ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 62, 2013-10-14 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' בחשוון תשע"ד, 14 באוקטובר 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, בעצם את המושב השני של הכנסת התשע-עשרה, את כנס החורף שלו.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס; אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו ורעייתו; נשיאה החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון ורעייתו; שרי ממשלה; יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ; מבקר המדינה, השופט יוסף שפירא; חברי הכנסת בהווה ובעבר; יושב-ראש הכנסת האחת-עשרה שלמה הלל; ראשי הנציגויות הזרות; ראשי העדות הדתיות בישראל; מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ; מנכ"ל הכנסת רונן פלוט; היועץ המשפטי לכנסת, עורך-הדין איל ינון; אורחים נכבדים, אזרחי ישראל, לפנינו מושב מכריע, מושב שבו נצטרך לחרוץ דין בסוגיות רגישות ושנויות במחלוקת, סוגיות שמשמעותן נוגעת לכל שדרות החברה הישראלית ואף לגורל האזור כולו, סוגיות שללא ספק תשפענה על עתידה ודמותה של החברה הישראלית כולה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנה בדיוק התכנסה כאן הכנסת השמונה-עשרה כדי לפתוח את המושב החמישי שלה, ולמעשה להצביע על התפזרותה.

יולי יואל אדלשטיין: הצורך להצביע על תקציב קשה, לצד פסילת חוק טל על-ידי בית-המשפט העליון, והמשימה שהוטלה על הכנסת לשוב ולחוקק מחדש את חוק שירות הביטחון באופן שייתן מענה נכון יותר על סוגיית השוויון בנטל, הובילו את הכנסת השמונה-עשרה למבוי סתום, שבשלו יצאנו לבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת התשע-עשרה, חדשה ושונה מקודמותיה, נאלצה מרגע כינונה להתמודד עם משימות ואתגרים שהיו יכולים לשתק כל כנסת אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: על כתפיה, הצעירות יחסית, הוטלו משימות חברתיות, כלכליות, מדיניות וביטחוניות כבדות-משקל.

יולי יואל אדלשטיין: לעת עתה הכנסת התשע-עשרה צלחה את האתגר הראשון שעמד בפניה, אתגר התקציב, אך המושב הקרוב, שבו יובאו להכרעתה סוגיית השוויון בנטל, חוקי המשילות שישפיעו עמוקות על הכנסת והתנהלותה, החוק להסדר הקרקעות בנגב והכרעות מדיניות וביטחוניות, מהווה מושב מאתגר לכנסת, ובעצם לחברה הישראלית כולה.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו, חברי הכנסת, מוטלת חובת ההוכחה שאנחנו יכולים לדון בדברים הנוגעים לציפור הנפש של כל אחד ואחת מאתנו, בלא להידרדר להסתה, לאלימות, לביזוי כללי הוויכוח והדיון בכנסת, או לחלופין, לוויתור כלשהו על עמדתנו ועל המאבק למען הקדוש והיקר לנו.

יולי יואל אדלשטיין: אין זה משנה לצורך העניין אם אנו חברי קואליציה או אופוזיציה, ימין או שמאל, חברי הרוב או המיעוט, דתיים או חילונים, יהודים או בני מיעוטים דתיים ולאומיים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת היא הבית היחידי שיש לחברה הישראלית לצורך ניהול הוויכוחים הכואבים והמרים על דרכנו, צביוננו וסדרי העדיפויות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת היא המקום היחיד שמאפשר לנו להעלות סוגיות שנויות במחלוקת, לדון בהן ולהכריע לגביהן.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו נגרום לזילות הכנסת, הציבור יפסיק להאמין בה ויפסיק להאמין בנו.

יולי יואל אדלשטיין: אם הבית הזה יבוזה וייהרס בידי היושבים בו, לא יהיה מי שישקם אותו עבורנו.

יולי יואל אדלשטיין: אסור לנו לחיות באשליה שלא רואים אותנו, שלא לוקחים מאתנו דוגמה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלק מחברי הכנסת יש לפעמים תחושה עמומה של היעדר השפעה, במודע ובלא מודע אנחנו חושבים כך, אך אנחנו משפיעים.

יולי יואל אדלשטיין: כשאנו מתבטאים בחריפות יתרה, יש לצערנו מי שלומד מאתנו.

יולי יואל אדלשטיין: כשחבר כנסת מדבר על "למסור את נפשו" – מונח שאני מוקיר ומעריך – הוא צריך לחשוש, אולי יהיה מישהו שיבין את דבריו כהיתר, או כמצווה אפילו, לפגיעה בעצמו או באחרים.

יולי יואל אדלשטיין: חכמים – כך מזהירה אותנו המשנה במסכת אבות – היזהרו בדבריכם.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי חברי הכנסת, אזרחי ישראל, לצד סוגיות הפנים, מדינת ישראל מתמודדת עם איום על שלמותה וביטחונה.

יולי יואל אדלשטיין: בשבועות האחרונים היינו עדים למלכודת דבש בדמות מתקפת פיוס מזויף שהוביל נשיא איראן הנבחר.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה זו מתקפת פיוס מבית היוצר האיראני, שכל מטרתה הפגת הסנקציות, תוך ניסיון מתמשך להרוויח זמן ועוד זמן ועוד זמן.

יולי יואל אדלשטיין: לרגע היה נראה כאילו המערב כולו נשבה בקסמיו של המנהיג האיראני החדש ו"שוחר השלום".

יולי יואל אדלשטיין: פרשנים מסוימים אפילו הביעו חשש מהתדמית השלילית שתיווצר לישראל – כ"דובון לֹאלֹא" סדרתי.

יולי יואל אדלשטיין: הם רק שכחו שכן כדאי לחשוש מן הדוב הגדול, הגדול והמאיים, הדוב האיראני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני יותר מ-100 שנה כתב משורר בריטי, רודיארד קיפלינג – דמות ידועה וזוכה פרס נובל לספרות – פואמה נחמדה, תחת הכותרת "לא להסכם עם הדוב".

יולי יואל אדלשטיין: בפואמה, שלמיטב ידיעתי לא תורגמה עד כה לעברית, הוא מתאר צייד ישיש, פצוע ועיוור, היושב חבוש כולו בשער העיר ומזהיר את הציידים הצעירים מהמפגש המטעה עם הדוב.

יולי יואל אדלשטיין: וכך כתב קיפלינג: "זה היה מרדף מייגע.

יולי יואל אדלשטיין: / כשהשמש שקעה בשנית.

יולי יואל אדלשטיין: / השגתי אותו, את הדוב המותש, / בסבך הטייגה הצפונית.

יולי יואל אדלשטיין: // כבר היה בקנה הקליע, והכול / מסביבנו נדם, / והייתה אצבעי על ההדק – / כשקם הוא כמו בן אדם.

יולי יואל אדלשטיין: // המבעית, השעיר – הוא עמד שם, / כאילו ביקש חמלה; / ואפילו הושיט כפיים – כמו שאנו / עושים בתפילה.

יולי יואל אדלשטיין: // הדוב רעד, התנועע – מהבטן ועד / הראש, / נראה מפלצתי – אך גם מתחנן, / ממש כמו בן אנוש.

יולי יואל אדלשטיין: // ראיתי אותו וריחמתי – פשוט לא / יכולתי לירות, / בישיש האומלל, אשר התקרב אלי / בפסיעות קצרות.

יולי יואל אדלשטיין: // מאז אישה לא ראיתי, לא טיילתי / עם אף חבר: / בכפו שהושטה הוא שיסע את פני / ממצחי עד הסנטר...

יולי יואל אדלשטיין: //" וקיפלינג מסיים את הפואמה במשפט המפורסם שלו: "המילים שמהן התחיל הסיפור – בהן הסיפור גם תם: לא עושים שלום עם הדוב – גם עם הדומה לאדם!

יולי יואל אדלשטיין: " את המסר הזה עלינו לשנן – לא עושים שלום עם הדוב האיראני המסוכן, גם לא עם זה המצטייר כמתון ופייסן.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, כל מי שמביט בנעשה סביבנו, במרחב המזרח-תיכוני, יכול לראות את התוצאות הרות האסון של חברות לא דמוקרטיות, שבהן על מנת להחליף שלטון נדרשים כוח, אלימות ושפיכות דמים.

יולי יואל אדלשטיין: במובן זה ישראל היא אי של דמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: מהרגע הראשון של קיומנו כאן לא היינו מוכנים לוותר על התהליך הדמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו מלחמת יום הכיפורים, עם כל התוצאות הכואבות – ודרך אגב, אנו מציינים השנה 40 שנה להתרחשותה – לא הביאה לסטייה מההליך הדמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: אך מדינת ישראל היא לא רק אי של דמוקרטיה, היא גם סמל של הצלחה, הר של גאווה, עושר רוחני, תרבותי, חקלאי, טכנולוגי.

יולי יואל אדלשטיין: מוקדם יותר היום חנכה הכנסת את קיר התהילה ובו תמונותיהם של חברי הכנסת שזכו בפרס ישראל בתחומים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: התהילה הזו לא שייכת לחברי הכנסת בלבד, למגזר זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: היא שייכת לנשים וגברים בני כל העדות ואנשי כל המגזרים שמשתפים פעולה ומקדישים את העשייה שלהם למען הציבור, למען הכלל.

יולי יואל אדלשטיין: את קיר התהילה הישראלי בונים יחד תושבי הדרום והצפון, יושבי המרכז וגב ההר, שיוצרים בעשר אצבעותיהם חברה מגוונת, שכוחה נעוץ בשונות המהממת שלה, בקוטביות התרבותית והאתנית שהיא ייחודית לחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: רק לפני שבוע הלך מאתנו הראשון לציון, הרב עובדיה יוסף, זכרו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: הרב עובדיה ז"ל, דרך אגב, היה גם הוא מחתני פרס ישראל וזכה עוד טרם היותו לרב ראשי להוקרה על תרומתו לתרבות התורנית.

יולי יואל אדלשטיין: הפרס ניתן לו בזמנו על שני הכרכים הראשונים מספרו "יביע אומר", ומאז הוא הספיק להוציא עוד כרכים רבים והורה הלכה למאות אלפים שחיכו למוצא פיו.

יולי יואל אדלשטיין: הרב עובדיה ראוי לציון על דברים רבים: על גדולתו התורנית, על מחויבותו לישראל השנייה, לעולי אתיופיה וקווקז.

יולי יואל אדלשטיין: אך מעל הכול, בעיני הוא ראוי לציון על דאגתו לעני, ליתום, לעגונה ולאלמנה.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי דאגה ואהבה החוצות מגזרים, היודעות למצוא את המתכון המשותף המאחד אותנו ויודעות גם להעצים אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: אך כיושב-ראש הכנסת אני כן מחויב לתת לקוטביות להשמיע את המוזיקה שלה, את הניגון המיוחד לה.

יולי יואל אדלשטיין: "את המנגינה הזאת אי-אפשר להפסיק"; אתם יודעים מה?

יולי יואל אדלשטיין: את המנגינה הזאת פשוט אסור להפסיק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שכולנו יחד נירתם למאבק פוליטי תקיף, אך גם בעל כללים, ושהכנסת התשע-עשרה תדע לצלוח בתבונה, בחוכמה ובהסכמה רחבה ככל האפשר את האתגרים העומדים בפניה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד ומבקש מכבוד נשיא המדינה לשאת את דברו.

שמעון פרס: יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, אישי ראש הממשלה בנימין נתניהו והגברת שרה נתניהו, הנשיא לשעבר יצחק נבון, שרי הממשלה, ראשת האופוזיציה שלי יחימוביץ, מבקר המדינה יוסף שפירא, חברי הכנסת, חברי הכנסת לשעבר, שגרירים, ראשי עדות, נכבדי כולכם, בשבוע שעבר הלך לעולמו חכם וגדול בתורה, מרן הראשון לציון הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, שהשראתו נחה על העם, והיא תמשיך לנוח עליו גם בדורות הבאים.

שמעון פרס: השפעתו ניכרה גם בחיים הציבוריים, גם בבית הזה.

שמעון פרס: נחלוק לו כבוד כראוי גם במעמד הפתיחה הנוכחי.

שמעון פרס: ישיבת פתיחת כנס החורף היא הראשונה בשנת תשע"ד.

שמעון פרס: אין זה מאוחר, אם כך, לברך אתכם, את כולכם, מכובדי המחוקקים, בשנה טובה ופורייה.

שמעון פרס: לאזרחינו המוסלמים והדרוזים ברצוני לאחל לרגל עיד אל-אדחא: כּוּל עָאם ואִנתום בחֵיר.

שמעון פרס: ישיבה זו מתכנסת במלאות 40 שנים למלחמת יום הכיפורים.

שמעון פרס: ביום זה – ממש ביום זה – ב-14 באוקטובר 1973, התחולל קרב השריון הגדול בין הצבא המצרי לצבא ההגנה לישראל לאורך כל החזית היבשתית בחצי האי סיני.

שמעון פרס: המלחמה שהחלה כאיום הסתיימה כניצחון גדול ומפתיע של צה"ל.

שמעון פרס: המפתיעים הובסו, המופתעים ניצחו.

שמעון פרס: חברי הכנסת, ישראל השתנתה לבלי הכר ב-65 שנות קיומה.

שמעון פרס: היא עמדה בשבע מלחמות ויצאה כשידה על העליונה.

שמעון פרס: האוכלוסייה שלה גדלה כמעט פי-12, כלכלתה צמחה פי-40.

שמעון פרס: ממדינה שנאלצה לקצב מזונה הייתה לספקית מזון למדינות רבות בעולם.

שמעון פרס: מאדמה מדברית בדרום וביצות בצפון יצרה חקלאות משגשגת.

שמעון פרס: היא הייתה הראשונה לחבר מחשבים למחרשות ולהגדיל יבולים עשרת מונים.

שמעון פרס: החקלאים והחקלאות הישראליים היו לשם דבר בעולם כולו.

שמעון פרס: מישראל שהייתה תחת שלטון זר הצליחו חלוצים ולוחמים, בעקשנות מבורכת, להגיע לישראל עצמאית, וזה שלוש שנים בלבד לאחר השואה.

שמעון פרס: השערים, שהיו נעולים בפני האודים המוצלים ממשרפות השואה, נפתחו לרווחה בישראל העצמאית.

שמעון פרס: צה"ל היה לצבא שהוכיח שאין טוב ממנו בעולם.

שמעון פרס: מפזורה וגולה מופלית היינו לדמוקרטיה ערכית וזקופת קומה.

שמעון פרס: ישראל היא כיום מדינה בעלת רמה גבוהה מאוד של מדע וטכנולוגיה, המוערכת כך בעולם כולו.

שמעון פרס: זה מה שנקרא "הנס הישראלי" או, נכון יותר, הנס של הישראלים.

שמעון פרס: ישראל היא ניצחונה של שיבת ציון; היא ההד החוזר של חזון הנביאים; היא האגדה שהפכה למציאות, כפי שחזה הרצל; היא המצעד הגדול לעצמאותו של העם היהודי, בראשותו של דוד בן-גוריון.

שמעון פרס: חברי הכנסת, גם השנה בלט בחלוקת פרסי נובל חלקם המרשים של בני העם היהודי, וביניהם בעלי זיקה עמוקה לישראל.

שמעון פרס: שניים מהם התחנכו כאן.

שמעון פרס: זכייתם חיממה את לבנו.

שמעון פרס: אבל נודה על האמת – גם צבטה אותו.

שמעון פרס: כשהתקשרתי לברך, ליוותה אותי גם תחושת צער על אשר נדדו לחוץ כדי להשלים את מחקריהם פורצי הדרך שהחלו בבית.

שמעון פרס: כי מדינת ישראל, למרות קוטנה, הייתה לשיאנית עולמית במדע ובטכנולוגיה.

שמעון פרס: זו זכות שהגענו לכך, אבל זו חובה המוטלת עלינו שנסיקתנו לפסגות לא תיפסק.

שמעון פרס: הגניוס היצירתי הישראלי מדהים בתפוקתו, ואין תקווה גדולה מזו לעמנו.

שמעון פרס: אם נדע להוסיף ולנסוק מדעית ולהמריא מדינית, צפוי למדינה שלנו, העוברת כיום קשיים לא מעטים, עתיד מזהיר.

שמעון פרס: עלינו להטות אוזן קשבת לדאגות העם, לקשיים שנתקל בהם הדור הצעיר; עלינו להתייחס בכובד ראש לתחושת הניכור והמצוקה הנשמעת גם מקרב ערביי ישראל ומיעוטים אחרים ולפעול לתקנה; עלינו להרחיב את מעגל העבודה ולהעלות את פריונה; עלינו גם למנוע בריחת מוחות, ליצור את התנאים הדרושים כדי שאנשי מדע מבטיחים יוכלו לפתח את מלוא יכולתם בביתם, בביתנו.

שמעון פרס: חיינו מעבודה קשה.

שמעון פרס: לא פונקנו על-ידי המזל.

שמעון פרס: ועתה, משהתמזל מזלנו וגילינו אוצרות גז, אסור לרפות את כושר היצירה שלנו ויש להשקיע את האוצרות שגילינו בעתיד.

שמעון פרס: העתיד תלוי בהמשך העלייה לישראל ובנסיקתה לפסגות עוד יותר גבוהות של מדע וטכנולוגיה.

שמעון פרס: כמו כן, את אשר צברנו במאמץ כלכלי, עלינו לחלק בצדק חברתי.

שמעון פרס: אל נוריד דגלים, אל נעלים עין.

שמעון פרס: הפתרונות לא יבואו מאליהם.

שמעון פרס: נבחרי העם חייבים להתגייס, כפי שהתגייסו נבחרי העם בעבר, למאמץ משותף כדי לענות על הצרכים החדשים והבוערים.

שמעון פרס: על ישראל להצטיין בסובלנות ובחריצות, בכיבוד הזולת ובשוויון זכויות למיעוטים, בחתירה לשלום אמת עם שכניה.

שמעון פרס: אנו חוששים היום, ובצדק, מגירעון תקציבי.

שמעון פרס: בכל זאת, אני מעז לומר, שגירעון חינוכי הוא מסוכן לא פחות.

שמעון פרס: אנו חייבים להעניק לחינוך ולמדע יותר מאשר יתרון יחסי כדי ליצור זינוק מדעי.

שמעון פרס: זינוק מדעי יביא גם השקעות חדשות.

שמעון פרס: השנה, למשל, החלו להגיע השקעות רציניות מסין, שנוספו להשקעות שלא פחתו מאירופה ומאמריקה.

שמעון פרס: דבר זה גם יתרום לעליית רמת החיים.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא מכבר הוגשו לי ממצאי מחקר של המכון לדמוקרטיה, המצביעים על עלייה מדאיגה בשיעור הישראלים הרואים בישראל מדינה יהודית הקודמת למדינה דמוקרטית.

שמעון פרס: בעיני זו חלוקה מסוכנת ומשוללת בסיס היסטורי.

שמעון פרס: מדינה יהודית ומדינה דמוקרטית חד הן.

שמעון פרס: לא ניתן להפריד ביניהן.

שמעון פרס: הפרדה כזו יכולה להביא, חס ושלום, לפילוגו של העם היהודי.

שמעון פרס: העם היהודי אינו אורח בדמוקרטיה, הוא בין יוצריה.

שמעון פרס: ברגע שהתורה קבעה שכל אדם נולד בצלם אלוקים, הונח היסוד לדמוקרטיה.

שמעון פרס: "ואהבת לרעך כמוך" הוא יסוד האחווה בדמוקרטיה.

שמעון פרס: היציאה מבית העבדים היא ראשית המסע של האנושות לעבר החירות.

שמעון פרס: הדמוקרטיה היום שוב אינה רק הזכות להיות שווה, אלא זכותו השווה של כל אדם להיות שונה.

שמעון פרס: העם היהודי אינו יכול להיות לא דמוקרטי, שכן משמעות הדבר הוא להיות לא יהודי, ואילו מדינה יהודית יכולה לשמור על צביונה היהודי רק על-ידי רוב יהודי.

שמעון פרס: רוב אין שוקלים, רוב סופרים.

שמעון פרס: בן-גוריון העדיף מדינה שאופייה הטריטוריאלי לא יסכן את אופייה היהודי.

שמעון פרס: כמעט כל ראשי הממשלות שלנו הגיעו לאותה המסקנה.

שמעון פרס: ראש הממשלה בנימין נתניהו חזר והבהיר בצורה שאין בהירה ממנה, שאסור גם היום לסכן את אופייה היהודי של ישראל על-ידי סיכון הרוב הדמוקרטי שבה.

שמעון פרס: היהדות, כמו הדמוקרטיה, הן צמאות שלום.

שמעון פרס: חברי הכנסת, כיהודים אנו אף מצווים לרדוף שלום ולא להמתין לנסים שיביאו אותו.

שמעון פרס: השלום עם מצרים והשלום עם ירדן, המשא-ומתן עם הפלסטינים, הם לא רק אינטרס מדיני-ביטחוני וכלכלי כאחד, אלא גם צו מוסרי עליון הטבוע במורשתנו.

שמעון פרס: אני מברך בכל לבי על חידוש השיחות עם הפלסטינים.

שמעון פרס: השיחות מתנהלות הרחק מאור הזרקורים ומאפשרות משא-ומתן רציני כדי לממש את הפתרון של שתי מדינות לאום לשני העמים.

שמעון פרס: משא-ומתן אינו דבר קל.

שמעון פרס: הוא נפתח במצב של היעדר אמון בין הצדדים.

שמעון פרס: הוא מתנהל כאשר כל צד רואה ברעהו דבר לא ידידותי.

שמעון פרס: אבל משא-ומתן לא נולד מאמון אלא נועד ליצור אמון.

שמעון פרס: הוא לא מתחיל מקיום ידידות, עליו לפתח ידידות.

שמעון פרס: אינני מציע ליטול סיכונים בעלמא, אך גם לא להחמיץ הזדמנות ולהזריק לעורקינו סקפטיות או ציניות.

שמעון פרס: אני מודע לסכנות ואני מכיר את הקשיים.

שמעון פרס: שלום דורש ויתורים ואלה כואבים וקשים.

שמעון פרס: ראש הממשלה המנוח מנחם בגין צדק כאשר אמר והכריע "עדיפים קשיי השלום על ייסורי המלחמה".

שמעון פרס: תמכתי במהלכיו של מנחם בגין אף-על-פי שהייתי אז ראש האופוזיציה, כי לדעתי האופוזיציה לא נולדה כדי למנוע שלום.

שמעון פרס: דעתי לא השתנתה.

שמעון פרס: אני סבור שגם היום, בתפקידי הנוכחי, אמלא את חובתי הממלכתית לתמוך בתהליך השלום שראש הממשלה בנימין נתניהו מוביל.

שמעון פרס: עלינו לעשות מאמץ עליון כדי לפנות מכשולים לשלום שבאים מבחוץ.

שמעון פרס: חברי הכנסת, איראן גרעינית היא סכנה לשלום העולם כולו.

שמעון פרס: היא מערערת את יציבות האזור, היא מאיימת על שלומה של ישראל.

שמעון פרס: מתק השפתיים של רוחאני הוא אכן ערב לאוזניים, שעייפו מצרימותיו של אחמדינג'אד.

שמעון פרס: אבל על העולם לבחון את איראן על-פי מעשיה ולא על-פי הצהרותיה; כמאמר חז"ל: מעשיך יקרבוך ומעשיך ירחקוך.

שמעון פרס: המעשים חייבים להיות אמינים, שקופים, לא חלקיים ולא דחויים.

שמעון פרס: תכליתם לפרק את היכולת האיראנית לייצר נשק גרעיני, וכן להפסיק את בניית הטילים ארוכי הטווח, שנועדו לשאת ראשי חץ גרעיניים עד ללבה של אירופה ואפילו עד החוף המזרחי של ארצות-הברית.

שמעון פרס: לגבי הגרעין אפשר אולי לתרץ שיש לו גם שימוש אזרחי; לטילים האלה אין שום שימוש אזרחי, הם רק נושאים איום גרעיני.

שמעון פרס: המשך נחוש של הסנקציות הכלכליות מגובות באופציות אחרות הוא כורח שאין להרפותו עד אשר יניב מעשים ולא רק דיבורים.

שמעון פרס: האיום הוא מעשי, הסכנה היא מעשית, והנדרש מאיראן הוא מעשים.

שמעון פרס: העמדה הברורה שהציג הנשיא אובמה כלפי איראן היא עמדה חד-משמעית ובלתי מתפשרת, ועלינו להתייחס אליה ככזאת.

שמעון פרס: לישראל אין גבול משותף עם איראן ואין סיבה לקיום סכסוך בין עמינו.

שמעון פרס: הסכנה איננה העם האיראני, אלא משטר האייטולות שלו, שהכריז על כוונתו להשמיד את ישראל.

שמעון פרס: המשטר הזה זורע איבה פנאטית ומעניק תמיכה נדיבה לארגוני טרור כגון "חיזבאללה" ו"חמאס" ולשלטון הדמים הרצחני בסוריה.

שמעון פרס: המדיניות הנוכחית של משטר האייטולות היא איום על ישראל, אבל למעשה היא מהווה סכנה לעולם כולו.

שמעון פרס: נטרול האיום הוא משימה המוטלת על הקהילייה הבין-לאומית כולה, ובכוחה גם להשיגה.

שמעון פרס: ברצוני להודות מעל במה זו לנשיא אובמה ולנשיא פוטין על שיתוף הפעולה ביניהם כדי לנקוט את האמצעים הדרושים כדי לסלק את הנשק הכימי שבידי סוריה, ובהקדם האפשרי.

שמעון פרס: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי כנסת, מלאכה רבה לפניכם.

שמעון פרס: עיניהם של אזרחי ישראל נשואות אל הבית הזה, אל משכנה של הדמוקרטיה הישראלית.

שמעון פרס: פנים רבות לחברה הישראלית, והן משתקפות גם בהרכב סיעות הכנסת.

שמעון פרס: הבית הזה צריך להיות מפגש אחראי של השקפות שונות, גם כאשר לעתים הן מנוגדות וקוטביות, ליצור אחדות שבלב ולאפשר אחדות שבמעשה.

שמעון פרס: על הכנסת להטות אוזן ולהיות קשובה לכל אזרח בישראל, אם יהודי ואם ערבי, נוצרי או מוסלמי; לפעול ביחד כדי שמדינת ישראל תהא פתוחה ומשגשגת ושצדק חברתי ינחה אותה; שהביטחון והשלום יקוימו בתוכה ובגבולותיה.

שמעון פרס: ברוח זו הנני מברך את כנס החורף של הכנסת ומאחל לכל אחד מכם ולכולכם יחד שתשרה עליכם רוח חוכמה ובינה, הן במלאכת החקיקה והן בדיוני המליאה והוועדות, ושחילוקי הדעות יתנהלו בניקיון דעת, ברוח מתונה, לטובת העם כולו.

שמעון פרס: ברוכים תהיו, ובהצלחה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכבוד נשיא המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת את דברו.

בנימין נתניהו: כבוד נשיא המדינה, אישי שמעון פרס; יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין ורעייתו; הנשיא החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון ורעייתו; שרי הממשלה; יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ; מבקר המדינה יוסף שפירא; חברי הכנסת; חברי הכנסת בעבר; יושב-ראש הכנסת האחת-עשרה שלמה הלל; ראשי הנציגויות הזרות; ראשי העדות הדתיות בישראל – ובהזדמנות הזאת אני מבקש לברך את אזרחי ישראל המוסלמים והדרוזים לרגל חג הקורבן, עיד אל-אדחא – אזרחים נכבדים, אורחים יקרים.

בנימין נתניהו: בפתח דברי, אני בטוח שאני מדבר בשם כל חברי הבית ובשמם של כל אזרחי ישראל בשולחי תנחומים למשפחתו ולמוקיריו הרבים של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, במלאות שבעה ימים לפטירתו.

בנימין נתניהו: הרב עובדיה המשיך מסורת מפוארת של גדולי ישראל שהקדישו את חייהם ללימוד התורה והתאימו את ההלכה לצרכים המשתנים של עם ישראל.

בנימין נתניהו: לרבים מאתנו, וגם לי, היה מרגש לראות כיצד עד רגעיו האחרונים ממש, כולל בתקופת מחלתו, הוא שקד על לימוד כתבי הקודש בידיעה שהוא תורם למורשת הנצח של עם ישראל.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בזמן פגרת הקיץ התרחשו באזורנו שלוש התפתחויות בין-לאומיות דרמטיות – באיראן, בסוריה ובמצרים.

בנימין נתניהו: ראשית, איראן.

בנימין נתניהו: זה שנים שאנחנו פועלים בהצלחה לא מבוטלת לגבש חזית בין-לאומית רחבה נגד ניסיונה של איראן לפתח נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: בעידודנו והודות למאמציהן של ארצות-הברית ומדינות רבות נוספות, הוטלו סנקציות כלכליות קשות על איראן, ותחת הלחץ הזה כלכלת איראן התקרבה וגם נמצאת קרוב, ברגע זה, לנקודת שבר.

בנימין נתניהו: אבל צריך להודות שחרף הלחץ המשטר בטהרן טרם זנח את היעד שלו לפתח נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אבל הוא כן עשה משהו, הוא שינה את הטקטיקה בדרך להשגת יעד זה.

בנימין נתניהו: הוא מוכן לבצע שינוי חסר משמעות בתוכנית הגרעין שלו, מה שישאיר בידיו את היכולת לפרוץ לנשק גרעיני, תמורת הקלות בסנקציות, דבר שיכול להביא למיטוט משטר הסנקציות כולו.

בנימין נתניהו: בעקבות ההפרות השיטתיות של החלטות מועצת הביטחון, איראן יכולה להעשיר במהירות אורניום מרמה נמוכה של 3.5% לרמה גבוהה של 90%.

בנימין נתניהו: זו הרמה הדרושה לייצר חומר בקיע לנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: ועל כן איראן מוכנה היום לוותר על ההעשרה לדרגת ביניים של 20%, שאיננה חשובה לה יותר, תמורת הקלות משמעותיות בסנקציות.

בנימין נתניהו: כלומר, איראן מוכנה לתת מעט מאוד ולקבל הרבה מאוד, אם לא הכול.

בנימין נתניהו: ידידי, אין שום סיבה לאפשר לה להצליח במהלך הזה.

בנימין נתניהו: אין סיבה לסגת מהחלטות מועצת הביטחון שדורשות מאיראן לבטל את יכולת ההעשרה שלה ואת פרויקט המים הכבדים שלה באראכ, שאגב מיועד רק לדבר אחד, רק לנשק גרעיני, לא לאנרגיה אזרחית; בכלל, למה איראן צריכה אנרגיה אזרחית כשיש לה כל כך הרבה נפט, כל כך הרבה גז, לדורות על דורות?

בנימין נתניהו: זו תהיה טעות היסטורית להרפות מן הלחץ עכשיו, רגע לפני שהסנקציות משיגות את מטרתן.

בנימין נתניהו: דווקא עכשיו אסור לוותר להם וצריך להמשיך בלחץ.

בנימין נתניהו: צריך לזכור שלחץ בין-לאומי הוא זה שהוביל לתמורה הפנימית באיראן, הוא זה שהביא את האיראנים למגמת ויתורים כלשהם, לשולחן המשא-ומתן, והוא שיכול להביאם לוותר ויתור ממשי על תוכנית הגרעין הצבאית שלהם.

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם דבר נוסף: בניגוד לתפיסה מקובלת, הקלה בלחץ לא תחזק מגמות התמתנות באיראן.

בנימין נתניהו: ההפך יקרה – היא תחזק דווקא את התפיסה הבלתי-מתפשרת של שליט איראן האמיתי, האייטולה חמינאי, והיא תיתפס כניצחון משמעותי שלו.

בנימין נתניהו: אני חושב שרבים בעולם מבינים שנשק גרעיני בידי איראן מסוכן לא רק לישראל.

בנימין נתניהו: צדקת, הנשיא, כשאמרת שאיראן ממשיכה באין מפריע לפתח טילים בין-יבשתיים שמסוגלים לשאת ראשי חץ גרעיניים.

בנימין נתניהו: בעצם זו המטרה שלהם, אין להם מטרה אחרת.

בנימין נתניהו: הטילים הללו יכולים להגיע לכל חלקי המזרח התיכון, לאירופה, לארצות-הברית וגם לחלקים אחרים של העולם.

בנימין נתניהו: האזור כולו יימצא בסכנה גדולה, וכך גם שלום העולם.

בנימין נתניהו: עם זאת, אין ספק שנשק גרעיני בידי איראן יכוון בראש ובראשונה אלינו.

בנימין נתניהו: האיראנים מצהירים בגלוי שזאת כוונתם.

בנימין נתניהו: ולכן ישראל לא תאפשר לאיראן להשיג נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: ובאשר לסוריה – במשך שנים אמרנו שמשטר סורר, שמחזיק נשק לא קונבנציונלי, עלול לעשות בו שימוש יזום, וכמו כן אמרנו ששילוב של לחץ כלכלי ואיום צבאי אמין יכול להביא משטר כזה לוותר על נשק זה.

בנימין נתניהו: ידידי, שני הדברים קרו בסוריה: המשטר בדמשק השתמש בנשק כימי נגד אזרחיו, ותחת איום צבאי אמריקני הוא נאלץ להסכים למהלך שאמור להשמיד את הנשק הזה.

בנימין נתניהו: המהלך של פירוק הנשק הכימי בסוריה הוא חשוב, הוא חיובי, הוא חיוני, בתנאי כמובן שהוא יתבצע במלואו, ולכן חשוב שכל המדינות שיכולות לתרום בעניין הזה יעשו את שלהן, כך גם ישראל.

בנימין נתניהו: אבל אני רוצה לשאול אתכם, מה הייתה התגובה הבין-לאומית אילו סוריה הייתה מציעה להתפרק רק מ-20% מהנשק הכימי שלה ולהשאיר בידיה את כל שאר היכולות?

בנימין נתניהו: הרי זוהי בדיוק הצעתה של איראן.

בנימין נתניהו: וכשם שיש להבטיח שסוריה לא תוליך שולל את הקהילה הבין-לאומית, ותתפרק לחלוטין מהנשק הכימי שלה, כך אין להרשות שאיראן תמשיך בתוכנית הגרעין הצבאית שלה ותשאיר לעצמה יכולת פריצה לנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: בה בעת, ביחס לסוריה, אנחנו נתמיד במדיניות שלנו למנוע העברת נשק מסוכן ממנה ל"חיזבאללה".

בנימין נתניהו: ואשר למצרים, אנחנו מייחסים חשיבות רבה לשלום עמה.

בנימין נתניהו: השלום עמה, עם מצרים, הוא עוגן של יציבות בלב המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: ומי כמונו יודעים היום כמה חשוב כל עוגן של יציבות.

בנימין נתניהו: השלום בינינו מושתת בראש ובראשונה על הסדרי ביטחון מוצקים, וגם על הבנות בין-לאומיות, הבנות שיש לעשות הכול כדי לשמרן.

בנימין נתניהו: האירועים האחרונים באזורנו מוכיחים שמגמת ההשתלטות של האסלאם הרדיקלי איננה בלתי הפיכה ואיננה בלתי נמנעת.

בנימין נתניהו: לפני שנתיים הייתה אופוריה גדולה בפתח, מה שקרוי "האביב הערבי".

בנימין נתניהו: אני לא הייתי שותף לה.

בנימין נתניהו: גם חלק מכם, אפילו רבים מכם, היו לכם ספקות, אבל מנגד גם היה חשש שניצחון האסלאם הרדיקלי הוא בלתי נמנע.

בנימין נתניהו: רבותי, זה לא בלתי נמנע, כי בקרב עמים רבים באזור יש רצון עז להתנער מההשתלטות הקיצונית של איראן, של "האחים המוסלמים", של "אל-קאעידה" וגרורותיהם.

בנימין נתניהו: אני חושב שזו התפתחות חשובה מאוד, אפילו הייתי אומר התפתחות בעלת משמעות היסטורית.

מוחמד ברכה: ככל שאתה משבח אתה מזיק להם.

בנימין נתניהו: בפעם הראשונה מאז כינונה של מדינת ישראל גוברת ההבנה, והיא לא תמיד נאמרת בלחש – גוברת ההבנה בחלקים רחבים של העולם הערבי, שישראל איננה האויב של הערבים, שבנושאים רבים אנו נמצאים עמם בחזית אחת, וייתכן שהבנה זאת תפתח אפשרויות חדשות באזורנו.

בנימין נתניהו: אני גם מקווה שהיא תסייע לתהליך השלום בינינו לבין הפלסטינים, שאתייחס אליו בהמשך.

בנימין נתניהו: אבל אני כן יכול לומר בצומת הזה – –

מוחמד ברכה: תהליך השלום הוא הכרח, הוא לא תופעת לוואי.

בנימין נתניהו: – – שמדינות רבות – – –

מוחמד ברכה: מי שרוצה להשתלב, צריך – – – לכבד את הזכויות של הפלסטיני ולעצור את הכיבוש.

בנימין נתניהו: מדינות רבות באזור נושאות עיניהן אלינו.

בנימין נתניהו: הן נושאות אלינו עיניהן כי הן חשות בעקביות ובנחישות של עמדותינו ובנכונות שלנו לפעול בעת הצורך להגנתנו.

בנימין נתניהו: היום רבים מבינים שטוב שלא נסחפנו באופוריה של אותו אביב ערבי, ושהשכלנו לנווט, בשיקול דעת ובאחריות, את מדינת ישראל אל מחוץ לטלטלה האזורית.

בנימין נתניהו: ידידי, התפקיד שלי הוא לראות את המציאות, ודאי את המציאות האזורית קודם כול, כפי שהיא, ולנגד עיני נמצאים כל הזמן אזרחי ישראל וביטחונם, ועלי מוטלת האחריות שהם יוכלו להמשיך ולקיים שגרת חיים שלווה ומשגשגת באזור סוער זה.

מוחמד ברכה: לכן אתה מחרחר מלחמה סדרתי.

מוחמד ברכה: זה לא דאגה לעם ולא דאגה לאף אחד – – –

קריאה: – – –

מוחמד ברכה: כל הפשרה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, מספיק, מספיק.

מוחמד ברכה: כל אופק נראה בעיניך סכנה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתן לך לנאום בנאומים בני דקה.

בנימין נתניהו: אל מול הסערות והבעיות שאנו נדרשים לטפל בהן ישנם מעת לעת גם רגעי נחת וגאווה לאומית.

בנימין נתניהו: לפני כמה שבועות חברה ישראלית אחת נמכרה ל"גוגל" במיליארד דולר, והיום מדווח שחברה ישראלית אחרת נמכרה במאות מיליונים ל"פייסבוק".

בנימין נתניהו: ולצד הידיעות המצערות על פיטורים צפויים צריך לזכור ששיעור האבטלה בישראל הוא מהנמוכים בעולם המערבי.

בנימין נתניהו: אומנם היום, חברי הכנסת, נפתח מושב החורף, אבל אני מזכיר לכם שאנחנו עדיין נהנים משעון קיץ.

בנימין נתניהו: אזרחי ישראל יודעים להעריך את העובדה שמול הטלטלה האזורית שלא הייתה כמותה מאז קום המדינה, מצבנו הביטחוני השתפר בשנים האחרונות, ושאל מול משבר כלכלי עולמי כלכלת ישראל ממשיכה לצמוח.

בנימין נתניהו: ואני מבטיח לאזרחי ישראל, אנחנו נמשיך לשפר את איכות חייכם, אנחנו נמשיך לפעול להוריד את יוקר המחיה, כדי שנוכל כולנו לחיות ברווחה ולהיות גאים במדינה שלנו.

בנימין נתניהו: אנחנו נדרשים לנקוט מדיניות מפוקחת ואחראית, כך נאמר לנו בצדק גם על-ידי נשיא המדינה וגם על-ידי יושב ראש הכנסת, מדיניות מפוקחת ואחראית בנושאי פנים.

בנימין נתניהו: במושב החורף עומדות לפנינו כמה משימות: להביא לשינויים בשיטת הממשל שיחזקו את יכולת המשילות, לחוקק חוק משאל עם כדי שכל הסכם מדיני יובא להכרעת העם, ולחלק את הנטל באופן שוויוני יותר מבלי לשסות ציבור בציבור ותוך שמירה על אחדות העם.

בנימין נתניהו: אני מתכוון להתדיין עם ראשי מפלגות הקואליציה כדי לאפשר העברה של כל החוקים הללו, וכן אני מתכוון גם לנסות, במידת האפשר, לקבל תמיכה, לפחות חלקית, מחברים באופוזיציה.

בנימין נתניהו: אבל לפני כל אלה עומדים לנגד עיני הביטחון ושמירת הגבולות.

בנימין נתניהו: המדיניות הביטחונית התקיפה שלנו באה לידי ביטוי בפעילות סיכול – הרבה פעולות סיכול, ולא כולן מדווחות – ובמבצע "עמוד ענן".

בנימין נתניהו: המדיניות הזאת מוכיחה את עצמה, ויעיד על כך השקט הביטחוני שכמוהו לא נרשם זה יותר מעשור.

בנימין נתניהו: אבל עם זאת, חברי הבית, אנחנו רואים בחומרה רבה את מעשי הטרור האחרונים ביהודה ושומרון ואנחנו פועלים במהירות להביא את מבצעי הפשעים הללו לדין.

בנימין נתניהו: ובאשר לשמירה על הגבולות, בלמנו את תופעת ההסתננות לחלוטין.

בנימין נתניהו: בחצי השנה האחרונה הגיעו לישראל אפס מסתננים.

בנימין נתניהו: אפס.

בנימין נתניהו: ישראל היא למעשה המדינה המערבית היחידה – יכול להיות שזה לא רק המדינה המערבית, אבל בוודאי המדינה היחידה במערב – שהצליחה להשתלט על הסתננות בלתי חוקית לגבולותיה – –

זהבה גלאון: הבג"ץ – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – דבר שהיה מסכן את אופייה היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הרי הגיעו 3,000, וזה עלה ל-3,000 בדרך ל-6,000 בחודש.

בנימין נתניהו: תכפילו ב-12, אתם מקבלים בערך 80,000 בשנה; ותכפילו בעשור.

בנימין נתניהו: אתם יודעים כולכם את המשמעות של זה.

בנימין נתניהו: הדבר הזה מסכן את עתידה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

בנימין נתניהו: וזהו הישג חשוב מאוד.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך גם לפעול כדי להשיב לארצותיהם את עשרות אלפי המסתננים שהצליחו להסתנן לארץ לפני השלמת גדר הגבול בדרום.

בנימין נתניהו: אני מודע לסבל הגדול של תושבי דרום תל-אביב וגם של מקומות אחרים בארץ.

בנימין נתניהו: לפני הקמת הגדר הייתי באילת ובמקומות אחרים, ושוחחתי עם התושבים, שבכו – בכו, אין מילה אחרת.

בנימין נתניהו: אני מבטיח לכם, כפי שבלמנו את ההסתננות, אנחנו נדאג להוציא את אלה שהספיקו להיכנס לפני הבלימה.

בנימין נתניהו: צריך להבין שבלימת המסתננים הושגה לא רק באמצעות הגדר אלא גם באמצעות חקיקה כלכלית, פעילות בין-לאומית נמרצת, מתקני שהייה ועוד.

בנימין נתניהו: אם יהיה צורך, אנחנו נביא לכנסת חקיקה שתתיישב עם החלטת הבג"ץ, ושתבטיח יעד אחד – שליטה מוחלטת בגבולותינו.

בנימין נתניהו: בד בבד נמשיך בפיתוחה הכלכלי של מדינת ישראל, כולל פתיחת שווקים חשובים מאוד, בראשם סין.

בנימין נתניהו: הייתי שם בביקור שפתח שיתוף פעולה ברמה הגבוהה ביותר עם ממשלת סין.

בנימין נתניהו: שרים נוסעים לשם.

בנימין נתניהו: עכשיו היה שם היועץ הכלכלי הבכיר שלי, פרופסור יוג'ין קנדל.

בנימין נתניהו: אנחנו מתקדמים משום שאנחנו צריכים נתח קטן מאוד משוק ענק כדי לענות על תוספת הצמיחה של מדינת ישראל, ואנחנו זקוקים לצמיחה – גם לרווחת האזרחים שלנו וגם לצורכי הביטחון שלנו.

בנימין נתניהו: בכל מקרה, מדינות רבות מעריכות את התפקוד של כלכלת ישראל, מדינות רבות שכלכלותיהן נמצאות במצב הרבה פחות טוב.

בנימין נתניהו: אבל יש דבר נוסף שאנחנו עושים, ואתם ודאי רואים את זה, חברות וחברי הכנסת.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך בסלילת דרכים חדשות – – –

מוחמד ברכה: מה עם "טבע"?

מוחמד ברכה: נתתם הטבות, ועכשיו מפטרים 8,000 עובדים.

בנימין נתניהו: נמשיך לסלול דרכים חדשות, שיקרבו את המרכז לפריפריה ואת הפריפריה למרכז.

בנימין נתניהו: נעשה זאת באמצעות המשך ההשקעה בכבישים, בגשרים, במחלפים ובמסילות הברזל.

בנימין נתניהו: אנחנו נחושים לפרוץ את הפרוזדור שמשתרע בין חדרה לגדרה, וכבר היום אנחנו מביאים בשורה לשאר אזורי הארץ – הרבה בזכות פעולות ההשקעה של הממשלה.

בנימין נתניהו: הנגב מתעורר לחיים, אבל, ידידי, הוא עומד בפני זינוק של ממש.

בנימין נתניהו: הכלכלה העולמית, החלק הצומח המהיר ביותר שלה צומח ביחס לאינטרנט.

בנימין נתניהו: זה לא צמיחה לינארית.

בנימין נתניהו: הוא צומח בקרב אדיר.

בנימין נתניהו: והאינטרנט צריך הגנה מפני האקרים בודדים, מפני ארגונים, מפני מדינות.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל היא כוח עצום בתחום הזה.

בנימין נתניהו: אמרתי, כשהקמנו את מטה הסייבר לפני שנתיים, שאנחנו נהיה בין חמש מעצמות הסייבר בעולם.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני מדווח לכם באחריות – אנחנו שם, ואנחנו לא מספר 5.

בנימין נתניהו: אני מסופק אם אנחנו מספר 4.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים שכשהחלטנו להזיז את בסיסי צה"ל דרומה, החלטנו לממש את ההחלטה הזאת שדיברו עליה, לממן אותה.

בנימין נתניהו: אנחנו מביאים לבאר-שבע, לאוניברסיטה, לתחנת הרכבת שם את יחידות המודיעין, יחידות העילית של צה"ל ומערכת הביטחון, את מטה הסייבר – הכול יהיה שם.

בנימין נתניהו: גם ליד האוניברסיטה, גם עם פארק תעשייתי, ובאר-שבע ובנותיה יהפכו למטרופולין סייבר מובילה בעולם.

בנימין נתניהו: תרשמו את דברי.

אחמד טיבי: מה עם הכביש לטייבה?

