ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 61, 2013-08-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ב באלול תשע"ג, 28 באוגוסט 2013 למניינם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 9), התשע"ג–2013, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (הוראת שעה) (הארכת תקופת כהונה של מועצת הרבנות הראשית), התשע"ג–2013; תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל ללא נגיד – פגיעה ונזק לכלכלת ישראל

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 1131 ו-1132 בנושא:

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל ללא נגיד – פגיעה ונזק לכלכלת ישראל, של חברי הכנסת מרב מיכאלי ואחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונה תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, גם חבר הכנסת טיבי, אם יצטרף אלינו, יקבל עשר דקות, ונשמע את תשובת הממשלה מפי סגן השר אופיר אקוניס.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שזאת ממש תחושה של חופש גדול.

מרב מיכאלי: אנחנו מחוץ למליאה, באודיטוריום.

מרב מיכאלי: אין מה להגיד.

יולי יואל אדלשטיין: תחושה של חזרה מן החופש הגדול.

מרב מיכאלי: כן, בדיוק, אני מקווה לעמוד בציפיות של ההצגה.

מרב מיכאלי: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מצטערת שנאלצתי להטריד אתכם בפגרה, אבל אני מודה שכשפניתי לכנסת וביקשתי את כינוס הפגרה, זה היה ב-5 באוגוסט, תחילת החודש.

מרב מיכאלי: זה היה יום למחרת הפרסום בעיתון שלפיו מקרוביו של ראש הממשלה אומרים: כל אחד, רק לא היא.

מרב מיכאלי: היינו כבר שישה חודשים ללא נגיד, אחרי ניסיונות אחדים, שמייד אפרט לפניכם, להשיג לעצמנו נגיד.

מרב מיכאלי: המצוקה היא גדולה ובכל זאת, על הנגידה המכהנת בעצם בפועל, ראש הממשלה שולח מקורבים להגיד שרק לא היא.

מרב מיכאלי: חשבתי שמדובר בדבר שטעון הסבר ופניתי וביקשתי שנכנס את הכנסת לדון בסוגיה.

מרב מיכאלי: אלא מה?

מרב מיכאלי: עובדי ועובדות הכנסת היו בחופשה המרוכזת שלהם.

מרב מיכאלי: לא אנחנו נטריח, כמובן, את עובדות ועובדי הכנסת באמצע החופשה המרוכזת, בוודאי שלא, לא יעלה על הדעת.

מרב מיכאלי: ולכן אכן לא עלה על הדעת, ונקבע המועד של הכינוס מייד לאחר הפגרה המרוכזת.

מרב מיכאלי: היה ברור ב-5 באוגוסט שב-28 באוגוסט, מועד כינוס הפגרה, זה יהיה לא רלוונטי, זה ייראה ישן, חדשות ישנות, עבשות, פתטיות.

מרב מיכאלי: זאת תיראה כמו התעקשות קטנונית ומפגרת, אם תסלחו לי על המילה.

מרב מיכאלי: והנה אנחנו, 28 באוגוסט, שבעה חודשים לאחר שהודיע נגיד בנק ישראל הקודם סטנלי פישר על פרישתו, ואין לנו מושג מי יהיה הנגיד הבא.

מרב מיכאלי: ואמירתו של ראש הממשלה, דרך מקורביו לכאורה, כמובן – רק לא היא – עדיין מהדהדת.

מרב מיכאלי: אז אם לא אכפת לכם ולכן, אני רוצה בכל זאת לגולל באוזניכן את סדר ההתרחשויות.

מרב מיכאלי: עוד אפשר יהיה לכתוב על זה סאטירה טובה, אז למה לוותר?

מרב מיכאלי: ב-29 בינואר 2013 הודיע נגיד בנק ישראל, פרופסור סטנלי פישר, לראש הממשלה בנימין נתניהו, שהוא יסיים את תפקידו ב-30 ביוני 2013, לאחר למעלה משמונה שנות כהונה כנגיד.

מרב מיכאלי: בהודעה שפורסמה בו ביום מטעם בנק ישראל מסר הנגיד כי במהלך החודשים הקרובים הוא ימשיך לעסוק באופן מלא בכל הנושאים שעל סדר-יומו של הבנק, דבר שיאפשר לממשלה לנהל תהליך מסודר ומעמיק לבחירת הנגיד הבא.

מרב מיכאלי: במסיבת עיתונאים שכינס פרופסור פישר הוא המליץ בעקיפין על היורשת שלו.

מרב מיכאלי: הוא אמר, שימו לב: אני לא מתכוון להתערב במינוי של נגיד בנק ישראל הבא, אבל משנה לנגיד אמור להיות מישהו שאמור להחליף את הנגיד, ולא הייתי בוחר את הד"ר קרנית פלוג אלמלא חשבתי שהיא מתאימה לתפקיד.

מרב מיכאלי: על-פי פרסומים בתקשורת, פרופסור פישר גם המליץ באופן ישיר על הד"ר פלוג כמחליפתו בפני ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: על אף ההתראה הארוכה, ללא ספק, שמסר הפרופסור פישר לממשלה, רק ב-23 באוגוסט, חצי שנה אחרי, הודיע ראש הממשלה על המועמד להחליפו, הפרופסור יעקב פרנקל.

מרב מיכאלי: ועדת המינויים לתפקידים בכירים בשירות המדינה, ועדת טירקל, בראשות השופט בדימוס יעקב טירקל, התכנסה לראשונה ב-28 ביוני, שלושה ימים בלבד טרם פרישתו של הפרופסור פישר.

מרב מיכאלי: החל מ-1 ביולי, כפי שציינתי כבר קודם, מכהנת בפועל כנגיד או כנגידה – אם תרצו, אפשר להתווכח אם צריך או לא צריך להגיד נגידה.

מרב מיכאלי: בכל מקרה, בתפקיד נגיד בנק ישראל מכהנת הד"ר קרנית פלוג, ששימשה קודם לכן כמשנה.

מרב מיכאלי: ב-12 ביולי פורסם שבעקבות תלונה שהגיעה אליה, ועדת טירקל ביקשה מפרופסור פרנקל את גרסתו לתקרית שאירעה שבע שנים מוקדם יותר בנמל התעופה של הונג-קונג, שבמהלכה הוא נחשד בגנבה לכאורה, כמובן לכאורה, מחנות פריטים הפטורים ממס.

מרב מיכאלי: פרנקל נדרש לתאר את פרטי האירוע ולנמק מדוע העלים אותו מידיעת חברי ועדת טירקל.

מרב מיכאלי: פרנקל מסר את גרסתו לעניין, שמדובר באי-הבנה בלבד, ושבעקבותיה זכה להתנצלות כלפיו ולהכרת תודה על כך שלא תבע פיצויים.

מרב מיכאלי: למרות הגרסה הזאת, ב-29 ביולי, בעקבות לחץ ציבורי, הודיע הפרופסור פרנקל שהוא מסיר את מועמדותו לתפקיד הנגיד.

מרב מיכאלי: שבוע מאוחר יותר, כדאי לציין, ב-7 באוגוסט, הכחיש משרד המשפטים בהונג-קונג את גרסתו של פרנקל לאירוע – לא התנצל ולא נעליים.

מרב מיכאלי: ב-31 ביולי, חודש לאחר פרישתו של הפרופסור פישר ולאחר תום סאגת פרופסור פרנקל, הכריזו ראש הממשלה ושר האוצר על מינויו של פרופסור ליאו ליידרמן לתפקיד הנגיד.

מרב מיכאלי: בעקבות הודעתם הודיעה הד"ר פלוג, המשנה לשעבר, הנגיד בפועל, על התפטרותה מתפקידה המשנה לנגיד.

מרב מיכאלי: הגם שפורסם שעל מנת שלא תהיה תקלה נוספת שלח ראש הממשלה את ראש המועצה הלאומית לכלכלה, הפרופסור יוג'ין קנדל – שמסת

מרב מיכאלי: בר שחוץ מאשר תארים רבים בכלכלה יש לו כנראה גם תואר בבילוש – שלח אותו לפשפש בעברו של ליידרמן.

מרב מיכאלי: זמן קצר לאחר ההכרזה על המינוי הגיעה תלונה לוועדת טירקל על הטרדה מינית לכאורה בזמן שעבד בדויטשה בנק.

מרב מיכאלי: ב-2 באוגוסט הסיר הפרופסור ליידרמן את מועמדותו לתפקיד הנגיד.

מרב מיכאלי: ב-8 באוגוסט פורסם כי ראש הממשלה נתניהו ושר האוצר יאיר לפיד סיכמו על ארבעה מועמדים לתפקיד נגיד בנק ישראל: פרופסור מריו בלכר – אגב, זה שלושה ימים לאחר שפורסם בעיתונים כי מקורביו של ראש הממשלה אומרים: כל אחד, רק לא היא.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, דרוש כל אחד לתפקיד הנגיד.

מרב מיכאלי: ובכן, ב-8 באוגוסט הם סיכמו על ארבעה מועמדים: פרופסור מריו בלכר, מיכל עבאדי-בויאנג'ו, ויקטור מדינה ופרופסור צבי אקשטיין.

מרב מיכאלי: מייד התברר שמיכל עבאדי-בויאנג'ו לא שמעה מעולם על מועמדתה לתפקיד הנגיד ואף אינה מעוניינת בו.

מרב מיכאלי: הוחלט ששמותיהם יוגשו לוועדת טירקל ומתוכם ייבחר הנגיד הבא.

מרב מיכאלי: מיכל עבאדי-בויאנג'ו הודיעה שלא.

מרב מיכאלי: שלושת המועמדים הנותרים הופיעו בפני ועדת טירקל בשבוע שעבר, בימים רביעי וחמישי.

מרב מיכאלי: ב-23 באוגוסט פורסם שלוועדת טירקל הגיעה תלונה על הפרופסור צבי אקשטיין בחשד שנתן הרצאות בתשלום בזמן כהונתו כמשנה לנגיד.

מרב מיכאלי: היום הודיע אדם מטעמו של ראש הממשלה בוועדת הכספים, שבחירת הנגיד והכרזה על המועמד הנכון מתעכבת משום שלגבי שלושתם הגיעו טענות לוועדת טירקל, והן עדיין נבדקות.

מרב מיכאלי: כמו שאמרנו: דרוש כל אחד – רק לא היא.

מרב מיכאלי: יש לומר: הדבר הסביר לעשותו היה, על פניו, למנות את האישה שמשמשת משנה לנגיד בנק ישראל, שנגיד בנק ישראל ממליץ עליה, שטובי המומחים הכלכליים במדינת ישראל ממליצים עליה אף הם – למנות אותה באופן טבעי לנגיד הבנק הבא.

מרב מיכאלי: האם יש לראש הממשלה בעיה עם דברים שהם כדרך הטבע?

מרב מיכאלי: האם זו הטבעיות של המינוי שהציקה לו?

מרב מיכאלי: בנק ישראל – צריך לומר, רבותי וגבירותי – הוא מוסד ממלכתי.

מרב מיכאלי: ככל מוסד ממלכתי איננו עסקו הפרטי לא של נתניהו ולא של אף אחד אחר מהשרים בממשלת ישראל.

מרב מיכאלי: הנגיד הוא עניינו, למעשה, של כל אחד ואחת מאתנו, שכן יש לו השפעה דרמטית על הכלכלה של המדינה שלנו.

מרב מיכאלי: לא ברור מדוע לא קיבלנו עד היום הסבר מדוע רק לא היא; מה טוב כל אחד אחר מ"רק לא היא"?

מרב מיכאלי: ולמה עדיף, אגב, ייבוא של נגיד מחו"ל?

מרב מיכאלי: מה תועלת במועמד שמוכר היטב בלונדון ובבואנוס-איירס, אבל שלא חי כאן כבר 30 שנה?

מרב מיכאלי: האם הוא מכיר את ריקי כהן ואת מצוקותיה טוב יותר מקרנית פלוג?

מרב מיכאלי: מה משנה מינוי מיובא לכלכלנים ולכלכלניות הישראליות?

מרב מיכאלי: איזה מסר זה מעביר להם ולהן, ואיזה מסר זה מעביר לעובדות ולעובדי הבנק שמי שהייתה המשנה לשביעות רצון הממונים עליה – רק לא היא.

מרב מיכאלי: גחמה אישית הופכת באופן מתמשך ומדהים זה שבעה חודשים, חברות וחברים, את מינוי אחד התפקידים החשובים ביותר במדינת ישראל לפארסה מהממת.

מרב מיכאלי: העולם כולו, צריך להגיד, עומד ומשתאה, בתעלומה – מה דופי מצא קינג-ביבי בקרנית.

מרב מיכאלי: האמת, נדמה שאני יודעת מה הבעיה עם קרנית פלוג – פשוט לא בדקו מספיק טוב.

מרב מיכאלי: הרי באמת סתם קפצו למסקנות.

מרב מיכאלי: אילו היו בודקים ודאי היו מגלים: היא בטוח נעצרה פעם – אם לא בהונג-קונג אז אולי במלזיה; היא בטח הטרידה מינית פעם, לכאורה, מתישהו, באיזשהו בנק.

מרב מיכאלי: היא בטח עשתה משהו בניגוד לאישורים, לתקנות.

מרב מיכאלי: פשוט לא פשפשו מספיק טוב.

מרב מיכאלי: אולי שישלחו אותה לטירקל ונוכל להתקדם הלאה.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, שגם לרשותו יעמדו עשר דקות, אני רק מודיע שהנושא הבא על סדר-היום, לאחר שנשמע את תשובת סגן השר, ואם יהיו גם הצעות נוספות אנחנו נשמע אותן, אבל לאחר מכן הנושא הבא יהיה הצעה לסדר-היום בנושא כוונת האוצר לקצץ בפנסיה, העלייה המתוכננת במחירי הדלק, וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: זה שינוי בסדר-היום שנובע מכמה אילוצים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע על זה בתחילת הישיבה, כנדרש.

יעקב ליצמן: יש לי גם אילוצים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כולנו כאן על-פי בקשת האופוזיציה להתכנס ולקיים את הישיבה הזאת בתנאים, כפי שאמרה חברת הכנסת מיכאלי, של הצגה, אפילו כמו תיאטרון.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, בהצגה, חברי הכנסת, אני לא בטוח שהייתם עוברים בין השורות ולא מתחשבים בדובר שנמצא על הבמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: זה חלק מההצגה.

יולי יואל אדלשטיין: זה חלק מן ההצגה.

יולי יואל אדלשטיין: בסגנון של תיאטרון מודרני הקהל הוא חלק מן ההצגה, הבנו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, מי עונה על הפנסיה?

יולי יואל אדלשטיין: פנסיות זה השר מאיר כהן.

יעקב ליצמן: פנסיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: זאת שאלה טובה, אבל בהתלבטות בין להשאיר את המציעים ללא תשובה לבין לאפשר לשר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן להשיב בשם הממשלה, בחרתי באופציה השנייה.

יעקב ליצמן: זה גם יישאר בלי תשובה.

אורי מקלב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לעקוב לפי השעון שם על הקיר; אין, לצערי, שעון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, רבותי חברי הכנסת, אכן, אני תוהה, תמיד כשעולה הנושא של מינוי נגיד בנק ישראל, למה מתחילים לחפש בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: יש כאן מסר?

אחמד טיבי: המסר הוא שכל הכלכלנים המומחים, אנשי האקדמיה כאן בארץ, הם מתחת לסף תנאי הקבלה של התפקיד החשוב הזה?

אחמד טיבי: וכבר היו בעבר נגידים שהיו נגידים מקומיים.

אחמד טיבי: לכן אני אומר שיש כאן בארץ כלכלנים, אנשי מקצוע מוכשרים – גם ד"ר קרנית פלוג וגם אחרים.

אחמד טיבי: אבל קשה לא להתרשם, אדוני היושב-ראש, מהפארסה של המינוי הזה, וממה שמתגלה סביב המינוי הזה, שיש לו אספקטים משפחתיים.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת "אספקטים משפחתיים", אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: כל אישה שרוצה לדעת, למשל, אם לבעלה יש שלדים בארון, תציע אותו כמועמד לנגיד הבנק – –

אברהם מיכאלי: חקירה על חשבון הממשלה.

אחמד טיבי: – – ואז הוא ייבדק חינם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לומר שהדברים שנאמרים בלשון זכר תקפים גם בלשון נקבה.

אחמד טיבי: נכון, נכון, גם אם, כמו שאמרה עמיתתי חברת הכנסת מיכאלי, לא הולכים בכיוון הזה של מינוי נגידה, או נגיד – –

מרב מיכאלי: רק לא – – –

אחמד טיבי: – – אבל הדברים אמורים גם לגבי נגיד זכר וגם לגבי נגיד נקבה.

אחמד טיבי: האמת היא, אני התרשמתי לפני כמה דקות מהטריאדה הזאת, של הרצוג, מרגלית וכבל, שישבו פה, וראיתי שחיליק ישב לידכם, והתפלאתי – –

יולי יואל אדלשטיין: חיליק בר.

אברהם מיכאלי: אסור שתהיה רביעייה.

אחמד טיבי: – – היא התרסקה לפני שניות, והיא ממשיכה להפריע.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, נקודה נוספת של בנק ישראל, בנושא שמעניין אותי מאוד, היא תעסוקה וקליטה של ערבים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: יש כ-900 מועסקים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: אני התחלתי לעסוק בנקודה הזאת, של קליטת ערבים בבנק ישראל, לפני כמה שנים.

אחמד טיבי: אני תמיד מנסה לשאול בהרצאות: לדעתכם, כמה ערבים יש בבנק ישראל?

אחמד טיבי: ואז אנשים מתחילים לומר אחוזים, מספרים וכדומה.

אחמד טיבי: אז, כשהתחלתי לעסוק בנושא הזה, היו אפס ערבים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: היו דיונים, היו מכתבים, היו מחאות – גם הנגיד הקודם, גם הנגיד הנוכחי.

אחמד טיבי: כוונות טובות יש.

מרב מיכאלי: למי?

אחמד טיבי: להם.

אחמד טיבי: הם תמיד אמרו לי: אין בעיה עם זה.

מרב מיכאלי: באסל היה יכול להיות נגיד מעולה.

אחמד טיבי: אני העליתי את זה לפני שבועיים – –

אראל מרגלית: מה עם נגידה ערבייה?

אחמד טיבי: – – ולכן – – –

מרב מיכאלי: באסל גטאס – – –

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אולי היא דווקא מבינה.

יולי יואל אדלשטיין: למה את מפרשת כוונות?

אחמד טיבי: תודה, זהבה.

אחמד טיבי: תודה, זהבה.

איתן כבל: בשיטה הזאת עדיף שיהיה גבר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בבקשה.

אחמד טיבי: אני דווקא שייך לפוליטיקאים שלא מבטלים מתחרים פוליטיים, בניגוד לאחרים.

אחמד טיבי: בניגוד לאחרים.

זהבה גלאון: איך זה בא לידי ביטוי?

אחמד טיבי: למשל, אני הרשיתי לך לקחת את עיסאווי פריג' לרשימה שלך.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: הוא הבין שזאת מחמאה.

אחמד טיבי: ולכן שאלתי כמה ערבים יש בבנק ישראל, והתברר שיש אפס ערבים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: אחרי דיונים ומחאות אני קורא ידיעה חשובה בעיתון, חבר הכנסת ריבלין, על בשורה, שמספר הערבים בבנק ישראל – זו המשמעות – עלה לאין-סוף.

