ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 51, 2013-07-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ב' באב תשע"ג, 9 ביולי 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להסדרת פעילות חברות דירוג אשראי, התשע"ג–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת המדינות המקסיקניות המאוחדות בדבר שיתוף פעולה בתיירות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, כרגיל ביום שלישי, מתחילים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מזכיר לכל אלה ששומעים אותנו כרגע ולא נמצאים באולם המליאה שבדיוק בשעה 16:30 נתחיל בטקס לכבודו של גם יושב-ראש הכנסת וגם ראש ממשלת ישראל יצחק שמיר, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו לפני שנה, ואני ודאי מבקש מחברי כל הסיעות לכבד את המעמד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע, לצורך ההרשמה לנאומים בני דקה; אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, נא להצביע, ואני בינתיים מבקש מחבר הכנסת באסל גטאס לגשת למיקרופון ולפתוח, ואחריו ידבר חבר הכנסת אחמד טיבי.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר על מקרה מזעזע שהגיע לידיעתי ביום חמישי שעבר.

באסל גטאס: בחור בן 18 מחברון הגיע לשערי בית-חולים "הדסה עין-כרם" עם יד ימין שאצבעותיה קטועות ומרוסקות, כתוצאה מזה שהיד נכנסה למכונה לגריסת חומרים במפעל שבו הוא עובד.

באסל גטאס: הוא הגיע אחרי תיאום עם המינהל האזרחי.

באסל גטאס: במיון ביקשו ממנו כסף בשביל להכניס אותו לניתוח.

באסל גטאס: באופן בהול הם סידרו 40,000 שקל, שילמו לבית-חולים 40,000 שקל.

באסל גטאס: זה לא הספיק לבית-חולים, דרשו 180,000 שקל.

באסל גטאס: לא הסכימו להכניס אותו לניתוח עד למחרת.

באסל גטאס: בינתיים כבר היד – לא היה אפשר להציל את האצבעות המרוסקות והקטועות.

באסל גטאס: הכניסו אותו אחרי שההורים גייסו עוד 50,000 שקל, לניתוח רגיל, של קטיעה בעצם של האיבר המרוסק, של האצבעות.

באסל גטאס: אני לא יכול להעלות על הדעת התנהגות, התנהלות בלתי אנושית, בלתי רפואית, בלתי מוסרית כזו, שרק בגלל שאין לו כסף לשלם מייד לבית-החולים הוא איבד בעצם חלק גדול מהאיבר.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, פרשת האסיר x.

אחמד טיבי: לפני כמה חודשים עמיתי – חברת הכנסת זהבה גלאון, דב חנין – ואני שאלנו כאן שאלות על האסיר x הראשון, ואז יצאה לה חברת הכנסת מירי רגב בזריזות ותבעה מהיועץ המשפטי להעמיד את שלושתנו לדין והוציאה הודעות לתקשורת.

אחמד טיבי: היום, לאחר שהתברר שיש עוד אסיר x אחד לפחות, היא הזדרזה להודיע על כינוס בהול של ועדת הפנים כדי לדון באספקטים השונים של הפרשה ולתבוע לדעת עוד מידע.

אחמד טיבי: זה מעניין, זה מאתגר אינטלקטואלית, במיוחד כשמדובר בתכונה שמצויה היטב בצד ההוא, אבל זה גם חומר למחשבה על איך לנצל לפעמים מעמד וסיטואציות.

אחמד טיבי: על הדרך, יעני באותה הזדמנות, אולי אני אפנה אליך שאלה, אולי תוכל לברר, אדוני היושב-ראש, אם יש עוד אסירים חוץ משני האסירים שדיברו עליהם, אסירי x, y, z?

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת אייכלר.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

בועז טופורובסקי: בשבוע שבין 2 לבין 9 ביולי התרחשו שמונה תאונות קטלניות, ובהן נהרגו שמונה בני-אדם.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 2 ביולי, נהרגה רוכבת אופניים בת 70 בתאונה עצמית, סמוך ליישוב תקוע בגוש-עציון.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 3 ביולי, נהרג יצחק אביאב, רוכב אופנוע בן 31 מירושלים, בשדרות גולדה מאיר, כתוצאה מהחלקה על כתם שמן; רעייתו של הרוכב צפתה בתאונה בשעה שנהגה ברכבה בקרבת מקום.

בועז טופורובסקי: באותו יום רביעי נהרג צעיר בן 20 כאשר איבד שליטה על רכבו והתנגש במעקה הבטיחות בצומת דבורייה על כביש 65.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 4 ביולי, נהרג נהג רכב בן 75 כאשר התנגש ברכב חונה בשכונת הר-הזיתים בירושלים.

בועז טופורובסקי: באותו יום חמישי נהרג הולך רגל מפגיעת משאית בפינת הרחובות יהודה הלוי ואלנבי בתל-אביב.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 5 ביולי, מתה מפצעיה פעוטה בת שנה וחצי שנדרסה יום קודם לכן בחוף מפרץ השמש באילת.

בועז טופורובסקי: האם והבת, תושבות אילת, ירדו ממונית אשר דרסה את הפעוטה.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 6 ביולי, נהרג נער פלסטיני, הולך רגל, בן 13, מפגיעת רכב בצומת תפוח בשומרון.

בועז טופורובסקי: אתמול, יום שני, 8 ביולי, נהרג נהג בן 21 תושב דבורייה בתאונה חזיתית על כביש 65 בין דוברת לנעורה.

בועז טופורובסקי: השבוע נהרגו שני צעירים תושבי דבורייה, שניהם נהרגו על כביש 65.

בועז טופורובסקי: אותו חלק מכביש 65, בקטע שבין עפולה לצומת גולני ובהמשך לקדרים, נחשב לאחד מקטעי הכביש המסוכנים בצפון.

בועז טופורובסקי: ברוב הכביש שני נתיבים בלבד, ללא גדר הפרדה.

בועז טופורובסקי: מדי שנה נהרגים בכביש בממוצע תשעה בני-אדם, ועוד קרוב ל-900 נפצעים, ובהם 28 באורח קשה.

בועז טופורובסקי: רק בימים אלה החלו העבודות להכפלת הדרך בין צומת קדרים לצומת גולני.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, האווירה הטעונה בציבור ובתקשורת והרוח הרעה שנושבת מהממשלה הזאת לעבר הציבור החרדי – ידענו שזה יהיה וידענו שזה יגיע ואנחנו חוששים שזה יגיע להרבה יותר חמור.

ישראל אייכלר: אבל קיבלתי היום תלונה שהוגשה למשטרה, של אברך שעלה אתמול לאוטובוס בקו 166 של חברת "דן" לכיוון פתח-תקווה, וכעבור חצי דקה צועק עליו הנהג שהוא לא שילם.

ישראל אייכלר: הוא הראה לו את כרטיס ה"רב-קו", שהיה לו "חופשי יומי", והנהג התחיל לצעוק עליו ואמר לו: עכשיו אני נותן לך סטירה.

ישראל אייכלר: הוא צעק לו: חרדי מסריח, חרדי מזוהם, אתם מנצלים אותנו, ועוד כל מיני גידופים שאני לא רוצה לפרט אותם, תפס אותו בידו, דחף אותו בחוזקה החוצה.

ישראל אייכלר: האברך התקשר למשטרה, והמשטרה אמרה שמחכים לו בתחנה הבאה ושהאוטובוס יעצור, והוא לא עצר.

ישראל אייכלר: וכאשר הוא הגיש תלונה למשטרה נאמר לו שזה תלונה של תקיפה והמשטרה תטפל בזה בדרכה היא, יש את כל הפרטים.

ישראל אייכלר: אבל אני חושב שהכנסת והממשלה צריכות להעביר מסר לציבור.

ישראל אייכלר: ראש הממשלה אמר שאנחנו המדינה היציבה היחידה במזרח התיכון.

ישראל אייכלר: גם מצרים הייתה יציבה, גם סוריה הייתה יציבה.

ישראל אייכלר: אם חלילה תיווצר אווירה שיהודי לא יוכל לעלות לאוטובוס, ויצעקו לו: חרדי מזוהם, חרדי מסריח, זה מצב בלתי אפשרי, ואני מבקש מהכנסת לתת את דעתה על כך.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חברת הכנסת רינה פרנקל.

זהבה גלאון: תודה רבה.

זהבה גלאון: אדוני, השבוע – סליחה, היום ליתר דיוק – התפרסם שיש עציר x נוסף, שכלוא באחד ממתקני הכליאה במדינת ישראל.

זהבה גלאון: אני לא מבקשת לדעת את הסיבות שבגינן העציר הזה כלוא, למה הוא כלוא, אני רק רוצה לדבר על כבודה של הכנסת.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר שביזו את כבודה של הכנסת כשב-18 בפברואר עלה השר לביטחון פנים לדוכן המליאה וענה, בתשובה לשאלות של חברי הכנסת אחמד טיבי, דב חנין ונחמן שי ושלי – חלקנו שאלנו אם קיימים עצירי x נוספים במדינת ישראל – עלה השר, ואני מצטטת, והוא אמר את הדבר הבא: אין עצירים עלומים במדינת ישראל.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אנחנו כגוף מפקח לא מבקשים לבדוק את הסיבות שבגינן נעצר אותו עציר או עציר אחר, אבל אני חושבת שהגיע הזמן שהכנסת תמלא את תפקידה, את חובתה כגוף המפקח על הממשלה בישראל, וכששר עולה לדוכן והוא יודע שיש עציר נוסף – כי אנחנו שאלנו כי הגיע מידע לידינו שיש עציר נוסף – אני חושבת שהגיע הזמן גם להפסיק עם מעצרים חשאיים, גם אם המשטרה יודעת וגם אם הפרקליטות יודעת והכול מתנהל על-פי הנהלים.

זהבה גלאון: ברגע שאין בקרה ציבורית, ברגע שהכנסת אינה גורם מפקח ולא מקבלת תשובות, אני חושבת שזה מתאים למדינות, הייתי אומרת טוטליטריות, שמתנהלות באופן הזה, ולא לכנסת ישראל.

זהבה גלאון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רינה פרנקל, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

רינה פרנקל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על נושא שתמיד הדאיג אותי, וזה נושא הבטיחות בעבודה.

רינה פרנקל: אני מכירה את הנושא מקרוב מאוד ויודעת שכללי בטיחות לא תמיד נשמרים על-ידי מעסיקים.

רינה פרנקל: לפני כמה שעות נהרג עובד במפעל "טמבור" בעכו עקב דליפת חומרים מסוכנים.

רינה פרנקל: בכל פעם אנחנו מדברים על הדברים האלה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

רינה פרנקל: חייבים להבין שאם לא מקפידים על כללי הבטיחות זה עלול לעלות בחיי אדם, והמעסיקים צריכים לדעת שכאשר הם פועלים בצורה לא תקינה הם מסכנים את עובדיהם ועוברים על החוק.

רינה פרנקל: רק על-ידי הקפדה על הדרישות והתקנים של מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית ניתן למנוע אסונות, ולכן חשוב להעלות את המודעות אצל העובדים וגם אצל המעסיקים.

רינה פרנקל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת שמעון אוחיון.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנראה עונת הקיץ, והחום הנלווה אליה, חושפת הרבה דברים, ומהדברים האלה עולות אפליה וגזענות.

מסעוד גנאים: בתחקיר "חדשות 10" של העיתונאי סאמי עבד אל-חמיד, הוא מגלה אפליה זו בבריכות השחייה ביישובים היהודיים בצפון.

מסעוד גנאים: ערבים שביקשו להיכנס או ביקשו להיות שם מנויים נענו בסירוב.

מסעוד גנאים: התשובה לבקשה באחד היישובים הייתה מאוד מכוערת; שם השיבו: אנו לא מכניסים אוכלוסיות כאלה.

מסעוד גנאים: זאת גזענות ואפליה ואדנות שמגלמת את תרבות ועדות הקבלה, והיא פרומו כנראה לחוק מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר שמיר, כנסת נכבדה, בעקבות ידיעה שהתפרסמה היום בעיתון "הארץ", אני רוצה לברך על כך שמינהלת הזהות היהודית במשרד לשירותי דת מובילה תוכנית לבתי-ספר תיכוניים, שבהם תוגבר התודעה של אהבת הארץ והמולדת.

שמעון אוחיון: זהו דבר חשוב במיוחד בזמן שאנחנו עדים לשחיקה בחינוך לזיקת עם ישראל לארצו ולמולדתו, ובכלל לקשר ולשייכות ההיסטורית של עם ישראל למדינת ישראל.

שמעון אוחיון: ובעקבות הנאמר גם שם, בכתבה ב"הארץ", אני מגנה את הביקורת שנשמעה מאחד הדוקטורנטים באוניברסיטה העברית, אשר טען שהרעיון של יצירת גל תודעתי להגברת אהבת המולדת הוא עניין פאשיסטי.

שמעון אוחיון: אני קורא למשרד החינוך להתחבר עם הרעיונות של מינהלת הזהות היהודית ולקדם יחד תוכנית בקרב בתי-הספר התיכוניים אשר תחזק את הקשר התודעתי של הנוער במדינה אל ארצו ואל מולדתו.

שמעון אוחיון: והיום, יום השנה לפטירתו של יצחק שמיר, זיכרונו לברכה, מי שהיה ראש ממשלת ישראל והיה ידוע באהבתו לארץ-ישראל, מה יותר נפלא ומתאים מאשר להשמיע קריאה זו.

שמעון אוחיון: ואסיים, בהזדמנות זו אני רוצה לציין כי הגשתי לפני כמה ימים הצעת חוק שתכלול במטרות החינוך את החינוך לערך שמדינת ישראל היא מדינת הלאום היהודי.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מילים על דוח שהוגש למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל ועוסק בתפקוד שלה, דוח של מכון מחקר חשוב בשם "ראנד", שלפני 48 שעות כנראה הונח על שולחנם.

נחמן שי: הוא מציג תמונה מאוד עגומה של מערכת ביטחון הפנים במדינת ישראל.

נחמן שי: לצערי לא נמצא פורום יותר רחב או אחר, אני רוצה לומר את עיקריו פה, ואני חושב שהוא קורא את כולנו לסדר.

נחמן שי: הוא אומר שלציבור דעות שליליות על המשטרה.

נחמן שי: הוא אומר שירד שיעור שביעות הרצון מהמשטרה.

נחמן שי: הוא אומר שהמשטרה נמצאת במקום האחרון במידת שביעות הרצון של הציבור.

נחמן שי: הוא אומר, שעל בסיס 26 קבוצות מיקוד בכל הארץ, קיים חוסר אמון של הציבור במשטרה.

נחמן שי: התופעות הרווחות הן גסות רוח, חוסר סמכות, מענה אטי לאירועים וכן הלאה.

נחמן שי: אני חושב שנצטרך לקיים דיון מקיף יותר בבית הזה על תפקודה של המשטרה.

נחמן שי: אין לנו משטרה אחרת, אנחנו תלויים בה, אנחנו זקוקים לה, אנחנו מעריכים אותה, אבל אנחנו רוצים שהיא תהיה במקום הראשון באמון הציבור ולא במקום האחרון.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מיכל רוזין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול קראנו על עופר רוטשילד, חייל שלפני שבע שנים נתן דגימת דם בבקו"ם והתבשר בשבוע שעבר שנמצא מתאים לתרום מח עצם לחולה.

מיכל רוזין: עופר כמובן יותר משמח לתרום ולהציל חיים, רק שבמדינת ישראל המעוותת עופר לא היה יכול לתרום דם ולא היה יכול לתרום מח עצם רק בשל היותו הומו, כי במדינת ישראל עדיין לוקחים דם רק מסטרייטים.

מיכל רוזין: כנראה ב-2013 השלטונות בישראל עדיין חושבים שדם של הומואים ולסביות שווה פחות מדמם של סטרייטים, או שלא כדאי לערבב, או – למרות כל הסטטיסטיקות – שמחלות מין מועברות רק בין בני אותו מין.

מיכל רוזין: כמובן, זאת טעות.

מיכל רוזין: הגיע הזמן להפסיק עם הנהלים ההזויים האלה.

מיכל רוזין: שרת הבריאות, בהחלטתה הראשונה עם כניסתה לתפקיד, ביקשה מהסגל המקצועי במשרד הבריאות לבחון מחדש את הסעיף בשאלון תורם הדם שאוסר על הומואים שקיימו יחסי מין עם גברים לתרום דם בישראל.

מיכל רוזין: הדיון הזה מתקיים כבר משנת 2004 אבל מסקנות אין.

מיכל רוזין: לעומת זאת, האפליה הפושעת הזאת ממשיכה להתקיים.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי, אחריו – חבר הכנסת עמר בר-לב.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני יומיים הגיע לידינו דוח שבדרך כלל הסנגוריה הציבורית מפרסמת מדי שנה, והפעם הסנגוריה הציבורית התמקדה בנושא הצפיפות במתקני הכליאה.

אברהם מיכאלי: הדוח הזה, אדוני היושב-ראש, הוא דוח מאוד מטריד, מאוד מדאיג.

אברהם מיכאלי: הוא מפרט את הליקויים החמורים שישנם בבתי-המעצר ובבתי-הכלא לגבי מצבם של עצורים ואסורים שנמצאים שם.

אברהם מיכאלי: בעצם זה מראה עלינו כחברה, שאנחנו מתייחסים לאנשים האלה כאילו שהם כבר מחוץ לחיים כנראה, ואולי חושבים שאם אדם נכנס לבית-הסוהר הוא נמצא בפח אשפה ומותר להתייחס אליו כאל חסר זכויות וכאל אדם שאין לו צרכים ואין לו דרישה.

אברהם מיכאלי: אני רק אצטט משפט אחד מדבריו של השופט אלון, זיכרונו לברכה, ממלא-מקום נשיא בית-המשפט העליון, בסוגיה הזאת, ובדוח עצמו זה מוזכר, וזה מעיד עלינו איך אנחנו צריכים להתייחס למקרים של האסורים והעצורים.

אברהם מיכאלי: אומר השופט אלון, זיכרונו לברכה: "כל אסור ועצור בישראל, גם כאשר חופש התנועה ניטל הימנו כדין וסגור הוא מאחורי סורג ובריח, זכאי הוא לצורכי אנוש מינימליים ויסודיים.

אברהם מיכאלי: על צרכים אלה נמנים לא רק עצם זכותו לאכילה, שתייה ולינה כדי לקיים את גופו מבחינה פיזית, אלא גם סדרי אנוש תרבותיים מינימליים של אותם סיפוקים כדי לקיים את כבודו כאדם מבחינה נפשית.

