות שיבינו אותי גם יהודים וגם ערבים חירשים, אז אני אדבר בערבית, כך שתמי לא תוכל להבין מה שאני הולך לומר.

באסל גטאס: אז אני אומר (נושא דברים בשפה הערבית ובשפת הסימנים; להלן תרגומם לעברית: שלום.

באסל גטאס: שמי בּאסל גטאס.

באסל גטאס: ברצוני לברך את כל החירשים ואת כבדי השמיעה בברכת ברוכים הבאים לכאן, לכנסת – –)

יחיאל חיליק בר: כל הכבוד.

באסל גטאס: (– – ערבים ויהודים.

באסל גטאס: ) אני אתרגם לעברית: אני בירכתי – – –

שולי מועלם-רפאלי: הבנו, הבנו.

באסל גטאס: הבנתם.

באסל גטאס: זה היה מרגש להגיד את השם שלי בשפת הסימנים.

באסל גטאס: אני מציע לכל אחד באמת ללמוד לפחות להגיד את השם שלו בשפת הסימנים.

באסל גטאס: לענייננו – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה למחוא לך כפיים – – –

באסל גטאס: כן, אתם יכולים כולכם למחוא כפיים – –

יחיאל חיליק בר: למדנו בזכות המחאה.

יחיאל חיליק בר: בזכות המחאה למדנו את – – –

באסל גטאס: – – בלי לעבור על תקנון הכנסת.

באסל גטאס: לענייננו, אני רוצה להגיד שהייתי מעורב בשנים האחרונות בכל נושא בעלי המוגבלויות הערבים, מהחברה הערבית, ונדהמנו ממציאות שהיא קשה במיוחד.

באסל גטאס: כמובן, החירשים הם חלק מאותו מגזר של בעלי מוגבלויות – כמעט רבע מהאוכלוסייה הערבית מוגדרת כבעלת מוגבלויות.

באסל גטאס: החירשים הערבים, או כל אלה שיש להם בעיות שמיעה, מגיעים ל-14% עד 15%, שזה קרוב לממוצע הארצי.

באסל גטאס: חירשים וכבדי שמיעה, רק לסבר את האוזן, ד"ר עפו, יש לנו 25,000 שזה בערך 3.5%, גם זה בדומה לממוצע הארצי.

באסל גטאס: איפה הבעיה?

באסל גטאס: הבעיה שאין אבחון מתאים במיוחד לכבדי שמיעה, במיוחד כשמדובר על מבוגרים.

באסל גטאס: לא מגיעים ולא יודעים שהם כבדי שמיעה ושיש להם את האפשרות, אם יאובחנו בצורה נכונה – הם זכאים למכשירי שמיעה ולתמיכה בסל הבריאות.

באסל גטאס: ממה סובלים החירשים הערבים?

באסל גטאס: הם מודרים בכמה רבדים, כמה פעמים – הדרה משולשת או פי-ארבעה.

באסל גטאס: א.

באסל גטאס: הם מודרים בהיותם חלק מהחברה הערבית, שממילא סובלת מאפליה ומתשתיות נמוכות ומשירותים נמוכים, כפי שכולנו יודעים; הם מודרים פעם שנייה בגלל המוגבלות שלהם; הם מודרים פעם שלישית בגלל חוסר המודעות – הם מודרים בתוך המשפחות ובתוך החברה עצמה בגלל חוסר מודעות וחוסר הקשבה וחוסר תמיכה וכו' וכו'.

באסל גטאס: כמובן, המצב משתנה.

באסל גטאס: לשמחתנו המצב משתנה, במיוחד בעניין המודעות; והם מודרים פעם רביעית על-ידי המדינה, על-ידי המחסור המשווע בשירותים שמוגשים לאותה שכבה.

באסל גטאס: היום הייתה לי זכות גדולה להיפגש במשרדי עם נציגות של הקבוצות שהגיעו מנצרת, מכפר-קאסם ומאום-אלפחם.

באסל גטאס: מדהים, משהו מדהים; נשים שהתחתנו ויש להן ילדים והקימו משפחות ויש להן מקצוע – היו שלוש מורות – והן נאבקו, רק תתארו לעצמכם איך הן הגיעו לאותם הישגים.

באסל גטאס: אני אמנה כמה מהמכשולים ומהמחסומים העיקריים: א.

באסל גטאס: מחסור גדול בכוח-אדם מקצועי – קלינאי תקשורת, קלינאיות תקשורת וכו' – –

יחיאל חיליק בר: לסיים.

באסל גטאס: אני מסיים.