אחמד טיבי: מה זה סייבר?

בנימין נתניהו: חברות מובילות בארץ ובעולם בתחום הסייבר כבר באות היום לבאר-שבע, ורבות נוספות בדרך.

בנימין נתניהו: זה החזון שלי.

בנימין נתניהו: פיתוח הנגב על בסיס השקעה תשתיתית של הממשלה ועל בסיס כלכלי עסקי.

בנימין נתניהו: השילוב של שני הדברים, זה המפתח.

בנימין נתניהו: אחרת זה נשאר בגדר חזון.

בנימין נתניהו: וזו הדרך שלנו להפוך את החזון למציאות.

בנימין נתניהו: דבר זה כבר משפיע על כל היישובים שביקרתי בהם אתמול וגם על רבים אחרים – נתיבות, אופקים, שדרות, דימונה, ירוחם.

בנימין נתניהו: כולם ייהנו מזה.

מוחמד ברכה: הכפרים הלא-מוכרים – – –

בנימין נתניהו: גם הכפרים הערביים.

בנימין נתניהו: כולם ייהנו מזה.

בנימין נתניהו: קו הרכבת – – –

מוחמד ברכה: ממה נהנים?

בנימין נתניהו: כולם נהנים.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, חבר הכנסת טיבי, רשמנו לפנינו.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: נו, מספיק.

מוחמד ברכה: הזמנתי את ראש הממשלה לנאום – לא אותך.

מוחמד ברכה: אתה נואם יותר ממנו כבר.

מוחמד ברכה: הראייה של ראש הממשלה היא ראייה סלקטיבית.

מוחמד ברכה: הוא רואה אנשים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה ימשיך.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי אדוני – זה לרבות גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם רוצים שאני אוציא מישיבה טקסית?

יולי יואל אדלשטיין: תכבדו את הנשיא, אם אתם לא מכבדים את הכנסת.

בנימין נתניהו: אני מציע לחבר הכנסת ברכה ולחברת הכנסת גלאון לשמור את האנרגיות שלהם.

בנימין נתניהו: תצטרכו אותה עוד מעט.

מוחמד ברכה: תעשה מה שאתה צריך לעשות.

בנימין נתניהו: קו הרכבת לאילת יהפוך מחזון אחרית הימים לפרויקט בר-ביצוע.

בנימין נתניהו: קראתי בשבת את ההפטרה בישעיהו.

בנימין נתניהו: כתוב שם: פנו דרך, ישרו בערבה מסילה.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים זאת הלכה למעשה – הנסיעה בין תל-אביב לאילת תארך שעתיים וחצי בלבד.

בנימין נתניהו: זו תהיה מהפכה תחבורתית שלא הייתה כמוה בתולדות המדינה.

בנימין נתניהו: ובכיוון השני, בצפון, בית-ספר לרפואה שפתחנו בצפת מביא ברכה אדירה לגליל כולו.

יצחק הרצוג: את זה פרס עשה, כבוד הנשיא.

בנימין נתניהו: כך גם הכבישים המהירים, המחלפים והרכבות שאנחנו סוללים בצפון הארץ.

בנימין נתניהו: באזור צפת הולך ומוקם מרכז ביוטכנולוגי מתקדם, שיבטיח תנופה משמעותית לצפון הארץ על כל תושביו.

ראובן ריבלין: מה עם האוכלוסיות החלשות?

בנימין נתניהו: החזון שלי הוא לבטל את הפריפריה – שמדינת ישראל תהיה מחוברת ממטולה עד אילת, ושעיירות הפיתוח תהיינה סוף-סוף ערים מפותחות.

מיכל רוזין: על איזו מדינה אתה מדבר?

מיכל רוזין: אולי על שבדיה.

בנימין נתניהו: ויש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, מטרה נוספת שאנחנו שותפים לה: הרצון להשיג שלום עם שכנינו הפלסטינים.

בנימין נתניהו: הרי גם כאן כולנו רוצים בשלום-אמת, שלום יציב ובטוח, ולא הסדר שיתפוגג מייד עם חתימתו.

בנימין נתניהו: שלום זה מושתת על שני יסודות: ביטחון והכרה הדדית.

בנימין נתניהו: במישור הביטחוני הולך ומתברר עד כמה חשובה הקביעה שלנו, שבכל הסדר ישראל תוכל להגן על עצמה בכוחות עצמה מול כל איום, ושהיא לא תישען על כוחות זרים.

בנימין נתניהו: והכרה הדדית; כיצד ייתכן הדבר שבשעה שהפלסטינים דורשים מישראל להכיר במדינת הלאום הפלסטינית, הם מסרבים להכיר במדינת הלאום היהודית?

בנימין נתניהו: הרי העם היהודי קיים כמעט 4,000 שנה, ומדוע לא מגיעה לעמנו הכרה בזכות למדינת לאום משלו במולדתנו ההיסטורית?

בנימין נתניהו: מה כל כך מסובך להכיר בעובדה היסטורית פשוטה זו?

בנימין נתניהו: והשאלה שצריכה להישאל, ידידי, היא לא מדוע אנחנו מעלים תביעה בסיסית זאת, אלא מדוע שכנינו הפלסטינים מתעקשים בנחרצות ובעקביות לא להכיר בתביעה כל כך הגיונית.

שר האוצר לא מכיר.

בנימין נתניהו: איני מעלה תביעה זאת כי אנחנו צריכים אישור לזהות הלאומית שלנו מהפלסטינים, אלא כדי שהפלסטינים ייסוגו מכל התביעות הלאומיות שלהם כלפינו, והסדר אמיתי מחייב את סיום כל התביעות, כולל התביעות הלאומיות שלהם כלפי מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: ייסוגו מהתביעות הלאומיות שלהם?

מוחמד ברכה: מה זה, סוכריות וצעצועים?

בנימין נתניהו: פירוש הדבר, הסתלקות מוחלטת ממה שמכונה "זכות השיבה", וכן סיום כל תביעה לאומית אחרת על שטחה וריבונותה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: זהו מרכיב חיוני להתפייסות אמיתית ולשלום יציב ובר-קיימא.

בנימין נתניהו: אני מבין שבכלי התקשורת הרשמיים של הרשות הפלסטינית – –

באסל גטאס: בתמורה למה?

בנימין נתניהו: – – משדרים שפלסטין משתרעת ממטולה ועד אילת ושהסכם עם ישראל ייחתם ללא הכרה במדינת הלאום של העם היהודי.

באסל גטאס: בוא נתחיל במה שאתה מוכן לתת.

באסל גטאס: מה אתה מוכן לתת?

בנימין נתניהו: כפי שאמרתי בהקשר אחר, החלק הראשון לא נכון והחלק השני לא יהיה.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אנחנו עושים מאמצי אמת, אני רוצה שכולכם תדעו את זה.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים מאמצי אמת להגיע לסיום הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

באסל גטאס: שום דבר לא יהיה.

זהבה גלאון: מס שפתיים.

בנימין נתניהו: אינני משלה את עצמי שזה יהיה קל, אבל אני נחוש לנסות.

בנימין נתניהו: בניסיון הזה לא אוותר על האינטרסים הלאומיים שלנו כדי לקבל כותרת יפה בעיתון כזה או אחר או לקבל מחיאות כפיים מהקהילה הבין-לאומית.

אחמד טיבי: כל הזמן אתה מקבל – – –

בנימין נתניהו: אלה חולפים מהר, אבל על האינטרסים החיוניים שלנו אנחנו צריכים לשמור לנצח.

בנימין נתניהו: וכך נעשה.

אילן גילאון: מרכז הליכוד – – –

בנימין נתניהו: דווקא על רקע הטלטלות האדירות שפוקדות את עולמנו, אני אומר לכם, חברי הכנסת, שמדינת ישראל ממשיכה להיות סיפור הצלחה אדיר.

בנימין נתניהו: ויותר מתמיד אני משוכנע שנצליח להתמודד עם כל האתגרים שמניתי.

בנימין נתניהו: נחזק את חוסננו הלאומי, נבנה את ארצנו, נפתח את כלכלתנו ונביא ברכה, ביטחון ושלום לעם היושב בציון.

דב חנין: לא הייתה מילה אחת על משבר הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, על דבריו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ממש יש לי תחושה שאני צריך לשאול כמה חברי כנסת "מה לקחת?", אבל לאור הווידויים של היומיים האחרונים אני רוצה להימנע מן השאלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מבקש בנימה יותר רצינית שאנחנו ליושבת-ראש האופוזיציה ניתן כבוד וניתן לה להשמיע את דברה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לשאת את דברה.

שלי יחימוביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין; נשיא המדינה, נכבדי, שמעון פרס; נשיא המדינה לשעבר יצחק נבון; ראש הממשלה בנימין נתניהו; שרים; חברי חברי הכנסת בהווה ובעבר; אדוני מבקר המדינה יוסף שפירא; אורחים מכובדים, ראשית, חג שמח לחברי חברי הכנסת הערבים והדרוזים, ועמם לכל ציבור אזרחי ישראל הערבים והדרוזים.

שלי יחימוביץ': ולחברי מש"ס, השתתפות בצערכם ובאבלכם ויחד אתכם השתתפות בצערו של ציבור מאוד גדול שאיבד את מנהיגו הרוחני, הרב עובדיה יוסף.

שלי יחימוביץ': האיום האיראני, אדוני ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': כאן אין קואליציה ואופוזיציה.

שלי יחימוביץ': כל תיאור העובדות מדויק.

שלי יחימוביץ': גם היעדר האמון שלנו במתק השפתיים של רוחאני, גם שאסור לנו לאפשר איראן גרעינית.

שלי יחימוביץ': אין מחלוקת על כך שיש לנו, לשמחתנו, העוצמות הדרושות כדי להגן על עצמנו.

שלי יחימוביץ': ואם לא תהיה ברירה כל האופציות מונחות על השולחן, וזאת לא קלישאה.

שלי יחימוביץ': על המטרות אנחנו מסכימים, על העובדות אנחנו מסכימים.

שלי יחימוביץ': יש מחלוקת על האסטרטגיה שאתה נוקט.

שלי יחימוביץ': ההכרה העמוקה שגורלנו בידינו היא נכונה, אבל אין משמעותה שתמיד אנחנו אלה שניצבים כמו אקדוחן בודד עם אקדח שלוף לקדם את פני הרעה ולירות במו-ידינו, במו-ידינו, בכל אויב פוטנציאלי.

שלי יחימוביץ': המשימות שלנו הן הרבה יותר מורכבות מזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו חיים בעולם יותר מורכב מזה.

שלי יחימוביץ': זה המקום שאוי לנו אם נהיה בו לבד, לבד במערכה – שבאופן אמיתי היא לא רק שלנו.

שלי יחימוביץ': אתה עצמך דיברת על אותן מדינות ערב שהאיום האיראני חל גם עליהן.

שלי יחימוביץ': חזית אזורית עם אותן מדינות ערביות שדיברת עליהן, ובין-לאומית, כשבראשה בעלת-הברית שלנו, ידידתנו, הנכס האסטרטגי מהחשובים ביותר שיש לנו – ארצות-הברית – היא החזית הכי אפקטיבית שאפשר להציב לאותן מטרות שכולנו מסכימים עליהן.

שלי יחימוביץ': "אם אין אני לי מי לי", זה מה שאתה שב ואומר, מצטט מפרקי אבות.

שלי יחימוביץ': אבל יש גם המשך לציטוט הזה, שנמחק אצלך: "אם אין אני לי מי לי", נכון, "וכשאני לעצמי מה אני".

שלי יחימוביץ': אתה אומר שהרצל וצ'רצ'יל היו יותר בודדים ממך.

גדעון סער: ההמשך זה "ואם לא עכשיו אימתי".

שלי יחימוביץ': תכף אני אגיע.

שלי יחימוביץ': אני מייד אגיע ל"אם לא עכשיו אימתי".

שלי יחימוביץ': לא שכחתי את החלק השלישי.

שלי יחימוביץ': אבל הבעיה היא, אדוני ראש הממשלה, אתה אומר שהרצל וצ'רצ'יל היו יותר בודדים ממך, הבעיה היא שזה לא רק אתה בבדידותך, אלא המדינה שלנו, שנעשית מבודדת יותר ויותר.

שלי יחימוביץ': וההעצמה המכוונת והיומיומית הזאת של הבידוד שלנו מול האיום האיראני – היא לא מיטיבה אתנו.

שלי יחימוביץ': וכן, אני חולקת על כך שאיראן מהווה סכנה לעצם קיומו של העם היהודי והמפעל הציוני.

שלי יחימוביץ': יש איום ביטחוני, יש איום אסטרטגי.

שלי יחימוביץ': צריך להיות ערוכים אליו.

שלי יחימוביץ': אנחנו סומכים על צה"ל, אבל למה האפוקליפסה הזאת?

שלי יחימוביץ': עברנו את פרעה, עברנו את חורבן בית ראשון ושני, עברנו אלפיים שנות גלות, עברנו את האינקוויזיציה, את פרעות תרפ"א ותרפ"ט, את השואה, את מלחמת השחרור, את מלחמת יום הכיפורים ועוד הרשימה ארוכה.

שלי יחימוביץ': לא נשקפת סכנה לעצם גורלו ועתידו של העם היהודי.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא בגלות, לא בפרעות.

שלי יחימוביץ': ואנחנו חזקים משהיינו אי-פעם.

שלי יחימוביץ': ואם תרצה – עם ישראל חי ונצח ישראל לא ישקר.

שלי יחימוביץ': פגשתי עכשיו פה במשכן את חברת הכנסת לשעבר עדנה סולודר בת ה-83 מקיבוץ גשר.

שלי יחימוביץ': היא אמרה לי: ידענו מלחמות, ידענו קרבות, אבל מה זה?

שלי יחימוביץ': אף פעם לא הפחידו אותנו ככה.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שהעתיד הוא לא כל כך פסימי?

שלי יחימוביץ': שיש תקווה?

שלי יחימוביץ': שיש למה לצפות ואפילו על מה לחלום?

שלי יחימוביץ': העתיד, אדוני ראש הממשלה, הוא לא חורף קודר, קץ האנושות, נשורת גרעינית על פני תהום.

שלי יחימוביץ': העתיד הוא גם הזדמנות, תקווה.

שלי יחימוביץ': נכון, יש פה מרכיב כאוטי מאוד גדול.

שלי יחימוביץ': נכון, יש בו סכנות, ולסכנות צריך להיערך כל הזמן.

שלי יחימוביץ': אין מחלוקת.

שלי יחימוביץ': אבל הוא במידה רבה מאוד תלוי גם במציאות שאנחנו ניצור במו-ידינו, שהרי זו המהות של הציונות – לא להיגרר, לקחת את גורלנו בידינו.

שלי יחימוביץ': ועכשיו נגיע אל החלק השלישי, "אם לא עכשיו אימתי" – במסגרת אותה לקיחת גורל בידיים.

שלי יחימוביץ': כראש האופוזיציה, ואני משקפת – אני מאמינה – גם את רצונם של רבים בקואליציה שלך, ואחת היא מה עמדתם, דווח לנו מה קורה בשיחות עם הפלסטינים.

שלי יחימוביץ': תן לנו עדכון.

שלי יחימוביץ': אנחנו כנסת ישראל.

שלי יחימוביץ': אנחנו נצטרך להחליט בבוא היום.

שלי יחימוביץ': עדכון בסיסי.

שלי יחימוביץ': כמה פגישות של השרה ציפי לבני וסאיב עריקאת היו עד עכשיו?

שלי יחימוביץ': נשארו שישה חודשים.

שלי יחימוביץ': לפי מה שאנחנו יודעים, היו שמונה פגישות.

שלי יחימוביץ': זה נכון?

שלי יחימוביץ': כבר אמרת הרי, קבל עם ועולם, ושוב אמרת פה, שאתה מחויב להסדר שתי המדינות; שגם אתה מבין מה המשמעות ההרסנית של מדינה דו-לאומית לקיומה של ישראל יהודית ודמוקרטית.

שלי יחימוביץ': למה לא לשבת כל יום כמה שעות?

שלי יחימוביץ': למה רק שמונה פגישות?

שלי יחימוביץ': מה זה, איזה עיסוק שולי?

שלי יחימוביץ': שלושה חודשים ושמונה פגישות בסך הכול?

שלי יחימוביץ': ככה מנהלים משא-ומתן רציני?

שלי יחימוביץ': ובשמונה הפגישות האלה מה עשיתם?

שלי יחימוביץ': דיברתם על סוגיות הליבה?

שלי יחימוביץ': אם לא – על מה כן דיברתם?

שלי יחימוביץ': נשארו שישה חודשים.

שלי יחימוביץ': יש איזו סבירות מסוימת שלא מסתמן הסדר קבע.

שלי יחימוביץ': אם אין התקדמות לקראת הסדר קבע, האם יש חלופות רכות יותר על השולחן?

שלי יחימוביץ': מה הן אבני הדרך שכן ניתנות להשגה?

שלי יחימוביץ': ספר לנו, תן לנו עדכון.

שלי יחימוביץ': מתי אתה כן מתכוון להביא תוצאות או תוצאות ביניים של המשא-ומתן לכנסת?

שלי יחימוביץ': האם, למשל, הסיכומים שהושגו עד כה על-ידי ממשלות ישראל רלוונטיים, או שמתחילים ממש מאפס?

שלי יחימוביץ': האם מתווה קלינטון מונח על השולחן?

שלי יחימוביץ': מה עמדת הממשלה, אגב, ביחס למתווה קלינטון?

שלי יחימוביץ': מה צפוי בהמשך?

שלי יחימוביץ': הרי סביב הסדר, סביב כל הסדר, יש עבודת מטה עצומה, תכנון לאומי לקראת מצב של שתי מדינות, הפתרון שאתה מאמין בו, שהרי זו מטרת המשא-ומתן.

שלי יחימוביץ': עדכן אותנו: הוקמו צוותי פעולה כדי להכין את הרקע ליישום ההסכם?

שלי יחימוביץ': הוקמה מינהלת?

שלי יחימוביץ': ואם הוקמה, מי משתתף בה?

שלי יחימוביץ': ואם לא הוקמה – למה?

שלי יחימוביץ': והאם נערכתם לחלופות אם המשא-ומתן ייכשל?

שלי יחימוביץ': כן, אנחנו מביאים בחשבון שהמשא-ומתן ייכשל.

שלי יחימוביץ': האם יש כוונה, למשל, לסימון חד-צדדי סביב גושי ההתנחלויות הגדולים?

שלי יחימוביץ': האם נשקלת אופציה – ואני לא אומרת כאן אם היא טובה או רעה – של היפרדות חד-צדדית ולו חלקית, אם המשא-ומתן ייכשל?

נפתלי בנט: הצליח דווקא – – –

שלי יחימוביץ': נבדק איך עושים זאת?

שלי יחימוביץ': אני שואלת.

שלי יחימוביץ': אם המשא-ומתן, חלילה, לא יניב פירות בכלל, איך אנחנו מגינים על המדינה?

שלי יחימוביץ': איך אנחנו מגינים על המשך החזון הציוני?

שלי יחימוביץ': איך אנחנו ממשיכים לבצר את המדינה היהודית והדמוקרטית שלנו?

שלי יחימוביץ': איך אנחנו מתכתבים עם העולם ומקבלים גיבוי שלו?

שלי יחימוביץ': הרי בקונגרס כבר אמרת שלא כל ההתנחלויות יישארו במקומן.

שלי יחימוביץ': את זה אתה אמרת.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא רוצים לראות תהליך קלוקל כמו זה שהיה בהתנתקות.

שלי יחימוביץ': מתקיים בכלל שיח עם המתנחלים לגבי ההשלכות שיהיו להסדר עליהם ועל גורלם?

שלי יחימוביץ': שוב ושוב, אדוני ראש הממשלה, אני מבטיחה לך שאף שבחרנו שלא להיות חלק מהקואליציה שלך – כי יש לנו אתך ויכוח לאומי נוקב, והחזון שלנו על המדינה שלנו ועל איך היא צריכה להיראות הוא במידה רבה הפוך לשלך, ואנחנו רואים ייעוד ושליחות בלהציב לך אלטרנטיבה – למרות כל אלה, שוב ושוב אני מתחייבת בפניך, בשם המפלגה שלי, שנעניק לך רשת ביטחון פוליטית אם תרהיב עוז ותפרוץ קדימה.

שלי יחימוביץ': ההבטחה הזאת חקוקה בסלע, אבל רשת הביטחון שאנחנו מבטיחים היא רשת ביטחון למפנה של ממש – לא להעמדות פנים, לא למשיכת זמן, לא לריטואל המעייף של כניסה אל החדר ויציאה ממנו.

שלי יחימוביץ': הקשבתי לנאום שלך היטב.

שלי יחימוביץ': אמרת שלנגד עיניך שלומם וביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אף מילה על "טבע"?

שלי יחימוביץ': אף מילה?

שלי יחימוביץ': 800 משפחות, שזה כמה אלפי אנשים במדינת ישראל, שיוטלו עכשיו בבת-אחת למציאות של ייאוש, אבטלה, עוני.

שלי יחימוביץ': זה פיגוע המוני.

שלי יחימוביץ': אתה ראש הממשלה שלהם.

שלי יחימוביץ': הנה, יש לי אליך בקשה מאוד לא מורכבת ויותר פשוטה לפתרון מאשר האיום האיראני והמשא-ומתן עם הפלסטינים: את אותו כובד ראש מוצדק ביותר – השר שמיר, חשוב לי מאוד שראש הממשלה ישמע את בקשתי.

בנימין נתניהו: – – – את זה לראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: אולי היא – – –

שלי יחימוביץ': – – – את אותו כובד ראש מוצדק ביותר שהפגנת כלפי האיום האיראני אני מבקשת ממך לגלות כאן, במקום שיש לך השפעה מיידית וישירה.

שלי יחימוביץ': צא מכאן, תתקשר לג'רמי לוין, מנכ"ל "טבע", תודיע לו, ואל תבקש ממנו, שהוא לא מפטר אפילו עובד אחד בישראל מ"טבע": לא עובד קבלן, לא עובד ישיר, כלום, אף אחד.

שלי יחימוביץ': תעשה את זה בנימוס, תעשה את זה בתקיפות.

שלי יחימוביץ': מי כמוך יודע שיש לך כל הכלים שבעולם להעמיד אותו במקומו.

שלי יחימוביץ': ואל תתחיל לנהל אתו משא-ומתן.

שלי יחימוביץ': פשוט תודיע לו.

שלי יחימוביץ': הפיטורים האלה של חברה ששילמה כמעט אפס אחוז מסים למדינת ישראל וקיבלה הטבות של 12 מיליארד שקלים מהמדינה, הם מעשה של קניבליזם.

שלי יחימוביץ': אין מילה אחרת.

שלי יחימוביץ': צפיתי בדיווחים מוול-סטריט על פיטורי 5,000 איש בעולם, 800 מהם בישראל, פיטורים שהוחלט עליהם כאן אצלנו, מציון יצאה התורה הזאת, וראיתי שהבשורה התקבלה במחיאות כפיים ובחיוכים.

שלי יחימוביץ': תסלחו לי, זה פשוט מעוות.

שלי יחימוביץ': כמו זירת גלדיאטורים אכזרית שבני-אדם מוטחים אליה והקהל שואג בשמחה כשהם מועלים לקורבן.

שלי יחימוביץ': חיוכים ומחיאות כפיים על אובדן מטה לחמם של עובדים פשוטים שספק אם אי-פעם ימצאו עבודה אחרת.

שלי יחימוביץ': לפעמים מגיעים אלינו מפעלים שהם ממש על סף סגירה כי הם מפסידים והם נקלעו לקשיים.

שלי יחימוביץ': "טבע" הרוויחה אשתקד רווח נקי של 4.7 מיליארד דולר, והם מפטרים 800 איש בישראל.

שלי יחימוביץ': גם הרווח הצפוי ב-2013 הוא בסביבות 5 מיליארד דולר.

שלי יחימוביץ': איך זה מתיישב עם איזו מציאות כלכלית, מוסרית, ציונית?

שלי יחימוביץ': איך זה מתיישב עם העובדה שהמנכ"ל ג'רמי לוין מקבל שכר של 15 מיליון שקלים בשנה?

שלי יחימוביץ': ככה נראית תעשייה ישראלית טובה, מופלאה, תורמת ומפתחת, כשהיא מאבדת מצפון וחזון.

שלי יחימוביץ': "טבע" נוסדה על כנפיו של חזון ישראלי, הודות לעובדים ישראלים, הודות לפיתוח מדעי במכון ויצמן.

שלי יחימוביץ': אני אומרת לכם שהמייסד שלה, אלי הורביץ, לא היה נותן שהדבר הזה יקרה.

שלי יחימוביץ': ואני שואלת אותך, שר האוצר לפיד: כשנפגשת לאותה פגישה חברית עם ג'רמי לוין ושאלת אותו בנימוס, אני מניחה, אם הוא מוכן להתחיל לשלם מסים כמו כל חברה נורמלית בישראל, כמו כל עסק קטן ובינוני – ואפילו פחות, אבל שישלמו מסים, משהו – מה הוא אמר לך?

שלי יחימוביץ': וכשיצאת משם ואמרת בקול רפה שצריך לשנות את חוקי המשחק, למה התכוונת?

שלי יחימוביץ': הרי באותו זמן בדיוק, בלי פגישות אישיות, הטלת מסים על מעמד הביניים בישראל ועל העסקים הקטנים והבינוניים.

שלי יחימוביץ': מה הייתה הכוונה ב"שינוי כללי המשחק"?

שלי יחימוביץ': שהם גם ישלמו אפס אחוז מס וגם יפטרו עובדים בברוטליות?

שלי יחימוביץ': זה שינוי כללי המשחק?

שלי יחימוביץ': גם מסקרן אותי לדעת: התוכנית הזאת הובאה לאישור הדירקטוריון של "טבע"?

שלי יחימוביץ': מי הצביע שם בעד הפיטורים?

שלי יחימוביץ': מי הצביע נגד?

שלי יחימוביץ': האם נשקלו תוכניות חלופיות להתייעלות, חוץ מהתוכנית המופקרת הזאת?

שלי יחימוביץ': האם עלה על דעתכם, חברי דירקטוריון "טבע" – ואני באמת לא רוצה אפילו לנקוב בשמות שלכם; יש ביניכם אנשים כל כך מכובדים – להשתמש במיליארדי השקלים שצברתם בשנים האחרונות כדי לשמור את העובדים שלכם, בשר מבשרכם, גם בתקופות שהן סתם טובות מאוד ולא מצוינות?

שלי יחימוביץ': ועכשיו, אני יודעת שאחרי הדיבורים גבוהה-גבוהה אולי מספרים קצת יעייפו חלק מהצופים, אבל אלי ציפורי, סגן עורך "גלובס", עשה אתמול חישוב מדויק – תקשיבו, כי זה חשוב: בחמש השנים האחרונות שבהן "טבע" קיבלה מאתנו, מכולנו, מכל מי שצופה בנו עכשיו, 12 מיליארד שקלים, היא העלתה את מספר העובדים מ-6,191 עובדים שכבר עבדו בישראל ל-7,397 עובדים.

שלי יחימוביץ': זה גידול של 1,236 עובדים.

שלי יחימוביץ': עכשיו, אם יפטרו את ה-800 זה יהיה גידול של 400–500 עובדים.

שלי יחימוביץ': זה אומר שעל כל עובד חדש ב"טבע" המדינה שילמה ל"טבע" 2 מיליון ו-400,000 שקלים.

שלי יחימוביץ': תגידו, זה נראה לכם נורמלי?

שלי יחימוביץ': זה הסכום על עובד אחד, שהיה אפשר להציל בו 50 עובדים ב"נגב טקסטיל".

שלי יחימוביץ': ואיזה דברים מופלאים היה אפשר לעשות בכסף הזה בלי – אני לא מזכירה חינוך, רווחה, בריאות.

שלי יחימוביץ': לא, רק תעשייה ועסקים, ויוזמות ויצירת מקומות תעסוקה, הטבות למפעלים לעיבוד שבבי, לבתי-תוכנה, למפעלי מזון שלא מקבלים שקל הטבה מפני שהם מייצרים רק לשוק המקומי, למסעדות, לבתי-קפה, למיזמים טכנולוגיים, לעסקים קטנים ובינוניים שנאנקים תחת מחנק של אשראי ושל מיסוי.

שלי יחימוביץ': הגיע הזמן לשנות באמת את חוקי המשחק, ולא באיזו אמירה רפה של לפיד כשהוא יוצא נרגש מפגישה אישית, פגישת סחבקים, עם ג'רמי לוין.

שלי יחימוביץ': לא נראה לכם שהמשק היה יוצא נשכר מחלוקה יותר הגיונית של ההטבות האלה?

שלי יחימוביץ': יותר מקומות עבודה היו נוצרים, יותר יזמות, יותר שגשוג, יותר תגמול וטיפוח של מעמד הביניים, מעסיקים ושכירים כאחד, יותר ביזור, פחות סיכון של פיגוע כזה.

שלי יחימוביץ': "טבע" הפרה בבוטות את החוזה שלה עם המדינה.

שלי יחימוביץ': היא הפגינה חוסר אחריות מוחלט כלפי התעשייה והתעסוקה בישראל, היעדר מוחלט של סולידריות, של מחויבות לחברה, של הכרת הטוב, של אחריות תאגידית.

שלי יחימוביץ': וזה אתה, אדוני ראש הממשלה, שנתת להם את כל זה, על מגש של כסף, עם המון כבוד והערכה, אפילו הערצה, אפילו קצת חנופה והתבטלות – לא רק שלך, יש כאן חבורה שלמה.

שלי יחימוביץ': הרי הפטור הטוטלי הזה ממסים הותנה בכך שהרווחים יושקעו בחזרה בישראל.

שלי יחימוביץ': אפילו על זה ויתרתם, ואתם משחררים להם את הרווחים האלה המכונים "הרווחים הכלואים", סוללים להם את הדרך החוצה מישראל – אתם.

שלי יחימוביץ': שלא לדבר על זה שהמתנות האלה לא הותנו בהעסקה בכלל, לא בהעסקה הוגנת ולא בהעסקה בכלל.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא ניתן ש-800 העובדים האלה יפוטרו מ"טבע"; הם לא יפוטרו.

שלי יחימוביץ': לא יהיה משא-ומתן על תנאי פרישה, לא תהיה מחילה על כוונה אולי לעצור חלק מהרווחים הכלואים, לא יהיה ויתור על העלאת מסים למס נורמלי.

שלי יחימוביץ': לא ניתן לכם, אדוני ראש הממשלה ואדוני שר האוצר, לתת ל"טבע" לעשות את הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': שום עובד לא יפוטר.

שלי יחימוביץ': ולכל מי שצופים בנו עכשיו, אני קוראת: אל תיתנו לפיטורים הקניבליים האלה להתרחש.

שלי יחימוביץ': זה לא הטבע שלנו, זאת לא "טבע" שלנו.

שלי יחימוביץ': מצטרפים להם עוד מעט פיטורים מ"בזן", להם נייחד אולי נאום אחר, אבל גם הם יקבלו את הטיפול שלהם.

שלי יחימוביץ': תגידו, גם לראש הממשלה, גם לשר האוצר, מה אתם חושבים.

שלי יחימוביץ': הרי מוכרח להיות איזה קשר בין הפראזות שנאמרות לבין, בסוף, גורלם של בני-אדם.

שלי יחימוביץ': ראיתי בזמן הנאום שלי חיוכים על פניו של השר שמיר ועל פניו של ראש הממשלה, ואני נורא מקווה, באמת, שהחיוכים האלה מבשרים שיכול להיות שאתה תעלה עכשיו לדוכן ותגיד שמנעת את הפיטורים ב"טבע", ואני אסיר את כובעי ואברך אותך על זה.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שזה טיבם של החיוכים.

שלי יחימוביץ': ואם לא – זה לא יקרה, הפיטורים האלה פשוט לא יתרחשו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו צפויים לשמוע שבע הצעות אי-אמון ולשמוע את תשובות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מציע שאנחנו כרגע – קודם כול, אני מבקש מכולם להישאר במקום, אנחנו נכבד את הנשיא בצאתו.

יולי יואל אדלשטיין: לפני צאתו של הנשיא אני רק מודיע שבשעה 17:35 סגן היושב-ראש יצחק וקנין יחדש את הישיבה ונתחיל לשמוע את הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת, קהל נכבד, נכבד בקימה את יציאת נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

בשעה 17: הצעות סיעות העבודה, יהדות התורה, רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל:

בשעה 17: 2.

בשעה 17: כישלונה בכל התחומים – החברתי, המדיני והכלכלי;

בשעה 17: 4.

בשעה 17: ההשלכות הקשות של תקציב 2013–2014 על הציבור בכלל ועל הציבור החרדי בפרט הולכות ומתבררות למרות המשך ההסתה וההתנכלות של שר האוצר;

יצחק וקנין: בהמשך סדר-היום יש הצעות אי-אמון של סיעת העבודה, סיעת יהדות התורה, סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע, סיעת חד"ש וסיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

יצחק וקנין: אנחנו נתחיל, רבותי, בהצעת האי-אמון של מפלגת העבודה – כישלון הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, שמענו עכשיו את נאומו של ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, בוא נבחן על מה הוא לא דיבר.

יצחק הרצוג: בוא נבחן על מה ראש הממשלה לא דיבר.

יצחק הרצוג: קודם כול, ראש הממשלה התעלם לחלוטין מתרחיש אחר בזירה האיראנית.

יצחק הרצוג: אני אומר את הדבר הבא: יכול להיות שמדובר במסע ההונאה הגדול ביותר בדור האחרון, ואז נאומו של ראש הממשלה נותן מענה.

יצחק הרצוג: אבל אולי בכל זאת יש שינוי?

יצחק הרצוג: אולי בכל זאת קרה משהו?

יצחק הרצוג: אולי בכל זאת, בחדרי החדרים בצמרת האיראנית יש איזה שינוי, דווקא בגלל הסנקציות?

יצחק הרצוג: הרי ראש הממשלה פתח ואמר שהסנקציות הללו פועלות.

יצחק הרצוג: אם הן פועלות, יכול להיות שקרה משהו, ואותה קונספציה – תמיד אנחנו בקיבעון, לא מבינים שבצד השני אולי חל שינוי – שווה בחינה?

יצחק הרצוג: אני מסכים לא רק שכל האופציות פתוחות, אני גם מסכים שהאופציה הצבאית צריכה להיות מאוד ברורה.

יצחק הרצוג: ואני מסכים שביטחוננו רק בידינו.

יצחק הרצוג: אבל, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהאחריות מחייבת את ראש הממשלה לעשות בחינה עמוקה, עם נשיא ארצות-הברית, עד לאן מסוגלת איראן להגיע.

יצחק הרצוג: המשא-ומתן מתחיל מחר.

יצחק הרצוג: מכאן, ממליאת הכנסת, שלוחה באמת תקווה ששש המעצמות שמנהלות את המשא-ומתן תגענה להסדר היסטורי, שיסיר את הסוגיה מעל הפרק.

יצחק הרצוג: נכון שאנחנו סקפטים, ואנחנו גם למודי ניסיון.

יצחק הרצוג: אנחנו יודעים גם באיזה אויב מדובר, אנחנו מבינים את תוכניותיו, מכירים את הניסיון אתו.

יצחק הרצוג: ועדיין אני אומר: אני מאוד מקווה שהאופציה של המשא-ומתן תניב את תוצאתה, ואני גם מקווה שאולי ניווכח שחל איזשהו שינוי.

יצחק הרצוג: אני מעריך שהנשיא אובמה מנסה לחוש את זה.

יצחק הרצוג: הממשל האמריקני כבר שנים מתלבט כיצד ליצור ממשק עם הממשל האיראני.

יצחק הרצוג: באמריקה קיים קו מחשבה שאומר שהטעות הגדולה היא שבדור האחרון לא היה ביניהם קשר.

יצחק הרצוג: הלקח של משבר הטילים הקובני מהדהד באוויר.

יצחק הרצוג: שם ניתן היה, באמצעות הקשר הישיר בין ארצות-הברית לרוסיה, או ברית-המועצות דאז, לפתור את המשבר, ולכן הם מחפשים את הדרך לעשות זאת.

יצחק הרצוג: ותפקידנו לתת גיבוי לנשיא אובמה בתהליך הזה, לא לאבד קשר עין עם המטרה, ולקוות לטוב.

יצחק הרצוג: הנאום של ראש הממשלה נתניהו לא נתן חזון ולא נתן תקווה.

יצחק הרצוג: הוא היה נאום פסימי, וכבר כמה זמן אני מאפיין אצל ראש הממשלה חזרה אחורה, לקו ימני יותר, לקו שמרני יותר, לקו שמשדר הרבה מאוד דכדוך; ואני חושב שהדכדוך הוא הנחלתה של הממשלה הזו שמייצרת דכדוך.

יצחק הרצוג: היא לא מייצרת תקווה, אדוני היושב-ראש.

יצחק הרצוג: היא מייצרת דכדוך בכל הרמות, כיוון שזו ממשלה שתקועה בכל מה שהיא עושה.

יצחק הרצוג: כבר שמונה חודשים אין לממשלה הזאת שר חוץ.

יצחק הרצוג: דווקא בתקופה הקשה ביותר, כשבמליאת האו"ם ראינו שינוי כל כך דרמטי, ראש הממשלה הגיע לעצרת האו"ם ללא הכנה מוקדמת, ללא עבודת מטה מול ממשלות, הופתע לחלוטין מן השינוי, נתפס כביכול לא מוכן, לא מתואם, ואין ספק שהעובדה שלא היה לצדו שר חוץ שיעשה את המלאכה היא כישלון מדיני מהדהד.

יצחק הרצוג: אבל הממשלה הזאת גם לא ממנה נגיד.

איתן כבל: וכל כך הרבה מודיעין, כל כך הרבה כסף, ג'ינס – – –?

יצחק הרצוג: נכון.

יצחק הרצוג: בדיוק.

יצחק הרצוג: למשל, ג'ינס.

יצחק הרצוג: כישלון המודיעין על הג'ינס האיראני.

יצחק הרצוג: אבל הממשלה הזו גם לא ממנה נגידה או נגיד.

יצחק הרצוג: כבר חודשים שלישראל אין נגיד בנק ישראל, בגלל התקשקשות ומשחק קטנוני בין ראש הממשלה לשר האוצר, בגלל אמונות ודעות, וחשדנויות וצלליות על הקירות.

יצחק הרצוג: יכלו למנות את המשנה לנגיד, בדיוק כמו שנעשה בארצות-הברית.

יצחק הרצוג: יכלו למנות את ד"ר קרנית פלוג, ואם לא, למנות כל אחד אחר.

יצחק הרצוג: אבל מה קרה?

יצחק הרצוג: הם פשוט לא מסוגלים.

יצחק הרצוג: לעומת זאת, יש סגני שרים שהפכו לפרשנים וכתבי עיתונות.

יצחק הרצוג: מפרסמים מאמרים בעיתונות העולמית, תוקפים את הממשלה שלהם.

יצחק הרצוג: איפה נשמע כדבר הזה – סגן שר הביטחון כותב מאמר ב"ניו-יורק טיימס", מוציא את העיניים לראש הממשלה שלו, שהרגע אמר פה הפוך, דבר שלא ייתכן.

יצחק הרצוג: זה מראה על קואליציה שנמצאת בשחיקה מתמדת.

יצחק הרצוג: וזה מראה על חלטורה של ניהול מדינה.

יצחק הרצוג: ומה שאנחנו רואים כאן זה קבוצה שמחלטרת את ניהול המדינה.

יצחק הרצוג: אני חושב שכאשר אנחנו נבוא השבוע לדבר ולשאת דברים לזכרו של יצחק רבין, שנציין ח"י שנים להירצחו, לאובדנו ולהילקחו מאתנו, אנחנו לא יכולים שלא להשוות.

יצחק הרצוג: על מה מדובר?

יצחק הרצוג: האם מדובר על ממשלה רצינית?

ראובן ריבלין: הביטוי ח"י שנים לא – – –

יצחק הרצוג: נכון.

יצחק הרצוג: הביטוי ח"י שנים הוא בעייתי, אבל זיכרונו חי אתנו, אדוני חבר הכנסת ריבלין.

יצחק הרצוג: 18 שנה נציין, להוותנו, לאירוע המר והנמהר שהתרחש בכיכר מלכי-ישראל דאז, ואני חייב לומר שבכל זאת, הלקח, במובן הזה, גם לא הופנם.

יצחק הרצוג: ניהול מדינה זה לא עסק של חלטורה, אדוני חבר הכנסת ריבלין.

יצחק הרצוג: ניהול מדינה זה עסק רציני; זו אחריות עצומה, ואי-אפשר לתת לכל אחד להחליט שהוא מלך בן-לילה.

יצחק הרצוג: ואני אומר את זה לראש הממשלה מכיוון שראש הממשלה מתגאה בכך שעוד מעט יהיה לו אורך קדנציה כמו לדוד בן-גוריון.

יצחק הרצוג: אבל מה המורשת שלך, אדוני ראש הממשלה?

יצחק הרצוג: מה המורשת שלך?

יצחק הרצוג: אתה לא בתוכנית ריאליטי, אתה לא אושרי ותורג'י, אתה לא בתוכנית הישרדות; אתה צריך להציג חזון.

יצחק הרצוג: מה אתה תשאיר?

יצחק הרצוג: ראש הממשלה בנימין נתניהו, מה אתה תשאיר לעם ישראל?

יצחק הרצוג: אז ישבת שנים על הכיסא, אבל אתה צריך להחליט, האם אתה הופך את מדינת ישראל למדינה דו-לאומית ומחזיר, חס וחלילה, את הפיקדון של הציונות שהעבירו לנו מדור לדור, או אתה מבין שצריך להיפרד מ-3 מיליון פלסטינים, וצריך לעשות את הצעד הנועז והאמיץ הנדרש, וכאן אתה מגיע לרגע של אמת.

יצחק הרצוג: זאת הדילמה שאתה ניצב בפניה, אדוני ראש הממשלה, ועליה אתה צריך לתת תשובה.

יצחק הרצוג: ואתה צריך להבין שוב ושוב, אתה לא יכול לשאת נאומים שכל-כולם מיועדים רק לסקרים שלך.

יצחק הרצוג: אני כבר מבין את השפה, אתה מדבר עוד הפעם ועוד הפעם על אותן ססמאות כי זה מה שהסוקרים שלך אומרים.

יצחק הרצוג: אבל בסוף אתה צריך לקבל החלטה, האם אתה מוכן ללכת למדינה דו-לאומית ולאבד את מדינתנו כמדינת העם היהודי, מדינה יהודית ודמוקרטית, או שמא לבוא באומץ – וכולנו נתמוך בך – למהלך האמיץ הנדרש, הנועז, של פשרה היסטורית עם הפלסטינים.

יצחק הרצוג: בשבוע שעבר היינו קבוצה של חברי כנסת, שהוביל אותה חבר הכנסת חיליק בר, היינו אצל אבו מאזן לדיון.

יצחק הרצוג: התקבלנו בסבר פנים יפות.

יצחק הרצוג: באופן טבעי, הוא לא היה יכול לומר הרבה על המשא-ומתן.

יצחק הרצוג: אני חושב שגם אבו מאזן וגם נתניהו צריכים להיכנס לחדר להביט האחד בעיני השני ולהבין שזה רגע הכרעה היסטורי לעתיד הדורות הבאים של מדינת ישראל.

דוד רותם: אבל אתה היית שם, למה גם הם צריכים לעשות את זה?

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים, חבר הכנסת רותם, על תחושת ייאוש מטרידה מאוד בקרב הדור הצעיר בארץ.

יצחק הרצוג: ללא תקווה – – –

ישראל חסון: – – –

יצחק הרצוג: ללא תקווה וללא חזון לא נוכל לתת מענה למאות אלפי צעירים שמחפשים מקום – – –

יצחק וקנין: הוא לא שמע את השאלה, בגלל זה אין תשובה.

יצחק הרצוג: שמעתי את השאלה, ראש הממשלה לא שמע את השאלה.

ישראל חסון: אני שואל אותך, למה הלכתם כנציגי הכנסת לצד השני במשא-ומתן כדי לחזק אותו ולא הלכתם לראש ממשלת ישראל כדי לחזק אותו?

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים גם עם ראש הממשלה וגם עם אבו מאזן.

יצחק הרצוג: בחייך, ישראל חסון, דווקא ממך, כמי שהיה בהמון משאים-ומתנים עם הצד השני – – –

ישראל חסון: בגלל זה אני שואל.

יצחק הרצוג: אני חושב שצריך להביא בפני הציבור הישראלי שיש פרטנר אפשרי למשא-ומתן, הוא שם.

ישראל חסון: ראש הממשלה מדבר כפרטנר.

יצחק הרצוג: אי-אפשר לטמון את הראש בחול, צריך לתת למעשה הגדול להתבצע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת הרצוג, אם אפשר לסכם את הנושא.

יצחק הרצוג: והדבר האחרון שראש הממשלה לא התייחס אליו הוא סוגיית העוני, הפערים החברתיים, הכישלון הטוטלי בדיור; לכך שעוד הפעם הוא ושר האוצר מתכתשים כמו תרנגולים בשוק, ללא פתרון אמיתי לעם ישראל, ללא מוצא בתוכניות שקיימות ואפשריות מבלי להביא חוקים מסובכים.

יצחק הרצוג: הכול אפשרי.

יצחק הרצוג: הרצון והכוח בידיו.

יצחק הרצוג: הרצון והכוח בידי הממשלה.

יצחק הרצוג: אבל הכי נוח לראש הממשלה לדבר על סייבר, עוד הפעם סייבר.

יצחק הרצוג: תפתח, אדוני היושב-ראש, כל שנה הוא ידבר על מטה הסייבר, אבל הוא יברח מלעסוק בעובדה שזוגות צעירים לא יכולים לקנות דירה בישראל במחיר סביר.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק וקנין: מסכים אתך לחלוטין.

יצחק וקנין: אני קראתי את ההערה, צעקתי ממקומי לגבי הנושא של הדיור, ואפילו לא הייתה התייחסות לנושא.

יצחק הרצוג: נכון, צעקת, אכן צעקת.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת לתקופת כהונתה של הכנסת התשע-עשרה), התשע"ד–2013, שהחזירה ועדת הכנסת.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 7), התשע"ד–2013; והצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד–2013.

