ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 66, 2013-10-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ז בחשוון תשע"ד, 21 באוקטובר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14), התשע"ד–2013; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 148), התשע"ד–2013; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 149), התשע"ד–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 10) (ניצול יחסי מרות או תלות על-ידי עובד ציבור), התשע"ד–2013, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1735/19 וכלה בהצעת חוק פ/1752/19 – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור מאישור רואה-חשבון לעסקים קטנים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, יצחק כהן, משה מזרחי, נחמן שי, עמר בר-לב, מיקי רוזנטל, באסל גטאס, בנימין בן-אליעזר, איתן כבל, תמר זנדברג, מיכל רוזין, זהבה גלאון ויצחק הרצוג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – עזרה במימון שירותי בריאות נוספים לנזקקים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, יעקב מרגי, יצחק וקנין ודוד רותם; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים נפגעי אלימות במשפחה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, עיסאווי פריג', ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, אילן גילאון, נחמן שי, שאול מופז, פנינה תמנו-שטה ואיציק שמולי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) (תיקון – בדיקה לגילוי נגיף HIV), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, אורלי לוי אבקסיס, רינה פרנקל, משה מזרחי, אורית סטרוק, אלעזר שטרן ודוד רותם; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הרחבת תחולת החוק), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – הרכב ועדת האתיקה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת יריב לוין ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת עפר שלח, בועז טופורובסקי, עליזה לביא, אלעזר שטרן, ראובן ריבלין, רוברט אילטוב, פנינה תמנו-שטה, אורלי לוי אבקסיס, מאיר שטרית, דוד צור ומירי רגב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), מאת חברי הכנסת משה מזרחי, עמר בר-לב, תמר זנדברג, איציק שמולי, דוד צור, איתן כבל ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – משמעות המונח "גזע"), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת שמעון סולומון, יואל רזבוזוב, עפר שלח,

ירדנה מלר-הורוביץ: בועז טופורובסקי, זבולון קלפה, רינה פרנקל, דב חנין, מירי רגב, תמר זנדברג ורות קלדרון; הצעת חוק להשתתפותם של העובדים, נושאי המשרה ובעלי תפקיד אחרים בשירות הציבורי בצעדים לייצוב המצב הפיסקלי במדינה במהלך השנים 2013 ו-2014 (הוראת שעה) (תיקון – הפחתת שכר נשיא המדינה, השרים וחברי הכנסת), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת שמעון סולומון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – איסור הפליה בפיקוח על מצרכי מזון), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שילוב מקורות אנרגיה מתחדשת במערכת ייצור החשמל, התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק המים (תיקון – הפסקת אספקת מים לצרכן נזקק), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – הגבלת דמי תיווך), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת נחמן שי, ניצן הורוביץ, מירי רגב, איציק שמולי, דב חנין, מיכל בירן, מיכל רוזין, תמר זנדברג, מיקי רוזנטל, איתן כבל, עמר בר-לב, אחמד טיבי, אילן גילאון, אורי מקלב, דוד צור ומאיר שטרית; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בשל לבישת מדי כוחות הביטחון וההצלה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, שמעון אוחיון, דב ליפמן, בועז טופורובסקי, גילה גמליאל, רוברט אילטוב, דוד צור, רינה פרנקל, יוני שטבון, יעקב מרגי, זבולון קלפה ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – מניעת כפל תשלום בגין ניהול חשבון עובר ושב), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, חיים כץ, ישראל אייכלר, אורי מקלב, מוחמד ברכה, חנא סוייד, סתיו שפיר, עפו אגבאריה, מיקי רוזנטל, אילן גילאון, איציק שמולי ונחמן שי; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – אישור לקביעה ושינוי של תשלומים בעד הקמת מערכת מים או מערכת ביוב), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, מירי רגב, יעקב מרגי, יצחק וקנין ואיתן כבל; הצעת חוק זכויות מבצעים ומשדרים (תיקון – הרחבת היקף הזכויות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, אורלי לוי אבקסיס, גילה גמליאל, עמרם מצנע ורינה פרנקל.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעתו של השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, בעקבות מסקנות הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: גביית דמי תיווך ממהגרי עבודה בסיעוד, הצעתה לסדר-היום של חברת הכנסת תמר זנדברג.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ברשות ראשון מציעי האי-אמון, חבר הכנסת איתן כבל, אני, קודם כול, לפני שאזמין אותו לנמק את האי-אמון, רוצה לברך את המשלחת שנמצאת כאן אתנו, ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: היא בראשותו של שר המסחר והתעשייה של פרגוואי, מר גוּסטאבוֹ לֶיטֶה.

יולי יואל אדלשטיין: כל המשלחת הגיעה לישראל לייצג את ארצה בתערוכת המים הבין-לאומית WATEC.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת, ברצוני לברך את אורחינו הנכבדים בברכת ברוכים הבאים לירושלים ולכנסת, משכן הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לציין בסיפוק את הידידות הרבה השוררת בין שתי המדינות ואת היחסים הטובים הנבנים בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: כמו ישראל, גם פרגוואי הכריזה על עצמאותה ב-14 במאי, אלא שפרגוואי עשתה זאת כבר ב-1811.

יולי יואל אדלשטיין: אוכלוסיותינו דומות במספרן, אבל שטחכם, אנשי המשלחת, גדול משלנו בערך פי-20.

יולי יואל אדלשטיין: לישראל הסכם סחר חופשי עם פרגוואי במסגרת השוק הדרום-אמריקני, Mercosur, ואנו מקווים כי ביחד נשכיל לפתח ולהגדיל קשרים אלו.

יולי יואל אדלשטיין: בתקופה האחרונה יש תנופה חדשה ביחסינו.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החוץ שלנו ביקר בפרגוואי לרגל השבעת נשיאכם החדש.

יולי יואל אדלשטיין: פרגוואי פתחה את השגרירות החדשה בישראל בחודש שעבר, וכמובן, ביקורכם הנוכחי מוסיף נדבך חשוב ומעשי – כך אנו מקווים – לבניין היחסים בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה כי נוכל גם לפתח את הקשרים בין הפרלמנטים של מדינותינו ובין קבוצות הידידות בשתי הבירות, כדי לאתר אינטרסים משותפים ולבנות גשרי ידידות בין שני העמים ושני בתי-המחוקקים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך אתכם בביקור מוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה בתחום הכלכלי, החברתי והמדיני;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה כושלת והמצב הכלכלי והחברתי הולך ומחמיר – מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים והעוני גדל;

יולי יואל אדלשטיין: חברי, אנחנו עוברים, כרגיל ביום שני, לסדרה של הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אמון מטעם סיעת העבודה: כישלון הממשלה בתחום הכלכלי, החברתי והמדיני.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

דוד רותם: – – – רק בחלק השני?

איתן כבל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

דוד צור: אחרי הבחירות הפנימיות.

דוד רותם: אני שואל אותו, אולי הוא מוכן לשכנע אותנו שהמועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה חלק בלתי נפרד מן האי-אמון, חבר הכנסת דודו רותם.

איתן כבל: אני אבקש להתייחס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ידידי השר, שר הביטחון משה יעלון, אורחים מכובדים ביציע, ברשותכם, אני רוצה, קודם כול, לשלוח מכאן ברכה לראש הממשלה.

איתן כבל: היום יום הולדתו.

איתן כבל: נודה, הוא נראה מצוין.

איתן כבל: מי שמבקש להחליף אותו בליכוד, שידע שיש לו כנראה עוד הרבה זמן.

איתן כבל: לפחות בליכוד.

איתן כבל: אז נא, אופיר, ברשותך, אדוני סגן השר, אני אשמח מאוד אם תעביר לו את הברכה, ממני, באופן אישי, ואני לא ציני.

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: יום הולדת זה יום הולדת.

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: הייתי שר לו כאן, אבל אנחנו נדלג מעל זה.

אופיר אקוניס: תחסוך מאתנו – – –

איתן כבל: אני אחסוך לך.

דוד רותם: – – – זה לא רק בליכוד – – – בעבודה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דוד רותם, ובמעבר חד, חברות וחברים, אתחיל בפירוש המילולי של המילה פארסה מתוך מילון ספיר: "סוגה קומית, מחזה משעשע, המותח ביקורת חברתית באמצעות דברי היתול, המוצגים בצורה מופרזת וגסה".

איתן כבל: ועכשיו, שימו לב מה היה לנו כאן בחודשים האחרונים: ראש ממשלה ושר אוצר שבמשך כמה חודשים לא מצליחים למצוא בכל מדינת ישראל ברוכת הכישרונות אדם אחד שמתאים, שראוי לתפקיד נגיד בנק ישראל.

איתן כבל: אלה שהם מצאו, הושפלו, סורקו במסרקות ברזל וסולקו במקלות ואבנים.

איתן כבל: לאחר כל כך הרבה זמן שבו לא הצליחו להגיע להחלטה, שהיא אומנם חשובה אבל ממש לא מסובכת, החליטו לחזור אל המועמדת שהייתה שם מלכתחילה, אדוני היושב-ראש, ונפסלה משיקולים לא ברורים.

איתן כבל: פתאום הם ראו אצל ד"ר פלוג את האור וגילו בה כישורים שלפני כן נעלמו מעיניהם.

איתן כבל: הצמד נתניהו ולפיד הגדיר מחדש את המושג פארסה.

איתן כבל: זו עדיין סוגה קומית, חבר הכנסת דודו רותם, רק שהפעם הבדיחה היא על חשבוננו.

איתן כבל: הפארסה הזאת מדירה שינה מעיני.

איתן כבל: כי אם כך מתקבלות החלטות, אדוני שר הביטחון, ההחלטות הגלויות לעין, אני לא רוצה לחשוב איך מתקבלות ההחלטות בחדרי חדרים.

איתן כבל: אם כך מחליטים על נגיד, מה נגיד על איראן?

נחמן שי: אל תגיד נגיד.

איתן כבל: חברים יקרים, אדוני שר הביטחון, אני באמת – שאתה החלק התבוני בתוך הדיונים האלה, שאנחנו לא יודעים עליהם.

איתן כבל: כולה נגיד, חשוב כמה שיהיה.

איתן כבל: מה כבר?

איתן כבל: לא מצאו, לא הצליחו.

איתן כבל: מאז יומה הראשון של הממשלה הנוכחית אני באמת מנסה להבין את האסטרטגיה שלה, מה החזון, אילו יעדים היא מציבה לעצמה ולמדינה.

איתן כבל: באמת, אדוני השר, שניסיתי למצוא; אדוני סגן השר, שתכף ישיב לי.

איתן כבל: קראתי את הפוסטים של שר האוצר, עקבתי אחרי נאומי ההפחדה של ראש הממשלה.

איתן כבל: הנה, למשל, תחום הדיור.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר: המחאה התחילה בגלל יוקר הדיור.

איתן כבל: בממשלה הקודמת, כששאלנו למה מחירי הדירות לא מפסיקים לעלות – אני רוצה להזכיר לסגן השר – שלחו אותנו לממשלה שקדמה לה ואמרו לנו שזו ירושה.

איתן כבל: הנה, בתוך שנה אחת, אדוני היושב-ראש, שנה אחת בלבד, דירה בכרמיאל שעלתה 800,000, עולה היום 984,000 שקל.

איתן כבל: דירה בעכו שעלתה 600,000 ש"ח לפני שנה, עולה היום 684,000.

איתן כבל: כך גם בבאר-שבע, באשקלון ובאשדוד.

איתן כבל: זה לא רק רוטשילד, זה בכל הארץ.

איתן כבל: אדם עובד צריך היום 135 משכורות, אדוני סגן שר האוצר, 11 שנים כדי להגיע לדירה.

איתן כבל: אני אומר לך שיש כאן, בבית הזה, שאני יודע שישנם חברי כנסת – אומרים עלינו, חברי הכנסת, שאנחנו מרוויחים כל כך הרבה.

איתן כבל: היום, במחירים של היום, רוב חברי הבית לא מסוגלים לקנות דירות בסדר-גודל כזה, עם כל הכבוד ועם כל ההתרסה כלפינו.

נסים זאב: בשביל זה כולם באים עם דירות לפני שהם – – –

איתן כבל: אני לא מדבר על ש"ס, אדוני, חבר הכנסת נסים זאב.

איתן כבל: אני מדבר על שאר חברי הכנסת.

איתן כבל: לא חברי כנסת מש"ס, שהגיעו לפני כן עם דירות.

איתן כבל: אני מדבר עלינו.

איתן כבל: מה תגידו לכל אותם צעירים שחולמים על דירה?

איתן כבל: תשלחו אותם גם כן לממשלות הקודמות?

איתן כבל: אז הממשלה הקודמת, אדוני היושב-ראש, הבטיחה סופר-טנקר שידביר את הביורוקרטיה, אתם זוכרים?

איתן כבל: יוזיל את מחירי הדירות.

איתן כבל: בינתיים, הסופר-טנקר הזה מדביר רק חלומות של זוגות צעירים על הקמת בית בישראל.

איתן כבל: בסוף הקדנציה הזאת תהיו בשלטון, אדוני סגן השר, כדאי לך להקשיב כי אולי גם תצטרך לענות לי לעניין ולא רק מה שנכתב לך.

אופיר אקוניס: לי?

אופיר אקוניס: לי נכתב?

קריאות: – – –

איתן כבל: סליחה, סליחה, אני מבקש בלי עזרה – נכון, לך לא כותבים.

איתן כבל: אני מתנצל.

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

איתן כבל: אופיר, לפחות יש פרגון בין הצהובים.

נחמן שי: לא כותבים, מכתיבים.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, תאמין לי שלא.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, אופיר: שמונה שנים.

איתן כבל: שמונה שנים כבר בשלטון, ו-11 שנים ראש הממשלה סוגר – שני לבן-גוריון.

איתן כבל: ומה הוא מותיר אחריו?

איתן כבל: מה אנחנו יכולים לזכור מבנימין נתניהו 11 שנים, אדוני שר הביטחון שיושב לידו בממשלה?

איתן כבל: נגמרו התירוצים, זאת האחריות שלכם, והאחריות נעצרת רק אצלכם.

איתן כבל: אין יותר את מי להאשים, אין לאן לברוח.

איתן כבל: אותו דבר לגבי יוקר המחיה שממשיך לעלות אל מול משכורות שנשחקות ושוחקות.

איתן כבל: אתם זוכרים את ועדת טרכטנברג?

איתן כבל: אדוני סגן שר האוצר, עשיתם קריירה מזה.

איתן כבל: הגעת לכנסת על הגב של טרכטנברג.

איתן כבל: כבר שכחתם?

איתן כבל: כבר שכחתם את זה.

איתן כבל: שכחתם שהגעתם לכאן בגלל טרכטנברג – על אותו דיבור לעשות כאן את הכול אחרת.

איתן כבל: כי הרי מה זה חשוב שמדינת ישראל מתנהלת כבר כמעט שנה בלי שר חוץ בתקופה כל כך רגישה מבחינה בין-לאומית, אדוני השר יעלון?

איתן כבל: אני מניח שאדוני הוא שר הביטחון ושר החוץ לעת מצוא, כי בסופו של עניין מישהו גם צריך לעשות קצת חוץ.

איתן כבל: איזה נזק כבר ייגרם כשבנק ישראל מתנהל כמעט חצי שנה ללא יד מכוונת בתקופה כלכלית כל כך סוערת?

איתן כבל: הרי כל זה רק רעשי רקע.

איתן כבל: התקשורת, האופוזיציה, העם – כל אלה מבלבלים את המוח.

איתן כבל: מה הם רוצים מאתנו?

איתן כבל: התקשורת, העם, אופוזיציה.

איתן כבל: הרי אנחנו מכשילים – כל פרויקט אנחנו מכשילים.

איתן כבל: אין בנייה בגלל האופוזיציה.

איתן כבל: מוישה מזרחי עומד בוועדות התכנון וכל תוכנית שאמורה הוועדה להעביר, אומר משה מזרחי: לא יקום ולא יהיה.

איתן כבל: מוישה מזרחי אשם, נחמן שי אשם – – –

משה מזרחי: אני מודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כבל, בפרוטוקול לא יראו את החיוכים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מציע שכשהיורשים שלך יאשימו את משה מזרחי – –

משה מזרחי: אני רק סותם.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני מציע בכל זאת: הדברים נאמרו בחיוך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא עובד בוועדות, הוא עובד בוועדות הכנסת.

איתן כבל: בוודאי שזה נאמר בחיוך.

נחמן שי: בחיוך ובחיוב.

איתן כבל: במיוחד הבוחרים הנודניקים האלה ממעמד הביניים, אדוני סגן השר, ששר האוצר הבטיח להם שיפסיקו להיות הכספומט של המדינה, ואז שדד אותם לאור היום.

איתן כבל: באיזו זכות הם מתלוננים עכשיו החצופים האלה, מעמד הביניים הזה?

איתן כבל: אדוני סגן השר, הם חוצפנים, איך הם מתלוננים?

מיקי לוי: חבר הכנסת כבל – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הוא הוציא אותי, אתה יודע, סגן השר, בכל זאת אני לא יכול לעמוד כשהוא מגיב לי בקריאות ביניים.

איתן כבל: יש בן-אדם שמאייש היום את משרת ראש הממשלה, אבל תפקיד ראש הממשלה לא הופך, אדוני ראש הממשלה, גם ביום הולדתך אוטומטית למנהיג.

איתן כבל: מעשים אמיצים, שבירת מוסכמות, התוויית חזון והפחת תקווה הן אלה שיהפכו אותך למנהיג.

איתן כבל: לצערי, בנימין נתניהו, עוד מעט 11 שנה, לא הראה לנו שהוא ניחן באמת בתכונות האלה.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה שמכהן בתפקיד הכי הרבה שנים לבד מבן-גוריון, מה אתה משאיר אחריך?

איתן כבל: כל כך הרבה שנים, ואנחנו עדיין קמים בבוקר ולא יודעים איזה ראש ממשלה נקבל.

איתן כבל: בואו אתן לכם דוגמה מלפני שבוע.

איתן כבל: לפני שבוע, בפתיחת המושב, נשא ראש הממשלה נאום שמי שהקשיב לו הבין שהוא במצב בונקר.

איתן כבל: אין שום מצב לתהליך מדיני – בונקריסט.

איתן כבל: למחרת אנחנו באים להר-הרצל לאזכרה לזכר ראש הממשלה הנרצח – ואללה, ממשיכו של רבין.

איתן כבל: אז מי, אנחנו אומרים, איזה ראש ממשלה יקום לנו בבוקר אחרי 7,000 טיוטות שהוא מכין?

איתן כבל: אנחנו שואלים את עצמנו.

איתן כבל: ראש הממשלה הבונקריסט או ראש הממשלה שהוא ממשיכו של רבין?

איתן כבל: זאת שאלה שאני באמת שואל.

איתן כבל: אין תשובות על זה, חברי מהאופוזיציה – –

אראל מרגלית: רק בהר-הרצל הוא לא היה – – –

איתן כבל: – – ואני חוזר ואומר לכם, הממשלה והעומד בראשה עושים הכול למען מדינת ישראל, ורק אנחנו – אתם אשמים.

איתן כבל: אתם אשמים שהממשלה הזאת לא מתפקדת – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: – – כי אם הייתם נעלמים מהאופוזיציה הממשלה הזאת הייתה מצליחה, ועוד איך, לעשות את כל אשר היא רוצה להגשים.

איתן כבל: אני מסיים, אדוני.

איתן כבל: באמת, אני מבקש, אנחנו אוהבים את המדינה הזאת.

איתן כבל: הרי אתה יודע את זה.

איתן כבל: גם הדברים שאני אומר בציניות נאמרים בכאב אמיתי, כי אני אוהב את המדינה הזאת.

איתן כבל: ואני אעמוד כאן ככל אשר יידרש כדי לומר את הדברים ללא מורא וללא פחד עד שאולי, כפי שכבר נאמר: "אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה", ראש הממשלה – באמת, אדוני שר הביטחון – יתעשת.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מסגן השר המקשר להמתין עם תשובתו כי יש אי-אמון נוסף בנושא דומה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון מטעם רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד היא בנושא: כישלון הממשלה בכל התחומים – החברתי, המדיני והכלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הנו חבר הכנסת אברהים צרצור עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן סגן השר אקוניס ישיב לשני המציעים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, במסגרת הצעת האי-אמון שאני מגיש בשם הסיעות הערביות החלטתי להתמקד בשלושה נושאים: הנושא הראשון – המשא-ומתן לשלום; הנושא השני הוא הבחירות לרשויות המקומיות שמתחילות מחר בבוקר, אם ירצה השם; והנושא השלישי: שירותי דת לאוכלוסייה הערבית, כולל נכסי הווקף המוסלמי במדינת ישראל.

