ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 65, 2013-10-16 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת לזכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זיכרונו לברכה, במלאות 18 שנים להירצחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את כניסת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס; ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו; נשיא בית-המשפט העליון, השופט אשר גרוניס; שר הביטחון משה יעלון; שרי הממשלה בהווה ובעבר; יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ; שופטי בית-המשפט העליון, השופטת עדנה ארבל, השופט אליקים רובינשטיין, השופט חנן מלצר, השופט עוזי פוגלמן, השופט יצחק עמית, השופטת דפנה ברק-ארז; היועץ המשפטי לממשלה, עורך-דין יהודה וינשטיין; מפכ"ל המשטרה יוחנן דנינו; חברי הכנסת בהווה ובעבר; ראשי נציגויות זרות; ראשי העדות הדתיות בישראל; מזכירת הכנסת, גברת ירדנה מלר-הורוביץ; מנכ"ל הכנסת, מר רונן פלוט; היועץ המשפטי לכנסת, עורך-דין איל ינון; תלמידים; חניכי תנועות נוער; חיילים; שוטרים; סוהרים; משפחת רבין היקרה, הילדים דליה ויובל, הנכדים, כל בני המשפחה; אורחים נכבדים; אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: 18 שנים חלפו מאז אותו לילה מר ונמהר שבו שמענו כולנו כי שר וגדול נפל היום הזה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: במושגים שלנו כישראלים, כבני-אדם, מדובר בתקופה שהיא כמעט נצח.

יולי יואל אדלשטיין: החיילים הצעירים המתגייסים בימים אלה לצבא, אלו שיהיו קציני העתיד, דור ההמשך, טרם נולדו אז.

יולי יואל אדלשטיין: הם כבר לא ישאלו אחד את השני: איפה היית כאשר רבין נרצח?

יולי יואל אדלשטיין: נוער הנרות, דור שלם שחווה את הרצח כפגיעה בלבו, מציין כבר את שלהי שנות ה-30 שלו.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל כולה התבגרה והזיכרון מצטייר כזיכרון היסטורי.

יולי יואל אדלשטיין: בחלוף 18 שנים לרציחתו של ראש ממשלת ישראל בידיו של רוצח יהודי, הופך רצח רבין ממאורע אישי לאירוע היסטורי מכונן האמור להיחקק בתודעה הלאומית.

יולי יואל אדלשטיין: רבים מאתנו נוטים לצייר תמונה רומנטית של הקיום היהודי ושל הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: עבור רבים רצח רבין הוא מאורע יוצא דופן, חד-פעמי, שאין לו אח ורע בהיסטוריה של מדינת ישראל ושל העם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: ואכן, במידה רבה של צדק, רצח ראש הממשלה של מדינת ישראל בידי מתנקש יהודי הוא אירוע חריג.

יולי יואל אדלשטיין: אבל האלימות הפוליטית, לצערי, איננה חריגה כלל ועיקר.

יולי יואל אדלשטיין: מאז ומתמיד ביטוייה של אלימות מרחפים כפתרון קצר-טווח, מהיר, יעיל ואכזרי מעל מרחביה של העשייה הפוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: רצח אבנר בידי יואב, מרד אבשלום, הפילוג בממלכת ישראל, רצח גדליה וקרב המחנות בימי בית שני הם דוגמאות היסטוריות אחדות מני רבות.

יולי יואל אדלשטיין: אך לא רק בעבר.

יולי יואל אדלשטיין: ההיסטוריה היהודית המודרנית ואף זו של מדינת ישראל לא חסרה דוגמאות וניסיונות לריצת רגליים להרע, לחיסול חשבונות או מתנגדים פוליטיים.

יולי יואל אדלשטיין: זו איננה מחלה של השמאל או של הימין, זאת איננה מחלה ישראלית או יהודית בלבד, זוהי מחלה עקשנית שפגיעתה רעה.

יולי יואל אדלשטיין: ניתן לומר כי זוהי מחלה קשה, אבל כזו שניתן להתמודד אתה והיא איננה חשוכת מרפא.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להתמודד עם אלימות בכלל ועם אלימות פוליטית בפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חייבים להתמודד אתן, להישיר מבט מול איומיהן ולנצח במאבק נגדן.

יולי יואל אדלשטיין: תחילה יש להכיר במחלה, לא לשגות ברומנטיקות ש"לנו זה לא יקרה".

יולי יואל אדלשטיין: בשלב השני יש להקצות כוחות להתמודד עמה ברמה המעשית והמיידית.

יולי יואל אדלשטיין: והשלב השלישי הוא השלב החשוב והעמוק ביותר: השלב החינוכי.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להסביר ולשוב ולהסביר שאלימות לא מקצרת את הדרך אלא משבשת אותה.

יולי יואל אדלשטיין: צריך ללמד את המבוגרים, הנוער והצעירים את העוול שבאלימות הפוליטית, את הטיפשות בלקיחת החוק לידיים ואת האיוולת שבאנרכיה.

יולי יואל אדלשטיין: המסורת היהודית ידעה מאז ומתמיד להעריך את השונות.

יולי יואל אדלשטיין: רק לאחרונה חגגנו את חג הסוכות.

יולי יואל אדלשטיין: בסוכות אין אדם יוצא ידי חובתו עד שיהיו כל ארבעת המינים בידו כאגודה אחת – ערבה, לולב, הדס ואתרוג.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד מהם הוא מין שונה, אך המצווה היא לאגד את כולם יחד.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי חגיגה של השונות, של היחד למרות ההבדלים, חגיגה שהאלימות הפוליטית מאוימת ממנה אבל גם מאיימת עליה.

יולי יואל אדלשטיין: אף שלא הייתי מתומכי רבין ואף חלקתי על דרכו הפוליטית, אין לי ספק שהלקח המרכזי ממותו בידי בן-עוולה חייב להיות חיזוקה של המורשת הדמוקרטית של מדינת ישראל ופיתוח השיח הפוליטי.

יולי יואל אדלשטיין: כיושב-ראש הכנסת אני סבור שלכנסת יש תפקיד חשוב בהתאמת העקרונות האלה בשיח הישראלי ובציבוריות הישראלית כולה.

יולי יואל אדלשטיין: נר הנשמה והזיכרון לזכרו של יצחק, לוחם הפלמ"ח, רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, שר הביטחון וראש הממשלה, יאיר באור נוגה את הזיכרון הישראלי וישמש תמרור אזהרה נצחי מפני הסכנה והאסון בחברה שבה איש הישר בעיניו יעשה.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכובדי, אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת את דברו.

בנימין נתניהו: מכובדי נשיא המדינה שמעון פרס, מכובדי יושב-ראש הכנסת, מכובדי כולם, ובראשם בני משפחת רבין, ב-66 שנות עצמאותנו חווינו אירועים משמחים וגם אירועים קשים וכואבים.

בנימין נתניהו: ידענו זמנים של התרגשות והתרוממות רוח, ומנגד – ימים של חרדה, כאב ויגון.

בנימין נתניהו: אבל רגע שחור בתולדותינו ייזכר לדיראון עולם בקורותיה של מדינת ישראל ככתם שאינו דוהה, וזהו הלילה שבו נרצח ראש הממשלה יצחק רבין.

בנימין נתניהו: יצחק רבין, זיכרונו לברכה, נרצח בלבה של תל-אביב.

בנימין נתניהו: ומה שהעצים את המאורע המזעזע והבלתי-נתפס הזה היה העובדה שנרצח ראש ממשלה, מנהיג שנאבק כה רבות למען ביסוס עצמאותנו וחיזוק ביטחוננו.