אברהם מיכאלי: מילוי זכות אנוש מינימלית ויסודית זו, מן הראוי שתזכה לשימת לב מרבית של הגורמים המוסמכים והאחראים לכך".

אברהם מיכאלי: אנחנו ככנסת כנראה נצטרך להידרש לכך ונצטרך לנתח את הדוח הזה כדי שנוכל להוציא ממנו את הבעיות ולתקן את העוולות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת רות קלדרון.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, לפני שבוע קיבלתי מייל מהגברת רודינה, כימאית וטכנולוגית משדרות.

עמר בר-לב: אני רוצה להקריא שניים-שלושה קטעים מהמייל שהיא כותבת לי, והיא כותבת כך: אני כותבת לכם בשם עובדי מפעל "נגב טקסטיל" בשדרות ובשם תעשיית טקסטיל ואופנה מודרנית מפותחת ומתוחכמת.

עמר בר-לב: במשך שבע שנים המפעל שלנו, "נגב טקסטיל", שורד בזכות כסף פרטי שהבעלים, תעשיין בנשמה, מזרים למפעל בתקווה לשיפור המצב.

עמר בר-לב: המצב שנקלענו אליו הוא בגין עליות במחירי האנרגיה, המים והארנונה.

עמר בר-לב: המפעל שלנו חיוני מאוד, וסגירתו תגרום לסגירת מפעלי סריגה, כמו "אסיב" בקיבוץ אפק, מפעלים לייצור כימיקלים, מפעלי קונפקציה ואופנה, וכן עשרות עסקים קטנים – ואני מדלג, והיא אומרת שברגע שאספקת הגז הטבעי תגיע לשדרות, בעוד 15 חודשים, הבעיה של המפעל תיפתר.

עמר בר-לב: הייתי הבוקר בשדרות, ראיתי שם חלוצים של שנת 2013, ואני חושב שעלינו לעשות את המקסימום בשביל שעובדי מפעל "נגב טקסטיל" בשדרות, ועובדי המפעל באפק בצפון ועובדים נוספים לא ימצאו את עצמם ברחוב בשבועות הקרובים.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רות קלדרון, ואחריה – חבר הכנסת חיליק בר.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, לרגל יום השנה לפטירתו של יושב-ראש הכנסת וראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, אני מבקשת לברך את האורחים, את בנו ממשיך דרכו ואת עמיתי חברי הכנסת, שנהיה ראויים לדוגמת האנשים הגדולים שהיו כאן לפנינו, לא נזיק למה שמסרו לנו ונעשה את הטוב כמיטב יכולתנו.

רות קלדרון: ולגבי מינהלת הזהות היהודית, אני מצטרפת לדברי חברי חבר הכנסת אוחיון.

רות קלדרון: גם אני רואה בחשיבותה, אבל ברוחו של יצחק שמיר.

רות קלדרון: אי-אפשר שהמינהלת תונהג רק על-ידי מי שעמדתם היהודית אורתודוקסית; אי-אפשר שמגמתה תהיה כזו של עגלה מלאה אל עגלה ריקה לחינוך ילדינו במגזר הכללי.

רות קלדרון: אל תיגעו במשיחי – אלו תינוקות של בית-רבן.

רות קלדרון: אנא כבדו את דרכנו להיות יהודים, לחינוך יהודי לילדינו.

רות קלדרון: אני פונה לשר בנט להעמיד בראשות המינהלת, לצד הרב רונצקי, איש חינוך יהודי בן הציבור הכללי.

רות קלדרון: אל נחזור על טעויות העבר, שלא נגרום לאנטגוניזם של הציבור היהודי הכללי כלפי המינהלת לחינוך לזהות יהודית.

רות קלדרון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה דווקא לדבר על מקרה פרטי מזעזע שנחשפתי אליו.

יחיאל חיליק בר: עולה אתיופי צעיר בשם אדגו סלהו התגורר כ-12 שנים באתר הקרוונים בגבעת-המטוס, ויום אחד, עת עלה לבקר את קבר אמו, חזר – הקרוון על כל תכולתו נלקחו.

יחיאל חיליק בר: התברר לו אחרי כמה ימים שהיה ברחוב שזה בגלל חוב, לכאורה, של 8,000 ש"ח; כמובן, זה הרי לא משנה אם הוא חייב את זה או לא חייב את זה.

יחיאל חיליק בר: הוא כמובן טוען שלא.

יחיאל חיליק בר: לא עוקרים ככה – זה אפילו לא בן-אדם מבית, עוקרים בית מבן-אדם.

יחיאל חיליק בר: מאז, אדוני היושב-ראש, הוא מתגורר שמונה שנים ברחוב, מקבץ נדבות, מתרוצץ בין "עמידר" למשרד הקליטה, שלא מטפלים בזה כראוי.

יחיאל חיליק בר: אני התערבתי בזה, ואני קורא גם לכנסת וגם למשרד הקליטה ול"עמידר" להפגין התחשבות, לסיים את הסאגה המתעללת הזאת באותו אדגו סלהו מסכן, שאין לו בית, והוא דר ברחוב מאז, כבר כמעט שמונה שנים, ולכבד את העלייה שאתה, אדוני היושב-ראש, היית חלק ממוביליה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשבועות האחרונים אנחנו עדים להרבה מאוד ביקורת והתקפות על ועדי עובדים והתארגנויות עובדים, ואתמול – יש מקרה אחר שדווקא כדאי להביא אותו לידיעת הציבור הרחב.

דב חנין: כפי שכולנו יודעים, עיתון "מעריב" נמצא בקשיים גדולים, ובמסגרת הקשיים האלה העיתון לא יכול היה לשלם חוב לחברת החשמל.

דב חנין: חברת החשמל עמדה לנתק את אספקת החשמל למערכת העיתון.

דב חנין: ועד עובדי העיתון פנה לוועד עובדי חברת החשמל, ובהתערבות ועד עובדי חברת החשמל מנתקי זרם החשמל לא יצאו לדרכם, הזרם ל"מעריב" המשיך, ואפשר היה להוציא את העיתון.

דב חנין: הנה, אדוני היושב-ראש, דוגמה לאיך עובדת בפועל סולידריות בין עובדים – עובדים שמסייעים אחד לשני, מתגייסים כדי לעזור, לסייע ולעמוד אחד בצדו של השני בעת מאבק והתמודדות.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצטרף לדבריה של עמיתתי רות קלדרון ולנצל את ההזדמנות ולומר שלאף אחד מאתנו אין ספק באשר לאהבתו של יצחק שמיר את הארץ ולהיותו סמל ליהודי גאה, למרות שהוא לא היה לבוש כמוני.

אלעזר שטרן: ואני חושב שאנחנו מוכרחים להמשיך ולהיזהר שהיהדות שאנחנו רוצים להנחיל לכולנו לא תהיה מותנית, בוודאי לא בסמלים חיצוניים או בגוון אחד בלבד שמייצג את האוכלוסייה היהודית.

אלעזר שטרן: אני מבקש להגיב כאן על דבריו של עמיתי גנאים על הגזענות שהתגלתה בבריכות בצפון.

אלעזר שטרן: אני מוכרח להודות שגם היישוב שלי היה אחד מאותם יישובים שצולמו בטלוויזיה.

אלעזר שטרן: לעמיתי זה לא יהיה חדש שיש בלבי רגישות גדולה מאוד לכל גילוי של גזענות, אבל לעתים – שלא נחפש אותן מתחת לפנסים – חלק מהסיבות זה בריכות של מנויים שלא מכניסים לא רק ערבים, אלא גם יהודים מערים אחרות אם אין להם, בגלל עניינים כלכליים, מינויים ולא רק כרטיסים.

אלעזר שטרן: ואני אומר עוד פעם, אני לא מקל ראש בתופעת הגזענות שהייתה, גם לא במחוזותינו, אבל אני דורש מאתנו, לפני שאנחנו מאבדים את היכולת להילחם בעניין הזה, לא להשתמש בזה בקלות מהירה מדי.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני רוצה לפרגן היום.

דוד רותם: אני רוצה להגיד תודה למנכ"ל הכנסת שדאג, בלי מעבר זמן, למעקות שנמצאים פה ליד המדרגות, שמאפשרים לכל אחד לעלות ולרדת בבטחה במדרגות האלה.

דוד רותם: אני חושב שמגיע לו יישר כוח גדול מכל חברי הכנסת על הדאגה לרווחתם של חברי הכנסת.

דוד רותם: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד רותם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר שטרית – בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש בדקה שיש לי במסגרת הזאת לציין איזשהו דבר שמאוד מציק ועולה לאחרונה גם בתקשורת – את העובדה שחברות רבות מנצלות קשישים בגיל הפנסיה ומפתות אותם באמצעות מתן מתנות חינם, לכאורה, ומחתימים אותם על התחייבויות ארוכות טווח של אלפי שקלים למשך שנים, והם לא יכולים לצאת מההתחייבות הזאת.

מאיר שטרית: הסתבר לי גם שמחייבים אותם בדרך נורא מתוחכמת וערמומית.

מאיר שטרית: הם לא חותמים על שום דבר.

מאיר שטרית: הם בעצם אומרים להם: תנו לנו את מספר ה"ויזה", הוא אומר: אני מסכים.

מאיר שטרית: באותו רגע הוא מתחייב ל-12 תשלומים או 24 תשלומים, בלי שהוא יכול בשום צורה שהיא לבטל את התשלומים, גם אם הוא לא רוצה להמשיך.

מאיר שטרית: אז לכאורה עוקפים פה את כל סימני המסחר.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה מחייב הסדרה בחקיקה – להבטיח שמי שמעל גיל 60, לא יוכלו לחייב אותו ב"ויזה" או בשום כרטיס אחר, אלא אם כן האיש מקבל לידיו חוזה וחותם עליו באופן אישי.

מאיר שטרית: אני חושב שהרמאות מגיעה לסדר גודל של מיליונים רבים, ומרמים מאות אלפי קשישים, וכואב הלב על זה שמרמים אותם בדרך כזאת.

מאיר שטרית: לדעתי, חובתנו להפסיק את המעשה הנפשע והנרשע הזה, בעיני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הנואמים בנאומים בני דקה הוא חבר הכנסת משה זלמן פייגלין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נתחיל בציון שנה לפטירתו של ראש הממשלה ויושב-ראש הכנסת יצחק שמיר.

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, ביום הזיכרון לראש הממשלה הנערץ יצחק שמיר, אני מבקש שכולנו נזכור את המשפט שבו הוא ביקש, את האופן שבו הוא ביקש להיזכר, כפי שהוא אמר כשנשאל כיצד אתה רוצה שיזכרו אותך – המשפט שגם בחר שייחרט על מצבתו: לא ויתרתי ולו על סנטימטר אחד מארץ-ישראל.

משה זלמן פייגלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה זלמן פייגלין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו את הסעיף נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור, כפי שכבר אמרתי בפתיחת הישיבה, לציון יום השנה לפטירתו של ראש ממשלת ישראל, שר בישראל, יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יצחק שמיר, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מכל הנוכחים לקום לדקת דומייה לזכרו.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: משפחת שמיר, ובה שר החקלאות חבר הכנסת יאיר שמיר, גברת גלעדה שמיר דיאמנט, כל בני המשפחה, מכובדי ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, שרי הממשלה בהווה, בעבר, יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, נציג בית-המשפט העליון, שופט בית-המשפט העליון, השופט חנן מלצר, הנשיא לשעבר של בית-המשפט העליון מאיר שמגר, הרב הראשי לישראל לשעבר, הרב ישראל מאיר לאו, חברי הכנסת בהווה וגם חברי הכנסת בעבר, יושבי-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת לשעבר שבח וייס, חבר הכנסת לשעבר דן תיכון, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, ראשי העדות הדתיות, לוחמי לח"י, לוחמי המחתרות, שנמצאים כאן אתנו ביציע האורחים, כלל האורחים הנכבדים, כלל אזרחי ישראל, אנו מעלים היום את זכרו של לוחם חירות ישראל, יושב-ראש הכנסת וראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: יצחק שמיר היה אדם חזק עם לב חם, יהודי גאה, נעים שיחה ונעים הליכות.

יולי יואל אדלשטיין: אדם נמרץ, בעל גב זקוף ועוצמה פנימית, עיניים חודרות, חודרות כליות ולב, ודאגה אמיתית וכנה לבן-שיחו.

יולי יואל אדלשטיין: אולי, אם יורשה לי: שמיר לא נולד מנהיג, לא היו לו כל התכונות הנדרשות – הכריזמה, הכושר הרטורי, אולי גם לא ההופעה החיצונית הכובשת והקסם שמלווים רבים ממנהיגי העולם שאנחנו רואים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שפגש אותו גילה בהרבה מקרים שתקן מופלג.

יולי יואל אדלשטיין: אבל שמיר היה מודע למשא ההיסטורי שעל כתפיו ולשליחותו המיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: לפיכך הוא הקדיש זמן ומאמץ ללימוד תורת ההנהגה וסגולות המנהיגות, הפיק לקחים מכישלונות, אם היו, וטעויות, אם היו, תוך שהוא כובש יעד אחר יעד בדרכו לפסגת המנהיגות כראש ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: המעבר מראש מחתרת לוחמת לאישיות פוליטית לא היה טבעי, ובוודאי, אני מתאר לעצמי, לא היה קל.

יולי יואל אדלשטיין: במשך שנים ארוכות הוא שימש איש המוסד ואף היה איש עסקים פרטי, אבל הקריאה להצטרף למפלגת חירות ולהיאבק על הנהגת המדינה הביאה לידי ביטוי שלב חדש בחייו.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שהגיע ממוסדות הייררכיים, שמיר לקח פסק זמן ללמוד על הפרלמנטים והפרלמנטריזם ברחבי העולם, אופיים ודרכי התנהלותם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא למד היטב את נפתולי המערכת הפוליטית והכניס בה שינויים מפליגים שסללו את דרכו של הליכוד למהפך ואת דרכו שלו לתפקיד יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שמיר כיהן כיושב-ראש של כנסת שהוא חווה אותה כקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה זו הכנסת שאשררה את הסכמי קמפ-דייוויד, בניגוד לדעתו, כנסת שהמפה הפוליטית הייתה בה חדשה ושונה, כנסת שהתפצלה לרסיסי סיעות.

יולי יואל אדלשטיין: למרות הקושי, הוא הקפיד להאזין לקולן ולצורכיהן של כל הסיעות כולן, קטנות וגדולות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יזם שינויים משמעותיים בעבודת הכנסת, דבר שאולי פחות ידוע: פיתח את מערך קשרי החוץ עם פרלמנטים ברחבי העולם, והחליט – אני מניח שזה למגינת לבם של חברי כנסת רבים, אבל לסיפוק רב של כל אלה שקדמו לי בתפקיד ועוד יבואו אחרי בתפקיד – הוא החליט לבטל את המיקרופונים שהיו מותקנים על שולחנות חברי הכנסת, וזאת כדי שהכנסת תוכל לנהל את דיוניה באופן יותר מכובד ויותר ענייני.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד הכנסת היה חשוב בעיניו, והוא ראה בכנסת בית-ספר מצוין ללימוד הלכות המדינה והלכות פרלמנטריזם.

יולי יואל אדלשטיין: שמיר היה איש ארץ-ישראל; הנאמנות לארץ-ישראל השלמה הייתה בנפשו.

יולי יואל אדלשטיין: תמיכתו בהתיישבות היהודית לא הייתה מכשיר למינוף או למיתוג פוליטי, הוא לא התייחס לעמדותיו המדיניות כקרדום לחפור בו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ראה בשיבה לציון, בעלייה, זכות יסוד של העם היהודי, ובזכותנו על הארץ, על ארץ-ישראל כולה, הוא ראה תשתית ערכית אחת, אחידה, אמיתית ובלתי ניתנת לחלוקה, המהווה את הבסיס הערכי של המפעל הציוני כולו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל שמיר, בעיני ודאי, היה קודם כול "מר עלייה", עם מחויבות ורגש ליהודי התפוצות באשר הם – ברוסיה, באתיופיה, באיראן ובארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: כיושב-ראש הכנסת הוא יזם והקים, ייסד את ועדת העלייה והקליטה כוועדה קבועה, שמטרתה לבחון, ולעסוק בנושא העלייה, נושא שהמשיך להעסיק אותו כל חייו.

יולי יואל אדלשטיין: כאסיר ציון ועולה מרוסיה זכיתי משמיר תמיד ליחס חם.

יולי יואל אדלשטיין: שיחת הטלפון הראשונה – כפי שכבר סיפרתי באירוע שהיה כאן – שקיימתי מחוץ לגבולות ברית-המועצות, ב-1987, הייתה עם ראש הממשלה דאז יצחק שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא, שהחל את שנותיו הראשונות בפוליטיקה מכך שהעלה את גורלה של יהדות ברית-המועצות לראש סדר-היום הציבורי, שמח בשחרור מסורבי עלייה ואסירי ציון כאילו היו הם בני משפחה שלו שהצטרפו אליו כאן בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה תקופה, וחלק מהנוכחים ודאי זוכרים אותה, ששמיר, ב-1992, כבר כלא-נבחר לראש ממשלה, המשיך לכהן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יום אחד, זה היה בשנת 1993, קיבלתי טלפון מעוזרו הפרלמנטרי דאז, שאמר שמר שמיר – כך הוא אמר – לא נוהג לנאום הרבה בכנסת וליזום דברים, הוא ראש הממשלה לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עכשיו מתקרב דיון תקציבי – אפשר לנחש שמדובר היה בקריאה ראשונה – והוא אמר לי, אותו עוזר: כל חברי הכנסת מדברים בדיון התקציבי; מר שמיר אמר שהוא מוכן לדבר רק אם כל הנאום שלו יהיה מוקדש לנושא קליטת העלייה.

יולי יואל אדלשטיין: והוא ביקש מאותו עוזר להתקשר אלי ולקבל את כל הנתונים על הקיצוצים האפשריים בתקציב בכל הנושא של קליטת העלייה.

יולי יואל אדלשטיין: הגשתי לו את הנתונים שליקטתי, וכתבתי לו את עיקרי הדברים כפי שראיתי אותם, ועל בסיס זה – אני אומר בגאווה בלתי מוסתרת – נשא יצחק שמיר כאן, מן הדוכן הזה, את הנאום שמצאתי ב"דברי הכנסת" ב-27 באוקטובר 1993, נאום שבו הביע את התנגדותו לתקציב המוצע.

יולי יואל אדלשטיין: שמיר אז אמר: "הממשלה בראשותי זכתה לקליטה המונית של עלייה מסיבית מברית-המועצות לשעבר, כפי שלא זכינו לה מאז קום המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: בהיפרדי מתפקידי האמנתי שאותם המוני עולים, שכה ציפינו וייחלנו להם, יטופלו, יתקבלו וייקלטו בידיים אוהבות ומסורות.