אברהים צרצור: אני אתחיל דווקא בנושא של המשא-ומתן בין ישראל לבין פלסטין.

אברהים צרצור: אני עוקב אחרי ההתפתחויות בסוגיה הזאת מאז החל המשא-ומתן, לפני שלושה-ארבעה חודשים, ותאמינו לי – ואני בטוח שאני לא היחידי שחש כך: אני מסתכל על התמונה בכללותה, מנסה להיכנס בעובי הקורה, מנסה לגעת, ולו בחלקיק של סעיף שיכול להאיר בפנינו את הדרך, ואני פשוט מאוד נדהם מהסרבנות של ממשלת ישראל בכל מה שקשור לשלום אמת צודק ובר-קיימא בין פלסטין לבין ישראל.

אברהים צרצור: הסיבה לכך היא פשוטה מאוד: מדינת ישראל, באמצעות ממשלת ישראל, דוהרת לכיוון עימות בכוונה תחילה; אם לא היום אז בעוד כמה חודשים, אם לא בעוד כמה חודשים – בעוד שנה.

אברהים צרצור: עימות בתוך ארץ הקודש בין פלסטין לבין ישראל, אולי אינתיפאדה שלישית; עימות בינה לבין מדינות ערב מסביב, בינה לבין איראן, ואולי גם עימות – אם לא צבאי אז מדיני – בינה לבין הקהילה הבין-לאומית.

אברהים צרצור: וזאת בגלל התעקשותה שלא להאזין לקול השפוי שקורא מאחורי עננים כבדים להשגת שלום-אמת שישים קץ לסבל של כל העמים, ובמיוחד של העם הפלסטיני שסבל במשך 100 שנים ו-65 שנים מאז הקמתה של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: הסרבנות הזאת, אף אחד לא יכול להסביר אותה.

אברהים צרצור: אף אחד לא יכול לשכנע אפילו את בעלי-הברית הנאמנים ביותר של מדינת ישראל, האמריקנים.

אברהים צרצור: אנחנו יכולים להרגיש זאת גם מאיתותי המצוקה שהם מפנים לכל הכיוונים לעתים קרובות או לעתים רחוקות.

אברהים צרצור: הסרבנות הזאת לא משכנעת אף אחד, אפילו לא את ארצות-הברית, קל וחומר כשהסרבנות הזאת באה אל מול היוזמה הערבית לשלום, אל מול החתירה הבלתי-נלאית של המנהיגות הפלסטינית, ובמיוחד של אבו מאזן, שחוזר כמנטרה על אמירה שאומרת כך: המשא-ומתן לשלום הוא החלופה האסטרטגית שעומדת בפנינו כמנהיגות פלסטינית.

אברהים צרצור: הוא חוזר גם על הצהרה חשובה לא פחות, על כך שהוא, כנשיא מדינת פלסטין, לא ירשה בשום פנים ואופן שאלימות תפרוץ, לפחות מצד העם הפלסטיני כלפי ישראל.

אברהים צרצור: האלימות של ישראל כלפי העם הפלסטיני, כולנו יכולים באמת לראות.

אברהים צרצור: אם לא צבאית אז בשיטות אחרות, ואני גם ארחיב בקטע הזה.

אברהים צרצור: אז יש לנו, מצד אחד, היוזמה הערבית לשלום, שהיא יוזמה אמיצה בכל קנה-מידה אפשרי, שכל העולם תומך בה, שבבסיסה נכונות של יותר מ-65 מדינות ערביות ואסלאמיות, כ-1.5 מיליארד מוסלמים בכל רחבי העולם, להכיר בקיומה של מדינת ישראל, לפתוח מחר בבוקר שגרירויות של מדינת ישראל בכל הבירות של מדינות ערב והאסלאם, לנרמל יחסים בין מדינות אלה לבין ישראל.

אברהים צרצור: ואני תוהה: מה ישראל רוצה יותר מזה שמדינות ערב והאסלאם יכירו בזכותה להתקיים בגבולות בטוחים, לפתוח שגרירויות של מדינת ישראל, לנרמל יחסים, בתנאי אחד, שיש בו הקרבה ללא גבולות של הפלסטינים והאומה הערבית והמוסלמית; בתנאי אחד, שישראל תיסוג מהשטחים הכבושים ב-1967, לאפשר הקמת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים המזרחית, מדינה – איך אומרים תמיד,viable state, שיכולה באמת להתקיים ולהתפתח בצורה רגילה כשאר מדינות העולם ולא כמיני-מדינה, יותר מאשר אוטונומיה ופחות מאשר מדינה עצמאית במובן המלא של המילה.

אברהים צרצור: מה ההתנגדות?

אברהים צרצור: – – –

נסים זאב: – – –

אברהים צרצור: מה?

נסים זאב: – – – הריבונות של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: של הריבונות?

נסים זאב: ודאי.

אברהים צרצור: אתה אומר שיש ריבונות ישראלית בשטחים הכבושים?

נסים זאב: יש ריבונות, זה – – –

אברהים צרצור: הרי ממשלת ישראל לא אומרת כך.

אברהים צרצור: אז אתה עברת – מימין לקבוצות הימניות ביותר בממשלת ישראל, עם כל הכבוד לך, חבר הכנסת זאב.

אברהים צרצור: אני לא ציפיתי ממך באופן אישי באמת להצהיר הצהרה כל כך מסוכנת, קל וחומר בתקופה – – –

נסים זאב: היא עובדתית – – –

אברהים צרצור: הרב המנוח חרת על דגלו, ב-1993, שיש אפשרות, אפילו מבחינה הלכתית, לוותר על שטחים – מזווית ראייה שלכם; מזווית ראייה שלנו אלה לא השטחים שלכם בכלל.

אברהים צרצור: זאת פלסטין, נקודה וזהו, גמרנו.

אברהים צרצור: החוק הבין-לאומי תומך במה שאנחנו טוענים מעל דוכן הכנסת, לא רק אני.

אופיר אקוניס: ממש לא, ממש לא.

אברהים צרצור: החוק הבין-לאומי טוען.

אברהים צרצור: הפרשנות שלכם לחוק הבין-לאומי – נמאס לנו באמת לשמוע את הפרשנות הזאת.

גילה גמליאל: החוק הבין-לאומי לא תומך בדברים האלה.

קריאה: – – –

אברהים צרצור: כל העולם קורא לכם, אפילו ארצות-הברית.

אברהים צרצור: על ירושלים, שסיפחתם בניגוד לחוק הבין-לאומי ב-1982, ארצות-הברית אומרת לכם: מה שאתם עושים בירושלים המזרחית מנוגד לחוק הבין-לאומי.

אברהים צרצור: מה אתם רוצים?

אופיר אקוניס: היא לא אמרה – – –

אברהים צרצור: לא בשטחים, בירושלים.

גילה גמליאל: כדאי שתלמד את החוק הבין-לאומי.

אברהים צרצור: החוק הבין-לאומי קודם לחוק הישראלי.

אברהים צרצור: מבחינתי – החוק הבין-לאומי.

אברהים צרצור: הרי מדינת ישראל קמה על בסיס החוק הבין-לאומי.

גילה גמליאל: – – –

אברהים צרצור: אם אתם מחליטים היום לא להכיר בחוק הבין-לאומי, אז טוב – –

אופיר אקוניס: זה לא החוק.

גילה גמליאל: אתה לא – – –

אברהים צרצור: – – נחזור ונגיד: אנחנו לא מכירים בחוק הבין-לאומי, ובזאת אנחנו פוסלים, מבטלים את קיומה של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: האם זה מה שאתם רוצים?

אברהים צרצור: ריבונו של עולם, לאיזה שיגעון הגענו?

אברהים צרצור: זה לא מתקבל על הדעת, בשום פנים ואופן.

טלב אבו עראר: החוק הבין-לאומי גובר על החוק הישראלי.

אברהים צרצור: אין לי שום ספק.

אופיר אקוניס: זה לא החוק, תלמד את החוק.

אופיר אקוניס: תלמדו.

קריאה: – – –

גילה גמליאל: לא, זה לא החוק.

גילה גמליאל: אני מוכנה – – –

אברהים צרצור: יש לנו יוזמה ערבית לשלום, רבותי.

אברהים צרצור: יש לנו יוזמה ערבית לשלום.

אברהים צרצור: תרשו לי.

אברהים צרצור: דרך אגב, אני מנסה לנהל דיון רגוע מאוד ואני לא מאלה שצועקים, בגלל, תאמינו לי, בגלל הכאב שאני חש בלב.

אברהים צרצור: אני רואה את האזור דוהר בריצת אמוק לכיוון של התנגשות ולא חשוב מתי.

אברהים צרצור: ולמה זה?

אברהים צרצור: למה זה?

אברהים צרצור: מה, מפני שהפלסטינים דורשים את כל פלסטין הקדושה?

אברהים צרצור: מפני שהעולם בא ואומר: אנחנו מתכננים לחסל את מדינת ישראל שצבאה מוגדר הצבא, כוח מספר ארבע או חמש מבין הכוחות הצבאיים בעולם כולו?

אברהים צרצור: ריבונו של עולם, העולם כולו בא ואומר:

אברהים צרצור: אם אתם מחר בבוקר תחליטו – אני מתכוון לממשלת ישראל – לחזור ב-100% מהשטחים הכבושים, 67', אתם תצאו מכל המאבק הזה, מכל המאבק המדמם הזה, מנצחים.

אברהים צרצור: הצד השני הקריב – לפחות מזווית ראייה של חלק מהעם הערבי והמוסלמי והפלסטינים – הקריב רבות, גם, כולל בקטע של הקרקע, גם בקטעים אחרים.

אברהים צרצור: אבל בכל זאת, העולם הערבי והמוסלמי והפלסטיני אומרים: תיסוגו, זה ישיג שלום.

אברהים צרצור: אפילו אם אני אלך עם מה שאומרים חלק מהישראלים, שאם נחתום על הסכם שלום שייתמך על-ידי הקהילה הבין-לאומית וכל העולם הערבי והמוסלמים, הרי ביום מן הימים, בעוד כמה שנים, הכול יתפוצץ לנו בפנים – אתם יודעים מה?

אברהים צרצור: אני רוצה ללכת ולהתמודד עם טענה כזאת, היות שהיא טענה אולי רגשית יותר מאשר שכלית, אבל אני רוצה להתמודד עם טענה מהסוג הזה.

אברהים צרצור: בהנחה, היות שזה – דרך אגב, זו חרב שיכולה לפעול בשני הצדדים.

אברהים צרצור: גם הצד הישראלי, שיכולים לקום בו – והיום בממשלת ישראל חלק מהשרים מצהירים יומם ולילה: לא למדינה פלסטינית, ולא רק מישראל ביתנו ולא רק – סליחה?

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אברהים צרצור: משפט אחרון.

נסים זאב: יש גם הרבה פלסטינים שלא – – –

אברהים צרצור: מה אני אמרתי?

אברהים צרצור: אתה לא נמצא פה.

אברהים צרצור: חברי זאב, אתה לא שומע מה שאני אומר?

נסים זאב: – – –

אברהים צרצור: אני אומר שזה חרב שיכולה לעבוד משני הצדדים, גם מהצד הערבי-פלסטיני, וגם מהצד היהודי, יש בו כאלה.

אברהים צרצור: אבל אני רוצה להניח שהרוב המכריע של כל העמים רוצים בשלום אמת, זה מה שאני רוצה להאמין.

אברהים צרצור: מה שקורה בפועל זה בניגוד לכך.

אברהים צרצור: שרים בממשלת ישראל מצהירים יומם ולילה: אין מדינה פלסטינית, לא נרשה להקים מדינה פלסטינית, לא לחלוקת ירושלים, לא ולא; צבא יישאר באזור של נהר הירדן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אברהים צרצור: רבותי – משפט אחרון, כבוד היושב-ראש.

נסים זאב: – – –

אברהים צרצור: אני לא יודע, אני לא יודע גם ברמה הפנים-ישראלית, ולא הספקתי באמת גם להתייחס לסוגיות האלה.

אברהים צרצור: גם מבחינת מדיניות פנים-ישראלית, גם חוץ-ישראלית, אני יכול להגיד לכם, אני לא מבין אם ישראל יודעת שברמה הבין-לאומית היא דוהרת לכיוון של עימות, שיכול להביא קטסטרופה על כל הצדדים; מבחינת מדיניות פנים-ישראלית, לא יודע אם אנחנו מדברים עם או על דמוקרטיה מתגוננת או גזענות מתגוננת.

אברהים צרצור: תודה, כבוד היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת אופיר אקוניס להשיב על שתי הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי השרים, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאחרי ששומעים את נימוקי סיעות האופוזיציה באולם הזה, באמצעי התקשורת, בדפי הפייסבוק של חבריה, אפשר לחשוב שהכול בישראל רע, שהמדינה מתפרקת, הגיעה לסוף דרכה, אם היא כבר לא שם, לשיטתכם.

אופיר אקוניס: הכול גרוע, כך הם אומרים.

אופיר אקוניס: הכול קטסטרופה, וכמובן הכול באשמת ממשלת ישראל, הכול.

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות שהמציאות היא אחרת, שונה בתכלית השינוי מתיאורי הזוועה שמתוארים על-ידי חברי האופוזיציה.

אופיר אקוניס: גם, חבר הכנסת כבל, אני הייתי מצפה מסיעת העבודה, כן, שאני מכבד – אני מוכרח להגיד לך ואתה יודע את זה – עם כל המחלוקת שקיימת, גם אין יצירתיות בנוסח, כן?

אופיר אקוניס: כל שבוע, כל שבוע: הממשלה, כישלונה של הממשלה – – –

איתן כבל: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא בנימוק.

אופיר אקוניס: אמרתי בנוסח.

אופיר אקוניס: גם העברית שלי היא די טובה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: ואתם כל פעם אותו סטנסיל, כן?

אופיר אקוניס: כישלונה של הממשלה בכל התחומים.

אופיר אקוניס: היינו פה – – –

איתן כבל: – – – בתקופה שהייתם באופוזיציה והייתם מאוד יצירתיים – – –

אופיר אקוניס: אז זהו, בדיוק.

אופיר אקוניס: כיוון שיושב כאן יושב-ראש סיעת הליכוד לשעבר, שהיה לי הכבוד לעבוד אתו ובמחיצתו, חבר הכנסת ריבלין, לפחות היינו כל שבוע מנמקים נימוק אחר כל פעם.

ראובן ריבלין: הואיל ואני רוצה להיות אתך – – –

אופיר אקוניס: אוקיי, מצוין.

אופיר אקוניס: אבל אני מוכרח להגיד – – –

ראובן ריבלין: – – –

אופיר אקוניס: אתך – – –

יולי יואל אדלשטיין: המציאו את השיטה, המציאו את השיטה.

ראובן ריבלין: – – – בתחום הכלכלי, החברתי והמדיני.

אופיר אקוניס: אבל כל שבוע אותו דבר, אין יצירתיות?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, אני חייב להגיד לך ביושר, שלפחות הנימוקים של הסיעות הערביות הם פחות או יותר – הדברים קצת יותר מנומקים.

אופיר אקוניס: אני לא אומר שאני מסכים.

אופיר אקוניס: למשל, ממשלת הימין יושבת לשולחן הדיונים ובאותה עת ממשיכה בבנייה ענפה בשטחים הכבושים אשר פוגעים בסיכויי השלום.

אופיר אקוניס: זו הודעה שאני לא מסכים לה, אבל היא מנומקת.

אופיר אקוניס: אני שמח, אדוני היושב-ראש, בכל הזדמנות, להבהיר לציבור, להבהיר בצורה ברורה לציבור בישראל, שממשלתנו איננה רואה ביהודה ושומרון שטחים כבושים.

אופיר אקוניס: חבלי ארץ אלה הם מולדתנו ההיסטורית.

אופיר אקוניס: הם המולדת של העם היהודי.

אופיר אקוניס: שם התעצבנו לעם.

אברהים צרצור: – – –

אופיר אקוניס: אז תצחק.

אופיר אקוניס: ביהודה ובשומרון, בשומרון וביהודה, לא כולל ירושלים, שתכף אגיע אליה, מתגוררים היום 400,000 ישראלים, ובעזרת השם גם ימשיכו להתגורר בה, לגדל בה את ילדיהם, נכדיהם, ניניהם וניני ניניהם, לנצח נצחים.

אופיר אקוניס: שמעתי, אדוני היושב-ראש – – –

אברהים צרצור: גם ישראל היא פלסטין.

אופיר אקוניס: שמעתי, אדוני היושב-ראש, לאחרונה, בשלושת הימים האחרונים, דיבורים על ריבונות משותפת בירושלים.

אופיר אקוניס: אני שואל, משותפת למי בדיוק?

אופיר אקוניס: הרי ירושלים היא בירת ישראל 3,000 שנה.

אופיר אקוניס: לא הייתה מעולם בירה של אף מדינה אחרת, של אף עם אחר, וגם לא תהיה.

אברהים צרצור: בירה של המוסלמים הערבים.

קריאה: זה לפני שהיהודים העברים הגיעו.

אופיר אקוניס: הכול לפני שהיהודים, הכול לפני שישראל – בכלל, בריאת העולם היא משנת 700, מאז הגיע הנביא מוחמד.

אופיר אקוניס: זו בריאת העולם.

אופיר אקוניס: מה לעשות?

אופיר אקוניס: העולם נברא לפני, היה עולם לפני.

אברהים צרצור: – – – לפני שהיהודים נולדו בעולם.

ראובן ריבלין: השיח' צרצור, יכול להיות שזה נכון, אבל היבוסים – – –

אברהים צרצור: הבעיה, הוויכוח הזה לא מוליך אותנו לאף מקום.

אברהים צרצור: זו הבעיה.

ראובן ריבלין: היבוסים לא ידעו.

אברהים צרצור: יש לנו עדויות ויש לנו ההיסטוריה שלנו – – – לאן נגיע?

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: אתה אמרת, חבר הכנסת צרצור, שאתה לא מפריע.

אופיר אקוניס: אתה לא נוהג לקרוא קריאות.

אופיר אקוניס: אנא הקפד על דבריך, כי אני הקשבתי להם קשב רב.

טלב אבו עראר: אתה מדבר שטויות, הוא חייב להגיב.

אופיר אקוניס: עכשיו, חבר הכנסת עראר, אני אגיד לך את הדבר הבא.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מהי מדיניות ממשלתנו לגבי ירושלים.

אופיר אקוניס: ירושלים לא תחולק.

אופיר אקוניס: לא תהיה בה בירה של העם הפלסטיני או של שום עם אחר.

אופיר אקוניס: היא הייתה והיא תמשיך להיות בירתה המאוחדת של מדינת ישראל.

טלב אבו עראר: היא תחולק, בטוח.

אברהים צרצור: בטוח, בטוח.

אברהים צרצור: אם לא תחולק היא תחזור כולה, זו הבעיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שמענו האשמות שעל-פיהן ישראל פוגעת בסיכויי השלום.

אופיר אקוניס: על איזה שלום מדובר?

אופיר אקוניס: על זה שבו יושב-ראש הרשות הפלסטינית מעלים עין מפיגועי טרור?

אופיר אקוניס: הרי רק בחודש האחרון התגברו מעשי הטרור בשל עצימת העין של הרשות הפלסטינית ממעשים אלה.

אופיר אקוניס: מי ב-100 השנים האחרונות הכשיל כל ניסיון לשלום, כל ניסיון להסדר, ישראל או המנהיגות הערבית?

אופיר אקוניס: הרי גם כשממשלות נבחרות בישראל, שאני לא העליתי אפילו על דעתי להצביע להן, אבל הן היו ממשלות נבחרות, כי בדמוקרטיה לפעמים אני מצביע לממשלה שמנצחת ולפעמים, חבר הכנסת ריבלין, אני מצביע לממשלה שמפסידה, או למפלגה שמפסידה ולא יכולה להקים ממשלה.

אופיר אקוניס: ובכן, שתי ממשלות בישראל ב-20 השנים האחרונות, יותר נכון ב-13 השנים האחרונות, כבר הציעו נסיגה מלאה לקווי 67' וריבונות פלסטינית על האגן הקדוש, והפלסטינים סירבו.

אופיר אקוניס: זו עובדה.