בנימין נתניהו: הוא נרצח בידי יהודי, רוצח נקלה, שידו כלל לא רעדה כשירה באקדח הקטלני.

בנימין נתניהו: אני חוזר ואומר, וחשוב שכולנו נחזור ונאמר שוב ושוב: אין חנינה לרוצח, ואסור שאי-פעם תהיה לו חנינה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה בקי בהיסטוריה בכלל, ובהיסטוריה היהודית, אבל אני מרשה לעצמי להעיר הערה.

בנימין נתניהו: אינני חושב שהעם היהודי בזמן החדש נתפס לקלקולים של עמים אחרים ולקלקולים של עמנו בזמן העתיק, עד אותה מלחמת אחים על חומות ירושלים בזמן המצור הרומאי.

בנימין נתניהו: אנחנו את הלקח הזה למדנו.

בנימין נתניהו: מן הטראומה הזאת אנחנו השכלנו לא לנהל מלחמות או רציחות בתוכנו, בניגוד לעמים רבים אחרים בזמן החדש.

בנימין נתניהו: לא מלחמת אזרחים בישראל – לא הייתה.

בנימין נתניהו: מנהיגינו השכילו – שגם לא תהיה, ועל כן הזעזוע העמוק מרצח ראש הממשלה הוא תמרור אזהרה שאנחנו חייבים להמשיך להחזיק אותו לנגד עיני כל העם, בנינו ובנותינו, נכדינו והדורות הבאים.

בנימין נתניהו: כל תחנות חייו של יצחק רבין, מילדותו ועד יום מותו, היו טבועות בחותם השירות לכלל.

בנימין נתניהו: הוא היה לוחם ומפקד בפלמ"ח, ראש המטה הכללי של צה"ל ומשחרר ירושלים, שגריר בארצות-הברית, ראש הממשלה, איש ביטחון ואיש שלום.

בנימין נתניהו: רבים בעם העריכו, וגם אני בתוכם, גם אלה שחלקו עליו מעת לעת – תמיד הערכנו את נאמנותו העמוקה למדינת ישראל, שבטובתה חפץ ובעבורה פעל.

בנימין נתניהו: רבין ידע לעמוד בנחישות על משמר האינטרסים של המדינה, כפי שהוא הבין אותם, והוא ייצג אותה בזקיפות קומה.

בנימין נתניהו: כשהוא הוזמן, למשל, לארוחת ערב חגיגית עם נשיא ארצות-הברית בבית הלבן בספטמבר 1974, כמה חודשים לאחר שהחל לכהן כראש ממשלה, הוא הגיש למארחו שי, פסל כסף של דוד וגוליית, והוא אמר: גורלו של העם היהודי היה להילחם מעטים נגד רבים ולהאמין שננצח בזכותו של הצדק, ובכל זאת טוב שיהיו לנו כלי נשק מתוחכמים יותר מהקלע וחלוקי האבן של דוד, כדי שהצדק יוכל להתקיים.

בנימין נתניהו: זהו לקח חשוב עבור כולנו, שהרי ממשלה בישראל, העומדת על עקרונותיה, מדינה שמכבדת את עצמה ואת ריבונותה, חשוב שיהיו בידיה הכלים להגן על המדינה בכוחותיה של המדינה.

בנימין נתניהו: רבין פעל רבות כרמטכ"ל, כשר ביטחון, כראש ממשלה, להבטיח את חוסנו של צה"ל כמכשיר החיוני להבטחת עתידנו ולהשגת שלום עם שכנינו.

בנימין נתניהו: בלי צה"ל גורלו של העם היהודי היה בדיוק כגורלו של עמנו בשנות הגלות, וצה"ל היה והנו הדבר שעומד בינינו לבין גורל הכליה.

בנימין נתניהו: זה נכון תמיד, גם כשאנחנו משיגים הסדרי שלום, וגם אם איננו משיגים אותם ואנחנו שואפים להשיג אותם; הכוח שלנו הוא ערובה הן לקיום והן לשלום.

בנימין נתניהו: והיום, כשמסביב ייהום הסער והסהר, הדברים הללו נכונים יותר מתמיד.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים למצות את הסיכוי לשלום, איננו רוצים מדינה דו-לאומית, ובאותה עת איננו רוצים שלוחה איראנית ביהודה ושומרון, כפי שכבר קרה בגבולותינו.

בנימין נתניהו: וזה מחייב שגבול הביטחון של ישראל ייוצב בבקעת-הירדן, בדיוק כפי שאמר יצחק רבין בנאומו האחרון בכנסת כמה שבועות לפני מותו; מה שהיה תקף אז, תקף עוד יותר היום, לאחר עליית האסלאם הקיצוני, לאחר שבאי-כוחה של איראן השתלטו על שטחים שפינינו בלבנון ובעזה.

בנימין נתניהו: במזרח תיכון גועש המפתח להשגת שלום עם שכנינו הפלסטינים טמון קודם כול ביכולתנו להגן על השלום ולהגן על עצמנו במקרה שכוחות אחרים ינסו לפרום את השלום.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, רציחתו של יצחק רבין הייתה לא רק התנקשות בדמוקרטיה ופגיעה אנושה בלב האומה; היא הייתה גם טרגדיה אנושית גדולה.

בנימין נתניהו: כי יצחק רבין היה אדם מיוחד, ערכי ושורשי, ביישן ודעתן כאחד.

בנימין נתניהו: ג'ינג'י אנליטי, ישראלי מאוד.

בנימין נתניהו: צבר בכל רמ"ח איבריו, ועם זאת פתוח לחלוטין לעולם המשתנה סביבנו.

בנימין נתניהו: אבל מעל לכול ניכרה בו הדאגה האמיתית לעתיד המדינה, לשלומה ולביטחונה, והידיעה שהוא אישית נושא בעול הבטחתם.

בנימין נתניהו: וכשאיש כזה נקטל, משהו מת בתוכנו.

בנימין נתניהו: וגם אם דרכנו תהיה סוגה בביטחון, בשלום ובפריחה כלכלית, לא במהרה נתנחם.

בנימין נתניהו: כי שר וגדול נפל בישראל, אבל קודם כול בן-אדם.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, ומתכבד להזמין את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לשאת את דברה.

שלי יחימוביץ': בני ובנות משפחת רבין היקרים, כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, ראש הממשלה בנימין נתניהו, נשיא בית-המשפט העליון אשר גרוניס וכל שופטי העליון, שרים, חברי כנסת בהווה ובעבר, קהל נכבד, חברי "חוג ה-4 בנובמבר" של מפלגת העבודה המציינים יום-יום זה 18 שנים את רצח ראש הממשלה רבין, שהיה יושב-ראש המפלגה שלנו – מי שביום הרצח היו תינוקות בני יומם ומי שנולדו אחריהם כבר לא יודעים לענות על השאלה שכל מי שהיה ילד ומעלה יודע למלמל את התשובה עליה מתוך שינה: איפה היית כשרבין נרצח?

שלי יחימוביץ': הילדים האלה הם היום בוגרים על-פי חוק, מתגייסים בימים אלה לצה"ל, רשאים לבחור לכנסת, מתכננים את העתיד.

שלי יחימוביץ': אבל כל מי שעמד על דעתו זוכר.

שלי יחימוביץ': אני זוכרת שביקשו ממני לשדר מהעצרת אבל לא הרגשתי טוב.

שלי יחימוביץ': הייתי בהיריון מתקדם עם בתי הקטנה ונשארתי בבית.

שלי יחימוביץ': היום היא כמעט בת 18, בי"ב, ואו-טו-טו מתגייסת.

שלי יחימוביץ': מדהימה התחושה המשותפת לרבים כל כך שמצד אחד נצח חלף מאז, ומצד שני, זה קרה לפני שנייה אחת בדיוק.