באסל גטאס: – – מחסור במכלול השירותים – הנגישות והאבחנה לדוגמה, אבחון מוקדם; חוסר ידע של הזכויות – מה הם יכולים לקבל; כמובן, תוסיפו לזה את עניין נישואי הקרובים וכל המחלות הגנטיות שדיבר עליהן גם ד"ר עפו; חוסר השתלבות בחברה וכו' וכו' וכו'.

באסל גטאס: כל אלה חסמים – ותוסיפו גם שאין לנו את המערך האזרחי, הארגונים האזרחיים, שראינו היום מאוגדים – קואליציה של ארגונים שעובדים עם החירשים.

באסל גטאס: אין לנו ארגון ארצי אחד.

באסל גטאס: ואני מודה לאותם ארגונים שגם תומכים בחירשים הערבים, אבל מתוך החברה הערבית אין ארגון אחד שמתמחה ושתומך בחירשים הערבים, חוץ מארגונים מקומיים כמו קבוצות באום-אלפחם וכפר-קאסם שהתארגנו בשביל לשרת את עצמן.

באסל גטאס: אני מקווה שהיום הזה יהיה קריאה גם לחברה הערבית לצאת ולתמוך באותם חירשים ערבים כדי להשתלב ולהנגיש להם את השירותים.

באסל גטאס: לבסוף אני רוצה להודות לדועא מחאג'נה, מורה לשפת סימנים, שלימדה אותי איך להגיד את אותם משפטים.

באסל גטאס: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת גטאס.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה תינתן דקה מהמיקרופון לחבר הכנסת נסים זאב לפני שתענה השרה, ואז נעבור לתשובת השרה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת האמיצים שנשארו עד לסוף היום, אני רוצה קודם כול להודות לחברתי חברת הכנסת שולי מועלם על הארגון, בכלל על היוזמה המבורכת ועל הארגון, שברור שלוגיסטית הוא לא קל ולא פשוט, ואני רוצה לאחל לך ולכולנו שלא נצטרך לציין ימים כאלה ולא נצטרך להיערך כל כך הרבה בשנה הבאה, כי זה יהיה מובן מאליו, כי הנגישות תהיה משהו שלא צריך להתארגן אליו כל כך.

קארין אלהרר: כמו הקודמים לי, אני רוצה שוב להודות לאישה יקרה, לתמי שמע, שמלווה אותנו כל היום.

קארין אלהרר: אני באופן אישי נעזרת בשירותיה בכל אירוע שאני מקיימת כאן בכנסת, מתוך אמונה שהנגישות מגיעה לא רק בימים מסוימים אלא בכל ימות השנה ולכל אדם.

קארין אלהרר: אז תראו, זו לא הפעם הראשונה שאני ניצבת כאן, על דוכן הנואמים, ומדברת על חשיבותה של נגישות.

קארין אלהרר: ברור לכולנו שנגישות היא המפתח לשילוב בחברה.

קארין אלהרר: הנגישות היא בדיוק אותו הבדל קטן שרוב האנשים בכלל לא ישימו לב אליו; זה הדבר הקטן הזה שקובע אם אדם ירגיש חלק מהחברה או ירגיש שונה, אם הוא יוכל להשתתף או לא יוכל להשתתף.

קארין אלהרר: הוא קובע בכל תחומי החיים – תחשבו על הקניות בסופר, תחשבו על בית-הספר, תחשבו על האוניברסיטה, על מקום העבודה, על מקומות הבילוי, על הפנאי ואפילו על הטלוויזיה.

קארין אלהרר: אני רוצה לספר לכם שני סיפורים.

קארין אלהרר: שני, בחורה חירשת בת 24, סיפרה לי שהיא הלכה ברחוב והיא חשה שמישהו עוקב אחריה, הולך אחריה בצורה מאוד חשודה.

קארין אלהרר: היא נאלצה לרוץ הביתה ולשהות בבית לבד ובפחד מבלי שיכלה לשתף מישהו מכוחות ההצלה כדי שיבוא ויסייע לה וידאג שאין באמת מישהו שעוקב אחריה.

קארין אלהרר: בישראל יש היום 170,000 חירשים וכבדי שמיעה קשים ועוד מאות אלפי כבדי שמיעה בדרגות פחות משמעותיות, שעלולים למצוא את עצמם בעת מצוקה לבד, ללא מענה, מופקרים לגורלם.

קארין אלהרר: דוגמה נוספת היא של שירלי, שאותה פגשתי אתמול, סטודנטית מבריקה למשפטים, גם היא חירשת, והיא סיפרה שלאחרונה ממש היא ראתה מקרה של רוכב אופניים שנפצע, הוא נפגע בתאונה, והיא רצתה להזעיק עזרה אבל לא היה לה איך.