יולי יואל אדלשטיין: למרבה צערי והפתעתי, התקוות נכזבו".

יולי יואל אדלשטיין: בנקודה זו הוא אכן מנה כל מיני קיצוצים צפויים בתקציב קליטת העלייה בתקציב המדינה, וסיים באומרו: "נראה לי שרשימה זו, שכל העולים מכירים אותה בעל-פה ומניסיונם האישי, רשימה זו שאני מביא עתה בפני הכנסת מהווה כתב אשמה חמור נגד הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: רק בגלל הדברים האלה שמניתי על סבלם וקיפוחם של העולים, על הכנסת לפסול ולדחות את התקציב המוצע".

יולי יואל אדלשטיין: ולא הוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של אדם יקר, יושב-ראש הכנסת, ראש ממשלת ישראל, אוהב ישראל ואוהב ארץ-ישראל, לוחם ודמוקרט, נצור בלב כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת דברים.

בנימין נתניהו: ידידי יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, שרי הממשלה וחברי הכנסת בהווה ובעבר, ראשת האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שופט בית-המשפט העליון חנן מלצר והנשיא לשעבר של בית-המשפט העליון מאיר שמגר, חברו למחתרות של יצחק שמיר, הרב הראשי לישראל לשעבר, הרב לאו, יושבי-ראש הכנסת לשעבר שבח וייס ודן תיכון, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, ראשי העדות הדתיות בישראל, מוקירי זכרו הרבים של יצחק שמיר, וכמובן משפחת שמיר, ידידי שר החקלאות יאיר שמיר, רעייתו אלה, גלעדה ונתן ובני משפחת שמיר המורחבת, שהכרתי אותם עתה – הם באו מכל רחבי הארץ – קהל נכבד, זו האזכרה הממלכתית הראשונה שאנחנו מקיימים לזכרו של יצחק שמיר.

בנימין נתניהו: הייתה לי הזכות להכיר אותו ולעבוד עמו, וראיתי מקרוב את דפוסי עבודתו.

בנימין נתניהו: חוויתי את הדיונים שקיים בטרם קיבל החלטה.

בנימין נתניהו: הוא היה מקשיב קשב רב לאנשים, ובשלב מסוים הוא היה אומר: "נו טוב" – לא מדויק, הוא היה אומר: "נו טוף", ולפעמים כשקצרה רוחו, וזה היה קורה מעת לעת, הוא היה מכה על השולחן.

בנימין נתניהו: חיפשתי את סימני ידו בשולחן ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: נדמה לי שאני רואה שם חריץ במקום הקיים, אבל זה בוודאי ליווה אותו בשולחנות אחרים גם כן.

בנימין נתניהו: כל מי שהכיר את שמיר ידע שהוא אדם מיוחד.

בנימין נתניהו: התדמית שנוצרה לו בציבור שיקפה חלק מאישיותו, אבל לא את כולה; לא את האישיות החמה והלבבית שהוא היה מפגין מעת לעת.

בנימין נתניהו: היה בו כמובן יסוד מוצק ובלתי ניתן לערעור של מחויבות לארץ-ישראל, אבל היו לו גם פתיחות וקבלה של חלקי העם השונים.

בנימין נתניהו: אני זוכר שלאחר פטירתו קראתי דברים שהוא אמר לאחר שעזב את החיים הציבוריים.

בנימין נתניהו: משפט אחד נחרת בזיכרוני.

בנימין נתניהו: המשפט הזה, לדעתי, מתאר במדויק את אופיו, את אמונתו ואת צורת חשיבתו של שמיר.

בנימין נתניהו: הנה מה שהוא אמר: כלפי חוץ, אני בעד נקיטת עמדה תקיפה ללא פשרות.

בנימין נתניהו: כלפי פנים, צריך לחפש את כל הפשרות בעולם כדי שנוכל לבנות את מסכת חיינו מתוך הסכמה כללית.

בנימין נתניהו: כלומר, שמיר האמין שקיומה של מדינת ישראל תלוי בראש וראשונה במדיניות תקיפה בשאלות שנוגעות ליסודות קיומנו, אף-על-פי שהוא האמין שצריך לא רק לעמוד על העמדות האלה אלא גם להציג אותן.

בנימין נתניהו: אני זוכר שהוא דיבר אתי באריכות לפני ועידת השלום במדריד וביקש ממני לדבר לא רק אל העולם אלא לערבים, לנציגים הערבים ולעיתונות הערבית שהתקבצו שם.

בנימין נתניהו: הוא חשב שחשוב לא רק לעמוד על העמדות שלנו אלא גם להציג אותן.

בנימין נתניהו: אך בה בעת הוא הבין שהקיום שלנו תלוי גם בהסכמות פנימיות, מרכזיות, של כל חלקי העם או לפחות רובו.

בנימין נתניהו: ההחלטה שלו להקים ממשלת אחדות לאומית מבטאת את ההבנה הזאת.

בנימין נתניהו: למרות שהוא היה יכול להקים ממשלה לאומית צרה, הוא הוכיח שהוא לא רק נאה דורש אלא גם נאה מקיים.

בנימין נתניהו: הוא לא היה איש של דיבורים ומילים, הוא האמין בעשייה.

בנימין נתניהו: את המילים הוא רצה שאחרים יעשו, אבל הוא האמין בדברים יסודיים.

בנימין נתניהו: מיום עלייתו לארץ בשנת 1935 כסטודנט צעיר, מאותו יום הוא הקדיש את כל חייו למען העם והארץ.

בנימין נתניהו: ההצטרפות שלו לאצ"ל, ולאחר מכן פרישתו מהאצ"ל והקמת הלח"י; מאסרו וגירושו מהארץ על-ידי הבריטים; התגייסותו למוסד כלוחם וכמפקד; היענותו לקריאתו של חברו מנחם בגין להצטרף לחיים הפוליטיים; מינויו ליושב-ראש הכנסת ותפקודו בתפקיד החשוב הזה, ואחר כך כשר חוץ, ולבסוף כראש ממשלת ישראל – כל אלה משקפים ובאים ממקור אחד ויחיד: רצונו לתרום לחיזוקו וביצור כוחו של עמנו בארצנו, בארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: שמיר שייך לדור הנפילים שבזכותם קמה המדינה והפכה למציאות.

בנימין נתניהו: הוא היה נאמן להמנון הלח"י – "משורה משחרר רק המוות".

בנימין נתניהו: הוא הקדיש את כל חייו למען הכלל.

בנימין נתניהו: זאת לא הפרזה, זאת לא אמירה שאומרים כדרך התבטאות באירועים כאלה.

בנימין נתניהו: זה משקף את כוחו של האדם, את הבעירה שהניעה אותו בכל חייו ובכל מעשיו.

בנימין נתניהו: הוא היה איש ארץ-ישראל השלמה, איש ההתיישבות.

בנימין נתניהו: הוא היה מנהיג העלייה.

בנימין נתניהו: רבות נאמר על תרומתו, ואני חושב שבמידה רבה תרומתו הייחודית, ל"מבצע שלמה", שבמסגרתו הועלו לארץ אלפים מאחינו ואחיותינו בני העדה האתיופית.

בנימין נתניהו: אבל אני חושב שעם ישראל אינו יודע מספיק על חלקו המכריע – ממש כך – חלקו המכריע של יצחק שמיר בעלייה המבורכת מברית-המועצות לשעבר.

בנימין נתניהו: אני חושב שהיה לו חלק דרמטי שההיסטוריה עדיין לא יודעת להעריך, וחשוב שהיא תעריך, משום ששמיר התייצב כאן נגד ארצות-הברית, ועוד יותר קשה מממשלת ארצות-הברית – נגד הארגונים היהודיים, או לפחות ארגונים יהודיים רבים רבי השפעה בארצות-הברית, ודרש שהעולים יבואו קודם כול לארץ מכורתם, ארץ-ישראל, למדינת ישראל, ואחר כך יוכלו להחליט, כמובן, לאן ירצו ללכת.

בנימין נתניהו: ההתעקשות הזאת, שהייתה כרוכה במאבק עיקש ומתמשך, חלקו סמוי מן העין, אל מול הממשל האמריקני והממסד היהודי – אני חושב שהמאבק שלו וההתעקשות שלו הכריעו במידה רבה את הכף וגרמו לעליית המונים מבני אחינו ואחיותינו מחבר המדינות לארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: ההתעקשות הזאת שינתה את פני הציונות והבטיחה נדבך חשוב ביותר לקיומנו כאן ולעתידנו כאן.

בנימין נתניהו: במובנים רבים שמיר היה האבא של רבים וטובים מבני דורי.

בנימין נתניהו: כמנהיג שקול ואחראי הוא עודד אותנו ליטול על עצמנו משימות מורכבות, תפקידים לאומיים.

בנימין נתניהו: הוא עשה זאת בשמחה וברצון, ומעולם לא בחן דברים בפרספקטיבה אישית.

בנימין נתניהו: אצלו הכול היה ברור ונהיר.

בנימין נתניהו: אני מאמין שבמובנים רבים, הפשטות והישירות היו סוד ומקור כוחו.

בנימין נתניהו: אני זוכר שבאחת הפעמים התייחס לגורמים שלדעתו מכשילים, פוגעים באינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: שלא כצפוי, הוא לא האשים גורמים חיצוניים; הוא טען שגורלנו, לטוב או למוטב – גורלנו תלוי בנו.

בנימין נתניהו: הוא אמר: המכשולים הגדולים ביותר הם אלה שאנחנו יוצרים לעצמנו.

בנימין נתניהו: צריך ללכת בדרך הנכונה, הישרה, שיש בה משום ביטוי לרחשי הלב של הרוב הציוני הגדול.

בנימין נתניהו: אני חושב שבדברים האלה, בפועלו, באמונתו, ביכולתו לחתוך ללב העניין, הוא היה מנהיג גדול, ואנחנו, כמנהיגי ציבור, מצווים לעשות הכול כדי לחשוף את דמותו ואישיותו של יצחק שמיר לפני הדור הצעיר: מנהיג ציוני שהקדיש את חייו למען העם והארץ בכל דרכו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו של יצחק שמיר שמור, מוכר וברוך אצל כל בני עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, משפחת שמיר היקרה – הבת גלעדה, הבן שר החקלאות ופיתוח הכפר יאיר שמיר, כל בני המשפחה, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרי הממשלה בהווה ובעבר, חברי כנסת בהווה ובעבר, יושבי-ראש הכנסת, מכובדי כולם, זה היה בלילה, במאי 1991.

שלי יחימוביץ': בתוך 34 שעות חילצו 30 מטוסים של חיל האוויר ושל "אל על" 14,400 יהודים מאתיופיה ב"מבצע שלמה" והעלו אותם לישראל.

שלי יחימוביץ': שנים נארג המבצע הזה בידי סוכני מוסד, אנשי הסוכנות היהודית.

שלי יחימוביץ': יצחק שמיר עקב, דחף, פיקח, ולבסוף קיבל את ההחלטה.

שלי יחימוביץ': הוא כראש הממשלה היה אחראי להצלחה של אחד מהמזהירים שבמבצעים שעשתה מדינת ישראל אי-פעם כדי להגשים את ייעודה כבית לאומי לעם היהודי.

שלי יחימוביץ': זה ביטוי של אקטיביזם ציוני של המדינה.

שלי יחימוביץ': גם שעריה של ברית-המועצות נפתחו בזמן שהוא היה ראש ממשלה.

שלי יחימוביץ': שינויים מדהימים שהתרחשו באירופה באותה העת גרמו לזה, אבל העובדה – וציין זאת ראש הממשלה ובצדק – העובדה שהעלייה המשובחת הזאת זרמה לישראל ולא לארצות-הברית היא בפירוש בזכותו של יצחק שמיר, כי הוא ניהל מאבק מאוד מאוד מאוד לא פופולרי ולא שגרתי נגד מתן מעמד של פליטים בארצות-הברית ליהודי ברית-המועצות.

שלי יחימוביץ': הוא טען טענה עקרונית: כאשר לעם היהודי יש מדינה עצמאית, יהודי פשוט לא יכול להיקרא פליט, ואמר שאם זה יקרה, זה יהיה עלבון לישראל.

שלי יחימוביץ': אגב, שר המשפטים דאז דן מרידור הסתייג קלות מהעמדה הזאת ודיבר על קמצוץ קל של לבטים מוסריים.

שלי יחימוביץ': אבל לשמיר לא היו במקרה הזה שום לבטים.

שלי יחימוביץ': הוא שכנע את הממשל האמריקני, והחלטת הממשל באמת הסיטה את הזרם ההמוני של יהודי ברית-המועצות – וכן, אני סופרת כיהודים גם את אלה שלחרפתנו אינם מוכרים כיהודים – אלינו לכאן.

שלי יחימוביץ': אני הכרתי את שמיר היטב ככתבת פוליטית צעירה.

שלי יחימוביץ': הוא לא היה חנפן, הוא לא ניסה להתנחמד; היו בו ישרנות וישירות ועוצמה שקטה וענייניות והיעדר מוחלט של חשיבות עצמית.

שלי יחימוביץ': ככל שזה נגע אליו ולתפיסת עצמו – הוא תפס את עצמו כמי שפועל בשירותו של רעיון, ומי כמונו יודע כמה לצערנו זה לא מובן מאליו.

שלי יחימוביץ': הוא היה איש ארץ-ישראל השלמה, יריב אידיאולוגי חריף ועקבי של תנועתי.

שלי יחימוביץ': אבל לצד הנוקשות שלו בכל הנוגע למשא-ומתן המדיני ובכל הנוגע לפשרות טריטוריאליות, הוא גם היה רחוק מכל הרפתקנות ביטחונית.

שלי יחימוביץ': ובמבחן היעדר ההרפתקנות, במבחן האיפוק, הוא עמד בכבוד במלחמת המפרץ, כאשר ישראל הותקפה בטילים בידי סדאם חוסיין בלי שום סיבה, בלי פרובוקציה, ולנו באמת באמת הייתה כל הלגיטימיות שבעולם להגיב ולתקוף בעיראק.

שלי יחימוביץ': אבל שמיר גילה עצבים של ברזל.

שלי יחימוביץ': אני מרשה לעצמי לנחש שהמשמעת העצמית הזאת עלתה לו בבריאות, ובכל זאת הוא בלם את האינסטינקט הטבעי שלו עצמו, את הרצון של צה"ל להגיב, וגם של רבים משרי הממשלה שלו, ולא הגבנו על טילים שנחתו באמצע תל-אביב, כי הוא הבין שיש כאן לא רק סיטואציה צבאית אלא סיטואציה מדינית ובין-לאומית, ושטובת המדינה שלנו דורשת שניעתר לבקשת האמריקנים ושלא נגיב, שתגובה ישראלית תשחק לידיו של סדאם חוסיין ותפרום את הקואליציה שנוצרה בין ארצות-הברית ובין חלק מארצות ערב באותה העת.

שלי יחימוביץ': אי-אפשר בלי מילה על האישי והפרטי ועל האופן שבו הוא חי ועל היעדר מוחלט של גינוני שררה ומלכות – צניעות במובנה העמוק והמלא והכן בכל אורחות חייו, 24 שעות ביממה.

שלי יחימוביץ': אני אעשה את הלא-ייאמן ואני אקרא קטע ממאמר של נחמיה שטרסלר ב"הארץ", סיפור יפה על נסיעה לחו"ל של יצחק שמיר בראש משלחת פרלמנטרית בזמן שכיהן כיושב-ראש הכנסת.

שלי יחימוביץ': שטרסלר הצטרף לנסיעה כעיתונאי, וכך הוא מספר: הטיסה למזרח הייתה ארוכה ומייגעת.

שלי יחימוביץ': היא החלה בגרמניה, עברה לדרום-אפריקה ומשם לסידני – 38 שעות בסך הכול.

שלי יחימוביץ': בראש המשלחת עמד יצחק שמיר, יושב-ראש הכנסת אז.

שלי יחימוביץ': הוא לא חלם אפילו לבקש כיסא בביזנס, שלא לדבר על מחלקה ראשונה, אלא ישב במחלקת תיירים, בשורה הראשונה, ליד חבר הכנסת עדי אמוראי, כאשר לצדם שני מושבים ריקים.

שלי יחימוביץ': בחלוף כמה שעות אמר שמיר לאמוראי: אני אישן על ארבעת המושבים בלילה הראשון, ואתה תישן למטה על רצפת המטוס, אך בלילה השני נתחלף במקומות.

שלי יחימוביץ': הלילה הראשון חלף והגיע השני.

שלי יחימוביץ': אבל אז אמר אמוראי לשמיר: אתה יושב-ראש הכנסת, אתה מבוגר ממני, אני לא יכול להסכים לכך שתישן על הרצפה למרגלותי.

שלי יחימוביץ': בוא נמשיך בסידור הקודם.

שלי יחימוביץ': אבל שמיר קטע אותו: הסכם זה הסכם, הוא אמר, וירד לרצפת המטוס כדי לתפוס כמה שעות שינה.

שלי יחימוביץ': מי שהכיר את שמיר לא הופתע לקרוא את הדברים.

שלי יחימוביץ': יושר, הגינות, צניעות, ענייניות.

שלי יחימוביץ': וחשוב לי מאוד לדבר על סוגיית היושר, כי רבים זוכרים את המשפט המפורסם שלו שלמען ארץ-ישראל מותר לשקר.

נסים זאב: הוא בא בלי אשתו, עם כל הכבוד.

שלי יחימוביץ': אכן, הדברים נאמרו בתקופת המשא-ומתן הקואליציוני על הקמת ממשלתו ב-1990.

שלי יחימוביץ': הוא אמר את זה כדי להצדיק תרגיל פוליטי די קונבנציונלי שעשה במהלך המשא-ומתן הקואליציוני, משהו שהיום קורה כל שתי דקות מעשה שגרה.

שלי יחימוביץ': אבל רק אדם בעל יושרה קיצונית כמו שמיר היה מסוגל להציג בגילוי לב תרגיל טקטי כשקר, באמירה גורפת כזאת על אמת ועל שקר, להחמיר עם עצמו כל כך.

שלי יחימוביץ': והרי כל מי שהכיר אותו יודע שמעטים הפוליטיקאים הישראלים שהיו ישרים כמותו.

שלי יחימוביץ': ובעצם הימים האלה, שקשה בהם לפעמים להבחין בין אמת ושקר, מנהיג ישר כמו שמיר מעורר געגוע עז.

שלי יחימוביץ': געגוע לפוליטיקה שמבוססת על אמונה אמיתית בדרך, על יושרה, על אמינות, על הגינות.