שלי יחימוביץ': אין לנו בעיות שכחה.

שלי יחימוביץ': זיכרון הרצח חקוק בנו באופן משמעותי, מכונן, טראומטי ובלתי נשכח.

שלי יחימוביץ': אבל גם מאוד מאוד אישי או קבוצתי, כי אם יש משהו שעדיין, למרבה הצער, לא הצלחנו לעשות, הוא לכונן לנו אתוס לאומי משותף סביב הרצח.

שלי יחימוביץ': ואתוס לאומי משותף אין משמעותו שנסכים אלה עם אלה בכול.

שלי יחימוביץ': להפך, העימות האידיאולוגי הוא נשמת אפה של הדמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': ועל נשמת אפה של אותה דמוקרטיה אני מדברת, כי יש דברים שאינם שנויים במחלוקת.

שלי יחימוביץ': העובדה שאנחנו עומדים כאן ומספידים ביום ממלכתי מיוחד, מיוחד במינו, ראש ממשלה בישראל, היא בשל העובדה שהוא נרצח.

שלי יחימוביץ': ולא סתם נרצח, הוא נרצח בשל דעותיו.

שלי יחימוביץ': הוא נרצח משום שהוציא לפועל מדיניות שהאמין בה ובגללה נבחר בבחירות דמוקרטיות להנהיג את המדינה.

שלי יחימוביץ': הוא לא הפתיע את בוחריו כפי שעשו מנהיגי ימין שבחרו, בצדק, ללכת בדרך השלום.

שלי יחימוביץ': הוא עשה בדיוק מה שהבטיח.

שלי יחימוביץ': על כך נבחר, על כך נרצח, רצח פוליטי, רצח שמפורר את יסודות הדמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': וכדי לאחות באמת את פצעי הדמוקרטיה יש דברים שחובה לזכור ולא לשכוח, וזו חובה שחלה על כל המחנות הפוליטיים – לזכור; לזכור את האלימות באוויר שגאתה כל הזמן והייתה קשה וחדה ופרצה מבלי משים כל גבול לגיטימי של מחלוקת פוליטית; לזכור את ארון המתים הידוע לשמצה, את הדיון ההלכתי כביכול, ההתפלפלות האם מותר או אסור לרצוח ראש ממשלה; לזכור את ההסתערות על רכבו בהפגנה פרועה ואלימה סביב משכן הכנסת; לזכור את הלבשתו של ראש הממשלה שלנו, לוחם ומפקד מהולל בצה"ל במדי אס.

שלי יחימוביץ': אס.

שלי יחימוביץ': ובכאפייה; לזכור את ה"פולסא דנורא", את גזרי-דין המוות, את הפגנות ההסתה שנראו אולי לרגע ככר פורה לפוליטיקה, אבל בפועל התירו דם.

שלי יחימוביץ': אז לא ידענו לאיזה תהומות של קנאות ורצחנות פוליטיות אנחנו עלולים להידרדר, אבל היום אנחנו יודעים איך מחאה והתרסה וביקורת והפגנות קשות ככל שיהיו וכאלה שהדמוקרטיה כן יכולה וצריכה וחייבת להכיל, נטענות לאטן בלגיטימציה לרצח.

שלי יחימוביץ': זה קרה, בין היתר, כי הציבור הנורמטיבי לא היה שם, ונדמה לי שאם יש לקח אחד לפחות שנלמד, וטוב שנלמד, הוא הלקח שאין די בבחירת מנהיגים פעם בכמה שנים וללכת לישון שינה פוליטית.

שלי יחימוביץ': כן, יש לנו על הראש פרנסה וילדים ולימודים וצרות והנאות וטרדות ואתגרים ושאיפות וחלומות אישיים, אבל הרחוב הפוליטי אסור שיהיה מופקר לשוליים הקיצוניים.

שלי יחימוביץ': ויש לנו תפקיד לפקוח עין ולבקר ולראות שהמנהיגים הנבחרים מקיימים את הבטחותיהם, אבל גם לגונן על המנהיגים שנבחרו ולפקוח עין על הרחוב ולהיות בו לבל ייבזז בידי גורמים קיצוניים, בין שהרחוב הזה הוא כיכר ובין שהרחוב הזה הוא צ'ט בפייסבוק.

שלי יחימוביץ': "אני אנווט", הצהיר רבין בנאום שנשא כשנודעו תוצאות הבחירות לכנסת השלוש-עשרה בשנת 1992.

שלי יחימוביץ': זאת לא הייתה הכרזה דיפלומטית במיוחד.

שלי יחימוביץ': באופן כללי הוא לא הצטיין בלשון זהירה ולא היה פוליטיקלי קורקט ואמר את כל מה שהיה על לבו, ו"אני אנווט" הזה פורש כמילים שבאו להעמיד במקום את מי שלדעתו התקשו לעכל את המנהיגות שלו ואת הניצחון שלו.

שלי יחימוביץ': אבל איש לא העלה על דעתו איזו משמעות עמוקה תהיה ל"אני אנווט" ועד כמה היו המילים האלה בבחינת הודעה על חזון שבכוונתו לממש ולא איזה אמירה קנטרנית ליריבים פוליטיים.

שלי יחימוביץ': וכשאמר "אני אנווט" הוא התכוון גם ל"אני אשתנה".

שלי יחימוביץ': אני חושבת שנייר הלקמוס הכי טוב לעומק מימושה של ההכרזה הזאת הוא דווקא ערביי ישראל.

שלי יחימוביץ': הם, שנטרו לו ולא סלחו לו על היותו שר הביטחון באינתיפאדה הראשונה ועל המילים הקשות "נשבור להם את הידיים והרגליים", הפכו לאוהביו משום שניווט, וכשנרצח התייפחו והתאבלו עליו יחד עם כלל אזרחי המדינה, לא רק משום שהפך לאיש של שלום, ולא רק משום שהוקירו אותו על השינוי בעמדותיו כלפי הפלסטינים בשטחים, אלא גם משום שפעל לתקן את העוול המתמשך של הדרתם מהחיים הכלכליים והאזרחיים של המדינה.

שלי יחימוביץ': בכל פעם שאני מזכירה את שמו של יצחק רבין בקרב קבוצה של ערביי ישראל, סתם בשיחה או במפגש, תמיד יהיו אחד או שניים שיוסיפו: עליו השלום.

שלי יחימוביץ': לא יצא לי מעולם לשמוע את ה"עליו השלום" הזה שנאמר בהערכה ובצער על שום אדם אחר.

שלי יחימוביץ': מי היה מאמין שכך יגידו על שר הביטחון בעת האינתיפאדה – עליו השלום.

שלי יחימוביץ': מדהים איזה חוזקה פנימית הייתה לו – לא רק לנווט אלא גם לשנות סדרי עולם, כבר אמרתי, בלי להבין את רזי הפוליטיקלי קורקט.

שלי יחימוביץ': לעמוד כאן על הדוכן הזה כראש ממשלה ושר ביטחון ולהודיע, למשל, שהוא משנה את הפקודות הצה"ליות כך שהצבא לא יפלה יותר הומואים.

שלי יחימוביץ': זה היה בעקבות החשיפה האישית של הפרופסור עוזי אבן שסיפר את סיפור אפלייתו ורדיפתו בצה"ל.

שלי יחימוביץ': בלי למצמץ, בלי להבין אפילו על מה כל המהומה הגדולה, גרם לזה שצה"ל יהיה הצבא הראשון בעולם שלא מתעמר בהומוסקסואלים.

שלי יחימוביץ': וכך בכל הזירות.