קארין אלהרר: הסיפור הזה גרם לי להבין שחוסר העצמאות לא רק פוגע בזכות הבסיסית של האדם לביטחון האישי שלו, הוא גם מונע מאוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה לקחת חלק פעיל בהתנהלות החברתית התקינה, בסולידריות החברתית שכולנו מדברים עליה, העזרה ההדדית.

קארין אלהרר: המצב הנוכחי הופך את אותם אנשים לכאלה שיכולים רק לבקש עזרה ולא לתת אותה, ובכך אנחנו למעשה מדירים אותם עוד יותר מהחברה הישראלית ומונעים מהם להשתלב בה.

קארין אלהרר: אני רוצה שכל אחד מאתנו ישים רגע לב למצב ששתי הבחורות נקלעו אליו, מצב שבו הוא או אחד מהסובבים אותו נמצא בסכנה ואין מי שיושיע.

קארין אלהרר: אני יודעת שנערכו ונערכים גם היום מיזמים ופיילוטים שונים להנגשת מוקדי המשטרה.

קארין אלהרר: למיטב הבנתי, הפיילוטים האלה נערכים באמצעות מכשיר הפקס.

קארין אלהרר: תראו, זה אולי טוב ונכון למקרה שאנחנו מתאמים את האירוע החריג הזה: מישהו עוקב אחרי, אצטרך לתאם אתו שיהיו לי דף ועט, שיהיה מכשיר פקס זמין; כמובן, זה לא עומד במבחן המציאות, בעיני זה אפילו מזלזל.

קארין אלהרר: האס.

קארין אלהרר: אם.

קארין אלהרר: אס.

קארין אלהרר: הוא דבר בסיסי לכולנו, הוא זמין, לא יכול להיות שהוא לא יהיה זמין ונגיש גם למוקדי ההצלה.

קארין אלהרר: ואני רוצה להגיד עוד דבר: אם יש כזה דבר, אז זה דבר חמור שבעתיים, כי הוא לא ידוע, לא מיידעים את הציבור שזקוק לאותו שירות, ואם הם לא יודעים עליו אז אין באמת צורך בקיומו.

קארין אלהרר: תקנות נגישות השירות מכוח חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות נכנסו לתוקף לפני כמה שבועות, ומדובר שם במפורש על החובה להפעיל מוקד חירום טלפוני.

קארין אלהרר: לכאורה הדבר בא על פתרונו, אך לא כך הוא.

קארין אלהרר: מדובר שם על החלה הדרגתית, ועד לחודש יולי 2014 לא יהיה מוקד טלפוני זמין, נגיש, לאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה.

קארין אלהרר: שימו לב, מדובר בעוד כ-223 ימים שבהם האנשים החירשים וכבדי השמיעה מופקרים הלכה למעשה.

קארין אלהרר: אני מבקשת לנצל את ההזדמנות הזאת, את היום הטקסי הזה, את היום שבו אנחנו כולנו מתאחדים סביב הצורך להנגיש, ואני קוראת לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, לשר לביטחון פנים, להתערב באופן מיידי ולדאוג למענה ראוי עבור חירשים וכבדי שמיעה וגם אילמים בכל מוקדי המצוקה הטלפוניים בכל מדינת ישראל, ויפה שעה אחת קודם.

קארין אלהרר: השעון מתקתק והספירה לאחור כבר החלה, והאסון – הספירה לגביו החלה כבר מזמן.

קארין אלהרר: תודה.

מיקי לוי: יש להם תקציב לעניין הזה – – – והם אמורים לבצע את זה מייד.

יחיאל חיליק בר: תודה על ההערה של סגן השר מיקי לוי; שמחים לשמוע.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נסים זאב, כמה דברים מהמיקרופון בצד, ולאחר מכן תשיב השרה יעל גרמן בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, בהחלט חשוב להעלות את הרעיון הזה, את הנושא.

נסים זאב: אני לא חושב שכל חירש בסופו של דבר זוכה לקבל את המכשיר האידיאלי שהוא צריך לקבל, ואני יודע על הרבה מקרים שהיו צריכים מכשירי שמיעה ובגלל שהמכשיר גס ונראה לעין, לעיני הרואים, האדם העדיף להוציא את המכשיר כדי שלא יראו שהוא חירש, כי מבחינתו זוהי פגיעה.

נסים זאב: ולכן אני אומר, אם יש היום ברוך השם טכנולוגיה, להביא את המכשירים החדישים ביותר, שהם בגודל חצי סיכה בקושי, והם נותנים את אותה תפוקה.