ראובן ריבלין: לשניים.

אחמד טיבי: לא, לא לשניים.

אחמד טיבי: מאפס לאחד זה אין-סוף, אדוני.

ראובן ריבלין: במתמטיקה זה עלייה.

אחמד טיבי: מאפס לאחד זה עלייה אין-סופית.

אחמד טיבי: במתמטיקה זה עלייה אין-סוף.

אראל מרגלית: זה רק בתורת הגבולות.

אחמד טיבי: הייתה הודעה לתקשורת: נקלט ערבי בבנק ישראל.

אחמד טיבי: נקלט ערבי בבנק ישראל, אתה מבינים מה?

מאיר שטרית: מה הוא עושה שם?

אחמד טיבי: מה הוא עושה שם, שואל חבר הכנסת שטרית.

אחמד טיבי: אז אני רוצה לספר לכם על מודעת דרושים שפרסם בנק ישראל לפני מספר שנים.

קריאה: לדעתי אתם תיאמתם.

אחמד טיבי: לא, יש לי תשובה לכל שאלה.

אחמד טיבי: הייתה מודעת דרושים: דרוש מונה כספים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: למטה, בכתב קטן, כתוב: רצוי בוגרי צבא.

מאיר שטרית: יש ערבים שהיו בצבא.

אחמד טיבי: התקשרתי ושאלתי, אמרתי: רבאק, אתם מונים כסף תחת אש?

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

אחמד טיבי: והמודעה התבטלה.

אחמד טיבי: הסעיף התבטל.

אחמד טיבי: אבל הערבי שהתקבל אז דווקא היה במחלקת כלכלה.

אחמד טיבי: הוא היה כלכלן בבנק, מוצלח.

אחמד טיבי: הוא עזב ולא הועזב.

אחמד טיבי: אחרי שהוא עזב, נשארו ללא.

אברהם מיכאלי: בגלל זה ירדו לאפס.

אחמד טיבי: חזרו לאפס.

אחמד טיבי: חזרה, ירידה – למדנו, חבר הכנסת מיכאלי – אין-סופית.

אחמד טיבי: הייתה עלייה אין-סופית – ירידה אין-סופית.

אחמד טיבי: נדמה לי שהיום, אני לא בטוח, נדמה לי שהיום יש או אחד או שניים או שלושה או ארבעה.

אחמד טיבי: הם לא קבועים, חבר הכנסת ישראל חסון.

אחמד טיבי: הם לא קבועים, הם ארעיים.

אחמד טיבי: כמו רוב העובדים הערבים בחברת החשמל, אגב.

אחמד טיבי: הם ארעיים.

אחמד טיבי: יש קבועים, כדי להיות הגון, אבל רובם ארעיים.

אחמד טיבי: ולכן אני תוהה: מה, אין כלכלנים, מנהלי חשבונות, סטודנטים, כאן בירושלים, שיכולים להתקבל לבנק ישראל?

אחמד טיבי: לא שלושה, לא ארבעה, 20, 30.

אחמד טיבי: תנו לי להיסחף.

אחמד טיבי: אומרים לי נסחפת, תנו לי להיסחף.

מיכל רוזין: יש פה פרדוקס.

אחמד טיבי: יש קונספט אצל המנהלים, הכול – – –

איתן כבל: כל כדור הם יודעים לתת?

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: כדור שמחלימים ממנו, חבר הכנסת כבל.

אחמד טיבי: ולכן, זה כמו הרופאים הערבים בבתי-חולים.

אחמד טיבי: יש כמה בתי-חולים שכשאתה נכנס בשבת אתה יודע מה אתה פוגש.

אחמד טיבי: אבל למרות זאת אתה נכנס, אתה מנותח.

אחמד טיבי: הרופא הערבי פותח לך את הבטן וגם סוגר אותה, למרות שאתה יהודי, ואתה מבריא.

אחמד טיבי: והרופא הזה, כשהוא מגיע לנתב"ג, דווקא חולה פוטנציאלי שלו לשעבר, שעובד כסלקטור, אומר לו: תוריד את המכנסיים, תוריד את החגורה.

ישראל חסון: הוא פותח וסוגר.

ישראל חסון: גם הוא סוגר.

אחמד טיבי: הבנת?

אחמד טיבי: מחזיר לו טובה כנגד טובה.

אחמד טיבי: חגורה כנגד סכין ניתוח.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ישראל חסון: ד"ר טיבי, אז גם הוא אומר לו תסגור.

אחמד טיבי: אני מעלה את הנקודות האלה כהמשך לעבודתה של הוועדה הפרלמנטרית.

מאיר שטרית: הערבים נהיו מסתערבים.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: המסתערבים הורגים לאחרונה.

איתן כבל: אם תיפתר הבעיה, יבטלו סוף-סוף את הוועדה שלך.

אחמד טיבי: הוועדה לא הוקמה.

אחמד טיבי: עדיין לא הגשתי בקשה.

יולי יואל אדלשטיין: היא כבר נסגרה.

אחמד טיבי: עדיין לא הגשתי בקשה להקים את הוועדה.

אחמד טיבי: במשרד הרווחה האחוז עלה על 10% – –

יצחק הרצוג: תזכיר שהיו משרדים שכן עשו דברים כאלה.

אחמד טיבי: – – היעד של ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: למרות שהשיעור שלנו באוכלוסייה הוא 20%, היעד שלה היה 10%.

אחמד טיבי: אז יש שני משרדים, נדמה לי, תרבות ורווחה, שהגיעו ליעד הממשלתי, שהוא לא היעד שלנו.

אחמד טיבי: יש משרדי ממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסיים בבקשה.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: יש משרדי ממשלה שהאחוז של הערבים בהם מתקרב לאפס.

אחמד טיבי: יש גם חברות ממשלתיות שהשיעור של הערבים בהן מתקרב לאפס.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על מדינת ישראל 2013, וזה ציון לגנאי.

אחמד טיבי: אני אסיים בזה שאצטט עבודת מחקר מקצוענית, שאומרת שמדינת ישראל – המשק הישראלי מפסיד כל שנה כ-40 מיליארד שקל בשל העובדה שערבים לא נקלטים במשק ובכלכלה הישראלית.

אחמד טיבי: יש כאלה שלא רוצים לעבוד.

אחמד טיבי: הערבים רוצים לעבוד, אבל הדלתות סגורות בפניהם.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את תשובתו של סגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אזכיר בינתיים, בעקבות ההרצאה המאלפת של חבר הכנסת טיבי, כולל פתיחת וסגירת בטן בשבת, שהנושא הוא מינוי נגיד בנק ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: אבל פתחתי טוב.

יולי יואל אדלשטיין: גם סגרת טוב.

אופיר אקוניס: – – בקרוב ימונה נגיד חדש לבנק ישראל.

אופיר אקוניס: אני אינני רוצה – – –

יצחק כהן: זו תהיה קרנית פלוג?

אופיר אקוניס: אני לא רוצה להתחייב שזה יקרה עוד לפני ראש השנה.

יצחק כהן: זו תהיה קרנית פלוג?

אופיר אקוניס: אני לא רוצה להתחייב שזה יקרה עוד לפני ראש השנה.

יצחק כהן: תענה כן או לא.

אופיר אקוניס: אבל תהליך המינוי בעיצומו.

זהבה גלאון: כבר המון זמן.

אופיר אקוניס: ביום ראשון, 25 באוגוסט 2013, הופיע ראש הממשלה בפני הוועדה המייעצת למינויים לתפקידים בכירים, היא ועדת טירקל המפורסמת.

אופיר אקוניס: ולאחר שהוועדה תקבע כי אין מניעה למינוים של צבי אקשטיין, ויקטור מדינה ומריו בלכר לתפקיד – –

יצחק כהן: מה עם קרנית?

אופיר אקוניס: – – יכריעו ראש הממשלה ושר האוצר מי מבין השלושה יובא לאישורה של מליאת הממשלה.

אברהם מיכאלי: שר האוצר בשווייץ.

אופיר אקוניס: אני מאמין, אדוני היושב-ראש, שכל מי שייבחר יזכה לברכת הדרך ולברכת הצלחה מכל סיעות הבית.

אופיר אקוניס: תודה.

מרב מיכאלי: בלי אמונה גם צסק"א לא הייתה אוכלת אותה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר שטרית ביקש להציע הצעה נוספת מן האולם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, זה ביזיון של הכנסת שעולה סגן שר או שר מקשר ונותן תשובה של 20 שניות על הצעות לסדר-היום.

זהבה גלאון: בשביל זה כינסנו כאן את המליאה היום?

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, את יודעת שאני לא יכול לבקש ממנו אורך מינימום לתשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: מה שהיה לו לומר, מה שנמסר לו, הוא מסר.

זהבה גלאון: יש איזה כבוד לכנסת.

זהבה גלאון: זו זילות עבודת הכנסת.

זהבה גלאון: ככה הקימו את הממשלה הזאת, ככה אתם נראים.

זהבה גלאון: בשביל זה כינסנו את המליאה, בשביל לקבל תשובה כזאת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע הצעה נוספת מפי חבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ביקשתי להתייחס לנושא רק כדי להעמיד שתי נקודות.

מאיר שטרית: האחת, שרצוי, אני אומר, רצוי מאוד, שמועמדים ייבדקו לפני שמגישים אותם כמועמדים, והבדיקה צריכה להיעשות קודם ולא אחר כך.

מאיר שטרית: זו הטעות הבסיסית שנעשתה בעניין הזה.

מאיר שטרית: אני, אגב, הכנתי הצעת חוק לנסות לעשות גם בעניין הזה של מינויים ציבוריים משהו שקיים במערכת המשפט לגבי מינוי שופטים, והרעיון שלי הוא להחיל את זה גם על מינוי של נגיד או של אנשים שנבחרים בוועדת איתור – 30 יום לפני כינוסה של הוועדה למינוי שופטים מפרסמים את שמות כל השופטים ונותנים אפשרות לציבור, מי שיש לו טענה או תלונה – – –

ראובן ריבלין: המועמדים, לא השופטים.

מאיר שטרית: המועמדים.

מאיר שטרית: אתה צודק, אדוני – המועמדים.

מאיר שטרית: נותנים אפשרות לציבור להתייחס למועמדים הללו, אם יש עליהם טענות כלשהן.

מאיר שטרית: ובאמת, מניסיוני כשר משפטים, לפני כינוס ועדות למינוי שופטים היינו מקבלים לעתים מכתבים נגד אותם מועמדים, והיינו בודקים את כל הטענות אחת לאחת, כולל ריאיון עם המועמד עצמו ועם מי שהגיש את התלונה.

מאיר שטרית: אם יש ממש בתלונה, אז באמת מטפלים בהתאם.

מאיר שטרית: אם אין ממש, פוסלים ונגמר העניין.

מאיר שטרית: הדרך הזו שכופה חודש של פרסום שמות המועמדים נותנת הזדמנות לכל מי שיש לו – לומר את דבריו, או שישתוק לעד, כמו שאומרים בחתונה נוצרית.

מאיר שטרית: אני חושב שזו דרך נכונה גם במקרה של איתורים כאלה.

מאיר שטרית: זה היה מונע הרבה מאוד תקלות ובעיות, לא רק לממשלה, גם למועמדים עצמם.

מאיר שטרית: אני בטוח שכל אחד שעבר את התהליך נגרם לו נזק נוראי.

מאיר שטרית: ואני מתייחס בעיקר לליאו ליידרמן, שאותו הכרתי טוב גם כאן בבנק ישראל, המפקח על הבנקים.

מאיר שטרית: הוא מהר מאוד נבהל – ברגע שהתחילו לטפל בו, אמר: תודה רבה, אני לא רוצה טובות, הולך הביתה.

מאיר שטרית: הדבר הזה יכול למנוע את כל הצרות האלה גם למועמדים וגם לממשלה, ואני מקווה באמת שהממשלה והכנסת יאשרו את החוק הזה, דבר שיכול להביא תועלת לשני הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת מאיר שטרית, ומזמין את חבר הכנסת אבישי ברוורמן להצעה נוספת.

אבישי ברוורמן: שתי מילים.

אבישי ברוורמן: דבר אחד: אני באמת מקווה שראש הממשלה – שהוא הבוחר, לא שר האוצר במקרה הזה – יבחר נגיד לפני ראש השנה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהגיע הזמן לבחור ולגמור עם הסיפור הזה שגורם לנו נזק מבחינת האיתות הבין-לאומי.

אבישי ברוורמן: לא שאיזו החלטה גורלית – קרנית פלוג מקבלת את כל ההחלטות בתבונה.

אבישי ברוורמן: לגבי הנושא הזה, שני דברים: חבר הכנסת שמולי ואנוכי הגשנו כבר הצעת חוק לגבי ועדת איתור לנגיד, כדי שלא תחזור הפארסה הזאת, שסטנלי פישר הודיע כבר לפני חצי שנה שהוא עוזב; אבל מעבר לזה, לאור מה שקרה, אני מציג ואציג לחברי עוד – אני חושב שאנחנו צריכים ליצור שימוע רציני, לא פופוליסטי.

אבישי ברוורמן: אנחנו עובדים על הצעת חוק שיש בה שילוב של האספקט האמריקני, הבריטי והצרפתי: שופט בית-המשפט העליון, שר, כמה חברי כנסת, כולל מבקר המדינה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נגיש את זה כדי שיהיה שימוע לגבי מועמדים גם מעבר לנגידות – רמטכ"ל, כל התפקידים האחרים – וגם שמי שירצה יוכל לפנות, אבל תהיה שקיפות, כמו במקומות האחרים, וזה לא יהיה אנונימי, לא כל הטוקבקים הקנויים האלה וכל הדברים האנונימיים.

אבישי ברוורמן: בצורה הזאת, בצורה מושכלת, מי שהולך לתפקיד ציבורי ידע שהוא צריך לחשוף את עצמו, אבל זה ייעשה בצורה מבוקרת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

זהבה גלאון: – – – אתם לא חושבים שני צעדים קדימה על ההצעות שלכם – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין מסגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אקוניס, שבעצם זה לא נאמר לפרוטוקול, אבל אתה תודיע לפרוטוקול מה אתה מבקש לעשות עם ההצעות.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: קודם כול, הערתה של יושבת-ראש מרצ: אני מאוד מכבד – – –

אחמד טיבי: מנהיגת מרצ.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: במרצ יש רק מנהיגים; אין יושבי-ראש.

אופיר אקוניס: להערתה של חברת הכנסת זהבה גלאון: אני מאוד מכבד את הכנסת, מאוד מעריך את הכנסת.

אופיר אקוניס: תשובתי הייתה מאוד עניינית, היא לא הייתה כדי, אדוני היושב-ראש, חלילה לזלזל בכנסת.

אופיר אקוניס: אני חושב שנאמרו דברים מאוד ברורים.

אופיר אקוניס: אם את רוצה – איפה היא, חברת הכנסת גלאון?

אופיר אקוניס: – אני מבטיח לה שבתשובה הבאה נאריך בדברים עד שהיא כבר לא תרצה לשמוע את התשובה עד תומה.

אופיר אקוניס: אז זה כדי לשפר עמדות.

אופיר אקוניס: אני מבין, אדוני היושב-ראש, שהיום התקיים בוועדת הכספים דיון בנושא מינוי הנגיד.

אופיר אקוניס: לממשלה – אנחנו מוכנים, חברת הכנסת מיכאלי, אני מבין שזאת גם הצעה של חבר הכנסת טיבי – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אופיר אקוניס: – – אתם רוצים דיון במליאה או בוועדת הכספים – אנחנו אתכם בעניין הזה.

מרב מיכאלי: אנחנו רוצים הסבר – – –

אופיר אקוניס: אתם קיבלתם הסבר.

אופיר אקוניס: נמתין בסבלנות, גברתי – – –

מרב מיכאלי: – – –

אופיר אקוניס: אמרתי, אני לא אחזור על התשובה – היא בפרוטוקול הכנסת.

אופיר אקוניס: נמתין להחלטתה של ועדת – – –

מרב מיכאלי: – – – לא קיבלתי הסבר – – –

אופיר אקוניס: זהו הסבר.

אופיר אקוניס: נמתין להחלטתה של הוועדה, ואחר כך ראש הממשלה ושר האוצר יכריעו, ויביאו, גברתי, כפי שמתחייב מהחלטת הממשלה, יביאו לפחות 48 שעות קודם, אדוני היושב-ראש, יודיעו במי הם בחרו ואז תתכנס מליאת הממשלה כדי לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם מה שנותר לנו זה לשאול את חברת הכנסת מיכאלי: גברתי, את מסכימה להצעה שיהיה דיון בוועדה?

מרב מיכאלי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, דיון בוועדה?

אחמד טיבי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע ידנית.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, אדוני סגן המזכירה?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע ידנית.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד דיון בנושא של מינוי הנגיד בוועדה, אנחנו נחליט אחר כך איזו ועדה – ירים את ידו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להוריד.

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רואה מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה התקבל פה אחד.

יולי יואל אדלשטיין: האם הדיון יתקיים בוועדת הכספים?

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: הנושא יעבור לוועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיה צורך – – –

עיסאווי פריג': היום התקיים דיון של שעתיים בוועדת הכספים – – –

אראל מרגלית: כל הצעת החוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: יהיה נושא.

יולי יואל אדלשטיין: במידה ויידרש דיון נוסף – אז יהיה דיון ואת הדיון יפתחו, מטבע הדברים, חברי הכנסת מיכאלי וטיבי שיזמו את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כוונת האוצר לקצץ בפנסיה, העלייה המתוכננת במחירי הדלק והקיצוץ בקצבאות הילדים

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים, כפי שהודעתי כבר, להצעות לסדר-היום מס' 1137 ו-1138 בנושא: כוונת האוצר לקצץ בפנסיה, העלייה המתוכננת במחירי הדלק והקיצוץ בקצבאות הילדים, של חברי הכנסת מיכל רוזין ויצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושבת שפארסת אי-מינוי הנגיד, ואולי אפשר לקרוא לזה בשם יותר נכון:

מיכל רוזין: אי-מינוי הנגידה – כי אולי זה היה פותר את כל הפארסה שמתקיימת עד עכשיו – מגלמת בתוכה את אי-תפקוד הממשלה ואת חוסר ההבנה לגבי מדיניות הממשלה ולאן היא הולכת ומה היא רוצה להתוות ומה היא רוצה ליצור פה במדינה.

מיכל רוזין: אנחנו בחודשים האחרונים, עוד במושב הקיץ, דיברנו רבות – שתקנו אפילו, כבר לא היה לנו מה להגיד מרוב תדהמה על צעדי הממשלה מכל כיוון אפשרי, אז גם שתקנו הרבה בנושא התקציב והמצב במדינה.

מיכל רוזין: זה היה התקציב הראשון מאז המחאה החברתית.

מיכל רוזין: היו לנו ציפיות מאוד מאוד גבוהות.

מיכל רוזין: היה גל זעם ציבורי גדול, וחשבנו שאחרי ועדת טרכטנברג, אחרי הבחירות, דברים פה ישתנו.

מיכל רוזין: היו מי שאמרו: באנו לשנות.

מיכל רוזין: והתחושה הייתה שאין שינוי.

מיכל רוזין: אבל בתחושה, כמו שאומרים, לא הולכים לבנק.