נאזם בדר: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1673/19 וכלה בהצעת חוק פ/1734/19 – הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – קביעת כשירות לשחרור על-ידי בית-משפט), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, יעקב מרגי ויצחק וקנין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חבר הכנסת המכהן כראש רשות מקומית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יעקב מרגי ואורי מקלב; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת תנאי כהונה והעסקה של מנהלים בחברה ציבורית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, דוד צור, דב חנין ואיציק שמולי; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטלת חובות לשם מניעת הטרדה מינית במוסד חינוך), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, עמרם מצנע, דוד צור, יפעת קריב, זהבה גלאון, עליזה לביא, מרב מיכאלי ותמר זנדברג; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין בעלי תו תקן ירוק), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק ייצוג הולם לאוכלוסייה החרדית במגזר הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – הגבלות על אימוץ), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי ויצחק וקנין; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מזערי בעבירות תקיפה חמורה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד צור, דב ליפמן, מיכל רוזין, שמעון אוחיון, רינה פרנקל, איילת שקד, מירי רגב, קארין אלהרר, פנינה תמנו-שטה ואלעזר שטרן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – ביטול הוראת השעה המאפשרת חקירת חשוד בעבירת ביטחון ללא תיעוד חזותי או קולי), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת באסל גטאס, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – איסור הפליית מועמדים או סטודנטים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, ניצן הורוביץ, פנינה תמנו-שטה, רות קלדרון, מיכל רוזין, אילן גילאון, אבישי ברוורמן, דב חנין, מרב מיכאלי, אחמד טיבי, שאול מופז, שמעון סולומון,

נאזם בדר: נחמן שי ועיסאווי פריג'; הצעת חוק העסקת עובדי הוראה, התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה מהימורים, התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תקציבי איזון), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, מירי רגב, יעקב מרגי ואורי מקלב; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם (תיקון – זכות תביעה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שירותים מיוחדים לילד נכה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, משולם נהרי, יעקב מרגי ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שירותים מיוחדים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, אמנון כהן, אברהם מיכאלי ודוד אזולאי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת אבהות), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תנאים להחלפת תרופה, טיפול, מטפל, נותן שירותים או מוסד רפואי), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הוספת מגנזיום אל מי השתייה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק ארוחה חמה לתלמיד בחופשה, התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג, קארין אלהרר, ניצן הורוביץ, נחמן שי, דב חנין ואיתן כבל; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – ועדת היתרים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – נקיטת אמצעים בידי מעביד), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, תמר זנדברג, שמעון סולומון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, עיסאווי פריג', דב חנין, מרב מיכאלי, זהבה גלאון ומירי רגב; הצעת חוק הטבות למשרתים בשירות צבאי או לאומי, התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – חידוש הליכים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי,

נאזם בדר: אברהם מיכאלי, יעקב מרגי ויצחק וקנין; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – הרחבת סמכויותיו של בית-משפט), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, יעקב מרגי ויצחק וקנין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מתן נקודות זיכוי בגין ילדים לבני-זוג מאותו המין), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, אלעזר שטרן, ניצן הורוביץ, מירי רגב ובועז טופורובסקי; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בשכר לימוד), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת שאול מופז וישראל חסון; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורים של אישה השוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, עיסאווי פריג', עמרם מצנע, דוד צור, יפעת קריב, דב חנין, רות קלדרון, זהבה גלאון, מרב מיכאלי ותמר זנדברג; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור שימוש במערכת כריזה בבתי-תפילה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מירי רגב, מרדכי יוגב ונסים זאב; הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול אזרחות), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יעקב מרגי ויצחק וקנין; הצעת חוק החלפת המונח חופשת לידה וחובת שימוש במונח תקופת לידה (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, מרב מיכאלי, מיכל רוזין, פנינה תמנו-שטה ומירי רגב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – אי-שלילת שירותים חיוניים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחות דוברי השפה הערבית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדת תחבורה ציבורית וממונה על התחבורה הציבורית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, יריב לוין, משה גפני ותמר זנדברג; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – היתר הניתן לפי תוכניות ישנות), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – היתר הניתן לפי תוכניות ישנות), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, נחמן שי, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק במקרה פטירה למי שסיפק מצרכים חיוניים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, יעקב מרגי ויצחק וקנין;

נאזם בדר: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הגבלת שכר עורך-דין או כונס נכסים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מירי רגב, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', דוד אזולאי, אורי מקלב, משה גפני, מאיר פרוש, יצחק כהן, אריאל אטיאס ואיתן כבל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת פינוי דייר בשל אי-תשלום לכונס נכסים או עורך-דין), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', אילן גילאון, דוד אזולאי, אורי מקלב, משה גפני, מאיר פרוש, יצחק כהן ואיתן כבל; הצעת חוק שירותי הדת (תיקון – הגבלת תשלומי קבורה חריגים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת שמעון סולומון, רינה פרנקל, מרב מיכאלי, ישראל חסון, מיקי רוזנטל, פנינה תמנו-שטה, עפר שלח, רונן הופמן, דב ליפמן, יפעת קריב, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, עדי קול, רוברט אילטוב, שולי מועלם-רפאלי, מאיר שטרית, אורלי לוי אבקסיס ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (שחרור מינהלי לאסירים המרצים עונש מאסר לתקופה העולה על ארבע שנים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מירי רגב, דוד אזולאי, אברהים צרצור וזבולון קלפה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שמירת היריון חלקית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, יפעת קריב, איתן כבל, אחמד טיבי, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, עליזה לביא, תמר זנדברג, שמעון סולומון, רינה פרנקל, מאיר שטרית, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, עיסאווי פריג', דב חנין, מרב מיכאלי ומירי רגב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת מספר השרים וסגניהם), מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – דיווח על פריצה למאגר מידע), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – התמחות במשרה חלקית), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום שם נפגע בתביעת נזקי גוף), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, אורלי לוי אבקסיס,

נאזם בדר: רינה פרנקל, אורית סטרוק, אלעזר שטרן, יריב לוין ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – שחרור מחבלים), מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, יריב לוין, גילה גמליאל, שמעון אוחיון, יוני שטבון, שולי מועלם-רפאלי, אברהם מיכאלי, מרדכי יוגב, נסים זאב, ישראל אייכלר, זבולון קלפה, איילת שקד, ניסן סלומינסקי, יעקב מרגי ורוברט אילטוב; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – תחולת חיקוק על המדינה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת נחמן שי, ניצן הורוביץ, מירי רגב, דב חנין, משה מזרחי ומיכל רוזין; הצעת חוק-יסוד: הגנת הסביבה, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק נציבות זכויות הילד, התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, אורלי לוי אבקסיס, קארין אלהרר ודוד צור; הצעת חוק סבסוד קייטנות להורים עובדים בפריפריה, התשע''ד–2013, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, עמרם מצנע, שלי יחימוביץ, מירי רגב, אורלי לוי אבקסיס, עליזה לביא, עפר שלח, איציק שמולי, דוד צור, מיקי רוזנטל, נחמן שי, משה מזרחי, מיכל בירן, יחיאל חיליק בר, אראל מרגלית ושמעון אוחיון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, משולם נהרי, דב חנין, יצחק וקנין ואיתן כבל; הצעת חוק הטיפול בחולה הסיעודי (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת יעקב ליצמן, מיכל רוזין, שלי יחימוביץ, אורי מקלב, אילן גילאון, תמר זנדברג, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר, אברהם מיכאלי, יצחק וקנין, ראובן ריבלין, משה גפני, יעקב אשר, אמנון כהן, יצחק הרצוג, אריה דרעי, ניצן הורוביץ, מרב מיכאלי, ישראל חסון, מיקי רוזנטל, מסעוד גנאים, באסל גטאס, סתיו שפיר, אבישי ברוורמן, זהבה גלאון, דב חנין, מוחמד ברכה, אברהים צרצור, בנימין בן-אליעזר, אורלי לוי אבקסיס ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום למורה נהיגה בעד שימוש ברכבו במבחן נהיגה), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום למורה נהיגה בעד שימוש ברכבו במבחן נהיגה),

נאזם בדר: התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על קמח טף), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת שמעון סולומון, יפעת קריב, חמד עמאר, אלעזר שטרן, פנינה תמנו-שטה, מאיר שטרית, עליזה לביא, מרדכי יוגב, מיכל רוזין, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', יואל רזבוזוב, רינה פרנקל, שולי מועלם-רפאלי ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גובה הפיקדון בהשכרת רכב), התשע"ד–2013, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חובת פרסום פרטי ספק), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, מירי רגב, דב חנין, רונן הופמן, משה מזרחי, מרב מיכאלי, אראל מרגלית ואליהו ישי; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – מתקני חברת החדשות), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת דוד צור, אראל מרגלית ואברהם מיכאלי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שולי מועלם-רפאלי, קארין אלהרר, משה מזרחי, רינה פרנקל, מרדכי יוגב, נחמן שי, שמעון אוחיון ויצחק כהן; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – ועדה לאיתור הנגיד), התשע"ד–2013, מאת חברי הכנסת איציק שמולי ואבישי ברוורמן.

נאזם בדר: דוח ביקורת של מבקר המדינה על לשכת הקשר "נתיב".

נאזם בדר: הערות ראש הממשלה לדוח מבקר המדינה 63ב – מערכת הביטחון.

נאזם בדר: דוח מינהל מקרקעי ישראל על פעולות המינהל לשנת התקציב 2012.

נאזם בדר: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מלטה בדבר מניעת כפל מס ומניעת התחמקות ממסים בזיקה למסים על הכנסה.

נאזם בדר: תיקון סעיף 6 לתקנות הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית, סבא"א.

נאזם בדר: לוח תיקונים להצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 9), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: כישלונה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

יצחק וקנין: 5.

יצחק וקנין: מדיניותה החברתית-כלכלית וההדרה של האזרחים הערבים משוק העבודה, לצד תשתיות לקויות והיעדר פיתוח ביישובים הערביים

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בהצעות האי-אמון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ביקשתי מחברי להתחלף – – –

יצחק וקנין: אם יש הסכמה אין לי בעיה.

יצחק וקנין: אתה מתחלף אתו בהצעה?

אחמד טיבי: בסדר.

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק הרצוג: יש כאן בעיה, רשימת הנואמים – – –

יצחק וקנין: בכל מקרה, התשובה על כל ההצעות האלו היא אחת, על-ידי סגן השר, אחרי כולן.

יצחק וקנין: ולכן אין בעיה לשנות את הסדר אם זה בהסכמה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, האי-אמון – – –

יצחק וקנין: כן, ודאי, אנחנו נשמע את כל הצעות האי-אמון בנושא המדיני ואחרי כן נשמע את הצעת האי-אמון בנושא הכלכלי ותהיה תשובה שלך ליהדות התורה בנושא הזה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי: מדיניותה החברתית-כלכלית של הממשלה וההדרה של האזרחים הערבים משוק העבודה, לצד תשתיות לקויות והיעדר פיתוח ביישובים הערביים, של סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת חנא סוייד שאפשר לי לנאום לפניו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו מדברים על כישלונה של הממשלה אנחנו מצביעים כמעט על כל תחום.

אחמד טיבי: בתחום המדיני – השיחות מדשדשות ולא מתקדמות.

אחמד טיבי: נדמה לי שלא היו שמונה פגישות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, אם אפשר, אני שומע אותך עד לפה, וזה גם לא ראוי שתדבר בפלאפון במליאה.

אחמד טיבי: נדמה לי שלא היו שמונה פגישות, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, אלא עשר פגישות לפחות.

אחמד טיבי: ותוצאה אין.

אחמד טיבי: התקדמות אין.

אחמד טיבי: העמדות שהמשלחת הישראלית מציגה הן כמעט העמדות שלך, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: בצדק.

אחמד טיבי: הן מאוד רדיקליות, הן אפילו ימינה מהזרם המרכזי של הליכוד.

אחמד טיבי: זה מה שמוכיח שלא תהיה פריצת דרך ושפניו של ראש הממשלה לא לכיוון של הסדר מדיני.

אחמד טיבי: יש מי שדואג לשלום התפקיד ולא לתוצאה של המשא-ומתן, תוצאה חיובית.

אחמד טיבי: ולכן אני צופה שלא תהיה שום פריצת דרך או שום התקדמות ממשית בשיחות האלה בין המשלחת הישראלית למשלחת הפלסטינית.

אחמד טיבי: בתחום הכלכלי – התבשרנו בימים האחרונים על פיטורי מאות עובדים מחברת "טבע", חברה שמקבלת מהמדינה הקלות של מיליארדים במס, הטבות.

אחמד טיבי: מדובר בהחלטה שהיא הרת גורל לכל משפחה.

אחמד טיבי: גם אם מדובר בפיטורי מפרנס משפחה אחת, זה הרסני.

אחמד טיבי: ונשאלת השאלה – אני מכיר את השוק החופשי, את הרצון של ממשלות לעתים לא להתערב יותר מדי, אבל לעתים יש צורך להתערב.

אחמד טיבי: זה הזמן.

אחמד טיבי: זה המקרה.

אחמד טיבי: מאות עובדים, כאן, בארץ, שלא לדבר גם על אלה שמפוטרים בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: זו חברה שקיבלה מהממשלה לא רק תמריצים אלא סיוע כלכלי בצורות שונות, ולכן הערבות ההדדית בין חברה מצליחה לבין הממשלה לבין כלל הציבור – והממשלה היא שליחו של הציבור – אמורה לאלץ אותם להביא את זה בחשבון, והם לא הביאו את זה בחשבון.

אחמד טיבי: ולכן נדמה לי שגם שר האוצר, גם ראש הממשלה, חייבים לעשות מעשה.

אחמד טיבי: ואפשר לעשות.

אחמד טיבי: ואפשר לעשות.

אחמד טיבי: אמרנו מחירי הדיור.

אחמד טיבי: שמת לב, אדוני היושב-ראש, שהנושא הזה כמעט ולא עלה בנאומו של ראש הממשלה?

יצחק וקנין: אני הערתי לפני כן.

יצחק וקנין: אמרתי שאני צעקתי לראש הממשלה: מה עם הדיור?

אחמד טיבי: אה, הוא שכח.

יצחק וקנין: אבל לא קיבלתי תשובה.

אחמד טיבי: הוא חשב שזה דיור לפלסטינים, אולי?

יצחק וקנין: יכול להיות.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: ולכן גם בנושא הזה, פתאום – נאום, פתיחת מושב, נושא כואב לכל הציבור נעדר, לא קיים בנאומו של ראש הממשלה.

אחמד טיבי: ראש הממשלה הזכיר בנאומו את פיתוח הדרום: באר-שבע, הנגב.

אחמד טיבי: הזכיר את אופקים, הזכיר את נתיבות, הזכיר את באר-שבע, ביקר בהן.

אחמד טיבי: ואז, ולכן שאלתי: מה עם הכפרים הלא-מוכרים?

אחמד טיבי: הם שקופים?

אחמד טיבי: הם לא קיימים?

אחמד טיבי: זה החלק הסובל בדרום.

אחמד טיבי: ודיבר רמה-רמה על הסייבר.

אחמד טיבי: נושא חשוב.

אחמד טיבי: אני מודה שזה נושא חשוב.

אחמד טיבי: אני משתמש בפייסבוק, ב"יוטיוב", באינסטגרם, בלינקדאין – זה חשוב.

אחמד טיבי: הוא דיבר על הסייבר בדרום, והעלה על נס את ההתפתחות הזאת.

אחמד טיבי: ואז אנשים בבית שואלים, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת: מה עם המשכורת, כי אנחנו לא גומרים את החודש?

אחמד טיבי: מה עם האבטלה?

אחמד טיבי: מה עם הקיצוץ בקצבאות?

אחמד טיבי: מה עם המקרר הריק בחלק, אצל חלק מהמשפחות והבתים?

אחמד טיבי: מה עם התשתיות בחלק מהיישובים?

אחמד טיבי: ולכן זעקתי: מה עם הכביש לטייבה?

אחמד טיבי: ואני אומר את זה ברצינות.

אחמד טיבי: איך אתה חונק – כלכלית, גם – יישובים, אם אין תשתית?

אחמד טיבי: תחבורה זה חלק חשוב מהתשתיות.

אחמד טיבי: כל יום בבוקר יש פקק, הפסד של שעה וחצי מזמן העבודה של כל תושב טייבה שיוצא; ובחזרה, לקראת השעה 17:00, 18:00, אותו דבר.

אחמד טיבי: מה, אי-אפשר לקבל יחס שווה ולשדרג את הכביש, את הכניסה והיציאה מטייבה?

אחמד טיבי: לפני עשר דקות – נכון, זה נאמר בצחוק – אמר לי חבר כנסת יהודי, מהקואליציה דווקא: טעית – אמר לי חבר כנסת יהודי מהקואליציה, אני לא אגיד מה שמו, גם לא את ראשי התיבות – טעית, לא היית צריך להגיד: מה עם הכביש לטייבה?

אחמד טיבי: היית צריך להגיד: מה עם הכביש לכוכב-יאיר?

אחמד טיבי: כי זה ליד.

ראובן ריבלין: – – –

דוד צור: – – – הכי מהר – – –

אחמד טיבי: אמרתי שאני לא רוצה להגיד מי אמר לי את זה.

אחמד טיבי: ולכן אני שב ושואל: מה עם הכביש לטייבה?

אחמד טיבי: כאשר אני אומר "מה עם הכביש", אני אומר נושאים שונים.

אחמד טיבי: אני רוצה לספר לך, חבר הכנסת ריבלין, ואתה ליווית בקדנציה הקודמת את הנושא הזה, וגם עפר שלח, שביקר בטייבה, שמע את זה ממני ומהתושבים: בטייבה יש ועדה קרואה.

אחמד טיבי: משרד הפנים דחה את הבקשה שלנו לקיים בחירות.

אחמד טיבי: לא, הייתה החלטה של אלי ישי, שבוטלה על-ידי השר סער – – –

יצחק וקנין: מה שזכור לי מהנאום שלך, הקודם, לגבי טייבה, זה המשכורת של ה-200 ומשהו – – –

אחמד טיבי: או.

אחמד טיבי: סטָנָה שוואיה.

יצחק וקנין: בזה השתנה משהו?

אחמד טיבי: חכה, בדיוק הסיפור הולך ומסתבך.

אחמד טיבי: הודיע הנאמן, עורך-הדין אבנר כהן, בוועדה, בוועדת הפנים, שבה נכח שר הפנים, לפני שישה חודשים: אני סיימתי, בתוך יומיים-שלושה אני עוזב.

אחמד טיבי: לפני שישה חודשים.

אחמד טיבי: ואכן הוא היה לקראת סיום.

אחמד טיבי: אבל תוך כדי כך שהוא מסיים התברר שנשארו עשרות מיליונים של חובות, עדיין, על העירייה, אף שהוא כונס נכסים, נאמן.

אחמד טיבי: אבל הוא כבר קיבל 16 מיליון, עלות שכר.

אחמד טיבי: 16 מיליון שקל.

דוד רותם: כמה זמן – – –

אחמד טיבי: 16 מיליון שקל – – –

דוד רותם: בכמה זמן?

אחמד טיבי: ארבע.

דוד רותם: בארבע שנים?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כל חודש 250,000–300,000 שקל.

אחמד טיבי: פסקה לו השופטת הגברת ורדה אלשיך.

ראובן ריבלין: – – – שיוצאים דברים טובים מטייבה – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: הגברת ורדה אלשיך, שמינתה אותו בהחלטת בית-משפט, לפי בקשת משרד הפנים – ששנה לאחר שהוא מינה אותו ביקש לפטר אותו.

אחמד טיבי: ביקש לפטר אותו.

אחמד טיבי: כבר כמה שנים שמשרד הפנים מבקש לסיים את העבודה שלו, והגברת ורדה אלשיך דוחה את הבקשה, ואומרת לו: קח עוד שישה חודשים, קח עוד שלושה חודשים.

אחמד טיבי: שלושה חודשים במושגים של 300,000 שקל, זה כמעט מיליון שקל מהקופה ה"עשירה" של טייבה – יישוב מאוד מבוסס, כמו כוכב-יאיר.

אחמד טיבי: עכשיו, מה עשה משרד האוצר?

אחמד טיבי: משרד האוצר – ואז, מגיעה מילה טובה – משרד האוצר הסכים לסיים את העבודה שלו, רוצה.

אחמד טיבי: אבל הוא רוצה לשים סעיף בחוזה, בהחלטה, שאם יתברר שהוא כשל בתפקידו – –

ראובן ריבלין: יחזיר.

אחמד טיבי: – – הוא יישא באחריות אישית לכישלונות האלה.

אחמד טיבי: ואז הוא פחד, הוא חשש.

אחמד טיבי: מה עשה?

אחמד טיבי: כדי ליצור מאזן אימה, פנה לבית-המשפט.

אחמד טיבי: למי, מי יושבת בבית-המשפט?

יצחק וקנין: ורדה אלשיך.

דוד רותם: לא תוקפים – – –

אחמד טיבי: הגברת ורדה אלשיך.

דוד רותם: לא תוקפים – – –

אחמד טיבי: אגב, הוא היה מתמחה שלה.

אחמד טיבי: הוא היה מתמחה שלה.

אחמד טיבי: אוקיי?

דוד רותם: – – –

אחמד טיבי: ואמר לה שהוא רוצה לסיים וכו'.

דוד רותם: לא תוקפים שופטים בבית הזה.

אחמד טיבי: ורדה אלשיך, ורדה אלשיך, השופטת הנכבדה, שמטפלת בתיק כבר כמה שנים, מכירה אותו לפני ולפנים, פתאום אומרת: אני לא יכולה להכריע; אני מסיימת את העבודה בעוד חודש-חודשיים.

אחמד טיבי: העבירה את התיק לשופט אחר.

אחמד טיבי: השופט האחר נמצא בחופשה בחו"ל.

אחמד טיבי: בינתיים, הוא צריך להישאר חודשיים-שלושה.

אחמד טיבי: כל חודש זה כמעט 300,000 שקל מקופת טייבה.

אחמד טיבי: למה הוא עשה את זה?

אחמד טיבי: כדי ליצור מאזן אימה.

אחמד טיבי: אומר למשרד האוצר: תסירו את הסעיף נגדי על האחריות האישית, אני אבטל את המשפט ואני אסיים לבד.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם שזה היה מתרחש בכפר-סבא, ברעננה, בקריית-מוצקין, בשלומי – אתם הייתם שומעים על זה בכותרות ראשיות בכל מקום.

אחמד טיבי: על הסיפורים האלה אתם שומעים רק ממני, מעל הדוכן הזה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

אחמד טיבי: עוד הפעם אתה מפסיק אותי בקליימקס, כמו ההוא?

יצחק וקנין: אדוני, זמנך תם.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: ולכן זה הזמן להפסיק את העבודה של הנאמן הזה.

אחמד טיבי: אגב, משרד הפנים עושה ככל יכולתו כדי לסיים את עבודת הנאמן, שמדלדל את קופת העיר, שהיא בלאו הכי מדולדלת.

אחמד טיבי: והעיר זקוקה, ואני פניתי לשר הפנים גדעון סער לתת הקשבה מיוחדת, חשיבות מיוחדת, טיפול נקודתי, לעיר טייבה, לרבות שינוי תוכנית המתאר.

אחמד טיבי: עפר, אתה ביקרת בטייבה, יחד אתנו, ואתה יודע מה הבעיות – אני אסיים – שינוי תוכנית המתאר.

אחמד טיבי: אני יכול לומר שכנראה יש אוזן קשבת אצל השר גדעון סער בנקודה הזאת.

אחמד טיבי: אני מקווה שנשמע בשורות טובות בקרוב.

אחמד טיבי: סייבר, סייבר, אבל גם טייבה היא חשובה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה: כישלון הממשלה בכל התחומים – החברתי, המדיני והכלכלי, של סיעת חד"ש.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מושב חדש ובעיות ישנות נושנות שמתגלגלות בצורה זו או אחרת לדוכן ולמליאה ולעיסוק של הכנסת במושב הזה.

חנא סוייד: כמקובל, אנחנו מעלים כאן, האופוזיציה מעלה טיעונים נגד הקואליציה, נגד הממשלה ונגד התפקוד של הממשלה בכל התחומים, גם החברתי וגם הכלכלי ובוודאי גם המדיני.

חנא סוייד: בדרך כלל הממשלה מתגוננת, אבל אנחנו בתקופה האחרונה עדים למגמה חדשה, שבה הממשלה לא רק מתגוננת ומגינה על המדיניות שלה, אלא היא מאשימה את העם בכך שהוא בעצם הסיבה, הוא המטרד, הוא שגורם לכל הבעיות.

חנא סוייד: אני מצביע בעיקר על ההתבטאויות של שר האוצר לאחרונה, שמאשים את הצעירים בישראל שדווקא הם הבעיה.

חנא סוייד: הם יוצרים את הבעיה, הם מאוהבים בברלין, הם הולכים לשם, מבלים שם הרבה זמן, ולכן הם יוצרים את הבעיה במדינת ישראל – במקום לקבל אחריות ובאמת להציג מדיניות ולהתחיל לטפל בבעיות האמיתיות.

חנא סוייד: הייתי אומר, החידוש הגדול שאנחנו שמענו עליו בימים האחרונים זה העניין והאיום לזרוק ולפטר מאות עובדים, גם מ"טבע" וגם מ"בזן".

חנא סוייד: דובר כאן, ראשת האופוזיציה דיברה על הנושא של "טבע" בהרחבה, והיא הסבירה, אני חושב שבאופן משכנע ביותר, במספרים, שההשקעה שהמדינה השקיעה ב"טבע" היא השקעה גדולה, ושבעצם כאילו ההשקעה ביצירת מקומות עבודה היא השקעה over ו-over – היא מעל לכל פרופורציה אפשרית.

חנא סוייד: אי-אפשר להתפאר שבשביל ליצור כמה מאות מקומות עבודה בכמה שנים, הממשלה משקיעה 12 מיליארד שקל, כאשר יש צורך בהשקעות הרבה יותר קטנות במקומות אחרים על מנת לטפל בנושאים הרבה יותר בוערים.

חנא סוייד: לכן, התוכנית הזאת של פיטורים, לצד ההוצאות, לצד השכר, מצנחי הזהב של הבכירים ב"טבע" וגם ב"בזן" – הכוונה הזאת לפטר עובדים היא לא ראויה, לא מקובלת, וצריך להיאבק בה בכל הדרכים האפשריות.

חנא סוייד: ראש הממשלה דיבר כאן ארוכות על כמה נושאים.

חנא סוייד: נושא שהוא מאוד בוער ואני חושב שהוא שייך לכל משפחה בישראל, העניין של פתרונות דיור – הוא לא נגע בזה.

חנא סוייד: אף שהיו פניות והיו קריאות ביניים, מה עם הבעיה האקוטית, מה עם הבעיה הקרדינלית הזאת, שהיא בעיה לגבי כל משפחה בישראל – גם בערים, גם ביישובים הערביים, גם בצפון, גם בנגב ובכל מקום.

חנא סוייד: ראש הממשלה בכוונה התעלם מהצורך לדון ולתת הסברים.

חנא סוייד: איך ייתכן שהממשלה הקודמת וגם הממשלה הנוכחית, עם אותה מדיניות כלכלית בעצם, בהמשכים, לא מצליחה לפתור את הבעיה הזאת?

חנא סוייד: כל יום מביאים לנו חוק חדש, חוק וד"לים וחוק תכנון ובנייה, תיקון כזה ותיקון כזה, ומטפלים ומעלים ריביות ומורידים ריביות ומתערבים לבנקים איך לתת הלוואות בצד ההיצע ובצד הביקוש – אבל הבעיה עוד קיימת, הבעיה בעינה.

חנא סוייד: עכשיו מתחילים להביא לנו תיאוריות כאילו יש פה מכשפות שבעצם גורמות לכך שמחירי הדיור יעלו.

חנא סוייד: לאחרונה קראתי שבנק ישראל חושב שבעצם מדובר בכסף שחור שאיכשהו מתגנב לארץ מהבנקים של שווייץ וממקומות אחרים, מאוסטריה, מתגנב לארץ על-ידי קנייה ורכישה של נכסים ושל דירות חדשות, וזה יוצר ביקוש וזה מעלה את המחירים.

חנא סוייד: אלה הסברים לא הגיוניים, או, הייתי אומר, עד כמה אפשר להכניס כסף שחור למדינה ובעצם לערער את היציבות של המשק ושל שוק הדיור בישראל על-ידי גנבות?

חנא סוייד: אם ייתכן דבר כזה, אם הדבר הזה נכון, הוא אסון בין-לאומי.

חנא סוייד: איך יכולה מדינה להרשות מצב שבו אנשים יספסרו במחירי הדירות ויגרמו בעיה לכל משפחה בישראל, והמדינה אומרת:

חנא סוייד: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר, או בעצם היא עושה דברים שלא משפיעים, אין להם אפקט בכלל?

חנא סוייד: לכן, זו בריחה מאחריות לא לדבר על העניין הזה ולא לתת הסברים משכנעים ולהתוות תוכניות רציניות בשביל להתמודד עם הבעיה הזאת.

חנא סוייד: בעניין האיראני, ראש הממשלה כאן, עכשיו, מנסה לתאר תמונה אבסורדית.

חנא סוייד: אני זוכר, כמי שעקב אחרי ההתנהלות של ראש הממשלה בעניין האיראני, שראש הממשלה בכלל היה נגד סנקציות.

חנא סוייד: כל הזמן הוא אמר: למה סנקציות?

חנא סוייד: מי צריך סנקציות?

חנא סוייד: איראן כל כך חזקה ועשירה שסנקציות לא יגרמו לה שום דבר, וצריך לתקוף.

חנא סוייד: זה מה שהוא אמר כל הזמן.

חנא סוייד: עכשיו, מה התיאוריה שלו?

חנא סוייד: התיאוריה שלו היא שהסנקציות פעלו, הכלכלה האיראנית על סף קריסה – אף שאחר כך הוא מדבר על מזימות איראניות גלובליות שרק מדינה חזקה ועשירה יכולה לעמוד מאחוריהן.

חנא סוייד: עכשיו הוא אומר שהסנקציות גורמות לקריסה באיראן וצריך להמשיך בהן, ולא לתת אפשרות לפתוח את האפיק הדיפלומטי.

חנא סוייד: זה בעצם עוד הפעם הטעיה של ראש הממשלה, על מנת לא לאפשר להגיע לפתרון דיפלומטי.

חנא סוייד: אם העולם, שמאוים, אם ארצות-הברית המאוימת, אם מדינות המפרץ, אם מדינות עיראק, כולם מאוימים על-ידי איראן וכולם אומרים: בואו נעשה ונפתח את האפיק הדיפלומטי הזה, ראש הממשלה אומר: לא, יש עכשיו סנקציות קשות ביותר ואי-אפשר להרפות ולא צריך לדבר.

חנא סוייד: צריך לשבור, זו הדרך היחידה.

חנא סוייד: זה בעניין האיראני.

חנא סוייד: לא יכול להיות שאתה תטיף כל הזמן לתקוף-לתקוף-לתקוף וסנקציות לא יפעלו, ועכשיו אתה אומר: הסנקציות הרסו את איראן וצריך לשמור עליהן וצריך לעזוב את האפיק הדיפלומטי.

חנא סוייד: מאוד חרה לי לשמוע את התיאור הכל-כך בומבסטי על פיתוח בנגב, שנותן לי את הקונטרסט לא בין תל-אביב לבין הפריפריה – אלא את הקונטרסט שראש הממשלה סרטט לגבי המצב בנגב.

חנא סוייד: סייבר, אוניברסיטה, פיתוח, מודיעין, רכבות.

חנא סוייד: ובדואים? נייט.

חנא סוייד: הבדואים שקופים, לא קיימים.

חנא סוייד: מה שאפשר להגיד על תוכנית פראוור, תוכנית פראוור היא שועל במסווה של כבש.

חנא סוייד: זאת תוכנית פראוור.

חנא סוייד: אני אומר את זה מתוך ידיעה מדויקת של ההשלכות של התוכנית הזאת.

חנא סוייד: התוכנית הזאת תגרום לכך ש-17, 18 יישובים קיימים, חלקם מלפני קום המדינה, יועתקו ממקומם, ייעקרו.

חנא סוייד: יהיה טרנספר של 40,000–50,000 אזרחים, שייעקרו מהמקומות שלהם.

חנא סוייד: 70%–75% מהאדמות של האוכלוסייה הבדואית בנגב יופקעו ממנה.

חנא סוייד: אי-אפשר לבוא ולהכיר בכך שהאוכלוסייה הבדואית שייכת לנגב אבל אין לה אדמות.

חנא סוייד: איך ייתכן מצב כזה?

חנא סוייד: מה זה, האבוריג'ינים באוסטרליה?

חנא סוייד: שם הייתה Terra Nullius; זו המדיניות שהייתה: אתם קיימים, נכון, אבל האדמה לא שלכם.

חנא סוייד: איך ייתכן?

חנא סוייד: אם אתה מכיר בכך שהאנשים האלה נמצאים שם, אז הם הבעלים של הקרקע.

חנא סוייד: עכשיו, אתה מתחיל להגיד לי – גם לעם ישראל אין טאבו על הקרקע שלו, על ארץ-ישראל.

חנא סוייד: כאילו הטענה ההיסטורית שזו הארץ שלנו – איפה הטאבו?

חנא סוייד: אי-אפשר לטעון נגד האוכלוסייה הבדואית שאין לה טאבו על-פי השיטה המנדטורית.

חנא סוייד: המנדט, רק לפני 100 שנה הגיע לכאן, והבדואים נמצאים שם עוד הרבה – הם הבעלים של הקרקע – – –

באסל גטאס: הם מכירים רק כשקונים מהם.

חנא סוייד: נכון.

חנא סוייד: הם מכירים בבעלות של הבדואים על הקרקע כשהבדואים מוכרים את הקרקע שלהם, והם מסבירים את זה שבעצם הבדואים נתנו את הקרקע לאנשים שיפתחו אותה.

חנא סוייד: כל עוד הקרקע אצל הבדואים הם לא יפתחו אותה, ולכן היא לא שלהם.

חנא סוייד: איזה מין היגיון קולוניאליסטי זה?

חנא סוייד: זה לא היגיון.

חנא סוייד: ומה עוד?

חנא סוייד: ויש אנשים שבעצם מוליכים שולל חלק מהאנשים, אומרים: אנחנו משקיעים שם הרבה כסף.

חנא סוייד: מה, קונים את האנשים בכסף?

חנא סוייד: מחריבים את התרבות שלהם בכסף?

חנא סוייד: מה.

חנא סוייד: מתחילים להגיד להם: יש לכם ריבוי ילדים ואנחנו רוצים לפתח אתכם.

חנא סוייד: איזה מין מחשבות אלו.

חנא סוייד: אלה מחשבות – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חנא סוייד: – – קולוניאליסטיות שאי-אפשר לחיות אתן.

חנא סוייד: זה בעצם ניסיון למחוק את הנוכחות ואת החיים הנורמליים של כמחצית האוכלוסייה הבדואית ביישובים הלא-מוכרים.

חנא סוייד: אמרתי: 40,000, כ-50,000 תושבים ייעקרו.

חנא סוייד: אתם יודעים מה המשמעות של הדבר הזה?

חנא סוייד: אנשים – מה, ישימו את זה על הגב וילכו, או יעמיסו על טנדרים, כמו שאנחנו רואים – –

יצחק וקנין: תודה.

חנא סוייד: – – בפקיסטן ואפגניסטן?

חנא סוייד: אני חושב שהשועל שמשווק במסווה של כבש, שהוא תוכנית פראוור, צריך להימחק, צריך לא להיות מקודם בכנסת הזאת, כי הוא בעצם מנוגד לזכויות האדם הבסיסיות ביותר.

חנא סוייד: ואנחנו כאילו מתבכיינים ואומרים: זה אי הדמוקרטיה היחידי במזרח התיכון, כשבעצם משתמשים בשיטות של מלחמה בטרור ותפיסת מבוקשים על מנת להוציא אנשים מהאדמות שלהם בנגב.

יצחק וקנין: תודה.

חנא סוייד: זו פרקטיקה לא מקובלת, ואנחנו ניאבק בכל כוחנו נגד הפרקטיקה הזאת.

חנא סוייד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעה האחרונה בנושא החברתי-כלכלי, של סיעת בל"ד: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת באסל גטאס מסיעת בל"ד.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות.

יצחק וקנין: ישיב על כל ההצעות חבר הכנסת סגן השר אופיר אקוניס.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלה זו צריכה ללכת, והכנסת מתבקשת להביע בה אי-אמון.

באסל גטאס: זו ממשלה בראשות נתניהו, ראש ממשלה שבעצם איננו מנהיג, לפי דעתי – אומנם הרבה אנשים מתפעלים מכושר מנהיגותו.

באסל גטאס: למה הוא אינו מנהיג?

באסל גטאס: כי הוא נעדר כושר מנהיגות אמיתית היכולה באמת לקבל החלטות קשות ולא פופולריות; ראש ממשלה שבענייני חוץ הוא מתנהג בצורה סכיזופרנית ממש.

באסל גטאס: בעניין הסכסוך הערבי-הישראלי הוא מתנהג כאילו יש לו את כל הזמן.

באסל גטאס: הוא יודע, והוא אפילו כתב על זה מאמרים ונאומים, שהוא יכול לנהל בעצם את הסכסוך; הוא אלוף בניהול סכסוכים.

באסל גטאס: התיאוריה שלו – שאפשר גם לנהל וגם להצליח בשליטה בגובה הלהבות בסכסוך, ובאותו זמן להוכיח לעם בישראל שבאותם חיים בסכסוך המנוהל אפשר גם להגשים צמיחה כלכלית, גם להצליח בשליטה בלהבות.

באסל גטאס: עכשיו, מה זה השליטה בלהבות?

באסל גטאס: באיזה מחיר אפשר לחיות באותן להבות קצרות?

באסל גטאס: זו שאלה.

באסל גטאס: ואני מתפלא.

באסל גטאס: הצמיחה הכלכלית בכמה השנים האחרונות, באמת – אומנם השאלה של צמיחה למי, ואיך הצמיחה הזאת באה לידי ביטוי בחברה הישראלית, מי נהנה ממנה, היא שאלה נפרדת, אבל בכללותה, במקרו, הכלכלה הישראלית צמחה, וזה מוכיח לשיטתו של ביבי שכן, אפשר לנהל את הסכסוך, להמשיך בסטטוס-קוו וגם להגשים צמיחה כלכלית.

באסל גטאס: ופה פתאום כל פעם יוצאים שני פעמוני אזהרה כאלה.

באסל גטאס: כל פעם שקורה מאורע של ירי או הרג בגדה – פתאום, כמובן, רעידת אדמה.

באסל גטאס: ומה שהיה בשבוע האחרון זה מדהים: היה מפגש אינטרסים, מקרה שעל פניו הוא פלילי, אפילו לפי המידע שהתפרסם בתקשורת הישראלית, שמי שנהרג, נרצח בעצם מסיבות פליליות, ופתאום כולם אומרים שזה עניין ביטחוני.

באסל גטאס: כשערבי או ערבים הורגים יהודי, אפילו בתנאים שיש הרבה סימני שאלה, פתאום כולם רצים להגיד שזה ביטחוני.

באסל גטאס: ופה – מפגש אינטרסים.

באסל גטאס: הימין הישראלי רוצה שכל מאורע יהיה טרור, כל מה שזז.

באסל גטאס: לדעתי, אפילו יש הרבה סימני שאלה – אומנם אין לי מידע מהשב"כ – וגם החייל הראשון שנחטף ונהרג, גם שם היה סיפור פלילי לא פשוט, אבל כולם רצים כאילו בשמחה: הנה, אתם רואים, הפלסטינים – שמחה לאיד.

באסל גטאס: אני לא אומר שהם שמחים שמישהו נהרג.

דוד צור: – – –

באסל גטאס: אני אף פעם לא שמח על דם של מישהו שנהרג, אבל גם התקשורת, כולם: זה אירוע ביטחוני, טרור וכו'.

באסל גטאס: וגם מהצד הפלסטיני, אפילו מי שהרג מסיבה פלילית, גם לו יש אינטרס להגיד שזה משהו ביטחוני, שהוא יכול להתפאר בו, כאילו, שהוא הרג יהודי בגלל שהוא יהודי, לא בגלל שהוא חייב לו כסף או בגלל משהו אחר.

באסל גטאס: מצד שני, כולם מתחילים לשאול, אפילו במאורעות בודדים: האם יש אינתיפאדה בדרך?

באסל גטאס: שואלים אותי כל פעם כשאני מתראיין: זו אינתיפאדה?

באסל גטאס: זו תחילתה של אינתיפאדה?

באסל גטאס: האם זו אינתיפאדה גם כשנרצח או מת אסיר ביטחוני?

באסל גטאס: זו שאלה.

באסל גטאס: אם המצב, אפשר לנהל אותו, אם הסכסוך הוא כל כך בר-ניהול, הוא בשליטה, והלהבות אפשר לשלוט בהן, וגם להשיג צמיחה כלכלית, מה כל כך מעניינת אתכם השאלה הרגישה הזאת על אינתיפאדה שהיא בדרך?

באסל גטאס: מה, הלהבות – אי-אפשר לשלוט אז בלהבות?

באסל גטאס: זה עלול לסכן את הצמיחה הכלכלית.

באסל גטאס: בעניין האיראני, זה הצד השני של הסכיזופרניה.

באסל גטאס: שם אי-אפשר לנהל שום דבר, שם צריך ללכת בכל הכוח.

באסל גטאס: כל העולם רואה ניצנים של אפשרות, של פתרון של שלום, חוץ מביבי נתניהו, שהולך וזועק בכל העולם: רק בכוח.

באסל גטאס: וגם בעניין הגזירות הכלכליות על איראן, מה שאמר קודמי, חבר הכנסת סוייד – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

באסל גטאס: יש לי עוד כמה דקות.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: רציתי רק להעיר לך איזו הערה לגבי העניין.

יצחק וקנין: אני בכלל חושב שהסכנה לישראל מהאטום האיראני פחותה מהסכנה לכל המדינות האחרות בעולם.

יצחק וקנין: ואני חושב – – –

באסל גטאס: לא, אבל פה – למה אמרתי סכיזופרניה.

יצחק וקנין: אני אומר לך.

באסל גטאס: שם יש כאילו משיחיות.

באסל גטאס: יש – – –

יצחק וקנין: האמן לי שהסכנה לעולם הרבה יותר גדולה מאשר למדינת ישראל – –

באסל גטאס: טוב, אז שהעולם – אז שילך וישתף את העולם.

יצחק וקנין: – – ולכן העולם צריך להיות מודאג מאוד אם לאיראן תהיה פצצת אטום.

באסל גטאס: א.

באסל גטאס: איראן בעצמה אומרת שהיא לא רוצה פצצות אטום.

מיקי לוי: – – – איראן.

באסל גטאס: איראן אומרת בעצמה שהיא לא הולכת ומפתחת נשק אטומי.

באסל גטאס: חזרו על זה כמה – – –

יצחק וקנין: גם פקיסטן אמרה אותו דבר.

מיקי לוי: – – –

באסל גטאס: מה לעשות, העולם מתחיל להאמין להם.

מיקי לוי: אתה מאמין לה?

באסל גטאס: העולם מתחיל להאמין, לא אני.

באסל גטאס: העולם – –

יצחק וקנין: אתה לא חושב שהעולם – – –

באסל גטאס: – – כולל ברק אובמה, מתחיל להאמין – –

יצחק וקנין: העולם לא מאמין.

מיקי לוי: – – – אלפי צנטריפוגות.

באסל גטאס: – – חוץ מנתניהו, חוץ מישראל – –

מיקי לוי: אלפי צנטריפוגות – – –

באסל גטאס: – – שרוצה בכל מחיר, בכל מחיר להגיע לעימות צבאי עם איראן, ולא – כמובן, יותר טוב אם העולם עושה את המלחמה, ולא ישראל.

באסל גטאס: ביבי אי-רציונלי גם בעניין הזה, הופך להיות – כן, שמישהו אחר יעשה לו את העבודה.

באסל גטאס: אבל ברגע של ניצנים של אפשרות של פתרון שלום, כמובן הוא דוחה את זה על הסף והולך וזועק לכל העולם שצריך להמשיך בגזירות ולהכין מלחמה.

באסל גטאס: בענייני פנים הוא ראש ממשלה שלא רואה חמישית מאזרחי המדינה.

באסל גטאס: חמישית.

באסל גטאס: הוא ממשיך בכל הכוח בעניין חוק המשילות, להביא להרמת אחוז החסימה, ובעצם להגביל או לבטל את הייצוג הערבי של אזרחי המדינה הערבים בכנסת, וגם ממשיכים בעניין חוק פראוור, מה שנקרא בטעות הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

באסל גטאס: אני רוצה לספר לכם סיפור אישי שהיה לי עם השרה יעל גרמן, שהזמינה אותי לסיבוב באזורים של הכפרים הבלתי-מוכרים, כשמשרד הבריאות הלך ועשה את הקמפיין של החיסונים לפוליו.

באסל גטאס: ואני ממש שמחתי על ההזדמנות גם להראות לה.

באסל גטאס: גם להראות לה.

באסל גטאס: והבאתי את האנשים בני המקום, גם לחסן נגד הפוליו את הילדים, שאין להם מרפאות בכלל, באזורים של שבט מפורסם, אלאטרש.

באסל גטאס: כל פעם אנחנו הסברנו על פראוור ואיפה זה יתפנה ואיפה האדמות.

באסל גטאס: הגענו לאיזשהו מקום שיש בו כמה מאות בתים, אבל מפוזרים, והיא אומרת לי: באסל, תראה, זה מפוזר, זה המון קרקע.

באסל גטאס: בתפיסה של הרצלייה והרצלייה-פיתוח זה כן, אבל בתפיסה המדברית, של אנשים שחיו שם מאות שנים – אז יצא לו זקן שם, כנראה ראש חלק מהמשפחה, בן 70 ומשהו, ממש בדואי אותנטי שהמדבר אכל מהפנים שלו, ואז יעל רצה אליו, מדברת, שואלת ממש שאלות.

באסל גטאס: אומר לה הזקן – הוא לא שמע אותנו מדברים אתה לא על פראוור ולא על כלום – אומר לה: חסר לנו פה רק דבר אחד.

באסל גטאס: אומרת לו: מה?

באסל גטאס: אומר לה: קרקע.

באסל גטאס: אין לנו קרקע.

באסל גטאס: אין לנו מספיק קרקע.

באסל גטאס: אנחנו באותה פיסת אדמה חיינו פה לפני 50 שנה 20 איש, היום יש 200, אין לנו קרקע, חסר לנו קרקע.

באסל גטאס: כמובן אנחנו פרצנו בצחוק, כולנו מסביב לשרה, שחשבה שיש להם יותר מדי קרקע והם גרים בתפזורת יותר מדי גדולה.

אלעזר שטרן: חקלאות בקומות צריך.

באסל גטאס: כן, ללכת לבנות רבי-קומות בתוך האזורים הבלתי-מוכרים, למה לא?

אלעזר שטרן: לא, חקלאות בקומות.

יצחק וקנין: נא לסכם.

באסל גטאס: אני אומר רק דבר אחד, בעניין פראוור ובכלל, שאזרחי המדינה שסובלים ממדיניות של אפליה ושל הפקעת קרקעות מזה 65 שנה – הגענו לנקודה שאי-אפשר יותר.

באסל גטאס: לא ניתן לחוק כזה, אפילו אם עבר בכנסת, הוא לא יעבור, לא יהיה ישים ולא יעבור.