שלי יחימוביץ': איזה מרחק, איזה פער תהומי בין דבריו הכל-כך כנים של שמיר לבין מנהיגים שאיבדו את הבושה ומטשטשים, כמעט מוחקים, את ההבדל בין אמת ושקר.

שלי יחימוביץ': איזה הבדל בין מנהיג כשמיר, שתוכו כברו, שאצלו מילה הייתה מילה, לבין סוג הפוליטיקאים המפרים את הבטחות הבחירות שלהם בלי למצמץ יום אחרי שמונו לתפקידם הבכיר.

שלי יחימוביץ': איזה שוני בין סוג המנהיג שהיה שמיר, שהאמונה בדרך וברעיון היא המצפן המנחה אותו ומנהיגים מסוגו, והשלטון הוא רק אמצעי להגשמתם, לבין סוג הפוליטיקאים שמדגמנים רעיונות וסלוגנים, תופסים טרמפ על גל ציבורי פופולרי, בלי שום מחויבות להגשים את אותם רעיונות אלא רק כסולם ציני להגיע באמצעותו לשלטון ולשררה.

שלי יחימוביץ': סוג המנהיגות ששמיר ייצג מעורר ערגה למנהיגות של אמת, של יושר, של פטריוטיות, של שירות בשורותיו של רעיון ולא בשורותיה של שררה ריקה מתוכן, שבכל פעם מטעינים אותה בתוכן אופנתי חדש, עם שכחה כרונית של מה שנאמר רק אתמול.

שלי יחימוביץ': מדברים אתנו על פוליטיקה חדשה.

שלי יחימוביץ': תנו לנו, תנו לנו קצת מהפוליטיקה הישנה הזאת של יצחק שמיר, זיכרונו לברכה.

שלי יחימוביץ': הישן הזה יהיה מאוד חדשני ומאוד מאוד נחוץ.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: אין פה שום אשמה על חברת הכנסת, שינינו את סדר הדוברים כי ביקשתי שבנו-ממשיכו של ראש הממשלה ויושב-ראש הכנסת המנוח, ייבדל לחיים ארוכים, חברנו יאיר שמיר, יסכם את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לכן כנראה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – הנה היא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין אותה לשאת דברים, ואחריה, כפי שאמרתי, שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת יאיר שמיר יסכם את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

פנינה תמנו: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד ראש הממשלה, משפחת שמיר היקרה, שרים, חברי כנסת בהווה ובעבר, מכובדי כולם, קצרה היריעה ודלה השפה מכדי להביע את הכרת התודה לאחד המנהיגים החשובים והמשמעותיים שהותירו את חותמם על גורלה של מדינת ישראל.

פנינה תמנו: יצחק שמיר חלם את ארץ-ישראל, לחם למען ארץ-ישראל, הנהיג את ארץ-ישראל ותרם תרומה כבירה לביטחונה של ארץ-ישראל.

פנינה תמנו: כבוד הוא לי לעמוד כאן מולכם על בימה זו כחברת כנסת ולומר בראש ובראשונה מילות תודה והערכה על האדם שהיה ועל פועלו כנבחר ציבור, שדבק במסירות בלתי נדלית למען ישראל.

פנינה תמנו: יצחק שמיר הנהיג והוביל נושאים רבים ומגוונים.

פנינה תמנו: פעל בזירה המדינית להרחבת ההכרה במדינתנו, פעל לקידום יחסי ישראל ושכנותיה.

פנינה תמנו: כמו כן, קידם את היחסים בין ארצות-הברית לישראל ונאבק באנטישמיות בעולם.

פנינה תמנו: ובתוך כל זה, שמיר מעולם לא זנח נושאים חברתיים ראשונים במעלה, כמו הקמת הרשות למלחמה בסמים.

פנינה תמנו: אך אין חולק, אמרו זאת קודמי, שהוא ייזכר על פעילותו הרבה למען העלייה.

פנינה תמנו: ביום זה אך טבעי היה שיעלו לומר דברים לזכרו אנשים ותיקים ממני בבית הזה, ואולי אשר הכירו את שמיר קצת יותר ממני.

פנינה תמנו: אבל עבורי ועבור אזרחים רבים אחרים שעלו לארץ, שמיר היה דמות אבהית, ובמקרה שלי – דמות של סבא.

פנינה תמנו: אדם שמצליח לגעת באנשים רבים בלי שפה ובלי מילים, עדות לגודל עשייתו שחדרה ללבבות רבים.

פנינה תמנו: וכך שמיר, בפעילותו הרבה לעידוד העלייה וחיזוק החינוך היהודי-ציוני בתפוצות, השאיר חותם בקרב רבים שעלו ארצה בתקופתו.

פנינה תמנו: כשהייתי ילדה כבת שש, השואלת שאלות קשות, סקרנה אותי תמונה אחת שהייתה תלויה בחדר הורי.

פנינה תמנו: איש עם שער מאפיר, משופם, בעל ארשת פנים מאוד ברורה ורצינית.

פנינה תמנו: שאלתי את אבי, שבקושי דיבר עברית, מי האיש ולמה תמונתו היא התמונה היחידה שתלויה על הקיר.

פנינה תמנו: אבי היקר אמר: הוא כמו סבא שנפטר באתיופיה; הוא דומה לו, אמר לי בגאווה רבה.

פנינה תמנו: לימים הבנתי שהכוונה לא הייתה לדמיון חיצוני.

פנינה תמנו: עבור אבא שלי, שמיר היה דמות אבהית שדאגה ללא לאות לנו, העולים.

פנינה תמנו: וכך עם בגרותי הבנתי שלא רק בביתי הוא היה לדמות נערצת, אלא בקרב עולים רבים אחרים.

פנינה תמנו: הוא הותיר עוצמה רבה בקרב רבים מעולי אתיופיה ועולי ברית-המועצות לשעבר, וזאת בהרבה שקט וללא הרבה מילים.

פנינה תמנו: עוד זוכרים לו איך המטוסים נוחתים אחד אחרי השני בשדה התעופה בן-גוריון, ויהודי אתיופיה יורדים בהתרגשות רבה מהמטוס ונושקים לאדמת המולדת, ושמיר נראה עומד בצד כשהוא מוחה דמעה בקצה עינו.

פנינה תמנו: על כך, משפחת שמיר, אתם יכולים להיות מלאי גאווה.

פנינה תמנו: ניכר על יצחק שמיר כי ידע מהי כמיהה לארץ-ישראל במלוא משמעות המילה.

פנינה תמנו: הוא ראה לנגד עיניו הצלת יהודים והעלאתם ארצה כמשימת חיים, כמשימה לאומית.

פנינה תמנו: הוא לא נתן לסיכונים הכרוכים בדרך לעצור אותו בקבלת החלטות קשות, ללא מורא, מתוך מנהיגות כל כך טבעית.

פנינה תמנו: וכך, גם לאחר "מבצע משה" להעלאת יהודי אתיופיה, ולאחר שהשתנתה המפה הפוליטית, לא נעלמו מעיניו ומלבו של שמיר סבלן של מאות ואלפי משפחות שנותרו שם, וחלקן בסודאן.

פנינה תמנו: הוא ראה והרגיש את המשפחות המתפוררות, חש את התסכול של אלה שהיו בארץ, וכשמלחמת המורדים במשטרו של מנגיסטו היילה מריאם, בשנות ה-90, התקרבה לבירת אתיופיה אדיס-אבבה, שמיר ידע כי יש סכנה ממשית לחיי המשפחות שממתינות לעלייה ארצה והחל בקיום מגעים חשאיים.

פנינה תמנו: בתושייה ונחישות מצא את השפה הנכונה אל מול כל הגורמים, כמו כן אל מול השליט מנגיסטו, וכך אישר את המבצע להצלת היהודים, ותוך 36 שעות, ברכבת אווירית, עלו כ-15,000 עולים.

פנינה תמנו: "מבצע שלמה" הושלם.

פנינה תמנו: וזאת רק דוגמה אחת לפעילותו הענפה למען העלאתם של למעלה ממיליון יהודים ארצה.

פנינה תמנו: דפי ההיסטוריה יכולים לספר על כך רבות, אך המשפחות שעלו ארצה וגידלו כאן את ילדיהן, פרחי ישראל, הן ההנצחה החיה של יצחק שמיר, זכרו לברכה.

פנינה תמנו: עולים רבים זוכרים לו את חסדיו לעולם ועד.

פנינה תמנו: שמיר לא התעסק ביחסי ציבור ולא בדברנות מיותרת, אלא במעשים.

פנינה תמנו: הוא הגיע כדי להזיז ולשנות את מה שבוער בו, מתוך דבקות ותפיסה אידיאולוגית שבה האמין.

פנינה תמנו: מיצחק שמיר, שכינוהו "כסלע איתן", אנו יכולים ללמוד מהי דבקות במשימה ועקשנות – ללכת עשרות שנים, יותר מתקופת דור שלם, עם אמירה פוליטית ברורה ואיתנה, גם כשלא מעט חלקו עליה.

פנינה תמנו: יצחק שמיר אמר:

פנינה תמנו: אם ההיסטוריה תזכור אותי בכלל, אני מקווה שאזכר כאיש שאהב את ארץ-ישראל ועמד על משמרתה כל חייו בכל דרך שהייתה לאל ידו.

פנינה תמנו: ואכן ההיסטוריה זוכרת ותזכור את יצחק שמיר לא רק כאיש שנאמנותו, אהבתו ועשייתו למען ארץ-ישראל מעוררות השראה, אלא היא תזכור אותו כאדם שמזוהה עם נחישות ותבונה, אידיאולוגיה וערכיות, חזון וענווה וצניעות.

פנינה תמנו: הם שאפיינו את המנהיג המוערך יצחק שמיר, והם שצריכים לעמוד לנגד עינינו כיום ובעתיד.

פנינה תמנו: תודה לך, יצחק; יהי זכרך ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית יושב-ראש הכנסת חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין בהתרגשות את חבר הכנסת יאיר שמיר, שר החקלאות ופיתוח הכפר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: אני יושב פה ולא מאמין.

יאיר שמיר: נואמת עולה מאתיופיה, יושב-ראש כנסת מברית-המועצות; פשוט, איך אמר לי שר השיכון?

יאיר שמיר: זה – לא להאמין.

יאיר שמיר: אני מתנצל מראש אם אתרגש, כי זה קרה לי הבוקר, אבל אשתדל להגיד את הדברים במלואם.

יאיר שמיר: כבוד יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, שופטי בית-המשפט העליון מלצר, רובינשטיין ושמגר, מבקר המדינה, הרב הראשי הרב לאו, שרים בהווה ובעבר, חברי כנסת בהווה ובעבר, חברים לנשק של אבי, חברים, מוזמנים ובני המשפחות שמיר, דיאמנט, לטוביץ, רייס, לוי ודורון, מכובדי, נאומי הספד קשים עבורי, אך קשה לי שבעתיים כשההספד הוא על אבי, מורי ורעי, אשר בלא שום ספק היה מי שהשפיע עלי יותר מכל אדם אחר.

יאיר שמיר: לכן מבקש אני לקרוא בפניכם את נאומו הפומבי האחרון במוצאי יום העצמאות אפריל 2011, ניסן תשס"א, בטקס שבו הוענק לו פרס ישראל על מפעל חיים.

יאיר שמיר: "מעולם לא ביקשתי תארים של כבוד ותהילה ואף אירוע חלוקת פרסים זר לי.

יאיר שמיר: תמיד זכיתי למטלות חשובות, שמצאוני והתדפקו על דלתי, וכך העמידוני בשורת המשמשים בקודש.

יאיר שמיר: הגעתי לארץ בשנת 1945, איש צעיר ובודד וצמא לפעולה.

יאיר שמיר: לחמתי במחתרת העברית הלוחמת של האצ"ל והלח"י יחד עם חברים אמיצים, אשר לא היו כמותם בהקרבה עילאית ובשיאי גבורה.

יאיר שמיר: החלום הגדול מאלפי שנים התגשם – הוקמה המדינה העברית, הוקם מחדש הבית ליהודים המשתוקקים לחיות בארצם כעם גאה וחופשי.

יאיר שמיר: המדינה הזאת קמה מתוך האפר של מיליוני יהודים שהושמדו על-ידי המפלצת הנאצית.

יאיר שמיר: בשואה הושמדו המיליונים שהיו מיועדים ורצו לבוא אלינו ליישב את ארצנו להוות את חוט השדרה ואת עיקר הגוף החי של המדינה.

יאיר שמיר: הקמת המדינה היוותה מהפך במעמד של העם היהודי, מעם נרדף ונידח שנזקק לחסדים, לעם עצמאי, בעל צבא נפלא, בעל יכולות מדעיות ותרבותיות, שכברת ארץ משלו תחת רגליו וריבונותו.

יאיר שמיר: לא די בכך שיהיו לנו מדענים, חוקרים, אנשי היי-טק, אסטרטגים ומפקדים מעולים.

יאיר שמיר: גם לא די שכל אלה וכל השאר ישקיעו את המאמץ המיוחד הנדרש מאתנו.

יאיר שמיר: צריך שבתשתית כל המפעל הזה תהיה אמונה נטועה בלב כל אחד ואחד מאתנו.

יאיר שמיר: אנו חייבים להאמין שעניינו צודק, שדרכנו היא הדרך הנכונה ושום כוח לא ירתיענו מללכת בה.

יאיר שמיר: "מדינת ישראל קמה וקיימת לא רק למען היושבים בה אלא למען עם ישראל כולו.

יאיר שמיר: בדורנו זה חזר מוקד ההיסטוריה של עמנו לארץ-ישראל, ומה שמתרחש כאן משפיע על בני העם היהודי בכל תפוצותיהם.

יאיר שמיר: התמורה המהפכנית הזאת מטילה עלינו אחריות לגורלם, לשלומם וביטחונם של כל בני עמנו.

יאיר שמיר: מאז תחילת הציונות זכינו לקלוט מיליוני יהודים כשבי ציון, יוצאי כל הארצות ודוברי לשונות שונות.

יאיר שמיר: עם אחים אלה בנינו חברה דמוקרטית יחידה באזור כולו, אתם ובעזרתם הנחנו תשתית כלכלית המסוגלת לייצא מוצריה במיליארדי דולרים בשנה.

יאיר שמיר: פיתחנו מערכות חינוך ותרבות, חיי אמנות וספרות, המהווים מקור גאווה לכולנו.

יאיר שמיר: זו מהפכה אדירה בהיסטוריה הארוכה שלנו.

יאיר שמיר: עלינו לדאוג לכך כי המערכת הזו תמשיך ותתפתח.

יאיר שמיר: המאבק למען גאולת ישראל עודנו נמשך.

יאיר שמיר: עוד רבים האויבים, עוד זרועה הדרך אתגרים ומכשולים רבים.

יאיר שמיר: העימות האידיאי עודנו נמשך; זהו עימות של דורות.

יאיר שמיר: אנו ממשיכים להיאבק למען השלמת קיבוצו של עם ישראל ולמען השלמת גאולת ארץ-ישראל.

יאיר שמיר: "לא אפתיע איש אם אגיד שכאשר הגעתי לירושלים לפני למעלה מ-60 שנה, כסטודנט באוניברסיטה העברית על הר-הצופים, לא העליתי בדמיוני כי יום יבוא והגורל יביאני לירושלים לקבל פרס ישראל על מפעל חיים.

יאיר שמיר: ירושלים בירת ישראל מקופלת בנפש היהודים הרבה לפני התחייה הציונית ולפני הקמת המדינה בתש"ח.

יאיר שמיר: ירושלים הייתה לבירתנו בתש"ח כמילוי צו לאומי מחייב.

יאיר שמיר: לא בחרנו בעצמנו בירושלים; דורות של אבות ושבטים, שופטים ומלכים, נביאים ולוחמים, עמדו על מרכזיותה של עיר דוד – ציון – ירושלים.

יאיר שמיר: אצל עמים נסיבות היסטוריות מזדמנות הביאו לקביעת בירתם המדינית.

יאיר שמיר: יש אפילו מקרים שבהם מדינה משנה את בירתה.

יאיר שמיר: אצלנו זה אחרת.

יאיר שמיר: ירושלים היא הבירה הנצחית, סמל לרציפות הדורות ולנצחיות עם ישראל.

יאיר שמיר: ירושלים הייתה והנה עד היום הסמל הנצחי, הארצי והשמימי, הרוחני והפיזי, של הקשר אשר לא יינתק לעולם בין העם היהודי וארצו ארץ-ישראל ועיר הקודש בירתה.

יאיר שמיר: "בשנה ה-53 לעצמאותה ניצבת המדינה מול שורה ארוכה של בעיות ונושאים המצריכים התמודדות וטיפול רציניים ביותר.

יאיר שמיר: די אם אזכיר את ענייני הביטחון והשלום, הגברת העלייה, התמודדות עם קשיי המשק והכלכלה וחיזוק אושיות החברה.

יאיר שמיר: לכאורה, כבדה המעמסה מנשוא, חמורים האיומים, אך מי שאמונה לו בלב, מי שזוכר היכן היינו לפני מספר שנים, יודע מה רבים ההישגים, מה גדולה ההתקדמות, יודע כי הכיוון הוא חיובי.

יאיר שמיר: "הציונות טרם סיימה תפקידה.

יאיר שמיר: הייתי אומר שיש לה עוד אתגרים רבים לפניה עד שניתן יהיה לומר עליה ש'עשתה את שלה'.

יאיר שמיר: קודם כול, עליה להשלים את הבאת רוב יהודי העולם לארץ.

יאיר שמיר: אנו זקוקים ל-10 מיליון יהודים בארץ-ישראל לכל הפחות.

יאיר שמיר: יש ליישב את החלקים הפנויים ביהודה, בשומרון, בגליל, בגולן ובבקעת-הירדן.

יאיר שמיר: "ולגבי עצמי אני מקווה שאזכר כאיש שאהב את ארץ-ישראל ועמד על משמרתה כל חייו.

יאיר שמיר: " כזה היה האיש, חזק כסלע איתן וצנוע כיאה למשמשים בקודש.

יאיר שמיר: יהי זכרו ברוך וברוכים יהיו ממשיכי דרכו בעלייה, בבנייה ובחיזוק העם והמדינה.

יאיר שמיר: תודה על ההקשבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות חבר הכנסת יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: תם הטקס לזכרו של יושב-ראש הכנסת וראש ממשלת ישראל יצחק שמיר, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לכל בני משפחת שמיר שהגיעו, לכל המכובדים שמכבדים אותנו כאן, לחברים לנשק של יצחק שמיר ולכל הקהל שהגיע לכבד את זכרו של האיש המיוחד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, חברי הכנסת, בתוך כמה שניות נמשיך בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו כמה חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/507; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 2731; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא הוא הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34), התשע"ג–2013.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית בשם ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34), התשע"ג–2013, לקריאה השנייה והשלישית, כממלא-מקומו של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת צחי הנגבי.