אופיר אקוניס: לכן, כשאתם שואלים מי מכשיל, או מאשימים בהכשלה, תבואו בראש ובראשונה לעצמכם – בראש ובראשונה תבואו לעצמכם בטענה.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד כאן משהו לחבר הכנסת כבל, כיוון שהיו לו נימוקים רבים, אבל משפט אחד של יצחק רבין, עליו השלום, שבשבוע שעבר ציינו את הירצחו.

אופיר אקוניס: כמה משפטים נחרתו בזיכרוני, אבל אחד מהם, אדוני היושב-ראש, מעל הכול.

אופיר אקוניס: בשנת 1995, בשיא הפעילות, בשיא, הייתי אומר, הביצוע של הסכמי אוסלו, כאשר נשאל יצחק רבין, עליו השלום, איש ירושלים, משחרר ירושלים, מה יקרה, מה לדעתו יקרה כאשר יגיעו לירושלים בנושא המשא-ומתן, הוא אמר את המשפט הנבון הזה, היסודי והציוני: אם ידרשו ממני לבחור בין השלום לבין ירושלים, אני בוחר בירושלים.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי, אמר את זה יצחק רבין, יושב-ראש מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: אתם ניסיתם להמריץ אותו; לצערי, הצלחתם בחלק מן הזמן, ועל האסון הזה אנחנו משלמים עד היום.

אופיר אקוניס: האסון הזה, של הממשלה שאתם הייתם שותפים בה, עד היום אנחנו משלמים עליו.

זהבה גלאון: אתם לא במשא-ומתן?

מיכל רוזין: מאז ועד היום הפערים החברתיים רק גדלו.

אופיר אקוניס: אנחנו במשא-ומתן.

אופיר אקוניס: אנחנו מציעים לפלסטינים לשאת ולתת ולשאת ולתת.

אופיר אקוניס: אבל, גברתי, למשא-ומתן צריך גם צד שני.

זהבה גלאון: אה, אין? אין?

אופיר אקוניס: נדמה לי, בניגוד לאחרים שעמדו קודם ואמרו שהם מושיטים ידם לשלום בחזרה וקיבלו את ידנו המושטת והיה שלום, כאשר אומר ראש הרשות הפלסטינית, אדוני היושב-ראש, שפלסטין תהיה נקייה מיהודים, פניו לא לשלום.

אופיר אקוניס: זו לא נראית לי אמירה נבונה, אפילו לא חברית, אפילו לא שכנית.

אופיר אקוניס: אדוני, התייחסות קצרה ביותר לעניין שעלה כאן וגם בשיח הציבורי, וחשוב שהוא עלה בשיח הציבורי ב-24 השעות האחרונות בישראל.

אופיר אקוניס: הכנסת היא הריבון והרשות המחוקקת, שבה יושבים נציגי העם, והיא מאשרת או מפילה חוקים ברוב קולות.

אופיר אקוניס: שופטי בג"ץ אינם מעל החוק ואינם חסינים בפני ביקורת.

אופיר אקוניס: אני חושב שהדוגמה המהדהדת ביותר היא החלטת בג"ץ בנושא המסתננים מהחודש שעבר, שהסבה נזק גדול מאוד למאמצי הממשלה במאבק חברתי חשוב ומורכב מאין כמותו.

נסים זאב: יש לנו מסתננים בכנסת, על מה אתה מדבר.

זהבה גלאון: זה לא אתם עשיתם חוק מיוחד לגרוניס?

זהבה גלאון: איך אתה מעז?

אופיר אקוניס: גברתי יושבת-ראש מרצ, אני גם מציע שתפסיקו עם הטפות המוסר.

אופיר אקוניס: אתם תפסיקו עם הטפות המוסר.

זהבה גלאון: מה אתה עושה?

אופיר אקוניס: אמרתי עמדה.

אופיר אקוניס: הבעתי עמדה.

אופיר אקוניס: אני חושב שאת, כמנהיגה של מפלגה שמניפה את דגלה שבראשו הדמוקרטיה וזכויות האדם – מותר לבקר גם את בג"ץ.

אופיר אקוניס: אני באופן אישי לא חושב, אדוני היושב-ראש לשעבר – – –

ראובן ריבלין: אם אפשר – – –

אופיר אקוניס: אני רק חושב שקשה לי לראות – – –

ראובן ריבלין: חברי הטוב ואחי הצעיר, אני מציע לך לזכור שאתה עונה בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: הממשלה אכן, גם תפיסת הממשלה היא שהכנסת היא הריבון.

אופיר אקוניס: הממשלה מושלת, הממשלה תפקידה למשול, הכנסת תפקידה לחוקק, בית-המשפט תפקידו לשפוט על-פי חוקי הכנסת.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברי הבית לדחות את הצעות האי-אמון.

זהבה גלאון: כשאתה מבקר את בג"ץ אתה מייצג את הממשלה.

זהבה גלאון: אני רוצה לדעת – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון – הנה, חברת הכנסת זהבה גלאון, בדיוק הגיע התור של סיעת מרצ: הממשלה הכושלת והמצב הכלכלי והחברתי הולך ומחמיר – מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים והעוני גדל.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, זה של מרצ ויהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: המנמקת היא חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה גם שהשר נפתלי בנט יהיה כאן גם לשמוע וגם להשיב.

מיכל רוזין: סגן השר אקוניס, אתה עוזב אותנו לבד?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, הוא כבר אתנו, השר בנט.

אופיר אקוניס: – – –

מיכל רוזין: אה, אוקיי, כי אתה יודע, מדי פעם אתה עולה להשיב על הצעות האי-אמון של האופוזיציה ויש לי תחושה – אני לא בטוחה שדבריך הם עמדת הממשלה.

מיכל רוזין: מכיוון שאם זו עמדת הממשלה גם לגבי התהליך המדיני וגם לגבי עמדת בג"ץ אז אנחנו בבעיה קשה מאוד.

מיכל רוזין: על כך בעצם באתי לדבר.

מיכל רוזין: בוא נדבר רגע על דמוקרטיה ובוא נדבר – אנחנו רגילים לחשוב על עצמנו כעל דמוקרטיה חזקה, יציבה, אולי היחידה, כך אנחנו לפעמים אומרים, במזרח התיכון.

מיכל רוזין: לשיטת ממשל דמוקרטית יש הרבה מאוד יתרונות, אבל אנחנו יודעים שיש לה גם חסרונות, ואחד החסרונות הוא שהיא מאוד מאוד שברירית, וראינו שיש דרכים לא מעטות לחבל בדמוקרטיה.

מיכל רוזין: ומי שהספיק לשכוח את ההיסטוריה מקבל בחודשים האחרונים תזכורת תכופה, מדי פעם, מממשלת ישראל, איך נראית מדינה שברשימה של צעדים עקביים ושיטתיים הופכת להיות פחות ופחות דמוקרטיה.

מיכל רוזין: זה התחיל עם חוק המשילות.

מיכל רוזין: דמוקרטיה מושתתת על הגנה על האזרח ועל קבוצות המיעוט מפני עריצות הרוב; חוק המשילות מנסה לבטל את ההגנה הזאת.

מיכל רוזין: חוק המשילות בעצם לא עוסק, לא בחיזוק משילות ולא בחיזוק מנהיגות, אבל הוא מנסה להגיד: יש פה קבוצות באוכלוסייה שאנחנו לא רוצים אותן בכנסת, יש פה קבוצות באוכלוסייה שנמנע מהן להשמיע את קולן ואת דעתן.

מיכל רוזין: אבל חוק המשילות לא הספיק, אז הומצא חוק-יסוד: מדינת הלאום.

מיכל רוזין: ההצעה הזאת מעגנת בחוק אפליה וגזענות, שגם היום מאוד שכיחות במדינה שלנו, מה שהיינו מצפים שלא יקרה במדינה מתוקנת.

מיכל רוזין: החוק מכפיף את אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל לאופי היהודי שלה, כך שגם כשכבר מוזכרים ערכי הצדק והשלום הם מוכפפים לחזונם של נביאי ישראל.

מיכל רוזין: על-פי החוק, למשל, המדינה תהיה מחויבת להשקיע משאבים בקידום התיישבות יהודית, אבל היא נקייה מהתחייבות דומה ביחס לבני לאומים אחרים.

מיכל רוזין: גם ההכרה בערבית כשפה הרשמית הנוספת במדינת ישראל תבוטל.

מיכל רוזין: ערביי ישראל, שהם חמישית מתושבי המדינה, מפריעים מאוד – אתם מפריעים מאוד לממשלה, ולכן הממשלה תדאג שהזכויות שלכם, כן, ייפגעו, ושקולכם לא יישמע כאן במשכן ולא תהיו מיוצגים בכנסת.

מיכל רוזין: ככה זה, דיקטטורות לא אוהבות זכויות של מיעוטים.

מיכל רוזין: אז במערכת הפרלמנטרית הדמוקרטית שלנו הממשלה יכולה לעצור חקיקה של בית-המחוקקים כשלא נראה לה, אבל מה עושה ממשלת ישראל עם הרשות השופטת כאשר הפסיקה לא נראית לה?

מיכל רוזין: השבוע התברר שממשלת ישראל מעוניינת לפגוע גם בעצמאותו של בית-המשפט העליון אחרי שהוא הודיע לה בצורה חד-משמעית, בפסק-דין דרמטי ונדיר ביותר, שאפשר היה לצפות אותו – הוא לא הפתיע, אותי לפחות הוא לא הפתיע – שהמדיניות של הממשלה כלפי מבקשי המקלט היא אכזרית, לא אנושית, לא מידתית ולא חוקית.

מיכל רוזין: פוליטיקאים, כפי שמוצע, יבחרו את נשיא בית-המשפט העליון; יותר פוליטיקאים יהיו חברים בוועדה שממנה שופטים, ופוליטיקאים יוכלו גם להתעלם מפסילות חוקים בידי בג"ץ ולחוקק חוקים שנפסלו מחדש.

מיכל רוזין: הטלת הדופי בבית-המשפט העליון מאוד מקוממת.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת אקוניס: מנחם בגין אמר: "המשפט הבלתי תלוי הוא למעשה המבצר האחרון של חירות האדם.

מיכל רוזין: כל עוד מבצר זה קיים, יש תוחלת להדיפת הגל העכור.

מיכל רוזין: בנפול מבצר המשפט, אין עוד מציל לאדם הנשחק בין אבני הריחיים של השררה".

מיכל רוזין: כשההנהגה לא נותנת מענה לאוכלוסיות מופלות, לזכויות אזרח, לזכויות המיעוט, אז נכנס לפעולה בית-המשפט העליון ומגן עליהן בכוחו.

מיכל רוזין: אמרת פה "מותר לבקר".

מיכל רוזין: הכול מותר לבקר.

מיכל רוזין: לפעמים גם לשמאל יש ביקורת על בית-המשפט העליון, אבל איננו שופכים את התינוק עם המים, ומה שאתם עושים פה זה לבטל את עצמאות בית-המשפט העליון, לערער על סמכותו ולערער על ניקיונו.

מיכל רוזין: הדמוקרטיה בכלל והדמוקרטיה בישראל בפרט – – –

אופיר אקוניס: יפה שהתחלתם לצטט את מנחם בגין.

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא היית בהפגנה – – –

מיכל רוזין: לא בפעם הראשונה.

מיכל רוזין: אם היית מקשיב לנאומים שלי – –

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא היית בהפגנה – – –

מיכל רוזין: – – היית שומע שלא בפעם הראשונה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא היית בהפגנה שבה קראו לו בשמות נוראיים, שבה קראו לו "רוצח", בהפגנות שאתם ארגנתם ב-1982.

מיכל רוזין: אנחנו ארגנו, טוב.

אופיר אקוניס: אל תטיפו לנו פה ואל תספרו לנו – – –

מיכל רוזין: הדמוקרטיה בכלל – דרך אגב, אנחנו גם ביקרנו אחרים שאנחנו מצטטים.

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא היית בהפגנה הזאת.

זהבה גלאון: – – –

אילן גילאון: – – –

אופיר אקוניס: גם אתה, חבר הכנסת גילאון – – –

מיכל רוזין: הדמוקרטיה, כפי שהתחלתי לומר לך בתחילת דברי, היא דבר עדין מאוד ושברירי מאוד – –

אופיר אקוניס: – – –

אילן גילאון: – – –

מיכל רוזין: – – שבנוי על דיאלוג בין קבוצות שונות בחברה ועל פיקוח של רשויות שונות זו על זו ועל איזון של אינטרסים שונים, חלומות שונים וצרכים שונים.

מיכל רוזין: השתלטות של רשות אחת עם אינטרסים אחידים על כלל אפיקי הפעולה היא סכנה אמיתית לכל מדינה שהיא.

מיכל רוזין: מול ממשלה כל כך כוחנית אנחנו זקוקים לבית-משפט חזק שיוכל להציב גבולות כשיש בהם צורך, לא לנטרול כוחו של בית-המשפט העליון או להפיכה של שופטיו לשבויים בידי גורמים פוליטיים עם אינטרסים פוליטיים, שעל-פי הצעת החוק הזאת הם אלה שימנו את השופטים.

מיכל רוזין: גם ברמה האישית, וחייבים לומר גם את זה, אנחנו יודעים מי ירוויח מהתלות בין השופטים לבין הפוליטיקאים – לאורך השנים היה כאן מצעד של נבחרי ציבור שנחשדו, הורשעו ונענשו על-ידי בתי-המשפט במדינת ישראל – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוזין, אני יכול להגיד מילה אחת – לא תהיה כנסת שתחוקק חוק שלפיו הכנסת תבחר את נשיא בית-המשפט העליון.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

מיכל רוזין: אני שמחה מאוד לשמוע את זה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

אופיר אקוניס: אמרתי את זה אתמול בטלוויזיה – – –

ראובן ריבלין: אלא אם כן אתם תבחרו לשנות את דעתכם.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, אני טוענת שלא עומד פה אינטרס ציבורי מאחורי הניסיונות להכפיף את בית-המשפט לממשלה, אלא רק ניסיון חסר בושה לחמוק מכל סוג של פיקוח – כלכלי, ביטחוני, חברתי, ועכשיו גם משפטי.

מיכל רוזין: כמו בהרבה מאוד דיקטטורות ברחבי העולם, גם אצלנו הפגיעה בדמוקרטיה הולכת יד ביד עם הקצנה חריפה של מדיניות החוץ.

מיכל רוזין: אתמול אושרה הצעת החוק שלפיה צריך רוב של 80 כדי לקבל החלטות לגבי חלוקת ירושלים ושאלת ירושלים.

מיכל רוזין: ישראל, אגב, מחויבת על-פי הסכמים בין-לאומיים לדון בשאלת ירושלים במסגרת המשא-ומתן עם הפלסטינים, ובנימין נתניהו הוא זה שאמר "בלי תנאים מוקדמים", והנה, הממשלה שמה לה תנאי מוקדם.

מיכל רוזין: חוק סנדול המשא-ומתן הזה מגיע אחרי ניסיונות הקואליציה לדחוף את חוק-יסוד: משאל העם, שמחייב עריכת משאל עם על כל ויתור טריטוריאלי במסגרת הסדר מדיני.

מיכל רוזין: ויתור טריטוריאלי זה עניין חשוב מאוד, אני מסכימה, וצריך בהחלט לדון בו בכובד ראש, אבל היו נושאים הרבה יותר חשובים, או לפחות חשובים באותה מידה, שממשלות ישראל וכנסת ישראל אישרו, אם יציאות למבצע צבאי או קרבות או מלחמות, שלא נדבר על כך שאף אחד לא דאג לערוך משאל עם עקב התקציב הדרקוני שהועבר פה לפני כמה חודשים, על אף ההתנגדויות של רוב הציבור.

מיכל רוזין: אף אחד לא שאל את כלל הציבור מה הוא חושב על הקלות המס ל"טבע", ל"בזן"; אף אחד לא טרח לאשר עם כל בעלי זכות ההצבעה במדינת ישראל את הייצוא של הגז.

מיכל רוזין: ולכן, הדרישה למשאל עם איננה דמוקרטית, היא פוגעת בדמוקרטיה והיא מחלישה את הדמוקרטיה, והיא משרתת את אלה שאומרים שלממשלה ולכנסת אין מנדט להחליט.

מיכל רוזין: לא סתם הפך בשנים האחרונות לימוד אזרחות במדינת ישראל לזירת קרבות סוערת עד כדי כך שעומדים לבטל, אם לא ביטלו כבר, את בחינת הבגרות באזרחות, ובכלל זה נהפך לנושא שלא דנים בו.

מיכל רוזין: הרבה מאוד מתלמידי ישראל לא מבינים מה זו כנסת, מהי ממשלה, מהי הרשות השופטת, מהו האיזון בין הרשויות.

מיכל רוזין: השיטה הדמוקרטית, שהיא זאת שעומדת במרכז לימודי האזרחות של מדינות מתוקנות, פשוט לא מתיישבת עם המדיניות של הממשלה ושל הקואליציה הכוחנית שנמצאת כרגע בשלטון.

מיכל רוזין: השורה התחתונה היא שיש נקודות אל-חזור לא רק במבצעי גרעין איראניים, יש גם נקודות אל-חזור שאחריהן מדינה מפסיקה להיות גוף פלורליסטי שמנסה להתנהל על-פי עקרונות של חופש, שוויון ודמוקרטיה.

מיכל רוזין: מגיע רגע שבו אזרחי המדינה מביטים במראה ולא מבינים איך הגענו למצב הזה.

מיכל רוזין: אנחנו מאוד קרובים לנקודת האל-חזור הזאת, ממש קרובים.

מיכל רוזין: ואם הממשלה הזאת תמשיך למשול באופן הדורסני שבו היא פועלת, היא עלולה להיות הממשלה הדמוקרטית האחרונה שלנו.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו קצת במבוכה.

יולי יואל אדלשטיין: אני צריך לומר: משום מה אני אבקש מהשר נפתלי בנט להשיב להצעת האי-אמון, כי אילו היו אומרים לי מראש מהי הצעת האי-אמון, הייתי מבקש משרת המשפטים להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: כתוב לי כאן:

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה הכושלת והמצב הכלכלי והחברתי הולך ומחמיר – מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים והעוני גדל.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה שייך לשר הכלכלה, אני לא יודע, אבל אני אבקש מהשר נפתלי בנט להשיב על הצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: הצעתי לענות על הכול.

תמר זנדברג: אולי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני הייתי מונע ממישהו להגיש הצעת אי-אמון על חקיקה בלתי דמוקרטית או משהו כזה?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין למה צריך לכתוב דבר אחד ולדבר על דבר אחר.

אופיר אקוניס: כנראה לא הספיקו משום שרק אתמול הייתה הכותרת בעיתון.

תמר זנדברג: כי חברי הכנסת מהימין, בין מועד הגשת האי-אמון לבין מועד העלאת – – –

יולי יואל אדלשטיין: נו, אז תעדכנו את המזכירות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא עכשיו יתחיל לדבר על המפעלים שלא נסגרים.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה שייך לדברים של חברת הכנסת מיכל רוזין?

אופיר אקוניס: – – –

תמר זנדברג: תפסיקו לעבוד עם העיתון.

אופיר אקוניס: – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על מקומות עבודה, ואנחנו מדברים על מפעלים.

נפתלי בנט: אני רוצה לגלות לכם סוד.

נפתלי בנט: יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני רוצה לגלות לך סוד – – –

שלי יחימוביץ': – – –

נפתלי בנט: אולי בהפגזות שאת מפציצה חברות, אולי את לא יודעת.

קריאה: – – –

נפתלי בנט: אני אספר לכם משהו.

נפתלי בנט: ממשלות לא יוצרות מקומות עבודה, חברות יוצרות מקומות עבודה.

נפתלי בנט: תכניסו את הכלל הזה לראש.

נפתלי בנט: זה נס – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – שקשה לדעת את הדבר הזה.

נפתלי בנט: למה אני אומר את זה?

מיקי רוזנטל: – – – מקומות עבודה מכל החברות – – –

מיכל בירן: אנחנו תוהים למה אתה אומר את זה.

נפתלי בנט: חבר הכנסת רוזנטל, קודם כול נהניתי מאוד מהסרטון שלך.

נפתלי בנט: אני ממליץ שנמשיך את הדרך הדמוקרטית לתקשר עם הציבור בדרך ישירה.

נפתלי בנט: אבל אני רוצה להסביר שיעור קטן בכלכלה.

נפתלי בנט: בוא ואספר לכם סיפור.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: הייתי מנכ"ל חברה.

נפתלי בנט: תשמעו רגע – –

זהבה גלאון: רגע, רגע – – –

נפתלי בנט: חברת הכנסת גלאון, באמת.