באסל גטאס: במציאות האנשים יתנגדו לו.

באסל גטאס: כל האוכלוסייה הערבית, כל אזרחי המדינה מתנגדים לו באותה מידה, גם בגליל וגם בנגב, ושלא יחשוב מישהו שאפשר לחלק אותנו ולפזר את כוח ההתנגדות העממית של האוכלוסייה הערבית.

באסל גטאס: אנחנו נתנגד גם להעלאת אחוז החסימה וגם לעניין של חוק פראוור והחוקים האחרים, ואנחנו מקווים שהממשלה הזו תלך סוף-סוף לעולמה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: ישיב על ארבע הצעות האי-אמון סגן השר במשרד ראש הממשלה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מודיע לכנסת שבהיעדרן של הסיעות המציעות את הצעות האי-אמון, אני לא אענה על הצעות אי-אמון של הסיעות שהגישו את ההצעות ואף אחד מחבריהן איננו נוכח באולם.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני היושב-ראש – זה היום הראשון של כנס החורף – זו בושה לכנסת, זו חרפה גדולה לסיעות האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אנחנו מכבדים אותם; יש פה יותר חברי קואליציה מאשר חברי – חבר אחד באופוזיציה נמצא עכשיו באולם, וכיוון שאתה נמצא אני אענה על הצעת האי-אמון שלכם, המאוד מנומקת ומאוד מפורטת.

אופיר אקוניס: לכולן, אגב, הכנתי תשובה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: לכולן יש תשובה טובה ומנומקת, אבל אני באמת מתפלא, אני מוכרח להגיד לך, אפילו בתדהמה, על ספסלי האופוזיציה הריקים, המהדהדים בריקנותם, אני מוכרח להגיד לך, וזה חבל.

אלעזר שטרן: זה שייך לחוק המשילות.

אופיר אקוניס: זה שייך לדבר אחד, חבר הכנסת שטרן, וזה לכבד את המוסד שאתה חבר בו.

אופיר אקוניס: זה לא שייך.

אופיר אקוניס: זה יכול להיות חוק המשילות או חוק קונטרוברסלי.

אופיר אקוניס: כל החוקים הם חוקים – – –

אלעזר שטרן: לא, שלא יהיה כזה קל, כל כך הרבה הצעות אי-אמון שלא עומדים בהן.

אופיר אקוניס: אתה יודע, אני מוכרח להגיד לך שעמדתי על הדוכן הזה בסוף המושב הקודם ואמרתי שכאיש קואליציה אני מתנגד לשינוי של הנוהל, ולנוכח המראות האלה יכול להיות שנדרשת מחשבה מחודשת.

אלעזר שטרן: צודק.

יצחק וקנין: אני חייב להגיד משהו.

יצחק וקנין: אני חושב שחברי הכנסת מהסיעות הערביות יש להם את החג, ויכול להיות שבגלל זה הם לא נמצאים פה.

אורי אורבך: – – –

יצחק וקנין: בסדר, זה משהו אחר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אני חושב שזה גם נאמר בנשיאות, אבל אני אומר את זה בהסתייגות רבה.

יצחק וקנין: לגבי סיעת העבודה זה כבר משהו אחר, אני חושב – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מאחל חג שמח לכל אזרחי ישראל המוסלמים והדרוזים שחוגגים את חגם, ולא אליהם התכוונתי דווקא.

אופיר אקוניס: דווקא לא אליהם התכוונתי.

אופיר אקוניס: אני חושב שסיעת האופוזיציה הראשית שמגישה אי-אמון ומנומקת על-ידי חבר הכנסת הרצוג – לפחות חבר הכנסת הרצוג היה צריך להיות מנומס, והרי הוא ידוע כאדם מנומס – באמת, אני לא אומר את זה בציניות, אני אומר באמת – ידוע כאדם מנומס, היה צריך להיות פה ולחכות לתשובת הממשלה.

אופיר אקוניס: בכל מקרה אנחנו – – –

יצחק וקנין: מה לעשות, הפריימריז עושה את שלו.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: יכול להיות פריימריז, יכול להיות כל דבר אחר.

אופיר אקוניס: לכבד את הכנסת עומד, או לפחות צריך לעמוד, מעל הכול.

אופיר אקוניס: ואני מאוד מצטער על תפיסתה וגישתה של סיעת העבודה, סיעת האופוזיציה הראשית.

אופיר אקוניס: אני אענה לך, חבר הכנסת – – –

מרב מיכאלי: שמעתי שאתה מחפש את האופוזיציה – –

אופיר אקוניס: שלום לך.

אופיר אקוניס: לא, אני לא אענה לסיעה.

מרב מיכאלי: – – אבל אז ראיתי שגם הקואליציה איננה.

אופיר אקוניס: לא, גברתי.

אופיר אקוניס: גברתי, הקואליציה ישנה, היא לא צריכה להיות פה כולה, נמצאת פה נציגות מאוד מכובדת, ואני לא אענה להצעת האי-אמון של סיעת העבודה.

אופיר אקוניס: והתצלום הזה – מכיוון שהבית הזה, לשמחתי, הכול בו שקוף, הכול בו שקוף – – –

מיקי לוי: זה מה שחבר הכנסת פינס אמר.

אופיר אקוניס: אקוניס, סליחה.

יצחק וקנין: אקוניס, אקוניס.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פינס היה פה דווקא מטעם סיעת העבודה, אבל אני אקוניס, לא פינס.

מיקי לוי: אני מתנצל.

אופיר אקוניס: אקוניס זה לא אשכנזי, זה שם משפחה ספרדי.

אלעזר שטרן: לא, אני בטוח שהיא תסכים – – –

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, עם כל הכבוד לך, גברתי חברת הכנסת מיכאלי, אני לא מתכוון לענות על הצעת האי-אמון של סיעת העבודה, ואני קורא לחברי הבית כמובן שלא לאשר את הצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: לזה התכוונתי, אבל אחרי שאתן תשובה מנומקת.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, להצעת האי-אמון האחרונה, שעוסקת במצבן הכלכלי-חברתי של אוכלוסיות המיעוטים בישראל, אני רוצה להגיד לך שהשקעת הממשלה הזאת – – –

באסל גטאס: אני דיברתי על העניין המדיני.

אופיר אקוניס: לא, אבל אתה הגשת הצעה – אתה דיברת על העניין המדיני?

אופיר אקוניס: אני מוכן לענות לך גם על כך.

אופיר אקוניס: אבל הצעת האי-אמון שהגשתם היא על מצבה של אוכלוסיית המיעוטים בישראל.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה, אני מקבל את מה שאתה אומר.

אופיר אקוניס: קיבלתי, לא נעסוק, לצערי.

אופיר אקוניס: הנה, שוב אתם נגררים לעניין הפלסטיני.

אופיר אקוניס: אני מאוד רציתי לענות לך, אבל אני אענה לך רק במשפט אחד.

באסל גטאס: סגן השר.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

אופיר אקוניס: אני אענה לך בעניין הזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת הרצוג הגיע.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, אבל בכל זאת אני לא אענה.

יצחק הרצוג: הייתי בטקס עם שר החוץ, השר אלקין.

יצחק הרצוג: קורה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, כיוון שאתה רוצה תשובה בעניין המדיני, אני אענה.

יצחק הרצוג: נכון.

יצחק הרצוג: אם אפשר שתענה.

אופיר אקוניס: אנחנו נענה לך בעניין המדיני.

אופיר אקוניס: אנחנו חיים, אדוני היושב-ראש, במזרח תיכון משתנה.

אופיר אקוניס: השינויים דרמטיים.

אופיר אקוניס: אני חושב שהם כאלה שלא ראינו באזורנו 100 שנה.

אופיר אקוניס: ברוך השם, הביטחון האישי של תושבי ישראל כולם, יהודים, ערבים, מיעוטים מהמיעוטים כולם – הביטחון האישי של תושבי ישראל הוא מצוין.

אופיר אקוניס: לצערי, ראינו בחודש האחרון, חבר הכנסת, בעצימת עין של ראשי הרשות הפלסטינית, בעצימת עין של יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, התגברות של מעשי הטרור בשומרון, ביהודה ובבקעת-הירדן, ואני אינני יודע אם הרצח הוא על בסיס לאומני או על בסיס פלילי.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אין לי כל ספק שאתה כאדם, כבן-אנוש, מגנה רצח של אדם בקלשון.

באסל גטאס: אבל למה אתה לא – – –

אופיר אקוניס: אני בטוח שאתה מגנה רצח של אדם בקלשון.

אופיר אקוניס: במקרה לגמרי הערבים היו הרוצחים והיהודי היה הנרצח – –

באסל גטאס: אבל למה אתה אומר שזה טרור?

אופיר אקוניס: – – ואנחנו כמובן משתתפים בצערן של המשפחות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ההסתה ברשות הפלסטינית גוברת.

אופיר אקוניס: אנחנו לא היינו כאן בחודשיים האחרונים, אבל כל אזרח שהיה כאן בארצנו, ורובנו היינו כאן, הבחנו בהתבטאויות של הרשות הפלסטינית והעומד בראשה, אבו מאזן, ובראש ההתבטאויות, זו התבטאות מצמררת, אני מוכרח להגיד: המדינה הפלסטינית תהיה נקייה מיהודים.

אופיר אקוניס: כך אומר ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן.

אופיר אקוניס: אני באופן אישי, עמדתי האישית היא התנגדות למדינה פלסטינית, אני אומר את זה בכל מקום וגם כאן, אבל ההתבטאות כזאת לא גונתה על-ידי אף אחד מחברי הכנסת מן הסיעות הערביות.

אופיר אקוניס: "נקייה מיהודים" – זהו ביטוי מצמרר, שמזכיר את התעמולה הגרמנית בשנות ה-30.

אופיר אקוניס: "נקייה מיהודים".

אופיר אקוניס: ולאיש הזה אתה מצפה שנוותר ויתורי ענק, ניסוג לקווי 67', לחלוקת ירושלים.

אופיר אקוניס: תאמין לי שאתם לא רוצים שלום יותר מאתנו – –

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: – – וגם בעניין הזה, חבר הכנסת הרצוג – שנכנסת, אם כבר נכנסת – גם סיעת העבודה לא רוצה שלום יותר מאשר הקואליציה, יותר מאשר הממשלה, יותר מאשר חברי בליכוד, או ביש עתיד, או בתנועה, או בכל מפלגה אחרת.

אופיר אקוניס: בכלל, אני הייתי מציע לכם, אל תיקחו פטרונות על השלום.

אופיר אקוניס: כן, אל תיקחו עליו פטרונות, משום שכשאתם ניסיתם את כל ניסויי הכלים שלכם, לדאבון הלב, בבני-אדם – כי זה מה שקרה פה, כן?

אופיר אקוניס: – אז לא היה שלום.

אופיר אקוניס: פרצה האינתיפאדה החמורה ביותר, עם מספר ההרוגים הגדול ביותר בתולדות המדינה.

אופיר אקוניס: לכן, כאשר אתם באים לדבר על שלום, לא הייתי מציע לכם לקחת עליו פטרונות.

אופיר אקוניס: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שפניה של ישראל מועדות לשלום.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים בזה.

אופיר אקוניס: אם לא יהיה צד שני, אדוני, שירצה שלום – זו משוואה די הגיונית, אני מוכרח להגיד לך – אם לא יהיה צד שני שירצה בכך, חבר הכנסת הרצוג, הוא לא יהיה.

אופיר אקוניס: ואנחנו רוצים בכך.

אופיר אקוניס: ואתה יודע, אתה יודע טוב מאוד שכאשר בצד השני התייצב מנהיג שלא דיבר במושגים כאלה – אני לא מדבר, אני קראתי בסוף השבוע, אדוני היושב-ראש, ריאיון עם אבו מאזן שבו הוא מתעקש – כבר לא מדבר על חלוקת ירושלים, דבר שלא יקום ולא יהיה בתולדותיה של המדינה בכלל, כי הציבור לא ייתן לזה לקרות – –

מרב מיכאלי: למה זה טוב?

אופיר אקוניס: – – הציבור לא ייתן לזה לקרות.

מרב מיכאלי: למה זה טוב?

מרב מיכאלי: אופיר אקוניס, באמת, למה זה טוב, מה שאתה עושה עכשיו?

מרב מיכאלי: הרי מתנהל משא-ומתן, שאתם – –

אופיר אקוניס: גברתי הנכבדה – – –

מרב מיכאלי: – – מסרבים לעדכן אותנו עליו, אז מה אתה עושה?

מרב מיכאלי: – –

אופיר אקוניס: גברתי הנכבדה – – –

מרב מיכאלי: – – עומד ומנהל פה משא-ומתן?

אופיר אקוניס: קודם כול, גילוי נאות.

אופיר אקוניס: סליחה, רק רגע, אני מוכרח להודות – –

מרב מיכאלי: לא, לא הבנתי למה זה מועיל.

אופיר אקוניס: – – גילוי נאות: גם אני לא מעודכן בפרטי המשא-ומתן.

יצחק הרצוג: – – –

מרב מיכאלי: למה זה מועיל?

מרב מיכאלי: מה אתה מנסה לעשות?

אופיר אקוניס: אני אומר לך, אני אומר לך, אני מנסה להגיד לך שלשלום נדרשים שני צדדים.

אופיר אקוניס: זה כל מה שאני מנסה להגיד לך.

מרב מיכאלי: ולפי מיטב ידיעתי, שני הצדדים האלה יושבים עכשיו למשא-ומתן.

אופיר אקוניס: לשלום נדרש צד שני, וחבר הכנסת הרצוג – והתחלתי להגיד לו את זה, ואני אומר את זה גם לך – –

יצחק וקנין: אופיר, אופיר, אני – –

אופיר אקוניס: – – ואני אומר את זה גם לך – – –

יצחק וקנין: – – לא נוהג להתערב בדרך כלל – –

אופיר אקוניס: אתה תמיד מוזמן.

יצחק וקנין: – – אבל אני רוצה להגיד לך ממה החשש הגדול שלי.

יצחק וקנין: אני בעד ואני חושב שצריך ללכת ולהתקדם בתהליך השלום.

יצחק וקנין: החשש הגדול שלי הוא שיגיע הרגע שיהיה מנהיג לליכוד שיעשה בדיוק מה שאריק שרון עשה ביהודה ושומרון – בלי הסכם, בלי ניירות, בלי כלום, במצב יותר גרוע פי מאה – – –

יצחק הרצוג: – – –

יצחק וקנין: ואני אומר לך את זה, אמרתי את זה אז, כשאריק שרון אמר "דין נצרים כדין תל-אביב", על גוש-קטיף וגיחכו, וראינו לאן זה הגיע.

יצחק וקנין: החשש הגדול הוא שנגיע למצב הזה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך על הארתך הטובה, והיא הארה מעולה.

אופיר אקוניס: מהיכרותי עם ראש הממשלה נתניהו, אינני מעלה על דעתי נסיגה חד-צדדית, בלי הסכם, שבה ישראל לוחצת על ארצות-הברית – כפי שהיה בזמן ההתנתקות; לא ארצות-הברית לוחצת על ישראל, ישראל לוחצת על ארצות-הברית לסגת – – –

יצחק וקנין: ההפך.

יצחק וקנין: ארצות-הברית התנגדה למהלך הזה – –

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

יצחק וקנין: – – בצורה נחרצת.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: לכן, את התיאור שלך אני לא רואה.

אופיר אקוניס: אבל אם לסיים את התשובה לחבר הכנסת הרצוג ולחברת הכנסת מיכאלי, אם בצד השני יהיה מנהיג שבמקום להגיד "מדינה פלסטינית נקייה מיהודים" – את שומעת את הדבר הזה?

אופיר אקוניס: זה דבר שאת מקבלת?

אופיר אקוניס: את כיהודייה, כישראלית, כבן-אדם, כאישה, כחברת כנסת שעומדת על זכויות האדם, איך אפשר לקבל אמירה מטורפת כזאת?

אופיר אקוניס: מטורפת.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה לעשות תחרות – – –

אופיר אקוניס: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת, ואם תפקידי הוא להגיד את זה, אני אגיד את זה – – –

באסל גטאס: אתה אוחז במשהו רק – – –

אופיר אקוניס: אני אומר, אדוני, את האמת.

אופיר אקוניס: אני אומר כאן את האמת – – –

באסל גטאס: – – – פרופגנדה – – – על העניינים המרכזיים בלב הסכסוך – – –

אופיר אקוניס: אם זה היה – – –

קריאות: – – –

באסל גטאס: – – – הסתה – – –

אופיר אקוניס: זה מה שאתה לא מבין.

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: זה מה שאתה לא מבין.

באסל גטאס: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאתה לא מבין.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאתה לא מבין.

באסל גטאס: אתה מסכים לחלוקת ירושלים?

אופיר אקוניס: ודאי שלא.

באסל גטאס: – – – את ההסתה?

אופיר אקוניס: ודאי שלעולם לא.

אופיר אקוניס: לעולם לא.

אופיר אקוניס: לעולם לא אסכים לחלוקת ירושלים, וגם הממשלה הזאת לא תסכים לחלוקת ירושלים.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אני אשיב לחבר הכנסת הרצוג.

אופיר אקוניס: יעמוד בצד השני, יואיל לבוא מנהיג פלסטיני שאומר את מה שאמרו כבר מנהיגים בעולם הערבי, הנשיא סאדאת, אפילו – זה די מחייב, אתה יודע – על הדוכן הזה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זה דבר מדהים, זה דבר ענק בתולדות האומות.

אופיר אקוניס: בא לפה, תוך ארבעה ימים נאם על הדוכן הזה ואמר פה: No more war.

אופיר אקוניס: לצערי המלך חוסיין לא בא לדוכן הזה, ואמר את זה במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: הנה, יש שלום עם שתי מדינות ערביות.

אופיר אקוניס: נורא פשוט.

אופיר אקוניס: זאת הנוסחה: אתה עושה שלום עם מי שרוצה שלום.

אופיר אקוניס: ואני קורא – כרגע, אגב, לא נראה שבצד השני – –

יצחק וקנין: תודה.

אופיר אקוניס: – – יש מי שרוצה בזה, ואני קורא לסיעות הבית לדחות את הצעות האי-אמון.

יצחק הרצוג: כלומר, לא השתכנעת.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יצחק הרצוג: לא שכנעתי אותך.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בהצעת האי-אמון האחרונה – בנושא הכלכלי, של סיעת יהדות התורה: ההשלכות הקשות של תקציב המדינה לשנים 2013 ו-2014 על הציבור בכלל ועל הציבור החרדי בפרט הולכות ומתבררות למרות המשך ההסתה וההתנכלות של שר האוצר.

יצחק וקנין: ינמק את הצעת יהדות התורה חבר הכנסת אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: ישיב בסיום דבריו סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, קודם כול כנס חורף מוצלח, פורה, בעזרת השם, ושנוכל בבית הזה להשכין קצת שלום ואחווה ורעות.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: לנו ולכל עם ישראל, לכל העם היושב בישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אמן ואמן.

מיקי לוי: היושב בציון.

ראובן ריבלין: לא בציון – – –

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הוא יום השבעה לפטירתו של מרן הראשון לציון, הגאון הצדיק, הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה.

מנחם אליעזר מוזס: מרן הגאון הרב עובדיה ייזכר בהיסטוריה של עם ישראל בזכות מפעלו התורני ההלכתי העצום.

מנחם אליעזר מוזס: עשרות כרכי ספריו יישארו אתנו לעולמים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מעבר לגדלותו וידיעותיו העצומות בכל מכמני התורה, היא ידע להנגיש את התורה לפשוטי העם.

מנחם אליעזר מוזס: כל חייו הוא התמסר להנחלת ההלכה ומסורת יהדות ספרד המעטירה לכל אחד מישראל, ומסר את נפשו להפיץ תורה בכל אתר ואתר במשך עשרות שנים.

מנחם אליעזר מוזס: עוד בשנות ה-50, בתקופת העלייה הגדולה של יהדות ספרד, הוא פעל רבות להצלת יהדות מפוארת זו מהדחתם מחיי תורה ומצוות.

מנחם אליעזר מוזס: אבי המנוח, רבי שלמה זלמן מוזס זצ"ל, שהיה מזכיר מועצת גדולי התורה, פעל אתו יחד, עם מרן הרב עובדיה, כשהוא היה יושב-ראש המחלקה לעדות המזרח בתנועת אגודת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: ביחד הם פעלו ללא לאות להצלתם וקליטתם של אלפי ילדי יהדות המזרח במוסדות תורניים.

מנחם אליעזר מוזס: נשארו אצלי מארכיונו של אבי זצ"ל מסמכים ומכתבים מרתקים מאותם ימים, וכשהבאתי את זה בפני מרן הגאון רבי עובדיה, זכר צדיק וקדוש לברכה, הוא כל כך התרגש; הוא חיבק אותי ונתן לי מספריו עם הקדשה.

מנחם אליעזר מוזס: מה עוד שהבאתי לו את הספר הראשון, העותק הראשון של חלק א' של "יביע אומר", שהוא נתן לאבי המנוח עם הקדשה על העמוד.

מנחם אליעזר מוזס: וכשהבאתי את זה עכשיו לבני הרב, ממשיכי דרכו, וישב שם הצדיק רבי דוד אבוחצירא מנהרייה שליט"א, הוא פשוט הלך ונישק את כתב היד, באומרו שאמרו חכמינו שהקולמוס הוא הלב.

מנחם אליעזר מוזס: חכמינו ז"ל אומרים: צדיקים במיתתם נקראים חיים.

מנחם אליעזר מוזס: תורתם היא תורת חיים ומעשיהם ממשיכים את החיים.

מנחם אליעזר מוזס: ויהי רצון שיהיה מליץ טוב עלינו ועל כל ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אמן.

יצחק וקנין: אמן.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו לנושא הצעת האי-אמון.

מנחם אליעזר מוזס: סיעת יהדות התורה החליטה להגיש הצעת אי-אמון כבר היום, בפתיחה החגיגית של כנס החורף של הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא אוכל לציין פתיחה חגיגית כאשר לפתחנו עומדות כמה הצעות חוק שכל מטרתן היא רמיסת המיעוט והרס הדת והיהדות במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: איך אפשר לחגוג כאשר מאות אלפים מגיעים עד פת לחם בגלל הגזירות?

מנחם אליעזר מוזס: ועתה, עם הקיצוץ בקצבאות הילדים, לדברי הביטוח הלאומי והמועצה לשלום הילד, יתווספו עוד 50,000 ילדים למעגל העוני.

מנחם אליעזר מוזס: איך אפשר לחגוג כאשר התבשרנו היום בשורה נוראה על כוונתן של כמה מחברות הענק במדינה לפטר מאות עובדים?

מנחם אליעזר מוזס: המדיניות הכלכלית הכושלת מתחילה לתת את אותותיה.

מנחם אליעזר מוזס: יפה.

מנחם אליעזר מוזס: אני שומע כל הזמן שבאים ואומרים: אנחנו נכשיר מקומות עבודה, אנחנו נדאג.

מנחם אליעזר מוזס: אבל בינתיים הנתון הסטטיסטי – אדוני סגן שר האוצר, תשמע טוב ותראה את זה באתר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – הוא שסך כל מקומות עבודה הפנויים, מהצווארון הלבן ועד אחרון הטייחים – 64,000 מקומות עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: דורשי עבודה – 252,000.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, על כל מקום עבודה יש שישה דורשי עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: זהו המצב, זו הלשכה המרכזית, נתון יבש.

מנחם אליעזר מוזס: הגשתי את זה גם לשר הכלכלה באמצע הפגרה, שלחתי את הנתונים לאוצר.

מנחם אליעזר מוזס: אולי אני אשמע ממך תשובה היום.

מנחם אליעזר מוזס: אז איך אתם חושבים ללכת ולומר: אני מקצץ בישיבות חצי מיליארד על מנת ש-50,000 תלמידי ישיבה יצאו לעבודה?

מנחם אליעזר מוזס: לאן יצאו לעבודה?

מנחם אליעזר מוזס: האם יש מקומות עבודה?

מנחם אליעזר מוזס: לאן אתה רוצה לגלגל אותם, לפתחם של מקבלי אבטלה?

מיקי לוי: כן.

מנחם אליעזר מוזס: מה כן?

מנחם אליעזר מוזס: אין לך.

מנחם אליעזר מוזס: על כל מקום יש לך שישה דורשי עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: אלה נתונים ברורים.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא קיבלתי עדיין תשובה משר הכלכלה, מר נפתלי בנט.

מנחם אליעזר מוזס: אני הגשתי לו את כל הנתונים.

מנחם אליעזר מוזס: וגם האוצר לא ענה לי, ואני רוצה לשמוע באמת שתענה לי תשובה מעודכנת מהאוצר ולא מה שהכנת לך קודם.

מנחם אליעזר מוזס: במהלך המושב הזה מתכוונים להביא לאישור את חוק הגיוס וחוק המשילות, שני חוקים שמטרתם רדיפת עולם התורה מצד אחד ודיכוי המיעוט במדינה מצד שני; חוקים אנטי-דתיים ואנטי-דמוקרטיים, חוקים שלא היו מתקבלים בשום ממשלה אחרת ובשום קונסטלציה שונה.

אלעזר שטרן: – – –

מנחם אליעזר מוזס: בנוסף, במהלך החורף ייכנסו עוד חלק מהגזירות בתקציב המדינה לתוקף.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: מיקי, חבר הכנסת סגן השר מיקי לוי, ודאי שהם דמוקרטיים.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לך, מהוותק שלי פה, שזה יכול להתגלגל לפתחכם מהר מאוד.

יצחק וקנין: מה שרואים מפה לא רואים משם.

מנחם אליעזר מוזס: גם בסדום היו חוקים דמוקרטיים.

יצחק וקנין: אני אומר לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוזס, אתה יודע, אני לא יודע אם זכורה לכם הבחירה הישירה לראש הממשלה.

יצחק וקנין: מי שחוקקו את החוק הזה היו הליכוד ומפלגת העבודה.

יצחק וקנין: לאחר שהם ראו שזה מביא את ש"ס ל-17 מנדטים – פתק אחד לראש הממשלה ופתק אחד למפלגה – מייד, מהר שינו את הדבר הזה, כי זה לא התאים להם בקו המחשבה.

יצחק וקנין: ראו שזה מוריד להם את המנדטים ומעלה את המפלגות הקטנות.

יצחק וקנין: אני חושב שיש פה איזו טעות בתפיסה, בכל הגישה לנושא של החקיקה.

יצחק וקנין: בכל הנושא של המשילות החקיקה היא רדודה, היא נמוכה, היא לא מעמיקה.

אלעזר שטרן: אולי הרב יסביר לנו מה לא יהודי בחוק הזה או מה לא דמוקרטי בחוק – – –

יצחק וקנין: זה משהו אחר.

יצחק וקנין: העניין הזה של הגיוס זה משהו אחר.

יצחק וקנין: לא דיברתי על זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהחוק הזה מאוד יהודי ומאוד דמוקרטי.

מנחם אליעזר מוזס: תן לי להמשיך.

אלעזר שטרן: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אלעזר, תן לי להמשיך.

מנחם אליעזר מוזס: אילו היית מטיל נטל בשוויון, שוויון בנטל – איך שאתם קוראים לזה – על כולם, הייתי עוד מתחיל להבין אותך.

מנחם אליעזר מוזס: אבל איפה נעלמו כל בני ישמעאל?

מנחם אליעזר מוזס: איפה הם נעלמו?

מנחם אליעזר מוזס: מה ההתנכלות הזאת רק לבני ישראל?

דב ליפמן: – – –

מנחם אליעזר מוזס: אולי תגיד לי, שוויון בנטל, איפה זה נעלם לך? הם לא אזרחי ישראל?

מנחם אליעזר מוזס: לשיטתך הם לא אזרחי ישראל?

אלעזר שטרן: הם לא – – – את הזכות – – –

מאיר שטרית: – – –

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה לנו להלין – – –

יצחק וקנין: מה יותר זכות – ללמוד תורה – – –?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת מוזס – – –

מנחם אליעזר מוזס: הבית היהודי הולך – – –

יצחק וקנין: אלעזר שטרן, אני גם עשיתי צבא כמוך – חמש שנים.

אלעזר שטרן: אני קצת יותר.

יצחק וקנין: אתה יותר.

יצחק וקנין: אבל לא משנה.

יצחק וקנין: אני שואל: מה היסוד של קיום מדינת ישראל – לימוד התורה?

יצחק וקנין: על מה אבדה הארץ הזאת?

יצחק וקנין: "על עזבם את תורתי", לא על שום דבר אחר.

יצחק וקנין: ולכן, אם אתה שואל אותי מה יותר קשה – יותר קשה ללמוד תורה מאשר להיות בצבא, כי אני הייתי בצבא.

אלעזר שטרן: אני אענה לך.

אלעזר שטרן: גם סבא שלי בהונגריה חשב שרק לימוד תורה, ותראה מה קרה.

יצחק וקנין: לא אמרתי "רק".

יצחק וקנין: ויהי לדוד שנים-עשר אלף חלוצי צבא, שנים-עשר אלף אוחזים בספר – אחד כנגד אחד.

מיקי לוי: למה, למה אי-אפשר לעשות את זה יחד, אדוני?

יצחק וקנין: לא אמרתי שלא, אבל אני אענה לך.

יצחק וקנין: זה לא פשוט.

יצחק וקנין: תאמין לי, מיקי, אני בא מעולם הישיבות, ואני אומר לך, הרבה חברים שלי שהיו אתי בצבא אפילו הורידו את הכיפה אחר כך.

יצחק וקנין: זה לא פשוט לעזוב את ספסל הלימודים בישיבה.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה כמי שעשה צבא.

מיקי לוי: אדוני, הרי במדינות אירופה העם היהודי גם עבד וגם למד וגם שירת בצבא.

מנחם אליעזר מוזס: תכף אצטט לכם מדברי בכיר העיתונאים של הבית היהודי, מה שהוא כתב בעלון, וחילקו את זה בבתי-הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: חרפה ובושה.

מנחם אליעזר מוזס: כותב אחד מבכירי העיתונאים שלהם: "אני מודה", תשמעו טוב – – –

אלעזר שטרן: יש לך – – –

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע מי הם.

מנחם אליעזר מוזס: כן, כן, זה בעלון שמחולק בשבתות.

מאיר שטרית: אבל זה לא – – –

מנחם אליעזר מוזס: "אני מודה שדמעה אחת לא תיגר מעיני אם אראה את ישיבות 'פוניבז'', 'מיר', 'סלובודוקה' ו'חברון' גם יחד עומדות במצבה של ישיבת 'חכמי לובלין' בפולין"; אתם יודעים מה זה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא לא יגיר דמעה אם יראה את הישיבות האלה כמו ישיבת 'חכמי לובלין' בפולין, ישיבה שהנאצים שחטו והרגו את כל תלמידיה שם והבניין עומד בלי תלמידים.

מנחם אליעזר מוזס: חרפה ובושה.

מנחם אליעזר מוזס: את זה אתם מחלקים בבתי-כנסת, בבתי-מדרשות.

מנחם אליעזר מוזס: זה החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: ולא לחינם כותב היום הרב טאו, אחד ממנהיגיכם: "האג'נדה של הבית היהודי – – – היא כדי לקעקע את הסטטוס-קוו, למען הפרדת הדת מהמדינה בכל התחומים ולפרק כל זיקה של מדינתנו אל התורה"; והרב זלמן מלמד אומר: "הוליכו אותנו שולל, הונו אותנו – – – על כן עלינו לומר לשרים ולחברי הכנסת בבית היהודי – עד כאן.

מנחם אליעזר מוזס: אנו לא שותפים לברית לקריסת התורה.

מנחם אליעזר מוזס: צאו למלחמה גלויה נגד הפגיעה בישיבות".

יצחק וקנין: נא לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יכול לסיים כי לקחו לי זמן.

יצחק וקנין: אני הפרעתי לך, אני נותן לך עוד דקה.

מנחם אליעזר מוזס: תן לי עוד שלוש, כי בשעון שלי ראיתי שיש לי שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני יכול לתת לך גם עוד שעה אם אתה רוצה, השאלה היא אם זה – – –

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, אצל מי, אדוני היושב-ראש – אולי תשמעו אותי.

יצחק וקנין: חבר'ה, אל תפריעו לו.

יצחק וקנין: אחר כך אני אצטרך להוסיף לו עוד.

מנחם אליעזר מוזס: פרשת השבוע היא פרשת סדום.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים – סדום, חוקים מצוינים.

מנחם אליעזר מוזס: "ואנשי סדום רעים וחטאים" אף שזה היה "לה' מאד"; כוונתם הייתה לה' מאוד, אבל – חוקים סדומיים.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו, אצל מי שהתורה בשבילו זה עוד מקצוע, אז הוא מבין שמספיק למקצוע הזה 1,800 עילויים; כמו בהשכלה הגבוהה – x תלמידים ללמוד על כלי העבודה ביפן לפני 500 שנה ו-y תלמידים ללמוד על סוגי הפרפרים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אנחנו מאמינים בני מאמינים, שיודעים שהתורה היא חיינו והחמצן של עם ישראל, כמאמר רב סעדיה גאון: אין אומתנו אומה אלא בתורתה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו לא חוששים מכל הגזירות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: לא תבהילו אותנו ולא תכניעו אותנו, נמשיך לשמור על אורח חיינו בדרך המסורה לנו מדור דור.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים שמקור הסמכות שלנו זה האדמו"ר, הרב, ראש הישיבה, ולא יטילו עלינו שום סמכות, לא של מפקד ולא של אל"מ ולא של תת-אל"מ ושל כל התארים.

מנחם אליעזר מוזס: ואם חלילה תנסו לכפות עלינו, אז ראיתם – לוויית הגאון הקדוש רבי עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, בהתראה קצרה של כמה שעות התאספו כמעט מיליון איש; אתם יודעים מה, פחות מזה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל זה יהיה כאין וכאפס לעומת מה שיקרה אם הממשלה תמשיך במגמה הנוכחית וירצו להכפיף אותנו לסמכויות שהן חוץ מתורתנו וחוץ מראשי ישיבותינו ואדמו"רינו ורבנינו.

מנחם אליעזר מוזס: ידנו תהיה על העליונה, כי הבטיח לנו רבי שמעון בר יוחאי: לא תישכח תורה מישראל, וכל כלי יוצר עלינו לא יצלח.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: לפני כן, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי חבר הכנסת בועז טופורובסקי ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק לימודי פסיכומטרי, התשע"ג–2013, שמספרה פ/19/1348.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: כישלונה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

יצחק וקנין: 5.

יצחק וקנין: מדיניותה החברתית-כלכלית וההדרה של האזרחים הערבים משוק העבודה, לצד תשתיות לקויות והיעדר פיתוח ביישובים הערביים

יצחק וקנין: ישיב על הצעת האי-אמון של סיעת יהדות התורה, כפי שהוצגה על-ידי חבר הכנסת אליעזר מוזס, סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול ביקרתי יחד עם רעייתי ביקור ניחומים, יחד עם השר מאיר כהן, בביתה של משפחת יוסף, על מנת להביע תנחומינו ולהשתתף באבל על מותו של הרב עובדיה יוסף.

מיקי לוי: במהלך השבוע האחרון דובר רבות על גדולתו של הרב, על פסיקותיו המתונות שנבעו מתפיסת עולם כוללת ששמה מבטחה בבית הלל.

מיקי לוי: דובר גם על מנהיגותו של הרב ועל הצלחתו בהעלאת קרנה של יהדות ספרד אשר הצליחה למצוא מקום של כבוד וביטוי לתרבותה ולדרכה התורנית.

מיקי לוי: חלקתי על אמירות רבות של הרב במהלך השנים.

מיקי לוי: לא סוד שאני חבר במפלגה שחולקת בצורה עמוקה גם על הדרך הפוליטית.

מיקי לוי: אנחנו מאמינים בהכרח לשלב את החיים התורניים עם הנשיאה בנטל – בנטל העבודה והשירות בצבא ובחברה.

מיקי לוי: זאת בלי לפגוע חלילה בעולם התורה, חבר הכנסת מוזס.

מיקי לוי: אני מדגיש: כבוד גדול חברי ואני נותנים לעולם התורה.

מיקי לוי: אני אישית בא מבית דתי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, רק שאלה: תאר לעצמך שאת הרב עובדיה היו מגייסים לצבא.

יצחק וקנין: תתאר לעצמך.

אלעזר שטרן: לא בזה מדובר.

יצחק וקנין: סליחה, רבותי, אתם רוצים שאני אגיד לכם – – – תראו, חבר'ה – – –

אלעזר שטרן: זה לא מתאים לך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני אענה לך.

יצחק וקנין: זה מתאים ועוד איך.

יצחק וקנין: אתה יודע – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני אענה לך.

מיקי לוי: תנו לי, חברי, בבקשה.

מיקי לוי: מכיוון שזמני לא קצר, תנו לי בבקשה לענות ליושב-הראש.

מיקי לוי: זהו, אדוני?

יצחק וקנין: אני שואל, זכר צדיק לברכה, אם הוא היה מגויס לצבא, האם היה מה שראינו בשבוע וחצי האחרון?

מיקי לוי: ודאי.

יצחק וקנין: אני אומר לך שלא.

מיקי לוי: אני אומר לך בוודאי.

אלעזר שטרן: – – –

יצחק וקנין: זה לא יעזור לך, ידידי אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אם תעזבני יום, יומיים אעזבך.

יצחק וקנין: אלף נכנסים לתורה, אחד יוצא עילוי.

יצחק וקנין: אחד יוצא עילוי.

יצחק וקנין: מה שאתם אומרים, שיכול להיות שגם מתוך האלף האלה, שאתם עכשיו רוצים לגייס את כולם כמעט, אז יכול להיות שבאותו מעגל ייפול בדיוק אותו עילוי שצריך להיות.

מיקי לוי: מכיוון שאדוני שאל, ברשותך, אני גם אענה.

מיקי לוי: ראשית, גם היום, בכל תוכנית הנשיאה בנטל וההליכה לצבא, אנחנו מדברים על מספרים לא מבוטלים של אנשים חכמים, הרבה מעל הממוצע, גדולים בתורה, שיישארו כתלמידי חכמים מופלגים בישיבה ללמוד תורה.

מיקי לוי: בכוונתנו לא לגייס את כולם, אלא בפירוש למצוא את העילויים בתורה – ואני מאמין בזה – כדי שימשיכו לתמוך, תורתם אומנותם, בחיי הנצח של עם ישראל; 2.

מיקי לוי: אני גם מאמין באמונה שלמה שאדם שהוא עילוי – והיו עילויים גם בארצות אירופה.

מיקי לוי: הם גם עבדו וגם למדו.

מיקי לוי: שילבו את הדברים האלה, יחד.

מיקי לוי: בימינו אלו – ואתה גדול ממני בתורה, אדוני, אתה מתמצא יותר ממני.

מיקי לוי: בכיבוש ארץ-ישראל על-ידי יהושע כולם כאיש אחד התייצבו לקרב.

מיקי לוי: בטח חבר הכנסת שטרן מבין יותר ממני.

מיקי לוי: אני אגיד עוד – – –

יצחק וקנין: אני חושב שכבודו טועה.

יצחק וקנין: אתה טועה.

מיקי לוי: וגדעון אסף את כל החיל והלך גם כן להילחם.

מיקי לוי: עדיין לא הגענו במדינה הזאת למנוחה ולנחלה, לכן השוויון בנטל מתחייב במציאות, אדוני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אני חייב לתקן אותך.

יצחק וקנין: היה שבט שלם שעבד אך ורק את עבודת השם; זה היה שבט לוי – למד תורה כל היום.

יצחק וקנין: אם אתה רוצה, אני יכול לתת לך יותר מזה, מה ששמעתי מהרב עובדיה עצמו, זכר צדיק לברכה.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: הוא דיבר על משהו, על השוויון בנטל.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוזס, גברתי, העביר לפסים של שוויון בנטל את הצעת האי-אמון הכלכלית.

מיקי לוי: בדרך הטבע אנחנו נשאבים גם לכאן.

מיקי לוי: ברשותך, אמשיך בדברי.

מיקי לוי: אחזור ואגיד עוד הפעם שאנחנו מאמינים בהכרח לשלב את החיים התורניים עם הנשיאה בנטל העבודה והשירות בצבא.

מיקי לוי: העילויים ימשיכו לקבל פטור, לשבת בישיבות וללמוד, בלי לפגוע חלילה בעולם התורה.

מיקי לוי: אנחנו מאמינים בצורך לחבר מזרח ומערב, ולא בהסתגרות של כל מחנה ומחנה בישראל בד' אמותיו.

מיקי לוי: למרות המחלוקות העמוקות על הדרך, ואולי גם על הסגנון, אין ספק שיהודי גדול הלך לעולמו בשבוע שעבר, וכדרכו של עולם, השאיר אחריו חלל עצום.

מיקי לוי: יהא זכרו ברוך.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוזס, בפתיחת דברי, אף שהצעת האי-אמון הייתה בנושא הכלכלי, מכיוון שרוב נאומך נסב על השוויון בנטל והגיוס, אשיב לך בפתיחת דברי רק על העניין הזה, בשני משפטים וחצי.

מיקי לוי: אציין כי אין לנו רצון להכניע אתכם.

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: יש לנו רצון לשתף אתכם.

מיקי לוי: ההבדל הוא הבדל עצום.

משה גפני: אה – – –

זהבה גלאון: הוא צוחק.

מיקי לוי: מי שצחק זה חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: זה לא מפתיע אותי.

מיקי לוי: למען האמת, חבר הכנסת גפני מזמן הפך לליצן הבית.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת, במעבר חד – – –

יצחק וקנין: זה שיש לחבר הכנסת גפני הומור – לא הייתי קורא לו ליצן.

מיקי לוי: לא, הצחוק הזה לא היה צחוק של הומור.

מיקי לוי: הוא לא נסב על רעיון, הוא לא נסב על משפט; הוא היה סתם זלזול, לכן אמרתי את מה שאמרתי.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: את לא צריכה, חברת הכנסת – – –

נחמן שי: אנחנו רוצים, אנחנו מצפים – – –

זהבה גלאון: הוא חבר כנסת רציני.

מיקי לוי: תנו לי להמשיך, רבותי.

יצחק וקנין: כן, אדוני סגן השר ימשיך.

מיקי לוי: במעבר חד אני רוצה להגיד, שבמהלך פגרת הקיץ של הכנסת אנחנו באוצר, כמו בכל משרדי הממשלה, המשכנו לעבוד ולהתרוצץ, וכמובן לטפל בנושא התקציב.

מיקי לוי: לי אישית הייתה הזדמנות לצלול לתוך העבודה ברשות המסים, שעליה אני מופקד, ולבקר במשרדי השומה בכל רחבי הארץ.

זהבה גלאון: מה הבשורה?

מיקי לוי: גברתי, את מפריעה לי.

זהבה גלאון: מה הבשורה?

זהבה גלאון: היית ברשות המסים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גלאון, יושבת-ראש מרצ.

מיקי לוי: אם תמתיני בסבלנות מעט, אז אני אגיע לכך שאנחנו מטפלים בהון השחור, וטיפלנו בנושא הגבייה, והגבייה עלתה.

מיקי לוי: אבל טיפה סבלנות גם לך לא תזיק, שנייה.

מיקי לוי: אני לא מפריע לך בדרך כלל.

מיקי לוי: אני מתכוון להמשיך לערוך סיורי עבודה בכל המשרדים של הרשות, להגיע לעובדים, להתרשם, ולהגיע יחד אתם להעמקת הגבייה.

מיקי לוי: בפני יש איזו משימה לשפר את עבודת רשות המסים, להקשיב לעובדים, להבין דרכם מה הבעיות המציקות להם ולהוביל באמת מהפכה אמיתית שתביא להעמקת הגבייה ולשיפור השירות לאזרח.

מיקי לוי: במקביל, בכוונתנו להשלים בכנס החורף את החקיקה לסגירת פרצות המס כדי להצליח להתמודד עם ההון השחור שמקורו בפשיעה, הון שחור שמוערך ב-20 מיליארד שקל, והון שחור מהעלמות רגילות, גם של חברות מכובדות, שמוערך ב-140 מיליארד שקל, על-ידי ניצול פרצות בחוקי המס ותרגילי מס.

מיקי לוי: אף שרובנו מתמקדים בהוצאות המדינה בתקציב, אסור לנו לשכוח שבסופו של יום רשות המסים היא שמכניסה לקופת המדינה את רוב הכסף שממנו מורכב תקציב המדינה והיא שמאפשרת לנו להגדיל את תקציבי החינוך, הבריאות והרווחה.

מיקי לוי: אני מתכוון לעזור להנהלת הרשות, שעושה עבודה מקצועית, איכותית, לשפר, לייעל את עבודת הרשות בהעמקת הגבייה, לטובת תקציב המדינה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה כולנו מתחילים לראות ניצנים של שינוי המצב הקטסטרופלי והמסוכן שבו היה נתון המשק.

מיקי לוי: הספינה שינתה כיוון והמשק הישראלי מביע אמון בהנהגתו של שר האוצר.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: בתקציב – – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: בתקציב שהעברנו – – –

משה גפני: – – – ועובדים מפוטרים.

מיקי לוי: בתקציב שהעברנו – – –

משה גפני: איזה אמון?

משה גפני: איזה אמון?

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, לא להפריע.

מיקי לוי: בתקציב שהעברנו – – –

משה גפני: עובדים מפוטרים.

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

מיקי לוי: בתקציב שהעברנו – –

משה גפני: אולי אמון לרעה.

מיקי לוי: – – ובעבודה שנעשית, חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: איזו עבודה?

מיקי לוי: – – חברות דירוג האשראי – אני רוצה, אם כבר צעקת וצרחת, כשאתם – – –

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, ההערה שלך.

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: הוא רוצה להשיב לך ואתה מפריע לו.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: כל הכבוד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: – – – אני מנעתי – – –

מיקי לוי: אני באמת אומר, כל הכבוד – – –

משה גפני: – – – את תע"ש.

משה גפני: אתם מפטרים עובדים.

משה גפני: "פרי הגליל" הולך להיסגר, המפעל בשדרות נסגר, "נגב טקסטיל", מפטרים עובדים ב"טבע", מפטרים עובדים עכשיו גם ב"בזן".

משה גפני: איפה אתם?

משה גפני: איפה?

משה גפני: שיניתם כיוון?

משה גפני: לפחות – – –

מיקי לוי: אתה יודע מי היה יושב-ראש ועדת הכספים ב-2005?

משה גפני: לא יודע ב-2005.

משה גפני: אני הייתי ב-2009, ב-2010 וב-2011 ומפעלים לא נסגרו, ואצלכם "נגב טקסטיל" נסגר ו"פרי הגליל" ייסגר.

מיקי לוי: אתה יודע מי חוקק את החוק לעידוד השקעות הון?

משה גפני: אני.

משה גפני: אני.

מיקי לוי: מי שישב בוועדת הכספים.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אבל אף מפעל לא נסגר.