שלי יחימוביץ': ואין לי שום כוונה להפוך את רבין לקדוש; הכרתי אותו אישית על פני השנים כעיתונאית.

שלי יחימוביץ': קדוש הוא לא היה, אבל מנהיג כן, כי כמעט בכל צומת של מבחן המוסר והאומץ, בדברים הגדולים באמת, לא בשטויות, הוא התגלה במלוא העוצמות שלו.

שלי יחימוביץ': ממשלת רבין הייתה הממשלה האחרונה שהורידה את האי-שוויון.

שלי יחימוביץ': מאז הוא קפא.

שלי יחימוביץ': בעשור האחרון הוא זינק למקומות שאנחנו צריכים להתבייש בהם.

שלי יחימוביץ': בתקופתו תקציב החינוך גדל ב-60%.

שלי יחימוביץ': לא פחות – 60%.

שלי יחימוביץ': 20 שנה עברו מאז נחתם הסכם אוסלו על מדשאות הבית הלבן.

שלי יחימוביץ': אנחנו ראינו בו פתח של תקווה לפיוס היסטורי בין האומה הערבית הגדולה לבין מדינת ישראל וסיום הסכסוך בינינו לבין שכנותינו; אחרים הרגישו שמדובר באסון של ממש, שמאיים על עצם קיומה של מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': מאז ועד היום שני המחנות הפוליטיים המרכזיים בישראל עברו תהליך של התפכחות.

שלי יחימוביץ': אנחנו כבר לא מצפים לשלום אוטופי של יונים צחורות ופרחים בקנה, ומעטים במחנה הימין ממשיכים לדבוק בשאיפה למדינה יהודית גדולה על כל שטחי ארץ-ישראל השלמה, שלא לדבר על "שתי גדות לירדן, זו שלנו, זו גם כן".

שלי יחימוביץ': לרוב אזרחי מדינת ישראל ברור היום שלעולם לא נוכל לחנך את הפלסטינים ולגרום להם בכוח לברך על המפעל הציוני המפואר שלנו, לחגוג את עצם קיומו.

שלי יחימוביץ': אין לנו שליטה על החלומות שלהם, אבל יש לנו שליטה על הגורל שלנו.

שלי יחימוביץ': אנחנו, חברי הבית הזה, אחראים לייצר מציאות שבה לצד הבחינה המפוכחת, הביקורתית, של השינויים האסטרטגיים במזרח התיכון, אנחנו ממשיכים לפעול כל הזמן ליצירת עתיד בר-קיימא עבורנו ועבור הדורות הבאים.

שלי יחימוביץ': אדוני ראש הממשלה, שמעתי אותך גם בהר-הרצל – עת להפסיק לחפש מי צודק ומי אשם, אנחנו או הם.

שלי יחימוביץ': על השאלה הזאת כנראה לעולם לא תהיה תשובה מוסכמת, ועדיף שננטוש את ההתדיינות עליה לטובת פעילות אקטיבית וחיפוש אחר פתרונות פרגמטיים שיאפשרו לנו לחיות בשלום עם עצמנו ועם שכנינו.

שלי יחימוביץ': הוויתור על המתכונת המקורית של הסכמי אוסלו גרם לחלקים שונים בחברה הישראלית להתחיל לצדד ברעיון המדינה הדו-לאומית.

שלי יחימוביץ': אני מכירה את הגרסה של המדינה הדו-לאומית כשהיא מושמעת מפי דמוקרטים אמיתיים, כמו חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, כמו משה ארנס.

שלי יחימוביץ': הם באמת מאמינים במדינה דו-לאומית שיש בה שוויון זכויות לכל אזרחיה.

שלי יחימוביץ': אבל האמת היא שהמדינה הדו-לאומית שעליה מדברים רוב המצדדים בה מצד ימין היא מדינה של סיוט מוסרי, אשר בינו ובין דמוקרטיה אין דבר וחצי דבר.

שלי יחימוביץ': מדינה שעצם המחשבה עליה מעוררת חלחלה.

שלי יחימוביץ': אתמול צוינו כאן 40 שנה למלחמת יום הכיפורים.

שלי יחימוביץ': 2,569 מטובי הבנים שלנו נהרגו בה.

שלי יחימוביץ': זה המספר הרשמי.

שלי יחימוביץ': אלפים נפצעו, רבים נחבלו נפשית באופן שאין לו תקנה, הצלקות מהמלחמה הזאת קשות מנשוא.

שלי יחימוביץ': היום אנחנו יודעים שמעבר לחשבונות הנפש על הכשל המודיעיני המלחמה הזאת יכלה בסבירות גבוהה להימנע.

שלי יחימוביץ': היו שני מתווים על השולחן: את האחד הביא שליח האו"ם גונאר יארינג – הוא דיבר על נסיגה מלאה מסיני, על שלום.

שלי יחימוביץ': לימים מי שמימש את האופציה הזאת היה מנחם בגין המנוח.

שלי יחימוביץ': האחר היה הסדר ביניים עם נסיגה חלקית למיתלה ולגידי.

שלי יחימוביץ': סאדאת אמר כן לשניהם, אבל בצמרת מפלגת העבודה, שהייתה אז בשיא כוחה הפוליטי והנהיגה את המדינה, היה רוב גדול, בהובלתה של ראש הממשלה גולדה מאיר, שלא להאמין בהסדר הזה.

שלי יחימוביץ': רק שניים התעקשו עליו ורצו בו.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שיש כל מיני נרטיבים, אבל חקרתי כמיטב יכולתי.

שלי יחימוביץ': שניים רצו בו: משה דיין, שהיה שר הביטחון, ויצחק רבין, שהיה שגריר ישראל בארצות-הברית ועשה כל שביכולתו כדי לקדם את ההצעה האמריקנית.

שלי יחימוביץ': גולדה אף פעם לא אמרה לא לקיסינג'ר, ממש כמו שהיום אף אחד לא אומר לא לג'ון קרי.

שלי יחימוביץ': לא מספיק לא לומר לא, לא מספיק להיכנס לחדר ולצאת ממנו, לא מספיק להוכיח שאנחנו בסדר והצד השני אשם.

שלי יחימוביץ': את זה אפשר לעשות עד קץ כל הדורות.

שלי יחימוביץ': אז, אגב, המכשול לאותו הסדר ביניים היה שסאדאת רצה להכניס 700 שוטרים לשטח שישראל תפנה.

שלי יחימוביץ': תמיד יהיו איזה 700 שוטרים כמשל.

שלי יחימוביץ': תמיד יהיו סיבות מוצדקות לגמרי שלא להגביה את החזון ואת האמונה, שלא לעשות מאמץ אמיתי, אפילו הירואי, להביא שלום.

שלי יחימוביץ': הדילמה הזאת שליוותה את צמרת מפלגת העבודה שהייתה אז בשלטון, היא היום הדילמה שלך כיושב-ראש הליכוד וראש הממשלה כשהזדמנות חדשה להסדר נפרסת בפנינו.

שלי יחימוביץ': מהוססת, רבת בעיות, אבל אפילו אתה דיברת שלשום במליאה על השינוי ההיסטורי שעובר על חלק ממדינות ערב, ואתה גם שב ומצהיר שחזון שתי המדינות מקובל עליך.

שלי יחימוביץ': אי-אפשר לבקש ממך להזדהות פוליטית עם רבין; אני מאוד מכבדת הבדלים פוליטיים, אבל די לנו שתזדהה עם מנחם בגין המנוח, שעשה מה שגולדה לא עשתה – לא עצם את העיניים, לא סתם את האוזניים.

שלי יחימוביץ': בשבוע שעבר הייתי במפגש של המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה, שנועד לצרף למשמרת תומכים צעירים חדשים.