נפתלי בנט: אני חושב שזה יהיה מעניין.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – חברה קטנה של 70 עובדים, חברת היי-טק קטנה, נקלעה למשבר, במקרה, החברה שלי.

קריאה: – – –

נפתלי בנט: נאלצתי – זה היה יום שחור – נאלצתי לפטר שני-שלישים מעובדי החברה.

נפתלי בנט: ירדנו מ-70 עובדים ל-27 עובדים.

נפתלי בנט: אני לא אשכח את היום הזה.

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: שנייה אחת, חכי לסוף הסיפור.

נפתלי בנט: אני לא אשכח את היום הזה.

נפתלי בנט: גם קיצצנו לעצמנו משכורות ועוד.

נפתלי בנט: היום החברה הזאת מעסיקה 300 עובדים, כולל בבאר-שבע, כולל בהרצלייה.

נפתלי בנט: אבל אם היינו מקבלים את סדרת החקיקה והדחיפה לכלכלה מתוכננת שלכם, לא היה אפשר לפטר, כי היה בא איזה ועד ואומר: אתה לא מפטר.

נפתלי בנט: ואז החברה הייתה נסגרת, ואותם 270 עובדים מעולם לא היו מקבלים מקום עבודה, אבל לא היו יודעים את זה, כי בשיטה שלכם, בשיטה הפופוליסטית, שמנסה לכבול את הידיים של המעסיקים, של החברות, אלה שכן יוצרים מקומות עבודה – ככל שאתם תבריחו אותם, ככה יהיה רע יותר.

תמר זנדברג: ככל שאתם – – –

נפתלי בנט: בגל שאת, כן, יוצרת – – –

קריאות: – – –

תמר זנדברג: אם אתה רוצה תקלות אחר כך – – –

נפתלי בנט: הם פשוט – עכשיו, יש משהו מדהים:

נפתלי בנט: יושבת לה חברה בטקסס – – –

תמר זנדברג: אתה לא מבין?

תמר זנדברג: – – – שלכם קרסה.

תמר זנדברג: קרסה.

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: חברת הכנסת זנדברג, קשה לך לשמוע, אבל קשה להתמודד.

תמר זנדברג: גם ככה – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: העולם הוא שטוח.

נפתלי בנט: אנחנו, חברת הכנסת רוזין, אנחנו היום מתמודדים בכלכלה שבה לא משנה מה הססמאות, משנה מה העובדות.

נפתלי בנט: יושבת חברה בטקסס והיא צריכה להחליט איפה היא מקימה את החברה הבאה, את המפעל הבא.

נפתלי בנט: היא יכולה להקים אותו בקרואטיה, היא יכולה להקים אותו בטקסס, היא יכולה באירלנד, היא תקים איפה שהיא רוצה – – –

תמר זנדברג: – – – לקבל מיליארדים – – – בישראל – – –

נפתלי בנט: ויש לי בשורה בשבילך, היא לא ציונית.

נפתלי בנט: היא חברה לא ציונית, זה משהו מוזר.

נפתלי בנט: היא יושבת בטקסס והיא לא תבוא לארץ.

נפתלי בנט: משום מה, היא לא ציונית.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: יכול להיות – – – מיליארדים – – – מה אתה משווה את זה לישראל?

נפתלי בנט: היא תחליט לעשות את זה איפה שנוח, ואיפה שיותר נוח, ואיפה שיש מקומות עבודה, וכן, גם איפה שיש הקלות במס.

נפתלי בנט: היא לא תבוא לפה בכלל, היא לא תבוא, היא לא תקים פה מפעל אם לא יקלו.

מיכל רוזין: אפילו – – –

נפתלי בנט: עכשיו, אתם מייד תתנפלו: מה פתאום לתת הקלות?

נפתלי בנט: אתם לא מבינים שאם היא לא תבוא לפה, לא יהיו 3,000 העובדים, לא יהיה מס ההכנסה שהעובדים משלמים, לא יהיו עוד אלפי העובדים במעגל הבא.

נפתלי בנט: כל זה לא מעניין אתכם בשביל הכותרת.

נפתלי בנט: אז חשוב להפנים – – –

מיקי רוזנטל: – – – עסקים אחרים.

מיקי רוזנטל: אם היית אומר את זה ל-3,000 עסקים אחרים במקום – – –

נפתלי בנט: – – – להפנים שאני חושב שהפכתם להיות פיגוע כלכלי למדינת ישראל.

קריאות: אוה, אוה – – –

נפתלי בנט: אתם פשוט מרחיקים חברות.

נפתלי בנט: אני יורק דם – – –

תמר זנדברג: – – –

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: בואו אני אספר לכם איפה הייתי הבוקר.

אילן גילאון: – – –

זהבה גלאון: – – – לפיד – – –

נפתלי בנט: בואי אני אספר לך, חברת הכנסת גלאון, איפה הייתי הבוקר.

זהבה גלאון: – – – לפיד – – –

נפתלי בנט: חברת הכנסת גלאון, תקשיבי.

נפתלי בנט: אני יורק דם כדי להביא משקיעים לפה.

נפתלי בנט: יורק דם, מהודו ועד סין.

נפתלי בנט: הבוקר ערכנו כנס ראשון מסוגו עם מאות משקיעים בתחום המים שבאים למדינת ישראל כדי ללמוד – –

תמר זנדברג: – – –

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: – – אבל אז הם רואים שיש לנו פה איזה עדר שקופץ על חלילה מי שרוצה ליזום.

נפתלי בנט: אז אני חושב שיש לי רעיון, יש פטנט, פטנט שמתאים לך.

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – – שר האוצר – – –

נפתלי בנט: הפטנט הוא כזה: בואו נחוקק חוק, בואו נתחיל בחוק שאוסר פיטורים לגמרי, בואו נאסור פיטורים – אין דבר יותר ראוי מזה.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא שחור-לבן.

איתן כבל: אדוני השר, אבל זה לא שחור-לבן, כי גם – – –

נפתלי בנט: נכון, אין דבר יותר ראוי, בואו נאסור פיטורים במדינת ישראל.

נפתלי בנט: אחר כך – – –

איתן כבל: אדוני השר, זה מקסים שהחברה שלך הצליחה לעמוד על הרגליים, ועוד יותר, ואני לא ציני, שאתה מעסיק 300 עובדים.

איתן כבל: אבל – – –

נפתלי בנט: בבאר-שבע, אגב.

איתן כבל: יפה מאוד.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מנסה לומר לך משהו אחר: בסופו של עניין תזכור – בזכות אותם עובדים גם יש לך החברה הזאת.

נפתלי בנט: לגמרי.

איתן כבל: את זה – ובסוף, כמו שאמר מיקי רוזנטל, זה לא שחור-לבן.

נפתלי בנט: אני מסתכל על העובדים, רק על העובדים.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מקומות עבודה יהיו לעובדים, לא הממשלה תייצר את מקומות העבודה.

מיקי רוזנטל: אפשר לתת – – –

נפתלי בנט: חבר הכנסת רוזנטל, אם אנחנו נבריח מפה, בגלל הפופוליזם שלכם, יזמים, אנחנו נמצא פה גלי אבטלה שלא נראו כמותם, אבל אתם תרוויחו את הכותרות.

נפתלי בנט: עזרנו לעובדים – – –

זהבה גלאון: מה קרה לך – – –

נפתלי בנט: בואו נשליש, יש לי עוד חוקים לגל חקיקה ולגל יוזמות: נאסור פיטורים, בוודאי יעלו לפה לרגל המון חברות.

נפתלי בנט: אחר כך נשלש את המשכורת, למה לא נשלש את המשכורות במדינת ישראל?

נפתלי בנט: למה לא?

נפתלי בנט: ואחר כך גם נעשה חוק.

נפתלי בנט: יש חוק אחד שאי-אפשר, חוק אחד שלא עוזר, אין חוק חובת היזמות.

נפתלי בנט: איך שלא יהיה, זה כמו לנסות לדחוף ספגטי.

מיכל רוזין: – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: לא תצליחו, כי אי-אפשר לכפות על בן-אדם ליזום – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – אדם הוא חופשי, ומה שאתם, תקועים אי-שם בשנות ה-50 ולא מבינים – – –

קריאות: איפה?

קריאות: באיזה חוק – – –

נפתלי בנט: – – – לא מבינים.

נפתלי בנט: תסתכלו מה קרה, תסתכלו מה קרה במזרח-גרמניה, באלבניה, בברית-המועצות, עם כל הכלכלה המתוכננת שלכם.

מיכל רוזין: – – –

מיקי רוזנטל: בינתיים קיבלת ולא עשית כלום.

נפתלי בנט: תאמינו ביזמים, תבינו.

נפתלי בנט: תנו ליזמים.

מיקי רוזנטל: אבל אתה לא נותן – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בוא אני אגיד לך מה עשיתי.

נפתלי בנט: נתתי את הכסף?

נפתלי בנט: בוא אני אגיד לך מה עשיתי.

מיקי רוזנטל: אתה לא עשית כלום – – –

נפתלי בנט: מתחילת השנה השקענו 80 מיליון שקלים לשיווק קרקעות באזורי תעשייה בפריפריה.

נפתלי בנט: השקענו 170 מיליון שקלים ב-43 מפעלים בפריפריה.

נפתלי בנט: אל תספר לי מה עשינו ולא עשינו.

נפתלי בנט: בסופו של דבר – – –

מיכל רוזין: – – – מיליארדים.

מיקי רוזנטל: איפה המיליארדים?

מיקי רוזנטל: איפה, כלאת אותם ברווחים?

מיקי רוזנטל: – – – במדינת ישראל?

ראובן ריבלין: – – –

נפתלי בנט: בסופו של דבר, תבין.

נפתלי בנט: בוא אני אספר לכם עוד משהו.

נפתלי בנט: סיפור אמיתי, הגעתי, חבר הכנסת – – –

מיקי רוזנטל: – – – אולמרט, ומר נתניהו היה שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: הם פיתחו את זה.

נפתלי בנט: זה פשוט מדהים, אתם כמו – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – – כמו דחליל שמרחיק ציפורים, אתם מרחיקים משקיעים ואתם לא מבינים שאותם משקיעים, שאתם כל היום תוקפים, הם יוצרים את מקומות העבודה, לא הכנסת.

מיקי רוזנטל: הכסף שלנו יצר את מקומות העבודה.

נפתלי בנט: הכנסת לא יודעת לייצר מקומות עבודה.

נפתלי בנט: נביא משקיעים, תהיה פה עבודה; נביא עוד משקיעים, יהיו פה משכורות יותר גבוהות – –

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: – – נרחיק את המשקיעים, נחזור להיות כלכלה כמו קובה, ששם אימצו את כל החקיקה הפופוליסטית שלכם.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, אדוני השר.

איתן כבל: אדוני השר, אם יורשה לי להגיד – – –

נפתלי בנט: יותר מזה, בהשקעות שלנו בפריפריה הכנסנו חידוש ש-80% מהמענקים הולכים לחברות קטנות ורק 20% – – –

מיכל רוזין: אבל אתה לא – – –

נפתלי בנט: ואל תספרו לי פה על טייקונים.

נפתלי בנט: אין מישהו שנאבק בטייקונים יותר מאתנו.

נפתלי בנט: בחוק המלט – פעם ראשונה בתולדות המדינה – שנים על גבי שנים היה מונופול של מפלגת העבודה שלכם שנקרא "נשר", למה?

נפתלי בנט: ככה.

נפתלי בנט: אולי יותר מ"ככה", אולי היו להם קצת קשרים.

נפתלי בנט: לראשונה העברנו רפורמה על תחרות, ובחוק המזון, וגם אתם עושים לובי נגד חוק המזון – –

איתן כבל: אדוני השר, החיים הם מעבר ל"נשר" – – –

נפתלי בנט: – – אנחנו מייצרים תחרות גם בשוק הזה, ואנחנו לא נרפה, נגיע לכל כיס של חוסר תחרות כדי לייצר את התחרות.

זהבה גלאון: איזה חוק – – – אין חוק כזה.

נפתלי בנט: אתם יודעים, לפני 100 שנה, חברת הכנסת גלאון – – –

זהבה גלאון: חייבים שכל – – –

נפתלי בנט: חברת הכנסת גלאון, התפיסות שלך כל כך מיושנות.

נפתלי בנט: לפני 100 שנה בניו-יורק היו כרכרות – –

זהבה גלאון: אין חוק כזה – – –

נפתלי בנט: – – ואז הביאו פתאום מכוניות.

נפתלי בנט: דמו בנפשכם שוועד עובדי הכרכרות היה עושה שביתה: אנחנו לא מוכנים להכניס – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: זה בוודאי היה עוזר.

נפתלי בנט: תבינו שאנחנו רוצים להרים פה את הכלכלה, תפסיקו כבר לבלום יצירת מקומות עבודה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: תפסיקו כבר עם הפופוליזם שמרחיק עובדים.

נפתלי בנט: למה אני צריך להתנצל בקרב משקיעים פוטנציאליים, שרועדים כשהם שומעים – וגם על הגז שמרבים לדבר, בואו נדבר רגע על הגז.

איתן כבל: בשבוע שעבר בא לפה שר האוצר, ואמר לנו שלא בונים בגללנו.

איתן כבל: לא בונים בגללנו.

נפתלי בנט: כמה מפעלים בישראל לא הוקמו בגלל התפיסה הזאת?

איתן כבל: עכשיו אתה אומר שמפעלים – אתה אומר שאנחנו מבריחים משקיעים?

איתן כבל: מה זה.

נפתלי בנט: כמה חברות לא נוסדו בגלל התפיסה שלכם?

נפתלי בנט: כמה עובדים לא עובדים בגלל התפיסה הזאת?

איתן כבל: בגללנו?

איתן כבל: בגללנו מפטרים?

איתן כבל: בגללנו מפעלים נסגרים?

נפתלי בנט: התפיסה החדשה אומרת: לא משמרים מפעל בכל הכוח.

נפתלי בנט: לא משמרים מפעל – –

איתן כבל: סליחה, אבל בגללנו?

איתן כבל: אדוני השר, אתה השר, אנחנו רק אופוזיציה.

נפתלי בנט: – – גם אם זה לא פופולרי.

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: כן, גם אם זה לא פופולרי.

נפתלי בנט: תקשיבו, יש תפיסה חדשה.

נפתלי בנט: רוצים להתווכח?

נפתלי בנט: בואו תראו.

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: תפיסה אחת אומרת: יש מפעל כושל.

נפתלי בנט: יגיע שר התמ"ת או שר הכלכלה, יזרוק צ'קים ויינשא על הכתפיים של הסוציאליסטים.

תמר זנדברג: איזה צ'קים – – – ב"טבע"?

תמר זנדברג: על מה אתה מדבר?

נפתלי בנט: תפיסה אחרת אומרת, חברת הכנסת זנדברג: אנחנו לא זורקים כסף על מפעל כושל – –

תמר זנדברג: רק על "טבע".

תמר זנדברג: רק על "טבע".

נפתלי בנט: – – אנחנו משקיעים כסף בעובדים כדי שהם יוכלו לעבוד במפעל מועיל.

נפתלי בנט: מה לעשות?

נפתלי בנט: זה הגיוני.

מיכל רוזין: – – – תסתכל על מעמד הביניים – – –

נפתלי בנט: אבל אתם לא תיתנו להיגיון לפעול, כרגיל.

איתן כבל: אדוני השר, נמצאה הבעיה של כלכלת ישראל.

איתן כבל: בשבוע שעבר שר האוצר אמר: לא בונים בגלל האופוזיציה.

איתן כבל: עכשיו אתה אומר שבגללנו לא – – –

נפתלי בנט: תדעו לכם שבמקומות שיש no fire יש גם no hire.

נפתלי בנט: במקום שאי-אפשר לפטר, גם אף אחד לא ישכור.

תמר זנדברג: no fire, no hire, מה עם הכביש לטייבה?

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: חברות הכנסת זנדברג וגלאון, כמה מקומות עבודה אתם יצרתן בחיים?

נפתלי בנט: כמה?

נפתלי בנט: תראו לי.

נפתלי בנט: אתם יודעים כמה החברות הפרטיות יורקות דם?

נפתלי בנט: כמה עבדתם בשביל זה?

איתן כבל: זה לא הוגן, אבל, להציג את זה כך.

מיכל רוזין: – – –

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: אז אולי באמת – יש לי רעיון לפתרון המושלם: כל אזרחי ישראל יבואו להיות עובדים במגזר הציבורי.

נפתלי בנט: לא נצטרך יותר מגזר פרטי, כי הם האויב, ופשוט שכולם יעבדו בממשלה, ובא לציון גואל.

זהבה גלאון: – – – שר האוצר אמר שהולכים – – – אנחנו סוגרים מקומות עבודה, לא שמעת את זה?

נפתלי בנט: לסיכום, רבותי, תפסיקו להפחיד.

נפתלי בנט: תפסיקו להפחיד מפה את המשקיעים.

זהבה גלאון: אנחנו – – –?

נפתלי בנט: תבינו שרוח האדם, רוח היוזמה, האמונה של אדם שהוא יכול ליצור חזון, לגייס משקיעים, והחופש הזה גם להיכשל – מותר להיכשל – רק החופש הזה ייצר במדינה שלנו מקומות עבודה.

נפתלי בנט: תודה רבה.

מיכל רוזין: מותר להיכשל אבל לא ללכת עם הראש בקיר.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר בנט, שענה במדויק על כל משפט ששמענו בהצעת האי-אמון.

מיכל רוזין: – – –

זהבה גלאון: – – – עוד לא היה בכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה, שהיא של סיעת ש"ס – פגיעתה של הממשלה בתורת ישראל, בעם ישראל ובארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי והמנמק הוא חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

זהבה גלאון: האחים בנט ולפיד מאשימים את האופוזיציה בסגירת מפעלים.

זהבה גלאון: עוד לא ראיתי דבר כזה.

זהבה גלאון: עוד לא ראיתי דבר כזה שהממשלה התבלבלה, ושר כלכלה ושר אוצר מאשימים את האופוזיציה.

נסים זאב: למה את לא מפסיקה לצעוק, אפשר לדעת?

נסים זאב: תירגעי קצת.

זהבה גלאון: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אין לך – – – פה?

נסים זאב: זו שעת חירום.

יולי יואל אדלשטיין: אני דווקא רציתי להגן על חברת הכנסת גלאון ולומר שהיא יצרה לפחות שלושה מקומות עבודה, כי במקום שלושה מנדטים למרצ יש שישה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אז נזכרתי שבנט, אם כן, יצר תשעה, ועוד פעם ידו על העליונה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא טוב.

יולי יואל אדלשטיין: לא התערבתי בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נאפשר לחבר הכנסת נסים זאב לנמק את הצעת האי-אמון.

זהבה גלאון: הערה יפה, הערה יפה.

נסים זאב: אני חייב לומר שאני נהניתי מכל רגע בוויכוח בין חברי הכנסת של מרצ לבין השר בנט, ואני מתנצל על כך שאני עכשיו מדבר, אבל מה לעשות, הגיע הזמן.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני חייב לומר שבכל פעם אני מתפעל מחדש מראש הממשלה שלנו שעומד על עקרונותיו ודורש מאבו מאזן, ובצדק, שיכיר בנו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

נסים זאב: אני אומר ברצינות: אשרינו, מה טוב חלקנו שביבי נתניהו ראש ממשלתנו.

נסים זאב: סוף-סוף יש לנו ראש ממשלה עם עקרונות, עם אג'נדה, שמבין שאנחנו צריכים להיות מדינה יהודית.

נסים זאב: אבל מה עושים כדי לשמר את העם היהודי בארץ-ישראל, כדי באמת לשמור על ארץ-ישראל?

נסים זאב: ומה בפועל אנחנו עושים כדי להחריב ולהרוס את כל מה שקשור לעולם התורה?

נסים זאב: אני רוצה רק לצטט; אני לא רוצה להתלונן על הממשלה הזאת.

נסים זאב: התרעומת המרכזית שלי היא על הבית היהודי.

נסים זאב: אם אומר את דברי מתוך האידיאולוגיה והחשיבה שלי, אולי אני אדם קצת קיצוני, אבל אני רוצה לצטט כמה מילים שאמר הרב לבנון בחודש אלול, שזה באמת זמן הווידוי, זמן הרחמים והסליחות.

נסים זאב: אגב, אני מזכיר לכולכם שגם יאיר לפיד עשה וידוי – שמעתם שהוא חזר בתשובה?