מיקי לוי: זה אתם.

משה גפני: אבל אף מפעל לא נסגר – – –

מיקי לוי: והיום אנחנו אוכלים – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: – – את הבאושים שאתה וחבריך בישלתם לנו.

מיקי לוי: אתם.

מיכל רוזין: שינית את החוק?

מיקי לוי: אתם.

משה גפני: אתם סוגרים מפעלים.

מיכל רוזין: הבאת תיקון לחוק?

מיכל רוזין: לא ידוע לי שאתם מתקנים את חוק עידוד השקעות הון.

מיקי לוי: תמתיני.

משה גפני: אתם סוגרים מפעלים.

מיכל רוזין: מה תמתיני?

מיכל רוזין: יש הצעת חוק על השולחן?

מיקי לוי: תמתיני.

מיכל רוזין: למה אני אמתין?

מיקי לוי: תבואי, אני אסביר לך.

יצחק וקנין: בואו נאפשר לסגן השר להמשיך.

יצחק וקנין: בבקשה.

מיקי לוי: אני באמת רוצה להסביר – ואני לא אומר את זה בציניות – כמה קשה לשנות חוק, וכמה קשה לשנות הסכם, וזה לא מהיום למחר.

מיקי לוי: נורא פשוט לעמוד פה מעל הדוכן ולהגיד "אנחנו, אנחנו", חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מיקי לוי: הרי היית יכולה להגיד, אבל היא לא יכולה לשנות כלום.

מיכל רוזין: אתם יכולים לשנות, אתם הממשלה.

מיקי לוי: חברות דירוג האשראי – חבר הכנסת גפני, הסכת ושמע – דירגו את ישראל בדירוג האשראי A רק לפני שבועיים.

מיקי לוי: זו הבעת אמון בכלכלת ישראל.

מיקי לוי: אנחנו רואים גידול ריאלי של 7.7% בגביית המסים לעומת התקופה המקבילה אשתקד, ועומדים בצורה מרשימה ביעד הגירעון, ואתם לא עמדתם בו.

מיקי לוי: השקל חזק ושומר על יציבותו למרות הטלטלה העולמית, ואילו האבטלה בישראל יורדת ונכון לחודש אוגוסט עומדת על 6.1% – מהנמוכות בעולם.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוזס, שמעת את זה?

משה גפני: כן, אני אסביר לו אחר כך.

מיקי לוי: תסביר לו.

מיקי לוי: 6.1%.

משה גפני: תגיד את זה לעובדי "נגב טקסטיל".

מיקי לוי: מהנמוכות בעולם, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תגיד את זה לעובדי "טבע" ולעובדי "בזן".

משה גפני: תגיד להם.

מיקי לוי: מדינת ישראל – – –

משה גפני: הכול נגמר.

מיקי לוי: מדינת ישראל – זה לא יעזור לך שאתה צועק.

מיקי לוי: הרי אתם – –

משה גפני: לא צועק, אני אומר את המציאות.

מיקי לוי: – – בתקופתך – –

משה גפני: אותי שומעים בגלל שיש לי קול חזק.

משה גפני: זה הכול.

מיקי לוי: – – את חוק עידוד השקעות הון אתם העברתם.

מיקי לוי: אנחנו אוכלים את הבאושים.

משה גפני: אנחנו לא נתנו למפעלים להיסגר.

מיקי לוי: גם אנחנו לא ניתן למפעלים להיסגר.

משה גפני: הם נסגרים.

פנינה תמנו: סגן השר, אתה מוזמן להמשיך לדבר.

משה גפני: מה אתם עושים עם "נגב טקסטיל"?

מיקי לוי: אני יכול להגיד לך רשימה ארוכה.

משה גפני: רשימה.

מיקי לוי: רשימה ארוכה.

מיקי לוי: אל תתחסד, שמעתי עליך.

פנינה תמנו: אנחנו רק בפתיחתו של המושב – – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: אל תתחסד, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: אתה מתחסד.

מיקי לוי: אני חוזר על מה שאמרתי, כדי שתבינו טוב: האבטלה בישראל יורדת, ונכון לחודש אוגוסט עומדת על 6.1% – מהנמוכות בעולם.

מיקי לוי: מדינת ישראל, חבר הכנסת מוזס, קולטת בשנה עשרות אלפי עובדים זרים.

מיקי לוי: עשרות אלפי עובדים זרים.

מיקי לוי: ואולי הגיע הזמן שאלה שאתה טוען שאין להם מקומות עבודה ייקלטו במקצועות הבניין, בחקלאות, בסיעוד.

מיקי לוי: יש תוכנית "יוצאים לעבודה" – הקניית מיומנויות מקצועיות, השמת עובדים.

מיקי לוי: כן, אפשר לצאת לעבודה.

מיקי לוי: נוח לא לעבוד.

מיקי לוי: את הדבר הזה אנחנו הולכים לשנות, את הדבר הזה אנחנו הולכים לשפר, כי אין לנו ברירה, כי בעוד עשר שנים, אם סקטורים מסוימים לא ישתלבו במעגל העבודה – 10–15 שנה, מדינת ישראל לא תוכל לשאת אותם על הכתפיים.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

מיקי לוי: לאור זאת, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לסגן שר האוצר.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לדיון בנושא: ההשלכות הקשות של תקציב המדינה לשנים 2013–2014 על הציבור בכלל ועל הציבור החרדי בפרט הולכות ומתבררות למרות המשך ההסתה וההתנכלות של שר האוצר – של יהדות התורה.

פנינה תמנו: לכל דובר יתאפשרו ארבע דקות.

פנינה תמנו: הדובר הראשון, חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

פנינה תמנו: אחריו יעלה חבר הכנסת רונן הופמן.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני שמח לברך את הכנסת על פתיחת כנס החורף.

נחמן שי: רק – שמעתי קודם תלונה מצד סגן השר אקוניס שהכנסת ריקה ושהאופוזיציה איננה, אז אני גם לא רואה השתתפות מי יודע מה של הקואליציה בדיונים, ואני מניח שחברי הקואליציה כבר עייפים.

נחמן שי: הם כבר פחות – – –

אלעזר שטרן: הוא לא אמר כך, הוא אמר שמי שהגיש את ההצעות לא נמצא פה – – –

נחמן שי: יכול להיות, אבל אני גם עקבתי אחרי הנאומים שהיו קודם ושמתי לב שכשדיבר ראש הממשלה, כולנו, ובצדק, ישבנו באולם, וכאשר ראשת האופוזיציה קמה לדבר כבר כמה חברי קואליציה הרגישו שזה מספיק להם להיום והם יכולים ללכת לנוח.

נחמן שי: אז כל הפוסל במומו פוסל, ואני מציע שלא להתעסק עם העניין הזה.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה לדבר על הנושא המרכזי שעומד כרגע על סדר-היום, שבעיני הוא הנושא המדיני, ולא במקרה ראש הממשלה דחק אותו לשולי הנאום שלו, אלא מפני שאין לו מה לומר לעם.

נחמן שי: אין לו מה לומר לעם.

נחמן שי: לא רק שאין לו מה לומר לעם, הוא לקח אותנו אחורה.

נחמן שי: בשיטת הריקוד התימני, שאני לא רוצה להדגים אותו, אבל אני זוכר אותו מנעורי, הולכים צעד אחד קדימה ושניים אחורה, וזה מה שעשה ראש הממשלה.

נחמן שי: עד לפני שלושה, ארבעה חודשים הוא דיבר גבוהה-גבוהה על כך שאנחנו נכנסים למשא-ומתן, הוא חיזק את ידיו של מזכיר המדינה האמריקני, הוא יצר פתאום איזה קשר טוב עם נשיא ארצות-הברית, הכול נראה ורוד, אנחנו נכנסים למסלול הזה, אבל אז הוא שלף פתאום מאיזה מקום שוב דרישה, דרישה מוקדמת, דרישה שנועדה להכשיל את המשא-ומתן.

נחמן שי: את הדרישה הזאת הוא שם על השולחן עכשיו, ואמר – עד שלא יכירו הפלסטינים במדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

נחמן שי: וכבר דנו בזה בעבר, ושרת המשפטים בממשלתו, שהיא גם הממונה על המשא-ומתן, חברת הכנסת ציפי לבני, התנגדה לכך מכול וכול.

נחמן שי: אני סקרן לדעת האם, ואם כן, איך היא מגינה על העמדה הזאת במשא-ומתן עם הפלסטינים, ואם בכלל היא מעלה את הדרישה הזאת במשא-ומתן אתם, כי היא יודעת שזה מסוג הדרישות שלא יעברו, שהפלסטינים לא יקיימו אותן.

נחמן שי: אני רוצה לחזור ולצטט את שר האוצר שלנו, זה לא דבר של מה בכך.

נחמן שי: אני רוצה לצטט אותו – הוא עצמו, בניו-יורק, בפגישה עם הקהילה היהודית או עם עיתונאים, אמר שזאת דרישה מיותרת, שלא צריכה לעלות על סדר-היום.

נחמן שי: מדינת ישראל כבר קיבלה הכרה בין-לאומית, והיא מקבלת אותה יום-יום מעל כל במה בין-לאומית, שמדינת ישראל היא מדינת העם היהודי, ואנחנו לא צריכים עכשיו את ההכרה של הפלסטינים.

נחמן שי: אני מבקש להסיר את הנושא הזה מסדר-היום.

נחמן שי: ולמה זה מפריע לי?

נחמן שי: זה מפריע לי שמפני שברור לי שראש הממשלה לוקח אותנו לשום-מקום, פשוט לשום-מקום.

נחמן שי: הוא ימשיך לעסוק באיראן, וטוב שיעסוק באיראן, זה בסדר גמור, צריך לעסוק באיום האיראני, וצריך לגשת אליו במידה הראויה של זהירות ואחריות ובדיקה עניינית ומדוקדקת של כל דבר שאומרים האיראנים, זה בסדר גמור.

נחמן שי: אבל לא יכול להיות ראש ממשלה שיש לו one item באג'נדה, רק נושא אחד שהוא מתעסק בו, וכל הנושאים האחרים נדחקים מסדר-היום.

נחמן שי: ואני רוצה לדעת מה יש לו להגיד על השוויון בחברה הישראלית, מה יש לו להגיד על עתידם של הצעירים במדינה הזאת.

נחמן שי: מה יש לו להגיד על לתת תקווה קלה, קטנה, יומיומית, שמש שזורחת בבוקר ואומרת לצעירים שיש בשביל מה לקום בבוקר.

נחמן שי: את כל הדברים האלה לא שמענו היום, ואי-אפשר לנהל מדינה רק בפחד, ואי-אפשר לנהל מדינה רק ביראה, ואי-אפשר רק להטיל כל יום חשש ודאגה, ולשים עננים שחורים מעל לראשינו.

נחמן שי: ולא ראיתי היום ראש ממשלה שפונה לעמו, לציבור הישראלי שצפה בנו, ושמע אותו, וקרא, ויקרא אותו, וקורא אותו, ולהגיד לו: ישראלים יקרים, יש תקווה, יש עתיד למדינת ישראל.

נחמן שי: את זה לא שמעתי.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת שי.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת רונן הופמן, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

רונן הופמן: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס להצעות האי-אמון שנשמעו כאן.

רונן הופמן: שמעתי, הקשבתי לרובן, אבל אני מוכרח קודם לכן בכל זאת להתייחס, כפי שעשו קודמי, לנוכחות הדלילה במשך רוב הדיון בהצעות האי-אמון הללו.

רונן הופמן: תראו, אני כיוזם הצעת החוק שנקראת חוק המשילות – לא פעם בדיונים שאנחנו מקיימים בוועדת החוקה, אנחנו עוסקים בעניין הזה של אי-אמון, של הכלי שנקרא אי-אמון.

רונן הופמן: ונשמעה ביקורת אל מול הניסיונות לצמצם את השימוש בכלי הפרלמנטרי, ואני, אגב, מתנגד לצמצום הזה.

רונן הופמן: אני חושב שזה כלי ראוי, כלי חשוב וכלי בסיסי.

רונן הופמן: ובכל זאת, זה מאוד מצער שביומו הראשון של מושב הכנסת, בדיון בהצעות האי-אמון, מעטים מחברי הכנסת נוכחים כאן.

רונן הופמן: זה מבזה את הכנסת, וזה לא הדבר היחיד שמבזה את הכנסת, ואני מאוד מצר על כך.

רונן הופמן: עכשיו, לעצם העניין – – –

עיסאווי פריג': למה אתה חושב זה כך?

רונן הופמן: לצערי יש לי רק ארבע דקות לדבר – אני בהחלט חושב שיש לכך סיבות – – –

פנינה תמנו: אולי כדאי מאוד ליזום דיון על כך, אבל בפורום אחר.

רונן הופמן: הנושא חשוב וראוי, ואני חושב שאנחנו צריכים לדבר עליו באמת בשיחה יותר מעמיקה.

רונן הופמן: טוב, לעצם העניין.

רונן הופמן: אני שמעתי כאן הצעות אי-אמון, אני דווקא חושב שמן הראוי לתת אמון בממשלה הזאת.

רונן הופמן: לתת אמון בממשלה שמובילה את החוק לשוויון בנטל, שיביא לכך שבעוד שלוש שנים 70% מהצעירים החרדים יתגייסו, ונטל השירות, שהוא גם זכות גדולה, לא ייפול רק על חלק מהאוכלוסייה.

רונן הופמן: אני חושב שצריך לתת אמון בממשלה שהחלה ברפורמות חיוניות למשק ולכלכלה, כמו שמים פתוחים, מכרזים לנמלים פרטיים ורפורמה בחברת החשמל.

רונן הופמן: אני חושב שצריך לתת אמון בממשלה, או בכך שסוף-סוף יש כאן שותף קואליציוני מרכזי שגורם לממשלה להעביר את המדינה מתרבות של קצבאות לתרבות של עבודה.

רונן הופמן: אני חושב שצריך להביע אמון בכך ששר החינוך יוצר רפורמה חיונית במערכת החינוך, מבטל את בחינות המיצ"ב, ומתחיל בתהליך עמוק, תהליך עומק של צמצום הבגרויות.

רונן הופמן: אני חושב שצריך להביע אמון בכך שהממשלה העבירה בקריאה ראשונה, בזכות דרישה שלנו, אגב, בהסכמים הקואליציוניים, הצעת חוק שמקשה מאוד סחטנות פוליטית, שמצמצמת את מספר השרים ומייצרת אי-אמון קונסטרוקטיבי שיגביר את היציבות וייצור מערך איזונים נכון יותר למערכת הדמוקרטית שלנו.

רונן הופמן: ואני חושב שצריך להביע אמון בכך שאחרי שנים של קיפאון מדיני הממשלה החלה בתהליך מדיני עם הפלסטינים, שאולי בסופו של דבר יוביל להסדר של שתי מדינות לשני עמים.

רונן הופמן: ואני רוצה לשאול את חברי חברי האופוזיציה: תגידו, האם הייתה כאן עוד ממשלה שהספיקה – אני אומר, בזכות שותפות קואליציונית מרכזיות – האם יש ממשלה שהספיקה להתחיל כל כך הרבה רפורמות חיוניות וחשובות בזמן כל כך קצר?

זהבה גלאון: בגלל – – – אני אומרת – – –

רונן הופמן: ההתחלה כן חשובה.

רונן הופמן: ונכון, עברו רק שבעה חודשים והתהליכים טרם הבשילו, זה נכון, אבל מה לעשות.

פנינה תמנו: חברת הכנסת גלאון, עם הוותק שלך, דווקא את צריכה לעודד אותנו שהתחלות מאוד חשובות.

זהבה גלאון: אנחנו הממשלות שמתחילות רפורמות – – –

רונן הופמן: הממשלה הזאת התחילה ברפורמות חשובות, והתהליכים הללו, לוקח להם זמן להבשיל.

רונן הופמן: נכון, הביורוקרטיה במיטבה ובמערומיה, עדיין מערימה קשיים ומכשולים שמעכבים כל תהליך של רפורמה; וגם בביורוקרטיה הזאת צריך לטפל, וגם זה לוקח זמן.

רונן הופמן: אבל התהליכים הללו שהתחילו, היוזמות הללו שהתחילו על-ידי הממשלה הם תהליכים נכונים, הם תהליכים חשובים.

רונן הופמן: אני סבור שיש להביע אמון בממשלה, ולכן אני קורא ומבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון שהוגשו הערב.

רונן הופמן: תודה.

פנינה תמנו: תודה לחבר הכנסת הופמן.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, היום מלאו שבעה ימים להסתלקותו של מרן, מורנו ורבנו ועטרת ראשנו, רבי עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה.

נסים זאב: מרן כאב את הגזירות נגד עולם התורה, גיוס בני הישיבה, הנושאים הסוציאליים שהיו כל כך קרובים ללבו.

נסים זאב: מרן היה רגיל, במתק שפתיו, במדרשים ובאגדה לקרב את העם, ואני רוצה לומר ממש רק כמה מילים.

נסים זאב: בהקדמה לאחד הספרים שלו, "ענף עץ אבות" – אני הייתי רגיל עוד בהיותי בגיל עשר שנים ללכת ולשמוע את הדרשה הקבועה בכל ערב שבת.

נסים זאב: הוא היה מתבל את הדרשה באגדה, במדרש, בהלכה, בפוסקים, בתלמוד, וגם בבקשות ובשירה, והייתה אווירה מאוד מיוחדת.

נסים זאב: ומה שמעניין, הוא תמיד ידע לגוון; זאת אומרת, לא הייתה שעה של רק הלכה, או רק תלמוד, תמיד הייתה שירה באמצע, ואנשים היו מתעוררים, וכך היה מרן יכול להמשיך כמעט למעלה משעתיים את הדרשה בערב שבת.

נסים זאב: בהקדמה הוא אומר: "אברך את ה' אשר יעצני וזיכני ברוב רחמיו וחסדיו להגדיל תורה ולהאדירה, בהלכה, באגדה, לזכות את הרבים.

נסים זאב: לכן שמח לבי ויגל כבודי, מה אשיב לה' כל תגמולוהי עלי".

נסים זאב: מדי שנה בשנה היה מרן רגיל לדרוש בפרקי אבות; אני זוכר עוד שהיה הולך לבית-הכנסת הספרדי המרכזי, שזה בית-היתומים, מפסח ועד עצרת שזה שבועות.

נסים זאב: הוא מעיד – וגם אני, שהייתי בדרשות שם, יכול לומר – שהקהל היה שמח לשמוע אותו כמוצא שלל רב.

נסים זאב: "הדברים המיוסדים על אבני פז, ממדרשי רבותינו ומפירושי המפרשים, מפי סופרים ומפי ספרים, המאירים לארץ ולדרים.

נסים זאב: מור ואהלות עם כל ראשי בשמים.

נסים זאב: תוכם רצוף אהבה, משלים ומעשיות אשר חביבים על שומעיהם כפנינים ומרגליות.

נסים זאב: " וככה נאמר בשיר השירים: "דבש וחלב תחת לשונך".

נסים זאב: מה זה הדבש ומה זה החלב?

נסים זאב: רבותינו מסבירים: כל מי שדורש דברי תורה ברבים, ואינם ערבים על שומעיהם, זה כדבש וחלב המעורבים יחד.

נסים זאב: אין דבר כזה שאדם מרגיש מתיקות בשמיעה ובלימוד – אז נוח לו שלא אמרם.

נסים זאב: כלומר, כשאדם מביא דברים ומעביר מסרים, צריך לדעת שגם מי ששומע אותם מקבל אותם.

נסים זאב: מכיוון שהזמן פג, אני רק רוצה לסיים במשפט אחד.

נסים זאב: ראש הממשלה אמר היום שהוא עומד על כך שמר עבאס צריך להכיר בנו כמדינה יהודית.

נסים זאב: והשאלה שנשאלה: אם אנחנו לא מכירים בעצמנו כמדינה יהודית, מה אנחנו בעצם רוצים ממר עבאס?

נסים זאב: במה עם ישראל, הייחודיות שלו, אם לא ביהדות שלו, בקיום המצוות?

נסים זאב: אם אנחנו רואים בתוכנית של ראש הממשלה, יחד עם אותן המפלגות, שמתכוונים להעביר בחצי השנה הקרובה את נושא ברית הזוגיות, נישואים אזרחיים ותחבורה ציבורית בשבת, ובעצם רוצים לעקור את היהדות מתוך ארץ-ישראל – אז מר עבאס יכול להכיר בנו כמדינה יהודית, הרי זה בלוף אחד גדול.

נסים זאב: אנחנו לא צריכים את ההכרה שלו; אנחנו צריכים להכיר בערכים שלנו, בשורשים שלנו, ואז גם נוכל להגיד לעבאס: מכיוון שאנחנו מכירים בעצמנו, לפחות גם אתה תכיר בנו.

נסים זאב: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת זאב.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי מקלב.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

פנינה תמנו: אני מבקשת לעמוד בלוח הזמנים.

פנינה תמנו: ארבע דקות.

פנינה תמנו: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת; באין שרים – נכנס השר.

זהבה גלאון: יושבת-ראש.

אורי מקלב: יושבת-ראש.

אורי מקלב: היושבת-ראש ואדוני השר ומכובדי חברי וחברות הכנסת.

פנינה תמנו: יש להתווכח על כך, כי אומרים שבעברית תקינה זה יושבת בראש.

אורי מקלב: מכיוון שזה על חשבון הזמן שלי, אפילו לא התווכחתי.

אורי מקלב: לא אתן לה בראש ולא אתווכח אתה בעניין הזה, העיקר שאוכל להמשיך.

אורי מקלב: בראשית דברי אני רוצה לציין בצער ובכאב ובדמע את פטירתו של גאון ישראל, הצדיק מרן רבי עובדיה יוסף זצ"ל.

אורי מקלב: יש לציין מתוך כל המכלול, מתוך כל המעשים שלו, את הכאב שלו ואת הצוואה האחרונה שלו, את מה שהוא אמר ממש ברגעיו האחרונים ובנשימותיו האחרונות, מה שהוא אמר לפני זה בכאב שלו: לא לפגוע בלומדי התורה.

אורי מקלב: במותו ציווה לנו את הדבר הזה.

אורי מקלב: ההשתתפות של רבים רבים, מכיריו, מוקיריו, שבעצם נותנים את התשובה לכל אלה שאומרים שיהיה שינוי, שקרה משהו – אין שינוי.

אורי מקלב: זה העם.

אורי מקלב: העם הולך אחריו, וזה היה הדבר המרכזי.

אורי מקלב: ונעבור מהקודש לחול – ועוד דבר אחד, ועליו אני רוצה להעמיד את דברי בדקות הספורות: האכפתיות שלו על יוקר המחיה, על העוני, על כך שלילדי ישראל, לתושבי ישראל, ובכלל, המחסור והקושי להתמודד יום-יום ולכלכל את מעשיהם ואת ביתם.

אורי מקלב: את זה הוא ציין תמיד, בכל מקום, וזה היה חלק מהחביבות שלו, והעם התחבר אליו כשהוא דיבר.

אורי מקלב: הוא הכיר, הוא הרגיש את הנצרך ואת מי שאין לו.

אורי מקלב: הייתה לנו היום פתיחה חגיגית של מושב החורף, עם פרחים, עם נשיאים, עם אורחים רבים, עם שטיח אדום.

אורי מקלב: אבל, גברתי היושבת-ראש, לא כולם היום שמחים במדינת ישראל – עם מה שקורה אתם, איך הם מכלכלים את מעשיהם, איך הם מכלכלים את משפחותיהם.

אורי מקלב: הם היו מעדיפים שהכנסת לא הייתה מתכנסת ולא הייתה מחוקקת להם חוקים כפי שחוקקו להם בזמן כל כך קצר, במושב קיץ של שלושה חודשים.

אורי מקלב: הם מתארים לעצמם ודואגים: מה יהיה עכשיו?

אורי מקלב: אם בשלושה חודשים עשו לנו גזירות כאלה, מה יהיה עכשיו בשישה חודשים?

אורי מקלב: עדיף שהכנסת לא תיפתח.

אורי מקלב: לכן, מבחינתם זה לעג לרש שהכנסת נפתחת היום בפתיחה חגיגית, כשהם מאוד מודאגים.

אורי מקלב: וגם אנחנו מודאגים ממה שהכנסת הזאת עוד עשויה לעשות להם יום-יום, שבוע-שבוע, בחקיקות ובגזירות ובתקנות כאלה.

אורי מקלב: על מה ראש הממשלה דיבר?

אורי מקלב: היה נראה שזה ראש ממשלה של מדינה אחרת.

אורי מקלב: איזה נאום ורוד – גן-עדן עלי אדמות במדינת ישראל.

אורי מקלב: אפשר להרגיש גן-עדן עלי אדמות.

אורי מקלב: הוא לא הרגיש שום דבר ממה שקורה במדינה.

אורי מקלב: אנשים משלמים הרבה יותר בחיי היום-יום, בעלייה של מחירי מוצרי היסוד, של הצריכה הכללית.

אורי מקלב: אנשים משלמים יותר.

אורי מקלב: רק עכשיו היה סקר של מכון נילסן, המכובד, המומחה, ולפיו בתקופת החגים ההוצאה למשפחה הייתה הרבה יותר גדולה וקיבלו פחות; הוציאו יותר וקיבלו פחות.

פנינה תמנו: אבקש להתחיל לסכם.

אורי מקלב: מה קצבאות הילדים גרמו לאנשים?

אורי מקלב: צהרונים שהבטיחו – עד היום, כבר כמעט חודשיים אחרי פתיחת שנת הלימודים, עדיין לא נפתחו הצהרונים; אחרי הבטחות גדולות.

אורי מקלב: מה ההשלכות על אנשים?

אורי מקלב: אנשים מרגישים שיש הרגשה טובה, שראש הממשלה הביא לנו עוד בשורה טובה, שיש מושב חורף ויש שעון קיץ.

אורי מקלב: הוא הוריד לנו את השמש, אמר לשמש דום בכנסת.

אורי מקלב: אני רוצה לומר לאדוני ראש הממשלה: בשעון הקיץ, עם כל הכבוד לעוד שעה, אנשים, לא קל להם יותר לכלכל את משפחותיהם; הרבה יותר קשה להם.

אורי מקלב: מה קורה עם משבר הדיור?

אורי מקלב: זה בכלל לא עלה.

אורי מקלב: משבר הדיור רק מחריף מחודש לחודש: הכבדה במשכנתאות, עליית מחירים, ההאטה בבנייה.

אורי מקלב: פיטורי עובדים – מכת מדינה.

אורי מקלב: פיטורי עובדים ב"טבע", פיטורי עובדים בבתי-הזיקוק.

אורי מקלב: רק אתמול ישבה אצלי חשבת שכר שעבדה כאן בירושלים, קילומטר מפה, עבדה עשר שנים בחברת כוח-אדם; 120 עובדים, חברת ניקיון וחברת אחזקה.

אורי מקלב: 120 עובדים בבת-אחת – עבדו עשר שנים ובבת-אחת פוטרו, מהראשון עד האחרון.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: נא לסיים.

פנינה תמנו: אתה חורג לפחות בדקה, שתיים.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: ההספד על הרב עובדיה, אני חושב שהיה מתאים שלא יחושב, אבל אני מסיים.

אורי מקלב: מה קורה עם משבר הדיור?

אורי מקלב: פקידים בכירים באוצר עוזבים, על מה?

אורי מקלב: על קידום תוכניות שהן לא ישימות ולא מעשיות ולא מקצועיות, והם לא יכולים לעמוד בזה, אבל תקשורתית, מה שנראה בספינים ובאחיזת עיניים, זה מה שטוב.

אורי מקלב: שר אוצר שאולי מתאים להיות שר החוץ.

אורי מקלב: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

פנינה תמנו: אחריו – חברת הכנסת איילת שקד.

פנינה תמנו: אני מבקשת להשתדל לעמוד בלוח הזמנים.

פנינה תמנו: ארבע דקות זה מספיק.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שהמשימה החשובה שעומדת בפני הממשלה הזאת כדי לייצב את הביטחון בישראל היא עשיית שלום.

מאיר שטרית: שמעתי את ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אני שמח שראש הממשלה לפחות קבע עמדה שהוא הולך על פתרון של שתי מדינות לשני עמים, אבל אני מאוד מודאג מזה שאני שומע את חברי מפלגתו, חברי מפלגתי לשעבר, הליכוד, שאומרים היום בישיבת הקואליציה – יושב-ראש הקואליציה אומר שלא בא בחשבון שיעשו ויתורים כלשהם, ואם ראש הממשלה יעשה ויתורים – אמרו כבר כמה אנשים, חברי סיעת הליכוד – הוא לא יהיה בליכוד.

מאיר שטרית: ואני תמה.

מאיר שטרית: קודם כול – אמר את זה חבר הכנסת דנון, אמרו את זה אנשים אחרים – אני תמה, למה ראש הממשלה עובר על זה לסדר-היום?

מאיר שטרית: אני חושב שזו לא דרכו של הליכוד, עם כל הכבוד.

מאיר שטרית: אני לא חושב שכל אחד מייצג באמת את דרכו של הליכוד.

מאיר שטרית: כמי שהיה חבר ליכוד ותמך באוסלו – ותמכתי בהסכם שלום, ונבחרתי אחרי זה עוד כמה וכמה פעמים, זה רק מוכיח שרבים רבים מחברי הליכוד רוצים שלום באותה מידה של חברים ממפלגות אחרות.

מאיר שטרית: ואני לא בטוח שהנציגים של חברי הליכוד היום בכנסת אכן מייצגים את עמדותיהם שלהם.

מאיר שטרית: ואם צריך הוכחה לכך, עובדה שאני, למרות עמדותי המדיניות – שהיו מאז ומעולם, גם כשהייתי חבר ליכוד – של תמיכה באוסלו ותמיכה בשלום ובפשרה ובהקמת מדינה פלסטינית, נבחרתי שוב ושוב ושוב.

מאיר שטרית: זאת אומרת, בעצם יש פה מין פרדוקס, שראש הממשלה, שעומד בראש הממשלה, בראש הסיעה הגדולה בכנסת, הולך לכיוון שהמפלגה שלו אומרת לו לא.

מאיר שטרית: יחד עם זאת אני רוצה לומר לראש הממשלה מעל הבמה הזאת: אני שומע את חברי האופוזיציה שאומרים לו כן.

מאיר שטרית: אומרים לו: רק תלך, תעשה הסכם.

מאיר שטרית: אני מאמין שכל הסכם שראש הממשלה יגיע אליו עם הפלסטינים יעבור ברוב מוחלט בכנסת וגם יעבור ברוב מוחלט בציבור בישראל, כי על-פי החוק שעוד יעבור צריך משאל עם.

מאיר שטרית: ולהערכתי, גם במשאל עם ההסכם יעבור ברוב גדול בישראל.

מאיר שטרית: ואם יהיה משאל עם בצד הפלסטיני, גם שם יעבור ההסכם במשאל עם.

מאיר שטרית: במילים אחרות, רבותי, גם הציבור הישראלי וגם הציבור הפלסטיני כבר עייפים ממלחמות ומשפיכות דמים ורוצים לחיות בשקט.

מאיר שטרית: אני מאמין שכל אימא פלסטינית וכל אימא יהודייה רוצה לראות את הילדים שלה גדלים בשקט, ואת נכדיה ואת ניניה, והיא לא רוצה לראות מלחמה יותר.

מאיר שטרית: והבעיה נשארת, אם כן, והיא לא של הציבור – אני לא מציע לאף ראש מדינה להגיד בשם הציבור אנחנו נגד זה ונגד זה – אלא זו בעיה של המנהיגות.

מאיר שטרית: המנהיגות חובתה לקבל החלטות.

מאיר שטרית: אני מצפה ממנהיגים של מדינה שיראו הרבה יותר רחוק מאשר הציבור הרחב.

מאיר שטרית: זה בדיוק תפקיד של מנהיג, להסתכל רחוק וקדימה ולקבל את ההחלטות הנכונות גם כשכל הציבור באותו זמן חושב שאולי הכיוון לא נכון.

מאיר שטרית: המבחן האמיתי של מנהיגות זה היכולת של המנהיג להגיד: אני מקבל החלטה, גם אם באותו רגע כל הציבור חושב שההחלטה לא נכונה.

מאיר שטרית: אם הוא באמת צודק בהחלטה זו – מספיק החלטה אחת כזאת כדי שהוא יהפוך למנהיג וכדי שהציבור אחר כך ילך אחריו בעיניים עצומות.

מאיר שטרית: ראו מה קרה למנחם בגין.

מאיר שטרית: מנחם בגין, כשנבחר לראשות הממשלה, בבחירות, אני זוכר, 1977; בתעמולה של העבודה, מפלגת העבודה או המערך דאז, נגד בגין הראו שאם בגין ייבחר – אני זוכר עד היום את הציורים – ייכנסו למקלטים, כובעי פלדה, מצעדים של חיילים ברחובות.

מאיר שטרית: ולהפתעת כולם ראש ממשלה נבחר ובשנה הראשונה לכהונתו עשה שלום עם הגדולה במדינות ערב ויצא מכל סיני.

מאיר שטרית: אני מאמין שבליכוד אז, אם מישהו היה מעז להגיד שצריך לצאת מסיני אולי היו מעיפים אותו מהליכוד.

ראובן ריבלין: סאדאת בא לכאן.

מאיר שטרית: מה?

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: אני מסיים.

ראובן ריבלין: סאדאת בא למדינת ישראל להושיט יד ואמר – – –

מאיר שטרית: נכון, מאה אחוז, כי היה לנו עסק עם מדינה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רובי, היה לנו עסק – – –

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הוא עמד במקום – – –

מאיר שטרית: כן, בוודאי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ריבלין, היה לנו עסק עם מדינה באמת, כי הייתה מדינה קיימת וברור שזה משנה את התמונה.

ראובן ריבלין: הם גם רצו שלום.

מאיר שטרית: זה משנה את התמונה.

מאיר שטרית: אבל אני לא מדבר על סאדאת, אני מדבר על בגין.

מאיר שטרית: בגין, ברור ששינה את עמדתו.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: כי היה לו האומץ להגיד: אני משנה כיוון.

מאיר שטרית: ואני מצפה שאם ראש הממשלה אכן חושב כך, שיעמוד על הבמה הזו ויגיד את זה: אני משנה כיוון.

מאיר שטרית: הוא אמר את זה גם מעל הבמה הזאת לא פעם אחת.

מאיר שטרית: ואני אומר לחברי בליכוד: הוא צריך את התמיכה שלכם במהלך.

מאיר שטרית: אני מאמין שראש הממשלה ישמור על האינטרסים של ישראל כמיטב יכולתו.

מאיר שטרית: אני תמיד אמרתי, ואני חוזר על האמירה הזו ובזה אסיים: רק הליכוד יכול.

מאיר שטרית: רק הליכוד יכול לעשות שלום בקונסנזוס לאומי.

מאיר שטרית: יש לנו פרדוקס בישראל שאני קורא לו נצי השלום ויוני המלחמה.

מאיר שטרית: רק נצים יכולים לעשות שלום בקונסנזוס לאומי.

מאיר שטרית: והעובדה היום שבנימין נתניהו עומד בראש הליכוד – זו אולי הזדמנות היסטורית אכן לעשות שלום כמו שבגין עשה שלום עם מצרים.

פנינה תמנו: תודה רבה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: רק הוא יכול היה לעשות את זה.

מאיר שטרית: איש שמאל לא יכול היה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק הליכוד יכול וכל מי – – –

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: חברת הכנסת איילת שקד, את מוזמנת לעלות לדבר.

פנינה תמנו: ואחרייך תעלה לדבר חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, ערב טוב, עוד כנס של הכנסת נפתח וג'ונתן פולארד איננו.

איילת שקד: כבר 56 כנסים של הכנסת נפתחו מאז מעצרו של פולארד.

איילת שקד: הוא נמק בכלא כבר 28 שנים, ואני מקווה – בנושא הזה עוד לא אבדה תקוותי – שהנשיא וראש הממשלה שדיברו כאן לפני יעשו את כל שביכולתם כדי שבכנס הבא, בכנס הקיץ, ג'ונתן פולארד ישב כאן.

איילת שקד: סיעת הבית היהודי, כחברה בקואליציה, תפעל בכנס הנוכחי להעברת חוק המשילות וחוק הגיוס וחוק משאל עם.

איילת שקד: למרות שחוק המשילות הוא חוק שמביאה הקואליציה, אני באופן אישי חושבת שזאת לא הבעיה.

איילת שקד: הבעיה, בעיני, זה עודף משפטיזציה ועודף ביורוקרטיה.

איילת שקד: יועצים משפטיים קושרים את ידיהם של שרים, והדוגמה הטובה ביותר לעודף המשפטיזציה זה הטיפול של הממשלה בבעיית המסתננים.

איילת שקד: בית-המשפט העליון ביטל חוק, הצעת חוק ממשלתית שהכנסת חוקקה, והיועץ המשפטי לממשלה – ביטל נוהל מאוד חשוב של העברה למתקן שהייה של מסתננים שמפריעים לסדר הציבורי.

איילת שקד: ובכך, למעשה, מערכת המשפט גרמה להתמוטטות כל המדיניות שהממשלה יישמה בנוגע לפתרון בעיית המסתננים.

איילת שקד: אני ממליצה לכל אחד מחברי הכנסת לקרוא את הספר – – –

פנינה תמנו: צריך להזכיר באותה נקודה שזה מעצר של שלוש שנים ללא משפט.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: אני ממליצה לכל חברי הכנסת לקרוא את הספר של פרופסור דניאל פרידמן "הארנק והחרב" על המהפכה החוקתית שקרתה כאן ב-30 השנים האחרונות ולהבין איך הגענו למצב שהגענו, שגם אני כחברת כנסת מרגישה בכל צעד שידי קשורות.

איילת שקד: אני אתן עוד דוגמה.

איילת שקד: ראש הממשלה החליט לאכלס את בית-המכפלה בחברון, אבל הבית לא אוכלס.

איילת שקד: גם שר הביטחון, שמנסה ליישם את מדיניות הממשלה ביהודה ושומרון, לא מצליח לעשות זאת, כי מי שבעצם מיישם מדיניות ביהודה ושומרון זה יועמ"ש איו"ש.

איילת שקד: כן, זה מה שקורה.

איילת שקד: היועמ"שים בעצם שולטים ולא אנחנו.

איילת שקד: וזה משהו שאנחנו ננסה לשנות גם בכנס הקרוב.

איילת שקד: תודה.

פנינה תמנו: תודה, חברת הכנסת שקד, וגם תודה על העמידה בלוח הזמנים.

פנינה תמנו: אפילו הותרת לך דקה.

פנינה תמנו: הדוברת הבאה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את ראש הממשלה היום בנאומו החגיגי משהו במליאה ולא האמנתי למשמע אוזני.

זהבה גלאון: מה הייתה גולת הכותרת של נאומו של ראש הממשלה?

זהבה גלאון: הסייבר.

זהבה גלאון: דיברנו כבר על הסייבר?

זהבה גלאון: וזה היה אחרי שהוא הסביר לנו כמה הוא לא נבהל מכל האיומים עלינו, ואנחנו לבדנו, והגרעין האיראני הוא בכלל רק נגד ישראל, כאילו הוא לא בעיה של כל העולם; כאילו זה רק בעיה של ישראל, הגרעין האיראני, וכאילו לישראל אין בעיות נוספות על הגרעין האיראני.

זהבה גלאון: והבעיה, הבעיה של ישראל שהיא הבעיה הפלסטינית, או המשך הכיבוש של פלסטין, או אי-הסדר שלום עם הפלסטינים, נדחקה לסוף הדברים כאילו מדובר כאן באיזה סרח עודף.

זהבה גלאון: ככה נחשפה, הייתי אומרת, עמדתו של ראש הממשלה, מה הוא חושב על הסדר עתידי עם הפלסטינים.

זהבה גלאון: בסוף הדיון, סרח עודף.

זהבה גלאון: ומה עוד הפעם אנחנו שומעים?

זהבה גלאון: כל פעם מחדש אנחנו מקלפים את הצלופן הוורדרד הזה, העטיפה הזאת שנקראת התהליך, שראש הממשלה שולח את ציפי לבני לנהל.

זהבה גלאון: ובסופו של דבר מתגלה שוב ושוב ראש הממשלה שהוא ביסודו איש ארץ-ישראל השלמה, כי מי שמציב תנאי מוקדם שהרשות הפלסטינית תכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית, אומר או מאותת לחברים שלו בקואליציה: אני לא באמת מתכוון ללכת להסדר.

זהבה גלאון: אנחנו צריכים שהפלסטינים יכירו בנו כמדינה יהודית?

זהבה גלאון: מה, מדינת ישראל היא מדינה יהודית?

זהבה גלאון: חשבתי שמדינת ישראל מגדירה את עצמה כמדינה יהודית ודמוקרטית, או בכלל, אם לעשות איזה fine tuning, מדינתו של העם היהודי ושל שאר אזרחיה.

זהבה גלאון: אין בה עוד אזרחים?

זהבה גלאון: אנחנו צריכים שהפלסטינים יכירו בנו?

זהבה גלאון: מי שמציב תנאי כזה, חברי חברי הכנסת, בעצם מוכיח שהוא שבוי בידי הימין הקיצוני במפלגה שלו, בקואליציה שלו, לא באמת מתכוון לחצות את הרוביקון.

זהבה גלאון: שמעתי כבר שאנשים אמרו: הוא חצה את הרוביקון, ראש הממשלה.

זהבה גלאון: הנה, השיחות מתנהלות.

זהבה גלאון: השיחות אולי מתנהלות אבל שום דבר לא קורה.

תמר זנדברג: הכביש של טייבה.

זהבה גלאון: ומה עם הכביש לטייבה?

זהבה גלאון: צדק חבר הכנסת אחמד טיבי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני הייתי מצפה מראש הממשלה שיגיד אמירה נוקבת ונחרצת בעניין של "טבע", חברה שמשלמת 0.3% מס כי היא התחייבה לספק מקומות תעסוקה, ולא מגיע לכאן סגן שר האוצר ולא שר האוצר ולא ראש הממשלה ולא מודיעים באופן מיידי שהם יחתכו את הטבות המס ל"טבע" ומאפשרים לפטר מאות עובדים, וככה זה יהיה עוד ועוד מאות עובדים.

זהבה גלאון: ובמקום זה מספרים לנו על נפלאות הממשלה – שמה היא עשתה?

זהבה גלאון: שמעתי כאן

זהבה גלאון: את סגן השר מיקי לוי ותהיתי האם אנחנו חיים באותה מדינה.

פנינה תמנו: אפשר להתחיל לסכם.

זהבה גלאון: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני לא חושבת שראש הממשלה באמת מתכוון ללכת להסדר עם הפלסטינים.

זהבה גלאון: נוח לו עכשיו.

זהבה גלאון: הוא קנה שקט תעשייתי של תשעה חודשים עד חודש אפריל.

זהבה גלאון: את יודעת, אומרים: או שהפריץ ימות או שהכלב ימות.

זהבה גלאון: נראה מה יקרה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

פנינה תמנו: חבר הכנסת הבא שעולה לדבר הוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

פנינה תמנו: חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח.

פנינה תמנו: אחריו ידבר חבר הכנסת דב חנין, ולאחר חבר הכנסת חנין יעלה חבר הכנסת באסל גטאס.

פנינה תמנו: מי שלא יהיה נוכח מפסיד את רשות הדיבור, והוא לא יעלה לאחר מכן.

זהבה גלאון: למה זה לא חל באופן – – – על כל חברי הכנסת?

זהבה גלאון: – – –

פנינה תמנו: לא הצלחתי לשמוע.

זהבה גלאון: אני אומרת שיש חברי כנסת – – – את רשות הדיבור וקיבלו את רשות הדיבור.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: היא באה וביקשה מבעוד מועד לבוא ולהגיד את זה.

זהבה גלאון: טוב, בסדר.

פנינה תמנו: לסמוך על ההגינות שלנו, חברת הכנסת גלאון.

פנינה תמנו: קצת קרדיט.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אם רק אפשר לאפס את השעון.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בברכה לאזרחים, לתושבים המוסלמים במדינת ישראל, באזור שלנו, לרגל החג.

דב חנין: אני מביע, יחד עם זאת, צער על כך שאנחנו בכנסת מקיימים את הדיון הזה שהוא דיון סיעתי כאילו אין חג.

דב חנין: אני חושב שכאשר יש שני חגים מוסלמיים אין סיבה לא להתחשב – צעד נוסף – גם בחברי הכנסת המוסלמים וגם בציבור האזרחים המוסלמים ולא לקיים את הדיון במתכונת השגרתית הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כמו חברי הקשבתי לנאומו של ראש הממשלה, ואני אומר לכם שזה היה נאום חסר אופק, חסר תקווה, ואם היו שאלות או ספקות, ברור לחלוטין היום, עמיתי חברי הכנסת, שעל-פי ראש הממשלה הזה אין עתיד.

דב חנין: מה שאנחנו שמענו זה הרבה על איראן ואיומים ואיראן ואיומים, ומדי פעם גיוון של רכבת שמובילה אותנו אל העתיד.

דב חנין: ובעתיד, כשנגיע אל העתיד, נמצא שם מלחמת סייבר.

דב חנין: זה הכיוון שראש הממשלה מסמן.

דב חנין: אבל מעבר לדברים שהיו בנאום, דברים שבהם עוסקים אזרחי ישראל היום, שמהם מוטרדים אזרחי ישראל היום, לא נמצאו בנאום הזה כלל.

דב חנין: בארץ הזאת יש משבר דיור קשה.

דב חנין: אנשים לא מצליחים לעמוד בתשלום של שכר דירה.

דב חנין: מחירי הדירות זינקו לשמים.

דב חנין: מחירי השכירות שוברים כל שיא.

דב חנין: זה קורה תחת הנהגתו של בנימין נתניהו כראש ממשלה.

דב חנין: מישהו שמע פה פתרונות?

דב חנין: מישהו שמע כאן הצעות?

דב חנין: לא רק שלממשלה הזאת אין הצעות איך להתמודד עם בעיות הדיור ועם משבר הדיור, היא מציעה לנו בדיוק את הכיוון ההפוך.

דב חנין: השבוע, למשל, הממשלה מקבלת החלטה שבעצם מחסלת את מלאי הדירות של הדיור הציבורי בישראל.

דב חנין: אחת הבעיות הקשות שלנו בתחום הדיור הציבורי היא שאין דירות.

דב חנין: אין דירות של דיור ציבורי בישראל, ולכן התור לדירות של דיור ציבורי, גם כאשר מישהו או מישהי כבר זכאים לקבל דירה כזאת, הוא אין-סופי.

דב חנין: אז במקום להגדיל את מלאי הדירות של הדיור הציבורי, הממשלה מקצצת את המלאי הזה בצורה דרמטית, כאשר היא מאפשרת מכירה של דירות של דיור ציבורי מבלי שהתמורה תחזור לחידוש המאגר, לרכישה או לבנייה של דירות נוספות של דיור ציבורי.