שלי יחימוביץ': בשלב השאלות שאל אותי אחד הצעירים החדשים אם לא צריך כבר לרדת מהרעיון הזה של שתי מדינות לשני עמים, כי ניסינו את זה כל כך הרבה פעמים וזה נכשל.

שלי יחימוביץ': זאת שאלה שחוזרת כל הזמן ובבסיסה יש קביעה עובדתית לכאורה שניסינו, ניסינו ונכשלנו.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא נכון.

שלי יחימוביץ': הרי מעולם לא ניסינו.

שלי יחימוביץ': התכוונו.

שלי יחימוביץ': כן, רבין התכוון באמת ובתמים, הוא גם היה מסוגל להוביל את המהלך הזה, להוציא אותו מהכוח אל הפועל, על כל מורכבויותיו, קשייו, סיכוניו.

שלי יחימוביץ': אבל הוא נרצח.

שלי יחימוביץ': הוא נרצח לפני שניסינו.

שלי יחימוביץ': כל פעם שניסינו שלום לא התאכזבנו.

שלי יחימוביץ': השלום עם מצרים לא אכזב אותנו, הוא מוכיח את עצמו עד היום.

שלי יחימוביץ': השלום עם ירדן לא אכזב אותנו.

שלי יחימוביץ': את זה לא ניסינו מעולם.

שלי יחימוביץ': הצענו להם הכול והם לא רצו – – –

ציפי חוטובלי: אהוד ברק לא ניסה?

שלי יחימוביץ': המשפט הזה חוזר על עצמו שוב ושוב ושוב, כאילו יש בו כדי לפטור אותנו באיזה אופן מהחובה הבסיסית לקחת על עצמנו במו-ידינו את גורלנו: כן, ברק ניסה וניסה וניסה, ונתן להם הכול בקמפ-דייוויד, אבל הם לא רצו, כן.

שלי יחימוביץ': ואולמרט ניסה וניסה וניסה, אבל זה היה רגע לפני שהוגשו נגדו כתבי אישום.

שלי יחימוביץ': כולם נורא-נורא ניסו.

שלי יחימוביץ': לך יש הזדמנות להוביל מהלך היסטורי, אדוני ראש הממשלה, שיבטיח את עתידה של מדינת ישראל כמדינה ציונית ויהודית ודמוקרטית.

שלי יחימוביץ': קח את ההזדמנות הזאת.

שלי יחימוביץ': די לאיומים ולהפחדות.

שלי יחימוביץ': איזו מנהיגות זאת שמגדלת את צעיריה לחיות בפחד תמידי מאיום קיומי יומיומי?

שלי יחימוביץ': איזה דור גדל לנו ששומע רק הפחדות כל הזמן?

שלי יחימוביץ': כן, צריך להביא בחשבון סיכונים, להיות ערוכים אליהם בכל עת, אבל יש לנו גם אחריות לעתיד, ואין עתיד בלי אופטימיות, אין אופטימיות בלי חזון.

שלי יחימוביץ': הכול עם רגליים על הקרקע, אבל משהו לייחל אליו וליישם אותו.

שלי יחימוביץ': יצחק רבין היה אדם פרגמטי מאוד, פוליטיקאי, הרבה שנים פוליטיקאי, עם כוח סבל, stamina, נחישות.

שלי יחימוביץ': הוא ידע גם לשבת באופוזיציה.

שלי יחימוביץ': הייתי אצלו בחדר קטן מאוד בקריה, הוא ישב שם לבד, והוא ידע גם להנהיג כשהוא נבחר, בלי להתעייף, בלי להתפלג, בלי לפרוש כדי לעשות לביתו.

שלי יחימוביץ': דבר אחד הוא לא היה – הוא לא היה הוזה וחולם חלומות.

שלי יחימוביץ': רבין לא בחר בדרך השלום מתוך רומנטיקה, אלא משום שידע שזה מה שנחוץ למדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אתמול בבית הנשיא הוקרן סרטון של מרכז ההסברה על רבין, ובו הריאיון האחרון שלו בתוכנית "מוקד" אצל נסים משעל.

שלי יחימוביץ': זה היה כמה ימים לפני שהוא נרצח.

שלי יחימוביץ': על מה הוא מדבר שם?

שלי יחימוביץ': על חיבוקים עם הפלסטינים?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': הוא מדבר על הפתרון המדיני בתור אינטרס ישראלי לשמור על המדינה היהודית, כך הוא אמר.

שלי יחימוביץ': "חובבי ציון", הוא אמר שם, לא חלמו על מדינה דו-לאומית.

שלי יחימוביץ': הוא השתמש בביטוי הזה, מדינה דו-לאומית, כבר לפני 20 שנה.

שלי יחימוביץ': רבין לא הלך לעשות שלום מתוך רומנטיקה.

שלי יחימוביץ': יותר מזה, הוא עשה את זה אפילו עם איזה מבע קבוע של רתיעה, הוא לא נהנה מזה.

שלי יחימוביץ': הוא פשוט ידע שזה מה שנדרש לעשות למען המדינה.

שלי יחימוביץ': הרתיעה שלו הייתה כל כך גדולה עד שכולם דיברו איך הוא יצליח ללחוץ את ידו של ערפאת.

שלי יחימוביץ': כבר סיפרתי כאן שערב הנסיעה שלו לוושינגטון ראיינתי את לאה רבין ושאלתי אותה: הוא ילחץ לו את היד?

שלי יחימוביץ': הוא ילחץ לערפאת את היד?

שלי יחימוביץ': איך הוא יעמוד בזה?

שלי יחימוביץ': היא ענתה שיהיה לו קשה מאוד אבל הוא הולך לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': רבין לא דבק ברעיון שתי המדינות כי הוא היה מאוהב בפלסטינים או מאוהב בתהליך השלום.

שלי יחימוביץ': אם הוא היה מאוהב, אז הוא היה מאוהב במדינת ישראל, שלמען ביטחונה ולמען שלומה לחם ולמענה שילם בחייו.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יעקב פרי לשאת דברים.

יעקב פרי: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס, נכבדי יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, ראש הממשלה, חברי לממשלה, משפחת רבין היקרה, חברי וחברותי לכנסת, בנאום הר-הצופים שנשא יצחק רבין בתום מלחמת ששת הימים הוא אמר, בתארו את הקרבת הלוחמים, שההקרבה נבעה מן ההכרה שהם נושאי שליחות עליונה – של הכרה בצדקת ענייננו, של אהבה עמוקה למולדת ושל הכרת התפקיד הקשה שהוטל עליהם להבטיח את קיום האומה במולדתה, לקיים ואפילו יהיה זה במחיר חייהם את זכותו של עם ישראל לחיות את חייו במדינתו, חופשי, עצמאי, בשלום ובשלווה.

יעקב פרי: 26 שנים לאחר נאום הר-הצופים לחץ יצחק את ידו של יאסר ערפאת על מדשאות הבית הלבן.

יעקב פרי: יצחק הרמטכ"ל, שבנאומו בהר-הצופים ביטא הבנה טרגית לאויב שהובס, הוא ראש ממשלה שביטא את רוחה של ישראל חדשה, אנושית, מציאותית ושוחרת שלום.

יעקב פרי: יצחק רבין היה קברניט ישיר, הגיוני, מיומן.

יעקב פרי: הוא לא ניחן בלהט משיחי, נבואי, ולא שפע חן של כריזמה.

יעקב פרי: יצחק היה מהנדס זהיר ונווט דייקן.

יעקב פרי: יצחק לא חיפש גאולה, הוא חיפש תשובות, פתרונות.

יעקב פרי: איש של מעשים, התגלמות הצבר העוקצני והמתוק.