): הצעת החוק הוגשה על-ידי חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב ועל-ידי.

): סעיף 12 לחוק הכנסת מונה עילות שבהתקיימן יחדל ראש האופוזיציה לכהן בתפקידו, והן: הוא נפטר, התפטר מכהונתו, חדל לכהן בכנסת או נקבע ראש אופוזיציה אחר במקומו.

): הסעיף אינו קובע במפורש מה הדין כאשר סיעתו של ראש האופוזיציה חותמת על הסכם המחייב תמיכה בממשלה, וזאת בין אם חברי הסיעה קיבלו תפקידים בממשלה ובין אם לאו.

): מוצע על כן להבהיר שכאשר סיעתו של ראש האופוזיציה מצטרפת לקואליציה, תפקע כהונתו כראש האופוזיציה, דבר שהוא כמובן מובן מאליו.

): להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, היא אושרה בוועדת הכנסת פה אחד, ועל כן אני אבקש לאשר אותה בקריאה השנייה והשלישית.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, כאמור, אין הסתייגויות להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34), התשע"ג–2013, בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–2 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה השנייה התוצאות הן כדלקמן: בעד – 16, אין נמנעים, אין מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, ואנחנו יכולים להצביע בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הכנסת (תיקון מס' 34), התשע"ג–2013, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 16 בעד, עדיין אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34), התשע"ג–2013, אושרה כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט, בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת בועז טופורובסקי בנושא: פיטורי עובדים במינהל סטודנטים עולים; וכן מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מוחמד ברכה, מיקי רוזנטל, גילה גמליאל, שמעון אוחיון וג'מאל זחאלקה בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח ה-OECD על מערכת החינוך בישראל והצפיפות בכיתות הלימוד.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/508).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסעיף הבא הוא הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 6) (רכיב ההוצאות המשפטיות במכירת דירה), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת מאיר שטרית, ולאחר מכן יתקיים דיון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת השותפים אתי להצעת החוק הזאת בכנסת הזאת.

מאיר שטרית: זו, אדוני היושב-ראש, פעם רביעית שאני מביא אותה לכנסת, ועכשיו סוף-סוף יש סיכוי לאשר אותה בכל התהליך ולהביא אותה – דבר שיביא ברכה רבה לכל הזוגות הצעירים.

אברהם מיכאלי: תדאג להיות בקואליציה.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר שגם כשהייתי באופוזיציה הממשלה אישרה לי את הצעת החוק, ואתם אפילו תמכתם בה, אבל מישהו הגיש ערר לממשלה והחוק נתקע.

מאיר שטרית: אבל אתם תמכתם בחוק.

מאיר שטרית: אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת ששותפים אתי להצעת החוק: חברי הכנסת אורי מקלב, יצחק וקנין, אלעזר שטרן ואראל נחום מרגלית – ששותפים אתי וחתומים על הצעת החוק הזאת.

מאיר שטרית: רבותי, מה מהות הצעת החוק?

מאיר שטרית: היום, כאשר אדם הולך לקנות דירה, הוא נדרש ביום קניית הדירה, אחרי שהוא חותם על חוזה קנייה, גם לחתום שהוא ישלם בין 1.5% ל-2% מערך הדירה לקבלן.

מאיר שטרית: עבור מה?

מאיר שטרית: עבור מה שנקרא הוצאות משפטיות.

מאיר שטרית: ואני אומר לכם – תבדקו אותי אם אני טועה – אין אף אחד שקונה דירה יד שנייה ולוקח עורך-דין לסדר ולרשום את הזכויות שלו, שמשלם מעל 0.5%, בדרך כלל גם פחות.

מאיר שטרית: במילים אחרות, מה שקורה פה הוא פשוט, בעיני, תהליך של שוד לאור היום, מכל זוג צעיר, של עשרות אלפי שקלים לעורך-דין שבעצם מייצג את האינטרס שנגד הזוג הצעיר.

מאיר שטרית: כי הקבלן מכין את החוזה, והעורך-דין, שגובה את שכר הטרחה שלו כאילו דרך הזוג הצעיר, כותב את החוזה נגד כל האינטרסים של הזוג הצעיר.

מאיר שטרית: כשהזוג הצעיר משלם בין 1.5% ל-2% לקבלן, הוא כבר לא יכול להרשות לעצמו לקחת עורך-דין מטעמו שיתווכח עם הקבלן; מה עוד שלא נותנים לו ברירה, אומרים: תחתום או שאתה לא קונה.

מאיר שטרית: ואז, בלית ברירה, הם נאלצים לשלם – הודיתי לך קודם, חבר הכנסת אראל מרגלית, על זה שאתה שותף אתי להצעת החוק – הוא קודם כול ניגש לשלם, ואחר כך, גם אם העורך-דין לא נושם, הוא נשאר באוויר.

מאיר שטרית: עכשיו, אני יודע שלשכת עורכי-הדין נלחמת נגד החוק הזה; ואני אומר: לא בצדק.

מאיר שטרית: אין לי שום דבר נגד עורכי-הדין, כפי שתכף אני אסביר.

מאיר שטרית: הבעיה היא לא עורכי-הדין, אדוני היושב-ראש, הבעיה היא הקבלנים.

מאיר שטרית: כי מה קורה בעצם?

מאיר שטרית: מהיום שעורך-הדין מתחיל לטפל במגרש של קבלן, הוא עושה את כל התהליך – של רישום המגרש, של ליווי התוכניות, של ריצה אחרי הקבלן, של שינויים, של האחוזים, הכול.

מאיר שטרית: הקבלן אומר לו: אתה, בסוף הדרך, כשאני אמכור את הדירות, תקבל שכר.

מאיר שטרית: זה גם כן שוד לאור היום; לעורך-דין מגיע כסף על העבודה שלו, הוא עובד ביושר ומשקיע הרבה מאוד שעות עבודה.

מאיר שטרית: אין שום היגיון להטיל את כל השכר הזה על הזוג הצעיר בסוף הדרך.

מאיר שטרית: הקבלן צריך לשלם את ההוצאות המשפטיות של עורך-הדין.

מאיר שטרית: אלא מה?

מאיר שטרית: עורכי-הדין, במקום להילחם בכתובת הנכונה, נגד הקבלנים, נלחמים בכתובת הלא-נכונה.

מאיר שטרית: אתם יודעים מה ההוכחה לכך?

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שההוכחה נורא פשוטה – –

חיים כץ: הרי הם מקבלים ערמה של כסף.

מאיר שטרית: – – כשאתה חותם על החוזה, אתה חותם על החוזה עם הקבלן, לא עם עורך-הדין.

מאיר שטרית: עורך-הדין לא מוציא לך חשבונית או קבלה, כי הוא באמת לא מקבל את הכסף.

מאיר שטרית: ואגב, לצערי כמה עורכי-דין גם גילו לי שהקבלן לוקח חלק מהכסף מהם, ואגב, בעיני זה עבירה פלילית; זה לכאורה שכר טרחה של עורך-הדין.

מאיר שטרית: אבל הקבלן אומר: אם אתה מוכר 40 דירות בבניין, ובכל בניין אתה גובה בין 1.5% ל-2%, וכל דירה כזו שווה מיליון או שניים, ואתה גובה עשרות אלפי שקלים מדירה – הוא לוקח חלק מהכסף חזרה, וזה פשוט שערורייה.

מאיר שטרית: כי הרי הוא לא – – –

חיים כץ: זה מאות-אלפי שקלים – איזה עשרות?

חיים כץ: על דירה הוא לוקח 50,000, 45,000 שקל.

מאיר שטרית: אני מדבר על דירה עשרות אלפי שקלים, חיים.

מאיר שטרית: על דירה אחת, לא על הבניין.

מאיר שטרית: אז הקבלן לוקח חלק מהכסף, ואז עורך-הדין נדפק פעמיים: פעם אחת הקבלן לוקח ממנו חצי מהכסף, ופעם שנייה הוא מתעמת עם הזוגות הצעירים, שבעצם נאלצים לשלם לו תוך ידיעה שהוא לא מייצג אותם.

מאיר שטרית: לכן, חברים, צריך לשים קץ לעניין הזה, והצעת החוק הזו עושה שני דברים: 1.

מאיר שטרית: קובעת שלא ישולם שכר טרחת עורך-דין על הוצאות משפטיות יותר מ-0.5% או 5,000 שקל – הנמוך ביניהם.

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: השכר ישולם לעורך-הדין ישירות, לא לקבלן, ועורך-הדין יוציא חשבונית וקבלה לאיש, כדי להבטיח שהכסף אכן הולך לכיסו של עורך-הדין, שמגיע לו בצדק, ולא לכיסו של הקבלן.

מאיר שטרית: ואני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שאני מכין הצעת חוק, היא בדרך, לתקן גם את מצבם של עורכי-הדין.

מאיר שטרית: אני רוצה לתקן את חוק המכר, וכבר הכנתי את הצעת החוק – אני מזמין את חברי הכנסת להצטרף, מי שרוצה, גם לחוק הזה – שתקבע שהקבלן חייב להצהיר בחוזה שהוא משלם את שכר טרחת עורכי-הדין, את ההוצאות המשפטיות, עד לרישום הזכויות.

מאיר שטרית: הוא חייב לשלם אותן מראש, כך שכשהזוג הצעיר מגיע לעורך-דין, עורך-הדין באמת יקבל 0.5%.

מאיר שטרית: זה יהיה נהדר, כי זה יהיה בנוסף להוצאות המשפטיות של עורכי-הדין.

מאיר שטרית: אני אומר לחברי הכנסת: רבותי, בדיון ישבו עורכי-דין וניסו להציג את עמדת הלשכה, שמתנגדת לכך.

מאיר שטרית: אני ישבתי אתם לאחר מכן באופן פרטי, לשמוע – אין עורך-דין אחד שלא מסכים אתי.

מאיר שטרית: הם כולם מבינים את הבעיה, כולם מבינים שהם נמצאים בצבת של הקבלנים.

מאיר שטרית: ואני אומר שהגיע הזמן לתקן את זה, ואני מתכוון לתקן גם את המצב הזה בחוק המכר, לטובתם של עורכי-הדין, שיקבלו את שכרם המשפטי כיאות.

מאיר שטרית: אגב, כשבאו בטענות, אמרתי לקבלן, לקבלנים – או לעורכי-הדין – רבותי, מה אתם רוצים?

מאיר שטרית: אני בכלל מציע: אל תכניסו, שלא יהיה בכלל שכר טרחת עורכי-דין.

מאיר שטרית: הזוג הצעיר לא צריך לשלם שכר טרחת עורכי-דין.

מאיר שטרית: אתם תשלמו את כל ההוצאות המשפטיות ותכניסו את זה, מצדי, כחלק מהדירה, ותתחרו – נראה אתכם.

מאיר שטרית: אני בטוח שעורכי-הדין לא יסכימו בחיים לעבוד בשכר הזה אתכם במשך שנים בשביל לקבל בסוף הדרך, אם תצליח לבנות, 0.5%.

מאיר שטרית: ואני רוצה לומר, עורכי-דין רבים פנו אלי לאחרונה בעניין החוק הזה אחרי שהחוק עלה לדיון.

מאיר שטרית: אני רוצה, ברשותכם, להקריא כמה קטעים ממכתבים של כמה עורכי-דין שפנו אלי בתחום הזה, עורכי-דין שעוסקים בתחום הזה.

מאיר שטרית: למשל, עורך-דין מוטי בן-ארצי, שכותב מכתב גלוי ליושב-ראש לשכת עורכי-הדין: "הצטערתי לקבל מייל ממך – הוא כותב ליושב-ראש לשכת עורכי הדין – שלפיו לשכת עורכי-הדין עתידה להתנגד להצעת החוק להגביל את שכר הטרחה שלוקחים עורכי-הדין של הקבלן מרוכשי הדירות.

מאיר שטרית: מדובר באחת הדוגמאות הקלאסיות שמוציאות שם רע לעורכי-הדין.

מאיר שטרית: עורכי הדין של הקבלנים לא מייצגים את רוכשי הדירות.

מאיר שטרית: נהפוך הוא – הם מייצגים את הקבלן, מנסחים את חוזי המכר בצורה מוטה לטובת הקבלן ואף טורחים לציין ברחל בתך הקטנה שהם אינם מייצגים את הרוכשים.

מאיר שטרית: זה כתוב בחוזה.

מאיר שטרית: כל חלקם בעסקה בכל הקשור לרוכשים הוא להשלים את רישום הבית המשותף, כאשר השכר הראוי בגין פעולה זו לא עולה על האמור בהצעת החוק, אך בפועל גובים הם סכומים שבין 1.5% ל-2% בתוספת מע"מ מתמורת הדירה, כאשר תשלום זה מהווה במרבית המקרים התשלום היחיד שמקבל עורך-הדין מהקבלן.

מאיר שטרית: כך שתוך מעשה שהוא למעשה מעין מרמה בקריצת עין, מקבל הקבלן שירותים מעורך-הדין ולא משלם עליהם, כאשר הקונה, שלא מקבל כמעט שום שירות מעורך-הדין, נאלץ לשאת בשכר טרחתו של עורך-הדין.

מאיר שטרית: "ניגוד עניינים זה הטריד לא מעט את מוסדות הלשכה השונים, ונראה שעד היום אין לו פתרון.

מאיר שטרית: נראה לי שהצעת החוק של חבר הכנסת מאיר שטרית בעניין זה באה לתקן עיוות לא ראוי של החוק.

מאיר שטרית: החוק לא מגביל את שכר הטרחה של הקבלן לעורך-הדין ולא אמור לפגוע בשכר הכולל של עורכי-הדין.

מאיר שטרית: כל שיעשה החוק, המבורך לדעתי, הוא לגרום לצד שמקבל את השירות המשפטי גם לשלם עבורו.

מאיר שטרית: נראה שהצטרפות להצעת החוק רק תועיל לחברי הלשכה.

מאיר שטרית: " זה עורך-דין אחד.

מאיר שטרית: אני יכול לצטט עוד כמה עורכי-דין שטורחים בהגינותם לכתוב כמעט את אותו הדבר.

מאיר שטרית: כולם מתלוננים בדיוק על אותם דברים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זה צועק לשמים, ולכן אני לא התייאשתי מהצעת החוק הזאת.

מאיר שטרית: זו פעם רביעית, אדוני, שאני מביא אותה לכנסת, והגיעה השעה, אני חושב, שאנחנו נביא ברכה רבה לעם ישראל ונוריד את העול הזה מהזוגות הצעירים.

מאיר שטרית: כמו שאני עומד פה על הבמה, אני מתחייב, אדוני היושב-ראש – החוק נמצא כבר בהכנה – להכין הצעת חוק שתבטיח שאכן הקבלן ישלם לעורך-הדין את שכרו כמו שמגיע לו, לא על גבם של הקונים אלא כמו שהוא צריך לשלם מלכתחילה.

מאיר שטרית: כמו שהוא משלם לאדריכל ולחשמלאי ולאינסטלטור ולרצף ולבטון הוא צריך לשלם לעורך-הדין.

מאיר שטרית: אין סיבה להטיל את זה בסוף הדרך על הזוגות הצעירים.

מאיר שטרית: תארו לכם שבחוזה היה כתוב שהקונה שקונה דירה ישלם ישירות לחשמלאי עבור החשמל בדירה; זה היה מטורף.

מאיר שטרית: ולכן, אין שום הצדקה להתנגדות, ואני מקווה שהכנסת תאשר את החוק הזה פה אחד.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר.

חמד עמאר: מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ידידי חבר הכנסת מאיר שטרית הציע הצעת חוק שאני תומך בה ושותף לה ומברך עליה, ואני רוצה להסביר למה.

אראל מרגלית: כל חיי עבדתי די הרבה עם עורכי-דין, ועורכי-דין הם יועצים טובים בכל מיני עסקאות ובכל מיני דברים שאתה צריך לעשות.

אראל מרגלית: אבל המצב הזה של רוכשי דירה ומה שהם צריכים לשלם לעורכי-הדין הוא בלתי סביר ובלתי הוגן ולא מוגדר נכון.

אראל מרגלית: כשאדם בא לרכוש דירה, זו העסקה החשובה בחייו.

אראל מרגלית: זוג צעיר בא ורוכש דירה.

אראל מרגלית: הרבה פעמים הם לוקחים את כל ההון ההתחלתי שהיה להם, ויותר מכך – אנשים לוקחים התחייבויות מאוד גדולות על עצמם לעתיד.

אראל מרגלית: כשהם מגיעים ועומדים מול הקבלן, הרבה פעמים האנשים האלה מרגישים חסרי ביטחון, הם מרגישים שהקבלן מאוד מנוסה והם פחות מנוסים, ועורך-הדין הרבה פעמים לא מייצג אותם, הוא בעצם חלק מהעסקה של קניית הדירה.

אראל מרגלית: כמו שאמר ידידי חבר הכנסת מאיר שטרית, זה כמו הבנאי והצבעי והרבה מאוד מבעלי המקצוע האחרים שעובדים על הדירה.

אראל מרגלית: בעצם עורך-הדין לא מייצג את הקונים, הוא לא היועץ שלהם, או היועצת שלהם, בתוך התהליך.

אראל מרגלית: ולכן, ההכרח הזה לקחת נטל מאוד גדול ממחיר הדירה ולשים אותו על הקונה הוא לא צודק ולא חכם, ואין לו מקום ביחס של יועצים כשהם יועצים לך בעסקה כמו העסקה הזאת.

אראל מרגלית: ולכן אני חושב שעורכי-הדין – אנחנו בשדולה לעסקים קטנים דואגים לכך שמה שצריך לשלם להם בהרבה מאוד מקומות ישלמו להם בכבוד, ולעורכי-הדין יש מקום מאוד חשוב כיועצים טובים לאנשים מן השורה וכיועצים טובים לעסקים שונים, ודווקא במקרה הזה יש להוריד את ההכרח בתשלום המאוד-גבוה הזה למשפחה או לזוג צעיר בקניית דירה, כאשר בעצם העורך-דין לא מייצג אותם.

אראל מרגלית: לדעתי, לדעתנו, זה בעצם מתבקש, והחוק הזה הוא חוק חשוב שימנע מין סוג של מס שמוטל על הקונים בכל דירה ודירה, שהוא לא צודק לדעתי.