נסים זאב: אז גם אם זה עולה למעלה מ-1,000 שקלים – בפרט לילדים, שהם פגיעים מאוד, חייבים לעזור להם דרך הביטוח הלאומי.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש – זה עוד חצי דקה – אני מציע שכבוד השרה תמציא את מכשיר השמיעה – כי בדרך כלל סתם חירש שדיברו בו חכמים, זה לא מדבר ולא שומע; הממשלה הזאת, ברוך השם, היא חירשת, אבל היא מדברת הרבה.

נסים זאב: ולכן צריך להמציא מכשיר שיהיה יעיל, שהממשלה הזאת תוכל גם לשמוע ולא רק לדבר, ותבוא עלייך ברכה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת זאב.

יחיאל חיליק בר: אני מקווה שלמרות שהממשלה חירשת היא שמעה אותך בכל זאת.

יחיאל חיליק בר: גברתי שרת הבריאות חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, תשובתך, לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה על ההצעות לסדר-היום.

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת שנותרו:

יעל גרמן: חברת הכנסת שולי מועלם, חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, סגן השר מיקי לוי, חברת הכנסת חברתי קארין אלהרר, חבר הכנסת באסל גטאס, חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה, אני פשוט מאוד מעריכה אתכם שנשארתם.

יחיאל חיליק בר: גם אני פה, מה זאת אומרת?

יעל גרמן: אמרתי, כבוד היושב-ראש, היית הראשון.

יחיאל חיליק בר: אה, אמרת.

קארין אלהרר: – – –

יעל גרמן: השר מאיר כהן מתנצל על ההיעדרות מהדיון הכל-כך חשוב הזה, אך בשעות הללו ממש הוא מייצג את הממשלה בכנס שדרות, ולכן הוא ביקש ממני להקריא את תשובתו.

יעל גרמן: אז ראו כל דבר שנאמר בלשון זכר, לא כאילו אני הפכתי, אלא זה בשמו.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת הנכבדים והנכבדות, בראשית דברי אני מחויב לתקן את הנתון אשר הוצג בהצעה לסדר-היום של ידידתי חברת הכנסת שולי מועלם.

יעל גרמן: קהילת החירשים, על-פי סקר של מכון ברוקדייל, מונה 384,000 חירשים וכבדי שמיעה, ובתוכם כ-140,000 איש בגילי העבודה.

יעל גרמן: לקות שמיעה מתבטאת באובדן חלקי או מלא של יכולת השמיעה.

יעל גרמן: חירשות תיתכן מלידה או בשלבים מאוחרים יותר בחיי האדם כתוצאה ממחלה או מתאונה.

יעל גרמן: כאשר השמיעה נפגעת הקושי בתקשורת הוא הקושי העיקרי הניצב בפני האדם עם לקות שמיעה.

יעל גרמן: בעיות התקשורת יוצרות בעיות רבות אחרות, כמו בידוד חברתי, קושי ביצירת קשרים חברתיים, קושי בהשתלבות בפעילות חברתית, קושי להשתלב בעולם העבודה, קושי במיצוי זכויות – זכויות אזרח, וקשיים גם בתוך המערכת המשפחתית.

יעל גרמן: חירשות הִנה מוגבלות סמויה מן העין, ולכן היא מקשה על המוגבלים לקבל את ההכרה, מפני שהיא דורשת את הטיפול המתבקש.

יעל גרמן: לפני כשבוע עמדתי – שר הרווחה מאיר כהן – מעל במה זו והצהרתי באופן ברור את שעל לבי.

יעל גרמן: האיום האיראני הוא אומנם איום ביטחוני ומוחשי על מדינתנו, אך איום גדול לא פחות הוא דור גדול מאוד של ילדים ונערים בסיכון, של ילדים שקופים בחברה שלנו.

יעל גרמן: קשיי תקשורת אצל חירשים וכבדי שמיעה חושפים אותם לסיכון כבד מאוד להיות נערים כאלה, להיות נערים שקופים, ולזה לא אתן לקרות.

יעל גרמן: עם כניסתי לתפקיד – שר הרווחה מאיר כהן – אני פועל ומחויב להמשיך לפעול כדי לסייע לאוכלוסייה היקרה הזאת לגשר על פערי התקשורת, להצליח ולהשתלב גם בשוק העבודה, וכמובן גם בקהילה.

יעל גרמן: קיימתי כמה ישיבות עם קואליציית ארגוני החירשים והבנתי את הבעיות העומדות בפניהם.

יעל גרמן: בשנת 2002, בעקבות הפגנות הנכים, נחתמו הסכמים בין ארגוני החירשים לממשלה ולאוצר, ובמסגרתם הקצו תקציבים נוספים לסל התקשורת לחירשים.