יעקב פרי: איש ישר, נאמן, אחראי, המנתח בקור רוח כל רעיון, כל הצעה, במגמה להגיע לפתרון מעשי.

יעקב פרי: יצחק רבין היה אחינו החכם, האמיץ, אחינו הביישן, שמעולם לא חלק עמנו את רגשותיו ואנו איחרנו מאוד לחלוק עמו את רגשותינו.

יעקב פרי: איש מאופק ונחרץ ועם זאת רגשן, רגשי ומופנם.

יעקב פרי: כחייל כל המלחמות גמר רבין אומר בלבו להביא שלום.

יעקב פרי: כמי שלמד על גופו את מגבלות הכוח, נקט אטיות חשדנית, הססנות שוקלת ועיסוק מייגע באין-סוף פרטים.

יעקב פרי: כל אלו העניקו לו רצינות כבדת משקל, כבדת ראש ותוקף מוסרי מחייב.

יעקב פרי: כבר נאמר, אדוני יושב-ראש הכנסת, כי רצח פוליטי כזה בחיי עם עשוי להיות נקודת מפנה שבה משתנית החברה ומשתנים הדברים.

יעקב פרי: יש שאמרו, ובוודאי שאפו, שדור צעיר שלם שנזרק אל חוויה כה מבעיתה לא ישלים עם האלימות, העיוורון, השנאה והייאוש שחוללו את האסון הזה.

יעקב פרי: בינתיים התגלתה ישראל מכוערת מכפי ששיערנו, אלימה, מחרפת ומגדפת.

יעקב פרי: עבורנו ועבור רבים כל כך במדינת ישראל, 4 בנובמבר 1995 הוא זיכרון הכרוך בכאב, בשבר ובקרע.

יעקב פרי: אבל 18 השנים שחלפו מאז יום הירצחו של ראש הממשלה לשעבר לא מיטיבות עם הזיכרון.

יעקב פרי: בוודאי לא בכל הקשור בבני-הנוער.

יעקב פרי: שליש מבני-הנוער, מבני 12 עד 17 בישראל, כלל לא יודעים מה קרה בכיכר מלכי-ישראל ב-4 בנובמבר 1995.

יעקב פרי: תמונה לא פחות מטרידה עולה גם מעמדתם של בני-נוער בנוגע לרצח פוליטי נוסף.

יעקב פרי: 10% סבורים שרצח פוליטי יכול להיות מוצדק על רקע אידיאולוגי.

יעקב פרי: קרוב ל-20% גילו סלחנות לרוצח, ואותם אחוזים גם סברו שבחלוף 18 שנים צריך אולי לשקול הפחתה בעונש.

יעקב פרי: אין ולא תהא מחילה לבן-העוולה.

יעקב פרי: בפני החברה הישראלית ומערכת החינוך שלה ניצב אתגר חינוכי וציבורי ענק להפוך את רצח רבין לתמרור אזהרה לכולנו כחברה; לגדוע את ידיו של מי שמוכן להרימן על הדמוקרטיה שלנו.

יעקב פרי: איחוד תנועות הנוער, כפי שבא לידי ביטוי במוצאי שבת האחרונה בעצרת לזכרו של ראש הממשלה שנרצח, הוא בהחלט צעד נכון וחיובי שבא לידי ביטוי בכותרת העצרת: "זוכרים את הרצח – שומרים על הדמוקרטיה".

יעקב פרי: יצחק, זכרו לברכה, היה מפקדי.

יעקב פרי: ראיתיו בימים ולילות ארוכים וקשים של דיונים, התלבטויות, חרדה ומתח, ברגעים של סיפוק וברגעים של צער ואובדן.

יעקב פרי: יצחק אהב לשמוע את הדעות וההצעות השונות.

יעקב פרי: האזין לכולן בקשב ובסבלנות.

יעקב פרי: לא תמיד הייתה ההחלטה קלה, ויצחק לא חשש לומר כי ההחלטה קשה עליו.

יעקב פרי: הכנות, האנושיות, הדאגה לפרט ובמיוחד הגיבוי הבלתי מסויג שהעניק לאנשיו, לכפופים לו, אפיינו את אישיותו ואת רגישותו הרבה.

יעקב פרי: 18 שנים עברו מאז אותו לילה קודר ואפל, לילה שבו נרצח קברניט השלום.

יעקב פרי: ההסכם הראשון עם אש"ף חולל מהפך במעמדה המדיני של ישראל בעולם כולו.

יעקב פרי: ארצות ערביות ומוסלמיות החלו לקיים עמנו מגעים רשמיים.

יעקב פרי: כולם פתחו עמנו בשיחות לשיתוף פעולה בנושאי מים, אספקת גז, בקרת נשק, הסכמי תעופה ועוד.

יעקב פרי: ההסכם עם אש"ף הוביל לחתימת הסכם השלום עם ירדן באוקטובר 1994.

יעקב פרי: לעולם מוכה הסכסוכים והקרבות הייתה לרגע עדנה ותקווה לעתיד טוב יותר.

יעקב פרי: כאז, גם היום, ניתן לשנות את מהלך ההיסטוריה ובהחלט צריך ואפשר לעשות את אזורנו ואת חיינו פה טובים יותר ושקטים יותר.

יעקב פרי: פתרון שתי המדינות לשני העמים הוא הפתרון היחיד, כאז, גם היום.

יעקב פרי: זהו אינטרס חיוני שלנו ואסור להרפות לרגע מהמאמץ והחתירה לשלום והבנה.

יעקב פרי: כפי שאמר יצחק רבין ז"ל בטקס החתימה עם אש"ף בקהיר ב-4 בפברואר 1994: "אנו ננסה להאיר אופק חדש עם חיים שאין בהם פחד, חיים שאין בהם שנאה, חיים שאין בהם עיני ילדים מבוהלות, חיים שבהם נבנה בית וניטע כרם ונחיה עד שיבה טובה איש בצד שכנו".

יעקב פרי: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל אייכלר לשאת דברים.

ישראל אייכלר: מכובדי, אדוני היושב-ראש, נשיא המדינה שמעון פרס, ראש הממשלה, שרים וחברי הכנסת, אורחים נכבדים ובני משפחת רבין, 18 שנה כבר מדברים על מעשה הרצח של ראש ממשלה בישראל.

ישראל אייכלר: מתמקדים בעיקר במורשתו המדינית שוחרת השלום והביטחון.

ישראל אייכלר: הרבה פחות מדברים על האיש יצחק רבין.

ישראל אייכלר: אני מבקש לדבר על היהודי יצחק רבין באחד המאפיינים שבהם זכיתי להכירו.

ישראל אייכלר: לפני תשע שנים דיברתי כאן על כמיהתו של רבין, זיכרונו לברכה, להנחלת חינוך יהודי מקורי לכלל ילדי ישראל, ולא רק לילדי החרדים.

ישראל אייכלר: הוא חש בצער כי קיים חסר גדול בחינוך יהודי בקרב הנוער הישראלי.

ישראל אייכלר: בימיו עסקו הרבה בשאלת "מיהו יהודי?", אבל לאיש לא היה ספק מהו יהודי.

ישראל אייכלר: לא הייתה בכלל שאלה מה זאת יהדות.

ישראל אייכלר: לא היה ויכוח.

ישראל אייכלר: היהדות היא התורה ובלעדיה אין יהדות.

ישראל אייכלר: התורה קובעת כי כל בני ישראל קיבלו את התורה בהר-סיני, ובכך היו לאומה אחת.

ישראל אייכלר: זה היה דבר ברור וידוע לכולם.