דב חנין: במקום שהכסף ייועד לטובת חידוש המלאי של דירות הדיור הציבורי, הממשלה מאפשרת להשתמש בו לכל מיני מטרות אחרות, כולל למשל לסיוע בשכר דירה לטווח קצר.

דב חנין: הנה, הדרך הכי פשוטה לשרוף את כל כספי הדיור הציבורי.

דב חנין: תיתנו לחסרי דיור סיוע בשכר דירה, ובתוך שנה-שנתיים, גברתי היושבת-ראש, אין לנו דירות של דיור ציבורי ואין לנו גם כסף, כי בזבזנו את הכול בסיוע בשכר דירה לטווח קצר.

דב חנין: גם אם ניתן, נניח, את 1,500 השקל האלה לאותה אם חד-הורית חולה בסרטן עם שלושה ילדים שנזקקת לדירה של דיור ציבורי – היא מסוגלת בשוק השכירות הרותח שלנו להשיג דירה בכסף הזה?

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, כשאין דיור ציבורי, כשאין פתרונות של דיור בר-השגה, ועוד נדבר על זה בהמשך היום, כשמערכת הבריאות הציבורית נמצאת במשבר ובדיאטה קיצונית, כשמערכת ההשכלה הגבוהה נמצאת במשבר, כשיש גל של פיטורים שגם עליו לא דיבר ראש הממשלה – במצב הזה חייבים לומר: הממשלה הזו צריכה ללכת, וככל שמוקדם טוב יותר.

פנינה תמנו: תודה, חבר הכנסת חנין.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

דב חנין: בהצלחה.

דב חנין: אולי תוכל לשכנע אותם במה שאני לא הצלחתי.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בשעה 15:00 התקיימה מול הכנסת הפגנה של תושבי אקרית ובירעם – איך אומרים?

באסל גטאס: אקרית' וכפר בירעם, כופור בירעם – שני היישובים שתושביהם בעצם הפכו להיות פליטים כשהיו כבר אזרחי המדינה.

באסל גטאס: הסיפור ידוע ועבר הרבה גלגולים, עד כדי כמעט מציאת פתרון בממשלת רבין, כשהיא הקימה ועדה בראשות פרופסור דוד ליבאי שהמליצה המלצות קונקרטיות בעניין החזרתם של פליטי אקרית ובירעם.

באסל גטאס: אני, בנאום הפתיחה שלי כאן, כשעמדתי על הדוכן, הזכרתי את פליטי אקרית שנכנסים אתי כל פעם שאני נכנס לבניין הזה, למשכן, כי בעצם כל תושבי אקרית, הפליטים, באו לראמי, לכפר שלי, כשהתבקשו לעזוב את הכפר שלהם.

באסל גטאס: הם חיו בראמי מאז, ומובן שבמשך הזמן הם התפזרו.

באסל גטאס: אני גדלתי – וזה חברים שלנו, קרובי משפחה – ואני רואה את הסבל שלהם.

באסל גטאס: רק תשערו בנפשכם שהאנשים האלה קוברים את המתים שלהם באקרית.

באסל גטאס: הקשר הפיזי בין הבן-אדם לבין היישוב מתרחש כשהוא מת.

באסל גטאס: רק כשהוא מת הוא יכול לחזור לאקרית.

באסל גטאס: זה אחרי מאבק, כי בתחילת הדרך גם למתים לא נתנו את הזכות להיקבר בכפר.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד שלשמחתי, בניגוד למה שבן-גוריון חשב, שהזקנים ימותו והצעירים ישכחו, הצעירים של אקרית ובירעם, הדור השלישי – – –

ראובן ריבלין: מנחם בגין הזכיר את זה כמעט כל שנה.

באסל גטאס: שמה?

ראובן ריבלין: שאנחנו חייבים להחזיר אותם – – –

באסל גטאס: אני שמח שדווקא הרבה מהליכוד חושבים ככה.

ראובן ריבלין: התחייבנו.

ראובן ריבלין: ביקשנו מהם לעזוב את המקום לכמה שבועות עד אשר – – –

באסל גטאס: זאת הייתה החלטת בג"ץ מפורשת שהם צריכים לחזור, שלא קוימה בגלל סיבות צבאיות כביכול.

ראובן ריבלין: נכון.

באסל גטאס: הגיע הזמן – אני אומר:

באסל גטאס: למה אני אומר שדווקא עכשיו זה מתעורר מחדש?

באסל גטאס: כי שתי קבוצות של צעירים מהדור השלישי משני היישובים מימשו את החזרה ליישוב.

באסל גטאס: מה זה ליישוב?

באסל גטאס: למה שנשאר מהיישוב.

באסל גטאס: בעצם יש שתי כנסיות – כנסיית בירעם וכנסיית אקרית, והם גרים שמה.

באסל גטאס: הקבוצה של אקרית גרה שם כבר שנה וכמה חודשים, והקבוצה של בירעם חזרה בקיץ, והם עומדים במאבק עיקש ובאמונה שלמה על זכותם לחזור.

באסל גטאס: ואני מקווה, לצד כל המאמצים שקורים בכנסת לפגוע דווקא בזכויות – אם בנגב, אם בזכות הייצוג הפוליטי, דווקא שהכנסת הזו תתעשת, ושיהיו מכל סיעות הבית חברי כנסת שיתמכו ביוזמה להחזיר את עקורי אקרית ובירעם לכפרים שלהם.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יריב לוין – איננו, וחבר הכנסת חסון – גם איננו.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נותנים לך כבוד – סגנית היושב-ראש פותחת ואני מסיים.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז שלום.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתקרבים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה יסכם את הדיון שר האוצר, חבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: נא להתכונן להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותכם, אני רוצה קודם כול לענות ליושבת-ראש האופוזיציה ולחברי כנסת אחרים ששאלו פה לגבי "טבע".

יאיר לפיד: ניהלתי היום שיחות עם הנהלת "טבע", הבעתי בפניהם את חוסר הנחת העמוק שלי מהפיטורים הצפויים, וקראתי להם לשקול את ההחלטה ולעשות כל מאמץ לפחות כדי להפחית באופן משמעותי את מספר המפוטרים.

יאיר לפיד: הזכרתי להנהלת "טבע" שהיחסים שלהם עם מדינת ישראל הם דו-צדדיים.

יאיר לפיד: ממשלות עבר נתנו ל"טבע" ולחברות אחרות הטבות מס גדולות.

יאיר לפיד: דעתי אינה נוחה מההטבות האלה, ואם אני הייתי אז שר האוצר אז כנראה היו החלטות אחרות.

יאיר לפיד: וצריך לציין שרשות המסים היום מנהלת בהוראתי משא-ומתן קשה עם "טבע" על נושא הרווחים הכלואים והטבות המס.

יאיר לפיד: בכל מקרה, ציינתי בפני ההנהלה שההטבות שניתנו מחייבות אותם להקשיב לנו ולכל מה שיש לנו להגיד בנושא הפיטורים.

יאיר לפיד: מנכ"ל "טבע", ג'רמי לוין, הבטיח לי שאין עדיין שום החלטה על היקף הפיטורים בישראל.

יאיר לפיד: ב"טבע" העולמית עובדים כ-47,000 עובדים, כ-10% מהם יפוטרו, אבל הפיטורים לא יהיו שווים בכל מדינה, כך שאין שחר למספר שצוין פה מעל הבמה של 800 מפוטרים; איש בהנהלת "טבע" לא הצליח להגיד לנו מאיפה הגיעו הנתונים האלה.

יאיר לפיד: סיכום הביניים הוא ש"טבע" לא תעשה צעדים חד-צדדיים אלא תחזיק בתמונה גם אותנו, גם את ההסתדרות.

יאיר לפיד: כבר הודעתי על זה לעופר עיני, יושב-ראש ההסתדרות, ואנחנו נעקוב אחרי ההתפתחויות מקרוב ונעבוד ביחד אתם ועם כל הגורמים האחרים כדי להפחית את הפגיעה ככל האפשר ולשמור על העובדים, שהם כמובן אנשי מעמד הביניים הישראלי, וחשוב לנו מאוד לנסות לשמור על מקום עבודתם.

זהבה גלאון: ואם לא, אדוני?

זהבה גלאון: האם תנקוט צעדים של ביטול הטבת המס – – –

מיקי רוזנטל: – – –

יאיר לפיד: בהקשר הזה – – –

גלעד ארדן: אני פספסתי, אדוני שר האוצר, זה קרה בין הנאום של יושבת-ראש האופוזיציה – – –

יאיר לפיד: זה קורה באופן טבעי, מפני שאנחנו עובדים, יש לנו פחות זמן לפעמים רק לבוא לנאום.

יאיר לפיד: בהקשר זה, חזרתי עכשיו – אתמול מארצות-הברית – –

מיקי רוזנטל: – – –

זהבה גלאון: לא השבת לי.

זהבה גלאון: ואם לא?

יאיר לפיד: – – והיות שביליתי שם חלק גדול מזמני בקונגרס, יצא לי לעקוב מקרוב אחרי ה-shut down האמריקני, שזה מקרה קיצוני במיוחד שבו האופוזיציה פועלת נגד האינטרסים של המדינה ושל הבוחרים שלה – –

דב חנין: אתם רוצים לייבא את זה לארץ.

יאיר לפיד: – – העיקר שתהיה להם הזדמנות "להכניס" לשלטון.

דב חנין: אתם רוצים להעתיק את זה עם חוק המשילות.

יאיר לפיד: אני חושב שאתם הצלחתם לא רע להעתיק את זה לכאן.

יאיר לפיד: גם אצלנו יש מקרים של אופוזיציה חסרת אחריות שמוכנה לפגוע במדינה ובמצבו הכלכלי של כל אזרח – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – העיקר שתהיה לכם הזדמנות לתפוס איזה כותרת בעיתון – –

מיקי רוזנטל: הנה עוד אמירה מטופשת שתתנצל עליה.

יאיר לפיד: – – או להוכיח שפגיעתכם רעה.

מיקי רוזנטל: עוד אמירה מטופשת.

יאיר לפיד: בואו ניקח למשל את נושא הגז – –

זהבה גלאון: תתבייש לך, אדוני השר.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – כי אני רוצה לדעת אם מישהו מחברי המכובדים מהאופוזיציה שמע אי-פעם על מפעל שנקרא "רעפי קוניאל".

קריאה: – – –

יאיר לפיד: אני יודע שלא, אני לא חשבתי אחרת, אבל אתם אלה שעלולים לגרום לסגירה של מפעל "רעפי קוניאל".

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: זה מפעל לא גדול באזור התעשייה בירוחם – –

מיקי רוזנטל: "נגב טקסטיל" גם נסגר בגללנו?

יאיר לפיד: – – שמעסיק 35 עובדים מירוחם והסביבה, ומאפשר להם לפרנס את עצמם ואת המשפחות שלהם בכבוד.

יאיר לפיד: ואתם תסגרו אותו כדי שיכתבו עליכם משהו בעיתון.

תמר זנדברג: – – –

זהבה גלאון: מי שסוגרת מפעלים – – –

יאיר לפיד: העובדים במפעל "רעפי קוניאל" משתמשים היום בגפ"מ, זה גז פחמימני מעובה, כמקור של אנרגיה, מה שמביא להוצאות אנרגיה כבדות מאוד, 40% מכלל ההוצאות של המפעל.

זהבה גלאון: איזה עזות מצח זאת.

זהבה גלאון: איזה עזות מצח להאשים את האופוזיציה בסגירת המפעלים.

יאיר לפיד: זה גם ההיקף של הוצאות האנרגיה של מפעלים דומים בענף המתכת, בתעשיית הנייר והזכוכית, בעיבוד אבן ובתעשייה הכימית.

יאיר לפיד: אף שמפעל "רעפי קוניאל" מוביל בתחומו בארץ, עלויות הייצור הגבוהות שלו מקשות עליו להתחרות במחירים שמציבים המתחרים מחו"ל, גם בשווקים העולמיים וגם בשוק המקומי.

אילן גילאון: מה אתה מדבר – – –

יאיר לפיד: יש דבר אחד, רק דבר אחד, שיהפוך את המפעל הזה לרווחי ויבטיח את מקומות העבודה של הפועלים בו ויאפשר להרחיב אותו – –

זהבה גלאון: – – – האופוזיציה לא סגרה מפעלים.

יאיר לפיד: – – וזה החיבור לגז.

יאיר לפיד: רק שאי-אפשר לחבר אותו לגז, כי האופוזיציה תקעה את זה.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר – –

יאיר לפיד: כי לא אכפת לכם הרי מהפועלים המובטלים – –

אבישי ברוורמן: – – אני הבטחתי לראש הממשלה – –

יאיר לפיד: – – אכפת לכם רק מיציע העיתונאים.

אבישי ברוורמן: – – אני הבטחתי לו – – –

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברוורמן, נא לשבת.

יאיר לפיד: זה הדבר היחיד שחשוב לכם.

אבישי ברוורמן: זה שקר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, נא לשבת.

אבישי ברוורמן: אני הבטחתי לראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לא צועקים בעמידה.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, נא לשבת.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, אני מכבד אותך, אבל אתה צריך לחזור בך.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

אבישי ברוורמן: אדוני – אבל זה שקר.

יולי יואל אדלשטיין: נציגי האופוזיציה דיברו במשך שעתיים עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר מסכם את הדיון.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מתחייב שהוא יגיד דברים שבאמת מוצאים חן בעיני כולם.

זהבה גלאון: הוא פותח חזית, הוא לא מסכם.

אבישי ברוורמן: יולי, לגבי הגז, כתבתי לראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אני מניח שהוא מכיר את העובדות, שר האוצר – –

אבישי ברוורמן: אין פה בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: – – והוא אומר מה שהוא מעוניין לומר.

אבישי ברוורמן: זה לא שייך בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: נא להפסיק את קריאות הביניים,

יאיר לפיד: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מכינים חוק בתוך שבועיים-שלושה.

זהבה גלאון: הוא לא מסכם, הוא רק מסית – – –

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז כמקור אנרגיה יאפשר למפעל "רעפי קוניאל" לגדול ולייצר ולמכור ולייצא יותר, ולהעסיק עוד עובדים ועובדות ולהרוויח מעבודה קשה.

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז יחסוך למפעל "רעפי קוניאל" 5 מיליון שקלים בשנה, ויאפשר לו, ייתן לו כלים ממשיים כדי שהוא יהיה שחקן רלוונטי בשוק תחרותי.

תמר זנדברג: אתם רוצים לייצא את כל הגז.

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז – –

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לאופוזיציה?

יאיר לפיד: – – יאפשר למפעלי תעשייה רבים לצמצם באופן ניכר את עלויות הייצור שלהם, לשכור עוד עובדים – –

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לאופוזיציה?

יאיר לפיד: – – ולשפר את התחרותיות שלהם.

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז יגדיל את מספר מקומות העבודה במשק ויצמצם עוד יותר את שיעור האבטלה; יגדיל את המכירות של מפעלים קטנים ובינוניים ויגדיל את היקף העבודה וירחיב את היקפי ההעסקה.

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז יסייע בהורדת יוקר המחיה בישראל ובהוזלת מחירי החשמל.

יאיר לפיד: כל אזרח ישראלי שקיבל החודש חשבון חשמל צריך לדעת שיכולנו להוזיל אותו, אבל זה לא קורה, כי צינור הגז לא מתחבר, כי הוא תקוע בגלל האופוזיציה.

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לאופוזיציה?

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לאופוזיציה?

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לאופוזיציה?

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז יביא לחיפוש שדות גז נוספים.

תמר זנדברג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, נא לשבת במקום.

אבישי ברוורמן: הממשלה יכולה לחבר את צינור הגז היום, אנחנו לא מפריעים לה בזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, ביקשתי ממך לשבת.

זהבה גלאון: אבל זה לא אפשרי ככה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה מאוד אפשרי.

זהבה גלאון: לא.

יולי יואל אדלשטיין: מאוד אפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לא ייאמרו כאן רק דברים שמוצאים חן בעיני כולם.

אבישי ברוורמן: לא חשוב, שיהיו עובדתית נכונים.

יולי יואל אדלשטיין: העובדות – בינתיים אני מקשיב לעובדות, אני לא מוצא איזשהו סילוף עובדות גדול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: – – –

יאיר לפיד: חיבור מיידי לצינור הגז יביא לחיפושים של שדות גז נוספים ולכניסה של שחקנים כלכליים נוספים לשוק הגז, וזה יביא לנו עשרות מיליארדים במסים, והכסף הזה ילך לחינוך ולרווחה ולבריאות, ויאפשר לנו גם להוריד מסים, כי חיבור מיידי לצינור הגז לא רק יצמיח את המשק הישראלי אלא גם יביא את הצמיחה עד משק-הבית של מעמד הביניים הישראלי.

יאיר לפיד: ולמה זה עדיין לא קורה?

יאיר לפיד: כי האופוזיציה תקעה את זה.

יאיר לפיד: החלטת הממשלה באשר להסדרת השימוש בגז טבעי התקבלה ב-23 ביוני 2013, אבל במפעל "רעפי קוניאל" מחכים.

יאיר לפיד: מחכים, כי יום אחד לאחר החלטת הממשלה הוגשה עתירה לבג"ץ בדרישה להביא את החלטת הממשלה, המוסמכת לקבוע בסוגיה הזו – –

תמר זנדברג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברת הכנסת זנדברג.

יאיר לפיד: – – כרשות מבצעת, להכרעת הכנסת ולהסדרת הנושא בתהליך חקיקה.

קריאות: – – –

אבישי ברוורמן: תהליך החקיקה נקבע, בתוך שבועיים.

אבישי ברוורמן: תביא את זה.

אבישי ברוורמן: תביא את זה.

יאיר לפיד: את העתירה הגישו, בין השאר, יושבת-ראש האופוזיציה שלי יחימוביץ, יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת אבישי ברוורמן – –

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לגמור את זה עכשיו.

יאיר לפיד: – – ויושב-ראש ועדת המדע חבר הכנסת משה גפני, ואתם כמה ארגונים.

יאיר לפיד: לצערי, הצטרף אליהם גם ידידי חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יאיר לפיד: העתירה מתנהלת, צריך להגיד את זה, במהירות ראויה לציון, על-ידי בית-המשפט, אבל התהליך המשפטי הוא מטבעו תהליך ממושך.

יאיר לפיד: ובמפעל "רעפי קוניאל" מחכים.

יאיר לפיד: מחכים כבר חצי שנה – – –

אבישי ברוורמן: סליחה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להבין.

אבישי ברוורמן: ראש הממשלה – – – אמר שתוך חודש אני גומר לו את הכול, מביא – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה זה משנה?

יולי יואל אדלשטיין: מה זה משנה?

אבישי ברוורמן: מה זה שייך לנאום שלך, בכלל?

אבישי ברוורמן: הגז – אנחנו יכולים לגמור בתוך חודש.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת ברוורמן, נא לשבת.

אבישי ברוורמן: אנחנו את עניין הגז מוכנים לגמור בתוך חודש.

אבישי ברוורמן: אנחנו מעכבים את הגז?

אבישי ברוורמן: תלמד את החומר.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת ברוורמן, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא יכול להתחייב בשם הכנסת בתוך כמה זמן היא מסיימת מה, עם כל הכבוד.

אבישי ברוורמן: אדוני, אני אתחייב לך.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: – – –

יאיר לפיד: במפעל "רעפי קוניאל" מחכים כבר חצי שנה בדיוק, כמו במפעל "אומן יציקות" שבקיבוץ חצור, או במפעל "פניציה" בירוחם, או כמו שמחכים 150 עובדי "עוגן פלסט" שבקיבוץ העוגן.

מיקי רוזנטל: מה אתה חושב, שהכנסת זה – – –

יאיר לפיד: האי-ודאות, האי-ודאות עוצרת את קידום פיתוח תשתיות ההולכה, מעכבת את החיבור של מאגר "לווייתן" אל החוף, מטילה עננה סביב השקעות עסקיות במשק הגז הישראלי וממשיכה לעלות למעמד הביניים הישראלי ביוקר המחיה שלו.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: זה קשקוש, קשקוש.

יאיר לפיד: תפקידה של האופוזיציה הוא לא רק לבקר ולצעוק.

יאיר לפיד: אופוזיציה אחראית יודעת גם להביע תמיכה במהלכים שקולים ונכונים שטובי אנשי המקצוע בחנו ובדקו בוועדה בין-משרדית בראשות שאול צמח, ואחרי זה בבדיקה שנייה ומעמיקה שביצענו, עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, שר האנרגיה והמים סילבן שלום ונגיד בנק ישראל היוצא סטנלי פישר.

יאיר לפיד: החלטה זו, שאושרה במליאת הממשלה, הגדילה ב-20% את היקף הגז לשימוש מקומי, מ-450 BCM ל-540, שמרה עתודות גז למשק המקומי לטווח הארוך וניצלה באופן מיטבי את הגז הטבעי לטובת האינטרס הציבורי.

יאיר לפיד: כך.

יאיר לפיד: כך מתקבלת החלטה ביצועית במשטר דמוקרטי על-ידי הרשות המבצעת.

יאיר לפיד: החוק בישראל מסמיך את הממשלה לקבל את ההחלטה הזו.

יאיר לפיד: ואני שואל את חברי הכנסת של האופוזיציה: בכלל חשבתם על מפעל "רעפי קוניאל" לפני שהגשתם את העתירה?

יאיר לפיד: חשבתם על העובדים שלו?

יאיר לפיד: ידעתם על קיומו?

יאיר לפיד: אתם חושבים לפעמים על משמעות הדברים שאתם עושים, או כל מה שמעניין אתכם זה לרוץ למזנון, לתדרך את העיתונאים על זה שתקעתם לנו?

יאיר לפיד: אתם חושבים על זה לפעמים?

יאיר לפיד: התעשיינים בישראל תומכים בהחלטת הממשלה – –

מיקי רוזנטל: – – – אתה דואג לעובדים?

יאיר לפיד: – – התאחדות התעשיינים הצטרפה למדינה כמשיבה בעתירה לבג"ץ וקראה לפיתוח מהיר של משק הגז בישראל.

יאיר לפיד: מבחינתם, קבלת העתירות תגרום עיכוב משמעותי בפיתוח משק הגז הטבעי במדינת ישראל, מה שיחזיר את המשק לאי-ודאות שתעצור השקעות ופיתוח במשק הגז.

מיכל רוזין: אתה מהלך אימים על – – –

יאיר לפיד: אומדן שבוצע באגף כלכלה ומחקר במשרד האוצר מעריך כי עיכוב פיתוח משק הגז בחצי שנה בלבד, עד שתוכרע העתירה בבג"ץ, יעלה למשק הישראלי ב-6,000 מקומות עבודה פוטנציאליים.

יאיר לפיד: אתם שלחתם 6,000 איש הביתה.

יאיר לפיד: אתם פיטרתם במו-ידיכם 6,000 אנשים ונשים, פי-חמישה אנשים ממה שאמרו על "טבע" ו"בזן" ביחד.

יאיר לפיד: עיירה שלמה של מובטלים שיצרתם במו-ידיכם.

תמר זנדברג: זה קשקוש, קשקוש, על מה אתה מדבר?

יאיר לפיד: הזרמת הגז הטבעי לשימוש מקומי במפעלים, בתעשייה ובתצרוכת של המשק המקומי ויצוא מקביל בהיקפים מאוזנים יכניסו למשק הישראלי 60 מיליארד דולר ב-20 השנים הקרובות.

יאיר לפיד: הם יאפשרו לנו להניע ולהצמיח את הכלכלה הישראלית ולהביא את הצמיחה הזאת אל מעמד הביניים הישראלי.

יאיר לפיד: עד הבית נוכל להביא להם את הצמיחה הזו שאתם מנסים לעצור בבית-המשפט.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: את ההכנסות האלה נשים בקרן של רווחי הגז, ועם הכסף הזה ניתן חינוך טוב יותר וניצור מערכת בריאות טובה יותר ושירותי רווחה טובים יותר.

יאיר לפיד: כל מה שהאופוזיציה הייתה צריכה לעשות כדי שכל זה יקרה זה לא להפריע, ואפילו את זה לא עשיתם.

יאיר לפיד: תודה רבה לכם.

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר האוצר חבר הכנסת יאיר לפיד על סיכום הדיון.

דב חנין: אין קשר בין ייצור הגז לבין מפעל – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו מושב ארוך.

יולי יואל אדלשטיין: ייאמרו פה הרבה דברים שהם לא לרוחם של חברי כנסת אלה או אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כל פעם אנחנו נבקש הודעות אישיות – אני אאפשר, אחרי ההצבעה, ליושבת-ראש האופוזיציה למסור הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: היא הוזכרה באופן אישי בדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שמלכתחילה לא ראיתי פה השמצות אישיות כנגד איש, אבל אני אתן ליושבת-ראש האופוזיציה למסור הודעה אישית לאחר ההצבעה.

דב חנין: – – –

אבישי ברוורמן: להגיד שפה מתנהגים כמו בארצות-הברית כשהקונגרס עומד ולא נותן – זו השמצה אישית שלי ואני רוצה להגיב על זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מציע – קודם כול, ביום הראשון אנחנו כבר עם הרבה אנרגיות והרבה קריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: דבר שני, אם מישהו רואה בכך ששר שמסכם את הדיון מזכיר בשמות חברי כנסת שפנו לבג"ץ – אז אני קצת הולך לאיבוד.

שלי יחימוביץ': לא, זה לא נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא הכריח חברי כנסת ללכת לבג"ץ.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שהוא אמר, אני הקשבתי לו בקשב רב.

אבישי ברוורמן: לא, אתה לא קראת.

אבישי ברוורמן: הוא השווה את זה לאחריות של הקונגרס בארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, השוואות, כמו שאמרתי, השוואות אנחנו נשמע פה הרבה במהלך הדיונים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת קלפה, רגב, שלח.

מיכל רוזין: – – –

אבישי ברוורמן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברת הכנסת מירי רגב, חבר הכנסת זבולון קלפה.

קריאות: – – –

משה גפני: – – – שר האוצר צריך לדבר לעניין?

משה גפני: אין את זה בתקנון?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיש הערה כללית בתקנון שכולנו צריכים לדבר לעניין, וזה אחד הסעיפים שלא נשמרו פה.

זהבה גלאון: זה לשון הרע להאשים את האופוזיציה בסגירת מפעלים.

ראובן ריבלין: כל אחד והעניין שלו.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד והעניין שלו – כך בנויה הכנסת, אדוני, חבר הכנסת ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד והאוזן שלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני דווקא רואה שחברי הכנסת חברינו המוסלמים והדרוזים לא נמצאים אתנו, עקב החג שמתחיל בשעות אלה, ואני דווקא כן רוצה לנצל את ההזדמנות שכולנו כאן על מנת לברך אותם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בימים אלה מציינים המוסלמים והדרוזים את חג הקורבן, עיד אל-אדחא.

יולי יואל אדלשטיין: חג זה הוא החג החשוב ביותר בלוח השנה האסלאמי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מתקיים עם סיומה של העלייה לרגל למכה, החאג'.

יולי יואל אדלשטיין: הקורבן המוקרב בחג זה מציין את נכונותו של אברהם להקריב את בנו במצוות האלוהים.

יולי יואל אדלשטיין: בקרב בני העדה הדרוזית חג זה מזוהה דווקא עם אחרית הימים ועם מועד של כפרה על חטאים וחשבון נפש.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להביע את תקוותי שנדע כולנו כאן לכבד איש את רעהו ברוח אמונתו של אברהם אבינו, מכניס האורחים ואיש החסד.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם חברי הכנסת הנמצאים כאן אני מברך אתכם, חברי הכנסת המוסלמים ואזרחי המדינה המוסלמים והדרוזים בברכת חג שמח.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לצערי, ובנימה אחרת לגמרי, חובה עלינו לציין את אלה מקרב חברינו שאינם אתנו, ובמהלך הפגרה הלכו לעולמם שניים, חברים מאוד נכבדים: יושב-ראש הכנסת לשעבר יצחק ברמן, שהלך לעולמו בגיל 100 – חלקנו גם השתתפנו, כולל חברי חבר הכנסת ראובן ריבלין ועוד כמה חברי כנסת וחברי כנסת לשעבר, בהלווייתו הממלכתית בהר-הרצל.

יולי יואל אדלשטיין: וגם, מנהיג מפ"ם לשעבר, חבר הכנסת אלעזר גרנות, ונוסף על זה, גם שגריר ישראל בדרום-אפריקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכולנו לכבד את זכרם בדקת דומייה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, "דרך יש לכפר-עציון מירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: כיניתיה: אהבה.

יולי יואל אדלשטיין: את אשר אמרתי אנוכי לדני, לא אמר עוד גבר לאישה"; כך כתב אלעזר גרנות בקינה מרטיטה, "אל עץ אחר", המתארת את מותם של חבריו, חברי מחלקת ההר, דני מס וחייליו, שנהרגו בדרכם לחילוץ גוש-עציון הנצור.

יולי יואל אדלשטיין: ידידו וחברו, משורר הפלמ"ח חיים גורי, כתב על שירתו של גרנות כי "זו שירה אישית מאוד החושפת גם מכאוב השייך לו וליקרים ללבו, אך היא מגעת במיטבה אל המשותף לרבים מבני הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: יש בה מרוח התקופה ומכובד המחיר.

יולי יואל אדלשטיין: זו שירה מקומית מאוד, ירושלמית מאוד, אך הארץ כולה נגלית בה".

יולי יואל אדלשטיין: ואכן, אלעזר גרנות היה בן ירושלים, בן הארץ, דמות נופה ואווירה.

יולי יואל אדלשטיין: כחייל צעיר הוא היה ממתנדבי הבריגדה היהודית, ואף לחם בשורותיה בקרבות נגד הנאצים באיטליה.

יולי יואל אדלשטיין: כשחזר ארצה הצטרף לפלוגת הסטודנטים ולגדוד החי"ר הירושלמי, ובהמשך לחם תחת פיקודו של יצחק שדה בקרבות לשחרור הנגב.

יולי יואל אדלשטיין: למרות טרגדיות אישיות, וביניהן רצח אשתו הראשונה, מלכה לבית מוסאיוף, בידי מסתננים, אלעזר בחר בחיים, המשיך בעשייה, בגידול וחינוך ילדיו, כיהן כחבר הכנסת, ואף, כפי שציינתי, כשגריר ישראל בדרום-אפריקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר באופן אישי, שבנסיעתי הראשונה לחוץ-לארץ בתפקיד של שר נתקבלתי על-ידי השגריר גרנות בדרום-אפריקה, כולל בפגישות עם נשיא דרום-אפריקה דאז נלסון מנדלה.

יולי יואל אדלשטיין: בשנים 1981–1988 כיהן גרנות כחבר כנסת מטעם המערך ואחר כך מטעם סיעת מפ"ם, והיה חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אלעזר היה איש ספר ומעש, לוחם ומשורר, אדם רגיש עד דק לכאב, לאובדן וליופי, ולצד זה מהיר החלטה ונאמן עד כלות לדרכו כסמן שמאלי של המפה הפוליטית הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת מוסרת את תנחומיה לילדיו ולמשפחה כולה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של אדם יקר זה ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: לפני כמה חודשים, חברי הכנסת – ואני ציינתי את זה אז במליאה – היה לי הכבוד לכתוב מכתב ברכה ליושב-ראש הכנסת לשעבר יצחק ברמן, זכרו לברכה, לרגל יום ההולדת ה-100 שלו.

יולי יואל אדלשטיין: איחולי יום הולדת לאדם בן 100 אינם דבר של מה בכך.

יולי יואל אדלשטיין: בשיחת טלפון שקיימתי אתו אחר כך הוא התרגש בשל העובדה שיש – כפי שהוא אמר: יש עוד מי שזוכר אותי.

יולי יואל אדלשטיין: יצחק ברמן ז"ל היה מוותיקי לוחמי המחתרות ובני דור התקומה של מדינת ישראל, ולקח חלק פעיל בהובלת עם ישראל ברגעיו הקשים ביותר והמזהירים ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: את מעט תולדותיו הוא רשם בספרו "בימי סער", אך פרטים רבים מעברו המודיעיני נשארו ויישארו עלומים.

יולי יואל אדלשטיין: היכן שהיה צריך אותו הוא ניצב מוכן ומזומן, תמיד מתוך עמדת הנהגה, כפורץ ומורה דרך, כאיש מודיעין ולוחם חירות, כקצין בצה"ל וכעורך-דין ויזם עסקי, ומעל כל אלה – איש ציבור נקי כפיים ובר לבב.

יולי יואל אדלשטיין: יושרו, צניעותו ונאמנותו לצו מצפונו היו נר לרגליו בימי כהונתו הציבורית ובשעה שפרש מהשליחות הציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: העם בישראל העריך את פועלו ואת עמידתו העקבית על עקרונותיו, שהיו סמל לשליחות ציבורית הגונה, ישרת כפיים וישרת דרך.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של יושב-ראש הכנסת לשעבר יצחק ברמן ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסבר קטן לגבי ההצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מחויבים, על-פי התקנון, ביום פתיחת הכנסת, קודם כול להצביע על ההודעה המדינית של ראש הממשלה כפי שמסר לנו ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, עוד לפני הצבעות האי-אמון, ההצבעה הראשונה היא בעד – בעד הודעתו המדינית של ראש הממשלה; נגד – אלה שלא מקבלים את ההודעה המדינית של ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – אישור ההודעה, נגד – מתנגדי ההודעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 57 נגד – 36 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 57, נגד – 36, אין נמנעים.

סופה לנדבר: אני התבלבלתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לרשום בפרוטוקול כי השרה לנדבר הצביעה במקומה בטעות נגד וזאת לא הייתה כוונתה, כפי שהיא הודיעה ליושב-ראש הישיבה.

ראובן ריבלין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שזה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאות נמסרו כפי שהודעתי.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: מדיניותה החברתית-כלכלית וההדרה של האזרחים הערבים משוק העבודה, לצד תשתיות לקויות והיעדר פיתוח ביישובים הערביים

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו – תכף נגיע לכל הצבעות האי-אמון – הצבעת אי-אמון של סיעת העבודה: כישלון הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 34 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון של סיעת העבודה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מדיניות הממשלה החברתית-כלכלית וההדרה של האזרחים הערבים משוק העבודה לצד תשתיות לקויות והיעדר פיתוח ביישובים הערביים, של רע"ם-תע"ל-מד"ע – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

משה גפני: אי-אמון בממשלה שסגרה את "נגב טקסטיל" בשדרות.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 33, נגד – 59, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת האי-אמון של סיעת רע"ם-תע"ל-מד"ע לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלון הממשלה בכל התחומים – החברתי, המדיני והכלכלי, של חד"ש.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 34, 58 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת חד"ש לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, של בל"ד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 58 נמנעים – 1 הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, 58 מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת בל"ד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההשלכות הקשות של תקציב המדינה לשנים 2013–2014 על הציבור בכלל והציבור החרדי בפרט הולכות ומתבררות למרות המשך ההסתה וההתנכלות של שר האוצר, של יהדות התורה – חבר הכנסת גפני, אתה גם בעד הצעת האי-אמון הזאת?

משה גפני: אני בעד האי-אמון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי, ספציפית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת האי-אמון של יהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 35, נגד – 58, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון של יהדות התורה לא התקבלה, למרות הבקשה המפורשת של חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו עם הצבעות האי-אמון.

שלי יחימוביץ': אדוני, הבטחת לי הודעה אישית – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – ואני קיבלתי בקשה – – –

יעקב מרגי: זהבה, אין צעקות יותר?

יולי יואל אדלשטיין: סיימנו עם הצבעות האי-אמון, הסעיף הזה הסתיים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לפי סעיף 34 מבקשת יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, למסור הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': ההודעה האישית שלי היא בתגובה על דברי שר האוצר יאיר לפיד, ששבר שיאים חדשים והאשים את האופוזיציה בסגירת מפעלים.

שלי יחימוביץ': יש גבול לבורות.

שלי יחימוביץ': הרי אין שום קשר בין הבג"ץ על ההליכים שהביאו להחלטה על ייצוא הגז לבין מפעל "רעפי קוניאל" והזרמת הגז אליו או לכל למפעל אחר.

שלי יחימוביץ': מדובר בשני דברים שונים לחלוטין, שלא קשורים זה לזה.

יאיר לפיד: – – –

שלי יחימוביץ': אתה יכול עכשיו למשוך את צינור הגז הזה, הוא לא קשור לבג"ץ.

שלי יחימוביץ': שמישהו יסביר לך.

קריאות: – – –

שלי יחימוביץ': אני פשוט – לא נעים לי.

שלי יחימוביץ': באמת.

יאיר לפיד: – – –

שלי יחימוביץ': אתה עולה על הדוכן, אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

שלי יחימוביץ': אין לך שמץ של מושג, חוץ מהמילה BCM, שנשמעת לך מוכרת מתחום הגז.

שלי יחימוביץ': באמת.

שלי יחימוביץ': הרי כל עניין הצנרת הוא בכלל בהליכי תכנון, הוא לא קשור לבג"ץ.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברת הכנסת יחימוביץ – –

שלי יחימוביץ': שני דברים שונים לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: – – אם לא תיצמדי לעובדות, חבר הכנסת יאיר לפיד, שר האוצר, יבקש גם הוא הודעה אישית, ואנחנו לא נצא מכאן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יאיר לפיד: – – –

שלי יחימוביץ': עכשיו – לא, אבל יש גבול לבורות.

שלי יחימוביץ': באמת.

שלי יחימוביץ': עכשיו, 300 מיליארד שקלים, זה שווי ההטבה שנתת ל"נובל אנרג'י" ולתשובה.

שלי יחימוביץ': 300 מיליארד שקלים.

שלי יחימוביץ': אתה יודע כמה מפעלים היה אפשר להציל בזה?

שלי יחימוביץ': על מה אנחנו עותרים לבג"ץ?

שלי יחימוביץ': – –

קריאה: – – –

שלי יחימוביץ': – – שתעבירו את זה בחקיקה, כמו שששינסקי עבר בחקיקה.

שלי יחימוביץ': אבל אתם לא רוצים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

שלי יחימוביץ': אתם לא רוצים שזה יעבור בחקיקה, כדי שחס וחלילה לא יראו מה עשיתם פה, איך גנבתם בלילה 300 מיליארד שקלים לטובת "נובל אנרג'י" ותשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': באמת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אין, נעתקו המילים מפי.

שלי יחימוביץ': שברת שיא חדש.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

שלי יחימוביץ': שברת שיא חדש.

יולי יואל אדלשטיין: שמענו את ההודעה האישית של חברת הכנסת – – –

שלי יחימוביץ': יש לי עוד כמה דברים להגיד לו.

שלי יחימוביץ': בהזדמנות אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יחימוביץ, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן מבקשים לכתוב, אפילו – אני לא הקפדתי עלייך – לכתוב את הטקסט של ההודעה האישית שאת מתכוונת למסור.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר – –

יאיר לפיד: זה כאלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אתה תבין שאני לא מאפשר לך הודעה אישית נוספת.

יאיר לפיד: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יאיר לפיד: זה כאלה שטויות, שאין מה לענות – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/771).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ג–2013, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה שר הפנים, חבר הכנסת גדעון סער.

יולי יואל אדלשטיין: אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, חבר הכנסת גדעון סער, שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

זהבה גלאון: – – – שר אוצר שמאשים את האופוזיציה – – – בדיוק על זה הצעת חוק – – –

קריאה: – – –

גדעון סער: אז זה תקדים שאתן מתחילות לצעוק לפני שאני עולה על הדוכן.

זהבה גלאון: – – –

גדעון סער: אבל עוד לא אמרתי שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: זה סימן להערכה.

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

מיקי רוזנטל: לא, זה סגנון חדש.

מיקי רוזנטל: יש סגנון חדש – – –

זהבה גלאון: – – –

גדעון סער: תכננתי נאום קצר, סולידי.

זהבה גלאון: אדוני השר – – –

גדעון סער: אני מברך את האופוזיציה עם פתיחת המושב.

זהבה גלאון: – – – לך על זה, לך על זה.

גדעון סער: מה, מה הבעיה?

מרב מיכאלי: על תפקודה המצוין.

קריאה: – – –

גדעון סער: אני מזהה מייד – –

מרב מיכאלי: על זה שהיא מפריעה כל כך יפה.

גדעון סער: – – שאחד משני המתמודדים על ראשות העבודה כבר לא באולם בשעה הזאת.

קריאה: – – –

גדעון סער: אני לא – בכלל לא תכננתי לעסוק באופוזיציה, דרך אגב.

זהבה גלאון: אדוני, לא חייבים.

זהבה גלאון: אבל מה עם החוק הרע הזה שאתה הולך להביא לנו – – –

גדעון סער: איזה מהם?

גדעון סער: יש שלושה.

זהבה גלאון: כל חוק שאתה מביא לנו פה – – –

מיקי רוזנטל: לא נכון, לא הכול.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התיקון הזה, למיטב הבנתי, היה אמור להיות לא שנוי במחלוקת.

גדעון סער: עניינו הקלה בהקמת מתקנים שמשרתים תשתיות חשובות, כגון תקשורת, מים, אנרגיה מתחדשת ומתקני מדידה או ניטור.

גדעון סער: עוד מוצע להקל את הליך הקמתם של מתקני תשתית קרקעיים והמתקנים הנלווים אליהם.

גדעון סער: סעיף 145(ז) בחוק התכנון והבנייה קובע כי על מנת שיינתן היתר לבנייה, התוכנית שמכוחה מבוקש ההיתר תקבע הוראות מפורטות בעניינים שונים, כגון מיקום, חלוקה למגרשים, קווי בניין ומספר קומות.

גדעון סער: התיקון הזה מסייג את ההוראות של סעיף זה במקרים של הקמת מתקנים חשובים, כפי שפירטתי.

גדעון סער: התיקון הזה מופיע גם במסגרת הרפורמה שעברה בקריאה הראשונה ביום האחרון של כנס הקיץ, ואמורה להיות מוכנת לקריאה שנייה ושלישית במושב הזה בוועדת הפנים.

גדעון סער: אבל לאור החשיבות והדחיפות של העניין, אני מביא אותו כעת כדי להסדיר נושא נקודתי שיאפשר המשך עבודה על מתקני תשתיות.

גדעון סער: אני רוצה להבהיר שבעקבות פסיקה של בג"ץ יש צורך בחוק הזה כדי להניח קווי מים וכדי להקים טורבינות רוח, ולכן יש צורך מעשי בתיקון הזה.

גדעון סער: אני מבקש מהכנסת לאשר אותו בקריאה הראשונה.

גדעון סער: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הפנים, חבר הכנסת גדעון סער.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כידוע, בקריאה ראשונה יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון הוא אראל מרגלית – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: נחמן שי, חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כבר בדיון קודם אמרתי כמה דברים בנושא הזה, ואני רוצה לחדד אותם היום.

נחמן שי: הרעיון של להקל בקטנות, בנושאים כאלה ואחרים כמו פרגולה, ולחזק את הוועדות המקומיות, הוא רעיון לא רע, אולי אפילו רעיון טוב.

נחמן שי: וטוב שאפשר יהיה לעזור להרבה בתי-אב שזקוקים לאיזו תוספת קטנה, שאין בה פגיעה בנוף, שהיא עומדת בכללים, שמסייעת להרחבת דירה.

נחמן שי: הרבה אנשים חיים במצוקה.

נחמן שי: אין לי התנגדות לכך.

נחמן שי: מה שמפריע לי בסופו של דבר בדברים האלה – קודם כול שיהיו קריטריונים ברורים ואמות מידה ברורות, כי אנחנו יודעים שוועדות מקומיות נמצאות בלחצים כבדים, ולפעמים יכולים להתגנב לשם שיקולים – –

רות קלדרון: חברי הבית היקרים, המושב ממשיך.

רות קלדרון: בבקשה לא לנהל שיחות.

נחמן שי: – – מוטעים, ואולי גם לחץ כזה או אחר, ועניין של טוהר מידות.

נחמן שי: אנחנו מדברים על יחסים בין אנשים; ברמה המקומית הם לפעמים בעייתיים, והמשטרה תוכל להעיד על כך, ועל כן צריך להגדיר את זה בדיוק: מה מותר ומה אסור, ואיך זה יתנהל בדיוק.

נחמן שי: ואני עוד לא רואה איך הדברים האלה יבואו לידי ביטוי ברפורמה ששר הפנים מציע היום.

נחמן שי: אבל אני רוצה מזה לקחת את הדברים מדרגה אחת גבוה יותר ולשאול: האם בסוף הממשלה הזאת רוצה לעסוק בקטנות או בגדולות?

נחמן שי: האם היא רוצה לעסוק רק בשיפורים קלים, או שהיא רוצה להתמודד עם האתגר האמיתי?

נחמן שי: והאתגר האמיתי, רבותי, במדינת ישראל הוא לא הפרגולה, הוא לא סגירת מרפסת; האתגר האמיתי במדינת ישראל הוא לחשוב על אותם זוגות צעירים שאין להם פתרון דיור, והם זקוקים ל-144 משכורות – 144 משכורות, שיא עולמי – כדי לרכוש לעצמם את הדירה הראשונה שלהם.

נחמן שי: 12 שנה הם צריכים לחסוך ולחסוך ולחסוך כדי להגיע לדירה ראשונה.

נחמן שי: וכשהם הולכים לבנק או שהולכים לקבל משכנתה, שמים עליהם את כל המגבלות שבעולם כי חס וחלילה הם עלולים עוד להגיע לדירה.

נחמן שי: נכון, מגינים על הבנק, אבל באותה מידה צריך להגן גם על הזוגות הצעירים ולתת להם את ההזדמנות הזאת, היחידה, להתחיל להתקדם לעבר דירה, ואז הם צריכים למשכן את חייהם לטובת הדירה.

נחמן שי: אנחנו לא רואים בממשלה הזאת היענות לצורך הציבורי המוצדק, החשוב כל כך, לדור שלם של אנשים צעירים שגדל בארץ הזאת, ומסתכל בתקווה גם על הממשלה הזאת, גם על הכנסת הזאת, ואומר: מה אתם עושים בשבילנו?

נחמן שי: והמבחן הראשון הוא מבחן הדיור.

נחמן שי: אז עדיין מתקשקשים במשרד האוצר אם להקים את המינהלת הזאת או מינהלת אחרת, החברה הזאת או חברה אחרת, ויש יישוב ואין יישוב, ויש חוות דעת משפטית ואין חוות דעת משפטית.

נחמן שי: זה בכלל לא מעניין אותי.

נחמן שי: מעניין אותי דבר אחד: שאנשים צעירים בארץ הזאת ירגישו שיש להם תקווה, ותקווה זה אומר שהם יוכלו להגיע לפחות, לפחות לדירה קטנה משלהם – –

רות קלדרון: תודה רבה, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: – – בהשכרה, בדיור ציבורי, באיזו דרך אחרת.