מיכל רוזין: עם תחושות לא הולכים לבנק.

מיכל רוזין: ופורסם רק לאחרונה שד"ר עדי ברנדר, מנהל האגף למקרו-כלכלה בבנק ישראל, החליט לבדוק את העניין.

מיכל רוזין: הוא אמר: יש פה תחושות נורא קשות של הציבור, יש גל זעם קשה של הציבור.

מיכל רוזין: הוא ראה שהאופוזיציה כל הזמן אומרת: המצב רע, המצב לא משתפר, לא משפרים, אין מדיניות יותר חברתית.

מיכל רוזין: הוא הלך ובדק, השווה את התקציב הנוכחי לתקציב מלפני עשור, תקציב 2004, וניסה לברר, לאור כל הביקורות החריפות, בעצם מה השתנה פה בעשור האחרון מבחינת סדרי העדיפויות האזרחיות של הממשלה ובעיקר החברתיות.

מיכל רוזין: ומה הוא גילה?

מיכל רוזין: שבעצם לא השתנה כלום בעשר השנים האחרונות.

מיכל רוזין: למרות הפוליטיקה החדשה, והשוויון בנטל והמחאה החברתית – שום דבר.

מיכל רוזין: והסטטוסים המדהימים בפייסבוק: כמה אנחנו חברתיים ובאנו לשנות ובאנו לעשות פה עולם אחר ומדינה אחרת – בעצם שום דבר לא השתנה.

מיכל רוזין: אנחנו רואים כל הזמן את אותה שיטה.

מיכל רוזין: השיטה הזאת הולכת לאורך כל הדרך.

מיכל רוזין: אף אחד לא מתכוון לשנות אותה, בטח לא הממשלה הזאת שבעצם משכפלת את הממשלות הקפיטליסטיות הקודמות.

מיכל רוזין: לא רק זה.

מיכל רוזין: גם מפת סדרי העדיפות הלאומית, שידובר עליה רבות בהצעה לסדר-היום, גם המפה הזאת, ראינו, משכפלת פה לא את מפת סדרי העדיפות הלאומית מבחינה חברתית, מבחינה כלכלית; בעצם משכפלת שוב את המפה מבחינה ביטחונית ומבחינה פוליטית.

מיכל רוזין: שוב צורפו התנחלויות רבות למפת העדיפות הלאומית, ולעומת זאת, מקומות כמו אשקלון, שחשופים אולי גם לסכנה ביטחונית אבל כמובן גם לקשיים כלכליים, קריית-גת ומקומות נוספים, לא צורפו למפת העדיפות הלאומית.

מיכל רוזין: אתמול, בעצם קרה משהו.

מיכל רוזין: אתמול בשעת בוקר מוקדמת, בסיבוב של כמעט חצי שעה, פיזרתי, כמו שאומרים, שלושה ילדים לשלושה מוסדות חינוך: לבית-ספר יסודי, לחטיבת ביניים ולתיכון.

מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד לכם שאפשר לדבר דיבורים מאוד יפים, ועל שינויים, אבל כשאנחנו שולחים את ילדינו לבית-הספר ואנחנו רואים את הרמה של בית-הספר, ואנחנו רואים את מצב הצפיפות בכיתות, שמגיעה עד ל-40 ילדים בכיתה; כשאנחנו רואים את הייאוש בעיניים של המורות שאין להן מקום לשבת עם ילדים, שלמרות הרפורמות של "אופק חדש" וכל מיני רפורמות, "עוז לתמורה" – סליחה – לא מצליחים למצוא מקום לשבת עם ילדים, ללמד אותם, לעשות את השעות הפרטניות.

מיכל רוזין: זה נהפך לאות מתה.

מיכל רוזין: הם לא באמת יכולים להקדיש יותר זמן לילדים מתקשים, הם לא יכולים לאתגר את הילדים החזקים.

מיכל רוזין: אז מה שזה אומר בעצם, ששני-שלישים מהילדים במדינת ישראל שאתמול התחילו את כיתה א' בעצם לא יוכלו להגיע להשכלה הגבוהה, לא יוכלו להגיע להשכלה מספקת.

מיכל רוזין: והשכלה לא ראויה מביאה לכך שתהיה להם פרנסה לא ראויה, ופרנסה לא הולמת, שלא תבטיח את עתידם.

מיכל רוזין: אנחנו משחזרים את מצבם של אותם אנשים שלא מצליחים להגיע למקומות שאנחנו רוצים שהם יגיעו.

מיכל רוזין: אנחנו משחזרים את זה באותם מקומות.

מיכל רוזין: ומי נפגע מכך?

מיכל רוזין: הרי כשאנחנו בודקים את הנתונים – הנתונים האלה אינם סוד – אנחנו מגלים שאלה שאינם מגיעים לי"ב, אינם מגיעים לתעודת בגרות, אינם מגיעים להשכלה הגבוהה, הם אותן קבוצות מוחלשות.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים שוב על פריפריה, אנחנו מדברים שוב על מגזר חרדי, מגזר ערבי.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים על אלה שמראש אנחנו רוצים לחזק אותם, ולהעלות אותם, ולהפוך אותם לקבוצות יותר חזקות באוכלוסייה, וזה לא מה שקורה.

מיכל רוזין: אנחנו מחלישים יותר ויותר את החינוך הציבורי, אנחנו מחזקים מסגרות פרטיות, חצי פרטיות, ובעצם מפריטים לא רק את החינוך; מפריטים את העתיד של הילדים שלנו.

מיכל רוזין: מערכת החינוך הפכה להיות בעצם סוג של גורם שמשמר את המעמד החברתי הנמוך של קבוצות באוכלוסייה.

מיכל רוזין: כן, אנחנו עושים את זה.

מיכל רוזין: זו לא מקריות, זו שיטה, זו מדיניות.

מיכל רוזין: אם לא נעביר יותר כספים לפריפריה – ופריפריה היא לא רק גיאוגרפית, פריפריה היא גם חברתית; בהרבה מקומות בארץ יש פריפריה ויש מרכז באותה עיר, שיכולה להיות במרכז הארץ – אבל אם לא נעביר את הכספים למקומות המוחלשים, אם לא נחזק שם את המורים, אם לא נהפוך את המורים לאנשים מרוצים, שמחים, שבאים לבית-הספר עם חיוך, עם אידיאולוגיה, עם שאיפה להצליח ולחזק את הילדים, שיש להם מקום לשבת עם ילד, ללמד אותו ולחזק אותו, אנחנו נכשלים בכל הנושא של ריבוד חברתי, אנחנו נכשלים בקידום כל נושא חברתי וכלכלי במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אז אנחנו מדברים על כך שמקשים מיום ליום על האוכלוסייה פה, בישראל.

מיכל רוזין: החינוך הוא לא כמו שאנחנו היינו רוצים שיהיה.

מיכל רוזין: ואז באים ואומרים: בואו נקצץ 10% מהפנסיות.

מיכל רוזין: אין כסף, אין מספיק כסף בריביות של הפנסיות, צריך לשבור – לפתור את משבר הפנסיה, אחרת כולנו נהיה עניים כשנזדקן.

מיכל רוזין: אבל הפתרון צריך לבוא ממקום אחר.

מיכל רוזין: הפתרון הקל ביותר הוא לבוא לאוכלוסייה ולקחת עוד ועוד מסים; לבוא לאוכלוסייה – לקצץ לה מהפנסיה; לבוא לאוכלוסייה ולקחת עוד מס על דלק.

מיכל רוזין: ואני לא נגד מיסוי, אני חושבת ששירותים חברתיים זה דבר חשוב מאוד, והמיסוי הוא מה שבעצם מחזיק את השירותים החברתיים.

מיכל רוזין: אני בעד יותר שירותים חברתיים של המדינה.

מיכל רוזין: אני חושבת שצריכים להיות יותר תקציבים לרווחה ולבריאות, ובוודאי ובוודאי לחינוך.

מיכל רוזין: אבל האופציה הקלה בעצם של הממשלה היא, שוב: להעלות מסים על דלק, לקצץ בפנסיה, במקום בעצם לבדוק מה האחוזים שנגבים על-ידי מנהלי הפנסיה.

מיכל רוזין: אני מסיימת.

מיכל רוזין: זה מבט לסיום?

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, יש לך עוד שתי דקות.

מיכל רוזין: אוקיי.

מיכל רוזין: הסיבה היחידה והאמיתית לכך שקרנות הפנסיה הפכו להיות מדוללות היא שהעבירו אותן לידיים פרטיות.

מיכל רוזין: שוב אנחנו מגלים שההפרטה היא בעוכרינו.

מיכל רוזין: שוב אנחנו מגלים שההפרטה מביאה, שוב, להבדלים ופערים חברתיים קשים ביותר.

מיכל רוזין: אז אין לנו נגידה, כי לא רצו למנות אישה, וחיפשו נגיד שיהיה חלק מסוג של לובי כלכלי רגיל, שמאז ומתמיד קיים פה.

מיכל רוזין: ממשיכים לשחזר את אותו תקציב חברתי שלא השתנה בעשור האחרון.

מיכל רוזין: אין פה שום שינוי, והמחאה החברתית כאילו לא הייתה.

מיכל רוזין: בעצם מצפצפים על הציבור.

מיכל רוזין: בואו נגיד את האמת: מצפצפים על כולנו, ובמידה מסוימת כנראה אנחנו שותקים, כנראה אנחנו לא מספיק מתרעמים.

מיכל רוזין: כי אם רוצים עכשיו גם לקצץ לנו בפנסיה ולהעלות את מחירי הדלק, כנראה אנחנו שותקים.

מיכל רוזין: אז הפסקנו לשתוק.

מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לזעוק את זעקת הציבור, ונקרא לציבור להצטרף אלינו.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק כהן, באותו נושא: כוונת האוצר לקצץ בפנסיה, העלייה המתוכננת במחירי הדלק – –

אבישי ברוורמן: סגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: – – והקיצוץ בקצבאות הילדים.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו ערב ראש השנה תשע"ד, ועשרות אלפי משפחות נחתה עליהן חרב הקיצוצים בבשר החי, במלוא המשמעות של המילה; עשינו חשבון – זה לא מצחיק, ד"ר קול.

יצחק כהן: זה לא מצחיק.

יצחק כהן: לא מצחיק.

יצחק כהן: היה לך איזה שר חינוך שקיבל התקף צחוק היסטרי בגלל איזו אסוציאציה סקסיסטית, אבל זה לא מצחיק.

יצחק כהן: על כל פנים, עשרות אלפי, אם לא מאות אלפי משפחות נכנסות לחג, לראש השנה כאשר ממשלה בלי שום סיבה כלכלית הנחיתה עליהן באבחת גרזן קיצוץ של מאות ואלפי שקלים בחודש.

יצחק כהן: עשינו חשבון: אברך שלומד תורה בארץ-ישראל, בממשלה שמכהנים בה גם אנשים מהבית היהודי קיצצו לו – ועם ארבעה ילדים, הוא מקבל קצבה כלשהי מהכולל, קצבה עלובה – קיצצו לו מההכנסה השוטפת שלו 1,350 שקל בחודש.

יצחק כהן: משה גפני, אברך עם ארבעה ילדים קיבל הפחתה של 1,350 שקל בחודש – –

יפעת קריב: – – –

יצחק כהן: – – כולל – כולל הכולל.

יפעת קריב: גפני – – –

יצחק כהן: זה לא מצחיק.

יצחק כהן: חברת הכנסת מיש עתיד, זה לא מצחיק.

יפעת קריב: לא לא – – – אני צריכה לדאוג לתנאים ולשכר שלך?

יצחק כהן: לא – – –

יפעת קריב: – – – לתנאים ולשכר – – –

יצחק כהן: לא לא, את לא מקשיבה גם.

יצחק כהן: יש לכם עוד בעיה: אתם, יש לכם בעיית קשב וריכוז.

יצחק כהן: יש לכם שר חינוך שביטל את מבחני המיצ"ב, ביטל את מבחני הבגרות, ביטל, ביטל, ביטל, ביטל, בסוף תהיה איזו קייטנה – ביטל, הכול מבוטל.

יצחק כהן: כל מה שהיה מבטלים.

יצחק כהן: יאללה, תבטל.

יצחק כהן: מה ילמדו, אני לא יודע.

יפעת קריב: יחשבו – – –

יצחק כהן: ואיך נדע מה ילמדו?

יפעת קריב: יחשבו, ילמדו – – –

יצחק כהן: יחשבו.

קריאה: – – –

יפעת קריב: – – –

יצחק כהן: כן.

יפעת קריב: לא יהיו רובוטים – – – רק את מה – – –

יצחק כהן: כל השימוש בגוגל זה רובוט.

יפעת קריב: – – – להפעיל את המוח.

יצחק כהן: הבנתי.

יצחק כהן: טוב, בואי נראה את הנזקים בעוד כמה שנים.

יצחק כהן: יחשבו.

יצחק הרצוג: יפעת, מה זה קשור לקצבאות הילדים – – –

קריאה: לא – – –

יצחק כהן: על כל פנים – –

קריאה: זה גורם – – –

יצחק כהן: – – אנחנו נכנסים לראש השנה – –

מרב מיכאלי: לא יהיה – – –

יצחק כהן: – – עם גזירות איומות, והבית הזה שותק.

יצחק כהן: הבית הזה שותק.

יצחק כהן: אומנם מפלגת יש עתיד מחייכת, הבית היהודי מרוצים, מרגישים בנוח – כן כן, אתם מרוצים, אתם לא עושים שום דבר.

יצחק כהן: הבטחתם הבטחות שווא.

יצחק כהן: אתם לא עושים כלום.

יצחק כהן: אתם משטים גם בציבור שלכם.

יצחק כהן: אתם בסוף תגיעו לאותה תוצאה שהגיעה ממשלת אפי איתם וטומי לפיד, זיכרונו לברכה.

יצחק כהן: לאותה תוצאה תגיעו.

יצחק כהן: תחייך, תחייך.

יצחק כהן: על כל פנים, מורי ורבותי, לנו אסור לשתוק, כי זה הולך לגרום לכאוס כלכלי, לפגיעה קשה מאוד במשפחות האלה, בילדים האלה, בלי שום סיבה כלכלית, אגב.

יצחק כהן: סתם, סיבה אידיאולוגית.

יצחק כהן: זהו.

יצחק כהן: שונאים חרדים.

יצחק כהן: ואם שונאים חרדים אז זה גם עובר לאזורי עדיפות לאומית, כשרואים את חריש, כן, ובטבור של חריש נמצא איזשהו יישוב, מצפה-אילן – הוא כן וחריש לא.

יצחק כהן: רואים את אשקלון, שצפונית לאשקלון ניצן – אשקלון לא, ניצן כן.

יצחק כהן: העיר ביתר, שנמצאת יחד עם כל אותן התנחלויות, שאגב הן הנטל הכי גדול על המדינה – אתם מדברים על שוויון בנטל, תדברו גם על הנטל.

יצחק כהן: הן כן, ביתר לא.

יצחק כהן: זאת אומרת, האג'נדה המובילה היא שנאת חרדים.

יצחק כהן: וזה אסון.

יצחק כהן: זה יוביל לאסון.

יצחק כהן: אנחנו רואים שאין לכם סייעתא דשמיא כמעט בכלום.

יצחק כהן: כמעט בכלום אין לכם.

יצחק כהן: הפארסה של בחירת הנגיד, המשרה אולי הכי נחשקת בכלכלה הישראלית, ברמה בין-לאומית, לא רק מקומית, הפכה לדבר דחוי שאף אחד לא רוצה להתקרב אליו.

יצחק כהן: בושה וחרפה.

יצחק כהן: מכהנת בבנק ישראל 23 שנה אישה מדהימה ביכולות שלה, בישרות שלה, בהגינות שלה, במקצועיות שלה, ד"ר קרנית פלוג.

מיכל רוזין: אבל יש תקרת זכוכית.

יצחק כהן: אין תקרת זכוכית, יש תקרת טמטום.

יצחק כהן: בעשר השנים האחרונות היא משמשת כמנהלת מחלקת המחקר שעשתה עבודות מדהימות, במשך 23 שנה היא עברה כמעט את כל התהפוכות והתהליכים שקרו בכלכלה הישראלית, כל הרפורמות עברו דרכה.

עיסאווי פריג': כולל ועדת טירקל.

יצחק כהן: היא עברה את ועדת טירקל.

יצחק כהן: בשנתיים האחרונות היא המשנה, סטנלי פישר מכין אותה להיות היורשת שלו, מקובלת על כל הגופים הבין-לאומיים, על הבנק העולמי, על ה-OECD, כולם אומרים שהיא האיש, היא האישה, היא הנגידה – לא.

יצחק כהן: אז מביאים את פרנקל ולצערי הוא נופל – לא לצערי שהוא לא נגיד, לצערי מה שקרה לו.

יצחק כהן: אחר כך מביאים עוד מועמד וגם אותו מפילים, הביאו עוד מועמד – דרך אגב, אני מודיע לכם, שלושת האנשים שדיבר עליהם אופיר אוקוניס, שלושתם לא יעברו.

יצחק כהן: בסופו של דבר – – –

זהבה גלאון: איך, איך קוראים לו?

יצחק כהן: אקוניס.

נחמן שי: למה?

יצחק כהן: למה לא יעברו?

יצחק כהן: תחושת בטן, לא יודע.

יצחק כהן: אתה רוצה שהם יעברו?

שולי מועלם-רפאלי: אני כל כך גאה שש"ס רוצים אישה כנגדם.

יצחק כהן: יפה מאוד, זה לא טוב?

יצחק כהן: אז תמחאי כפיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני אומרת משהו חיובי, למה להפוך את זה לשלילי?

יצחק כהן: כל הפסילה נובעת מזה שיושבת-ראש האופוזיציה, שלי יחימוביץ, אמרה עליה כמה מילים טובות, על קרנית פלוג.

יצחק כהן: זה כבר – – –

שלי יחימוביץ': אני אשמה?

שלי יחימוביץ': נו, באמת.

יצחק כהן: את אשמה, את אשמה שקרנית לא נגיד בנק ישראל.

יצחק כהן: מורי ורבותי, זה לא מצחיק כי הפונקציה הזאת היא פונקציה מאוד מאוד חשובה.

יצחק כהן: ההתמוטטות של גוש היורו קרתה בגלל שבצד אחד של המפה קבעו את המדיניות המוניטרית ומצד שני קבעו את המדיניות הפיסקלית, וראינו איך הם נפלו אחד אחרי השני.

יצחק כהן: גם ככה הכלכלה הישראלית בהתדרדרות, בצלילה, גם ככה כל הצעדים שאתם עושים, בגלל שהם לא כלכליים, בגלל שהם מונעים מאג'נדה אנטי-חרדית, שנאת חרדים, אז כל מה שאתם עושים, אתם הורסים את הכלכלה, אתם מחריבים את הכלכלה.

יצחק כהן: זה מצחיק, אה?

יצחק כהן: תצחק, תצחק.

יצחק כהן: זה מצחיק – תצחק, תצחק.

יצחק כהן: אבל מה שטוב, אני מתנחם בדבר אחד, אתה לא הרבה זמן תצחק.

יצחק כהן: צוחק מי שצוחק אחרון.

דב ליפמן: אין לך מה להגיד חוץ משנאה – – –

יצחק כהן: לא שומע את מה שאתה אומר, אני גם לא מבין את מה שאתה אומר, אבל לא חשוב.