אראל מרגלית: לכן אני מבקש מכם להצטרף ולהוריד את המס הזה לתשלום מינימלי – עיקר התשלום צריך לבוא מהקבלנים עצמם – ועל-ידי כך להוזיל את הדירות לזוגות צעירים ולמשפחות צעירות ומבוגרות בבואם לקנות אותן.

אראל מרגלית: עורכי-הדין, כבודם במקומם מונח וכיועצים חשובים הם ימשיכו להיות יועצים בעסקאות מעסקאות שונות, אבל לא כאן.

אראל מרגלית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – מוותר; חבר הכנסת יצחק כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש מושג של לוקה ומשלם.

נסים זאב: מאז שאנחנו מכירים את החברות הקבלניות השתמשו בעורכי-הדין.

נסים זאב: אני מכיר מקרים שממש הונו את הקליינטים שלהם בעזרת עורכי-הדין שלהם, של הקבלן, כאשר בתום לב הקונה רוכש דירה, נותן אמון מלא בקבלן, הקבלן לוקח את עורך-הדין שלו ובצורה חד-צדדית הוא מייצג את הקבלן ואת כל האינטרסים שלו.

נסים זאב: יש שם גם שורות קטנות עם מילים קטנות, שאפילו לא נראות לעין, כמו הערות מסוימות שלא שמים עליהן את הדגש או את הלב, ובסופו של דבר אנחנו רואים הרבה פעמים שאפילו קבלנים פושטי רגל – אין להם לאן ללכת, בגלל שעורך-הדין כל כך ממולח, והוא שירת אך ורק את האינטרסים של הקבלן.

נסים זאב: כפי שאמר חבר הכנסת מאיר שטרית, יש פה מגמה מאוד ברורה – א.

נסים זאב: העלויות, שזה עולה עשרות אלפים, ואין פה שאלה.

נסים זאב: אבל הדבר הקשה יותר, שיש פה ניגוד אינטרסים מוחלט.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, קצרניות יקרות, אני קודם כול רוצה להודות לחבר הכנסת מאיר שטרית על העקביות בטיפול בנושא הזה, זה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: לכאורה זה לא נושא גדול, זה נושא שהוא, יש מי שיאמר, אפילו נישתי, אבל העובדה שלקחת נושא ואתה הולך אתו הרבה מאוד שנים – תבורך על כך שאתה דואג גם לעשות את ההתאמות הנדרשות לחוק במשך השנים.

איתן כבל: וראו, בכלל כל נושא הטיפול או כניסתם של עורכי-דין לטיפול, וזה לא משנה איפה, אם זה בפינוי דיור ואם זה בחוק המכר, כמעט בכל תחום – איפה שעורכי-הדין כבר נכנסים זה שלב שקשה מאוד לסגת ממנו.

איתן כבל: העובדה שאתה מבקש להכניס אותם לסד ברור, מסודר, ולהפסיק את ההשתוללות בשוק הזה היא עניין מבורך מאוד.

איתן כבל: אני רוצה גם להעלות כבר, בהזדמנות הזאת, עוד נקודה שנוגעת למערכות היחסים.

איתן כבל: כשבנק נמצא בטיפול אל מול חייב, מרגע שנכנס, חבר הכנסת שטרית, עורך-דין אל הסיפור הזה, זאת נהיית סאגה, ולעתים – אני אומר את זה אפילו בלשון קצת קיצונית – גם אם מנכ"ל הבנק ירים טלפון לאותו עורך-דין ויגיד: אני מבקש ממך, אנא עצור או עכב את ההליך, אפילו הוא לא יכול לעשות את זה.

איתן כבל: זאת אומרת, עד כדי כך זה כבר יוצא משליטה והאינטרסים נהיים אינטרסים כלכליים כל כך קשים, כל כך חדים, שהאי-התחשבות בחייב, שאולי יכול למצוא את עצמו אפילו במקום אחר, היא נוראית.

איתן כבל: אני חושב שזה גם כן נושא שכדאי, איך אומרים, כהשלמה – חבר הכנסת מאיר שטרית, אני חושב שזה מאוד מתאים להיעשות על-ידיך, ואני אשמח להיות שותף לזה כדי לסגור את המעגל בעניין הזה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת אמנון כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת משולם נהרי – איננו נוכח; חבר הכנסת אריאל אטיאס – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, לפעמים אני נאלץ אולי להגיד משהו שהוא איפכא מסתברא לרעיון של התלבשות על עורכי-דין, וזה נוח מאוד להתלבש על עורכי-דין.

אברהם מיכאלי: אבל חברי מאיר שטרית לא התכוון להתלבש פה על עורכי-דין, ולכן אני פה רוצה לתת לחברים קצת מהקורה בפרקטיקה.

אברהם מיכאלי: לא הייתי בדיון הזה, מאיר, שקיימת בוועדת הכלכלה – אני מבין שזה היה – כי ציפיתי משום מה שזה יהיה בוועדת החוקה.

אברהם מיכאלי: אבל אני מבין למה זה לא עבר לוועדת החוקה, כי שם זה היה נתקע, אני מבין, לפי המחשבה שלך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אכן לא מדובר פה בשכר טרחת עורך-דין; מדובר פה בפרקטיקה ידועה, לצערנו, בשוק.

אברהם מיכאלי: כאחד, את חטאי אני מזכיר, שבאתי מהשטח, כ-25 שנה:

אברהם מיכאלי: עורכי-דין מחפשים את העסקאות מן הסוג הזה, כשקבלנים אחר כך בונים בתים, מחפשים את המגרש, מביאים את המגרש, ואחרי המגרש שלב אחרי שלב מלווים את העסקה, כביכול זה שלהם.

אברהם מיכאלי: למה?

אברהם מיכאלי: כי הקבלן לא משלם להם כסף.

אברהם מיכאלי: אין כל ספק, חברי חבר הכנסת שטרית, מה שאתה כרגע מוביל זה ביטול הסעיף הזה בחוזים של הקבלנים שיש להם בכלל עורכי-דין.

אברהם מיכאלי: כי אני, ברוב שנותי שעסקתי במקצוע הזה, אף פעם לא נתתי ללקוח לחתום אתם חוזה לבד.

אברהם מיכאלי: אמרתי להם: קחו את העורך-דין שלכם כיועץ משפטי שלכם.

אברהם מיכאלי: כי מה זה עורך-דין?

אברהם מיכאלי: זה יועץ משפטי.

אברהם מיכאלי: אתה לא יכול לסמוך על יועץ משפטי שמראש מודיע לך שהוא לא מייצג אותך.

אברהם מיכאלי: וזאת למה?

אברהם מיכאלי: כי הוא יודע שהוא לא מייצג אותך.

אברהם מיכאלי: עורכי-הדין ההוגנים אומרים לך: אדוני, אתה משלם לי כרגע את מה שהקבלן חייב לי במשך חמש שנים, במשך שבע שנים.

אברהם מיכאלי: לכן, אין כל ספק שאנשים צריכים להבין: כמו שיש תוספת חדר בבית, תוספת מרפסת או תוספת אמבטיה, הקבלן גובה מהם כסף; הקבלן גובה כסף על חוב שהוא חייב לאותו עורך-דין, שיושב אצלו כיועץ משפטי שלו, של הקבלן.

אברהם מיכאלי: לכן פה אני מאשים את לשכת עורכי-הדין.

אברהם מיכאלי: לשכת עורכי-הדין צריכים פה, במקום להתנגד ולהגיד – חבר הכנסת שטרית, אתה יודע הרי מי בסוף אותם עורכי-דין, זה עורכי-הדין הגדולים, המשרדים הגדולים, ששולטים גם בשוק הנדל"ן, ובסוף הם גם כופים כביכול את אותם תנאים על אותו אזרח קטן שבא לרכוש דירה.

אברהם מיכאלי: לשכת עורכי-הדין צריכה פה לעמוד לידך ולהגיד לך: רבותי, קבלנים, אתם רוצים לחתום על חוזים, תחתמו על חוזים לבד.

אברהם מיכאלי: יועץ משפטי ללקוח, שהוא ייקח את זה לבד, הוא יגיע אתו להבנה אם זה 0.5% או 0.25%, כמו בשוק של יד שנייה.

אברהם מיכאלי: לשכת עורכי-הדין צריכה לעמוד פה לידנו בקטע הזה ולהגיע להבנות, אבל אסור לעשות "עליהום" פה.

אברהם מיכאלי: האמן לי, אתה היית מהפכן גם במשרד המשפטים כשישבת – בתחום של קנסות.

אברהם מיכאלי: השוק הזה עדיין משתולל, השוק הזה עדיין לא נרגע.

אברהם מיכאלי: אם נתחיל פה עכשיו להיכנס לעוד תחום ועוד תחום – אתה צודק, אנחנו מגלים פה הרבה מאוד עוולות, ובסוף מי סובל מזה?

אברהם מיכאלי: האזרח הקטן.

אברהם מיכאלי: לכן החוק שלך צריך להיקרא לא ביטול שכר טרחת עורך-דין, אלא ביטול הסעיף הזה בכלל בחוזה הקבלן, שלא יהיה בכלל דבר כזה, שהוא נקרא כאילו יועץ משפטי כאשר הוא לא יועץ משפטי של הלקוח.

אברהם מיכאלי: הוא היועץ המשפטי של הקבלן – שהקבלן ישלם לו מה שהוא רוצה.

אברהם מיכאלי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני רוצה לברך את חבר הכנסת שטרית על היוזמה הזאת, כי אני חושב שאחד הדברים החמורים ביותר שקורים בארץ הזאת זה שמספסרים בקרקעות ובנושא הדיור.

ישראל אייכלר: זה גורם לכך שמרחיקים מאנשים מהישג ידם, קורת גג.

ישראל אייכלר: כל המהפכות שבאים לעשות היום בשם המחאה החברתית זה פשוט סילוף של הדבר האמיתי, שהאזרחים זעקו לפני שנתיים וזועקים עד היום, שזה יוקר המחיה, ויוקר הדיור הוא המרכיב המרכזי ביוקר המחיה.

ישראל אייכלר: ובמקום שהממשלה תעודד הוזלת הדירות, בנק ישראל היה מודאג שמא מחירי הדירות ירדו והבנקים לא יהיו יציבים, כי הם מושקעים ומשקיעים את הציבור למשך שנים רבות במשכנתאות.

ישראל אייכלר: נכון שההוצאות המשפטיות הן חלק קטן, אבל הספסרים שמריצים את מחירי הקרקעות במכרזים הפתוחים הרחיקו מהישג ידם של רבבות זוגות צעירים קורת גג ומשכנו את החיים למשכנתאות.

ישראל אייכלר: אבל הם לא יכלו לעשות את זה ולא יכלו לרושש את רוכשי הדירות בלי עזרתם של עורכי-דין מפולפלים שקשרו את הרוכש בכבלים משפטיים.

ישראל אייכלר: אני לא אשכח, כשהייתי אברך צעיר ורכשתי דירה ראשונה – ואז זה עוד היה אפשרי, כי אז המדינה עוד נתנה 50% מערך הדירה כמשכנתה לא צמודה, בלירות – אז עורך-הדין החתים אותי על חוזה.

ישראל אייכלר: שאלתי אותו איך הוא יכול להגן על זכויותי, אז הוא אומר לי בציניות ובחיוך של משפטן:

ישראל אייכלר: אתה משלם לי כדי שאייצג את הקבלן נגדך; אתה לא משלם לי כדי שאני אייצג אותך.

ישראל אייכלר: אמרתי לו: אני רוצה לשמוע את זה עוד פעם.

ישראל אייכלר: אומר לי: כן, אדם צעיר, אתה לא מבין; אתה משלם לי לייצג את הקבלן מול רשויות הרישום ומולך, אם לא תשלם.

מאיר שטרית: עורך-דין ישר.

ישראל אייכלר: ישר?

ישראל אייכלר: כן?

ישראל אייכלר: הייתי פעם אצל עורך-דין, והוא סיפר לי שפעם מישהו הגיע לבית-הקברות והוא ראה מצבה ושם כתוב: פה טמון עורך-הדין, האיש הישר באדם.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: תראה איזה שערורייה, קוברים שני אנשים באותו קבר – עורך-דין ואדם ישר באדם.

ישראל אייכלר: אז הדבר הזה של עורכי-הדין – אני לא רוצה, כמו שאמר חבר הכנסת מיכאלי – – –

אברהם מיכאלי: – – –

ישראל אייכלר: עורך-הדין מיכאלי אומר שאסור לדבר בהכללה על כל עורכי-הדין, ובלי עורכי-דין אולי לא היינו יכולים לעמוד מול השלטון.

ישראל אייכלר: שמעתי שרק במדינת ישראל 95% ויותר מכתבי האישום מגיעים להרשעה.

ישראל אייכלר: אין בכל העולם דבר כזה.

ישראל אייכלר: אז אם לא היו לנו עורכי-דין, בוודאי לא היינו יכולים להתקיים.

ישראל אייכלר: אבל בכל זאת, אסור לאפשר לעורכי-הדין לייקר את הדירות, בפרט – אתה רמזת על זה, חבר הכנסת מיכאלי – שעורכי-דין הופכים לשותפים בעסקאות האלה.

ישראל אייכלר: זה לא היה בזמני, זה בתקופות האחרונות, שעורכי-הדין הם אנשי עסקים.

ישראל אייכלר: כלומר, לא נאה להם ללכת לבתי-משפט ולעמוד לייצג ולסנגר על איזשהו מישהו מסכן שעבר עבירה נוראה ומכר רהיטים בלי לשים את המחיר על הארון, כפי שכתוב בחוק.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, חייבים בהחלט להגביל את הוצאות המשפט, ושיהיה ברור שאם אני, הקונה, נותן כסף לעורך-דין – שהוא ייצג אותי מול הקבלן ומול הרשויות, ולא ייצג את – – –

אברהם מיכאלי: זה לא יהיה אף פעם – – –

ישראל אייכלר: לא יהיה דבר כזה?

ישראל אייכלר: אבל אני מקווה שעל-ידי החוק הזה נוכל לעשות – – –

אברהם מיכאלי: – – – משלם לו כסף – – – תלך להסכם עם עורך-הדין שלך.

אברהם מיכאלי: הוא לא ייצג אותך אף פעם, חבל לשלם לו כסף.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר שאני רוצה שאוכל לבחור עורך-דין שלי, ולא אשלם לעורך-דין של הקבלן בעסקה שהוא עשה, או בקבוצות או בכל מיני דרכים שקושרות את כל הדיירים לעורך-דין אחד.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב – אחרון הדוברים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדתי השרה, חברי חברי הכנסת, אם הייתי צריך להרכיב רשימה של חוקים שהכותרת שלהם זה חוקים של הגנת הצרכן, הייתי שם את החוק הזה, חברי חבר הכנסת מאיר שטרית, יוזם החוק, כחוק הראשון בחוקי הגנת הצרכן, בשורה של חקיקות שחוקקו בקדנציה הקודמת וגם בקדנציה הזאת, משתי סיבות עיקריות.

אורי מקלב: הסיבה העיקרית – מכיוון שהתועלת והתוצאה של החקיקה הזאת היא בעצם חיסכון של עשרות-אלפי שקלים, ללא שום הגזמה, בפעולה אחת של קנייה.

אורי מקלב: כפי שידוע, לא צריך להיות מתמטיקאי גדול כדי להבין ש-2.5% ממחיר דירה, שזה ממיליון והלאה – על איזה סכום מדברים.

אורי מקלב: גם אם זה פחות מ-2.5% מדובר על עשרות-אלפי שקלים, מה שאנחנו אומרים עשרת מונים.

אורי מקלב: היום הוא ישלם פחות עשרת מונים, דהיינו עד 5,000 שקל, או לא יותר מ-0.5%, וזה משמעותי מאוד.

אורי מקלב: זה פן אחד של הגנת הצרכן.

אורי מקלב: הפן השני, שהוא לא פחות חשוב, ואולי הוא גם הפן העיקרי בעניין, הוא שבעצם הלקוח לא משלם עבור פעולה או שירותים שנעשים עבורו.

אורי מקלב: הוא משלם על דבר שלא הוא צריך לשלם עליו.

אורי מקלב: הדבר הוא פשוט – כשלקוח קונה דירה, הוא משלם לעורך-דין עבור החוזה והרישום.

אורי מקלב: זה מה שחובתו לשלם.

אורי מקלב: כאן אנחנו דורשים ממנו – הפעולה שהיום מבקשים, על מה משלמים לעורך-דין, זה עבור דברים אחרים שהעורך-דין עושה, כמו שינוי התב"ע, עצם ההסכם בכלל בין הקבלן לבין – ברכישת הקרקע, ליווי לאורך שנים של הקבלן, ליווי אחרי זה למשפטים.

אורי מקלב: הקבלן עושה הסכם עם עורכי-הדין עבור פעולה שלמה שהוא דורש ומצפה מהעורך-דין, ולאחר מכן התשלום שהוא משלם לו זה על-ידי זה שהוא גובה מהלקוח כך וכך אחוזים.

אורי מקלב: לא זו אף זו, מה שמתברר, שאת הכסף הזה הוא לא משלם לעורך-דין, אלא הוא משלם את זה לקבלן, והקבלן גם לא משלם את מלוא הסכום שהלקוח משלם עבור העורך-דין.

אורי מקלב: מה שקורה בסוף הוא שאנחנו עדים לכך שאחרי שהוא שילם טבין ותקילין לעורך-דין, לכל הפחות שפעולת הרישום תתבצע ותיגמר מהר, אבל אנחנו עדים לכך שבמשך שנים רבות פעולת הרישום מתמשכת ומתמשכת, ואז אנחנו עדים לכך שהדירה – מתחלפים כמה וכמה פעמים הבעלים שלה, ועדיין אותו עורך-דין לא גמר את הרישום.

אורי מקלב: הוא מרוויח מזה, למה שהוא יגמור את הפעולה הזאת?

אורי מקלב: למה שהוא ימהר לעשות?

אורי מקלב: בגלל שהקבלן עדיין מעסיק אותו.

אורי מקלב: אם היה לנו ספק בדבר הזה, שאולי זה לא ככה, אולי חבר הכנסת מאיר שטרית, שהוא שיזם את החוק ואני בכל אופן הצטרפתי אליו, אולי הוא קצת מגזים, אז אחרי הקריאה הטרומית, בהכנה לקריאה ראשונה, ישבנו בוועדת הכלכלה והופיעו הקבלנים.

אורי מקלב: ומה הייתה הטענה המרכזית של עורכי-הדין?

אורי מקלב: מה אתם רוצים, איך אנחנו יכולים להסתפק ב-5,000 שקל?