נחמן שי: ואת זה הרפורמה הזאת לא מצילה ולזה היא לא עוזרת.

נחמן שי: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה, ואחריו – איתן כבל ותמר זנדברג.

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר שאני ראיתי רמות של שפל בבית הזה, בעיקר מהתבוננות בטלוויזיה, אבל מעולם לא ראיתי רמה כזאת של התבזות.

מיקי רוזנטל: נעמד פה שר אוצר על הדוכן ומטיף לאופוזיציה כאילו באשמתה מפעלים לא מחוברים לגז, בשעה שהוא לא מצוי בכלל בנושא שעליו הוא מדבר.

מיקי רוזנטל: זה שמשמיצים את האופוזיציה זה בסדר, אבל זה שמשמיצים את האופוזיציה בלי להבין דבר וחצי דבר בסוגיה שבה הוא מאשים, זה כבר שיא חדש במקומותינו.

מיקי רוזנטל: אז לידיעת שר האוצר, אפשר להעביר צינור גז, ואיש לא מעכב את העניין חוץ מהדאגה של תשובה לרווחים שלו, שזו דאגה לגיטימית, אבל היא לא שייכת בכלל לנושא.

מיקי רוזנטל: אין שום מניעה ממדינת ישראל לחבר לגז, להניח צינורות, לעשות כל דבר שהוא.

מיקי רוזנטל: וגם אני מאוד מעריך את יושבת-ראש האופוזיציה וראש המפלגה שלי, שלי יחימוביץ, אבל אפילו בכוחה אין לעצור צינורות גז, לא בגופה ולא בבג"צה.

מיקי רוזנטל: לכן, אני מציע לשר האוצר להתנצל עכשיו, לפני שזה יהפוך להיות עוד אחת מהפשלות שעליהן הוא מתנצל שבוע אחר כך בפייסבוק שלו.

מיקי רוזנטל: שיעשה את זה מהר ויחסוך לעצמו ביזיון ובושה.

מיקי רוזנטל: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חשבתי שמדברים על חוק התכנון והבנייה.

מיקי רוזנטל: כן, אבל יש דברים שאסור לעבור עליהם בשתיקה.

רות קלדרון: בסדר גמור.

רות קלדרון: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אתה מוזמן.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – תמר זנדברג ואחמד טיבי, שאני מבינה שהלך.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת בראש, כבוד השר, אני בעד החוק, ואם לא הייתי מקוזז הייתי גם מצביע בעדו.

ראובן ריבלין: אבל אני מנצל שלא כהלכה את הזכות שלי להשתתף בדיון, לא כדי להתווכח עם שר האוצר אלא כדי להסביר לו דבר אחד פשוט: נושא הגז, שהוא כל כך חשוב לאותו מפעל נפלא ומופלא בקריית-גת – – –

קריאה: בירוחם.

ראובן ריבלין: – – – בירוחם, שבה היה תפקיד ממלכתי חשוב ביותר, אולי ציוני, אולי ישראלי יותר מכול, של ראש העיר המתנדב של ירוחם, חבר הכנסת והאלוף במילואים עמרם מצנע.

ראובן ריבלין: אני גם זועק: מדוע לא מחברים אותו לגז?

ראובן ריבלין: צריך להבין, שר האוצר, שיכולים בהחלט בדיונים בין קואליציה לאופוזיציה פעמים אפילו להשתלח זה בזה, משום שהחיים הפרלמנטריים שלנו מכירים גם בעניין זה.

ראובן ריבלין: יכולים להתווכח ולפעמים יכולים להשתלח.

ראובן ריבלין: אבל הבג"ץ הזה הוגש לאחר שחוק מ-1952 או 1953 קבע אז שממשלה יכולה לקבל החלטות מסוג מסוים, ומאז אנחנו עברנו ניסיון אשר בו הדרכנו את עצמנו ואמרנו שיש פעמים ויש רגעים שטוב שהשקיפות בקבלת ההחלטות על-ידי הממשלה תהיה כזאת כאשר הממשלה מעבירה את הנושאים גם לדיון בכנסת ולאישורה.

ראובן ריבלין: כך הדברים בנושאים מדיניים.

ראובן ריבלין: הרי אין חובה לממשלה להביא הסכם שלום בפני הכנסת.

ראובן ריבלין: הממשלה, סמכותה להביא הסכם שלום בפני הכנסת, ובכל זאת, ראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, בא וקבע בהסכם קמפ-דייוויד הראשון שהדבר יובא לכנסת.

ראובן ריבלין: החרה החזיק אחריו ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, שהשבוע אנחנו נציין שנה 18 לרציחתו.

ראובן ריבלין: גם הוא הביא את ההסכם עם ירדן.

ראובן ריבלין: גם ראש הממשלה בנימין נתניהו הביא את הסכם "ואי פלנטיישן" לאישור הכנסת, וכך הלאה וכך הלאה.

ראובן ריבלין: יש רגעים שגם אחד ממופלאי חברי הכנסת באופוזיציה – שהיה אז חבר כנסת והיום הוא שר פנים לעילא ולעילא, כפי שהיה שר חינוך לעילא ולעילא – חבר הכנסת הנמרץ מהאופוזיציה גדעון סער, היה בוודאי יכול לנמק מדוע צריך להביא נושא שצריך להיות שקוף בפני הציבור, שמא חלילה ההון מתערבב בשלטון וההחלטות הן החלטות שאסור לקבלן.

ראובן ריבלין: אם הייתה הממשלה מגישה הצעת חוק לאשר את החלטת הממשלה, הכנסת הייתה מטפלת בזה.

ראובן ריבלין: אני בטוח שחבר הכנסת ברוורמן היה מקיים את חובתו כלפי הכנסת ומקיים דיון מהיר, משום שבאמת המפעל בירוחם צריך גז, והיה מובן לכולם שיש צורך לסיים את הדיונים ולהכריע, אבל הדברים האלה היו באים לידי שקיפות.

ראובן ריבלין: גם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בא וחיווה את דעתו בפני הממשלה שבנושאים כאלה חשוב מאוד שהכנסת תיכנס לעניין זה.

ראובן ריבלין: אני הצטרפתי בגאווה רבה לבג"ץ, והייתי עושה זאת פעם נוספת, משום שחשבתי שתפקידה של הכנסת בדמוקרטיה הפרלמנטרית הוא לא לאפשר איזה דבר שיש בו אפילו חשש שמא הנסתר רב על הגלוי.

ראובן ריבלין: לכן, אני חושב – ואני מאוד מעריך את שר האוצר, ואני מברך אותו גם – –

גדעון סער: – – –

רות קלדרון: חבר הכנסת ריבלין, זמנך תם.

ראובן ריבלין: – – אבל יש לי רושם שאני מייצג את הדמוקרטיה הפרלמנטרית בעניין זה.

מיקי רוזנטל: אדוני השר, זה לא עניין של – – –

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: וחשוב מאוד שידעו, אופוזיציה וקואליציה, כל חברי הכנסת וכל הדמוקרטים בכנסת ישראל צריכים להבין: אנחנו על גלגל; יש כאלה מאתנו שנופלים מהגלגל, אבל אנחנו על גלגל, פעם למעלה ופעם למטה.

ראובן ריבלין: אסור לנו לשנות את דעתנו לגבי הדמוקרטיה הישראלית כאשר אנחנו למעלה – מעבר לאותם דברים שחשבנו כשהיינו למטה.

ראובן ריבלין: כי כל מי שלמעלה – אני מקווה שלא – יכול להיות למטה כהרף עין, וגם אלה שהיו למטה יכולים לעלות למעלה.

ראובן ריבלין: ואני אומר להם כבר מעכשיו: גם נגדכם אני אגיש בג"ץ אם אני אחשוב שאתם מחללים את שם הדמוקרטיה ואת הצורך להקפיד על דמוקרטיה קלה כחמורה.

ראובן ריבלין: איך אומרים היום במחוזותינו?

ראובן ריבלין: לא בגללם אלא בגללנו.

ראובן ריבלין: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת ריבלין, גם העמידה בזמנים היא חלק מכללי הבית.

רות קלדרון: אבל אתה ג'וקר.

ראובן ריבלין: – – –

רות קלדרון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת מסעוד גנאים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, שיהיה לכולנו מושב נעים.

תמר זנדברג: אני רציתי לעלות ולנמק את התנגדות הסיעה שלי לתיקון בחוק התכנון והבנייה, אבל אני עומדת כאן בלב דופק ועצבים גוברים, אני מודה, לנוכח הדברים – אני לא יודעת אם לכנות אותם יותר מביכים או יותר מקושקשים, סליחה על הביטוי הלא-פרלמנטרי, של שר האוצר לפיד.

תמר זנדברג: אני חושבת שלנוכח הדברים אולי תתכנס הקואליציה ותגיש הצעת אי-אמון באופוזיציה על המפעלים שהיא סוגרת, על המענקים ל"נגב טקסטיל" בסך 3 מיליון שקלים שהיא מונעת בתואנות שווא, על המסים שהיא מעלה, על דירות הדיור הציבורי שהיא נפטרת מהן ולא מחדשת את המלאי.

תמר זנדברג: באמת צריך מידה של חוצפה משולבת בזחיחות ובבורות כדי להשמיע את הדברים החסרי-כל-שחר האלה.

תמר זנדברג: תיארו לפני גם יושבת-ראש האופוזיציה וגם חברי כנסת אחרים את חוסר הקשר למציאות של העובדות שנאמרו כאן.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אתכם ביש עתיד וגם בבית היהודי, האחים, ואפילו בליכוד: מאיפה הבאתם אותו?

תמר זנדברג: מה זה?

תמר זנדברג: איך אפשר לעמוד כאן מעל הבמה ולהגיד דברים לא נכונים בטון כל כך זחוח, תוך ביטול כל מה שקיים כאן מסביב?

תמר זנדברג: ויושב-ראש הישיבה, בצדק מבחינתו, מנסה איכשהו להגן על זכות הדיבור של הדבר המקושקש הזה.

תמר זנדברג: הדבר היחיד שנשאר לנו הוא שהדברים מוקלטים והציבור בבית יכול לשפוט.

גדעון סער: – – –

תמר זנדברג: נכון, אני בטוחה שגם אתם.

רות קלדרון: אזרחי ישראל בחרו אותו ונתנו לו 19 מנדטים, חברת הכנסת זנדברג.

גדעון סער: – – –

רות קלדרון: הכבוד של הבית הזה הוא קודם כול האזרחים שבחרו.

מיקי לוי: לא את ולא אני נקבע – – – הציבור הכריע.

תמר זנדברג: אני בטוחה שגם חברי הליכוד שותפים לבושה שאנחנו באופוזיציה חשים כרגע, ובאמת את צודקת, שהדבר הטוב הוא שכל הדבר הזה מוקלט ונשמר, והציבור ישפוט.

תמר זנדברג: ואיך אמר חבר הכנסת ריבלין?

תמר זנדברג: פעם אתה למעלה ופעם אתה למטה.

תמר זנדברג: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת אחמד טיבי – אני מבינה שלא נמצא כאן; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אותו הדבר; חברי הכנסת טלב אבו עראר ועיסאווי פריג' ומוחמד ברכה וחנא סוייד.

רות קלדרון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

רות קלדרון: אחריו – חבר הכנסת איציק שמולי, וחבר הכנסת אייכלר, אם יגיע.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, אמרו פה בפתיחת הדיון שזה דבר ראוי להקל בענייני סגירת מרפסות או בענייני תיקונים קלים שאנשים רוצים לעשות בבתיהם.

דב חנין: אני מאוד בעד זה.

דב חנין: אני מאוד בעד להקל בסגירת מרפסות, אני מאוד בעד לאפשר לאנשים שלא להצטרך היתרים בעניינים שאין בהם שום צורך בהיתר.

דב חנין: זו מגמה חיובית, ומבחינה זו אני חושב שאני מסכים לגישה של שר הפנים בסוגיה הזאת.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, מה שתיקון 101 מציע לנו לעשות הוא לא זה.

דב חנין: מה שתיקון 101 מציע לנו לעשות זה לפטור מתקנים שיש להם משמעות לא קטנה – מתקן שידור אלחוטי, מתקן מדידה וניטור, מתקן תשתית מסוגים אחרים – מתקן תשתית יכול להיות משהו עצום, עצום ממדים – ולאפשר הקמת מתקנים כאלה שלא במסגרת הכללים ולא במסגרת התנאים של היתרים.

דב חנין: זו פתיחה של פתח שעלול להיות מסוכן, עלול להיות בעייתי, ולעתים אפילו להיות מנוצל לרעה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מאוד חושש מהתיקון הזה.

דב חנין: אני חושב שיש בו הפרה של איזונים קיימים.

דב חנין: ואני אומר את זה לא ממקום של קידוש כל החלטה תכנונית.

דב חנין: ודאי שהחלטות תכנוניות צריכות להינתן בנושאים החשובים, אבל בדיוק כשאנחנו מדברים על מתקנים כמו מתקני תשתית, אני חושב שאלה הדברים החשובים, אלה הדברים הגדולים.

דב חנין: פה צריך להקפיד.

דב חנין: לא צריך להקפיד על סגירת מרפסת, לא צריך להקפיד על הדברים הקטנים, לא צריך להקפיד על חיי האזרח הקטן, שבאמת לא צריך להיות תקוע בביורוקרטיה.

דב חנין: אבל בדברים הגדולים האלה צריך להקפיד.

דב חנין: ומכאן אני חייב להתייחס לדברים הבעייתיים שאמר, לצערי הרב, שר האוצר, והם בעייתיים פעמיים: ראשית, זו כמובן בעיה גדולה כשממשלה תולה את האשמה באופוזיציה, וזה בדרך כלל לא מאפיין שיטות משטר דמוקרטיות.

דב חנין: בדרך כלל כשמאשימים, מוצאים את האשם באופוזיציה, זה מאפיין משטרים מסוגים אחרים, שאני מקווה שאנחנו כולנו היום מאוחדים בחוסר הרצון להידמות אליהם.

דב חנין: שנית, מה שאמר שר האוצר בעייתי בזה שהוא באמת כרך בכפיפה אחת מאבק ציבורי מאוד מאוד חשוב, לגיטימי, שבמסגרתו גם הוגשה עתירה לבג"ץ נגד ייצוא הגז – מאבק חשוב, מאבק ראוי, שמטרתו היא בדיוק להגן על מפעלים כמו אותו מפעל ששר האוצר הזכיר.

דב חנין: אנחנו כולנו בעד שמפעלים כאלה יקבלו גז ויקבלו גז ישראלי – מפעלים קטנים ובינוניים וגם מפעלים ישראליים גדולים.

דב חנין: הרי על זה נאבקנו.

דב חנין: אנחנו נאבקנו על זה שלא ייצאו את הגז הישראלי כדי שיהיה יותר גז לטובת המשק הישראלי, כדי שהמשק הישראלי יוכל להשתמש בגז באופן יותר מהיר, כדי שיהיה יותר גז לשימוש שלנו פה בארץ.

דב חנין: בין זה לבין שאלת הצינור שיספק את הגז לישראל, לא רק שאין קשר, אלא הקשר הוא קשר הפוך: אם הממשלה רוצה, היא יכולה כבר היום לחייב את חברות הגז להזרים יותר גז.

דב חנין: היא יכולה להכפיל את הצנרת הקיימת אפילו על אותו התוואי.

דב חנין: אין בעיה אמיתית באספקת יותר גז למשק הישראלי, אלא בפעולות של הממשלה עצמה.

רות קלדרון: חבר הכנסת חנין.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, הייתי מציע לשר האוצר שלא לחפש ויכוחים במקומות שבהם האמת והצדק לא נמצאים לצדו.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת איציק שמולי.

רות קלדרון: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: נמצא.

רות קלדרון: בבקשה.

רות קלדרון: חבר הכנסת חנין, תודה.

רות קלדרון: כל פעם שאני יושבת כאן – אתה תמיד מתחיל בדברי שבח כלשהם; אני מאוד מעריכה את זה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כול לברך על העובדה שראש הממשלה ונשיא המדינה ויושבת-ראש האופוזיציה מצאו לנכון לומר כמה מילות הספד בשבח מרן הרב עובדיה יוסף, ואני רואה את זה בחיוב גדול מאוד.

ישראל אייכלר: זה מבטא את ההערצה הגדולה של העולם היהודי כולו לתורתו, ללימודו, לאהבת התורה שלו ולחינוך שהוא העניק לרבבות ילדים בפרט וליהודים בכלל במשך 90 שנותיו, כשהוא כיתת את רגליו, גם בצעירותו, גם בעוניו, מבית-כנסת לבית-כנסת למסור שיעורי תורה.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שמאות אלפי אנשים באו והלכו ברגל מכביש 443, ממבשרת-ציון – כי הכול היה פקוק; ועובדה היא שהאיש הזה לא הייתה לו שום סמכות שלטונית על האנשים האלה.

ישראל אייכלר: זה לא כמו למשל בצפון-קוריאה או במקומות אחרים, שאפשר לראות שכל האנשים שמתפרנסים אצל השליט באים ומעריצים אותו.

ישראל אייכלר: פה לא, זה היה וולונטרי לחלוטין.

ישראל אייכלר: מדובר באדם שחוץ מהתקופה שהוא היה הרב הראשי – וגם זה לא נוגע ישירות לכל האנשים שבאו – וההערצה בעולם כולו מראה שיש עדיין מקום למה שראש הממשלה הגדיר – ואני לא יודע איך נכנסה לו, נקרא לזה ההגדרה הכל-כך קולעת – כשהוא אמר שהרב עובדיה ייצג את דרך ישראל סבא בעיני רוב העם, בעיני העם, וזו האמת.

ישראל אייכלר: אבל הייתי מצפה שאם יש הבנה שהרב עובדיה יוסף במישור הבסיסי ייצג את דרך ישראל סבא, אז הייתי מצפה, בפרט מראש הממשלה, שישמע לזעקתו ולבכיו של הרב עובדיה יוסף, שבכה לו אישית כשהוא ישב שבעה על בנו הרב יעקב יוסף, זכר צדיק לברכה.

ישראל אייכלר: הוא אמר אז: אני בוכה על הבן שלי, אבל יותר מזה אני בוכה על עתיד התורה בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: ויש אנשים – לדעתי נתניהו לא קלט את זה – אמרו לי אנשים שגרים בחוץ-לארץ: הרי יש עכשיו קיצוצים, וכחלק מהקיצוצים לקחו מתלמידי חו"ל.

ישראל אייכלר: הם אמרו: המקלט הבטוח של העם היהודי זה מקל הנדודים, זה לא ארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: בארץ-ישראל – היו זמנים שגורשנו מכאן.

ישראל אייכלר: אם אכן מדינת ישראל, המשטר החילוני במדינת ישראל, לא רוצה את הילדים שלנו – כך אומרים לנו האנשים שגרים בחוץ-לארץ – ורואה בתלמידים שאנחנו שולחים לפה, ומשלמים כסף, שכר לימוד, ומשקיעים פה, קונים להם דברים, הם באים כתיירים ואחר כך הם הופכים לעולים, והמדינה לא רוצה אותם, נשקיע את הכסף ונקים ישיבות בחוץ-לארץ, באירופה ובארצות-הברית, ולא נשלח את הילדים לארץ.

ישראל אייכלר: ואמרתי לעצמי: ריבונו של עולם, אם הגענו למצב שמדינת ישראל, שאחת הזכויות הגדולות שלה היא שהפכה למרכז התורה בעולם, לא תהיה מרכז התורה בעולם, ואם יהיו גזירות נגד תלמידי ישיבות, אז גם יהודים שגרים בארץ ישלחו את הילדים לחוץ-לארץ, ללמוד בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: ואז, מה יהיה עם מדינת ישראל?

ישראל אייכלר: על זה אולי בכה המרן הרב עובדיה יוסף.

ישראל אייכלר: הוא לא היה צריך לבכות שהתורה לא תימשך; התורה תימשך.

ישראל אייכלר: היא נמשכה בפולין, היא נמשכה ברוסיה, היא נמשכה בתימן, היא נמשכה בפרס, היא נמשכה בכל העולם; במרוקו.

ישראל אייכלר: אבל זכינו שבדור הזה הקדוש-ברוך-הוא הביא אותנו לארץ-ישראל, ואנחנו מגדלים פה בית של תורה, עולם של תורה.

ישראל אייכלר: אסור לפגוע בעץ הזה, כי אם אנחנו נכרות את העץ הזה הוא יצמח במקום אחר.

רות קלדרון: חבר הכנסת אייכלר, אני שקועה בדבריך, אבל נגמר לנו הזמן.

ישראל אייכלר: כן, אז אני רוצה לסיים ברוח יותר חיובית.

ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שראש הממשלה ונשיא המדינה ואזרחי המדינה, שראו כמה גדול כוחה של תורה ומהי גדולתה של תורה בעיני העם, יימנעו מלפגוע בתורה ובלומדיה, לא יגזרו גזירות נגד לומדי התורה ולא יגזרו גזירות נגד ילדי ישראל, אלא ימשיכו ויבינו שארץ-ישראל ומדינת ישראל כמרכז התורה בעולם זה נכס אסטרטגי לקיומה של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רות קלדרון: חברת הכנסת חנין זועבי.

רות קלדרון: חבר הכנסת באסל גטאס.

רות קלדרון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

רות קלדרון: חברת הכנסת זהבה גלאון.

רות קלדרון: חבר הכנסת מאיר פרוש.

רות קלדרון: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

רות קלדרון: חבר הכנסת משה גפני.

רות קלדרון: חבר הכנסת אריאל אטיאס.

רות קלדרון: חבר הכנסת יעקב מרגי.

רות קלדרון: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

רות קלדרון: חבר הכנסת דוד אזולאי – אנחנו מתקרבים לסוף.

רות קלדרון: חבר הכנסת יצחק וקנין.

רות קלדרון: חבר הכנסת נסים זאב.

רות קלדרון: חבר הכנסת אמנון כהן וחבר הכנסת יצחק הרצוג.

רות קלדרון: השר גדעון סער ישיב בשם הממשלה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לצערי אני לא יודע איך לומר את זה כדי שאני לא אותקף שאני תוקף את האופוזיציה.

גדעון סער: אני מכבד את האופוזיציה.

תמר זנדברג: אתה יכול לתקוף.

גדעון סער: לא, חלילה, אני לא רוצה לתקוף.

רות קלדרון: הם לא רגילים, אבל פעם למעלה פעם למטה.

גדעון סער: ישבתי ושמעתי את כל הדוברים, ואפילו רשמתי נקודות מדברי הדוברים שהתייחסו נקודתית לחוק שאנחנו מציעים, ולצערי, זולת חבר הכנסת דב חנין אף אחד לא התייחס לחוק.

זהבה גלאון: ממתי זה רלוונטי?

גדעון סער: חברת הכנסת גלאון, קודם כול, אני חושב שזה רלוונטי.

גדעון סער: זה לגיטימי גם לנצל את הבמה הזאת, ואנחנו יודעים שזו לא פעם ראשונה – – –

זהבה גלאון: שר האוצר לא ניצל את הבמה הזאת?

גדעון סער: בהחלט.

גדעון סער: לכן אני אומר – – –

זהבה גלאון: אדוני לא מנצל את הבמה הזאת?

גדעון סער: גברתי, זה לגיטימי למתוח ביקורת על שר האוצר.

גדעון סער: זה לגיטימי.

זהבה גלאון: – – – אדוני שר הפנים.

איתן כבל: הוא כבר הרבה שנים שר, הוא שכח מה הוא היה עושה.

גדעון סער: לא נכון, דרך אגב.

גדעון סער: אני מאוד נהניתי גם כחבר כנסת.

גדעון סער: אני חושב שזו עבודה נהדרת ושליחות נהדרת, אם יודעים לקחת אותה נכון.

גדעון סער: אבל ציפיתי, קיוויתי שבכל זאת תהיה גם התייחסות לחוק.

גדעון סער: בעיקר כשבאים ואומרים: אנחנו מתנגדים לחוק – ומייד עוברים לנושא, ואפילו אי-אפשר.

גדעון סער: חבר הכנסת דב חנין לעניין זה היה חריג.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: אני תמכתי.

גדעון סער: אמת.

גדעון סער: לא, אני אומר שהתייחס לחוק, כי ההתייחסות שלך, חבר הכנסת שי, לא בדיוק הייתה לחוק המוצע.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים.

גדעון סער: קודם כול, נחיצות; כדי שחברי הכנסת ידעו.

גדעון סער: התיקון אומנם טכני, אבל הוא נדרש כדי להמשיך ולבצע פרויקטי תשתית למים, לאנרגיית רוח, מכוח תוכניות ארציות – ואחר כך אני אגיע בעניין זה לדברי חבר הכנסת חנין.

גדעון סער: בית-המשפט העליון הבהיר שהביצוע של הפרויקטים מכוח תוכניות מתאר ארציות מחייב תיקון חקיקה, ונתן ארכה להמשך ביצוע עד אמצע דצמבר 2013, זאת אומרת חודשיים מהיום.

גדעון סער: אנחנו, שכללנו סעיף כזה ברפורמה, אנחנו רוצים להפך – לקיים בו דיון פרטני.

גדעון סער: הדיון ברפורמה יימשך בוודאי עוד זמן, ואני מקווה שנשלים אותה עד סוף מושב החורף – זה מושב ארוך, של חמישה חודשים – אבל בוודאי לא בלוח זמנים של חודשיים ימים, ולכן אנחנו מביאים אותו כתיקון נפרד.

גדעון סער: אני משוכנע שיושבת-ראש ועדת הפנים, חברת הכנסת מירי רגב, תכנס את הוועדה לדיון בהצעה החשובה הזאת כדי שנעמוד באמת באותו לוח זמנים שמתחייב מפסיקת בית-המשפט העליון.

גדעון סער: הנקודה השנייה שרציתי להבהיר מתייחסת לדברי חבר הכנסת דב חנין.

גדעון סער: ואני אומר: המתקנים האלה לא פטורים מהיתר.

גדעון סער: הם לא פטורים מהיתר.

דב חנין: לא, הם פטורים – – –

גדעון סער: ההפך, הם מחויבים בהיתר.

גדעון סער: ולכן כשאתה משווה – באת והשווית, חבר הכנסת חנין, לפרגולות או לדברים שאנחנו מציעים במסגרת הרפורמה בתכנון ובנייה, כדי להקל על אזרחי ישראל, לפטור אותם מקבלת היתר.

גדעון סער: הדברים לא דומים בכלל.

גדעון סער: ההקלה לגביהם היא שניתן לתת להם היתר בהקלה מסוימת אם המועצה הארצית לתכנון ובנייה – והמועצה הארצית לתכנון ובנייה זאת האינסטנציה הכי גבוהה, המוסד התכנוני הכי גבוה במדינה – אם המועצה הארצית לתכנון ובנייה אישרה תוכנית שמאפשרת את הקמתם.

גדעון סער: ולכן אני חושב שהחוק מאוזן, ואני גם אומר לכם – ואני אומר את זה לא רק אפרופו הצעת החוק הזאת, אני אומר את זה אפרופו הצעות חוק אחרות שבאות – החוק הזה הגיע מהדרג המקצועי, זו לא מהפכה שהשר תכנן – שנדרשות כדי שנוכל לבצע את הדברים שמדינה צריכה לבצע.

גדעון סער: השתרשה בחלקים בציבוריות הישראלית, ואני לא אומר באיזה חלקים של הציבוריות הישראלית, התפיסה שאומרת: העיקר זה ההליך, העיקר זה התהליך, העיקר זה האמצעים.

גדעון סער: שוכחים את המטרה, שוכחים בעצם את המהות של הדברים שאנחנו נדרשים לעשות כמדינה.

גדעון סער: הדברים האלה הם דברים חשובים, ולכן אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה הראשונה.

גדעון סער: תודה.

רות קלדרון: תודה רבה לשר.

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצבעה.

רות קלדרון: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101).

רות קלדרון: נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

רות קלדרון: מי בעד?

רות קלדרון: מי נגד?

רות קלדרון: בבקשה להצביע.

רות קלדרון: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 15 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 101), התשע"ג–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

רות קלדרון: 35 חברי כנסת בעד, 15 נגד, אפס נמנעים.

רות קלדרון: הצעת החוק עברה, והיא תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/796).

רות קלדרון: ]

רות קלדרון: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), לקריאה ראשונה.

רות קלדרון: יציג את הצעת החוק שר הפנים גדעון סער.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, קובע את סמכותה של רשות מקומית לפעול ולהסדיר בתחומה עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי בנושאים, בתנאים ובסייגים שקבעו שר הפנים והשר לביטחון הפנים כאחד ובהסכמה של שר המשפטים, היום שרת המשפטים.

גדעון סער: קביעת סמכות זו במפורש נועדה לספק בסיס חוקי להסדרי שמירה שונים הנעשים בידי רשויות מקומיות שונות ולאפשר לרשויות המקומיות לפעול בתחום הזה.

גדעון סער: הסמכויות האלה, אני מציין, לא נועדו להחליף את סמכויות המשטרה אלא להתקיים לצדן במסגרת הדין.

גדעון סער: עוד נקבע בחוק כי בחוק עזר בעניינים אלו לא יוטלו אגרה או היטל אלא בסכום שאינו עולה על הסכום שקבע שר הפנים.

גדעון סער: זאת אומרת, אני קובע לעניין זה מגבלה, או סכום מרבי, יותר נכון.

גדעון סער: בנוסף, נקבעה בחוק הוראת מעבר המאפשרת לרשויות מקומיות שהתקינו חוק עזר עוד לפני החוק להמשיך לגבות את האגרות שבחוק העזר אף אם גובה האגרה או ההיטל שנקבעו לפי חוק העזר עולה על הסכום המרבי שקבע שר הפנים.

גדעון סער: החוק נקבע כהוראת שעה שתוקפה עד יום 31 בדצמבר 2011, והוארך אחר כך על-ידי הכנסת הקודמת עד יום 31 בדצמבר 2013.

גדעון סער: זאת אומרת, תוקפה של הוראת השעה הקיימת יפקע בעוד חודשיים וחצי.

גדעון סער: ביום 13 בדצמבר 2011 פורסמו תקנות שקבעו את רשימת הנושאים שרשות מקומית מוסמכת להסדיר במסגרת סמכותה: עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי.

גדעון סער: נושאים אלה כוללים שמירה ואבטחה נייחת וניידת במרחב הציבורי ובמתקני הרשות המקומית, לרבות לצורך מניעת פעילות חבלנית עוינת, סיוע למשטרת ישראל בפעולותיה לשמירת שלום הציבור והסדר הציבורי, ולרבות באבטחת אירועים המוניים ומניעת פגיעה ברכוש הרשות המקומית.

גדעון סער: כמו כן, ב-8 בינואר 2013 פורסמו תקנות שבהן נקבע הסכום המרבי כאמור בהתאם להוראות החוק.

גדעון סער: מאחר שהסמכות של רשות מקומית לפעול ולהסדיר בתחומה את העניינים האלה תוקפה מסתיים, כפי שאמרתי, בסוף 2013, מוצע להאריך את תוקף הוראת השעה שבסעיף 1 לחוק, סעיף הסמכות, בארבע שנים, כדי להמשיך ולבחון את מידת הצורך בקביעת סמכותה של רשות מקומית לפעול ולהסדיר בתחומה ענייני שמירה וסדר ציבורי ואת אופן הפעלת הסמכות בידי הרשויות המקומיות.

גדעון סער: עוד מוצע להאריך את תוקפה של הוראת המעבר בשנתיים נוספות, שבמהלכן יוכלו הרשויות המקומיות להמשיך לגבות אגרות והיטלים בעד שירותי שמירה שנקבעו בחוקי עזר לפני תחילתו של החוק.

גדעון סער: הארכת התקופה נדרשת כדי לאפשר לרשויות המקומיות להשלים את הליכי חקיקתם או תיקונם של חוקי העזר, בהתאם לנושאים שנקבעו בתקנות שצוינו ובהתאם לסכום המרבי של היטל השמירה שנקבע בתקנות באותו עניין.

גדעון סער: אני רוצה להבהיר לסיום דברי: חיוני שנאשר את התיקון הזה.

גדעון סער: אם לא נאשר את התיקון הזה, הרבה מאוד רשויות מקומיות ייפגעו, אבל לא רק הרשויות ייפגעו אלא בסופו של דבר התושבים ייפגעו, כי הביטחון האישי והסדר הציבורי של התושבים באותן רשויות שנותנות את השירותים האלה, וגובות אגרות לשם כך, אם כי אגרות צנועות יחסית – כל זה ייפגע.

גדעון סער: לכן אני מבקש מהמליאה לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לוועדת הפנים של הכנסת להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

יוני שטבון: תודה רבה לשר הפנים, השר גדעון סער.

יוני שטבון: נעבור לדוברים.

יוני שטבון: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, זה מאוד יפה להגיד: זה לא בא במקום עבודת המשטרה, זה בא נוסף על עבודת המשטרה.

מרב מיכאלי: אבל העובדה היא שמה שמאפשר החוק הזה לרשויות המקומיות, שלא נאמר מעודד את הרשויות המקומיות לעשות, זה להפריט, באופן רצוף, סמכויות שלטוניות של שיטור, סמכויות שלטוניות של שמירה על הסדר.

מרב מיכאלי: עוד מה שזה עושה, זה לא בא במקום המשטרה, זה בא בנוסף, כי המשטרה לא יכולה, אין לה כוח-אדם מבחינתה לדאוג לכל הדברים שצריך לדאוג להם.

מרב מיכאלי: לכן, מה שקורה הוא שזה מתחלק שוב בין מי שיש לה כסף לבין מי שאין לה כסף.

מרב מיכאלי: לרשויות עשירות יש כסף לדאוג לשיטור איפה שצריך; לרשויות עניות אין כסף לדאוג לשיטור נוסף איפה שצריך.

מרב מיכאלי: שלא לדבר על זה שאנחנו כבר ירדנו לרמת השכונות.

מרב מיכאלי: שכונות עשירות, שרוצות לדאוג לרווחתן, יש להם כסף לסדר לעצמן שיטור; שכונות פחות עשירות – אין להן כסף.

מרב מיכאלי: יותר מזה, מה בכלל קורה?

מרב מיכאלי: בדרך כלל דרי השכונות הפחות, איך לומר, מבוססות, פחות בנות-המזל, הם שילכו לשכונות היותר-מבוססות כדי להפריע את הסדר, אם אפשר לקרוא לזה ככה.

מרב מיכאלי: זה מפני שמדינת ישראל הולכת ומסלקת את ידה מכל אלה שאין להם איפה לגור, שאין להם מספיק כסף בשביל לאכול, שאין להם מי שידאג לרווחה הכי בסיסית שלהן ולהן.

מרב מיכאלי: אז הם גם מוצאים את עצמם נגררים לחיים שבהם הם נאלצים לבצע מיני סוגים של פשעים והפרות סדר, ואז הם יכולים לפגוש את השוטרים הפרטיים ששוכרות הרשויות המקומיות, השכונות הפרטיות, כל אלה שהמדינה מאפשרת להן להפריט את השיטור.

מרב מיכאלי: אם לא יאושר המשך החוק הזה, יכול להיות שמדינת ישראל תצטרך לקחת חזרה לידיה את הסדר הציבורי כמו שהוא צריך להיראות, גם במובן של השיטור והסמכות השלטונית של לעשות סדר, אבל גם במובן של לדאוג שיהיו הרבה פחות כאלה שיש להם סיבות ללכת ולהפר את הסדר.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יוני שטבון: תעלה חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אני מוותרת.

יוני שטבון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני רוצה להתנגד בשם סיעת מרצ להוראת השעה הזאת.

תמר זנדברג: אנחנו מתנגדים באופן עקרוני לתהליך הולך וזוחל שיש לו כל מיני חזיתות.

תמר זנדברג: ביחד יוצא איזה תהליך משלים של הפרטת השמירה והביטחון אם לרשויות המקומיות ולפקחים – שלא זה תפקידם ולא לכך נועדו – ואם, גרוע מכך, לאנשים פרטיים, שבאים כמובן עם הכוונות הכי טובות: משמר אזרחי, סיירות הורים למיניהם, שבאמת עושים עבודה מצוינת ובאים בכוונה טובה.

תמר זנדברג: אבל בסופו של דבר יש כאן זחילה החוצה של סמכות שלטונית ועוד סמכות שלטונית מאוד מאוד רגישה, של הפעלת כוח, הפעלת אלימות, של שמירה על הביטחון וכו', אל עבר מקומות שקודם כול לא זה תפקידם להיות בהם.

תמר זנדברג: דבר שני, כפי שציינה לפני חברת הכנסת מיכאלי, בהכרח זה נעשה בצורה לא שוויונית, מפני שלא הרשויות המקומיות ולא קבוצות של אזרחים יכולים בעצמם לדאוג לשוויון בהקצאת המשאבים כפי שיכולה המדינה באופן מרכזי לדאוג להם.

תמר זנדברג: ככה נוצרים איים: איים של שמירה, של גביית היטלי ביטחון.

תמר זנדברג: אחר כך זה גולש למחסומים, לסיירות, לשמירה וכו', שמופעלים ללא כל ביקורת ובקרה בכל מיני יישובים, בכל מיני שכונות, בצורה ספורדית, בלי פיקוח ובלי יד מכוונת מצד המשטרה או משרד ממשלתי כפי שהיה אמור להיות.

תמר זנדברג: לכן סיעת מרצ תצביע נגד ההצעה.

תמר זנדברג: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מוזס; חבר הכנסת סוייד – אינו נוכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתנגד להצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני חושב שהיא מוטעית, אני חושב שהיא בעייתית ואני חושב שהיא מסוכנת.

דב חנין: נתחיל במישור העיוני.

דב חנין: כולנו למדנו אצל ובר שהגדרתה של המדינה היא שהמדינה היא האורגן שיש לו המונופולים בחברה המודרנית לשימוש בכוח, לשימוש באלימות.

דב חנין: הצעת החוק הזאת בעצם מעבירה את היכולת להשתמש בכוח מן המדינה, מזרועותיה של המדינה באמצעות המשטרה, או זרועות אחרות של המדינה, לגורמים אחרים; במקרה הזה שלנו לשלטון המקומי.

דב חנין: זה מהלך של התפרקות המדינה מהאחריות שלה, התפרקות המדינה מהתפקיד שלה, התפרקות המדינה מהמשימות שלשמן היא קיימת.

דב חנין: זו הרמה העיונית של ההתנגדות לחוק הזה.

דב חנין: אבל לחוק הזה יש להתנגד גם מטעמים מעשיים, ונתחיל מהזווית של השלטון המקומי.

דב חנין: יש פה מהלך נוסף של הטלת אחריות על השלטון המקומי לתחומים שהוא לא יכול ולא צריך להתמודד אתם.

דב חנין: בכיוון הזה נעשתה אצלנו, עמיתי חברי הכנסת, אינפלציה.

דב חנין: מטילים על הרשויות המקומיות תפקידים, מטילים עליהן אחריות, גם בנושאים שבהם המדינה היא שצריכה לתת את המענה, גם בנושאים שבהם המדינה היא שצריכה לתת את התשובה.

דב חנין: זווית נוספת שמבחינתה צריך להתנגד לחוק היא כמובן הזווית של הצדק החברתי.

דב חנין: כאשר אנחנו מגלגלים על העיריות, על השלטון המקומי, סמכויות אכיפה, אנחנו בעצם מייצרים מצב שבו במקומות מסוימים שהשלטון המקומי חזק, שהרשות המקומית עשירה, שיש לה תקציבים, יש לה כוח ויש לה יכולת, רמת הביטחון תהיה יותר גבוהה, רמת האבטחה תהיה יותר רצינית.

דב חנין: ברשויות עניות יותר, מוחלשות, שאין להן תקציבים ואין להן יכולת, רמת האבטחה, רמת הביטחון, תהיה נמוכה יותר.

דב חנין: אבל הצרכים, עמיתי חברי הכנסת, הם לעתים הפוכים.

דב חנין: לעתים דווקא במקומות המוחלשים צריך יותר אבטחה, יותר שירותים של שמירה, יותר ביטחון ברחובות.

דב חנין: ולכן, המהלך הזה של גלגול האחריות על הרשויות המקומיות בעייתי גם מזווית של אי-צדק חברתי.

דב חנין: זווית שלישית, מעשית, שגם בשלה צריך להתנגד להצעת החוק הזאת, היא הזווית של האזרח.

דב חנין: ואני יכול להביא את הדוגמה מעירי, תל-אביב–יפו, שבה פקחים עירוניים באופן שיטתי מפרים זכויות של אזרחים, פוגעים בזכויות של אזרחים – הרבה יותר, אגב, משוטרים – וכשבאים בטענות, אומרים: מה אתה רוצה?

דב חנין: זה בסך הכול פקח עירוני, הוא לא יודע, הוא לא מכיר, הוא לא קיבל הכשרה, הוא בסך הכול פקח, הטילו עליו את התפקיד הזה.

דב חנין: ולכן אני חושב – –

יוני שטבון: חבר הכנסת חנין, תסיים בבקשה.

דב חנין: – – שאת הצעת החוק הזאת לא צריך לאמץ.

דב חנין: הייתי מציע לממשלה לתת סמכויות לפקחים של רשויות מקומיות בתחומים אחרים, למשל שפקח של רשות מקומית יוכל לבצע אכיפה בנת"צים.

דב חנין: למה לא? הרי המשטרה לא מתעסקת בזה.

דב חנין: תנו את זה לפקחים עירוניים.

יוני שטבון: חבר הכנסת חנין, זמנך תם.

יוני שטבון: תסיים, בבקשה.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: ההבחנה בין מה שצריך להישאר בידי המדינה – ובטח שטיפול בפעילות חבלנית עוינת ומתן ביטחון ציבורי ברחובות, כל אלה הם תפקידים גרעיניים של המדינה, והמדינה לא יכולה להתפרק מהם; אסור לה להתפרק מהם.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אחרון הדוברים, ואחריו ישיב שר הפנים גדעון סער.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הפעם אני אתייחס לחוק בכמה משפטים.

ישראל אייכלר: אני מאוד בעד לאפשר שמירה וקיום ארגונים נוספים, מעבר למשטרה, שישמרו על הסדר הציבורי, כי המשטרה בכל זאת הוכיחה, אם מחוסר משאבים, אם מחוסר יכולת, אם מפני שיש יותר מדי שוטרים שאוהבים לשבת במשרדים יותר מאשר להיות ברחוב, שהיא לא מסוגלת להגן על האזרח 24 שעות ביממה, כל יום.

ישראל אייכלר: ולכן מאוד חשוב שיהיו עוד ארגונים, בוודאי עם סמכות עירונית, של שיטור, ותחת חסות המשטרה.

ישראל אייכלר: כמה שיוסיפו שמירה וסדר ציבורי – זה מאוד מאוד חשוב לכל אזרח, וככל שהחברה הופכת ליותר אלימה, יותר עצבנית ויותר ענייה, האזרחים חשים שהם לא יכולים לגמור את החודש, אז צריך יותר שמירה.

ישראל אייכלר: אבל יש שם סעיף שאני לא יכול להסכים לו – שלעיריות יש זכות לגבות דמי שמירה.

ישראל אייכלר: זה כבר לא בסדר, ולו מהסיבה הפשוטה שהעירייה, כשהיא רוצה לבזבז כסף על מה שהיא רוצה מכספי הארנונה שלנו ומכספי הדוחות שהם ששים לתת לאזרחים שנתפסו בחנייתם, יש לה מספיק כסף, ולצרכים של שמירה, שזה הדבר הראשוני, לא יעלה על הדעת שיוסיפו לאזרח עוד מס מעבר למיסים הכבדים שהעיריות מטילות עליו; לשים עליו גם מס שמירה.

ישראל אייכלר: זה דבר שאנחנו מתנגדים לו.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שצריך לעשות שמירה נוספת – זה דבר חשוב.

ישראל אייכלר: אם כבר דיברנו על העניין הזה, אני רוצה רק להזכיר בקצרה שיש הצעת חוק, נדמה לי של חברת הכנסת סטרוק, ששוטרים חייבים לשאת את השם שלהם, כדי שיוכלו להכיר אותם, ויש לי תחושה מן העיתונות שיש איזו גרירת רגליים מצד הממשלה.

ישראל אייכלר: אני חושב שכשם שהמדינה צריכה להגן על האזרחים מפני אלימות אזרחית, המדינה צריכה להגן על האזרחים מפני אלימות שלטונית, ואין לך אלימות שלטונית יותר חזקה מאשר מכות או אלימות של שוטרים, ולכן השוטר חייב להיות חשוף לתביעה.

ישראל אייכלר: כן, אם התביעה לא תהיה צודקת, ודאי שהוא יצא זכאי והמערכת המשפטית לא תעשה לו עוול, אבל אם לא יודעים מי האיש – אני יודע, וכבר אמרתי את זה פעמים רבות, הדבר החשוב ביותר לאדם זה הכבוד האישי שלו.

ישראל אייכלר: אם אין לו שם ואין לו זהות, הוא מאבד את הכבוד האישי; אם הוא מאבד את הכבוד האישי – – –

יוני שטבון: חברי הכנסת.

יוני שטבון: סליחה שנייה, חבר הכנסת אייכלר.

יוני שטבון: חברי הכנסת המתגודדים יחדיו מהקואליציה ומהאופוזיציה – חברת הכנסת מירי רגב, חבר הכנסת עפר שלח.

יוני שטבון: תודה.

ישראל אייכלר: אתה צריך להוסיף לי רק חצי דקה, לא יותר.

יוני שטבון: בבקשה.

ישראל אייכלר: אני אומר שוב: הדבר העוצר את האדם מלעשות מעשים ופשעים זה הכבוד שלו והזהות שלו.

ישראל אייכלר: אדם שהופך לחלק מעדר בלתי מזוהה, עלול להפוך לאדם מסוכן יותר מחיה.

ישראל אייכלר: ולכן, כאשר שוטרים הולכים להפגנה הם צריכים להיות מזוהים גם בשביל הכבוד האישי שלהם, כאנשים שמייצגים את החוק, ולא כאנשים אלימים או כקבוצות פורעים או כמאפיות; הם באים עם השם שלהם.

ישראל אייכלר: ואם באמת שוטר מתנהג שלא כפי שצריך, האזרח יוכל להתלונן עליו והוא יעמוד לדין.

ישראל אייכלר: ולכן, מאוד חשוב לעמוד בחוק הזה על כך שכל שוטר שבא לכל הפגנה, או לכל אירוע, יהיה מזוהה בשמו, כדי שאפשר יהיה לברר גם את כתובתו ואת זהותו.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על הדברים.

ישראל אייכלר: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

יוני שטבון: ישיב לדוברים השר חבר הכנסת גדעון סער.

יוני שטבון: בבקשה.

גדעון סער: אני מוותר.

יוני שטבון: מוותר.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

יוני שטבון: אני מבקש מכל חברי חברי הכנסת לשבת.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יוני שטבון: בעד – 32, נגד – 13, אין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2) התקבלה ותעבור לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יוני שטבון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/799).