יוני שטבון: אתה תמשיך.

יצחק כהן: על כל פנים, הבית היהודי, לא תוכלו לרחוץ בניקיון כפיכם בהתקדש ימי החג.

יצחק כהן: תצטרכו בנוסף לכל אשר תכו בגללו על החזה: חטאנו, פשענו, עווינו – תצטרכו לומר למה אתם פוגעים במשפחות עם הילדים האלה.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה אתם פוגעים בעולם התורה?

יצחק כהן: מחקתם את התקציב שעולה אפס.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: מה זה נותן לכם?

יצחק כהן: הלוא אתם תחטפו את זה חזרה על הראש.

יצחק כהן: הציבור שלכם כבר – מי שקרא את העיתון "בשבע" כבר קצה נפשו בכם, בהתנהלות שלכם.

יצחק כהן: אז תתעוררו שעה לפני התקדש החג.

יצחק כהן: בן אדם, מה לך נרדם, קום קרא בתחנונים – – –

מאיר שטרית: לאלוהיך.

יצחק כהן: לאלוקיך, כן, לאלוקיך, ודאי.

יצחק כהן: אני מקווה שיש להם.

יצחק כהן: קומו תחזרו בתשובה דקה לפני, ואולי אתם תוכלו להציל את המצב.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: ובאותה הזדמנות נאחל לכולם שנה טובה, כתיבה וחתימה טובה, ולכל עם ישראל.

יצחק כהן: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת איציק כהן.

יוני שטבון: ישיב לשתי הצעות לסדר-היום השר יאיר שמיר.

יוני שטבון: בבקשה.

מיכל רוזין: איך זה קשור לזה?

מיכל רוזין: משרד החקלאות והפנסיה, העלייה במחירי הדלק והקיצוץ בקצבאות?

יוני שטבון: החלטת הממשלה.

יוני שטבון: מזכירות הממשלה שלחה את השר יאיר שמיר להשיב על הדברים.

יוני שטבון: ההערה במקומה.

אילן גילאון: זו עונת המלפפונים – – –

יוני שטבון: בבקשה, השר שמיר.

יאיר שמיר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני נתבקשתי למלא את מקומו של שר הרווחה בגלל בעיה אישית דחופה שבגללה קראו לו ממש לפני שעה, ולכן הסכמתי לעשות צעד חברי, קולגיאלי, ולהשיב לכם.

יאיר שמיר: זה ההסבר.

מיכל רוזין: רק בריאות.

יאיר שמיר: נכון, רק בריאות, נאחל פה בריאות.

יאיר שמיר: ואני לא הייתי אומר את זה אילולא – – –

מיכל רוזין: אבל איפה שר האוצר?

אברהם מיכאלי: שר האוצר משווייץ – – –

יאיר שמיר: חברים, אני אשיב כרגע מה שנאמר לי, ולשאלות הנוספות יענו המכובדים האחרים.

עיסאווי פריג': כבוד השר, תגיד רק את הדברים שאתה משוכנע – – –

יאיר שמיר: אני אקריא, אני אקריא.

יוני שטבון: בבקשה, השר שמיר.

יאיר שמיר: בניגוד לכותרות בעיתונים, השינוי בהנחת התשואה שמוביל אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון, לא יפגע בקצבאות הפנסיה ונועד להגן על החיסכון הפנסיוני של החוסכים.

יאיר שמיר: השינוי יבטל עיוות קיים בחלוקת החיסכון הפנסיוני בין קבוצות חוסכים שונות.

יאיר שמיר: בפרט, הקצבאות של אלו שיפרשו בקרוב יפסיקו להיות גבוהות ממה שהן אמורות להיות והקצבאות של פורשים עתידיים יפסיקו להיות נמוכות ממה שהן אמורות להיות.

יאיר שמיר: אחרי השינוי, סך ההקצבות יישאר כפי שהיה ערב השינוי.

יאיר שמיר: השינוי המוצע מתייחס למועד שבו עמית פורש לפנסיה.

יאיר שמיר: בנקודה זו הוא מפסיק להיות חוסך פעיל והופך להיות מקבל קצבה.

יאיר שמיר: בהתאם, במועד הפרישה, כספי חוסך פורש מועברים מתיק ניירות הערך של החוסכים הפעילים לתיק ניירות הערך של הפורשים.

יאיר שמיר: אגף שוק ההון מבקש לשנות את החישובים שנערכים במועד זה – ביום הפרישה.

יאיר שמיר: כשעמית פורש לפנסיה מחשבים את הקצבה שלה הוא זכאי.

יאיר שמיר: בשל השימוש בנוסחה עם ריבית שהייתה נכונה בעבר והיום היא לא מציאותית, חישוב הקצבה הנוכחי נותן לפורשים המיידיים, על חשבון החוסכים האחרים, קצבה גבוהה מזו שהם אמורים באמת לקבל.

יאיר שמיר: כדי לעמוד בחישוב מוטעה זה, קרנות הפנסיה נדרשות להעביר מחשבון החוסכים הפעילים לחשבון מקבלי הקצבאות 10% יותר מאשר החיסכון שהפורש צבר.

יאיר שמיר: לדוגמה, אם חוסך צבר מיליון שקל בקרן פנסיה, בעת פרישתו מועברים לחשבון מקבלי הקצבאות מיליון ו-100,000 שקל.

יאיר שמיר: הסכום העודף שמועבר לחשבון הפורשים מגיע מחשבון חוסכים פעילים שצפויים לפרוש בעוד מספר שנים.

יאיר שמיר: במילים אחרות, הקצבאות של חוסכים פעילים נשחקות ונפגעות בכל פעם שעמית בקרן פורש לגמלאות.

יאיר שמיר: מובן שאין הצדקה ללקיחת כסף מחוסך פעיל כדי לממן קצבאות לא ראויות לחוסך שפורש.

יאיר שמיר: אגף שוק ההון מבקש לתקן את העיוות הזה ולוודא שכל חוסך מקבל את הקצבה הראויה ובהתאם לחיסכון שצבר.

יאיר שמיר: חשוב לנקוט את המהלך כבר כעת בגלל השינוי הדמוגרפי החד שצפוי לקרות בשנתיים הקרובות.

יאיר שמיר: בעוד שעד היום פרשו אלפים בודדים מקרנות הפנסיה החדשות מדי שנה, בשנתיים הקרובות צפויים לפרוש למעלה מ-100,000 חוסכים.

יאיר שמיר: החל משנת 2015 צפויים לפרוש כ-70,000 פנסיונרים מדי שנה.

יאיר שמיר: שינוי דמוגרפי זה מחייב טיפול מיידי בטעות שבחישוב הנוכחי, כדי לוודא שאלה שיפרשו בעוד חמש או עשר שנים לא יקופחו.

יאיר שמיר: בנוסף, החוק קובע שניתן למשוך קצבה מינימלית רק מקופת גמל לקצבה.

יאיר שמיר: מפניות שהגיעו לאגף שוק ההון עולה כי חברות מנהלות של קרנות פנסיה דחו עמיתים שביקשו להעביר חיסכון לקראת פרישה כדי למשוך אותו כדין.

יאיר שמיר: הסיבה לדחייה היא הגירעון האקטוארי שיוצר עמית כזה, כפי שהוסבר, לחוסכים פעילים בקרן.

יאיר שמיר: לסיכום, לא מדובר בפגיעה בפנסיונרים אלא תיקון עיוות לא מתוכנן ולא ראוי ובעשיית צדק עם כלל החוסכים.

יאיר שמיר: חובת – – –

אראל מרגלית: אבל זו עדיין פגיעה.

יאיר שמיר: לא, זה ממש לא.

יאיר שמיר: ממש לא.

יאיר שמיר: מישהו צריך לקבל יותר כסף ממה שמגיע לו? זו איננה פגיעה.

יאיר שמיר: זו פגיעה בחוסך פעיל שלוקחים לו את הכסף הזה, ורק בגלל טעות בנוסחה.

יאיר שמיר: חברים, לקחו ריבית לא ריאלית להיום, זה הכול.

אראל מרגלית: זה לא כל כך פשוט, זה הרבה כסף לחודש.

יאיר שמיר: אוקיי, אני אסיים?

יאיר שמיר: תשמע, הכי פשוט זה – – –

אראל מרגלית: לא, מה שהממשלה חושבת לעשות – לא עושים את זה.

יאיר שמיר: בכל אופן, אני אומר, הכוונה שלנו היא – לא מדובר בפגיעה בפנסיונרים אלא בתיקון עיוות.

יאיר שמיר: זה הפרינציפ פה.

יאיר שמיר: ולכן הטענה שיש פה פגיעה איננה נכונה, וראוי לעשות צדק עם כלל החוסכים.

יאיר שמיר: חובת אגף שוק ההון היא להגן על החיסכון הפנסיוני של החוסכים, מבוגרים וצעירים כאחד, ולכן הוא יפעל לתיקון החישוב ולהפסקת הפגיעה בקצבאות הפורשים העתידיים.

יאיר שמיר: כעת אני עובר לנושא העלייה המתוכננת במחירי הדלק.

יאיר שמיר: בהתאם לצו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (מחירים מרביים בתחנות תדלוק), מתבצע אחת לחודש עדכון של המחיר המרבי של הדלק בהתאם למחירי התזקיקים הנקבעים בשווקים התחרותיים בעולם.

יאיר שמיר: הצו קובע כי המחיר הממוצע לבנזין 95 אוקטן ייקבע לפי המחירים המפורסמים במאגר הבין-לאומי – Platts – במהלך חמשת הימים האחרונים שקדמו ליום העדכון.

יאיר שמיר: באופן זה מוצמד המחיר המקומי למחיר בשווקים התחרותיים בעולם, וקטֵן הפוטנציאל לעשיית רווחים עודפים בשוק הדלק.

יאיר שמיר: נושא הקיצוץ בקצבאות הילדים.

יאיר שמיר: השינוי בקצבאות הילדים הוא נדבך משמעותי במדיניות הממשלה לניהול מדינות פיסקלית אחראית תוך עמידה ביעדי הגירעון וההוצאה, והוא משתלב במדיניות הממשלה לעידוד התעסוקה.

יאיר שמיר: קצבאות ילדים מעולם לא סייעו להפחתת שיעורי העוני.

יאיר שמיר: המדינה איננה יכולה להתמודד עם שיעורי העוני של משפחות בגיל העבודה וילדיהן באמצעות קצבאות, אלא חייבת לעשות זאת באמצעות עידוד תעסוקת שני בני-הזוג.

יאיר שמיר: הניסיון והממצאים האמפיריים מלמדים כי המדיניות הנכונה למיצוי פוטנציאל הצמיחה וצמצום הפערים בחברה היא שילוב של שני בני-הזוג בתעסוקה במשרה מלאה, מתן שירותים המתמקדים בילדים והגברת האפשרויות של קיום כלכלי עצמאי של המשפחות.

יאיר שמיר: הערך ממתן שירותים על פני קצבאות הוא כפול: נוסף על כך שהוא מגדיל את רווחת משק הבית – ההכנסה הפנויה – והילדים, הוא גם מאפשר להשיג מטרות חברתיות נוספות, כגון העלאת שיעור התעסוקה וטיפול בילדים בסיכון.

יאיר שמיר: הנתונים הבאים מוכיחים באופן חד-משמעי כי הכלי הנכון ביותר להוצאת משפחות מעוני תמידי הוא עידוד התעסוקה של שני בני-הזוג במשרה מלאה, והם מראים כי כמעט שאין עוני בקרב משקי הבית שבהם שני בני-הזוג עובדים במשרה מלאה.

יאיר שמיר: תחולת העוני בקרב משפחות שאין בהן כל מפרנס היא 70.7%, בקרב משפחות עם מפרנס אחד תחולת העוני היא 29.5%, ובקרב משפחות עם שני מפרנסים או יותר תחולת העוני היא 4.6%.

יאיר שמיר: תחולת העוני בקרב משפחות עם שני מפרנסים העובדים במשרה מלאה היא כחצי נקודת האחוז, והיא נמוכה פי-20 מתחולת העוני הממוצעת במדינות המפותחות.

יאיר שמיר: מכאן עולה כי מרביתן המכרעת של משפחות עם שני מפרנסים העובדים במשרה מלאה נמצאות מעל קו העוני, וכי עידוד כלל המשפחות לתעסוקה בהיקף מלא יוביל לצמצום הפערים ולהקטנת העוני.

יאיר שמיר: בהתאם לכך מקדמת הממשלה במסגרת התוכנית הכלכלית מספר רב של צעדי מדיניות לעידוד התעסוקה: פריסה ארצית של תוכנית מס הכנסה שלילי החל בשנת המס 2011, תוך הגדלת המענק לאימהות עובדות ב-50% משנת המס 2012; יישום תוכנית רב-שנתית להרחבת היצע מעונות-היום כחלק מאימוץ מסקנות ועדת טרכטנברג והרחבת מערך הסבסוד; יישום תוכניות ייעודיות לעידוד התעסוקה במגזר הערבי.

יאיר שמיר: לצורך הגשמת יעדי התעסוקה למגזר הערבי אושרו בשנים האחרונות שש החלטות ממשלה המקצות תקציב תוספתי של 4 מיליארד ש"ח עד שנת 2016 לטובת תוכניות ייעודיות לאוכלוסייה הערבית.

יאיר שמיר: תוכניות אלה יתמקדו בתחום התעסוקה, התעשייה, נגישות תחבורתית, דיור, תשתיות וביטחון אישי.

יאיר שמיר: במסגרת התוכניות האמורות יוקמו 21 מרכזי הכוונה תעסוקתית ייעודיים למגזר הערבי, ייושמו תוכניות להשלמת השכלת יסוד, ייפתחו מסלולי הכשרה מקצועית, יונגשו לימודים אקדמיים למועמדים פוטנציאליים, יפותחו אזורי תעשייה ותעסוקה ברשויות הערביות, ייבנו מעונות יום במגזר הערבי, יורחב מערך החינוך הטכנולוגי לנוער ערבי, תינתן העדפה מתקנת לנשים ערביות במבחני התמיכה לסבסוד מעונות יום וייושמו צעדים נוספים.

יאיר שמיר: יישום תוכניות ייעודיות לעידוד התעסוקה במגזר החרדי.

יאיר שמיר: לצורך הגשמת יעדי התעסוקה למגזר החרדי מקדמת הממשלה בשנים האחרונות כמה צעדי מדיניות שמטרתם התמודדות עם חסמים שונים לתעסוקת חרדים.

יאיר שמיר: בין הצעדים האמורים אפשר לציין הקמת מרכזי הכוון תעסוקתי ייעודיים למגזר החרדי, הרחבת מערך החינוך הטכנולוגי לנוער חרדי, הפעלת חינוך עם מסלול ייעודי למימון לימודי הנדסאות לגברים חרדים, הרחבת ההכשרה המקצועית ופיתוח תוכניות ייעודיות נוספות לעידוד התעסוקה במגזר החרדי על-ידי החברה לתועלת הציבור בבעלות המדינה וה"ג'וינט".

יאיר שמיר: כמו כן מקדמת הממשלה בימים אלה הסדר גיוס חדש לצה"ל, אשר עתיד לאפשר לעשרות אלפי גברים חרדים לעבוד באופן חוקי – הסרת החסם החוקי – במקביל להגדלת מספר הגברים החרדים המתגייסים מדי שנה.

יאיר שמיר: כצעד משלים להסדר הגיוס האמור משרד הכלכלה משלים תוכנית חומש לשילוב גברים חרדים בתעסוקה בעלות כוללת של קרוב לחצי מיליארד שקל.

יאיר שמיר: ולבסוף, הממשלה מקדמת בימים אלה תוכנית לשיפור מידת התאמת התכנים הנלמדים במערכת החינוך החרדית לשוק העבודה המודרני.

יאיר שמיר: לסיכום, יש לציין כי הדרך היחידה לצמצום הפערים ולהיחלצות מהעוני התמידי היא באמצעות עידוד תעסוקת שני בני-הזוג והשקעה בחינוך, ובהתאם לכך הגדילה הממשלה את ההוצאה על התחומים האלה באופן משמעותי ביותר בתקציב הנוכחי.

יאיר שמיר: תודה.

יוני שטבון: תודה לשר שמיר.

יוני שטבון: רק לפני ההצבעה, השר שמיר, בבקשה, לאן אתה מציע להעביר את ההצעה לסדר-היום?

ראובן ריבלין: תסכים במליאה, אתה מסכים במליאה.

יאיר שמיר: במליאה זה הכי פשוט.

קריאה: במליאה לא יהיה.

יוני שטבון: המציעים – מליאה?

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה.

קריאה: רגע, רגע.

יוני שטבון: אה, סליחה.

יוני שטבון: הצעות נוספות, סליחה.

יוני שטבון: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: כן.

אראל מרגלית: חבר'ה, תראו, משבר הפנסיה, ידידי כבוד השר, זה משבר חמור, שאם הכנסת לא תידרש אליו אנחנו נעמוד על פי פחת.

אראל מרגלית: והשליפה של משרד האוצר לפני שבועיים הייתה שליפה שצריך להסתכל עליה היטב כי היא הייתה לא במקום.

אראל מרגלית: מה שהיא אמרה זה שמי שעבד 40 שנה והרוויח 10,000 שקל – אני אעשה לכם את זה מספרית – ופורש לפנסיה, מה שאמרו שם זה: אם הוא היה מקבל 5,200 שקל, עכשיו הוא יקבל 3,300.

אראל מרגלית: זה דרמה, והדרמה הזאת, אנחנו צריכים להידרש לה.

אראל מרגלית: אני, בחיים הקודמים שלי, יצא לי לנהל קרנות פנסיה של תשע מדינות ולהביא אותן לארץ.

אראל מרגלית: וכל מדינה יש בה משבר, זה לא רק משום שחלק מזה מנוהל ברמה הפרטית.

אראל מרגלית: יש משבר כי במקום שאנשים יחיו שמונה שנים אחרי סיום העבודה, הם חיים 30 שנה.

אראל מרגלית: מדינת ישראל צריכה לטפל במשבר הזה, ואנחנו צריכים כולנו להתעורר.

אראל מרגלית: אחד, צריכים להקים קרן לאומית שהממשלה תנהל כ-benchmark כנגד הקרנות הפרטיות, כי כרגע יש כשל שוק כמו שהיה בתחום התקשורת.

אראל מרגלית: והקרן הזאת צריכה להיות מנוהלת במה שנקרא "קוסט פלוס" – קוסט פלוס, כי היום הרבה מהמנהלים שמנהלים לנו את הפנסיה מרוויחים משהו כמו 8 או 10 מיליון שקל בשנה.

מאיר שטרית: אפילו יותר.

אראל מרגלית: וזה מאתנו, זה 1.6% דמי ניהול.

אראל מרגלית: 1.6% דמי ניהול – לשם הולך חלק מהכסף, והדברים האלה, אנחנו צריכים להידרש אליהם.

אראל מרגלית: ובאופן מערכתי, אני הגשתי הצעת חוק, שחלק גדול מכם הצטרף אליה, של ביטול חובת גיל פרישה.

אראל מרגלית: זה היה אחד מהמעשים שנותן אפשרות לאנשים להמשיך לעבוד.

אראל מרגלית: והאנשים שימשיכו לעבוד, יהיה הרבה פחות שנים לשלם להם פנסיה.