נסים זאב: בערב יום הכיפורים הוא התוודה בפני כל הקהל שהוא מייצג, ואמר: עדיין לא סיימתי את המהפכה, עדיין לא הצלחתי להנהיג תחבורה ציבורית בשבת, כל הנושא של ברית הנישואין וחוק הזוגיות, וכהנה וכהנה.

נסים זאב: הוא עמד ערב יום הכיפורים לפני בורא עולם ואמר: ריבונו של עולם, אני עוד לא הצלחתי להשלים את המהפכה שאני חושב עליה.

נסים זאב: אז אני אומר לכם, רבותי, שבשום מזימה כזו לא יוכל להצליח ולא תעלה בידיו.

נסים זאב: אני רוצה לומר כמה ציטוטים מהרב לבנון, כאשר הוא טוען כנגד הבית היהודי, ובצדק.

נסים זאב: הוא אומר: לאן הוביל אותנו מי שעומד בראש המפלגה, שזה בנט, שעכשיו עמד פה – חבל שהוא לא שומע את הדברים.

נסים זאב: חשוב לומר את מה שהרבי שלו אומר; מה שאני אומר זה לא מעניין.

נסים זאב: הוא אומר שמאז הברית עם לפיד כמעט כל הגשרים עם העולם החרדי נשרפו, ועם הקיצוץ בקצבאות לא רק שהגשרים נשרפו אלא החרבות נשלפו.

נסים זאב: מבחינה פוליטית, שרפנו את הגשרים עם עולם התורה החרדי, וזה נזק גדול.

נסים זאב: הוא אומר: באמת, ושנינו, כאשר נפתלי בנט הודיע על פתיחת השורות במפלגה, היו שאיפות גדולות, וזה שבה את לבנו.

נסים זאב: באמת חשבנו שהוא הולך להוסיף ולא לגרוע.

נסים זאב: ראינו בכך התפתחות חיובית מאוד.

נסים זאב: אבל בפועל הקשר עם העולם החילוני התהדק, ונשרף לגמרי הקשר עם העולם החרדי התורני, כולל הדתי לאומי תורני.

נסים זאב: כלומר לא רק בחרדים הוא פגע אלא הוא פגע גם בישיבות התורניות הלאומיות שהוא מייצג.

נסים זאב: כלומר, הציפייה שלנו הייתה שלגשרים הטובים שיש לנו עם עולם התורה החרדי, האשכנזי והספרדי כאחד, יתווספו עוד גשרים גם עם העולם החילוני.

נסים זאב: הוא חשב, והבית היהודי חשב, שאנחנו הולכים להוביל עוד גשר.

נסים זאב: כשאתם נוסעים לברוקלין, למנהטן, יש ברוקלין ברידג' ויש מנהטן ברידג'.

נסים זאב: כולם מובילים לאותה דרך, אבל כל גשר נוסף כדי להגיע יותר טוב, יותר בבטחה, יותר מהר.

נסים זאב: אבל לא כך קרה.

נסים זאב: הבית היהודי הפך להיות מפלגה שכל כולה והאג'נדה שלה פונה לכיוון החילונים, ולא רק שהיא משתפת פעולה עם חוק הגיוס, שהוא חוק אווילי, שאין לו ידיים ורגליים – מי יכול לגייס בכוח?

נסים זאב: זה הרי סתם חוק שלא שווה את הנייר שעליו ייכתב.

נסים זאב: יתרה מזו, זה מזכיר לי את התוכנית של רפול.

נסים זאב: היו נערי רפול בזמנו.

נסים זאב: כמה מדינת ישראל השקיעה בנערי רפול?

נסים זאב: אז היום הצבא הולך לוותר על למעלה מ-5,000 אנשי קבע, אנשי צבא, שהמדינה השקיעה בהם הון עתק עד שהגיעו למה שהגיעו, והיום מתעסקים עם חוק הגיוס של בני הישיבות.

נסים זאב: ההשקעה שם היא אדירה, וכל ההשקעה הזאת לא שווה את התוצאה, כשבסופו של דבר הצבא גם לא מעוניין בהם.

נסים זאב: הרי הצבא רוצה את השוויוניות, והעניין של נשים בצבא ושירת נשים וכל העניין של שירות נשים בצבא – הרי אנחנו לא הולכים לעשות עוד יחידות ועוד חטיבות.

נסים זאב: ואמר בפירוש הרמטכ"ל, וגם שמעתי אותו כמה פעמים, אולי מדובר על עוד יחידה או שתי יחידות.

נסים זאב: מקסימום גדוד נוסף, לא מעבר לזה.

נסים זאב: אז על מה כל המהומה?

נסים זאב: הוא בפירוש אומר שזו אג'נדה פוליטית של מישהו שמנסה לפנות לקהל התומכים שלו.

נסים זאב: הוא מתכוון, כנראה, ללפיד.

נסים זאב: וחבל שהבית היהודי הולכים בכיוון הזה, הולכים שולל, רבותי.

נסים זאב: אני פשוט מרחם על הבית היהודי.

נסים זאב: השם הזה, "הבית היהודי".

נסים זאב: יש שנאה גדולה שמחלחלת בציבור החרדי כלפי הציבור הדתי-לאומי.

נסים זאב: ואני אומר לכם, רבותי, יש לכם הזדמנות לשנות כיוון.

נסים זאב: יש לכם הזדמנות היום לצאת בממשלה הזאת ולומר: חטאנו, עווינו, פשענו.

נסים זאב: אנחנו חוזרים בנו.

נסים זאב: עכשיו, מה קרה בעצם?

נסים זאב: גרמו לקיצוצים בעולם הישיבות, פגיעה בקצבאות ילדים, והבית היהודי, המפלגה הזאת היא שותפה מלאה לכל המהלכים.

נסים זאב: שיהיה ברור שכל הקרע עם הציבור החרדי הוא עקב אותן פגיעות קשות שגרמו בקצבאות הילדים ושהבית היהודי הצטרף לדבר.

נסים זאב: פגיעה בתקציבי הישיבות זו פגיעה בעולם התורה, שזה בבת עינינו, של הציבור החרדי.

נסים זאב: ואני אומר לכם, לא רק בציבור התורני, הייתה הפגיעה גם בציבור הלאומי, וחבל מאוד שאתם הולכים יחד עם יש עתיד, שיש לה אידיאולוגיה שונה לגמרי, לחלוטין.

נסים זאב: ההעדפה של לפיד על-פני החרדים הובילה להפניית העורף של האחרונים מארץ-ישראל.

נסים זאב: נכון להיום אין בנייה בארץ-ישראל, אין בנייה ביהודה ושומרון.

נסים זאב: סליחה, הליבה של ארץ-ישראל ביהודה ושומרון.

נסים זאב: יש רק בנייה פרטית אבל אין בנייה ממשלתית.

נסים זאב: אז בשביל מה יש ממשלה שקוראים לה "ממשלת ימין"?

נסים זאב: בשביל מה יש הבית היהודי?

נסים זאב: הקיצוצים בתקציב הישיבות גורמים לאיבוד האמון של הציבור הדתי-לאומי במפלגת הבית היהודי.

נסים זאב: אני פשוט רוצה גם להציל את הבית היהודי.

נסים זאב: אני אומר לכם.

נסים זאב: אכפת לי שהבית היהודי יישאר בית יהודי ככתבו וכלשונו.

נסים זאב: הציבור הדתי-לאומי הולך ומאבד אמון.

נסים זאב: תקציבי הישיבות קוצצו ב-75%.

נסים זאב: זו תוצאה של הישיבה בממשלה הזאת.

גילה גמליאל: נא לסיים.

נסים זאב: אני רוצה לומר, ממש בגדול, שהמכה התקציבית לישיבות בכך שהורידו באופן מאוד דרסטי את התקציב, למשל ב-2013 בחור ישיבה מקבל 155 שקלים במקום 476 שקלים.

נסים זאב: זה פשוט חרפה.

גילה גמליאל: תודה.

נסים זאב: חרפה לממשלה הזאת שמובילה ציבור שלם, מגזר שלם, מובילה אותו לחרפת רעב.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: ואני מקווה שדברי באים על אוזן שומעת ומישהו שמקשיב לכך.

גילה גמליאל: ישיב סגן השר המקשר אופיר אקוניס.

גילה גמליאל: בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תודה, נדמה שבכלל נקלענו לוויכוח בין המפד"ל לש"ס.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זאב, אני מבין שיש מטען גדול מאוד בין המפד"ל לבין ש"ס, מטען ארוך-שנים, כן?

יוני שטבון: – – –

אופיר אקוניס: אבל נדמה לי שהוא איננו מעניינה של מליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: זהו ויכוח פוליטי לגיטימי, אבל כיוון שש"ס הגישה הצעת אי-אמון שכותרתה "פגיעתה של הממשלה בתורת ישראל, בעם ישראל ובארץ-ישראל" אני אענה בכל זאת, חבר הכנסת זאב וחבר הכנסת אטיאס, לפחות ביחס לכותרת הזאת.

אופיר אקוניס: ממשלת ישראל בראשות הליכוד מכבדת את תורת ישראל, מחזקת את עם ישראל ואת ארץ-ישראל.

אופיר אקוניס: אין לנו מדיניות כזאת, כפי שאתם מביאים לידי ביטוי בכתב האי-אמון שלכם.

אופיר אקוניס: לא הייתה, איננה וגם לא תהיה.

אופיר אקוניס: יש ויכוחים לגיטימיים סביב חוקים, חבר הכנסת זאב, ובעיקר סביב חוק מסוים שאתה התייחסת אליו, סביב החוק המכונה בטעות, אדוני שר הביטחון, "השוויון בנטל".

אופיר אקוניס: זה שם מאוד לא מוצלח.

אופיר אקוניס: לא מוצלח.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה ביטוי גרוע.

אופיר אקוניס: הוא שגוי ומטעה.

אופיר אקוניס: הגיוס לצה"ל הוא זכות גדולה; ואני יודע שרבים ממנהיגי ש"ס שירתו, רבים מאוד ממצביעי ש"ס שירתו או משרתים בצבא.

אופיר אקוניס: זוהי זכות גדולה.

אופיר אקוניס: זה צריך להיות, חבר הכנסת זאב, חוק השוויון בזכות ולא חוק השוויון בנטל.

אופיר אקוניס: זה צריך להיות שם החוק.

אופיר אקוניס: ואני בטוח שכאן תתקבל ההכרעה ברוב קולות, כפי שמתקבלת במדינה דמוקרטית, בשיטה הדמוקרטית הטובה שישנה ועוד תהיה פה; אף ששמעתי את חברותי – כן, בעיקר את חברותי – מסיעות השמאל.

אופיר אקוניס: הן מזדעקות על הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: הדמוקרטיה הישראלית, ברוך השם, יציבה.

אופיר אקוניס: היא טובה, היא בועטת, היא חיה, היא תוססת.

אופיר אקוניס: היא תססה באולם הזה, היא תוססת גם מחוצה לו.

אופיר אקוניס: כן, לא הייתי מתרגש יותר מדי מכל אמירה כזאת או אחרת.

אופיר אקוניס: אגב, מותר, חברת הכנסת זנדברג, להגיד גם עמדות שהן לא עמדותיכם.

אופיר אקוניס: מותר בדמוקרטיה לאדם להביע עמדה שהיא לא עמדה שלכם.

תמר זנדברג: תלמד אותנו משהו על זה.

אופיר אקוניס: לא, זאת דמוקרטיה.

תמר זנדברג: אז תלמד אותנו משהו על זה.

אופיר אקוניס: כי נדמה לי שכל פעם שמישהו מביע עמדה אחרת, גברתי היושבת-ראש, מעמדותיה של סיעת מרצ, מייד יוצאת הכותרת, התגובה הפבלובית למבזק האינטרנט: פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: תשנו קצת.

תמר זנדברג: זה מותר, אני מקווה.

יחיאל חיליק בר: לפני או אחרי שאתם מחסלים את בית-המשפט העליון?

יחיאל חיליק בר: זה לפני או אחרי שאתם מחסלים את בית-המשפט העליון?

אופיר אקוניס: בוא, בוא, בית-המשפט העליון כבודו במקומו מונח.

אופיר אקוניס: גם הוא איננו חסין מביקורת.

יחיאל חיליק בר: מביקורת כן, מחיסול לא.

מיכל רוזין: – – – שפוגעים בדמוקרטיה.

מיכל רוזין: ולא הקשבת – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רוזין, דווקא הקשבתי לנאומך קשב רב, ואני אתייחס אליו ביתר פירוט גם בסוף הדיון על הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שלא כל חוק שלא אתם מביאים הוא פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד לכם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זאב, תפיסתנו לגבי תורת ישראל, עם ישראל וארץ-ישראל היא מאוד בסיסית.

אופיר אקוניס: כפי שהודיע ראש הממשלה פעמים רבות, גם את אותו חוק השוויון בזכות אנחנו לא נקדם תוך כדי הסתה של ציבור במשנהו, לא תוך כדי שימוש בניגוח ציבור אחד בשני.

דב חנין: אתה רומז למישהו?

אופיר אקוניס: נדמה לי שדברי מאוד מובנים, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אתה אומר שאתה לא רומז.

אופיר אקוניס: אני לא רומז.

אופיר אקוניס: מדיניות הליכוד, ממשלת הליכוד, היא להעביר את החוק הזה.

אופיר אקוניס: להעביר אותו כי הוא חוק נכון, חוק צודק.

אופיר אקוניס: אני לא יודע עליך אבל נדמה לי שגם מרצ וגם העבודה כבר תמכו בו בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: בשוויון בנטל.

אופיר אקוניס: בשוויון בזכות.

מיכל רוזין: לא, התנגדנו.

מיכל רוזין: מרצ התנגדה.

אופיר אקוניס: אה, זה מצער מאוד, גברתי.

מיכל רוזין: מרצ הצביעה נגד.

אופיר אקוניס: אם כך, אני מאוד מצטער.

אופיר אקוניס: אני עוד יותר מצטער אפילו ממה שהצטערתי לשמוע את נאומך קודם.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אנחנו נקדם אותו מבלי לשסות ציבור בציבור, כי, כפי שאמרתי, חבר הכנסת זאב, הזכות לשרת בצה"ל היא זכות אדירה.

אופיר אקוניס: אני מודיע לכם, חברי הכנסת זאב ואטיאס, יושב-ראש סיעת ש"ס, אנחנו נביא את החוק הזה לקריאה השנייה והשלישית כי הוא חוק נכון והוא חוק צודק, ולא נעשה זאת תוך כדי שיסוי של ציבור בציבור.

אופיר אקוניס: תודה, גברתי.

תמר זנדברג: וזה מה שקורה בפועל.

גילה גמליאל: תודה לסגן השר המקשר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אני לא ידעתי שהתנגדתם.

אופיר אקוניס: מאוד מצער.

גילה גמליאל: הודעה למזכירת הכנסת.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: חברת הכנסת רוזין, הודעה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 53), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת המדע והטכנולוגיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: 1.

גילה גמליאל: כישלונה בתחום הכלכלי, החברתי והמדיני;

גילה גמליאל: 3.

גילה גמליאל: הממשלה כושלת והמצב הכלכלי והחברתי הולך ומחמיר – מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים והעוני גדל;

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת משה מזרחי.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים כרגע לדיון הסיעתי.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: אחריו תעלה חברת הכנסת קארין אלהרר.

משה מזרחי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי לכנסת, סגן השר אקוניס – איפה הוא?

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: – – –

משה מזרחי: הוא העיר על זה שיש לנו שבלונות כלשהן – – –

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: – – –

משה מזרחי: אני מבקש להפסיק את השעון.

גילה גמליאל: חברת הכנסת רוזין, סגן השר מיקי לוי, תכבדו את חברכם.

גילה גמליאל: בבקשה.

גילה גמליאל: תקבל את זה.

משה מזרחי: תוסיפי.

משה מזרחי: רציתי רק להעיר לסגן השר אקוניס על ההערה שלו על השבלוניות שבהצעות האי-אמון, שזה כמו במערכון של "הגשש": אולי השאלות הן אותן שאלות, אבל גם התשובות הן אותן תשובות.

משה מזרחי: אני דווקא רוצה לפנות לראש הממשלה נתניהו ולברך אותו ליום ההולדת שלו.

משה מזרחי: זה תמיד יום טוב, שבו אדם עוצר, חושב, איפה הייתי, מה עשיתי ולאן אנחנו הולכים הלאה.

משה מזרחי: לנו – אני אומר את זה כי לנו יש הרגשה שראש הממשלה נוכח-נפקד בכל מה שמתחולל בסביבת העבודה שלו.

משה מזרחי: אנחנו לא מרגישים אותו, בעיקר בתחום הפנים שלנו.

משה מזרחי: באמת, הלב שלי יוצא אליו, לבדידות הלא-מזהירה שהוא נמצא בה שם, כשאני רואה שגם חברי סיעתו, ובכלל סוסי הקואליציה, כל אחד מושך לכיוון אחר ועושה ככל העולה על רוחו.

משה מזרחי: ראש הממשלה, אתה דיברת על מנהיגות, על הרצל, על צ'רצ'יל, דוגמאות ראויות לבעלי חזון ומטרות ברורות.

משה מזרחי: אחד מהם הבטיח דם, יזע ודמעות לאזרחיו.

משה מזרחי: כדי להשיג אותם הוא הבטיח להם תקווה גדולה בקצה.

משה מזרחי: אנחנו לא רואים את הדבר הגדול הבא.

משה מזרחי: אנחנו הולכים לשום מקום, ומובטחים לנו רק פחד, בדידות, ייאוש, וכנראה בסוף בכל זאת גם קצת דמעות.

משה מזרחי: מנהיגות רצה למרחקים ארוכים שיש להם קצה.

משה מזרחי: כאן היא רצה על הליכון – הרבה מאמץ וזיעה ו"במקום דרוך".

משה מזרחי: אני גם רוצה לברך על ההכרעה שסוף-סוף הגיעה, בבחירת הנגידה.

משה מזרחי: אבל הנה, זו דוגמה לאיזשהו תהליך מנהיגותי מגומגם, תהליך מסואב, פוגעני עד לרגע המינוי.

משה מזרחי: מה זה, עיוורון, קטרקט מנהיגותי?

משה מזרחי: חודשים הם לא ראו אותה ממטר, עד להשתלת הקרנית – קרנית פלוג; ואני מאחל לה, לטובת כולנו, הצלחה גדולה.

משה מזרחי: אתם, אדוני ראש הממשלה, ותלמידך לתרבות הזיגזגים שר האוצר, טענתם וטוענים – ואת זה שמענו גם מאקוניס – את הטענות האלה שהאופוזיציה טוענת טענות סרק ופופוליזם.

משה מזרחי: אתם רואים את הדברים משם, גבוה, ואוויר הפסגות הוא דליל ורחוק מהאוויר הדחוס עד להתפוצצות של הציבור.

משה מזרחי: אז הנה, קיבלנו שי, את דוח מבקר המדינה.

משה מזרחי: דוח צנוע, מקצועי, לא מתלהם, אבל יש בו ביקורת חריפה על המדינה ורשויות המדינה, על מחדליה, מחדלי הרגולציה בכל הנושאים שהאופוזיציה התריעה עליהם זה מכבר ולאורך כל המושב: ריכוזיות האשראי, הפקרת כספי משקיעים, אובדן מיליארדים במדיניות תמלוגים ושימוש במשאבי הטבע, על הטבות מס כבירות לחברות הגדולות, על הרווחים הגדולים הכלואים ועל הדיור הציבורי ועוד ועוד.

משה מזרחי: גם המבקר פופוליסט?

משה מזרחי: הוא סוציאל-דמוקרט בארון?

משה מזרחי: אולי גם משרד המבקר, כמו שאמרה פה אחת מחברות הבית על בית-המשפט העליון, גם הוא סניף של מרצ?

משה מזרחי: במשמרת שלך, אדוני ראש הממשלה, מנסים לפרום פה את כל מערכת האיזונים של הדמוקרטיה הישראלית ולפגוע במעוז האחרון שמגן, בהיעדר חוקה במקומותינו – בית-המשפט העליון.

משה מזרחי: לקראת סיום, אני מבין שאני מגיע לקראתו, שתי מילים.

משה מזרחי: אם כבר הזכרנו את בית-המשפט העליון, שבאים אליו בטענות שהוא נכנס לבורות האלה שהמחוקק נמנע בכוח מלהיכנס לתוכם, איפה שלא נוח לו, ואחר כך באים אליו בטענות – אתמול עלתה לוועדת שרים לענייני חקיקה הצעת החוק הכל-כך ראויה ונכונה, שבאה גם בעיתוי כל כך מדויק, מול הפנורמה המכוערת הזאת של ראשי רשויות עם כתבי-אישום חמורים שממשיכים להתמודד וגם ימשיכו לכהן יום אחרי הבחירות.