אורי מקלב: הרי ליווינו את שינוי התב"ע, אנחנו אלה שמלווים את הקבלן.

אורי מקלב: לא אנחנו אומרים את זה, הקבלן בעצמו אומר את זה.

אורי מקלב: וצודק חבר הכנסת מאיר שטרית שאומר שבחוק הזה הוא לא נגד עורכי-הדין – שזה לא רק הגנת הצרכן, אלא גם הגנת עורכי-הדין.

אורי מקלב: כפי ששמעתי מחבר הכנסת מיכאלי, כל המהלך הזה וכל ההסכמים האלה הם נגד כללי האתיקה, נגד מהות ההסכמים – תפקיד עורכי-הדין.

אורי מקלב: לוקחים הקבלנים – לא רק שהלקוחות שבויים בידם, גם עורכי-הדין הופכים לשבויים בידם בכל ההתנהלות של מכירת הדירה.

אורי מקלב: אם בסופו של דבר נשאל את הלקוחות אחרי שהם קונים, כל אחד מהם אומר: אני שילמתי עשרות-אלפי שקלים, כשהחוזה הוא אחיד, כשפעולה כזאת – אדוני היושב-ראש, אני מסיים – כשפעולה כזאת, כשמדובר בקנייה מיד שנייה, שם יש תחרות פתוחה, ושם המחיר לאין ערוך הרבה יותר זול, ורבים מעורכי-הדין יגידו לך שלהעביר דירה מיד שנייה זה הרבה יותר קשה מאשר מכירת פרויקט בנייה, ששם יש רק את עצם המכירה ועצם הרישום, גם אם יש פרצלציה וגם אם יש דברים אחרים, כשמדובר על 100 דירות, 50 דירות – שזה לאין ערוך, בסכומים המתבקשים.

אורי מקלב: לכן לא נשאר אלא לחזק את ידיך, חבר הכנסת שטרית, בגלל שהיה די קשה מול עורכי-דין, ואם עורכי-דין חזקים בלייצג לקוחות, קל וחומר ובן בנו של קל וחומר כשהם צריכים לייצג את עצמם.

אורי מקלב: כפי שאמרו כאן חברי כנסת, זה לא סתם עורכי-דין, אלא עורכי-הדין הגדולים.

אורי מקלב: לכן, אנחנו יודעים שאנחנו עושים משהו נכון בהצעת החוק הזאת ואנחנו נקווה שנצליח.

אורי מקלב: המשך של החוק הוא לא פחות חשוב.

אורי מקלב: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 6) (רכיב ההוצאות המשפטיות במכירת דירה), התשע"ג–2013, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 6) (רכיב ההוצאות המשפטיות במכירת דירה), התשע"ג–2013, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 17, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק חוזרת לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/508).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לחוק הבא:

חמד עמאר: הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 9) (התאחדויות ואיגודי הספורט), התשע"ג–2013, של חברי הכנסת יריב לוין ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק הזו באה לשים סוף לדבר אני חושב שהיה צריך להיפתר מזמן, והוא המציאות שבה התאחדויות ואיגודי ספורט פועלים בחוסר שקיפות כלפי הציבור.

יריב לוין: הצעת החוק מכניסה לתוך חוק חופש המידע את התאחדויות ואיגודי הספורט, באופן שמבטיח את האפשרות של כלל הציבור לפנות לאותם איגודים ולקבל מהם את המידע באשר להתנהלותם.

יריב לוין: לדבר הזה יש כמובן חשיבות גדולה לא רק לצורך השקיפות כשלעצמה אלא גם על מנת להביא באמת לשיפור בהתנהלות ובניהול של הספורט הישראלי – דבר שאנחנו בוודאי זקוקים לו מאוד.

יריב לוין: אני, כמובן, מבקש להודות לשרת התרבות והספורט, שנמצאת כאן, השרה לבנת, על התמיכה שלה בהצעה החשובה הזו.

יריב לוין: אני רוצה לומר דבר אחד.

יריב לוין: הצעת החוק הזאת מגלמת עיקרון נוסף, והוא בעיני העיקרון החשוב ביותר, מעבר לצד של השקיפות, והוא גישה חדשה שלפיה הספורט שייך לכולם.

יריב לוין: הספורט הוא משאב ציבורי.

יריב לוין: הוא לא עניין פרטי.

יריב לוין: העובדה שישנה התאחדות כלשהי שמקבלת ניהול ענף ספורט מסוים ויכולה לקבוע מי יאמן את הנבחרת באותו ענף, מי ייצג את ישראל באיגוד הבין-לאומי באותו ענף, העובדה הזאת מטילה עליה גם חובות, מכיוון שהראייה שהיא עושה כאן שימוש בדבר שהוא משאב ציבורי שלציבור כולו יש בו עניין – ציבור העוסקים בענף הספורט הזה, ציבור האוהדים – ובוודאי כאשר מדובר באיגודים שמקבלים גם כסף ומימון ציבורי, ודאי שיש עניין לכולם באופן ההתנהלות שלהם.

יריב לוין: הצעת החוק באמת יוצרת הקשר בכך שהיא קובעת שההוראות האלה יחולו על כל האיגודים שנהנים ממימון ציבורי, שזה למעשה כמעט כל האיגודים והתאחדויות הספורט, בוודאי הגדולים שבהם.

יריב לוין: אנחנו מציעים גם לקבוע מגבלה שההצעה לא תחול על איגודים שמחזורם השנתי הוא עד מיליון שקל, נוכח העובדה שבאמת מדובר באיגודים קטנים מאוד והדבר הזה עלול להטיל עליהם נטל תקציבי שיכול לגרום לפגיעה משמעותית בפעילות שלהם.

יריב לוין: אני מאוד מאוד מקווה שאנחנו פותחים כאן מסלול של הגברת השקיפות בספורט, שיפור הניהול בספורט, ושהצעת החוק הזאת תהיה בבחינת סנונית שבעקבותיה, כך אני מקווה, נצליח, חבר הכנסת חנין, לקדם גם את הצעת החוק הנוספת שאנחנו שותפים לה, של שקיפות בניהול קבוצות הספורט ושיתוף של האוהדים בקבלת ההחלטות בתוך קבוצות הספורט.

יריב לוין: אם נצליח להגיע למקום הזה, אני חושב שגם נעשה דבר חשוב לספורט הישראלי וגם צדק עם הרבה מאוד אוהדים שיושבים עכשיו בבית וחרדים לגורל הקבוצות שלהם בשל העובדה שכל התנהלותן הכספית בעצם חסויה ונסתרת מעין הציבור.

יריב לוין: לכן, כמובן, אני מבקש את תמיכת הכנסת בהצעת החוק הזו, על מנת שנוכל להכין אותה גם לקריאה השנייה והשלישית אחר כך, ולהכניסה לספר החוקים.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: שרת התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ביקשתי לרגע קטן לגזול את תשומת הלב, כי זו הצעת חוק לקריאה ראשונה וודאי חברי הכנסת יאמרו את דברם.

לימור לבנת: רציתי לומר כאן שהצעת החוק הזאת עולה בקנה אחד עם מסקנות דוח ועדת זליכה, שאני הצגתי אתמול במסיבת עיתונאים, לגבי שקיפות ולגבי הצורך ביתר שקיפות, ביתר-יתר שקיפות, גם של ההתאחדות לכדורגל וגם כמובן של יתר ארגוני הספורט למיניהם.

לימור לבנת: לכן הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת של חברי הכנסת יריב לוין ודב חנין.

לימור לבנת: יש צורך בדבר.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר.

לימור לבנת: אני שמעתי, מאז מסיבת העיתונאים שערכתי אתמול יחד פרופסור ירון זליכה ויושב-ראש ה"טוטו ווינר" צחי פישביין, דברים רבים, שנאמרו בעיקר על-ידי נשיא פיפ"א, וזו הזדמנות טובה אולי לומר כאן ולהדגיש: ארגוני הספורט למיניהם, ובהם גם ההתאחדות לכדורגל, הם גופים דו-מהותיים.

לימור לבנת: הם נהנים גם מתקציבי מדינה.

לימור לבנת: הרי אילו היו גופים פרטיים לחלוטין שאינם נהנים מתקציבי מדינה, כל אחד יכול לעשות כטוב בעיניו.

לימור לבנת: מהרגע שבו הם נתונים לביקורת מבקר המדינה, הם נהנים מתקציבי מדינה, הם גופים כאמור דו-מהותיים, וברור לגמרי שזה אינטרס ועניין של כל אחד מאזרחי המדינה שהם יהיו גם שקופים – בכלל לגבי כל גוף ציבורי, וזה ברור, אבל שהם יהיו שקופים – –

נסים זאב: סליחה – – –

לימור לבנת: – – ולכן יהיו כפופים לאותה שקיפות שעליה מדובר כאן בהצעת החוק הזאת.

לימור לבנת: לכן, אנחנו תומכים.

לימור לבנת: הממשלה תומכת בהצעת החוק הזאת, והיא מובאת.

לימור לבנת: תמכנו בקריאה טרומית, וודאי תומכים גם בקריאה ראשונה, ואנחנו מקווים שמעשה החקיקה הזה יושלם.

לימור לבנת: הוא ראוי, הוא נכון, ויישר כוח למביאים אותו.

חמד עמאר: תודה רבה, כבוד השרה.

נסים זאב: מה החלק היחסי של – – –

חמד עמאר: אנחנו פותחים את הדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת באסל גטאס – איננו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – איננו נוכח; חבר הכנסת אילן גילאון – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, אכן הצעת החוק הזאת עוסקת בסוגיה שהיא חשובה, מהותית ומעניינת ציבור מאוד גדול בישראל.

דב חנין: התאחדויות ואיגודי הספורט בישראל נעשו לאורך השנים האחרונות למפעלים כלכליים בהיקפים משמעותיים, בתחומי הספורט בישראל מתגלגלים סכומי כסף גדולים, ויש בהם גם עניין ציבורי עצום.

דב חנין: מאות אלפי אזרחים בישראל מתעניינים בספורט, מעניין אותם מה קורה.

דב חנין: התחום הזה הוא תחום שהחלטות שמתקבלות בו יש להן גם משמעות כלכלית, גם משמעות ציבורית וגם משמעות גדולה רגשית לציבורים גדולים מאוד של אוהדי ספורט בישראל.

דב חנין: אמר קודם חברי חבר הכנסת לוין כאן:

דב חנין: הצעת החוק הזאת באה מנקודת מוצא שהספורט הוא קודם כול עניין ציבורי, והוא צריך להתנהל כעניין ציבורי.

דב חנין: מבחינה זו, החלת חוק חופש המידע על התאחדויות ואיגודי הספורט זה צעד מתבקש, הכרחי.

דב חנין: איגודי והתאחדויות הספורט הם גופים ציבוריים, הם גופים שצריכים להיות שקופים מבחינת ההתנהלות שלהם.

דב חנין: הם צריכים להיות גופים פתוחים מבחינת היכולת של הציבור להבין מה ואיך מתרחש בתוכם.

דב חנין: זה, מבחינתנו, צעד להפיכת הספורט לשקוף יותר, לפתוח יותר, להפיכת הספורט לספורטיבי יותר.

דב חנין: אני מקווה שאנחנו באמת, בהצעת החוק הזאת, נפתח פתח לקידום של שינויים שהגיע זמנם.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לדברי התודה לשרה על תמיכתה בהצעת החוק, ואני מקווה ובטוח שברוח הדברים שגם את אמרת פה במליאה, אנחנו נמשיך ונקדם את שיתופי הפעולה האלה שחבר הכנסת יריב לוין ואנוכי הקטן מנסים לקדם ביחד, לתועלת הספורט ולתועלת אוהדי הספורט בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: מצטרפים – – –

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ברכותי לחברי הכנסת יריב לוין ודב חנין.

איתן כבל: גברתי שרת התרבות והספורט, אני אומר לך שנושא הספורט, שהוא באמת מרכיב מרכזי בחייהם של רבים בחברה הישראלית, הוא נושא שדווקא כמעט לא נעשה בו הרבה, ואני באמת מברך אותך על הרצון שלך בשנים האחרונות לנהל קרב או לנסות לפחות, כי זה לא כל כך פשוט.

לימור לבנת: לא, זה לא.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: לנסות ולהתמודד אל מול ההתאחדויות השונות, שבתוך עצמן לעתים לא מצליחות להסתדר.

איתן כבל: אנחנו רואים מה קורה בתוך איגוד הכדורסל ואנחנו רואים מה קורה בכדורגל, כמעט אין התאחדות היום – לצערי, אי-אפשר, קטנה כגדולה – שאתה לא מוצא בה מאבקים קשים, ואני אומר זאת בלשון עדינה.

איתן כבל: עיתונות הספורט, שהיא עיתונות שגם יש לה יכולות להעלות על נס מאבקים בצורה מאוד מיוחדת לה, ואני לא אצבע את זה בצבעים, מוצאת את עצמה, כמעט אפילו בתענוג, מדי יום, אם לא מדי שבוע – על מאבקים כאלה ואחרים.

איתן כבל: ובכלל, כניסה כדי לדעת מה קורה בתוך קבוצות ספורט, מה קורה בתוך איגודי ספורט – אין לאף אחד מושג, ותמיד אתה נתקל בעניין הזה שאומרים לך: אין לאף אחד כניסה לשם.

איתן כבל: אף אחד לא יכול להיכנס, אף אחד לא יכול להתערב, אף אחד לא יכול לשאול שאלות, אף אחד לא יכול לקבל תשובות מה קורה שם.

איתן כבל: אם היינו מעצמה, בסדר, לפחות העסק הוא עסק של מעצמה.

איתן כבל: זה שלא רוצים לתת לשרה לימור לבנת להיכנס, בסדר, אבל לפחות יש – אבל מעצמה אנחנו לא.

איתן כבל: פה ושם אנחנו מתכבדים בספורטאים שמגיעים לתוצאות, ובדרך כלל הם לא באים מהאיגודים העשירים והמיוחדים, ואני מברך אתכם על כך.

איתן כבל: לסיום, ולא נשאר לי הרבה, אני רוצה לנצל את הבמה, אדוני היושב-ראש, ולקרוא לממשלה, לקרוא לשר הכלכלה ולשר האנרגיה, לתת כתף למפעל בשדרות.

איתן כבל: יש מפעל טקסטיל, שאם לא תהיה התערבות ממשלתית, חברי חברי הכנסת – לתת להם את הסיוע, כפי שדובר לגבי מקומות נוספים, לתקופה, עד שהם יוכלו לקבל את הגז אליהם, ואז המחירים באופן טבעי – הם טוענים – ירדו, הם זקוקים למימון ביניים, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: ואם זה לא יינתן בשדרות, שזה גם כך לא מקום בדיוק קל, עלולות משפחות רבות למצוא את עצמן מחוץ למעגל העבודה.

איתן כבל: והמשמעות של מקום בדרום, שדרות, ויציאה ממעגל העבודה, ומפעל שהוא מפעל טקסטיל – זה לא בדיוק מפעל היי-טק, מבלי חס וחלילה לזלזל באף עבודה, כל עבודה מכבדת את בעליה.

איתן כבל: ושוב, אני מנצל את ההזדמנות וקורא לממשלה להתערב, להציל את העובדים ולהציל את המפעל.

איתן כבל: תודה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי – איננו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – איננו נוכח.

לימור לבנת: מיקי פה.

לימור לבנת: מיקי.

חמד עמאר: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אני מוותר.

חמד עמאר: מוותר.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – איננה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה נוכחת; חבר הכנסת אורי מקלב – איננו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו נוכח; חבר הכנסת יצחק כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו נוכח; חבר הכנסת יצחק וקנין – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב – נוכח.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יודע בכלל למה צריך כדורגל, אבל טוב – אם כבר יש כל כך הרבה שחקנים ואוהדים ומשוגעים למשחקים, אז לפחות שזה יתנהל בצורה שלא יהיה ניגוד אינטרסים.

נסים זאב: אני מסכים עם השרה לבנת, ואני רוצה לשאול את כבוד השרה – –

לימור לבנת: אני פה.

נסים זאב: – – כמה החלק – – –

אברהם מיכאלי: נסים מצטרף לקבוצת כדורגל.

נסים זאב: לא, אין סיכוי.

יריב לוין: כדאי שתדע, נסים – – –

נסים זאב: אני רוצה לדעת מה החלק שבו הממשלה או הגופים הציבוריים משתתפים בגופים הפרטיים.

נסים זאב: למעשה, הכדורגל, ההתאחדויות האלה, כל אחד הוא מלך בפני עצמו, אנחנו יודעים את זה, וכל אחד קובע את השכר של השופט ואת השכר של השחקן, והתחרויות בתוך הגופים האלה הן מאוד אטרקטיביות – כל אחד רוצה להיות בליגת-על ובליגה כמה שיותר – – –

לימור לבנת: – – – שמבקיעים מספיק גולים.

נסים זאב: כן, מספיק גולים להביא.

נסים זאב: רציתי לדעת מה החלק שמדינת ישראל משקיעה, החלק שלה, כשותפות באחוזים, כי יש, אני יודע, חוק שקובע – אם המדינה משתתפת ב-25% מההוצאה, זה הופך להיות גוף ציבורי למעשה.

לימור לבנת: גוף דו-מהותי, נחשב.

נסים זאב: מה?

לימור לבנת: דו-מהותי.

לימור לבנת: ארגוני הספורט נחשבים גוף דו-מהותי.

נסים זאב: דו-מהותי, אבל התקציב הוא גם חלק מרכזי – –

חיים כץ: כמו אמבה.

נסים זאב: – – שמחייב.

נסים זאב: בסדר.

חיים כץ: מורידים את הראש, הזנב עובד.

מיקי רוזנטל: דו-חיים.

קריאות: דו-חיים.

נסים זאב: בסדר, אבל אני חושב שזה – – –

חיים כץ: מה קורה אם אתה שוחט אמבה?

נסים זאב: רגע, רגע, אני רוצה – – –

חיים כץ: אתה שוחט, אתה צריך לדעת.

נסים זאב: לא, כי לפי הוויכוח שיש לה עם יושב-ראש ההתאחדות לכדורגל, נשמע כאילו: מי זאת, היא סך הכול פוליטיקאית, מי היא שתתערב לי.

לימור לבנת: – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אל תעליב – –

נסים זאב: לא, אני אומר לך איך – –

מיקי רוזנטל: – – אני מבקש ממך.

נסים זאב: – – מה התחושה שלו.

יריב לוין: בתור אחד שלא מתעניין בספורט, אתה שולט לא רע.

קריאה: כן.

נסים זאב: תאמין לי שאני פעם ראשונה קראתי עליה, אני פשוט נבהלתי.