אראל מרגלית: הם רוצים לעבוד.

אראל מרגלית: זה עניין חברתי, וזה עניין כלכלי.

מיכל רוזין: גם היום הם יכולים לעבוד אם הם רוצים להמשיך לעבוד.

אראל מרגלית: הם לא יכולים להמשיך לעבוד.

אראל מרגלית: לא, הם לא יכולים להמשיך לעבוד.

יוני שטבון: חבר הכנסת מרגלית, נא לקצר.

אראל מרגלית: ולכן, מה שאנחנו צריכים לעשות, לדעתי, במושב הבא, אנחנו צריכים להידרש לנושא הזה בצורה מושכלת, להבין שיש פה משבר ולטפל בו, כך שאנשים בגיל הפנסיה לא ירדו מתחת לקו העוני.

אראל מרגלית: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יוני שטבון: עמדה נוספת, חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לומר לשר שמיר שהוא לא החליף את השר מאיר כהן אלא החליף את שר האוצר, כי מי שאמור לענות על ההצעה הזאת זה שר האוצר, לא שר הרווחה.

מאיר שטרית: לגופו של עניין, לגבי הפנסיה, אני מסכים לדבריו של מרגלית בעיקר בחלק השני – אני אומר בצער, בכנסת שעברה ניסיתי להעביר הצעת חוק שקובעת – במסגרת החוק הזה שקובע – – –

ראובן ריבלין: בחלק השני כולנו מסכימים, נדמה לי שגם השר.

ראובן ריבלין: בחלק הראשון אני לא – – –

מאיר שטרית: כן, לכן אמרתי לחלק השני.

ראובן ריבלין: לחלק הראשון.

מאיר שטרית: אבל עליתי לדבר דווקא על החלק השני, שבו ניסיתי לגרום לכך שיעבור חוק שיאמר שכל מי שעושה תספורת לא יוכל יותר לגייס כסף בבורסה.

מאיר שטרית: הממשלה הפילה אותי בסוף הדרך, אבל תוך כדי הדיון אני הצגתי אז בכנסת – בניתי רשימה של 25 מנהלים של קופות פנסיה, השתלמות וגמל, ואת המשכורות שלהם, שנעו בין 5 מיליון ל-25 מיליון שקל בשנה, והראיתי שבשש השנים מאז שהפריטו את קופות הפנסיה והגמל לניהול פרטי, הקופות האלה גבו מהציבור 11 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: וכמה כסף הציבור הרוויח בשש השנים האלה, בערכים ריאליים?

מאיר שטרית: אפס.

מאיר שטרית: ושאלתי את השאלה הבאה, שאני חוזר עליה: רבותי, מה ההיגיון?

מאיר שטרית: הרי אם אני הייתי מנהל קופת פנסיה, הייתי עושה רק דבר אחד פשוט – לוקח את הכסף, שם אותו בבנק עם ריבית, אפילו ריבית צמודה של 1.5%.

מאיר שטרית: בתוך שש שנים הייתי מקבל 10%–12% רווח.

מאיר שטרית: לא יכול להיות שהרווח הוא אפס.

מאיר שטרית: הרי מנהל כזה, צריך להעיף אותו לכל הרוחות, מה הוא עושה שם?

מאיר שטרית: ואני חוזר על מה שאמר אראל מרגלית; אני חושב שהממשלה צריכה, אכן, ליזום קופת פנסיה שתנוהל על בסיס ציבורי, עם הבטחת תשואה מינימלית – לא גבוהה – של 3%, של 2% בשנה.

מאיר שטרית: אבל להבטיח שהכסף של האנשים יישמר.

מאיר שטרית: היום, כשהכסף נמצא בידיים לא בטוחות לחלוטין, כשקונים בזה אג"חים, ואחר כך עושים תספורות, ומנהלי הקופות שותקים, כי מחר הם רוצים לעבוד אצל אותו טייקון, מזה הציבור יצא מופסד, והנזק הוא ענק.

מאיר שטרית: ויכול להיות שהממשלה טעתה – אני אומר, לא יכול להיות – טעתה הממשלה בהעברת הקופות לניהול פרטי בנתונים הנוכחיים, ואני חושב שצריך לתקן את זה, ויפה שעה אחת קודם.

מאיר שטרית: אפשר עדיין, היום, להקים קופה כזאת, שתעבוד על בסיס ציבורי.

מאיר שטרית: לתת אפשרות לציבור להעביר את קופות הפנסיה שלו – תנו לציבור לשפוט – מהקופות שהוא נמצא בהן לקופה כזאת חדשה.

מאיר שטרית: לדעתי הציבור יצביע ברגליים בגדול.

אראל מרגלית: בעיקר שאין אף מנהל שמביא תשואה עודפת.

מאיר שטרית: נכון – –

אראל מרגלית: אין אף מנהל שמביא תשואה עודפת.

מאיר שטרית: – – זה מה שדובר עליו.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: עמדה נוספת.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כמו שהיה בקיצוץ הקודם, לפני עשר שנים, הדבר גרם למגפת עוני בקרב הילדים בישראל.

אחמד טיבי: כך יקרה גם הפעם, שילדים, לא רק חרדים וערבים, אלא מכלל הקשת החברתית בישראל, ייכנסו למעגל העוני, לא ייהנו מביטחון תזונתי.

אחמד טיבי: כדאי להסביר במספרים: 83% מהמשפחות שמקבלות קצבאות ילדים, שקיבלו קצבאות ילדים, הן משפחות ממוצעות, עם ילדים – עד שלושה ילדים.

אחמד טיבי: כך שאם מישהו שם בראשו חרדים וערבים, אז לפי הנתונים של הביטוח הלאומי הוא טועה.

אחמד טיבי: אחרי הקיצוץ, בהשוואה למדינות ה-OECD, בישראל, ילד שנולד אחרי 2003 יקבל 29 יורו.

אחמד טיבי: בפינלנד זה 119, בשבדיה זה 98, באירלנד זה בסביבות 90, בגרמניה 169 יורו, ורק בישראל זה 29 יורו.

אחמד טיבי: ישראל הצטרפה ל-OECD, וגם בנתון הזה היא נמצאת בתחתית הרשימה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת דב חנין, לעמדה נוספת.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, מה שקורה בתחום הפנסיה הוא הוכחה נוספת לכך שמערכת קפיטליסטית איננה נותנת תשובה לטווח ארוך, ואפילו לא לטווח בינוני.

דב חנין: מה שקרה בישראל זו הפקרות קיצונית ומרחיקת לכת.

דב חנין: להעביר את כספי החיסכון הפנסיוני של אנשים לקזינו שנקרא הבורסה זו החלטה מופקרת, חסרת אחריות.

דב חנין: מי שישלם עליה בסופו של דבר הם אותם אנשים, אותם אזרחים שחוסכים לטווח ארוך, ולא יקבלו את מה שהם חוסכים.

דב חנין: הפתרון היחיד הוא להחזיר את המדינה לתמונה; צריך להחזיר את המדינה לתמונה קודם כול בהחזרת האג"חים המיועדים, בהקמת קרן פנסיה ציבורית, שבשלב הראשון תוכל להתחרות עם ההפקרות של קרנות הפנסיה הפרטיות וקרנות הפנסיה למטרות רווח, ובטווח היותר-ארוך לייצר מערכת פנסיונית ציבורית במדינת ישראל.

דב חנין: הדבר הזה הוא אחת הבעיות החברתיות הקשות ביותר שאנחנו עומדים בפניהן, ואם ישראל לא תדע להתמודד עם הבעיה הזאת בעתיד הקרוב, בצעדים אמיצים, ובעיקר בשינוי כיוון לכיוון שהוא רחוק מהקפיטליזם החזירי והאכזרי, אנחנו כולנו נהיה בבעיה גדולה.

דב חנין: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: על-פי הצעת השר והמציעים אנחנו נעבור להצבעה.

יוני שטבון: מי שבעד – בעד העברת הנושאים למליאה.

יוני שטבון: מי שנגד – אנחנו נעביר את זה לוועדה.

יוני שטבון: מי בעד?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: בבקשה, מי בעד?

יוני שטבון: מי בעד מליאה?

יוני שטבון: מי נגד?

יוני שטבון: ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יוני שטבון: יש רוב.

יוני שטבון: הנושאים יעברו לדיון במליאה.

יוני שטבון: הוצאת היישובים החרדיים ביתר-עילית, חריש וקריית-גת מרשימת היישובים הכלולים במפת העדיפות הלאומית שאושרה בממשלה

יוני שטבון: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 1133 ו-1134 בנושא: הוצאת היישובים החרדיים ביתר-עילית, חריש וקריית-גת מרשימת היישובים הכלולים במפת העדיפות הלאומית שאושרה בממשלה, של חברי הכנסת יעקב ליצמן ואריאל אטיאס.

יוני שטבון: מוזמן חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יוני שטבון: עשר דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אדבר על הנושא של הוצאת היישובים החרדיים ביתר-עילית, חריש וקריית-גת מרשימת היישובים הכלולים במפת העדיפות הלאומית שאושרה בממשלה, אני רוצה רק להתייחס במילה אחת לדיון הראשון, על סאגת מינוי נגיד בנק ישראל.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מפליא אותי מאוד דבר אחד.

יעקב ליצמן: נגיד בנק ישראל זה תפקיד חשוב.

יעקב ליצמן: מצוין.

יעקב ליצמן: באמת, תפקיד מכובד – ועדת טירקל, קריטריונים.

יעקב ליצמן: שאלתי היום, מה נגיד בנק ישראל צריך לדעת כדי להיות נגיד?

יעקב ליצמן: איזה תואר?

יעקב ליצמן: אמרו לי: תואר שלישי, דוקטור.

יעקב ליצמן: יפה.

יעקב ליצמן: אולי מישהו יסביר לי למה שר האוצר, שלא יודע כלום, הוא הודה שאין לו בגרות, הוא לא יודע כמה זה אחד ועוד אחד, הוא לא יודע מה זה OECD, הוא לא מבין בכלכלה – איך הוא יכול להיות שר האוצר?

יעקב ליצמן: על נגיד אנחנו יושבים כאן – והיום ועדת כספים, עכשיו ואחר הצהריים, תיאור מלא – וואי – מה צריך להיות לנגיד בנק.

יעקב ליצמן: אולי שר האוצר גם צריך לדעת משהו?

יעקב ליצמן: למה הוא צריך להיות בור ועם הארץ?

אורי אורבך: אתה יכול להיות שר הבריאות?

יעקב ליצמן: בכל זאת, שר הבריאות לא מנהל את המדינה.

יעקב ליצמן: שר האוצר מנהל את המדינה.

אורי אורבך: – – –

יעקב ליצמן: שר האוצר מנהל את המדינה.

יעקב ליצמן: מה הוא מבין?

יעקב ליצמן: מה הוא יודע במדינה?

יעקב ליצמן: הוא לא למד, הוא לא שירת – כתב.

יעקב ליצמן: בידור.

יעקב ליצמן: מה הוא יודע?

יעקב ליצמן: והדבר השני, אדוני, תגיד לי אתה – אני, כיהודי חרדי, העלו לי את מס ערך מוסף.

יעקב ליצמן: העליתם ב-1%.

יעקב ליצמן: העליתם את מס ההכנסה ב-1%.

יעקב ליצמן: העליתם גם כל מיני דברים אחרים.

יעקב ליצמן: תגיד לי, אני, כיהודי חרדי, על מה אני משלם מסים?

יעקב ליצמן: תגידו לי על מה.

יעקב ליצמן: קצבאות ילדים – הורידו לי; יישובים – הוציאו לי; תקציב לישיבות – ביטלו לי; כל מיני דברים אחרים, איפה שהיה – ת"תים, סמינרים – קיצצו לי בכול.

יעקב ליצמן: העלו לי מסים, קיצצו לי שירותים.

יעקב ליצמן: איזו מדינה מטורפת אנחנו כאן?

רינה פרנקל: – – –

יעקב ליצמן: מה?

ישראל אייכלר: מסכות.

יעקב ליצמן: אם את רוצה להגיד לי – כן.

יעקב ליצמן: עכשיו אני בא לעיקר.

יעקב ליצמן: מילא אומרים לי זו מדיניות.

יעקב ליצמן: אני משלם מסים כמוך, כמו כולם כאן.

יעקב ליצמן: אולי תגידו לי למה אני לא מקבל ערכת מגן?

יעקב ליצמן: לא מגיע לי?

יעקב ליצמן: לא מגיע לילדים שלי?

יעקב ליצמן: אולי תסבירו לי, על מה אני משלם מסים?

יעקב ליצמן: מה אני מקבל מכם?

יעקב ליצמן: כלום.

יעקב ליצמן: לא מקבל מהמדינה כלום.

יעקב ליצמן: העלו לי מסים, העלו לי מע"מ, העלו את הכול, הורידו לי את כל השירותים, לא מקבל ערכת מגן – מה אני מקבל כאן מהמדינה?

יעקב ליצמן: ואתם עוד אומרים לי שאנחנו אזרחים שווים?

ישראל אייכלר: הוא אומר שטיפות פוליו.

יעקב ליצמן: אני מבקש, אל תגיד את זה עוד פעם, כי עוד מעט תיתן להם רעיון שלא ייתנו.

יעקב ליצמן: אל תיתן להם רעיונות.

יעקב ליצמן: אל תיתן להם רעיונות.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אגיד לכם עוד דבר.

יעקב ליצמן: יושבים כאן במושב פגרה, אנחנו לפני ראש השנה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לכם, רבותי, יום כיפור, היום הקדוש לכולם – 90% מהמדינה, אם אני לא טועה, שומרים את יום כיפור.

יעקב ליצמן: יום כיפור מכפר בין הקדוש-ברוך-הוא ובינינו; אם עשינו עבירות, עצם היום מכפר.

יעקב ליצמן: יום כיפור מכפר.

יעקב ליצמן: יום כיפור לא מכפר על בין אדם לחברו.

יעקב ליצמן: לא מכפר.

יעקב ליצמן: מי שגנב ממני קצבאות ילדים, תקציב הישיבות, אין סליחה וכפרה – עד שיחזיר את האגורה האחרונה, הוא גנב; הוא גנב ממני את הכסף, ובבין אדם לחברו אין סליחה.

יעקב ליצמן: לא מוחל לו, לא אני ולא אף יהודי חרדי מוחל לו, לא לבית היהודי ולא לראש הממשלה, ולא ללפיד.

יעקב ליצמן: סיפורי סבתא, שהולכים לבית-כנסת, כי אין סליחה על בין אדם לחברו.

יעקב ליצמן: אין תשובה לזה.

יעקב ליצמן: זה הלכה.

יעקב ליצמן: איפה הבית היהודי?

יעקב ליצמן: הם לא יודעים את ההלכות שלהם?

יעקב ליצמן: מילא לפיד, לא למד, הוא לגמרי כלום.

דב ליפמן: לגמרי כלום?

יעקב ליצמן: לא רק כלום, הוא מתחת לכלום.

יעקב ליצמן: הוא מתחת לכלום.

יעקב ליצמן: כלום זה דווקא מחמאה.

יעקב ליצמן: הוא מתחת לכלום.

דב ליפמן: בן תורה מדבר ככה – – –

יעקב ליצמן: ולכן – ולכן, אדון, חבר כנסת, אין לך כפרה, אין סליחה.

יעקב ליצמן: אני לא מוחל לך ולא סולח לך.

יעקב ליצמן: אתה – על בין אדם לחברו אין סליחה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת ליצמן, מקובל שבצורה אישית – לא בבמה הזאת.

יעקב ליצמן: אין סליחה.

יוני שטבון: בצורה אישית – אתה יכול לדבר על מפלגות, אבל לא לעבור – – –

יעקב ליצמן: לא לא לא, גם אישית – –

יוני שטבון: לא לא, זה לא ראוי.

יעקב ליצמן: – – מי שהרים יד, אין סליחה.

יוני שטבון: לא ככה, לא ככה.

יעקב ליצמן: לא יעזור לכם, הלכה מפורשת.

יעקב ליצמן: הבית היהודי, הלכה מפורשת, בין אדם לחברו – אין סליחה ואין כפרה, עד שיבואו לכל האברכים ולכל המשפחות לבקש סליחה ולהחזיר את הגזלה אשר גזל.

קריאה: על ילדים – אין מחילה.

קריאה: על ילדים – לא יכולים למחול.

קריאה: כספי ילדים, אין עליהם מחילה.

קריאה: אין עליהם מחילה, על כספי ילדים.

יעקב ליצמן: אני אפילו לא אתייחס, כי אתה יודע, אני לא רוצה להגיד לך כל מיני דברים, אבל יש הרבה הלכות, מי שעשה עבירות ולא חזר בתשובה, אני לא רוצה להגיד מה התוצאות מזה.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

קריאה: אתה חוצפן.

יעקב ליצמן: אני חוצפן, אז מה?

יעקב ליצמן: מה קרה?

יעקב ליצמן: דווקא מחמאה, לשמוע מיש עתיד שאני חוצפן.

יעקב ליצמן: ואללה, אז מה תגיד על השר שלך, אם אני חוצפן?

יעקב ליצמן: חוצפן – מחמאה.

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת ליצמן, תמשיך.

יעקב ליצמן: כן, תודה רבה.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה להגיד עוד דבר.

יעקב ליצמן: אמרתי, בלילה שדיברו על קצבאות ילדים – אני אמרתי – כשהתרגזתי, צעקתי, באמצע הלילה, באו שני שרים, אמרו לי: ליצמן, למה התרגשת כל כך?

יעקב ליצמן: בדרך כלל אתה לא צועק, מה קרה באותו לילה?

יעקב ליצמן: אמרתי להם, והוצאתי פסוק בפרק נ"ג בתהילים, ואני רוצה לצטט – הראיתי להם את זה בפנים – פסוק ב': "אמר נבל בלבו אין אלהים השחיתו והתעיבו עוֶל אין עֹשה טוב".

יעקב ליצמן: נבל זה ראשי תיבות: נתניהו, בנט, לפיד.

אורי אורבך: איזו גאונות, ממש.

יעקב ליצמן: אתה תכחיש, תגיד, זה לא קוראים לו נתניהו ולא קוראים לו בנט.

יעקב ליצמן: אבל עובדה זה עובדה.

יעקב ליצמן: זה פסוק בתהילים.

קריאות: – – –

אורי אורבך: ודרע"י זה דרך רשעים – – –

יעקב ליצמן: אתם תמשיכו ברשעות, שאתם הולכים נגד עולם התורה, ונגד הציבור החרדי, ונגד בכל דבר שפוגע בנו, ואנחנו, בעזרת השם – הסוף של אבא לפיד, מבחינה פוליטית, בן-לילה נמחק.

יעקב ליצמן: בעזרת השם, זה יהיה גם הסוף שלכם.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת אריאל אטיאס.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: עשר דקות.

קריאות: – – –

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת, שומעים אתכם עד לכאן.

יוני שטבון: חבר הכנסת אייכלר – השר אורבך וחבר הכנסת אייכלר, בבקשה, נא לאפשר לחבר הכנסת אטיאס לדבר.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חבר הכנסת אייכלר, תודה.

יוני שטבון: בבקשה.