משה מזרחי: ההצעה הזאת נדחתה אתמול.

משה מזרחי: תוציאו את הערמונים שמוציא לכם אותם בית-המשפט העליון, מבחינה נורמטיבית, כל פעם.

משה מזרחי: אז תמלאו את תפקיד המחוקק ותלכו עם זה.

משה מזרחי: אני לא אעלה אותה פה, ואני אלך עם הבטחתו של שר הפנים, שתוך שלושה חודשים הוא יביא הצעה דומה למשכן, כדי שאנחנו נרים את ידינו ונעביר אותה.

משה מזרחי: לא צריך קרדיטים פה.

משה מזרחי: מחקתי את שמי, אני רוצה שההצעה הזאת תעבור ומהר.

משה מזרחי: לא יכול להיות שיום אחרי הבחירות נתעורר למציאות האיומה הזאת ואנחנו נברח לפינות כמחוקקים.

משה מזרחי: לא רוצים שבית-המשפט העליון יתערב ויעשה את העבודה?

משה מזרחי: שאנחנו נעשה אותה.

משה מזרחי: דרך אגב, למי שלא יודע, עד היום אנחנו חיים עם פסיקת בג"ץ בעניין פנחסי, שמורה ששר שהוגש נגדו כתב-אישום צריך להתפטר.

משה מזרחי: הבית הזה מעולם לא חוקק את זה בחוק והשאיר את זה לפתחו של בית-המשפט.

משה מזרחי: אני מסיים.

משה מזרחי: לא אתפלא, במציאות של חיינו, אם מחר איזה שר יתעקש, ומה שנקרא יאתגר את בית-המשפט העליון ופשוט יסרב גם להתפטר מתפקידו עם הגשת כתב-אישום.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת משה מזרחי.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת יוני שטבון מהבית היהודי.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: אחריו יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יוני שטבון: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הצעות אי-אמון – יום שני והצעות אי-אמון, זה זמן מיוחד, לפחות עבורי, כדי להקשיב באמת לנבכי החברה הישראלית במובן מסוים, איפה הנקודות הרגישות, המתיחות בסוגיות מאוד מאוד משמעותיות בחברה הישראלית, וחברי הכנסת מרשים לעצמם, בצדק, באי-אמון במיוחד, לשחרר את הרסן.

יוני שטבון: אמרתי את זה על הבמה הזאת כמה וכמה פעמים: אחרי 65 שנה שהמדינה הזאת קיימת, המדינה הנפלאה שלנו באמת, יש שלב כלשהו – שאני חושב שהוא שלב בריא – שאנחנו שואלים לאן אנחנו צועדים קדימה, מה מרכיב הזהות שלנו.

יוני שטבון: עסקנו בבנייה, בכלכלה, בצבא, בהתיישבות בכל רחבי הארץ, והחברה הישראלית היום שואלת את עצמה לאן היא צועדת.

יוני שטבון: את הסימפטום של הדברים אנחנו רואים בהצבעות אי-אמון, ואני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן מקודם.

יוני שטבון: בסוף השבוע האחרון שרת המשפטים, שטענה שהיא גם שרת הדתות כנראה, הכריזה על רפורמות ענק בסוגיות דת ומדינה, ביניהן שוויון זכויות לפסולי חיתון, זוגות גאים וכדומה, באמת ברצון לאתגר, בצורה יחסית קיצונית להבנתי, את כל מה שקשור ליחסי דת ומדינה.

דוד צור: – – –

יוני שטבון: מנגד, על אותו דוכן פה, יושב חבר הכנסת אייכלר, ובצורה גלויה, עם מבט בעיניים, בלי להתבלבל, לעניות דעתי, ביום הזיכרון לרבין, או באירוע אחר שהיה פה במליאת הכנסת, אומר שאם המצב הזה ממשיך, אנחנו ניקח את הישיבות שלנו ונחזור לגולה, לפולין.

יוני שטבון: מצד אחד השיח הזה של שרת המשפטים, והשיח של חבר הכנסת אייכלר, לדעתי זה סימפטום לרצון להישאר במקום.

יוני שטבון: הממשלה הנוכחית – ופה אני מסכים גם עם חברים מהאופוזיציה וגם עם חברים מהקואליציה – יש פה ניסיונות לא נגמרים לאתגר סוגיות מהות בחברה הישראלית.

יוני שטבון: התוצאה של הדברים, בדרך כלל, כשכל אחד מושך לכיוון קיצוני מדי, זה הישארות במקום.

יוני שטבון: הפתרון – ואני פונה פה לחברי גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, וכמובן אני פה גם להיאבק על הערכים שעליהם נבחרתי, אבל הניסיונות לאתגר עד הקצה סוגיות שקשורות במהות של החברה הישראלית, גם אם הן נכונות – צריכים להתבצע בהדרגה.

יוני שטבון: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת יוני שטבון.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר – חבר הכנסת ישראל אייכלר אינו נוכח.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, דווקא הפסדנו את הרב אייכלר.

דב חנין: הוא בוחן שלא – – –

אלעזר שטרן: – – לאן הידיים נשלחות לפעמים?

אלעזר שטרן: כואב לי.

אלעזר שטרן: אני לא יודע.

אלעזר שטרן: איזה מפלגה הואשמה פה, לא כתבי-אישום, על ידיים שנשלחו לקופת הציבור?

אלעזר שטרן: איזה בד"צים, איזה חילול השם – כמה כשרויות נמנעות או כמה אנשים לא רוצים את היהדות הכשרה הזאת, כשהם יודעים כמה זה עולה להם, כשהם אולי חושבים גם מה עושים עם הכספים האלה?

נסים זאב: אז יש רבנות.

נסים זאב: מה הבעיה?

נסים זאב: לא הבנתי.

נסים זאב: מישהו – – –

אלעזר שטרן: חבר הכנסת זאב, תעזוב.

אלעזר שטרן: כשעם ישראל, שאין לו לימוד ליבה, חושב שהרב עובדיה בתוך השלושים שלו מסתכל בתוך הקלפי לאן נשלחת היד, זאת יהדות?

אלעזר שטרן: זאת אלילות.

אלעזר שטרן: אחרי זה אנחנו רוצים שלזה יתקרבו אנשים?

אלעזר שטרן: אחרי זה יהיה לנו דיאלוג עם הבית היהודי ואתנו ועם מי שאתם רוצים על למה מתרחקים מהתורה ומי מרחיק מהתורה?

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: תודה.

נסים זאב: בינתיים בזכות מרן וש"ס מאות אלפים התקרבו – – –

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

גילה גמליאל: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג.

אריאל אטיאס: זה הדבר היחיד שהיה לך – – –

אלעזר שטרן: לא רציתי להרחיב.

אלעזר שטרן: התאמצתי.

אריאל אטיאס: – – –

אלעזר שטרן: התאמצתי לא להרחיב.

אלעזר שטרן: התאמצתי.

אריאל אטיאס: זה הדבר היחיד שהיה לך לדבר – – –?

אריאל אטיאס: יותר טוב שלא תדבר.

אריאל אטיאס: – – – שלא תדבר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

אלעזר שטרן: – – –

גילה גמליאל: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, הקשבתי קשב רב לדבריו של סגן השר אופיר אקוניס, והאמת היא שמדי שבוע יש לנו הזכות להקשיב לחבר הכנסת אקוניס שעונה על הצעות אי-אמון מטעם האופוזיציה, ופעם אחרי פעם האמת היא שהדברים שלו די נשמעים כמו מנטרה שחוזרת על עצמה.

תמר זנדברג: האמת היא – – –

אחמד טיבי: זה דבר – – – בעיני.

אחמד טיבי: אקוניס הוא לא סתם חבר כנסת.

תמר זנדברג: האמת היא שאני חייבת להגיד שאני יכולה קצת להבין אותו.

תמר זנדברג: אם מישהו כאן בקואליציה חושב שלנו זה נעים לעלות לכאן כל פעם ולהגיד: הדמוקרטיה, זו סכנה לדמוקרטיה – באמת זה לא נעים לנו.

תמר זנדברג: זה לא כיף לנו, כמו שאומרת הגננת בגן של הילדה שלי.

תמר זנדברג: רק מה לעשות, שאנחנו פוחדות ופוחדים, אנחנו חרדות וחרדים ממה שאתם מתכננים לעשות כאן.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר אמירה אישית: כשהכנסת הזאת נבחרה, לנו, חברות וחברי הכנסת החדשים, יצא לככב בכל מיני – זה היה נורא מודרני לעשות: חברי הכנסת החדשים, חברות הכנסת החדשות, וכל מיני דברים כאלה, וכולם דיברו על איך הכנסת השתפרה, איך הכנסת החדשה היא כנסת יותר דמוקרטית, יותר ליברלית, הציבור שינה כיוון, בחר כנסת שהיא לא ימנית קיצונית שמשליכה את הדמוקרטיה לפח והכי חשוב מה יגידו מתפקדי הליכוד בהתנחלויות, אלא חשוב מה יגידו בעולם, חשוב מה צודק לעשות.

תמר זנדברג: אנחנו עכשיו רק מתחילות ומתחילים את המושב השני, ואנחנו תופסים את השערות ולא יודעים מה להגיד.

תמר זנדברג: אני פונה אליכם, החברות והחברים מיש עתיד, מהתנועה: איפה ההבטחות לליברליוּת, לדמוקרטיה היתרה?

תמר זנדברג: תסתכלו מסביבכם, תשאלו את עצמכם, מה קורה כאן?

תמר זנדברג: מה הן הצעות החוק האלה, רודפות האחת את השנייה?

תמר זנדברג: – תחרות בימניוּת ובהזיה.

תמר זנדברג: אני מצטערת לומר, אבל זה המצב.

תמר זנדברג: ולחברות ולחברים מהליכוד שלא נמצאים כאן כרגע, לכם יש לי משהו אחר להגיד: אתם יודעים מה?

תמר זנדברג: אנחנו לא פוחדים לדמוקרטיה.

תמר זנדברג: הדמוקרטיה יותר חזקה מכם, והיא תישאר כאן, לא בעזרתכם – בעזרתנו.

תמר זנדברג: רק דבר אחד תזכרו: זה גלגל, והוא מסתובב.

תמר זנדברג: פעם אתם למעלה ופעם אתם למטה.

תמר זנדברג: עכשיו שפר מזלכם ובמקרה אתם למעלה, אבל לא לעולם חוסן, וכל הדברים האלה יחזרו אליכם כבומרנג.

תמר זנדברג: תודה.

גילה גמליאל: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אנחנו, כמיעוט ערבי במדינה הזאת, נאבקים מאז קום המדינה למען השגת שוויון זכויות בכל התחומים, ונראה שאנחנו לא רואים באופק שנגיע לזה, ואפילו לא לצמצום בפערים.

טלב אבו עראר: אנחנו לא רואים שיש תוכנית גם לזה.

טלב אבו עראר: ערביי הנגב גם נאבקים מאז קום המדינה על ההכרה ביישוביהם או בבעלותם על אדמותיהם ועל הזכויות המינימליות שניתנות לכל שאר האוכלוסייה, לכל שאר הישראלים, ואנחנו לא מקבלים את זה.

טלב אבו עראר: הממשלה הזאת, האמת, לא תולים הרבה תקווה בזה שהיא תעשה משהו לטובת האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: אני אביא לפחות דוגמה קטנה: פנינו לשר הביטחון פעמיים, בשני החגים, חג אל-פיטר וחג הקורבן, בבקשה מסודרת, בצורה מכובדת ומנומסת, כדי לאפשר לנו, כאוכלוסייה הערבית, בשני החגים שלנו, כמצווה דתית, להיכנס לרצועת-עזה ולהחליף ברכות.

טלב אבו עראר: בשני החגים זו מצווה דתית שלא ניתנת לשיקול פוליטי או אחר.

טלב אבו עראר: שר הביטחון בשני המקרים מסרב.

טלב אבו עראר: משום מה?

טלב אבו עראר: לא יודע.

טלב אבו עראר: האם הוא חושש באמת לחיינו או לביטחוננו?

טלב אבו עראר: זו הטענה, אבל לזה אין בסיס ואין מקום, אלא זו מדיניות שבאה לחנוק, נוסף על המדיניות הגזענית הרעה כלפי האוכלוסייה הערבית במיוחד בנגב, ולמנוע מהם – לא ביקור רגיל אלא מצווה דתית; בערבית זה נקרא: צִלַת ארחאם.

טלב אבו עראר: מי שבקי ויודע אפילו משהו קטן על האסלאם יודע מה זה צִלַת ארחאם.

טלב אבו עראר: שר הביטחון אומר "לא" בשני המקרים.

טלב אבו עראר: לכן, אנחנו נאבקים עד הסוף בכל האמצעים שעומדים לרשותנו, אבל הגיע הזמן שהממשלה הזאת תתקן את העוול הזה, ובמיוחד ביום הולדתו של ראש הממשלה.

טלב אבו עראר: אני מבקש ומאחל שביום הולדתך, אדוני ראש הממשלה, ייוולד אצלך היושר, שייוולד אצלך זה שכל אזרחי המדינה הם אזרחים שאתה ראש הממשלה שלהם ואתה אמון עליהם.

טלב אבו עראר: משפט אחרון, גברתי, ואני מסיים: אני לא חושב שמי שאישר, שמי שהולך לחוקק חוק שלא מוכן לוותר על מטר אחד מירושלים אלא בהסכמתם של 80 חברי כנסת – פניו כלפי המלחמה ולא כלפי השלום.

טלב אבו עראר: דבר אחרון-אחרון – לגבי אל-מסג'ד אל-אקצא אל-מובארכ, אתם קוראים לו "הר-הבית", ואני אומר: אל-מסג'ד אל-אקצא אל-מובארכ לא ניתן לחלוקה.

טלב אבו עראר: זה מקום קדוש אך ורק למוסלמים.

טלב אבו עראר: למי שטוען, ולמי שמאמין ולמי שחושב שיש שם כותל, תחזרו לתורה שלכם, תדעו, תחכו למשיח שיראה לכם איפה הכותל שלכם.

טלב אבו עראר: המשיח בערבית הוא אל-אעוור אל-דג'אל – עד שיגיע תמתינו.

טלב אבו עראר: תודה רבה לכם.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

גילה גמליאל: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

גילה גמליאל: בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, היום אנחנו מצאנו בתקשורת ידיעה מדאיגה נוספת על פיטורים, הפעם בקריית-שמונה בצפון.

דב חנין: זו שרשרת, עמיתי חברי הכנסת, מצפון ועד דרום, כולל במרכז, כולל מפעלים גדולים וחברות עשירות בעבר.

דב חנין: יש בישראל גל פיטורים, יותר ויותר אנשים מוצאים את עצמם מחוץ למקומות העבודה, יותר ויותר אנשים מוצאים את עצמם מובטלים – בפריפריות, אבל לא רק בפריפריות.

דב חנין: צעירים ומבוגרים וגם אנשים שהיכולת שלהם להגיע היום למקום עבודה חדש ואחר, מצומצמת מאוד.

דב חנין: בעיה חברתית בוערת, בעיה חברתית רצינית.

דב חנין: בעיה נוספת שנמצאת על סדר-יומנו, הכותרות של השבוע שעבר: המשך העליות במחירי הדיור, אותה סוגיה שראש הממשלה בנאומו הארוך בשבוע שעבר בחר שלא להתייחס אליה אפילו במשפט אחד.

דב חנין: מחירי הדיור, שמטרידים כל כך הרבה אזרחים בישראל – אלה שלא מצליחים לעמוד בשכר הדירה, אלה שנזקקים לדיור ציבורי, אלה שרוצים לקנות דירה ולא מצליחים לעמוד בנטל המשכנתאות – בעיה חברתית רחבה וגדולה.

דב חנין: אז בדברים האלה אין לממשלה זמן לעסוק, אבל הנה אנחנו למדים שהיא כן מצליחה להתפנות לסוגיה אחרת, ומאשרת את ההחלטה שמשריינת את סיפוח ירושלים המזרחית ומונעת אפשרות של הסכם שלום, אלא אם 80 חברי כנסת יתמכו בהחלטה הזאת.

דב חנין: במה אתם מתעסקים, עמיתי חברי הכנסת חברי הקואליציה?

דב חנין: במה אתם מתעסקים?

דב חנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, במה אתם מתעסקים?

דב חנין: רבותי השרים, ממה אתם מפחדים?

דב חנין: למה אתם לא עוסקים ונותנים פתרונות לבעיות האמיתיות של הציבור הישראלי?

דב חנין: למה אתם חוזרים ומחזירים אותנו אל האג'נדה של התקפה על בית-המשפט העליון, של התקפה על המערכות הדמוקרטיות, של ניסיונות לחסל את הדמוקרטיה הפרלמנטרית?

דב חנין: למה כל הדברים האלה קורים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, התשובה מאוד פשוטה.

דב חנין: יש קשר בין הדברים.

דב חנין: אותה ממשלה שמתעלמת מהמצוקות החברתיות היא הממשלה שמנסה גם להסיח את דעתו של הציבור באמצעות הצבת דחלילים דמיוניים של איומים משפטיים, פרלמנטריים, דמוקרטיים, סיכונים שמולם צריך לגייס את הכנסת לשינויים אנטי-דמוקרטיים, אנטי-פרלמנטריים, אנטי-חברתיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו שבוע אחרי שבוע – –

גילה גמליאל: משפט סיום, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: משפט סיום.

דב חנין: – – מנסים לשכנע את הכנסת שהגיע זמנה של הממשלה הרעה הזאת ללכת.

דב חנין: אני חושב שבמקרה הזה נכון לומר: טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

דב חנין: הממשלה הזאת כבר הסבה נזקים, אבל ראוי לה ללכת – –

גילה גמליאל: תודה.

דב חנין: – – לדרכה ולשחרר אותנו מעולה, אם אפשר כבר היום.

דב חנין: תודה.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

גילה גמליאל: תעלה חברת הכנסת קארין אלהרר.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

קארין אלהרר: גברתי, תודה לך, חברי וחברותי, אני עליתי היום כדי לדבר על דמוקרטיה, המונח הזה שמשמעותו שלטון העם.

קארין אלהרר: צורת הביטוי הפורמלית של אותו שלטון עם היא למעשה הקביעה שהשלטון הנבחר על-ידי כמה שיותר אנשים מאותו עם הוא שיזכה בזכות ובלגיטימציה לקבוע – – –

מיקי לוי: כמה חבל שחברי הכנסת של מרצ לא שומעים אותך.

מיקי לוי: אולי – – –

קארין אלהרר: מיקי, אתה מהסיעה שלי, אל תפריע לי.

מיקי לוי: אולי – – – המונח דמוקרטיה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

גילה גמליאל: סגן השר מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

קארין אלהרר: הרוב הוא שיזכה בזכות ובלגיטימציה לקבוע כיצד תתנהל המדינה.

קארין אלהרר: זה מה שנקרא שלטון הרוב.

קארין אלהרר: יחד עם זאת, הדמוקרטיה היא לא רק מקבץ של כללים שקובעים מי ייבחר ואיך בוחרים.

קארין אלהרר: הדמוקרטיה היא גם השקפת עולם ואורח חיים.

קארין אלהרר: היא מבטאת מחויבות לערכים ולעקרונות שביסודם נמצאת ההכרה שכל אדם הוא אדם, ויש לו זכויות טבעיות שלא ניתן לשלול ממנו, גם בשם הרצון של הרוב.

קארין אלהרר: אף ששיטת הבחירות היחסית מתיימרת ליצור מצב כלשהו שכל האוכלוסיות מיוצגות ומקבלות את היכולת להשפיע, יש עדיין אוכלוסיות שלא מיוצגות בכלל בכנסת, שלא מיוצגות כאן בבית, ומה שאנחנו רוצים לעשות זה עדיין להגן על הזכויות שלהן.

קארין אלהרר: לשם כך נוצר עקרון הפרדת הרשויות, שיוצר מערכת של איזונים ובלמים ומונע מצב שבו ניתן כוח אבסולוטי בידי רשות אחת שתקבע ותסדיר כללים לכל האוכלוסייה מבלי שהדבר עומד למבחן.

קארין אלהרר: בית-המשפט העליון הישראלי הוא אשר הופקד, בין השאר, על מלאכת הפיקוח על עבודתו של המחוקק.