יוני שטבון: ]

יוני שטבון: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד–2013, לקריאה ראשונה, שגם קיבלה פטור מחובת הנחה.

יוני שטבון: מי שיציג את הצעת החוק, השר גדעון סער, בבקשה.

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, אני מעוניין לסגור את רשימת הדוברים.

יוני שטבון: כל מי שמעוניין.

יוני שטבון: בדקה-שתיים הקרובות אני אסגור את הרשימה.

יוני שטבון: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד–2013.

גדעון סער: הצעת החוק שאני מציע בשם הממשלה מאריכה את תוקף הוראת השעה של הווד"לים בעוד קצת פחות משנתיים מהיום.

גדעון סער: חוק הווד"לים נחקק, כזכור, בכנסת הקודמת כהוראת שעה לשנתיים, הוארך על-פי סמכות שניתנה בחוק על-ידי ראש הממשלה ועל-ידי בשמונה חודשים, עד לימים אלה, וכעת אנחנו חושבים שאסור בשום פנים ואופן – ואני אנמק מדוע – לוותר עליו ככלי חיוני בהתמודדות עם המשבר בתחום הדיור.

גדעון סער: כזכור, החוק נחקק ב-2011 כחלק מתוכנית חירום של הממשלה להאצת הבנייה למגורים.

גדעון סער: הוא קבע הליכים מיוחדים על מנת לזרז את הליכי אישורן של תוכניות בנייה למגורים.

גדעון סער: היום, מקץ שנתיים, חשוב להביא בפני הכנסת את עיקרי הנתונים על פעילות הווד"לים, ועדות לדיור לאומי, שהוקמו מכוח החוק.

גדעון סער: בתקופה הזאת אושרו כ-25,000 יחידות דיור במסלול הווד"ל מתוך בסך הכול 135,000 יחידות דיור.

גדעון סער: אנחנו מדברים על קרוב ל-20% מיחידות הדיור שאושרו.

גדעון סער: אני מציין שהתוכניות במסלול הווד"לים הן רק כ-2% מכלל התוכניות, בעוד מספר היחידות שאושרו במסלול הזה הוא כ-18% מכלל יחידות הדיור שאושרו, וזה מדגיש את העובדה שהווד"ל נותן מענה בטיפול בתוכניות גדולות למגורים של מאות ואלפי יחידות דיור.

גדעון סער: מסלול הווד"ל מטפל בתוכניות במהירות של עד פי-ארבעה בממוצע מתוכניות במסלול הביורוקרטי הרגיל והמייגע משהו, וזה מדגיש את היותו של המסלול הזה מסלול מקצר ביורוקרטיה וסרבול, וכל זאת בלי לפגוע באיכות התכנון.

גדעון סער: בשנים שטרם החלת מסלול הווד"ל עמד קצב אישור של יחידות דיור על כ-25,000 יחידות דיור בממוצע, וב-2012 אושרו כ-75,000 יחידות – מעל היעד הממשלתי, שהיה 60,000 יחידות דיור, אני מציין את זה רק – בוודאי זה לא אך ורק בגלל הווד"לים.

גדעון סער: אמרתי מה הדלתא שאפשר לזקוף לזכות פעולת הווד"לים.

גדעון סער: לאור ההצלחה של המסלול של הווד"לים וחשיבות זירוז הליכי הבנייה בישראל, הגעתי למסקנה שצריך להאריך את תוקף החוק, ולא ניתן לוותר עליו אם באמת רוצים להתמודד עם משבר הדיור.

גדעון סער: עם משבר הדיור צריך להתמודד גם באמצעות אמצעים בלתי שגרתיים, ואם ננסה להתמודד רק באמצעים השגרתיים, אנחנו לא נראה שום שינוי.

גדעון סער: אנחנו חייבים לבצע גם דברים בלתי שגרתיים.

גדעון סער: אני רוצה לציין עוד מהלך אחד שגלום בחוק מעבר להארכת התוקף – הרחבת הסמכויות של הוועדה בשלושה נושאים מרכזיים: א.

גדעון סער: מתן סמכות לדון במקרקעין מעורבים – מקרקעין פרטיים ולפחות 40% קרקע מדינה, לעומת הסמכות הקיימת לדון במקרקעין שעיקרם מקרקעי ישראל, דהיינו 80% קרקע מדינה; ב.

גדעון סער: מתן אפשרות לאזרחים פרטיים להגיש תוכנית ככל שמדובר על קרקע מעורבת, לעומת הסמכות הקיימת לדון בתוכניות המוגשות על-ידי גופים ציבוריים בלבד; ג.

גדעון סער: מתן סמכות לדון בתוכניות פינוי ובינוי בתוכניות מעל 100 יחידות דיור בכל קרקע.

גדעון סער: המשמעות היא שיותר תוכניות יוכלו להיכנס למסלול הזה של הווד"לים.

גדעון סער: אני קורא לכנסת לאשר את התיקון.

גדעון סער: אנחנו עושים שורה של מהלכים.

גדעון סער: יש פער מובנה בין ההיצע לביקוש: יש חוסר בצד ההיצע, וצריך ליצור יותר מלאי תכנוני.

גדעון סער: אנחנו עושים את זה בדרכים שונות.

גדעון סער: אנחנו נעביר בעזרת השם את הרפורמה בתכנון ובנייה במושב הזה, אני מקווה, בקריאה שנייה ושלישית.

גדעון סער: בצד השני – חוק הווד"לים; בצד השלישי – אני יזמתי מהלך של תיקון תקנת שבס.

גדעון סער: כל הדברים האלה מכוונים לאותה מטרה, אם כי ברפורמה יש עוד ממדים: להגדיל את ההיצע התכנוני – ההיצע התכנוני יגדל, ובאופן משמעותי תהיה לכך השפעה על מחירי הדירות, וזאת המטרה שלנו, זאת המטרה של הממשלה, וזה גם מה שהציבור מצפה מאתנו.

גדעון סער: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה לשר גדעון סער.

יוני שטבון: נעבור לרשימת הדוברים.

יוני שטבון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אכן בישראל יש משבר דיור, אכן צריך פתרונות, כמו שקרא להם השר, בלתי שגרתיים, כדי להתמודד עם משבר הדיור הזה.

דב חנין: אבל הפתרונות האלה, עמיתי חברי הכנסת, נמצאים בכיוון ההפוך לחלוטין למה שמוצע לנו כאן בחוק הזה.

דב חנין: מה שצריך לעשות כדי להתמודד עם משבר הדיור זה קודם כול שהמדינה תחזור לתמונה.

דב חנין: אנחנו צריכים בנייה ציבורית, תקציבית, בהיקפים גדולים, בדגש של השכרה.

דב חנין: זה מה שצריך לעשות.

דב חנין: מה שמציעים לנו כאן זה מהלך מסוכן ובעייתי.

דב חנין: התחילו אותו בכנסת הקודמת, והאמת היא שהמודל שייך לאריאל שרון עם הוול"לים.

דב חנין: עד היום אנחנו אוכלים את התוצאות של הוול"לים – בנייה של שכונות לא מתוכננות.

גדעון סער: – – –

דב חנין: היו שכונות לא מתוכננות.

דב חנין: אני מזמין אותך, אדוני שר הפנים, לראות במו-עיניך איך נראות השכונות האלה ואיך נראים האנשים שצריכים לגור בשכונות כאלה, שאין בהן פתרונות לשום דבר חוץ מהדירה: לא תשתיות, לא חינוך, לא שום דבר אחר.

דב חנין: זה מסלול לא מאוזן, לא נכון ולא ראוי.

דב חנין: אבל בעיה נוספת שקיימת בחוק, ואני מצטער שהממשלה מביאה אותו כך, זה שפעם נוספת מביאים לנו את חוק הווד"לים בלי דיור בר-השגה.

דב חנין: הרי בפעם שעברה אתם הבטחתם: יהיה דיור בר-השגה, בתוך הווד"לים, built-in, יהיו מנגנונים של דיור בר-השגה.

דב חנין: והתוצאה – אין דיור בר-השגה במסגרת הווד"לים, למרות הבטחות הממשלה.

דב חנין: עכשיו מציעים להאריך את החוק, והנה, הפלא ופלא, מה חסר פעם נוספת בחוק הווד"לים?

דב חנין: כמובן, דיור בר-השגה.

דב חנין: לא בוצע מעולם, וכפי שאנחנו מבינים גם לא יבוצע הפעם.

דב חנין: מהלך מאוד מסוכן נוסף שנמצא בחוק זה ההחלה שלו על קרקעות פרטיות.

דב חנין: לאפשר ליזמים פרטיים להשתמש במסלול וד"לים זה מהלך מסוכן.

דב חנין: בקדנציה הקודמת, אדוני שר הפנים, הרגיעו אותנו, אמרו לנו: לא, וד"לים – זה לא יהיה ערוץ לשחיתות, מכיוון שאנחנו מאפשרים את זה רק במסלול של קרקעות ציבוריות.

דב חנין: זה לא יאפשר שחיתות, זה לא יאפשר נדלניסטים, זה לא יאפשר קבלניסטים, זה לא יאפשר את כל הדברים שחוששים מהם.

דב חנין: והנה, מה שהזהרנו, מה שהתרענו, הולך ומגיע.

דב חנין: הערוץ הזה הולך ונפתח גם ליזמים פרטיים, לנדלניסטים, לקבלניסטים למיניהם וכדומה.

דב חנין: האבסורד הגדול, בשורה התחתונה, אדוני שר הפנים, הוא שאותה גברת ישראלי שצריכה לסגור את המרפסת, היא נשארת במסלול שאתה קראת לו, ובצדק, המסלול הביורוקרטי הרגיל, המייגע, הקשה.

דב חנין: מי מקבל את המסלול המהיר, המקוצר, הנוח, הידידותי, חסר הדרישות?

דב חנין: מי שמציע תוכניות בהיקפים עצומים.

דב חנין: בעלי הון יקבלו מסלול ירוק, וגברת ישראלי עם המרפסת תישאר תקועה מול הוועדות.

גדעון סער: הרי לזה התנגדתם, גם לזה.

דב חנין: לא, לא התנגדנו לזה, לא נכון.

דב חנין: לא נכון, אדוני שר הפנים, לא נכון.

דב חנין: אנחנו מעולם לא התנגדנו, ואדוני שר הפנים, אני השתתפתי בכל הדיונים על הרפורמה, תאמין לי.

דב חנין: השתתפתי בכל הדיונים על הרפורמה, ובכל פעם שעלתה הקלה או אפשרות של הליכה לקראת האזרח בסגירת מרפסת או בתיקונים קטנים, אני הייתי בעד.

דב חנין: אני בעד גם היום, גם במסגרת הרפורמה שאתה מקבל, אדוני השר.

דב חנין: אני בעד הדברים האלה, אבל אני מתנגד לכך שבשם ההקלה על האזרח אנחנו נחסל את מערכות התכנון שלנו, נייצר מסלולים עוקפי-תכנון לטובת אינטרסים פרטיים, לטובת בעלי הון, לטובת נדלניסטים, נגד הציבור בישראל.

דב חנין: וכפי שהניסיון של הווד"לים עד עכשיו מראה לנו, זה גם לא מייצר פתרונות דיור.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יוני שטבון: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, במישור העקרוני אני תמיד בעד כל דבר שיכול להוסיף דירות.

ישראל אייכלר: בשעת מצוקה, בשעת לחץ, אין ברירה.

ישראל אייכלר: בדרך כלל אני אוהב להסכים להיגיון הבהיר של חבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: הוא יודע מה הוא מדבר, ולא סתם הוא יודע – הוא גם חי את הנושא בוועדות הכנסת, ואם הוא טוען שיש הרבה ליקויים, אני נוטה לקבל את דעתו, אבל לא את מסקנתו.

ישראל אייכלר: הוא הזכיר את אריק שרון.

ישראל אייכלר: אומנם יש בעיות, והקרוונים שהוא הביא אז מסתובבים היום – אני יודע על אלפי אנשים שיושבים בקרוונים האלה בכיתות בשמש הקיץ הלוהטת ובחורף הקר, וזה דבר נורא.

ישראל אייכלר: אבל בשעתו, כשהיו צריכים את זה, הוא עשה את זה והביא למאות אלפי עולים שהגיעו בגל גדול פתרון – זמני, לא טוב, פתרון.

ישראל אייכלר: היום מצוקת הדיור יותר קשה מאשר בעיית העולים בשנות ה-90.

ישראל אייכלר: יש רבבות זוגות צעירים שאין להם איפה לגור.

ישראל אייכלר: משלמים על מחסנים, וגם סטודנטים משלמים על חדרים – ראיתי מחירים זוועתיים – 7,000 שקל, לא יאומן כי יסופר.

ישראל אייכלר: יש מצוקה נוראה, וחובתה של המדינה לספק דיור לכל אזרח, קורת גג לכל אזרח.

ישראל אייכלר: אני הזדעזעתי בוועדת הכלכלה לפני כשנה לשמוע את נציג האוצר – אז עוד לא היה שר האוצר לפיד.

ישראל אייכלר: כבר אז פקידי האוצר דיברו ממרומי הווילות שלהם או הפנטהאוזים והדופלקסים שהם גרים בהם.

ישראל אייכלר: הוא אמר: המדינה לא אחראית לספק לאנשים קורת גג.

ישראל אייכלר: ולא מדובר שהמדינה תיתן נדבות, קורת גג.

ישראל אייכלר: אף אחד לא מבקש מהמדינה נדבות.

ישראל אייכלר: המדינה לא נותנת שום פרוטה לשום אדם.

ישראל אייכלר: כל הכסף שהיא לוקחת, היא לוקחת מאנשים לטובת אנשים.

ישראל אייכלר: היא לא עושה לעצמה שום דבר חוץ מלצבור בבנק ישראל 70 מיליארד דולר רזרבות, כשאפילו לארצות-הברית היום אין רזרבות כאלה.

ישראל אייכלר: כולם נמצאים בגירעון.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל, נדמה לי, יש לה חובות – חברת הכנסת יחימוביץ יודעת יותר טוב לומר – 40 מיליארד דולר, נדמה לי, חובות, ו-70 מיליארד דולר רזרבות.

ישראל אייכלר: זה נכון?

ישראל אייכלר: זה דבר שלא קיים היום כמעט בשום מדינה בעולם.

ישראל אייכלר: אילו האזרחים היו חיים באמת ברווחה, ניחא, אבל כשהאזרחים חיים במצוקת דיור – ואני תמיד מזכיר: כשהיינו צעירים המדינה נתנה משכנתאות על חשבון משרד השיכון, בלי ריבית, בלי הצמדה, של 50% מערך הדירה, כולל בירושלים, וזו לא הייתה טובה גדולה.

ישראל אייכלר: זה היה מובן מאליו.

ישראל אייכלר: התרבות הזאת השתנתה, והפקיד באוצר יכול לומר – לא עכשיו; סגן שר האוצר, זה היה לפני שנה, בממשלה הקודמת: המדינה לא אחראית לתת קורת גג.

ישראל אייכלר: זו הפקרות שלטונית.

ישראל אייכלר: לכן אני משבח את שר הפנים, שבא היום לנסות למצוא דרך להאיץ את הבנייה, להאיץ – איך דפק אז אריק שרון על הטנדר ואמר: לעבוד, לעבוד, לעבוד.

ישראל אייכלר: תבנו, תבנו, תבנו.

ישראל אייכלר: הדרך צריכה להיות טובה, אבל גם אם היא קשה, גם אם היא לא כל כך מושלמת, עדיף מאשר שלא יהיו דירות בכלל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

יוני שטבון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: החוק הזה, האמת שהולדתו בכנסת הקודמת, במהלכה, מסיבות – אני לא יודעת מה הייתה המוטיבציה הראשונית; ככל הנראה המוטיבציה שנותרה לאורך כל הדרך היא לקצר הליכי תכנון עבור יזמים.

תמר זנדברג: אבל אז קרה דבר מפתיע ומדהים, והוא שפרצה המחאה החברתית, ואז הממשלה שלפה את החוק הזה כתשובה: הנה, יש לנו משהו.

תמר זנדברג: אמרתם משהו על דיור?

תמר זנדברג: שכר דירה, קשה – הנה, בבקשה, יש לנו חוק וד"לים.

תמר זנדברג: אבל הציבור לא היה טיפש ולא קנה את הדבר הזה, והתנגד לחוק הווד"לים במתכונתו ההיא, ואז המדינה שלפה עוד שפן: טוב, אז ניתן דיור בר-השגה.

תמר זנדברג: ואז חוק הווד"לים עבר כאן בכנסת – זה היה לפני שאנחנו נבחרנו.

תמר זנדברג: רובכם, שהייתם חברי וחברות כנסת, העברתם אותו עם דיור בר-השגה, וכל זה היה לפני שנתיים, בקיץ 2011.

תמר זנדברג: עברו שנתיים מאז, ואנחנו בוועדת הפנים קיימנו דיון סטטוס על הצלחות החוק הזה.

תמר זנדברג: שנתיים זה מספיק זמן לבחון.

תמר זנדברג: מה התברר?

תמר זנדברג: האם מחירי הדיור ירדו בשנתיים האלה?

תמר זנדברג: לא, להפך, רק עלו.

תמר זנדברג: האם נכנס דיור בר-השגה לחוק?

תמר זנדברג: לא נכנס.

תמר זנדברג: ועכשיו, בהארכה הנוכחית של הוראת השעה הזאת, חוק הווד"לים הפך להיות כמו מיני חוק ההסדרים.

תמר זנדברג: הוא נוצר בגלל צורך מאוד דחוף, ושכנעו את הכנסת שיש מצוקה – כמו המשבר הכלכלי בשנות ה-80.

תמר זנדברג: עכשיו, שכנעו את הכנסת שיש משבר דיור וחייבים לעשות משהו מאוד דחוף.

תמר זנדברג: זה צורך נורא דוחק, כמו מצוקת הדיור של העולים בשנות ה-90.

תמר זנדברג: אבל לאט-לאט אנחנו רואים שזה הולך ומתרחב.

תמר זנדברג: עכשיו זה כבר תוכניות פינוי-בינוי, עכשיו זה כבר קרקעות פרטיות.

תמר זנדברג: בקיצור, במילים אחרות, עוד ועוד תוכניות בנייה, שהן בסך הכול מיזמי בנייה, בדרך כלל של דירות יוקרה של יזמים וקבלנים פרטיים, מקבלות מסלול עוקף.

תמר זנדברג: עכשיו כבר לא צריך לדאוג לצורכי הציבור.

תמר זנדברג: יש המון הקלות בתשתיות, בשטחי הציבור, בתסקירים הסביבתיים, בהיבטים של נספחי תחבורה.

תמר זנדברג: לא צריך.

תמר זנדברג: מהר מהר – – –

מיקי לוי: – – –

תמר זנדברג: תלוי איזה.

תמר זנדברג: יש עסקאות קומבינציה שתחת השם פינוי-בינוי מוסיפות אחוזי בנייה כפולים ומשולשים עד שמתקבלים מגדלים, שגם אם יש בהם דירות קצת יותר קטנות, הם בטח לא בנות-השגה.

תמר זנדברג: ורק למען הסר ספק, אני בעד בנייה לגובה, אני בעד ציפוף מרכזי הערים, רק שאתם הולכים וזוללים עוד ועוד שטחים פתוחים חדשים כדי לבנות עם תוכניות לבנייה שהיא לא צפופה והיא לא עירונית והיא לא לגובה.

תמר זנדברג: הדבר היחיד שהן עושות – הן זוללות שטח פתוח.

תמר זנדברג: הן לא מוטות תחבורה ציבורית, והן משיאות רווח עצום ליזם.

תמר זנדברג: זה לא פתרון דיור, ועל אחת כמה וכמה כשזה נעשה במסלול עוקף המערכת התכנונית, שלא דואג לצרכים הסביבתיים, החברתיים והתכנוניים.

תמר זנדברג: לכן אני מתנגדת לתיקון.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יוני שטבון: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יוני שטבון: בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

מרב מיכאלי: השר הזכיר את הולדתה של תוכנית החירום הזאת.

מרב מיכאלי: אולי כדאי לציין שכשנולד חוק הווד"לים, בדחיפות הגדולה שבה היה צריך להוסיף דיור, היו כבר מאושרות על-ידי גורמי התכנון הרגילים בישראל 160,000 דירות באותה עת, כך שהפקק לא היה בתכנון אלא היה במימוש, ביישום, בבנייה של אותן 160,000 דירות.

מרב מיכאלי: ואגב, גם בתוכן לא היו דירות בנות-השגה.

מרב מיכאלי: גם בתוכן לא היו יחידות דיור שהציבור הממוצעת במדינת ישראל, שלא לדבר על ומטה, יכולה לרכוש.

מרב מיכאלי: ההיצע התכנוני, לפי דעתו של שר הפנים, הולך לגדול, כפי שציינה פה חברת הכנסת זנדברג, על חשבון השטחים הפתוחים, על חשבון תכנון ראוי של גנים – ובכל זאת, שטחים פתוחים זה לא מותרות, אלא זה כדי שיהיה לנו חמצן לנשום במדינת ישראל, שאותה הלבשנו שלמת בטון ומלט בלי הכרה.

גדעון סער: אל תהיי נגד כל הססמאות של מפא"י.

מרב מיכאלי: אני חושבת שבזמנו היה צריך, ועכשיו צריך להיזהר עם ה"שלמת בטון ומלט".

מרב מיכאלי: התכנון המהיר-מהיר הזה בא על חשבון ביוב, בא על חשבון כבישי גישה לשכונות האלה ולבניינים האלה, וודאי בא על חשבון חניה מספקת, על חשבון תכנון תחבורה ציבורית כדי שאפשר יהיה להיכנס ולצאת מהשכונות האלה.

מרב מיכאלי: ובעיקר, יש להגיד עוד דבר, וההשוואה לחוק ההסדרים, כפי שהשוותה חברת הכנסת זנדברג חברתי, היא השוואה מצוינת ונכונה.

מרב מיכאלי: הממשלה מתייחסת לשירות הציבורי במדינת ישראל כאל אויב.

מרב מיכאלי: היא רואה בו שורש כל רע, כל עיכוב, כל נזק.

מרב מיכאלי: לכן היא עוקפת אותו.

מרב מיכאלי: שנים על גבי שנים של כבישים עוקפים וחוקים עוקפים הרגילו את ממשלות הימין לעקוף כל תקלה.

מרב מיכאלי: במקום להוסיף – הרי אם יש בעיות במוסדות התכנון הקיימים, יש לתקנם.

מרב מיכאלי: בעיקר צריך להוסיף כוח-אדם, אגב, למוסדות התכנון הקיימים, מה שהיה מאפשר להם להאיץ את העבודה בצורה בלתי רגילה.

מרב מיכאלי: במקום לעשות את זה עוקפים.

מרב מיכאלי: המדינה עוקפת את עצמה, וכך אנחנו שוב מגיעות למצב שיד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

מרב מיכאלי: גיבוב על גבי גיבוב, נזק על גבי נזק, נזקים שייקח דורות לתקן.

מרב מיכאלי: אני מבינה שבמפלגות מסוימות בקואליציה חושבים שכל העניין של אופוזיציה ושל דמוקרטיה זה רק הפרעה לרצון לעשות, פשוט כבר לעשות: אל תפריעו לנו לעשות.

מרב מיכאלי: אבל נדמה לי שחלקים אחרים בקואליציה כן מבינים את החשיבות של הליכים דמוקרטיים ראויים.

מרב מיכאלי: גם הליכי תכנון צריכים להיות כאלה.

מרב מיכאלי: הממשלה תפקידה לתקן ולשפר את הליכי התכנון הקיימים, לא לעקוף אותם בהליכים מזיקים.

מרב מיכאלי: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יוני שטבון: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת איתן כבל.

יוני שטבון: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, קצרניות נכבדות, אדוני השר, אני רוצה לומר לך כך: החלוקה הזאת, כפי שבסיום נאומה אמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי, שיש איזה חלוקה של אלה שמתנגדים לבינוי ולהתפתחות של מדינת ישראל ויש מי שעוסק בכך יום ולילה, והם בדרך כלל מהקואליציה – – –

גדעון סער: לא בדיוק החלוקה – – –

איתן כבל: אני, אדוני השר, רוצה להזכיר לך – רוצה להזכיר לך שבינתיים יש רק רפורמות, ומחירי הדירות עולים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך שבשנים האחרונות יש יותר רפורמות מדירות.

איתן כבל: אף אחד לא מפריע לך, אדוני השר.

איתן כבל: אני יודע, אני מכיר את התחושה הזאת שכשאתה מתמנה לשר אתה אומר:

איתן כבל: אצלי זה לא יקרה.

איתן כבל: הדברים אתי ייראו אחרת.

איתן כבל: אני אדע לטפל בדברים.

איתן כבל: הייתה רפורמת הקרקעות, זוכרים?

איתן כבל: רפורמת המרפסות ועוד רפורמות ורפורמות ורפורמות.

איתן כבל: למה לא בונים?

איתן כבל: למה, אדוני השר, לא בונים?

איתן כבל: אתה רוצה לומר לי שאין בנייה בגלל אזרחי מדינת ישראל שכל הזמן מגיעים לוועדות ותוקעים את הפרויקטים?

איתן כבל: אז אני מציע לכבודו שיבוא לוועדות, ועדות התכנון והבנייה שאתה היום מופקד עליהן, מהוועדה המקומית ועד הוועדה הארצית לתכנון ובנייה, ונראה מי באמת תוקע את הבנייה במדינת ישראל.

איתן כבל: מה אתה חושב, שאם אנחנו נעשה עוד איזו תקנה בתים ייבנו?

איתן כבל: מישהו מפריע לכם לבנות?

איתן כבל: מישהו מפריע לכם לשחרר קרקעות?

איתן כבל: מישהו מאתנו נמצא כל היום בוועדות התכנון והבנייה כדי למנוע בנייה בישראל?

איתן כבל: נו, באמת.

איתן כבל: ומה יקרה?

איתן כבל: תשנה עכשיו איזה סעיף אז יתחילו לצוץ בניינים?

איתן כבל: אתה רציני מכדי שאני אתייחס אליך בצורה שכזאת.

איתן כבל: אני באמת מעריך אותך, וזה לא מילים מן הפה ולחוץ.

איתן כבל: אנחנו מכירים את הבנייה בתקופת הוול"לים.

איתן כבל: ראש-העין – חלקה נבנה בתקופת הוול"לים.

איתן כבל: בנו מהר מהר מהר מהר מהר מהר ופתאום אומרים: ואללה, מי האידיוט שתכנן את זה?

איתן כבל: איך זה?

איתן כבל: כניסה אחת, יציאה אחת.

איתן כבל: מי זה?

איתן כבל: יושבת כאן יושבת-ראש ועדת הפנים, ידידתי מהשכונה.

איתן כבל: את מכירה את נווה-אפק.

איתן כבל: כניסה אחת, יציאה אחת, חניות.

איתן כבל: אחר כך אומרים: ואללה, למה זה כך?

איתן כבל: מי עשה את זה?

איתן כבל: מי תכנן את זה?

איתן כבל: מישהו מנע?

איתן כבל: ואלה כבר תוכניות שאמרנו, שייבנו.

איתן כבל: אף אחד לא הפריע.

איתן כבל: בסוף, סוף מעשה במחשבה תחילה.

איתן כבל: חברות וחברים יקרים, בסופו של עניין, כשדיברנו כאן על תפקיד של נציב הדורות הבאים, זה היה כדי שלא כל שר שיגיע לכאן יחשוב רק על הקדנציה שלו, ויגיד: ממילא מי זוכר?

איתן כבל: אני אדאג רק שיזכרו את הדברים הטובים.

איתן כבל: את הדברים הרעים שאני מוביל ממילא הציבור ישכח.

יוני שטבון: חבר הכנסת כבל, נא לסיים.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, באמת אני מציע לך שתבין.

איתן כבל: הרי זה יעבור; הרי כולנו יודעים שזה יעבור.

איתן כבל: זה לא העניין, אלא באמת בסופו של עניין הנושא המרכזי היום זה נושא הבנייה בישראל.

איתן כבל: מאז המחאה קרה תהליך מדהים: המחירים רק עלו.

יוני שטבון: תודה רבה, חבר הכנסת.

איתן כבל: אני אומר לך, היכנס בעובי הקורה.

איתן כבל: לא הווד"לים יפתרו את העניין.

איתן כבל: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

יוני שטבון: ישיב לדוברים השר גדעון סער, שר הפנים.

יוני שטבון: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחוק הקודם אני ויתרתי על זכות התשובה מפאת טורח הציבור.

גדעון סער: אני פשוט לא יכול לעשות את זה לנוכח גודש דברי ההבל ששמענו כאן במהלך הדיון הנוכחי.

גדעון סער: הדברים אולי תומצתו בצורה הטובה ביותר על-ידי חבר הכנסת חנין, שדיבר על הבנייה הגדולה בזמן העלייה ממדינות ברית-המועצות לשעבר.

גדעון סער: הרי ישראל עשתה דבר מופלא.

גדעון סער: מתוך ביצוע של מהלכים ענקיים – אי-אפשר לבצע מהלך כזה בלי שום טעות – בסופו של דבר מיליון עולים חדשים הייתה להם קורת גג.

דב חנין: על-ידי בנייה ציבורית, לא על-ידי הווד"לים.

גדעון סער: הרי אם זה היה תלוי בכם הקומוניסטים ובסוציאליסטים, הם היו נשארים בלי קורת גג.

דב חנין: על-ידי בנייה, על-ידי בנייה ציבורית, בדיוק מה שאתם לא עושים.

גדעון סער: ואחרי זה הייתם מסיתים אותם, ואחרי זה הייתם מסיתים אותם גם נגד הממשלה הנבחרת.

דב חנין: בדיוק מה שאתם לא עושים.

דב חנין: בדיוק מה שאתם לא עושים.

גדעון סער: אם לא היו אז אריק שרון שר הבינוי ויצחק שמיר, זיכרונו לברכה, ראש ממשלה, הם היו ברחובות, על-פי השיטה שלכם.

דב חנין: הם עשו בנייה – – – הם עשו בנייה – – –

גדעון סער: וזה היה טוב לכם, כי אתם רוצים להסית אותם.

גדעון סער: אתם לא רוצים לפתור את הבעיות.

דב חנין: אנחנו רוצים לפתור את הבעיות, ואתם לא פותרים אותן.

גדעון סער: אני שומע את השנאה בקול – –

מרב מיכאלי: אתה לא נורמלי.

גדעון סער: – – את השנאה שגלומה בביטוי "יזמים פרטיים" או "רווח ליזמים".

תמר זנדברג: אם זה על חשבון הדיור אז זה בעייתי.

תמר זנדברג: לא צריך להשתמש במילה "שנאה".

גדעון סער: אתם כופרים הרי בכל חוקי הכלכלה, וגם בזה שללא יוזמה פרטית – – –

תמר זנדברג: בינתיים חוקי הכלכלה קורסים – – –

גדעון סער: בינתיים אתם לא מבינים שום דבר, ולא סתם נמצאים בספסלים האלה קדנציה אחרי קדנציה.

דב חנין: איזה חוקים?

גדעון סער: אתם מדברים על לא מייצר פתרונות – –

תמר זנדברג: לא לעולם חוסן.

מרב מיכאלי: להשתמש במילה "שנאה" – – –

גדעון סער: – – על מסלול שנתן 25,000 יחידות דיור בשנתיים.

גדעון סער: הלב שלכם כל כך גס ב-25,000 יחידות דיור?

גדעון סער: זה שום דבר בעיניכם?

דב חנין: וכמה יחידות דיור אושרו?

תמר זנדברג: – – –

יוני שטבון: חברי, חברי הכנסת חנין וזנדברג, תנו לו לדבר בבקשה.

גדעון סער: אני רוצה לומר לחבר הכנסת חנין וגם לחברת הכנסת מיכאלי: המסלול הזה הוא לא מסלול עוקף-תכנון.

גדעון סער: הוא מסלול תכנוני מלא, רק בפורום יותר מצומצם של הוועדות.

גדעון סער: תוכניות של בעלים פרטיים – כי שמעתי את הזעזוע הזה, כן?

גדעון סער: מיזמים פרטיים, שאופייני רק במשטרים קומוניסטיים וסוציאליסטיים – יגיעו לדיון במועצה הארצית, ורק הכללת בעלים פרטיים מאפשרת לפרויקטים של פינוי-בינוי להיכנס למסלול וד"ל.

גדעון סער: אתם נגד פינוי-בינוי?

גדעון סער: איך אתם רוצים ליישב בין הדמגוגיה שלכם לבין מה שכביכול אתם בעדו?

דב חנין: למה דמגוגיה?

דב חנין: איזו דמגוגיה, אדוני השר?

גדעון סער: דיור בהישג יד - - -

דב חנין: יש ויכוח.

דב חנין: יש ויכוח.

גדעון סער: - - - דיור בהישג יד בימים האלה במשרד הבינוי והשיכון בהובלת השר.

גדעון סער: אני אענה על כל דבר ודבר.

גדעון סער: כל שקר וכל דבר הזוי שנאמר פה אני אתייחס אליו, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

גדעון סער: דיור בהישג יד – תובא יוזמת חקיקה על-ידי שר הבינוי בקרוב לכנסת.

גדעון סער: אין לזה קשר לחוק הווד"לים.

גדעון סער: לדיור בהישג יד יש השלכות נלוות על חוק התכנון והבנייה.

גדעון סער: בעיקרו זה דבר שהוא בתחום משרד הבינוי, ולא קשור לנושא התכנון.

תמר זנדברג: אבל אתם הבטחתם.

גדעון סער: יהיו תיקונים עוקפים.

דב חנין: – – – הממשלה – – – בחוק הווד"לים.

גדעון סער: אתם רוצים לקשור ראש לזנב.

תמר זנדברג: אתם קשרתם את זה.

גדעון סער: אתם רוצים לקשור ראש לזנב.

גדעון סער: יבוא חוק לדיור בר-השגה, אני ממש מחכה לזה כדי לראות אם גם לזה תתנגדו.

תמר זנדברג: תלוי איזה חוק תביאו.

גדעון סער: אני ממש מחכה לזה.

גדעון סער: אני רוצה לראות את החוק שלא תתנגדו לו כדי לפתור את משבר הדיור.

איתן כבל: אדוני השר, אנחנו מחכים רק שייבנו בתים.

גדעון סער: עכשיו אני מסביר לך, חבר הכנסת כבל, ואני מכיר בניסיונך ומעריך אותך, למה המחירים עלו.

גדעון סער: ביסודו של דבר יש בעיית היצע.

גדעון סער: ולכן אי-אפשר לבוא ולהגיד: תראו, עבר כך וכך זמן.

גדעון סער: צריך להדביק פערים גדולים.

גדעון סער: ישראל היא מדינה שבעקומת הגידול הדמוגרפי שלה לא דומה לאף אחת ממדינות ה-OECD.

גדעון סער: תסתכלו מה קורה במערכת החינוך.

גדעון סער: אני מכיר את זה היטב, אני יודע כמה ילדים נוספים.

גדעון סער: זה לא דומה לשום מדינת OECD.

תמר זנדברג: אבל יש לזה – – –

גדעון סער: מצד אחד יש לזה משמעות על הביקוש במדינה, ומצד שני היא מקיימת את התהליכים הכי מסורבלים והכי ביורוקרטיים בעולם המערבי.

גדעון סער: הדבר הזה יצר בעיה שאנחנו צריכים להתמודד אתה.

דב חנין: מה קורה עם 160,000 יחידות דיור שאושרו?

גדעון סער: וכמה שאתם מנסים להתעלם מחוקי הכלכלה, חבר הכנסת חנין, כמה שאתם מנסים להתעלם מחוקי הכלכלה, אין דרך, אין דרך – – –

דב חנין: 160,000 יחידות דיור, איפה הן?

דב חנין: 160,000 יחידות דיור, למה לא בונים אותן?

דב חנין: למה?

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן להגן עלי?

יוני שטבון: אנחנו רוצים – – –

גדעון סער: אתה מוכן להגן עלי?

יוני שטבון: חבר הכנסת חנין, זכות הדיבור הייתה עבורך.

גדעון סער: אני שמעתי דברים לא רציניים והייתי בשקט במשך כל נאומי הדוברים.

גדעון סער: אתם מתעלמים מחוקי הכלכלה הפשוטים, והחוק הראשון זה החוק של היצע וביקוש.

גדעון סער: כל עוד לא נטפל בהם, ואם אתם תעמדו – אם על-פי גישתכם כל הזמן ידכאו את היכולת לתת פתרונות בתחום ההיצע – – –

מיקי רוזנטל: זה גם – – –

גדעון סער: עכשיו אני מסביר.

מיקי רוזנטל: המשבר בדיור זה גם בגללנו.

גדעון סער: אני מסביר, חבר הכנסת רוזנטל.

גדעון סער: אני מסביר.

גדעון סער: אני מסביר.

מיקי רוזנטל: רק תגיד שזה בגללנו.

תמר זנדברג: – – – הכול בגללך.

גדעון סער: אני מסביר.

גדעון סער: נכון שזה לא רק התכנון, וזה נאמר פה על-ידי חלק מהדוברים.

גדעון סער: יש שיווק, ויש הוצאת היתר על-ידי הרשויות המקומיות.

גדעון סער: זה נכון.

גדעון סער: אבל עדיין אנחנו מכירים את הבעיה בתחום התכנון.

גדעון סער: אנחנו יודעים.

גדעון סער: לכן גם הבאנו רפורמה של שמונה וחצי שנים פרויקט בוועדה מחוזית.

גדעון סער: פרויקט מהיום שהוא יוצא עד היום שהוא ממומש – 15 שנה.

גדעון סער: זה נורמלי?

גדעון סער: אי-אפשר.

גדעון סער: אז אנחנו חייבים גם – – –

איתן כבל: אדוני – – –

גדעון סער: איך ניישב בין הרצון לפתור את משבר הדיור לבין דבקות בהליכים הכי מסורבלים שיש?

איתן כבל: אבל, אדוני השר, לך תבדוק.

איתן כבל: תביא לנו תרשים זרימה.

איתן כבל: קח פרויקט.

איתן כבל: תבין מי תוקע אותו – –

גדעון סער: תאמין לי – – –

איתן כבל: – – האם זה אנחנו או המשרדים עצמם.

גדעון סער: תאמין לי, חבר הכנסת כבל, שאני – –

מרב מיכאלי: עובדה שהיו 160,000 יחידות מאושרות.

גדעון סער: – – קטגור של מה שקורה.

גדעון סער: אתה לא צריך להיות קטגור של מה שקורה בוועדות המחוזיות.

גדעון סער: אבל אני מבין שגם יש בעיה בשיטה.

גדעון סער: למה הבאנו רפורמה?

גדעון סער: כי אמרנו שלא יכול להיות שכל המדינה תקועה בשבע ועדות.

גדעון סער: לכן אנחנו חייבים לבנות מבנה נורמלי של פירמידה, כי ברור שזה לא יתקדם אם נמשיך באותה הדרך.

גדעון סער: אבל ללא קשר אנחנו רואים פה מסלול.

גדעון סער: זה מסלול תכנוני.

גדעון סער: זה לא מסלול – – –

קריאה: – – –

גדעון סער: אני מסיים.

גדעון סער: וצריך עוד היצע, וצריך יותר מהר.

גדעון סער: אני רוצה לומר לחברת הכנסת מיכאלי על כל הדברים, וגם לחברי הכנסת אחרים שדיברו על נושאים שונים, ואני קורא לכם מתוך החוק, כי אני מניח שלא קראתם אותו, אחרת לא הייתם אומרים את הדברים: תוכנית לאומית לדיור תכלול הוראות להסדרת מבני ציבור, שטחים פתוחים, חניה, תשתיות ושימושים נוספים לטובת התוכנית וסביבתה.

איתן כבל: מה שנקרא – – –

מרב מיכאלי: המציאות אפעס – – –

גדעון סער: חברת הכנסת מיכאלי, את דיברת על ממשלות הימין.

גדעון סער: זה קצת שעשע אותי, ואני אגיד לך למה.

גדעון סער: קודם כול, אני מאחל לכם אריכות ימים באופוזיציה.

גדעון סער: אבל כמה שאני מנסה לשחזר את כל הממשלות הקודמות, מה שאת מכנה ממשלות הימין – אני לא יודע לאיזו ממשלה את מתכוונת.

גדעון סער: האם את מתכוונת לממשלה של אריק שרון, שבה הייתם שותפים, שאופיר פינס היה שר הפנים ובוז'י הרצוג שר הבינוי והשיכון?

תמר זנדברג: ומפלגת העבודה הייתה שותפה – – –

מיכל רוזין: – – –

יוני שטבון: חברי הכנסת ממרצ, קיבלתם את רשות הדיבור.

גדעון סער: האם את מתכוונת לממשלה של אהוד אולמרט, שבה הייתם חברים – –

איתן כבל: לא אני.

איתן כבל: לא אני.

גדעון סער: בסדר.

גדעון סער: התפטרת – – –

גדעון סער: חבר הכנסת כבל, תן לשר בבקשה לסיים.

גדעון סער: תודה.

מיכל רוזין: כל הכבוד.

מיכל רוזין: אתה צודק – – –

גדעון סער: – – הממשלה של אהוד אולמרט, שיצרה את הבעיה כשאסרה בינוי בכל מרכז הארץ, בין גדרה לחדרה, והיא יצרה את הפער, והיא עצרה את הקפיצה; של אהוד אולמרט, שהייתם חברים בה?

תמר זנדברג: זו הסיבה המרכזית שכולנו עדיין באופוזיציה – שמפלגת העבודה השתתפה בממשלת הימין.

גדעון סער: ואז קפצו המחירים, כתוצאה מזה, כי נוצרה בעיה של יחידות דיור במרכז הארץ.

גדעון סער: אולי את מתכוונת לממשלה הקודמת של ראש הממשלה נתניהו, שגם בה הייתם חברים?

תמר זנדברג: נכון.

גדעון סער: אני לא יודע לאיזו ממשלת ימין את מתכוונת.

מיכל רוזין: אני?

מיכל רוזין: – – –

גדעון סער: אז תני לי לגלות לך את הסוד.

גדעון סער: אתם, מפלגת העבודה, הייתם חברים בכל ממשלות הימין לשיטתך.

תמר זנדברג: צודק.

תמר זנדברג: זו הסיבה המרכזית שכולנו עדיין באופוזיציה.

גדעון סער: אני רוצה לומר לחבר הכנסת כבל למה לא בונים.

גדעון סער: קודם כול, בונים יותר היום ומתכננים יותר היום.

גדעון סער: יש פערים מאוד גדולים בין היתר בגלל אותה החלטה שגויה, ובגלל דברים אחרים, שהם מחייבים לסגור את הפערים בין ההיצע לביקוש.

גדעון סער: חבר האופוזיציה היחיד שהיה ענייני היה חבר הכנסת אייכלר; ואגב, בשתי ההצעות האחרונות, ולא רק בהצעה הזאת.

איתן כבל: – – – אומר כמה מילים טובות על השר – – –

גדעון סער: לא, הוא גם חלק בדבר מסוים בחוק הקודם.

גדעון סער: אבל היה ניכר קשר בין הרצון שלו – –

תמר זנדברג: – – –

גדעון סער: – – לתרום לפתרון משבר הדיור לבין זה שהוא תומך באמצעים.

מיקי רוזנטל: תשתחרר מתפקיד שר החינוך.

גדעון סער: לכן אני אומר: בואו וננקוט את אותם אמצעים, שאם נהיה רציניים – וזה לא דבר אחד, ויש עוד הרבה דברים בקנה שגם יגיעו לכנסת – נוכל להביא בשורה לאזרחי ישראל, ונוכל גם להביא לשינוי המצב הקשה בתחום מצוקת הדיור.

יוני שטבון: תודה רבה לשר גדעון סער על הדברים.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על החוק.

יוני שטבון: אני גם מעדכן שלאחר ההצבעה תהיה הודעה אישית של חבר הכנסת דב חנין לנוכח הדברים שנאמרו כאן, וכן הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד–2013.

יוני שטבון: קריאה ראשונה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 15 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת הבנייה למגורים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

איתן כבל: שלא יהיה טורח ציבור.

איתן כבל: תעשה את זה מהר.

יוני שטבון: בעד – 32, 15 מתנגדים, ואין נמנעים.

יוני שטבון: הצעת החוק התקבלה, והיא תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הפנים.

יוני שטבון: אנחנו עוברים להודעה אישית של חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ההודעה האישית שלי היא בעקבות דבריו של שר הפנים.

דב חנין: אדוני השר.

גדעון סער: אני מקשיב.

דב חנין: אדוני השר, אני מכבד אותך.

דב חנין: יש בינינו ויכוח קשה, ויכוח של השקפות עולם, וזה טוב שיש השקפות שונות.

דב חנין: אני מציע לך, כפי שאני מציע לעצמי, שלא לגלגל את הוויכוח הזה לפסים אישיים.

דב חנין: זה לא מתאים לא לך ולא לי.

דב חנין: לכן אני אומר שהדברים שאתה – – –

גדעון סער: לא יורד לפסים אישיים.

גדעון סער: אם אני אומר שאתה קומוניסט אתה נעלב?

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: אבל כשאדוני מדבר – – –

גדעון סער: לא פסים אישיים.

דב חנין: אני לא יודע על מי, אדוני – – –

גדעון סער: אתה קומוניסט, ואני מאמין בכלכלה חופשית.

דב חנין: לא, לא, לא.

דב חנין: אדוני שר הפנים – – –

גדעון סער: מה, אני העלבתי אותך באיזו דרך?

דב חנין: לא, לא, לא.

דב חנין: אדוני שר הפנים, אני מציע לכולנו – לא רק לך, גם לי – שלא לדבר בכנסת, כשמדברים על חברי כנסת שחולקים זה על זה, על שקרים ועל שנאה.

דב חנין: לא שקרים, ולא שנאה, אלא מחלוקת אמיתית שקיימת, ובמחלוקת כזאת, ככל שהוויכוח הוא יותר ענייני אפשר שהאמת תצא בצורה יותר טובה לאור.

דב חנין: אז אני מאחל לעצמי ואני מאחל לך שנמשיך להתווכח, ונעשה את זה בדרך שמכבדת את כולנו כחברי כנסת שחלוקים על הדרך אבל שותפים במטרה שיהיה טוב במדינה הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין על הדברים.

יוני שטבון: נעבור להודעת יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יוני שטבון: סליחה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יוני שטבון: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, הודעה דרמטית: אני מודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת יש עתיד; בוועדת הכספים – במקום חבר הכנסת שמעון סולומון, תכהן חברת הכנסת קארין אלהרר.

): תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

יוני שטבון: תם סדר-היום.

יוני שטבון: להזכירכם, מחר, י"א בחשוון תשע"ד, 15 באוקטובר 2013, ישיבת הכנסת תחל בשעה 15:00, ובשעה 15:15 נציין 40 שנה למלחמת יום הכיפורים.

יוני שטבון: ישיבה זו נעולה.

יוני שטבון: חורף טוב ובריא לכולם.