קריאות: – – –

יוני שטבון: חברי חברי הכנסת, תודה רבה.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, שתהיה לכם שנה טובה, תרגיעו את הבלגן, זה בסך הכול דיון של 40 חתימות מהאופוזיציה, אבל יש כאב אמיתי – –

ישראל אייכלר: – – –

אריאל אטיאס: – – יש כאב אמיתי – חבר הכנסת הרב אייכלר – כאב אמיתי, של מאות אלפים, גם ילדים, נשים, מבוגרים וצעירים – דתיים וחילונים, אגב, כאחד – שמרגישים נרדפים בצורה ממוקדת על-ידי הממשלה; מראש הממשלה, שלא יכול לרחוץ בניקיון כפיו, דרך יאיר לפיד ונפתלי בנט ומה שהם מייצגים.

אריאל אטיאס: הם לא יכולים לרחוץ בניקיון כפיהם ערב השנה החדשה, בזה שהם, בצורה ממוקדת, ועוד מתגאים בזה, הולכים – דבר אחרי דבר, ללכת ולפגוע בציבורים שלמים בשל חטאם היחיד, שהם לא בקואליציה, ובגלל השקפת עולמם.

אריאל אטיאס: במה דברים אמורים?

אריאל אטיאס: דיברו כאן על קצבאות הילדים, ואני רוצה להתייחס לנושא של מפת אזורי העדיפות, כי זה עוול שזועק לשמים, אבל גם יש בו אלמנט של עזות מצח.

אריאל אטיאס: אין פה התירוצים האלה, שיש בעיה כלכלית.

אריאל אטיאס: לקחו יישובים שמצבם קשה לאין ערוך מהיישובים שהכניסו אותם בברית פוליטית בין לפיד, שבעד תהליך מדיני ונותן כסף להתנחלויות מבודדות, לבין נפתלי בנט, שנגד שחרור רוצחים יהודים אבל משחרר אותם כדי שהוא יוכל לבנות 1,000 יחידות דיור.

אריאל אטיאס: זו העסקה, ולא יעזרו כל ההכחשות שלכם – –

יצחק כהן: עם דם על הידיים.

אריאל אטיאס: – – ולא יעזרו כל ההכחשות שלכם, כי אני הייתי בממשלה הקודמת, והייתי שר השיכון, אז אני שמעתי את ההכחשה שלך, חבר הכנסת אורי אריאל, ואני פה מדבר על זה רק בשביל להגיד לך את האמת, שגם עם ישראל ישמע.

אריאל אטיאס: אני הייתי ארבע שנים במשרד השיכון, ואני הייתי המקפיא של הבנייה בפועל, כשנתניהו באוזן היה אומר לי לא לבנות היום, לא לבנות מחר, והיה שולח לי את עמידרור ואת צביקה האוזר: עוד מעט מגיעים האמריקאים, מחר יש ה-G-20, אחרי זה קונדוליסה רייס, או זאת, איך קוראים לה, קלינטון, מגיעה לאיזו מדינה באירופה, וצריך להמתין.

אריאל אטיאס: אבל מעולם לא העזו להציע לנו את העסקה המתועבת הזאת – אתם תתנגדו לשחרור אסירים אבל אנחנו נשחרר אותם, רוצחים, אבל אתם תוכלו לבוא לציבור שלכם ולהגיד שבניתם, וואו, 1,000 יחידות דיור, שאפשר לבנות אותן עוד חצי שנה, עוד שנה, אבל הרוצח עם הדם על הידיים ששחררו אותו יכול לרצוח יהודי, שאין לו כרגע פנים ושם, אנחנו לא יודעים להגיד מי זה, והוא כבר, אחרי ששוחרר, לא יחזור, רק אם הוא רצח מישהו הוא יחזור – – –

ישראל חסון: עשרה בתים על רוצח.

אריאל אטיאס: אז הנה, אומר לי פה סגן ראש השב"כ לשעבר שמדובר על עשרה בתים על כל רוצח.

אריאל אטיאס: זה המחיר שהוא תרגם לי עכשיו.

אריאל אטיאס: הציבור לא מטומטם, והוא לא טיפש, והוא מבין את ההבדלים.

אריאל אטיאס: הממשלה הקודמת הכריזה על הקפאת הבנייה, ואחרי עשרה חודשים חזרו לבנות, אבל לא שחררו רוצח אחד בשביל להתחיל משא-ומתן, ואתם חושבים שכולם טיפשים, ויש גבול לצביעות.

אריאל אטיאס: "התנגדנו לשחרור רוצחים" – תודה, גם אנחנו התנגדנו לשחרור רוצחים, אבל אתם יושבים בממשלה, ואם הייתם מתנגדים להקפאת הבנייה, וזה היה עובר על הראש שלכם, הייתם עוזבים את הממשלה, כי הבלוק יותר חשוב מחיי אדם, וזו הצביעות.

אריאל אטיאס: ולכן אני אומר, הברית הזאת, שיאיר לפיד אומר – מוציא הודעה בפייסבוק – שזו טעות לבנות 1,000 יחידות דיור עכשיו – סליחה?

אריאל אטיאס: לא שבוע קודם שינית את מפת אזורי העדיפות ונתת כסף אקטיבי, בפועל, מאות מיליונים, להתנחלויות מבודדות מכספי האוצר?

אריאל אטיאס: כסף, לא תגידו בנייה על מכרז, על קרקע של המדינה.

אריאל אטיאס: מפת אזורי עדיפות משמעותה כסף תקציבי, 50% מעלות הפיתוח הולכים, מכספי המדינה, מכספי משלם המסים, לאן?

אריאל אטיאס: להתנחלויות מבודדות שלדעתו של יאיר לפיד יוחזרו פעם לשטחי הרשות הפלסטינית או למדינה פלסטינית, ככל שתוקם.

אריאל אטיאס: יש גבול לצביעות הזאת.

אריאל אטיאס: אבל מה אתם עושים?

אריאל אטיאס: אתם הולכים ועושים הבדל בין התנחלות חרדית להתנחלות של הכיפות הסרוגות, הבדל בין דם לדם.

אריאל אטיאס: הרי ביתר-עילית זו התנחלות, שלצערכם גרים בה חרדים, ושר הביטחון הקודם, אהוד ברק, אישר להכניס אותה לאזורי העדיפות מסיבה אחת – היא צמודת גדר.

אריאל אטיאס: מה היה קורה אם היו משאירים אותה?

אריאל אטיאס: שווקו שם בשנתיים האחרונות עוד 1,000 יחידות דיור, אנשים נכנסו להתחייבויות – זה לא מעניין אתכם.

אריאל אטיאס: קיבלתם כמה יישובים מבודדים, באתם לספר, לנפנף בזה לציבור שלכם שבונים.

אריאל אטיאס: הייתם נותנים עוד מפה, את אזורי עדיפות להתנחלויות המבודדות, בלי להוציא את כבשת הרש של החרדים – לא היינו מדברים מילה.

אריאל אטיאס: אבל ללכת ולהבדיל בין התנחלות חרדית להתנחלות שאיננה חרדית?

אריאל אטיאס: מצב סוציו-אקונומי 6–7, בביתר 2–3, אותו מוציאים ואותו לא מוציאים?

אריאל אטיאס: התנחלות עם 40,000 תושבים מוציאים, התנחלות עם 1,000 תושבים מכניסים.

אריאל אטיאס: יש גבול גם לכמה שהציבור יכול לא להרגיש נרדף בגלל זה.

ישראל אייכלר: ומשתמשים כל הזמן במתנחלים מביתר – – – אחרי זה מתנכלים להם.

אורי אורבך: – – –

אריאל אטיאס: מבחינה דמוגרפית, המספר – אנחנו הרוב בחלק היחסי של האוכלוסייה בהתנחלויות, צודק הרב אייכלר.

אריאל אטיאס: אבל הדבר הגרוע ביותר זה שהסכמתם בהסכמה שבשתיקה לשחרר 104 רוצחים כדי שייתנו לכם לנפנף בבנייה של 1,000 יחידות דיור.

אריאל אטיאס: עכשיו, בואו נראה מה קרה אחרי ה-1,000 – היום יש הקפאת בנייה בפועל.

אריאל אטיאס: אפשר לשווק עוד 1,500 יחידות בירושלים, אני רוצה לראות שישווקו אותן.

אריאל אטיאס: זה לא בהסכמה עם האמריקאים, זה לא סוכם עם אבו מאזן, אז זה לא משווק.

אריאל אטיאס: אז אתם חושבים שכל הציבור טיפש?

אריאל אטיאס: זה שאתם הולכים וסוחרים בדם של אנשים, כבר עשיתם את זה פעם אחת בהתנתקות, ב-2003.

אריאל אטיאס: נשארתם בממשלה עד שהטרקטורים הגיעו, ואחרי זה אתם צועקים עשר שנים למה מגרשים יהודים.

אריאל אטיאס: אתם גירשתם את היהודים.

אריאל אטיאס: יכולתם למנוע את זה הרבה קודם.

אריאל אטיאס: עכשיו אתם צועקים למה משחררים מחבלים?

אריאל אטיאס: אתם משחררים מחבלים.

אריאל אטיאס: אתם יכולים למנוע את זה אם תטילו את הווטו שלכם, כי בזכות הווטו שלכם קיבלתם 1,000 יחידות דיור, ואתם יכולים לקבל עוד 1,000 יחידות בשביל הווטו, אבל לא אכפת לכם מהמהות.

אריאל אטיאס: תבינו למה יש כאב עצום בציבור שמרגיש שרודפים אותו, כי אם גם את ביתר לקחו לו – ומה היה קורה אם חריש הייתה נשארת בתוך אזורי העדיפות?

אריאל אטיאס: הרי היא נכנסה לא בגלל שהיא צמודת גדר; בגלל שהיא יישוב שמתעתד לגדול בלפחות פי-שבעה.

אריאל אטיאס: עכשיו, זה רק סימבולי שקריית-מלאכי לא בפנים, שאשקלון, שמטווחת על-ידי "גראדים", לא בפנים, שקריית-גת לא בפנים.

אריאל אטיאס: זה כסף שנוגע באזרחים.

אריאל אטיאס: אז ללכת, לשחרר רוצחים, להוריד בקצבאות הילדים, להוריד את אזורי העדיפות – – –

ישראל חסון: גם בוסתן-הגליל וגם יש – – – שירדו שם עכשיו לא בעדיפות לאומית.

ישראל חסון: תבינו את זה.

אריאל אטיאס: ברור.

אריאל אטיאס: יש פה עסקה מכוערת שאני עומד כאן בשביל לחשוף אותה, לשים אותה על השולחן.

אריאל אטיאס: כשסיכמו שיהיו 1,000 יחידות דיור, וקיבלנו הצהרות בומבסטיות שאנחנו נבנה איפה שאנחנו רוצים, אנחנו יודעים שזה שקר.

אריאל אטיאס: ראינו את הגינוי הרפה של האמריקאים; היעלה על הדעת שביום פתיחת המשא-ומתן ישחררו יחידות דיור ושר הביטחון יחתום כאילו זה לא היה מתואם?

אריאל אטיאס: לפחות הייתם מרחיקים את העדות.

אריאל אטיאס: "ורווח תשימו בין עדר ובין עדר".

אריאל אטיאס: היו משחררים פעם אחת ואחרי חודשיים בונים, אז היו אומרים.

אריאל אטיאס: גם לתכמן כבר אתם לא יודעים.

אריאל אטיאס: אבל בצורה כל כך בוטה ללכת ולפגוע באנשים; קצבאות, תקציב הישיבות, רפורמות שבהן אתם מעלים מסים, מעלים מע"מ – הכול נגד ההבטחות.

אריאל אטיאס: פוגעים באזורי עדיפות, משחררים רוצחים, ואחרי זה אתם לא מבינים למה אנחנו מרגישים עד כדי כך עם הגב לקיר.

אריאל אטיאס: אבל שלא תדאגו.

אריאל אטיאס: הקדוש-ברוך-הוא – לא אלמן ישראל, ואנחנו לא חיים מפיכם, לא מהבית היהודי ולא מלפיד ולא מנתניהו, והכדור הוא עגול.

אריאל אטיאס: כשאנחנו היינו בממשלה לא רדפנו אתכם, לא את הבית היהודי ולא את לפיד.

אריאל אטיאס: אבל אתם, בסיבוב הקודם, לפני עשר שנים – בדיוק אותו דבר.

אריאל אטיאס: הבית היהודי, בשמו המפד"ל, ואפי איתם, עם טומי לפיד, עם נתניהו שר האוצר ושרון ראש ממשלה עשו את אותו דבר.

אריאל אטיאס: עכשיו, כשהגלגל יתהפך, אנחנו נזכיר לכם את זה.

אריאל אטיאס: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל אטיאס.

יוני שטבון: רשימת היישובים במפת העדיפות הלאומית שאושרה בישיבת הממשלה: מספר שיא של התנחלויות, ביניהן מבודדות, בתוכה, בעוד ערים כמו קריית-גת וקריית-מלאכי נותרו מחוצה לה

יוני שטבון: אנחנו נשארים בהצעות לסדר-היום.

יוני שטבון: הנושא הבא: רשימת היישובים במפת העדיפות הלאומית שאושרה בישיבת הממשלה: מספר שיא של התנחלויות, ביניהן מבודדות, בתוכה, בעוד ערים כמו קריית-גת וקריית-מלאכי נותרו מחוצה לה; הצעות לסדר-היום מס' 1135 ו-1136 של חברי הכנסת דב חנין וישראל חסון.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: עשר דקות.

ישראל אייכלר: מה עם – – –

יוני שטבון: עמדה נוספת אחרי הדיון המשולב.

יוני שטבון: עשר דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, יש לנו שר?

דב חנין: מי השר?

קריאה: השר אורבך.

יוני שטבון: השר אורי אורבך נמצא פה.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: אוקיי, תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מפת העדיפות של ממשלת נתניהו-בנט-לפיד היא מפה אמיתית, ועל כך אנחנו צריכים להגיד להם תודה, כי הנה, אנחנו רואים על גבי מפה מה הממשלה הזאת באמת חושבת, מה חשוב לה וגם מה לגמרי לא חשוב לה.

דב חנין: אז בואו נתמקד קצת, אחרי שדיברנו על מה שלא חשוב לממשלה: לא חשובים לה הילדים – מקצצים בקצבאות ילדים; לא חשובות לה הפנסיות – הנה האיומים על הפנסיות שדיברנו עליהם בתחילת הדיון הזה; בואו נדבר על מה כן חשוב לממשלה.

דב חנין: חשוב מאוד לממשלה לבנות ולפתח התנחלויות, ובמיוחד את ההתנחלויות המבודדות.

דב חנין: זה סדר העדיפויות האמיתי של ממשלת נתניהו-בנט-לפיד.

דב חנין: והמפה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, צריכה להיות בפני כל אזרח ואזרחית בישראל, כי כשאנחנו שואלים למה כל כך הרבה דברים לא חשובים, אנחנו תמיד צריכים לזכור שמול הדברים הלא-חשובים עומדים דברים שהם מאוד חשובים ושבהם משקיעים, ומשקיעים הרבה מאוד.

דב חנין: אגב, זה לא רק השקעה כספית.

דב חנין: אני שומע בשבוע שעבר שבפעם הראשונה, אחרי הרבה מאוד שנים, מוקמת התנחלות רשמית, חוקית; אחרי הרבה שנים שזה לא נעשה.

דב חנין: קודם זה היה הרי בשיטת המאחזים שנבנים ואחר כך עוברים הכשרה, ואחר כך עוברים לגיטימציה.

דב חנין: עכשיו בונים התנחלות.

דב חנין: מהרגע הראשון התנחלות חוקית לחלוטין.

דב חנין: ובכל שבוע אנחנו שומעים על בנייה בהיקפים עצומים בהתנחלויות, גם בגושים גם מחוץ לגושים.

דב חנין: מי אמר שמדינת ישראל לא יודעת לבנות דירות?

דב חנין: מי אמר שמדינת ישראל לא יכולה לייצר פתרונות דיור בזול?

דב חנין: מדינת ישראל יודעת, ממשלת ישראל יודעת לבנות בהיקפים גדולים ויודעת לייצר פתרונות דיור מאוד זולים במקום שרוצים לבנות, במקום שרוצים ליצור דירות זולות, בהתנחלויות.

דב חנין: הדברים האלה נעשים בדיוק כאשר התחיל משא-ומתן מדיני.

דב חנין: זו אחת המטרות המרכזיות, להעביר מסר ברור גם לפלסטינים וגם לקהילה הבין-לאומית שאין שום כוונה להתקדם להסדר, שאין שום כוונה לנהל משא-ומתן אמיתי בתום לב; שיש כוונה כן להכניס את האצבע לעין, שיש כוונה כן לעשות את הכול כדי שהפלסטינים באיזשהו שלב יגידו: די, עד כאן, לא מסוגלים יותר, לא יכולים יותר.

דב חנין: ואז אפשר יהיה לבוא ולהאשים אותם ולהגיד: אה, אתם רואים?

דב חנין: הם פרשו מהשיחות.

דב חנין: אבל הממשלה הזאת עושה את הכול כדי שהפלסטינים יפרשו מהשיחות, מכיוון שבכל יום הם מקבלים מסר חזק, ברור, חד-משמעי, שאי-אפשר לטעות בו, שלא מתכוונים להתקדם לשום מקום.

דב חנין: אגב, זה לא רק בנייה בהתנחלויות.

דב חנין: תראו את הפרשה של מה שקרה בקלנדיה.

דב חנין: הרי מה שקרה בקלנדיה זה הסתבכות מסוג הסיורים שעושים אותם בהרבה מקומות, סיורים אלימים של מעצרים בתוך שטחי A, בתוך מחנות פליטים, בתוך הערים הפלסטיניות.

דב חנין: נהרגו שם הפעם שלושה אנשים, וגם זה מסר לפלסטינים, שנועד לומר להם: אתם אולי תדברו אתנו ואנחנו אולי נדבר אתכם, אבל במקביל נמשיך לעשות לכם את מה שאנחנו רוצים.

דב חנין: ומה שאנחנו רוצים זה בדיוק מה שבלתי נסבל מבחינתכם, בלתי אפשרי מבחינתכם.

דב חנין: המדיניות הזאת, עמיתי חברי הכנסת, היא מדיניות מסוכנת.

דב חנין: הסכנה האחת היא הסכנה הכלכלית-חברתית.

דב חנין: בוודאי כשמדינת ישראל מחליטה שהדבר היחידי שחשוב זה לבנות ולהשקיע בהתנחלויות, כל האחרים משלמים את המחיר.

דב חנין: בעיות חברתיות נשארות מוזנחות, פתרונות דיור לא קיימים חוץ מבהתנחלויות.

דב חנין: הסכנה האחת היא הסכנה החברתית-כלכלית.

דב חנין: סכנה שנייה היא כמובן הסכנה המדינית, הפוליטית, הביטחונית.

דב חנין: מי שחושב שהמדיניות הנוכחית תוביל אותנו להמשך הסטטוס-קוו חי בעולם דמיוני.

דב חנין: המזרח התיכון מסביבנו בוער, ומי שחושב שהפינה היחידה שתישאר שקטה היא הפינה הישראלית-פלסטינית לא חי במציאות.

דב חנין: אם לא תהיה התקדמות אמיתית להסדר, תהיה כאן הידרדרות לאסקלציה מלחמתית ולמלחמה חדשה.

דב חנין: ובמלחמה החדשה כולנו, כולנו פה, נשלם מחיר יקר, גם אנחנו וגם השכנים שלנו.