קארין אלהרר: אני מזכירה לכולנו שבית-המשפט הוא מושא לכבוד ולגאווה בעולם כולו, בעיקר בשל העצמאות שלו לפסוק על סמך שיקוליו, ללא חשש, ללא משוא פנים.

קארין אלהרר: לא אחת, אני מזכירה, פסיקותיו של בית-המשפט הישראלי, בית-המשפט העליון, הן שהציבו נורמות חברתיות ותיקוני חקיקה שמקדמים שוויון זכויות והזדמנויות בישראל.

קארין אלהרר: לנו, לחברי הכנסת, אני רוצה לחדד ולהזכיר שגם אנחנו צריכים לשמור על ענווה.

קארין אלהרר: אל לנו לפגוע במוסד החשוב הזה בגחמה של רגע, כמו ילד שמבקש לברוח מהבית כשהוא לא מקבל את מה שהוא רוצה.

קארין אלהרר: אנחנו נבחרי ציבור, זה נכון, אבל גם אנחנו יכולים לטעות, וגם עלינו אפשר וצריך לפקח.

קארין אלהרר: בית-המשפט העליון לא יכול להיות עוד כלי בידיה של הכנסת.

קארין אלהרר: כל פגיעה בעצמאות שלו תרוקן מתוכן את עקרון הפרדת הרשויות ותפגע קשות בקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

קארין אלהרר: דמוקרטיה אמיתית היא רק זו המצווה על יושביה לוודא שזכויותיהם של המיעוטים לא יופקרו אל מול רצונו של הרוב.

קארין אלהרר: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

גילה גמליאל: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

גילה גמליאל: עומדות לרשותך שלוש דקות.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, השרים, חברי הכנסת, אני חשבתי לדבר על הבחירות לעיריות, שעומדות להתקיים מחר, אבל שמעתי עכשיו את חברת הכנסת אלהרר, שאמרה דברי חוכמה על תפקידה של הדמוקרטיה, ובפרט המשפט האחרון שהיא אמרה על התפקיד לשמור על זכויותיהם של המיעוטים למרות רצונו של הרוב, ואני חושב שהיא צודקת.

ישראל אייכלר: הבעיה שבג"ץ הישראלי, כפי שהוא היום, לא רק שהוא לא שומר על זכויות המיעוטים, אלא הוא עומד בראש ובראשונה עם אלה שמקפחים ופוגעים במיעוט שאינו הולך לפי רצון הרוב ולפי השקפות הרוב ולפי האידיאות של הרוב.

ישראל אייכלר: ואם הדמוקרטיה איננה רק כללי בחירה אלא מחויבות לערכים ויסודות שכל אדם הוא אדם ואי-אפשר לשלול ממנו זכויות מיעוט גם ברצון הרוב, והפרדת הרשויות נועדה להגן עליו, זה בדיוק המאבק שאנחנו בכנסת צריכים לנהל נגד התערבות הבג"ץ ועירוב הרשויות – הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת.

ישראל אייכלר: מה שעושה בג"ץ – הנה דוגמה אחת, שהיא לא הכי טובה אבל היא הכי חמה: הוא פיטר ראש עיר יום לפני בחירות, כי לפי הערכים שקובעים השופטים, מי שהגישו נגדו כתב-אישום אינו יכול להיות ראש עיר.

ישראל אייכלר: מה לעשות שהכנסת לא החליטה מעולם החלטה כזו?

ישראל אייכלר: ראש עיר שהורשע לא יכול להיות ראש עיר, את זה אומר החוק.

ישראל אייכלר: אם רוצים לשנות את החוק, יש כנסת, יש ממשלה, והם מוסמכים לקבוע את השינוי.

ישראל אייכלר: אין בית-משפט בעולם, דמוקרטי, שמוסמך לשנות חוקים כאלה, לקבוע את הערכים שלו, לכפות אותם, אפילו אם אני חושב שהוא צודק.

ישראל אייכלר: אבל זו רק דוגמה.

ישראל אייכלר: הבעיה המרכזית של הבג"ץ היא שככל שזה נוגע בנושא דתי, ככל שזה נוגע לילדי החינוך החרדי, הם עומדים בראש הקיפוח והשלילה של זכויותיהם של הילדים האלה.

ישראל אייכלר: מדובר על חוק נהרי.

ישראל אייכלר: מחר יהיו בחירות.

ישראל אייכלר: ביטלו את חוק נהרי.

ישראל אייכלר: במדינה נורמלית, דמוקרטית, היינו צריכים את חוק נהרי?

ישראל אייכלר: 30% מילדי ישראל משוללים זכויות בסיסיות.

גילה גמליאל: להתחיל לסיים.

ישראל אייכלר: יש לך מדינה כזאת, לא דמוקרטית אפילו?

ישראל אייכלר: והכול בשם הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: אז היו צריכים חוק נהרי, ועכשיו הלכו וביטלו את חוק נהרי, ועכשיו כל ילדי ישראל תלויים בראשי הערים.

ישראל אייכלר: לכן הבחירות מחר חשובות מאוד.

גילה גמליאל: משפט סיום, בבקשה.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, הכנסת חייבת לדעת שהמוסד שהכי מקפח ושולל את זכויות המיעוט, כשמדובר במיעוט החרדי, הוא הבג"ץ, ולכן אסור לתת לו לשלוט בנו.

ישראל אייכלר: יש לו הסמכויות של רשות שופטת, שיעסוק בשפיטה.

ישראל אייכלר: יש לו עשרות אלפי שוטרים לרשותו.

ישראל אייכלר: אין לו שום סמכות לחוקק חוקים, רק לכנסת הזאת.

ישראל אייכלר: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

גילה גמליאל: יעלה סגן השר המקשר אופיר אקוניס, בבקשה, להשיב בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמעתי כאן את רובו של הדיון המרתק בהצעות האי-אמון ואת הנימוקים הטובים והטובים-פחות של חברות וחברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לכם שבשעתיים האחרונות שמענו הכול חוץ מדבר אחד שבו האופוזיציה לא האשימה את הממשלה, דבר אחד, אבל בוודאי תעשו את זה עוד הערב, בדפי הפייסבוק שלכם.

אופיר אקוניס: אנחנו גם אשמים בתקלה העולמית, נכון?

תמר זנדברג: בפייסבוק יש תקלה.

אופיר אקוניס: זה מה שאמרתי.

אופיר אקוניס: אז אמרתי – בזה, גברתי, עוד לא האשמתם אותנו.

אופיר אקוניס: חוץ מזה האשמתם אותנו בכול.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רוזין, שנימקה את הצעות האי-אמון של סיעת מרצ – השתמשת בביטוי, ציטוט, "כמו בדיקטטורות".

אופיר אקוניס: ציטוט שלך.

אופיר אקוניס: אין לכם גבול בהשמצה עצמית?

אופיר אקוניס: אין לכם גבול בהרס עצמי?

אופיר אקוניס: אנחנו ברוך השם דמוקרטיה, דמוקרטיה לתפארת.

מיכל רוזין: לא לעולם חוסן.

מיכל רוזין: יש לשמור על הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: חזקה, יציבה, תוססת.

אופיר אקוניס: כן, גברתי, יש בה גם יצרים.

אופיר אקוניס: והדמוקרטיה שלכם איננה מעל לדמוקרטיה של אף אחד אחר, משום שיש תחושה שרק לכם מותר לדבר, רק לכם מותר להביע עמדות, רק לכם מותר למתוח ביקורת.

אופיר אקוניס: כל החוכמה, כמובן, היא אצלכם.

מיכל רוזין: לא משתיקים אתכם, למה – – –

נחמן שי: למה אתה לא משיב לעניין?

אופיר אקוניס: כל החוכמה היא הרי אצלכם.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי מעיר שהתשובה היא לא לעניין.

אופיר אקוניס: מה לעשות שאתה לא היית בדיון?

אופיר אקוניס: אני משיב לך, אני יודע למה אני משיב.

אופיר אקוניס: "תן לי אשראִי", אמר מנהיג מפלגתך לוי אשכול.

אחמד טיבי: אשראי.

אופיר אקוניס: ”אשראִי", הוא אמר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, הוא אמר "אשראִי".

אופיר אקוניס: אתה צודק, אבל כך אמר לוי אשכול, מצוטט בהקלטה: "תנו לי אשראִי".

אופיר אקוניס: הוא אמר את זה לבן-גוריון.

אופיר אקוניס: אז תן לי אשראִי, חבר הכנסת שי, שאני יודע מה אני משיב לחברת הכנסת רוזין.

אופיר אקוניס: אם תהיה בדיון – אגב, דבר מומלץ לחבר כנסת להיות בדיונים – אז תוכל גם להעיר הערות.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: הגברת רוזין, חברת הכנסת, יודעת שאני משוחח אתה על תשובתה.

אופיר אקוניס: ולכן, כפי שאמרתי, חברת הכנסת רוזין, כיוון שאתם לא המצאתם את הדמוקרטיה, אני מציע לכם, כן, לא להטיף מוסר.

אופיר אקוניס: ואת מספרת לנו, וזה שיא השיאים, כן, את מספרת לנו על הדמוקרטיה על-פי מנחם בגין, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

מיכל רוזין: – – – רק שלכם?

אופיר אקוניס: 50 שנה, אדוני היושב-ראש – – –

מיכל רוזין: אתה יכול לצטט את רבין, אבל אני לא יכולה לצטט את בגין.

אופיר אקוניס: את יכולה לצטט כל אחד, אבל תדייקי בציטוטים.

מיכל רוזין: אז זה היה ציטוט מדויק.

אופיר אקוניס: 50 שנה, חברת הכנסת רוזין, 50 שנה אתם והוריכם הרוחניים – חבר הכנסת גילאון יודע בדיוק על מה אני מדבר – שפכתם את דמו.

אופיר אקוניס: אתם גם קראתם לו בקריאות שאתם קוראים לנו היום.

אופיר אקוניס: זה בדוק, זה הרי מצוטט.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: בגלל זה מי – – –

אופיר אקוניס: נדמה לי שמנחם בגין נפטר מוות טבעי.

מיכל רוזין: הוא אמר את זה בציניות, אם לא הבנת.

אופיר אקוניס: עכשיו, אתם קראתם לו "פאשיסט" – –

מיכל רוזין: אתה קראת את זה לרבין – – –

אופיר אקוניס: – – "סותם פיות".

אופיר אקוניס: אני אענה לך על יצחק רבין תכף.

אופיר אקוניס: כן.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: "מחרחר מלחמה".

אופיר אקוניס: והשיא, בהפגנה שאתם ארגנתם – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: הציבור צריך לזכור את הדברים, כן?

אופיר אקוניס: השיא, בהפגנה שאתם ארגנתם, סיעותיכם – –

אילן גילאון: לקחנו ארון מתים אתנו, לא?

אופיר אקוניס: – – קראתם לו בדבר שמעולם לא קראו לפני כן לראש ממשלה מכהן, זו עובדה היסטורית: "בגין רוצח".

אופיר אקוניס: כך אמרתם.

אופיר אקוניס: פעם ראשונה שהמושג המתועב הזה, שהיה מתועב גם על יצחק רבין, השתמשתם בו על ראש ממשלה מכהן, על מנחם בגין.

מיכל רוזין: – – – זה היה רק מהשמאל.

אופיר אקוניס: מה לעשות, גברתי, אני לא אמרתי שום דבר שאיננו בבחינת עובדה היסטורית.

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: תלכי אל הכתבים, תלכי אל העיתונות, תלכי, יש גם צילומים, צילומים.

אופיר אקוניס: לא צילומי סטילס, צילומים של טלוויזיה.

אופיר אקוניס: לא היו רבות כאלה בישראל אז, אבל הדבר מתועד.

אופיר אקוניס: ולכן, הדברים הללו, שפרצו את הגבולות, חבר הכנסת גילאון, אף אחד בסיעת הליכוד – אני שמעתי את נאומה המתגרה, הייתי אומר, של יושבת-ראש האופוזיציה ביום הזיכרון הממלכתי ליצחק רבין.

אופיר אקוניס: שמעתי.

אופיר אקוניס: והשיח הזה פרץ את כל הגבולות.

אופיר אקוניס: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, חברי העבודה ומרצ מטיפים לנו על חקיקה, או אפילו לא על חקיקה אלא על כותרות בעיתונים שעוד לא באו לידי ביטוי בחקיקה.

אופיר אקוניס: ולכן כל הניסיון לפרוץ את השיח הציבורי בישראל, אדוני היושב-ראש, שבין השמאל לשמאל הקיצוני, הוא מבחינת

אופיר אקוניס: כם סכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג לא נמצאת באולם – – –

תמר זנדברג: למה לא?

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי, את נמצאת באולם.

אופיר אקוניס: את אמרת שאני חוזר על אותן מנטרות כמעט כל שבוע.

תמר זנדברג: אבל התנצלתי.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה – לא, לא, זו זכותך להגיד את זה.

אופיר אקוניס: במסגרת אי-סתימת הפיות של ממשלתנו את יכולה להגיד את זה עלי.

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות, אתם חוזרים על אותן מנטרות 80 שנה.

אופיר אקוניס: 80 שנה, מאז תחילת השיח הציבורי, אדוני היושב-ראש, במדינת ישראל, עוד בימי היישוב, אותו שיח.

אופיר אקוניס: תבדקי את הדברים האלה.

אופיר אקוניס: והדבר המעניין, וזה הדבר החשוב, אדוני היושב-ראש, שהמנטרות שהשמאל חוזר עליהן מדי שבוע כבר 80 שנה אינן משכנעות את הציבור.

מיכל רוזין: חשבתי שהמדינה רק בת 65.

אופיר אקוניס: לא, בערך משנות ה-30.

אופיר אקוניס: הרי אז זאב ז'בוטינסקי היה הפאשיסט, מחרחר המלחמה, הרוצח, סותם הפיות.

אופיר אקוניס: מי המציא את כל הדברים הללו, מאיפה אתם שואלים את כל ביטויי הלשון החדים כל כך?

אופיר אקוניס: הרי אתם השתמשתם בביטויים הללו מתחילת שנות ה-30.

אופיר אקוניס: את רוצה – – –

מיכל רוזין: – – –

נחמן שי: זה שיעור היסטוריה?

אופיר אקוניס: אתה לא היית בדיון, ואני מבקש ממך בפעם הבאה, חבר הכנסת שי, ברשותך – היכנס לדיון.

אופיר אקוניס: זה דיון מרתק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שמולי, גם אתה לא היית.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אני מצטער.

אופיר אקוניס: לא, ראש הממשלה לא הגיע למקומו, חבר הכנסת כבל.

יולי יואל אדלשטיין: הגיע.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה לא הגיע למקומו.

אופיר אקוניס: כאשר יגיע למקומו נוכל להצביע.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הקואליציה, כבר – – – את הזמנים שהוא השתכנע לגמרי שצריך לדחות את האי-אמון.

אופיר אקוניס: סליחה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני עולה, תן לי ליהנות גם, קצת.

אופיר אקוניס: תן לי ליהנות קצת.

אופיר אקוניס: מה, חייבים פה להיות – חבר הכנסת כבל, אני ראיתי שאתה נהנית, ואני נהניתי.

ראובן ריבלין: – – –

אופיר אקוניס: אני שלחתי את ברכתי, חבר הכנסת ריבלין, ואכן, אירוע חשוב.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אדוני, אפשר עוד לקיים את הדיון הזה שעות רבות.

אופיר אקוניס: כולנו מחר הולכים לקלפיות.

אופיר אקוניס: גברתי, סיעת מרצ, מחר מתקיימות בחירות דמוקרטיות.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גלאון, מחר תתקיימנה בחירות דמוקרטיות בישראל, לרשויות המקומיות.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: מנהיגת מרצ, ראשת מרצ.

אופיר אקוניס: לא כל המועמדים שלכם יזכו.

אופיר אקוניס: חלקם – אולי.

אופיר אקוניס: אולי כן, אולי לא.

אופיר אקוניס: הכול במסגרת הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ואני מבקש מכם לקבל כל תוצאה, גם כזו שלא מוצאת חן בעיניכם.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לרבות שרים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לרבות חברי הכנסת של יש עתיד, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אין תגובה.

יולי יואל אדלשטיין: לא נרשמה תגובה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אולי הם לא מעוניינים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בתחום הכלכלי, החברתי והמדיני – אי-אמון של סיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 28 בעד, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בכל התחומים – החברתי, המדיני והכלכלי – רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהים צרצור הוא המועמד להיות ראש הממשלה אם ההצעה תתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 28, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד לא התקבלה במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה הכושלת והמצב הכלכלי והחברתי הולך ומחמיר – מפעלים נסגרים, עובדים מפוטרים והעוני גדל.

יולי יואל אדלשטיין: מרצ ויהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 29, נגד – 55, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של מרצ ויהדות התורה לא התקבלה, למרות שחברת הכנסת גלאון קיבלה יותר קולות מן המועמדים הקודמים, חייבים לציין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, פגיעתה של הממשלה בתורת ישראל, בעם ישראל ובארץ-ישראל, מטעם סיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 26 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 26, 55 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להמלצת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם יש שתי הודעות של יושב-ראש ועדת הכנסת, הראשונה טעונה הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש להישאר במקומות כי יש הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה היא המלצת יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר מינוי סגן ליושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על כך, תימסר הודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת על הקמת ועדה משותפת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת צחי הנגבי.

): אדוני היושב-ראש, תודה, לפי חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת התשע-עשרה), כפי שתוקן בשבוע שעבר, ובהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת, ניתן למנות עשרה סגנים ליושב-ראש הכנסת, כך שכעת מתאפשר מינוי נוסף של סגן, ובהתאם, ועדת הכנסת ממליצה לבחור בחבר הכנסת אורי מקלב לסגן נוסף ליושב-ראש הכנסת.

): בוועדת הכנסת הושג סיכום שלפיו כהונת הסגן הנוסף תחולק בין יהדות התורה, התנועה ומרצ, לפי גודלן.

): כהונתו של חבר הכנסת אורי מקלב כסגן יושב-ראש תימשך עד ליום 23 באפריל 2015.

): בסמוך לאותו מועד תבחר הכנסת סגן מסיעת התנועה, שיחל לכהן ב-24 באפריל 2015, והוא יכהן עד למועד שבו יוחלף על-ידי סגן מסיעת מרצ, הכול כפי שתמליץ ועדת הכנסת.

): אבקש את אישור הכנסת למינוי חבר הכנסת אורי מקלב לסגן יושב-ראש הכנסת בתוקף מיידי ועד ליום 23 באפריל 2015.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הכנסת יכול להישאר על דוכן הנואמים, אני אצרף את קולו אם ינחה אותי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד אישור ההודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 59 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חבר הכנסת אורי מקלב לסגן יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, האם לצרף את קולך לתוצאות?

): אין צורך.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 60, כולל חבר הכנסת צחי הנגבי, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שאושר מינויו של חבר הכנסת אורי מקלב לסגן יושב-ראש הכנסת על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

): תודה.

): חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) קובע כי תקנות והוראות מכוחו יידונו בוועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט.

): ועדת הכנסת קבעה כי הוועדה המשותפת תהיה בת עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת החוץ והביטחון – חברי הכנסת יריב לוין, צחי הנגבי, מרדכי יוגב, עמר בר-לב ואלי ישי.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – חברי הכנסת דוד רותם, קארין אלהרר, אורית סטרוק, מרב מיכאלי ואורי מקלב.

): יושב-ראש הוועדה יהיה יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אין צורך בהצבעה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה נמסרה למליאה כנדרש.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/638; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1188.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק כדלקמן; ההודעה על כך נמסרה ב-8 במאי 2013, היה די זמן לסיעות לשקול.

יולי יואל אדלשטיין: החוק הראשון הוא הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011.

יולי יואל אדלשטיין: יש התנגדות של כמה סיעות.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם סיעת העבודה, מי מבקש לנמק?

יצחק הרצוג: אין לנו מנמק.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, מטעם מרצ, מישהו מבקש לנמק התנגדות?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין מטעם סיעת חד"ש מבקש לנמק את ההתנגדות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בדין רציפות על חוק לאיסור הלבנת הון.

דב חנין: איסור הלבנת הון הוא סוגיה חשובה מאוד וגם רציפות זו סוגיה חשובה.

דב חנין: היום, אדוני ראש הממשלה, קיימנו בוועדת הכלכלה של הכנסת דיון על התוכנית להקים רכבת לאילת.