ישראל אייכלר: יצחק רבין ביטא את ההתגלות הרוחנית בנאום ההיסטורי בהר-הצופים, כשאמר: "תחושת הישועה והנגיעה שנגעו הלוחמים היישר לתוך לב לבה של ההיסטוריה היהודית הבקיעו את קליפת הבושה והנוקשות ועוררו מעיינות של רגש והתגלות רוחנית.

ישראל אייכלר: הצנחנים שכבשו את הכותל עמדו נשענים עליו ובכו", אמר יצחק רבין.

ישראל אייכלר: אותו הדור שקיבל חינוך חילוני סוציאליסטי ידע שגם בית-הכנסת שהם אינם באים אליו הוא מקור החיים היהודיים בדרך ישראל סבא.

ישראל אייכלר: כשבן-גוריון טען שגם הוא מוביל עגלה מלאה בערכי ביטחון וחקלאות ותעשייה, הוא לא חשב לרגע לערער על הבכורה של העגלה המלאה בספרי התורה וההלכה, אמונה ואורח החיים החרדי.

ישראל אייכלר: הוא ידע שבזכותה אנו קיימים כבר אלפי שנים.

ישראל אייכלר: הוא הכיר את התרבות היהודית עוד מהבית בפלונסק.

ישראל אייכלר: ראיתי מכתב של אביו, אביגדור גרין, שמבקש מתיאודור הרצל לסדר ישיבה טובה לבנו המוכשר דוד גרין, שיוכל לצמוח לראש ישיבה גדול.

ישראל אייכלר: רבין כבר היה שייך לדור אשר לא ידע את לימוד התורה, אבל היה לו כבוד גדול מאוד והערכה עמוקה מאוד ללומדי התורה ושומרי מצוותיה.

ישראל אייכלר: לא לחינם זכה יצחק רבין לכבוד הגדול אצל מרן הרב שך זצ"ל, שקיבלו לביתו בשנת תש"ן, אף שהוא לא תמך בממשלת השמאל.

ישראל אייכלר: הרב שך קם ובירכו בבואו ובצאתו, ופעמיים הודה לו שוב ושוב על שהוא מאפשר לבני הישיבות ללמוד תורה בישראל.

ישראל אייכלר: זאת הייתה התרומה האדירה לא רק להמשך קיומו של עם ישראל, אלא גם להיותה של מדינת ישראל מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, שרק עכשיו איבדנו אותו – המה נסעו למנוחות ואותנו עזבו לאנחות – העיד על יצחק רבין דבר שלא שמענו בשמו על רבים אחרים.

ישראל אייכלר: הוא אמר: רבין היה אדם אמיתי, אדם ישר, מעולם לא שיקר לנו.

ישראל אייכלר: ואתם יודעים שבפוליטיקה לאו מילתא זוטרתא היא.

ישראל אייכלר: זה לא דבר פשוט למצוא מנהיג פוליטי שיכול לעמוד בדברתו.

ישראל אייכלר: לא אשכח את ביקורו של רבין במעונו של מורי ורבי, מרן הרבי מבעלז שליט"א.

ישראל אייכלר: כאשר אנשי הביטחון ביקשו להרחיקו קצת מן הצפיפות שנוצרה שם, הוא אמר שאין צורך, כאן אני מרגיש בבית.

ישראל אייכלר: כשרבין דיבר על חינוך יהודי שנדרש לכל ילדי ישראל, הוא לא התכוון לפולקלור טקסי חסר אמונה ודעת, כמו שמנסים היום לייבא מן התרבות האמריקנית.

ישראל אייכלר: בימים ההם עוד לא חדרה לארץ רוח ההתבוללות שעושה שמות בקרב יהודי התפוצות.

ישראל אייכלר: שם הפכו את היהדות לפולקלור ריק מתוכן אמוני ומעשי, שאינו מחייב אורח חיים יהודי.

ישראל אייכלר: יהדות שמנותקת מן התורה דומה יותר לנצרות מאשר ליהדות, והתוצאה הטרגית שם היא התנתקות מן היהדות ונישואי תערובת באחוזים מבהילים.

ישראל אייכלר: חבל להביא סחורה פגומה כזו לבית-הספר בארץ.

ישראל אייכלר: שר הביטחון יצחק רבין לא חשב לרגע לפגוע בלומדי התורה בהיכלי הישיבות, ולא מסיבות קואליציוניות.

ישראל אייכלר: 20 שנה אגודת ישראל הייתה באופוזיציה, מימי בן-גוריון ועד ממשלת בגין – איש לא ערער על תרומתם של לומדי התורה לעצם קיומה של מדינת היהודים.

ישראל אייכלר: רבין ראה בהם חלק בלתי נפרד ממערך הביטחון הלאומי לא פחות מכל יחידות העורף של צה"ל.

ישראל אייכלר: כשאני שומע היום על ההסתה שהייתה לפני רצח רבין, והקשר בין ההסתה לרצח, אני נחרד למחשבה כי מילים עלולות להרוג.

ישראל אייכלר: כי אם אכן אמת נכון הדבר שהסתה מובילה לרצח, היינו חס וחלילה היום בתוך מרחץ דמים ברחובות ישראל עקב ההסתה המתמשכת נגד הציבור החרדי ברוב כלי התקשורת בארץ.

ישראל אייכלר: משום כבוד המעמד הזה לא אביא כאן את הביטויים הנוראים שיוצרים דה-לגיטימציה של הילד החרדי, של האם היהודייה, של עמלי התורה ושל כלל הציבור החרדי, בעיקר זה בטוקבקים אבל גם בעיתונים.

ישראל אייכלר: ביטויים נוראים כמו משריצי ילדים, סרטן בגוף האומה, עלוקות ופרזיטים הם דברים המצוטטים מהתקופות האפלות ביותר בתולדות האומה.

ישראל אייכלר: השבוע עמד מסית בכיר בתקשורת ואמר כי 800,000 המלווים את מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל אינם עובדים ומתפרנסים מכספי הציבור החילוני.

ישראל אייכלר: יש לך הסתה נוראה והכללה כוללנית מזו?

ישראל אייכלר: אומרים לנו שלא למדו שום לקח מרצח רבין.

ישראל אייכלר: אני יודע על לקח אחד שכן למדו, למדו היטב:

ישראל אייכלר: גדודי מאבטחים ואלפי שומרים מקיפים את ראש הממשלה ושריו ושופטים וכל מתקני השלטון.

ישראל אייכלר: בעבר לעגנו לשליטי ערב שזקוקים לשמירה ולכפילים מפחד העם שלהם.

ישראל אייכלר: אבל ההסתה בתקשורת ובהפגנות הרחוב, באלה לא למדנו שום לקח.

ישראל אייכלר: ההסתה רק התגברה, והיא ממומנת בידי גורמים זרים שלא יפסיקו עד שתבער אש מלחמה בין ימין לשמאל, בין דתיים לחילונים.

ישראל אייכלר: תרשו לי לפנות אל הציבור הציוני.

ישראל אייכלר: תחילה אביא ציטוט אחד שהתפרסם בשבוע שעבר ונכתב על-ידי עיתונאי ותיק שאיננו חילוני ולא שמאלני.

ישראל אייכלר: הוא כתב כך: "דמעה אחת לא תיגר מעיני אם אראה את ישיבות 'פוניבז'', 'מיר', 'סלובודקה' ו'חברון' גם יחד עומדות במצבה של ישיבת 'חכמי לובלין' בפולין".

ישראל אייכלר: כולנו יודעים מה קרה לתלמידי הישיבה בלובלין שאפרם צבור במיידנק, בטרבלינקה, ודמם זועק מן האדמה הרוויה בפולין.