דב חנין: ואת הדבר הזה צריך למנוע, אבל צריך למנוע אותו במדיניות שמובילה אותנו למקום אחר, שמוציאה אותנו מהפינה הזאת שבה אנחנו נמצאים במזרח התיכון בעימות טוטלי עם כל השכנים שלנו.

דב חנין: כך שאפילו אם נוצר, חבר הכנסת חסון, איזשהו עימות שלא קשור אלינו, כמעט באופן טבעי אנחנו מוכנסים פנימה, כי כל כך קל וכל כך פשוט לעשות את זה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדקות הספורות שנותרו לי כדי לדבר על דבר אחר, שלא קשור במישרין לסוגיה שלנו; אבל הכול קשור.

דב חנין: אני רוצה לדבר על הפיל שנמצא במרכזו של האולם הזה ושלא דיברנו עליו עד היום בדיון הזה – קצת הפליא אותי.

דב חנין: הפיל הזה הוא סכנה של התלקחות מלחמתית אקטואלית מאוד באזור שלנו, שאולי חס וחלילה גם אנחנו נהיה מעורבים בה.

דב חנין: בציבור ישנה דאגה גדולה.

דב חנין: אנחנו שומעים על מה שקורה בתחנות חלוקת ערכות המגן, ואנחנו רואים שוב שאין תשובות ואין מענה לדאגות של הציבור – ולדאגות המוצדקות של הציבור.

דב חנין: אני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, מעל הבמה הזו לומר כמה דברים בנושא הזה.

דב חנין: בסוריה מתנהלת מלחמת אזרחים איומה.

דב חנין: איומה.

דב חנין: לבי עם האזרחים הסורים, שלפני שנתיים – קצת יותר משנתיים – יצאו להפגין למען שינוי דמוקרטי.

דב חנין: אלה היו הפגנות מוצדקות, נכונות, ראויות.

דב חנין: והיום הם מוצאים את עצמם לכודים בין המשטר הסורי לבין ארגונים אסלאמיסטיים קיצוניים, שנתמכים גם על-ידי קטאר וסעודיה וגם על-ידי מעצמות המערב.

דב חנין: קטאר וסעודיה, שהן בוודאי לא דוגמה לדמוקרטיה ולא דוגמה לקדמה משום בחינה שהיא; ומעצמות המערב, שמה שהן הביאו לאזור שלנו, למזרח התיכון, אף פעם לא היה פתרונות אלא תמיד היה סיבוכים נוספים.

דב חנין: אני קראתי הבוקר את הדיווח הראשון של הבדיקה של האו"ם, והדיווח הזה מראה שאכן, ככל הנראה – לא רק בתמונות, בתמונות הקשות והאיומות שכולנו ראינו וכולנו הזדעזענו מהן, אלא גם בממצאים של הבדיקה של צוות הפקחים – נעשה שם שימוש בנשק כימי.

דב חנין: אלה הם הממצאים הראשוניים של בדיקת פקחי האו"ם.

דב חנין: ועל כך צריך לומר, כמובן, ששימוש בנשק כימי הוא פשע מלחמה בלתי נסלח, ומי שעושה פשע מלחמה בלתי נסלח צריך לתת עליו את הדין.

דב חנין: אבל הדין, עמיתי חברי הכנסת, מתחיל מהחקירה, מבדיקה של העובדות.

דב חנין: ואמירות כמו שאני שומע מהממשל האמריקני בשבוע האחרון – "אנחנו לא ניתן לצוות הפקחים לבלבל אותנו", או "לא ניתן לעובדות לבלבל לנו את המסקנות" – מלמדות שלא מתעניינים פה באמת, לא בפושעים ולא בפשעים, אלא מחפשים הצדקה להחלטה שכנראה כבר התקבלה, לבצע מהלך מלחמתי בסוריה.

דב חנין: ובהקשר הזה צריך לומר שהרחבת מלחמת האזרחים האיומה בסוריה למלחמה אזורית כוללת היא בוודאי לא פתרון, אלא היא החמרה קיצונית, איומה, של הבעיה.

דב חנין: תראו את מה שקרה באפגניסטן, תראו את מה שקרה, וקורה, בעיראק.

דב חנין: ובהקשר הישראלי צריכים להיאמר דברים מאוד ברורים.

דב חנין: האינטרס שלנו הוא בוודאי להישאר מחוץ לסיפור הזה, ולא להיות מעורבים, לא במישרין ולא בעקיפין, ולא בעזרה ולא בגיבוי, ולא בקריאה ולא בעידוד, ולא בקולות מלחמה של לעודד את האחרים להתחיל אותה.

דב חנין: ופה – –

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

דב חנין: עמיתי היושב-ראש, אני מסיים.

דב חנין: – – נדרשת קודם כול תבונת מדיניות לטווח הקצר והמיידי, אבל נדרשת גם תבונה לטווח היותר ארוך.

דב חנין: והתבונה לטווח היותר ארוך מובילה אותי לדברים שבהם סיימתי את החלק הראשון של הדברים שלי: להוביל את מדינת ישראל – זה האתגר ההיסטורי העצום שלנו – החוצה מהפינה האיומה הזו של סכסוך היום עם כל השכנים שלנו.

דב חנין: לצאת למרחב, למצוא אפיקים של הידברות, להוציא אותנו מהמקום הזה של אותם אלה מנודים, שבכל אסקלציה שתהיה באזור אפשר להכניס גם אותם פנימה.

דב חנין: זה האינטרס העליון של מדינת ישראל.

דב חנין: מי שבאמת רוצה בעתיד שלנו, של ילדינו, של נכדינו, מי שרוצה חיים בארץ הזאת, צריך להבין שזה הכיוון שאנחנו חייבים ללכת בו.

דב חנין: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יוני שטבון: יעלה המציע הבא, חבר הכנסת ישראל חסון.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: עשר דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברי חברי הכנסת, אני מבין שסגן השר המשיב עושה חזרות על שלושת המשפטים שהוא אמור לענות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך משהו.

ישראל חסון: אם בעוד 20 או 30 שנה ישבו ויגידו כיצד הגענו עד הלום, תתחילו לזכור את המושב האחרון שלנו.

ישראל חסון: המושב האחרון, בעיני, הוא אחת החרפות הגדולות והתקלות הגדולות ביותר שקרו לדמוקרטיה בישראל ולמפעל הציוני.

ישראל חסון: אני רוצה שתשים לב שהדבר שנשאר בפרלמנט הישראלי זה הצבעות ולא דיונים.

ישראל חסון: אין דיון.

ישראל חסון: אף אחד לא עומד פה ומנסה להתווכח, לקיים דיון, לשכנע, לחשוב.

ישראל חסון: אני יכול להבין את זה – 30 מחברי הקואליציה אין להם זכות לדעה עצמאית.

ישראל חסון: אני לא אומר את זה עכשיו בניגוח פוליטי, אני אומר את זה עכשיו בתהליך של מי שרוצה להסתכל.

ישראל חסון: אין להם זכות לדעה עצמאית.

ישראל חסון: אנחנו נמצאים בתהליך הרסני שאנחנו פשוט לא מבינים לאן הדבר הזה לוקח אותנו.

ישראל חסון: אני שומע פה את ההתנצחויות, ואני רוצה לשתף את מי ששומע כרגע – אני רוצה לשתף קצת בנושא של סדר עדיפויות.

ישראל חסון: אני מאוד מעריך את מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון.

ישראל חסון: לא את כולו, אני לא מסכים עם כולו, אבל אני מעריך אנשים שמאמינים במשהו ומוכנים לעשות ולפעול.

ישראל חסון: יש ויכוח גדול על ציר הזמן ההיסטורי האם מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון יוצר איום על חבל ארץ אדיר – הנגב; האם העובדה שמדינת ישראל לא יודעת לתעל את סדר העדיפויות שלה, הולכת לשם.

ישראל חסון: דרך אגב, במפת העדיפויות הלאומיות – או איך קוראים לזה?

ישראל חסון: אזורי עימות?

ישראל חסון: אזורי עימות קוראים לזה?

ישראל חסון: – אין דבר יותר מזעזע מהדבר הזה, כשאתה מסתכל על זה וכשאתה רואה את זה; אני אומר לך, ירדו ארבע הרקטות בשבוע שעבר, ישבתי בגשר-הזיו ובבוסתן-הגליל – הם לא אזור עימות.

ישראל חסון: הם לא אזור עימות.

ישראל חסון: מי כן?

ישראל חסון: אתם יודעים.

ישראל חסון: אבל אני נכנס עכשיו לדילמה בין מפעל ההתיישבות האחד למפעל ההתיישבות השני.

ישראל חסון: אני רוצה לספר לכם סיפור.

ישראל חסון: תראו לי יישוב אחד בארץ הזו שקם ב-30 שנים האחרונות בלי שיש תנועה מיישבת מאחוריו, בלי שזמביש או החטיבה להתיישבות או הסוכנות היהודית או משרד השיכון שלח לשם את הקרוונים ואת הגנרטורים ואת מכלי המים.

ישראל חסון: אחד, יישוב אחד כזה שקם.

ישראל חסון: לא תמצאו.

ישראל חסון: אתם יודעים מתי הוקם?

ישראל חסון: ב-11 באוגוסט.

ישראל חסון: אתם יודעים איפה הוקם?

ישראל חסון: בנגב, גרעין הראל.

ישראל חסון: חבורה של חבר'ה צעירים שזה שבע שנים – שבע שנים – מקיימים גרעין בבאר-שבע; אצלך, אדוני, חברי וידידי היקר, מרגי.

ישראל חסון: ועיריית באר-שבע תומכת בהם, מעודדת אותם, מחזיקה.

ישראל חסון: הם פנו למועצה האזורית רמת-הנגב בבקשה להתקבל לאחד היישובים, או שיאפשרו להם להקים יישוב.

ישראל חסון: שבע שנים לא אישרו להם.

ישראל חסון: מה הם עשו, אתם יודעים?

ישראל חסון: כל בחור צעיר שם – דרך אגב, משחירים את פניהם ברבים, מדברים על כת.

ישראל חסון: וחבל לי מאוד שיושב-ראש הכנסת – סליחה, חלילה, בלי להמעיט בכבודך – לא נמצא פה.

ישראל חסון: אבל שמעתי שהוא אמור לתת את פרס יושב-ראש – כך קראתי בעיתון, אני לא יודע אם זה נכון – לתנועה נגד כתות, לתנועה הזו שמתנגדת לכתות.

ישראל חסון: משחירים את פניהם.

ישראל חסון: הילדים האלה – הבחור שמייצג את הגרעין הוא קצין ביחידה 8200, כתב כבר שני ספרים, בחור שעוסק בפעילות חברתית.

ישראל חסון: הבחורה שנמצאת אתו, תקשיבו טוב: היא כבר עוסקת עשר שנים, מאז שחרורה מהצבא, בהדרכה, בחניכה, בהוראה.

ישראל חסון: אני לא מבין בזה, אבל היא בפרויקט – במסלול "אופקים" למורים מצטיינים, שאני מבין שמתקבלים לשם במשורה.

ישראל חסון: ולפני חצי שנה קראו לה המנהלים שלה בשדה-בוקר, ואמרו לה: לכי מפה.

ישראל חסון: מורה שנמצאת במסלול של מצטיינים.

ישראל חסון: שני חבר'ה – אחת מחנכת שעבדה, בחורה שעבדה ולימדה אנגלית, מורה לאנגלית, לימדה שנה בבית-הספר האנתרופוסופי בבאר-שבע, שניהם התקבלו לעבודה במצפה-רמון.

ישראל חסון: הם עלו ב-11 לחודש על הקרקע, קראו להם חמישה ימים אחרי זה, פיטרו אותם עוד לפני שהתחילו לעבוד.

ישראל חסון: רבותי, אופיר, ידידי סגן השר, אני אגיד את זה ביידיש כדי שכולם יבינו: התחרפנתם.

ישראל חסון: תתעוררו.

ישראל חסון: אין, לא היה מפעל התיישבותי כזה ב-30 השנים האחרונות, שאנשים באים ואומרים: אני לוקח מכספי.

ישראל חסון: אנשים שם בני 30, עם ילדים, עם תינוקות, לקחו הלוואות פרטיות ועלו.

ישראל חסון: והכורת אמור לעלות עליהם.

ישראל חסון: מפטרים אותם ממקומות עבודה ברדיפה, בציד מכשפות מטורף, שלצערי הרב – אני ממש מצטער, אבל באמת, חברי הטוב, שיש לי מלוא ההערכה אליו, אני לא יודע מדוע הוא נוהג כך – ראש המועצה שם, שמואל ריפמן, שמוליק ריפמן, לא מבין.

ישראל חסון: משטרת דעות?

ישראל חסון: במה אנחנו עוסקים?

ישראל חסון: וכל זה אני מספר לכם – למה?

ישראל חסון: אני אגיד לכם למה: חמש שנים – מרגי, אתה מכיר את זה – התעסקתי עם חוות הבודדים.

ישראל חסון: כמה אנשים גרים בחוות הבודדים?

ישראל חסון: הרי זה לא פרויקט אלקטורלי, בסדר?

ישראל חסון: כמה – 50? 60? 70?

ישראל חסון: חמש שנים אנחנו מתעסקים עם זה, נלחמים בכל המערכות, מחוקקים חוק.

ישראל חסון: לפני שבועיים, ברוך השם, גמרו לאשר 21 חוות מתוכן.

ישראל חסון: זה פלוס מינוס 50 איש.

ישראל חסון: פלוס מינוס, הגרעין הזה זה עוד 60–70 איש.

ישראל חסון: חבר'ה, זה מה שיישבו בחמש השנים האחרונות.

ישראל חסון: תגידו, אתם מבינים?

ישראל חסון: אתם מבינים את סדר העדיפות?

ישראל חסון: תגידו, כמה יישובים יוכרזו בשנה הבאה, יישובים בדואיים חדשים?

ישראל חסון: מישהו מכם מסוגל לעצור את זה ב-14?

ישראל חסון: אתם מבינים מה זה סדר עדיפות?

ישראל חסון: מה אנחנו עושים?

ישראל חסון: וכאן אנחנו רוצים לקיים דיון – אין עם מי לדבר.

ישראל חסון: אין.

ישראל חסון: אופיר, אני אומר לך – סלח לי שאני קורא לך אופיר, אני מרשה לעצמי, בסדר?

ישראל חסון: אופיר, אני חושב שבתור סגן השר אתה חייב – אבל לטעמי אתה חייב את זה למדינת ישראל – אתה חייב לדרוש שיתקיים דיון.

ישראל חסון: לא יכול להיות שיעמדו על חוק המשילות ויעמדו על חוק השוויון בנטל 48 או 49 חברי כנסת מהאופוזיציה, יטענו טענות, ושני חברי כנסת מהקואליציה ידברו.

ישראל חסון: זה פשוט לא מתקבל.

ישראל חסון: מוכרח להתקיים דיון.

ישראל חסון: הפרלמנט הוא לא הצבעות, כי הצבעה – אתה יודע מה יהיה בסוף.

ישראל חסון: אנחנו יודעים מה יהיה בהצבעה.

ישראל חסון: מרגע שמייתרים את הדיון, אין מה לעשות פה.

ישראל חסון: אין, חבל על הזמן.

ישראל חסון: בואו נסגור את הבסטה, נחכה לבחירות הבאות, אנחנו יודעים מה התוצאות.

ישראל חסון: זו תקלה אדירה.

ישראל חסון: פה, היום, להצעה לסדר-היום, כמו שעשו בכנסת הקודמת, הקואליציה, אתם, נרשמתם עם 25 חתימות ודרשתם לקיים דיון, מה קורה פה?

יוני שטבון: נא לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

ישראל חסון: אני מייד מסיים.

ישראל חסון: חבר'ה, מה קורה פה?

ישראל חסון: אני מבקש בקשה אישית, בכל לשון של בקשה.

ישראל חסון: אופיר, אני חושב שאם יש דבר אחד שצריך לעשות – קודם כול, אני מבקש, אם אתה מוכן, לטפל מול שר החינוך בכך שיבדקו את הפיטורין של האנשים האלה לאלתר, יפסיקו את ציד המכשפות ויחזירו אותם.

ישראל חסון: דבר שני, שייכנסו לאיזשהו מסלול הסדרה.

ישראל חסון: אני לא בעד הפרות חוק.

ישראל חסון: אתם יודעים, זה בין אדם לחברו.

ישראל חסון: אנחנו חייבים את זה לנוער הזה.

ישראל חסון: והדבר השלישי והאחרון זה שבאמת תהיה שנה טובה לכולנו, ושתרגישו טוב.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר, סליחה, ישראל חסון.

יוני שטבון: בדקנו את הסוגיה של המרכז לנפגעי כתות.

יוני שטבון: זו לא עמותה שהיושב-ראש מנהל, זו עמותה עם חבר נאמנים חיצוני.

יוני שטבון: רק – הפרס הוא בגלל הסוגיה של גואל רצון.

יוני שטבון: זו הייתה מטרת הפרס, בכלל המאבק בגואל רצון.

יוני שטבון: רק לטובת הפרוטוקול ולטובת הידע.

יוני שטבון: משיב לדיו המשולב סגן השר אופיר פינס.

אופיר אקוניס: אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: יש לך בעיה קלה עם שמות, אדוני היושב-ראש, קודם הודית לחבר הכנסת ישראל אייכלר, או הזמנת אותו – – –

יוני שטבון: נראה לי שהפגרה עושה את שלה.

יוני שטבון: זה הפגרה, ככה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חבר הכנסת חסון, גם חבר הכנסת חנין, ששמעתי קודם, וחבר הכנסת אטיאס, שאיננו נמצא פה, אני חושב, חבר הכנסת חסון, שלנוכח ההתרחשויות במרחב בשנתיים וחצי האחרונות, ובעיקר בחודשים האחרונים, כולנו אזור עימות.

אופיר אקוניס: כולנו.

אופיר אקוניס: הכול אזור עימות אחד גדול.

אופיר אקוניס: אני שמתי לב להבחנות שלך בין מקומות ברחבי הארץ; אני לא הייתי מציע לשסות את תושבי קריית-גת או קריית-מלאכי בתושבי אריאל או בתושבי קרני-שומרון, ולא הייתי מציע לשסות את תושבי גוש-עציון או את תושבי מעלה-אדומים בתושבי קריית-שמונה.

אופיר אקוניס: השיח הזה איננו במקומו.

אופיר אקוניס: אפשר לקיים שיח על המהות של אזורי עדיפות לאומית, אבל השיסוי הזה – אני לא אומר שזה אחד מכם בהכרח, אני מדבר על השיח הציבורי שנשמע כאן סביב החלטת הממשלה, נדמה לי, לפני שלושה שבועות; הוא מיותר, הוא לא במקום.

אופיר אקוניס: אפשר לקיים ויכוח, אבל השיסוי העדתי – בכלל, האופנה הזאת, שאני מאוד מצטער עליה – אני שמעתי כאן את חבר הכנסת אטיאס, השר לשעבר – יש בפוליטיקה הישראלית, דווקא על-ידי אלה המגדירים את עצמם "פוליטיקאים חדשים", איזשהו סדר-יום של שיסוי זה בזה, ואני לא מקבל אותו.