דב חנין: הביא בפנינו שר התחבורה רצף ארוך ומקיף של החלטות ממשלה בעניין הקמת הרכבת לאילת.

דב חנין: בשם אותו רעיון של רציפות, הוא הציע לנו בעצם להמשיך באותו נתיב ולקדם את הרכבת לאילת.

דב חנין: אני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להציע לכולנו דווקא לחשוב על הסוגיה הזאת מחדש.

דב חנין: שורה ארוכה של נימוקים עמדו בפני הממשלה בהחליטה על רכבת לאילת, אבל ניתוח רציני ומקצועי של הנימוקים האלה, עמיתי חברי הכנסת, מראה שאין ממש ואין יסוד מאחורי אף אחד מהם.

דב חנין: אנחנו מדברים על גשר יבשתי שיהיה חלופה לתעלת סואץ.

דב חנין: הסימולציה של הגשר היבשתי הזה מראה שהוא לא אפשרי: הוא יספק שירות יקר, גרוע ולא אמין בהשוואה להובלה בתעלת סואץ.

דב חנין: הפעלת גשר מעין זה תחייב 12 שלבי מעבר בין נמל אילת לנמל אשדוד, ואותו דבר בחזרה.

דב חנין: חישובים מראים שההעברות האלה יעלו כמעט 800 דולר להעברת מכולה בכיוון אחד בגשר היבשתי, בהשוואה לעלות של 30 דולר בלבד בתעלת סואץ.

דב חנין: בנוסף, השימוש בגשר היבשתי יאריך את זמן העברת המכולות ב-21 יום לעומת השימוש בתעלת סואץ, ולכן תעלת סואץ עדיפה כלכלית, מהירה מבחינת הזמינות שלה, ואפילו אם היא תיחסם מאיזו סיבה בעתיד, עדיין זול יותר ומהיר יותר יהיה להעביר סחורות מהמזרח הרחוק דרך כף-התקווה בדרום-אפריקה מאשר להעביר אותן דרך הגשר היבשתי הבעייתי והמפוקפק הזה שמוצע להקימו.

דב חנין: הנמקה אחרת לאותה רכבת משא גדולה לאילת היא שיפור היכולת להביא לישראל סחורות.

דב חנין: אבל גם כאן, עמיתי חברי הכנסת, רשת ההובלה הימית מבוססת על שימוש בנמלים מרכזיים, שמשמשים כ-hubs שאליהם מגיעות ספינות מכולה גדולות ומשם מתפזרת הסחורה בספינות קטנות יותר.

דב חנין: אלא אם כן הכוונה היא להפוך את מפרץ אילת כולו לסוג של hub ענק של מכולות, ברור לגמרי ששימוש בנמל אילת שאיננו hub כזה ייקר במידה ניכרת את הסחורות לצרכן הישראלי ויגרום בסופו של דבר להעלאת מחירים בישראל.

דב חנין: כך שגם ההצדקה הזאת להקמת קו הרכבת לאילת איננה עומדת במבחן.

דב חנין: אני מברך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים שהשתתף אתנו בדיון ומצטרף אלינו גם למליאה.

דב חנין: הצדקה נוספת שמובאת לרעיון הזה של הרכבת לאילת היא תחבורת נוסעים.

דב חנין: לפי המודלים שההחלטה מבוססת עליהם, אני מבין שהתחזית היא ל-5 מיליון נוסעים שייסעו בין המרכז לבין אילת בשנה.

דב חנין: אני מסב את תשומת לבכם, עמיתי חברי הכנסת, לכך שבין פריז ללונדון – ברכבת בין פריז ללונדון – נוסעים בשנה 10 מיליון נוסעים.

דב חנין: יש כאן בשורה חיובית, שבין אילת למרכז הארץ ייסעו מחצית מהנוסעים שנוסעים בין פריז ולונדון.

דב חנין: זו, אדוני היושב-ראש, אפילו בשורה מרגשת.

דב חנין: אילת תהיה משולה לפריז ותל-אביב תהיה משולה ללונדון.

דב חנין: אני אומר את זה באופטימיות ואפילו בהתרגשות – – –

יצחק וקנין: אני רק לא יודע מה הקשר להלבנת הון.

דב חנין: כנראה זה קשור גם להלבנת הון באיזה אופן שאנחנו עדיין לא עמדנו עליו עד הסוף.

דב חנין: אבל אני חייב לומר שעם כל ההתרגשות שהבשורה הזאת יכולה להביא אלינו, כנראה אין בה ממש ואין באמת קשר בין המציאות לאותם מודלים שעומדים ביסודה של החלטת הממשלה.

דב חנין: אז אם כן, מבחינה כלכלית אנחנו מדברים על מהלך שהוא שגוי – גם מבחינת מטענים, גם מבחינת נוסעים – –

יצחק וקנין: אפשר לסכם?

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: – – הרבה הרבה נזקים סביבתיים, כמובן, קשורים בדבר הזה.

דב חנין: עלויות עצומות, אדוני סגן השר, לקופת המדינה – עשרות מיליארדי שקלים.

דב חנין: וכשכולנו מפסידים – הציבור הישראלי מפסיד, הסביבה מפסידה, מערכת התחבורה הציבורית מפסידה, כי לא יישאר לנו כסף לפרויקטים אחרים – השאלה הגדולה היא מי מרוויח.

דב חנין: וזה מוביל אותי, אדוני סגן השר, לנושא שנמצא לפנינו, והוא המאבק בהלבנת ההון.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: [מס' מ/687; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1188.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: דב חנין, תישאר רגע על הדוכן.

יצחק וקנין: תראה, יש לך א' וב' – אתה רוצה לנמק – –

דב חנין: אני אשמח – – –

יצחק וקנין: – – ככה שאני אצביע בנפרד?

יצחק וקנין: אני מצביע בנפרד על כל דין רציפות, גם על א' וגם על ב'.

דב חנין: מאה אחוז, נעשה את זה – – –

יצחק וקנין: ולכן, אם תרצה, אני מאפשר לך גם על ב'.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך עוד ארבע דקות.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני ממשיך באותה סוגיה שהתחלנו לנתח אותה מעל הבמה הזאת, סוגיית הרכבת לאילת.

דב חנין: אני שמח על ההזדמנות שנמצא אתנו סגן שר האוצר, שהוא, כפי שכולנו מכירים, אדם עם חשיבה מאוד מאוד מעשית.

דב חנין: אני פונה אליך, אדוני סגן השר, שמשרד האוצר, בסוגיה הזאת, שהמשמעות הכלכלית שלה היא כל כך דרמטית, כל כך מרחיקת לכת, יגלה עמדה אקטיבית.

דב חנין: חשוב לי לומר, אדוני סגן השר: אני אוהב את הנגב, אני בעד הנגב ואני בעד תושבי הנגב.

דב חנין: אבל ניתן לייצר – אם למשל אנחנו מדברים על פתרונות של תחבורה ציבורית מהירה לנגב – ניתן לייצר פתרונות של תחבורה ציבורית מהירה לנגב בעלות הרבה הרבה יותר זולה.

דב חנין: למשל, כבר היום אנחנו עוסקים – מוביל את זה שר התחבורה, שנמצא פה אתנו – מתבצע מהלך של הכפלת כביש הערבה לאילת לכביש דו-מסלולי.

דב חנין: אם אכן יהיה לנו כביש דו-מסלולי לאורך כל המסלול – והעלויות של זה כמובן הרבה יותר מצומצמות – ניתן לגבש תוכנית של אוטובוסים מהירים לאילת שנוסעים על כביש 6 ואחר כך בכביש הדו-מסלולי החדש, לכל אורכו, ומביאים את אזרחי ישראל לאילת בפחות משלוש שעות.

דב חנין: העלויות של הדבר הזה באופן דרמטי הרבה יותר נמוכות מאשר ההשקעה בקו הרכבת לאילת.

דב חנין: אני יודע שאומרים לתושבי אילת: אתם תהיו קרובים למרכז הארץ, אבל אני אומר להם: אפשר להיות קרובים למרכז הארץ לא בעוד עשר שנים, עם עלויות פנטסטיות של רכבת – אפשר להיות קרובים למרכז הארץ ב"שאטלים" ובאוטובוסים מהירים בתוך שנתיים, אם ניתן עדיפות להכפלת הכביש לאילת.

דב חנין: אגב, בכספים שמיועדים להשקעה ברכבת, אתם תוכלו, במשרד האוצר, במקום להשקיע בתחום הזה, לתת לכל תושבי אילת כרטיס חופשי בחינם, בטיסה, למרכז הארץ.

איתן כבל: דב, בסכום הזה זה לכל ישראל.

דב חנין: לכל תושבי ישראל.

דב חנין: אבל אני מתחיל בתושבי אילת, כי אני פשוט רוצה להשתמש בסכומים האלה, חבר הכנסת כבל, לעוד מטרות חברתיות ראויות – קודם כול לתחבורה ציבורית בערים הגדולות, שהמצב בהן דורש השקעה.

דב חנין: יש הרבה מה להשקיע בתחבורה ציבורית בערים הגדולות – בגוש-דן, ששם זה קטסטרופה, ושר התחבורה יודע את זה; ובמקומות אחרים בארץ.

דב חנין: אבל לא רק תחבורה: איפה ההשקעות במערכת החינוך?

דב חנין: איפה ההשקעות ברווחה?

דב חנין: איפה השקעות במערכת הבריאות שלנו?

דב חנין: כל הדברים האלה תוכלו – יהיה לכך המון כסף פנוי, כולל כרטיסי הטיסה בחינם לתושב אילת מתי שהם רוצים להגיע למרכז הארץ.

דב חנין: כל זה יהיה גם יותר זול, גם יסב פחות נזקים וגם יועיל יותר לציבור הישראלי.

דב חנין: עכשיו, אחד האבסורדים הגדולים שנמצא בפרויקט הזה של הרכבת לאילת זה שמדברים על אותה מסילה בשימושים שהם בעצם מאוד שונים זה מזה.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על קו משאות, זה סוג מסוים של רכבת; ואם אנחנו מדברים על קו של רכבת מהירה, זה סוג אחר של רכבת.

דב חנין: הרי מדברים על רכבת שבשעתיים וחצי תביא אותנו מגוש-דן לאילת.

דב חנין: זאת רכבת מאוד מיוחדת שתעשה את זה, וזו לא אותה רכבת שהיא רכבת משא.

דב חנין: וגם מדברים באותה הזדמנות על רכבת שתעצור בכל מיני תחנות בערבה.

דב חנין: אז אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש:

דב חנין: אם הרכבת תעצור בכל מיני תחנות בערבה, למשל ביוטבתה ובתמנע ובספיר – אגב, כולם מקומות יפים וראויים – איך היא תגיע בשעתיים וחצי לאילת?

דב חנין: הרי זה לא יקרה.

דב חנין: אז צריכים להחליט מה מהסיפורים רוצים לספר לציבור הישראלי, ולספר לציבור הישראלי סיפור אחד ולא סיפורים שונים, שהם גם סותרים האחד את השני.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני גם רוצה לומר משהו על הכנסת בהקשר הזה, ואני רוצה לברך.

דב חנין: בדרך כלל אני יודע שיש תחרות בין ועדות הכנסת – –

יצחק וקנין: – – –

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: – – יש תחרות בין ועדות הכנסת, ובמקרה הזה אני דווקא רוצה לברך על התחרות.

דב חנין: התקיימו היום שני דיונים שהיו משלימים, וכל אחד מהם תרם לעניין – גם בוועדת הפנים והגנת הסביבה וגם בוועדת הכלכלה של הכנסת; כי הסוגיה הזאת היא כל כך אבסורדית, היא כל כך חסרת הצדקה, היא כל כך לא לטובת תושבי הנגב, היא כל כך לא לטובת תושבי אילת, שיהפכו את העיר שלהם לעיר של מכולות ויהרסו לגמרי את התיירות בעיר הזאת – באמת, בכייה לדורות – שטוב שהכנסת מקיימת דיונים מקבילים כדי שהסוגיות האלה תתבררנה לעומקן עד הסוף.

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה – אבל רק לסדרי ההצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: יש שתי בקשות של הממשלה להחיל דין רציפות.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים על א' בנפרד ועל ב' בנפרד.

יצחק וקנין: רבותי, על א', הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011.

יריב לוין: לא הבנתי על מה מצביעים – – –

יצחק וקנין: כן, לא' ולב' בנפרד, ולכן אנחנו נצביע על א' בנפרד ועל ב' בנפרד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני חוזר: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק כדלקמן: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011, הצעת חוק מס' מ/638.

יצחק וקנין: רבותי, מי שבעד, הוא בעד דין הרציפות; מי שנגד, הוא נגד החלת דין הרציפות.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011, נתקבלה.

יצחק וקנין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, דין רציפות הוחל על הצעת החוק, כפי שהכרזתי.

יצחק וקנין: אני עובר לב', הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 11) (נותני שירות עסקי), התשע"ב–2012, הצעת חוק מ/687.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד החלת דין הרציפות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 18 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 11) (נותני שירות עסקי), התשע"ב–2012, נתקבלה.

יצחק וקנין: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, גם על הצעה ב' – הכנסת אישרה את דין הרציפות בחוק זה.

יצחק וקנין: [מס'; מ/505; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 1391.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים, רבותי.

יצחק וקנין: סעיף 6, הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הרשות לשימור המורשת של עדות ישראל, התש"ע–2010, הצעת חוק מ/505.

יצחק וקנין: הודעה נמסרה בתאריך 20 במאי 2013.

יצחק וקנין: רבותי, הנמקה של הסיעות.

יצחק וקנין: הנמקת סיעת העבודה, אני מבין שאתם מוותרים.

יצחק וקנין: הצעת יהדות התורה – אין אף אחד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת של מרצ – אני מבין שגם הם מוותרים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, חמש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: רבותי, מייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

נחמן שי: עכשיו הרכבת מחיפה לאילת.

נחמן שי: קודם נסענו מאילת לחיפה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו עוסקים בחוק שעוסק במורשת, ואני כמובן חושב שמורשת היא דבר מאוד חשוב.

דב חנין: צריך לשמור על המורשת, וגם צריך לשמור על הטבע שלנו.

דב חנין: אני התחלתי לדבר על ההיבטים הכלכליים האבסורדיים של הרכבת לאילת, אבל זו ההזדמנות לדבר על הפגיעות שיש בדבר הזה.

דב חנין: במהלך הבעייתי הזה של הרכבת לאילת אנחנו פוגעים במורשת אבות, בטבע שלנו, באזורים לא פגועים.

דב חנין: באמת, כל האזור של מדבר צין, הירידה מאזור דימונה אל הערבה, אזור יפהפה שאני מציע לכל חברי הכנסת – אני יודע שיש עדיין כמה חברי כנסת, שלא כמוך, חבר הכנסת שטרן, שמטייל הרבה בארץ – – –

אלעזר שטרן: – – –

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: אבל יש עדיין כמה חברי כנסת שלא עושים את זה באופן שוטף.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות כדי לקרוא לכם לטייל בנגב הצפוני, כי זה עולם הולך ונעלם.

דב חנין: עוד מעט במקום זה אתם תראו גשרי רכבת עם עמודים חשמליים, כי יהיו שם 16,000 עמודים חשמליים, אז אותו אזור מופלא של הנגב ייהרס.

דב חנין: אבל לא רק על הנגב אנחנו מדברים.

דב חנין: אנחנו מדברים על מפרץ אילת, עם כל שמורת האלמוגים המיוחדת שם, שזה באמת אזור שהוא שכיית חמדה.

דב חנין: לא צריך להגיד לציבור הישראלי, הרבה ישראלים נהנים מהמקום הזה.

דב חנין: וגם זה נמצא בסכנה, עם כל הרעיונות להקים את נמל התעלה.

דב חנין: זה מין נמל מכולות ענק, שאמור להתחבר לרכבת.

דב חנין: עכשיו אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, את הדבר הכי משונה שנתקלתי בו.

דב חנין: יש תוכנית לרכבת, ואנחנו העלינו את הביקורת על הנמל הזה שאמור לשרת את הרכבת, ומביאים את הדברים האלה לוועדה, ואז אומר השר: לא, אין תוכניות לנמל תעלה.

דב חנין: שואלים אותו: אז למה תתחבר הרכבת?

דב חנין: הרכבת לא תתחבר לשום מקום.

דב חנין: הרכבת תהיה רכבת, ונמל לא יהיה.

דב חנין: אין כרגע תוכניות לנמל.

דב חנין: אז איך נעשה גשר יבשתי שיהיה חלופה לתעלת סואץ אם הרכבת לא תגיע לשום מקום?

דב חנין: זו שאלה מאוד מאוד כבדה, שהתלבטנו בה בוועדה.

דב חנין: אבל בסופו של דבר הגענו לתשובה, ואני חושב שבתשובה הזאת יש גם אופטימיות מסוימת, ואני רוצה לבשר על האופטימיות הזאת לציבור הישראלי: רכבת המטענים לאילת היא היום רכבת לשום מקום.

דב חנין: ואני רוצה שתסכים אתי, אדוני היושב-ראש, שרכבת בהיקף כזה שהיא רכבת לשום מקום היא בוודאי אטרקציה, ואילת היא עיר האטרקציות.

דב חנין: ואנחנו מוסיפים לאילת אטרקציה, שהיא רכבת לשום מקום, שתתווסף למגוון האטרקציות שתהיינה באילת.

דב חנין: אבל בנימה רצינית יותר, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: נאמר פה מעל הבמה הזאת בהקשרים שונים: אין לנו ארץ אחרת.

דב חנין: ופרויקט כל כך בעייתי, עם פגיעה כל כך קשה, כל כך בלתי הפיכה, במפרץ אילת, בערכי טבע, בתיירות, תהיה לו משמעות קטלנית לעתידה של העיר אילת.

דב חנין: ואני אומר את הדברים כמי שעתידה של אילת ועתידו של הנגב מאוד יקרים לו.

דב חנין: ואני פונה מעל הבמה הזאת גם לתושבי הנגב ולתושבי הערבה, ואני מרבה להגיע לשם; אני מאוד אוהב את האזור הזה.

דב חנין: ואני פונה אליכם לקרוא את הנתונים ולחשוב על החלופות.

דב חנין: אני יודע, לא קל לחיות רחוק ממרכז הארץ, וצריך לייצר חלופות תחבורה מהירה לכל תושבי הדרום, ובמיוחד לתושבי אילת ולתושבי הערבה הדרומית, להגיע במהירות למרכז הארץ.

דב חנין: ואני גם מסכים שחלופה של תחבורה אווירית היא לא חלופה מספקת, צריך חלופה יבשתית מהירה.

דב חנין: הטענה שלנו היא שאפשרית חלופה מהירה של תחבורה יבשתית גם בלי להרוס את מדינת ישראל, בלי להרוס את הנגב, בלי להרוס את הערבה, בלי להרוס את מפרץ אילת.

דב חנין: הדבר המצער ביותר, אדוני היושב-ראש, הוא שמאחורי הדברים האלה, כך אני מבין, עומדים אינטרסים זרים בכלל.

דב חנין: אומרים לנו שלסינים יש אינטרס לשבור את המחירים בתעלת סואץ.

דב חנין: אז אולי לסינים יש אינטרסים כאלה, אבל למה אנחנו צריכים לשלם את המחיר?

דב חנין: מה מדינת ישראל מקבלת מסין בתמורה?

דב חנין: לפחות יגידו לנו מה אנחנו מקבלים בתמורה לכך שהם ישברו את המחירים בתעלת סואץ, אם בכלל ישברו את המחירים בתעלת סואץ.

דב חנין: כי כפי שהסברתי בתחילת הדיון שלנו, אנחנו עוסקים ברכבת לשום מקום, אז יכול להיות שגם אנחנו נהרוס את הנגב, אבל גם בסוף נאכזב את הסינים, ואז נסתבך בכל הכיוונים; גם נאכל את הדגים הסרוחים, אדוני היושב-ראש, את הדגים הסרוחים של מפרץ אילת, של מה שיישאר, וגם נגורש מהעיר.

דב חנין: ואני מקווה שלא כך יהיה, זה תלוי גם בנו בכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הרשות לשימור המורשת של עדות ישראל, התש"ע–2010, הצעת חוק מ/505 – מי בעד, רבותי, החלת דין הרציפות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה – 11 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הרשות לשימור המורשת של עדות ישראל, התש"ע–2010, נתקבלה.

יצחק וקנין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, גם על הצעת חוק זו הכנסת אישרה להחיל את דין הרציפות.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח בחשוון התשע"ד, 22 באוקטובר 2013, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: רבותי, ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.