ישראל אייכלר: נורא לחשוב שאכן כך מרגיש אדם דתי המוסת נגד הישיבות הקדושות, כך הוא מרגיש.

ישראל אייכלר: למרות זאת אני לא מוכן להאשים בכך את חובשי הכיפות, כי בתורה נאמר: "האיש אחד יחטא ועל כל העדה תקצף?

ישראל אייכלר: " – בפרשת השבוע.

ישראל אייכלר: במשך שנים רבות אנחנו עמדנו בחזית ההגנה על חובשי הכיפות שהואשמו לשווא בפשעו של רוצח יחיד חובש כיפה.

ישראל אייכלר: אנחנו ראינו בהכללת הציבור הדתי-לאומי ברצח רבין פשע ועוול נגד אנשים תמימים וישרים, אוהבי ארץ-ישראל, בהתנחלויות ובכל יישובי הארץ.

ישראל אייכלר: אבל, לצערי, אני חייב לומר שלא כך נוהגים בנו אחינו מייצגי הציונות הדתית.

ישראל אייכלר: בעוד אנחנו מבינים שכל מי ששונא חובשי כיפות לא יבדיל בין כיפה סרוגה לכיפה שחורה, כך אתם, אנשי הבית היהודי, צריכים להבין שבעיני שונאי היהדות החרדית גם אתם מסוכנים לשלום המדינה.

ישראל אייכלר: עכשיו משתמשים בכם נגד עולם התורה בישיבות, מחר יגרשו אתכם מבתיכם, וכבר היו דברים לעולמים בעת ההתנתקות מגוש-קטיף.

ישראל אייכלר: יש מי שרואה בעם ישראל החרדים לדבר ה' המון פרימיטיבי שיש לחנך אותו מחדש, כמיטב המסורת הסובייטית.

ישראל אייכלר: יש אנשים שכותבים שצריך להכחיד את אורח החיים החרדי ולעצור את הילודה הברוכה בכוח סנקציות כלכליות ורדיפה תקשורתית.

ישראל אייכלר: אנחנו נבלה אותם.

ישראל אייכלר: עברנו את פרעה – נעבור גם אותם.

ישראל אייכלר: אבל מי שנותן יד לפשעים נגד היהדות פוגע בעצמו ובעתיד ילדיו, כי הם ישנאו את היהדות שלכם כמו שהם שונאים את התורה שלנו.

ישראל אייכלר: וליצחק רבין ושמעון פרס ושרי הביטחון שלפניהם ואחריהם, כולל שר הביטחון בוגי יעלון: שרי הביטחון ראו ורואים בעם ישראל חטיבה אחת שכוללת את הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: מי שאמון על ביטחון המדינה מבין שבלי אחדות לאומית אין תקווה לקיום המדינה.

ישראל אייכלר: הם רוצים חיילים חרדים שסיימו את לימודיהם בישיבות ובכוללים, הם רוצים לשלבם בצבא ובתעסוקה, אבל הם לא רוצים לעקור תורה מישראל; הם רוצים לשלבם בתורה ובתעסוקה, אבל הם לא רוצים לעקור תורה מישראל.

ישראל אייכלר: לכן הם אינם דורשים להחיל את חובת הגיוס על לומדי התורה שתורתם אומנותם.

ישראל אייכלר: מי שרוצה חיילים דתיים וחרדים בצבא לא ינסה לשנות את אופיו של המתגייס – הוא ינסה להקים מסגרות מתאימות לאורח החיים שלו ולכבד את צרכיו הדתיים.

ישראל אייכלר: מי שרוצה את החרדים בצבא אינו מכריז מלחמה על תלמידי הישיבות.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, מי שמנהל מלחמה תקשורתית ותקציבית נגד הציבור החרדי – זה סימן שהוא אינו רוצה חרדים בצבא, ואולי הוא פוחד מיחידות דתיות וחרדיות שיישמעו לפקודת הרב בעת פקודה.

ישראל אייכלר: לכן הם מרחיקים את החרדים מחוץ לגדר הביטחון.

ישראל אייכלר: הם רוצים שלום עם הערבים ומדברים על שלום כל הזמן, אבל באותה עת הם מחרחרים מלחמה בתוך מחנה ישראל, וזה מה שעושה החלטת הממשלה הזאת במצוות שלטון הבג"ץ.

ישראל אייכלר: רבותי, דור מייסדי המדינה לא חלמו על רצח פוליטי ולא רצו מלחמה פנימית בתוך מדינת היהודים הנתונה במצור מכל צדדיה.

ישראל אייכלר: גם הדור שלנו לא רוצה את זה.

ישראל אייכלר: אבל ההסתה נגד הציבור החרדי לא תעשה טוב לאף אחד מאזרחי המדינה.

ישראל אייכלר: הלוואי שהייתי שותף לאופטימיות שהביע כאן ראש הממשלה שלא תהיה מלחמה בין יהודים.

ישראל אייכלר: מה שאני כן יכול לומר, שידנו לא תורם נגד יהודים ולא נגד אזרחי הארץ.

ישראל אייכלר: אבל אם חלילה אנחנו לא נוכל לחיות בארץ הזאת על-פי אורחות החיים היהודיים עקב הרדיפה השלטונית, ניקח את מקל הנדודים ומרכזי התורה יעברו מארץ-ישראל לגולה.

ישראל אייכלר: אני מאמין שאף אחד מיושבי הבית הזה לא חולם חלום בלהות כזה.

ישראל אייכלר: גם אני לא.

ישראל אייכלר: אבל מי שכן מרוצה – – –

מיקי רוזנטל: הרב אייכלר, די לנצל את המעמד.

ישראל אייכלר: – – – מי שכן מרוצה מרעיון גירוש תלמידי הישיבות מן הארץ צריך לדעת שבלי החרדים תהפוך ירושלים לעיר ערבית שדורשת חסות בין-לאומית וכוח רב-לאומי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים ולומר – – –

אורי אריאל: הרי אנחנו לא יכולים להאמין שתעשו את זה.

אורי אריאל: זה לא איום אפילו.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין שאתם לא תאפשרו לנו לחיות בארץ הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, נא לאפשר לחבר הכנסת אייכלר לסיים.

ישראל אייכלר: רבין נולד בירושלים, יצחק רבין נלחם בירושלים, ויצחק רבין לא היה רוצה בבינאום ירושלים, ויצחק רבין לא היה נותן לכם לגרש את תלמידי הישיבות מירושלים.

ישראל אייכלר: לכן אני קורא מכאן לראש הממשלה ולאנשי הבית היהודי לומר למלאך המשחית: הרף.

ישראל אייכלר: בטרם התגלע הריב, נטוש.

ישראל אייכלר: רצח רבין מחייב אותנו להתבונן במה שמתחולל במדינות אשר סביבנו.

ישראל אייכלר: לא נאפשר למציתי היערות לשרוף את עצי היער כולו, כי האדם הוא עץ השדה, וכל אחד מישראל הוא עץ במחנה ישראל.

ישראל אייכלר: אם נמלא את רצונו של רבין להנחיל יהדות אמת לילדי ישראל, לא נדע עוד אלימות ורצח.

ישראל אייכלר: ואם נלך בדרכו של רבין, נשמור על אחדות לאומית.

ישראל אייכלר: ועוד יישמע בערי יהודה ובחוצות ירושלים קול ששון וקול שמחה, קול אחדות של עם ישראל.

ישראל אייכלר: יקיצו וירננו שוכני עפר, ותהא נשמתו צרורה בצרור החיים, אמן.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל הנכבד לכבד את יציאת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, משפחת רבין, כל האורחים, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ז בחשוון תשע"ד, 21 באוקטובר, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זאת נעולה.