אופיר אקוניס: אולי אנחנו מהאסכולה הישנה, חבר הכנסת חנין, מאסכולת נפגעי "בלי חרות ומק"י", כן, אבל השיסוי הוא לא הכרחי, הוא לא רצוי.

אופיר אקוניס: אפשר, ואני מסכים עם חבר הכנסת חסון, שצריך לקיים בבית הזה דיונים נרחבים מאוד בהרבה מאוד דברים, כולל בחוק המשילות, בחוק משאל עם.

אופיר אקוניס: אני, אגב, באופן אישי, דיברתי ב-03:00, נדמה לי, בנושא חוק משאל עם, שאני מיוזמיו.

אופיר אקוניס: אה, זה אני אחד מהם, אוקיי, טוב.

אופיר אקוניס: יצא ככה, על הדרך.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אני מסכים שהשיח הציבורי צריך להתקיים, גם בחוץ וגם פה, בצורה הרבה יותר מעמיקה, ואני הייתי מברך על הדבר הזה.

אופיר אקוניס: אגב, לגבי חוות בודדים, אדוני היושב-ראש, בכהונתי כיו"ר ועדת הכלכלה בכנסת הקודמת הסמכתי – ביקשתי – הוא ביקש ממני, ואני שמחתי לקבל את בקשתו של חבר הכנסת חסון לקדם את החוק המעולה שלו, הציוני שלו, הנכון שלו, המוסרי והנבון, של קידום חוות הבודדים, ואני אשמח אם תיקח אותי פעם לסיור באחד מהם, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אני חושב שעשית שם עבודה מצוינת.

אופיר אקוניס: הוא היה, אגב, אדוני היושב-ראש, חוק מאוד קונטרוברסלי, עם הרבה מאוד ויכוחים.

אופיר אקוניס: המיעוטים טענו לקיפוח, שאין לו, אגב, לטיעון הזה, יד ורגל – על חשבונם; שום דבר לא על חשבונם.

אופיר אקוניס: הנגב, שהוא – כמה?

אופיר אקוניס: 60% מגודלה של מדינת ישראל, רובו בכלל ריק, ריק מתושבים, לצערנו.

דב חנין: הבדואים ישמחו לשמוע את זה.

אופיר אקוניס: הבדואים ישמחו לשמוע.

אופיר אקוניס: אני מזמין אותם לשיח רציף ואמיתי, לא על-ידי קריעת החוק במליאה או שפיכת מים על דוכן הנואמים, כן, כפי שהיה פה לפני חודשיים בנושא חוק ההסדרה, שגם הוא בעצמו, חבר הכנסת חנין, חוק מאוד מאוד קונטרוברסלי.

אופיר אקוניס: אני אשיב על ההצעה לסדר-היום, שעיקרה החלטת הממשלה על מפת אזורי עדיפות לאומית, ואולי בניגוד לתשובה הקודמת – אני מצטער שחברת הכנסת גלאון לא שרדה את הדיון הקצר הזה, חברת הכנסת מיכאלי.

אופיר אקוניס: היא ביקשה תשובה יותר מנומקת, היא זעמה קודם שהתשובה הייתה קצרה והממשלה מזלזלת בכנסת, אז אצתי רצתי, כפי שפעם אמר אחד העיתונאים, להכין תשובה הרבה יותר מנומקת, לשיטתה, אבל היא לא שרדה את הדיון; בסך הכול מדובר על שעה וחצי, פחות או יותר.

אופיר אקוניס: אבל, נאחל לה שנה טובה.

ישראל חסון: הנה, היא פה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גלאון איננה נמצאת פה; והיא העירה את ההערה.

ישראל חסון: אה, גלאון.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת מיכאלי, שהציגה את ההצעה לסדר-היום, דווקא לא העירה.

אופיר אקוניס: אולי היא לא קיבלה את תשובתי, אבל הערתה לא נשמעה.

מרב מיכאלי: – – –

אופיר אקוניס: כן, הייתה – – –

מרב מיכאלי: הייתה אמירה לקונית, שיום אחד יהיה נגיד ונודיע לכם, ביי.

אופיר אקוניס: עניינית, עניינית.

אופיר אקוניס: עניינית.

אופיר אקוניס: תשובה עניינית.

אופיר אקוניס: לפעמים לא צריך להאריך בדברים.

מרב מיכאלי: היא לא הייתה עניינית, היא פשוט הייתה לא לעניין.

מרב מיכאלי: ברור שיום אחד יהיה נגיד – או נגידה, אלא אם כן – – –

אופיר אקוניס: יהיה נגיד.

מרב מיכאלי: – – – קרה מה שקרה.

אופיר אקוניס: יהיה נגיד.

אופיר אקוניס: זאת שאלה, שאלה טובה.

אופיר אקוניס: אני לא רציתי להתייחס לזה, אבל אם כבר שאלת, אני אענה לך.

אופיר אקוניס: אני לא חושב, חברת הכנסת מיכאלי – בין אם הממשלה הייתה בראשות מפלגת העבודה, או בראשות הליכוד, או בראשות מפלגה אחרת – קדימה, גם זה קרה בהיסטוריה הפוליטית שלנו – שממשלה כלשהי הייתה יכולה לחזות את המקרה הפרטי של המועמד יעקב פרנקל ותקרית הדיוטי-פרי.

אופיר אקוניס: זה לא עניין של הממשלה הזאת או ממשלה אחרת.

אופיר אקוניס: המקרה הזה הוא מקרה שאני באופן אישי מאוד הצטערתי שהתרחש, באופן כללי, ובאופן ספציפי, כיוון שהמינוי המקצועי של יעקב פרנקל יכול היה להיות מינוי טוב ומקצועי.

מרב מיכאלי: אם זה היה רק מקרה אחד אז אף אחד לא היה מדבר.

אופיר אקוניס: וקרה מקרה גם לגבי המועמד שהחליף אותו.

מרב מיכאלי: זה קרה גם לגבי המועמד שהחליף אותו וגם לגבי המועמד שבא אחריו; וגם – למה התחילו את זה חצי שנה אחרי ההודעה ולא בזמן, למשל?

אופיר אקוניס: כפי שאת זוכרת, אנחנו הסכמנו, הממשלה הסכימה שיתקיים דיון מעמיק בנושא בוועדת הכספים ובמליאה, ובוודאי הדבר הזה יתקיים כשנשוב מפגרת הקיץ.

אופיר אקוניס: לגבי אזורי עדיפות לאומית, אני אעשה את זה טלגרפית, כי השאלה הדורשת תשובה מנומקת הלכה.

אופיר אקוניס: יש כמה קריטריונים, כידוע לכם, להחלטה של ממשלה על אזורי עדיפות לאומית: פריפריאליות, שקלול של מיקום גיאוגרפי ומצב סוציו-אקונומי על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; יישובים סמוכי גבול – קריטריון נוסף; יישובים הנמצאים עד 7 קילומטרים מגבול, 9 קילומטרים מגבול הלבנון, בהתאם להנחיות מערכת הביטחון.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אעיר הערה אישית, לא כהודעת הממשלה: אני לא ארצה לראות שינוי בקריטריון של יישובים סמוכי גבול עקב שינוי גבולות.

אופיר אקוניס: אני מאמין בגבולותיה הנוכחיים של ישראל, ואני לא הייתי רוצה לראות את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: אם אתה מאמין בגבולותיה הנוכחיים אז למה אנחנו לא מוציאות את כל המתיישבים שלנו – – –

אופיר אקוניס: לא לא, בגבולות שבהם אנחנו – הגבולות הנוכחיים הכוונה בקעת-הירדן במזרחה, במערב הים, כמובן יהודה ושומרון בתוך השליטה הישראלית.

מרב מיכאלי: זה לא הגבול.

מרב מיכאלי: זה לא הגבול שלנו.

אופיר אקוניס: גברתי, אלה הם הגבולות של ישראל נכון להיום, ואני מודה לאלוהים, מודה, ואת צריכה לעשות בדיוק כמוני.

מרב מיכאלי: אני לא מאמינה באלוהים.

אופיר אקוניס: בסדר, אז תעשי את זה בלי להאמין.

אופיר אקוניס: תודי למי שאת רוצה להודות לו, שלמשל בגבולנו הצפוני, ברמת-הגולן, לא היה שום שינוי ב-20 השנים האחרונות, על אף רצף של ניסיונות כושלים של ראשי ממשלות שנבחרו בצורה לגיטימית לשנות את הגבול ולהחזיר אותנו לקו הכינרת.

אופיר אקוניס: ברוך השם, לא השתנה הגבול ברמת-הגולן, כי אז היינו מקבלים את הטרגדיה הסורית הזאת בעין-גב, או ברמות, או ב"לונה גל".

עמר בר-לב: מה הקשר?

אופיר אקוניס: זה הקשר; הקשר הוא שטוב לנו בגבולות הנוכחיים, ואני מאמין שצריך להישאר בהם.

עמר בר-לב: אין קשר.

עמר בר-לב: ברמת-הגולן אנחנו מקבלים את הטרגדיה הזאת היום?

אופיר אקוניס: אם לא היינו ברמת-הגולן או על רמת-הגולן, הסורים היו שם.

עמר בר-לב: זה לא קשור.

אופיר אקוניס: זה מאוד קשור.

אופיר אקוניס: תאמין לי שזה קשור.

אופיר אקוניס: אבל אתם יכולים להחזיק בעמדתכם, שנסיגה מרמת-הגולן הייתה מביאה שלום עם סוריה.

אופיר אקוניס: אני מכבד את עמדתכם, אבל חולק עליה.

אופיר אקוניס: הקריטריון השלישי, אדוני היושב-ראש – – –

מרב מיכאלי: לגבי הגבול ברמת-הגולן.

מרב מיכאלי: ברמת-הגולן באמת נקבע גבול של מדינת ישראל, שלא כמו – – –

אופיר אקוניס: אכן, על רמת-הגולן הוחל החוק הישראלי, ולצערי על יהודה ושומרון עדיין לא הוחל.

מרב מיכאלי: ולכן, אם אתה מקבל את גבולותיה הנוכחיים של מדינת ישראל, הם לא כוללים את יהודה ושומרון.

מרב מיכאלי: כדאי להזכיר את זה מדי פעם.

אופיר אקוניס: אז אני אסביר את דברי בצורה יותר טובה: הגבולות שבהם ישראל יושבת היום, וגם יושבים בהם מתיישבים, וגם הצבא נמצא בהם, הם הגבולות שצריכים להישאר גבולותיה של ישראל, עם בקעת-הירדן מאוזרחת, מיושבת, ובנוכחות צבאית של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: זוהי עמדתי.

אופיר אקוניס: את יכולה לחלוק עליה, אבל זוהי עמדתי.

מרב מיכאלי: הכול בסדר, אבל אי-אפשר להגיד "גבולותיה של ישראל".

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך על התיקון.

אופיר אקוניס: יישובים מאוימים זה הקריטריון השלישי.

אופיר אקוניס: יישובים באזור יהודה ושומרון שפיקוד מרכז בצבא הגנה לישראל, אדוני היושב-ראש, קבע כי הם ברמות האיום הגבוהות ביותר.

אופיר אקוניס: יישובים חדשים, קריטריון רביעי – יישובים שטרם חלפו חמש שנים ממועד אכלוסם או עשר שנים ממועד התחלת עבודות הפיתוח, המאוחר בהם.

אופיר אקוניס: והקריטריון החדש, יישובים צמודי גדר, יישובים שנמצאים עד קילומטר מהגבול.

אופיר אקוניס: הקריטריון הזה לא הוסיף יישובים למפה.

אופיר אקוניס: אולי בהמשך למה שאמרתי קודם, אדוני היושב-ראש, לשמחתנו הוא רק מאפשר הבחנה ותעדוף של יישובים אלה בנפרד מכלל היישובים.

אופיר אקוניס: החידושים והשינויים במפה – הקריטריונים במפה הנוכחית שאישרה הממשלה בפעם האחרונה זהים כמעט לקריטריונים במפה משנת 2009, בשני שינויים: א.

אופיר אקוניס: תיקון הגדרת יישוב חדש; במפה הקודמת הגדרת יישובים חדשים כללה גם יישוב קיים המתעתד לשנות את צביונו ולהגדיל את אוכלוסייתו בשיעור שלא יפחת מפי-שבעה מגודלו הקיים, עד סוף תוקף החלטה זו.

אופיר אקוניס: המפה החדשה מגדירה במפורט מהו יישוב חדש, וכוללת רק יישובים חדשים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מיכאלי, אם נרצה בכך או לא נרצה בכך, היישוב חריש איננו עומד בקריטריון הזה.

אברהם מיכאלי: הגדרות אפשר לתפור.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: הכול אפשר – כל חוק ניתן לשינוי, ואפילו את המחשבים שבהם אנחנו מוצאים את החוקים מזינים בני-אדם.

אופיר אקוניס: זה הכול נכון.

אברהם מיכאלי: ההאשמה כלפי הממשלה, שכיוונה כלפי אוכלוסייה מסוימת.

אופיר אקוניס: האחרון שאתה יכול להאשים, אתה יודע, שמעלה על דעתו להיות נגד אוכלוסייה מסוימת בשל היותה אוכלוסייה מסוימת, זה אני.

אופיר אקוניס: ובעניין הזה אני יכול להגיד לך, גם ראש הממשלה, מהיכרות די טובה.

אופיר אקוניס: החידוש הנוסף הוא הוספת ההגדרה של יישובים צמודי גדר, כפי שאמרתי קודם.

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, חברת הכנסת מיכאלי, הממשלה מאשרת קריטריונים, ולא יישובים.

אופיר אקוניס: היישובים נגזרים מהקריטריונים על בסיס הנתונים שנמסרים לממשלה על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, המרכז למיפוי ישראל וצבא הגנה לישראל, וברור שהממשלה אינה מתערבת בהם.

אופיר אקוניס: ולכן הדיפרנציאציה הזאת, חבר הכנסת חסון, שניסו לקיים בשיח הציבורי הישראלי – חשוב לדבר בפלאפון; אני מזכיר לך שעשינו יחד את הרפורמה הסלולרית, כשהייתי יו"ר ועדת הכלכלה והיית חבר חרוץ בה, עכשיו זה גם זול יותר, אפשר לדבר.

אופיר אקוניס: ובכן, הקריטריונים האלה, שנקבעו על-ידי צה"ל, חלים גם על חלק, אדוני היושב-ראש, מיישובי יהודה ושומרון, ולכן הדיפרנציאציה, כפי שאמרתי, והניסיון לשסות את יישובי יהודה ושומרון, את תושביהם, בתושבי קריית-גת או קריית-מלאכי, או/ו ההפך, אינם במקומם.

אופיר אקוניס: אני חושב שבגדול ניתנה התשובה.

אופיר אקוניס: האם אתם שאלתם גם על ביתר-עילית?

אופיר אקוניס: נדמה לי שחבר הכנסת אטיאס הציע.

אופיר אקוניס: אני אשיב לו – ובזה אני אסיים.

אופיר אקוניס: היישוב ביתר-עילית נכלל במפת העדיפויות, כפי שאמר השר לשעבר אטיאס, בשנת 2009, מאחר שסווג על-ידי צבא הגנה לישראל כיישוב מאוים בדרגה 3.

אופיר אקוניס: בסיווג מעודכן לשנת 2013 סיווג צה"ל את ביתר-עילית בדרגת איום 2.

אופיר אקוניס: ביתר-עילית הוצאה אפוא מהמפה בשל עדכון הסיווג שלה על-ידי המלצת צבא הגנה לישראל, ולא בשל החלטת מדיניות כלשהי של הממשלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הממשלה מסכימה להצעת המציעים – או לקיים דיון במליאה, או להעביר את הדיון לאחת מוועדות הכנסת.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, רק אולי לפני סיום, לגבי ירושלים, שגם היא בתוך השיח הזה, אני מודיע לכנסת שהממשלה הזאת, כמו חלק מן הממשלות הקודמות, רואה בירושלים עיר בעלת מעמד מיוחד, בשל היותה בירת ישראל.

אופיר אקוניס: אין בהחלטה על מפת אזורי העדיפות הלאומית הכללית כדי לגרוע מסמכות הממשלה, משרדי הממשלה ורשויותיה, להעניק הטבות ייעודיות לעיר ירושלים, וזאת כמובן אף מעבר להטבות הניתנות לאזורי עדיפות לאומית, שהרי כידוע ירושלים השלמה והמאוחדת לנצח נצחים היא על ראש שמחתנו.

אופיר אקוניס: אני רוצה להודות לכם ולאחל, אדוני היושב-ראש, לכל בית ישראל בארץ ובתפוצות חג שמח, שנה טובה וחתימה טובה.

יוני שטבון: תודה רבה לסגן השר אופיר אקוניס.

יוני שטבון: המציעים מציעים להעלות את זה לוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: מי בעד להעלות את הנושאים?

דב ליפמן: הצעה נוספת.

יוני שטבון: הצעה נוספת?

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת דב ליפמן.

דב ליפמן: כבוד היושב-ראש, אני ישבתי פה כמעט כל הדיון, ושמעתי מילים מחבר כנסת שמייצג את יהדות התורה, אנשים דתיים וחרדים, עמדת התורה, כאילו, ושמעתי שהוא אמר עליך, גם עלי וגם על סגן השר, שהוא לא מוחל.

דב ליפמן: שבוע לפני ראש השנה הוא אמר: אני לא מוחל.

דב ליפמן: היה חשוב לי להגיע לפה ולחכות, לקרוא את המילים של הרמב"ם, כדי שכל עם ישראל ידעו מהי עמדת התורה בכל הנושא של מחילה, אפילו אם אנחנו כן חוטאים.

דב ליפמן: כתוב ברמב"ם, הלכות תשובה, פרק ב', הלכה י': האיש אשר מבקשים ממנו מחילה ימחל בלב שלם, ולא יהיה אכזרי, כי אין זה ממידת ישראל לנטור טינה, אלא מידת עשיו.

דב ליפמן: אבל דרכם של זרע ישראל הוא להיות קשה לכעוס ונוח לרצות.

דב ליפמן: וכשהחוטא מבקש ממנו למחול, ימחל בלב שלם ובנפש חפצה, ואפילו הצר לו הרבה, לא ייקום ולא ייטור.

דב ליפמן: ולהפך, כשיבקש למחול, לא רק שימחל, אלא אף יתפלל על המבקש לטובה.

דב ליפמן: אז פשוט היה חשוב לי להגיד שאנחנו מוחלים לו על מה שהוא אמר, וגם מתפללים לטובתו, ואני גם מבקש את זה ממנו, אבל כל עם ישראל ידעו שכך היא דרכה של התורה, ולא מה שהוא הציג פה.

דב ליפמן: כתיבה וחתימה טובה לכל עם ישראל.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יוני שטבון: אנחנו נעבור להצבעה.

יוני שטבון: לפי הצעת המציעים, נעביר את זה לוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: מי בעד? נגד?

יוני שטבון: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יוני שטבון: ההצעות יועברו לוועדת הכלכלה.

יוני שטבון: בהזדמנות הזאת, לפני סיום, נאחל שנה טובה לכל חברַי חברי הכנסת והשרים ולכל בית ישראל.

יוני שטבון: שנה טובה ומבורכת.

יוני שטבון: תם סדר-היום.

יוני שטבון: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י' בחשוון תשע"ד, 14 באוקטובר 2013, בשעה 16:00.

יוני שטבון: ישיבה זו נעולה.