יעל גרמן: עד לשנת התקציב הזאת הסכומים שעליהם סוכם לא נוספו לבסיס התקציב ולא ניתנו כמובטח לטובת אוכלוסייה יקרה וחשובה זו.

יעל גרמן: בשנת התקציב הזאת, בעת קיצוצים חדים בכל אגף, בכל משרד, נאבקתי כדי לקיים את ההסכם ולהגדיל את תקציבי סל התקשורת המיועד לחירשים וכבדי שמיעה כחלק מההסכמים.

יעל גרמן: ואכן, בשנה זו משרד הרווחה בראשותי הכפיל את בסיס התקציב לסל השירותים, שכיום עומד על כמעט כ-12 מיליון שקל.

יעל גרמן: סל זה מעניק סיוע ברכישת אביזרי עזר לתקשורת כגון מכשירי שמיעה ומערכות הגברה, ולמעשה בכך אנו מגשרים על בעיות התקשורת והשפה שיוצרת הלקות.

יעל גרמן: נוסף לסל ישנם כמובן שירותים נוספים שהמשרד מעניק: דמי תקשורת – סכום חודשי ישיר המיועד לסיוע במימון הוצאות שוטפות שמקורן בחירשות.

יעל גרמן: בשנת 2014 נמשיך לתת דמי תקשורת לכ-5,750 זכאים; החזר עבור רכישת גלאי בכי – החזר בגובה חמש נקודות זיכוי להורים לפעוט עד גיל שלוש עבור רכישת גלאי בכי; שירותי תרגום, תמלול והעתקת סימנים – שירותי תרגום משפת הסימנים ולשפת הסימנים ותמלול לצרכים שונים בקהילה.

יעל גרמן: בשנת 2014 נמשיך לספק שירות זה לכ-3,000 זכאים; תחנות מידע לאנשים עם לקות שמיעה – התחנות מספקות מידע למתחרשים על זכויותיהם ועל תוכניות שיקום.

יעל גרמן: נותני השירות הם אנשים בעלי לקות שמיעה בעצמם שעברו את תהליך השיקום.

יעל גרמן: בשנת 2014 נמשיך לספק שירות זה לכ-1,600 אנשים מכלל האוכלוסייה.

יעל גרמן: שירות זה אינו תלוי זכאות והוא פתוח לקהל הרחב; זימוניות לשעת-חירום – אגף השיקום, בשיתוף עם פיקוד העורף, מחלק זימוניות לשעת-חירום לזכאים מגיל 12.

יעל גרמן: בשנת 2014 נמשיך לספק זימוניות לכ-1,300 זכאים, בצפי שנתי, במימון של פיקוד העורף.

יעל גרמן: נוסף על התקציבים והשירותים הללו, בימים אלו שוקד משרד הרווחה על הגשת חוק ממשלתי רחב אשר לראשונה ייתן מענה מקיף בכלל אוכלוסיית המוגבלים, הן שכלית והן פיזית, ובתוכה גם אוכלוסיית החירשים, כחלק מהחלטת הממשלה.

יעל גרמן: כולי תקווה שחוק זה והשירותים הללו יעזרו להפוך את חיי החירשים וכבדי השמיעה לקלים ופשוטים יותר ויתרמו לשילובם המלא בקהילה.

יעל גרמן: תודה רבה לכולכם.

יעל גרמן: שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לשר מאיר כהן, שהעביר את דבריו נאמנה באמצעות השרה גרמן.

יחיאל חיליק בר: השרה גרמן, את מציעה משהו?

יחיאל חיליק בר: השר מציע משהו?

יעל גרמן: אין הצעה, אבל ניתן, כרגיל, להעביר את זה לוועדת הרווחה.

יחיאל חיליק בר: ועדת ערו"ב, נכון?

יעל גרמן: ערו"ב – עבודה, רווחה ובריאות, למי שלא יודע.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: נצביע על העברת הנושא לוועדת ערו"ב – עבודה, רווחה ובריאות.

יחיאל חיליק בר: נאפשר לשרה לחזור.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד יהיה בעד להעביר את זה, ומי שנגד – נגד להעביר את זה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, בעד – 10, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שהנושא יעבור להמשך דיון בוועדת ערו"ב.

יחיאל חיליק בר: לפני שננעל אני שוב רוצה להודות לגברת תמי שמע, המתרגמת לשפת הסימנים, לנאזם, למתמללת, לח"כים ששרדו, לסדרנים ולסדרניות.

יחיאל חיליק בר: תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ז בכסלו התשע"ד, 20 בנובמבר 2013, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.