נסים זאב: ראיתי את הקריקטורה היום בבוקר, שאלתי אם זאת השרה בכלל – היא נראית כזאת מבהילה – והוא כמעט בא לחנוק אותה, והיא סוחבת לו את העניבה.

נסים זאב: חשבתי שחס ושלום קרה משהו אתמול.

נסים זאב: אמרתי, בכל זאת אני חייב לקרוא, לראות מה היה שם.

נסים זאב: ואני מעיין ומסתכל – ברוך השם, לפחות בכתבה נשמע שיש ביניכם חילוקי דעות מקצועיים ביותר, כאשר השרה בהחלט אומרת את מה שיש על לבה.

נסים זאב: ועדת זליכה, שהוא היה היושב-ראש, שאת מינית אותו, הוא קבע שיש פה ניגוד אינטרסים ואי-אפשר לעבוד בניגוד אינטרסים, וזה חד-משמעית, ולדעתי אפילו זה פלילי.

נסים זאב: אז אני לא חושב שהוא יכול לבוא ולומר לך – – –

לימור לבנת: לא אמרתי פלילי.

חיים כץ: הוא אמר, לדעתו.

לימור לבנת: אה, לדעתך.

לימור לבנת: סליחה.

נסים זאב: לדעתי, אמרתי.

נסים זאב: אני – – –

לימור לבנת: סליחה, סליחה, סליחה.

נסים זאב: אני למדתי גם משפטים, מותר לומר משהו, כן?

לימור לבנת: סליחה, לא שמעתי, חשבתי – – –

חיים כץ: – – – כבר גמרת, למדת משפטים.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב, צריך לסיים.

נסים זאב: אני לא יודע איך אפשר לסיים, זה ספורט כזה מעניין – טוב, לא משנה.

חמד עמאר: תשתדל.

נסים זאב: אני אשתדל לסיים.

אברהם מיכאלי: – – –

נסים זאב: ולכן, אני רוצה לומר לשרה הנכבדה: את צריכה לומר את דעתך, את לא צריכה לחשוש ממישהו שמשמיץ בצורה כזו או אחרת, ולומר – את אומרת את זה רק בגלל שאת פוליטיקאית.

נסים זאב: כל שר הוא ממונה, כפוליטיקאי, על התיק שלו, ויש לו את האחריות האדמיניסטרטיבית על הנושאים שעליהם הוא מופקד.

נסים זאב: ולא יכול להיות שיבוא אדם, עם כל הכבוד, שקראו לו ראש ממשלת הכדורגל, והוא יאמר: אני לנצח ולעד.

נסים זאב: גם ראש הממשלה שלנו עוד מעט מתחלף, תגידי לו את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נסים זאב: ולכן, גם ראש ממשלת הכדורגל, אפשר להחליף אותו באמת.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

לימור לבנת: לא, אבל אני שמחה לשמוע גיבוי מאוד גדול מחברי הכנסת.

חמד עמאר: חבר הכנסת אמנון כהן – איננו נוכח; משולם נהרי – איננו נוכח; חבר הכנסת אריאל אטיאס – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אני מסתפק בדברי נסים זאב.

חמד עמאר: מוותר.

לימור לבנת: לא: אני מסכים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 9) (התאחדויות ואיגודי ספורט), התשע"ג–2013, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

נסים זאב: אני נמנע, בגלל שלא שומרים שבת.

חיים כץ: מי לא שומר שבת?

נסים זאב: כל הארגונים – – –

קריאות: – – – הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 9) (התאחדויות ואיגודי ספורט), התשע"ג–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 11, נגד – אין, שני נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא תחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/510).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 12) (הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת חיים כץ, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שנה העברנו הצעת חוק שמקנה יום בחירה של חופשה לנוצרים ולמוסלמים, ותוך כדי דיוני הוועדה צירפנו גם את השומרונים.

חיים כץ: לצערי, טעות סופר – זה נשמט, והיינו צריכים לחוקק חוק ולאפשר יום בחירה לשומרונים.

חיים כץ: צריך לעשות את זה בחקיקה, אז הנה אני בא ומבקש מכם לאשר גם לשומרונים אפשרות של יום בחירה בחגיהם, שהם לא זהים, בטח לא בשנה מעוברת, לחגי מדינת ישראל.

חיים כץ: ההצעה קיבלה את אישור הממשלה ואני מקווה שהיא תקבל את אישור חברי הכנסת.

חיים כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת באסל גטאס – איננו נוכח; חבר הכנסת אילן גילאון – איננו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל.

קריאה: – – –

חמד עמאר: מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי – איננו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – איננו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – איננו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – איננה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – – –

חיים כץ: תשאל אם יש באולם מישהו שרוצה לדבר.

חמד עמאר: לא, אנחנו מחויבים להקריא את השמות.

נסים זאב: אדוני, אתה חייב להקריא.

חמד עמאר: אנחנו מחויבים להקריא את השמות, אנחנו נקריא את השמות.

חמד עמאר: אבל אני רואה את זה, אני כבר יושב כאן ואני קורא הרבה שמות שלא נוכחים.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת שלא רוצים לדבר ואפילו לא נמצאים בכנסת – הם צריכים לבוא ולהודיע לפני שהם יוצאים שהם לא רוצים להיות רשומים.

חמד עמאר: זה יחסוך לנו זמן, יחסוך זמן לחברי הכנסת.

חמד עמאר: אבל אנחנו מחויבים להגיד את כל השמות.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעת ייעול.

יריב לוין: מאחר שנסים בטוח ירצה לדבר, תן לו להקריא את השמות.

מיקי לוי: אנחנו מסכימים להצעתו של חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: אני מקווה שגם חבר הכנסת נסים זאב יסכים להצעה שהציע חבר הכנסת יריב לוין.

חמד עמאר: אנחנו נמשיך.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה נוכחת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – איננה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו נוכח; חבר הכנסת יצחק כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו נוכח; חבר הכנסת יצחק וקנין – עוד פעם רשום – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב – נוכח ולא מוותר.

איתן כבל: נסים, אתה מוענש בבית אם אתה לא מדבר?

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב, יש לך שלוש דקות.

נסים זאב: יש לי הצעת ייעול, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: כשאתה קורא את השמות, לפחות תאמר את זה קצת בשירה, בצורה שנוכל ליהנות תוך כדי – – –

חמד עמאר: אחרי ניהול המליאה אני אבוא אליך, תלמד אותי שירה – –

אלעזר שטרן: תשעת הימים.

חמד עמאר: – – ואני מבטיח לך לעלות ולהגיד את זה בשירה.

חמד עמאר: אני אבוא ללמוד אצלך שירה.

נסים זאב: אני מומחה במקאמים, אדוני היושב-ראש, אני אלמד אותך.

נסים זאב: ואם אתה תקרא אותם לפי מקאם עג'ם, נהוונד, חיג'אז, אתה תראה, פה כולם ייהנו, וכמה שתקרא שמות יותר ככה ניהנה יותר.

נסים זאב: בקיצור, אדוני היושב-ראש, אני רוצה למחות מחאה נגד החלטה אולי של מזכירות הכנסת.

נסים זאב: מאז ומעולם יום תשעה באב לא היה יום בחירה, זה היה יום אבל לאומי, שעם ישראל יודע שהוא מתאבל על חורבן בית ראשון ובית שני.

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: יש עתיד – קם מלך חדש עלינו?

נסים זאב: למה השנה צריכים עובדי הכנסת לבקש יום בחירה?

חמד עמאר: לא לא, אדוני, אני אתקן אותך.

חמד עמאר: קיבלנו הודעה – הכנסת סגורה.

נסים זאב: לא.

חמד עמאר: הכנסת סגורה וזה לא יום בחירה.

נסים זאב: אני אומר לך: עד אתמול ידוע לי, ופנו אלי עובדים.

חמד עמאר: אנחנו קיבלנו את ההודעה, ואני חושב שגם אתה קיבלת הודעה.

חמד עמאר: אם היית קורא את זה – הכנסת סגורה, אין כנסת.

נסים זאב: אז אני שמח מאוד לשמוע את ההודעה הזאת.

נסים זאב: זאת אומרת, אני רוצה לומר לך: פנו אלי כמה עובדים במהלך השבוע האחרון, זה מה שהיה, ואמרו לי שזה יום שפתאום החליטה מזכירות הכנסת להעביר ליום בחירה.

נסים זאב: וזה מאוד כאב לי, כי אנחנו צריכים לדעת: זה שיש מישהו שמתאבל ויש מי שלא מתאבל, זה כל אחד ועניינו, אבל כממשלה, ככנסת ישראל, זה יום אבל לאומי.

נסים זאב: ולכן כולנו חייבים לדעת שהכנסת צריכה להיות סגורה, וגם ברשויות המקומיות.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני.

נסים זאב: יש הבדל בין יום בחירה ליום שזה בעצם חג של השומרונים.

נסים זאב: אני רוצה להבין, מדוע פורים ותשעה באב זה בחירה עד היום?

נסים זאב: למה זה יום בחירה?

נסים זאב: למה לא לאפשר את זה כימים שבהם עובדי עירייה, עובדי ממשלה, לא חייבים לעבוד וזה לא יהיה על חשבון יום החופשה שלהם?

חיים כץ: גם פה בהצעת החוק מדובר על יום בחירה.

נסים זאב: יום בחירה, אני יודע, ואני על זה גם רוצה לדבר.

נסים זאב: אני חושב שאם זה יום אחד של השומרונים, וזה יום חגם, כפי שלנו יש חג סוכות, חג הפסח, אנחנו באופן אוטומטי מבינים שזה לא צריך להיות על חשבון יום הבחירה שלהם.

חיים כץ: יש להם חגי ישראל.

חיים כץ: בחגים שלהם – שמע, בשנה מעוברת החגים שלהם לא זהים לחגים שלנו, אז הם יהיו בחודש חופש.

נסים זאב: אבל אתה יכול לחייב אותם למשל בחול המועד סוכות, בחול המועד פסח, כן לעבוד.

חיים כץ: הם עובדים.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אבל ביום חג שלהם, אני חושב הפריבילגיה צריכה להיות לא על חשבון – – –

חיים כץ: בשמחת תורה הם לא עובדים.

נסים זאב: לא על חשבון יום בחירה, שבסופו של דבר זה נחשב לו יום שהוא יכול לבחור.

חיים כץ: הוא מאוד שמח מהחוק הזה, השומרוני מאוד שמח.

נסים זאב: הם שמחים, אבל אני רוצה יותר לשמח אותם, שזה לא יעלה להם כסף, שיקבלו את היום הזה כיום חופשי ובלי עלויות, זאת אומרת שזה לא ינוכה להם מהימים שבהם הם זכאים לימי חופשה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך, אתה חיים, "חיים שאל ממך, נתתה לו".

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: חבר הכנסת אמנון כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת משולם נהרי – איננו נוכח; חבר הכנסת אריאל אטיאס – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: מוותר.

חמד עמאר: מוותר.

אברהם מיכאלי: – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 12) (הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ג–2013, קריאה ראשונה – נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 12) (הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ג–2013, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 14, אין נגד, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 12) (הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ג–2013, עברה בקריאה ראשונה ותחזור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/510).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 145 – הוראת שעה) (ביצוע בדיקת תלות במסגרת תוכנית ניסיונית), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת חיים כץ, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לעת זיקנה, כשאנחנו לפעמים צריכים עזרה, בא ביטוח לאומי ומאפשר לנו לקבל, על-ידי בדיקת אחות – במידה שאחד מהמבקשים לא יודע, לא מסוגל לעשות ארבעה דברים בסיסיים, הוא מקבל את עזרת הביטוח הלאומי.

חיים כץ: ממשלת ישראל העבירה הוראת שעה שבה בן-אדם בן 90 זכאי ללכת לרופא גריאטרי ולא צריך לעבור את בדיקת האחות.

חיים כץ: ואז הרחיבו את הוראת השעה ואמרו: גם אנשים מגיל 80 ועד גיל 90, כהוראת שעה, יוכל לבוא רופא גריאטרי לביתם ולאשר להם את האפשרות לקבל את הזכאות מהביטוח הלאומי, וכל זאת בלי שהם ישלמו תשלום.

חיים כץ: אבל הוראת השעה הזאת נגמרה – – –

לימור לבנת: עד איזה גיל?

חיים כץ: בין 80 ל-90.

חיים כץ: הוראת השעה הזאת נגמרה, והצעת החוק הזאת באה להאריך את הוראת השעה בעוד שנה אחת; מיום קבלת החוק, אם הוא יתקבל, עד שנה לאחר סיומו.

חיים כץ: ההצעה הראשונה הייתה בשני אזורים לפי החלטת השר, ועכשיו זה להרחיב את זה לכל רחבי הארץ, או לרוב רחבי הארץ, לפי החלטת השר, לשנה נוספת.

חיים כץ: הממשלה אישרה את זה, ואני מקווה שגם חברי הכנסת יאשרו את זה.

חיים כץ: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: חיים, למה לא עושים את זה קבוע?

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: בוא נעשה הוראת שעה ואחר כך קבוע.

חיים כץ: אני בעד קבוע.

אברהם מיכאלי: נכון, מה זה – – –

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי – איננו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי?

נחמן שי: מוותר.

חמד עמאר: מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון – איננו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קצרנית יקרה, חבר הכנסת חיים כץ, באמת אתה עושה עבודת קודש.

איתן כבל: אני אומר את זה בלי שמץ או טיפה של ציניות, ואתה נוגע בנקודות כל כך חשובות, אדוני השר, שאתה ראוי לברכה.

איתן כבל: נושא הביטוח הלאומי הוא אחד הנושאים כבדי המשקל שמתקיימים היום במערכות השלטון במדינת ישראל.

איתן כבל: אם אתה תעשה סקר בין כל חברי הכנסת אתה תמצא, אני כך בטוח, שרוב הפניות שאנחנו מקבלים – –

חיים כץ: פניות ציבור.

איתן כבל: פניות ציבור.

איתן כבל: – – זה סביב נושאים הנוגעים לביטוח לאומי, וברוב המקרים אנחנו גם מוצאים את עצמנו, הפונים או חברי הכנסת, בסוג של הרמת ידיים.

איתן כבל: אין.

איתן כבל: אומרים לך: זה החוק ואין מה לעשות, אין מה לעשות.

איתן כבל: אין כמעט תחום שנוגע לביטוח הלאומי שלא תמצא אותו מיושן, לא מותאם לתקופתנו, איננו מצליח לתת מענה למצוקות ולבעיות, ולא בהכרח רק בעניין התשלומים.

איתן כבל: ואני אומר לשר הרווחה, שאם יש לו מבחן אמיתי, אבל אמיתי, שכל שר לפניו – והיו שרים טובים, האחרונים – אם יש מבחן אמיתי זה היכולת לייצר את הטלטלה האמיתית הנדרשת כל כך בביטוח הלאומי.

איתן כבל: ובינתיים, וזה לא פשוט, חברי כנסת – וביניהם אתה מהמובילים בעניין – מנסים כמו, אתה יודע, כמו באיזה מלחמת מאסף, ממש – לא, אני מבין את זה – ממש כמו מלחמת מאסף, עוד תיקון, עוד סעיף ועוד סעיף.

איתן כבל: לצערי זה מה שיש בידנו לעשות בימים אלה.

איתן כבל: וכל אחד בא – – –

חיים כץ: בשבוע הבא אנחנו מעלים – אתה יודע, יש אנשים שאין להם רכב.

איתן כבל: כן.

חיים כץ: ויש "הסמוך על שולחנו", ובחוק, אם מישהו גר 500 מטר מהמשפחה, הוא יכול לקבל אחזקת רכב.

חיים כץ: ואללה, ניגשו אלי שלושה דתיים, שלח אותם גפני, אומרים: אנחנו במעצר בית, האבא שלנו השתילו לו כבד, אנחנו גרים 780 מטר, 780 לא מאשרים לנו.

חיים כץ: בשבוע הבא זה עולה ל-1,500.

איתן כבל: יפה מאוד.

איתן כבל: האמת, אני אומר לך את זה – – –

חיים כץ: שמע, נקודה, נקודה, נקודה.

איתן כבל: נכון.

חיים כץ: ואללה, אנחנו עובדים, אתה יודע, בפינצטה.

איתן כבל: מאה אחוז, אני יודע.

איתן כבל: אני אומר, חבר הכנסת – – –

חמד עמאר: בכנסת השמונה-עשרה שברת את כל השיאים, אני מקווה שבכנסת התשע-עשרה – – –

איתן כבל: לא, לא, בוודאי, בוודאי, אני אומר את זה – – –

חיים כץ: בפינצטה.

איתן כבל: אני אומר, אין ספק.

איתן כבל: אני אומר לך, בעניינים של הביטוח הלאומי, אדוני סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, זה מאבק.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאנחנו עוסקים בענייני רווחה אתה יכול למצוא, כמו שעורכי-דין אוהבים – בקליפת אגוז את כל הבעיות אם אתה תופס את הביטוח הלאומי ומייצר פה את הטלטלה.

איתן כבל: אפילו, אתה יודע מה?

איתן כבל: לקחת פרקים.

איתן כבל: לצד המכות שהאוצר נותן והגזירות שהוא מציג, ייקח על עצמו, כל שנה יגיד, כל תקציב: אני, פרק אחד בביטוח הלאומי משפר למען האזרחים.

איתן כבל: זאת תהיה תרומתנו.

איתן כבל: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – איננו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – איננה נוכחת; חבר הכנסת באסל גטאס – איננו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב מרגי?

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: לא, לא, רגע.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב לא רשום.

נסים זאב: מה לא רשום?

נסים זאב: הוא רשם אותי לכל הצעות החוק.

מיקי לוי: לא נרשמת, לא נרשמת.

מיקי לוי: זה בניגוד לפרוטוקול.

מיקי לוי: אתה לא יכול לעלות.

נסים זאב: אני רשום לכול.

מיקי לוי: הוא לא רשום, זה בניגוד לתקנון.

חמד עמאר: אני אאפשר לחבר הכנסת נסים זאב, שלא נפספס אותו בהצעת חוק אחת אפילו.

חמד עמאר: אנחנו נשמע אותו.

חמד עמאר: נוכח – מדבר.

חמד עמאר: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, דוד המלך אומר "אל תשליכני לעת זקנה ככלות כֹּחי אל תעזבני".

נסים זאב: כולנו יודעים את הביזיון שעוברים אותם הקשישים שצריכים להוכיח שאין להם יכולת לתפקד.

נסים זאב: ואני מבקש, כשרופא בא – אם אפשר להביא רופאה לאישה ורופא לגבר זה הדבר המינימלי המתבקש, שזה הכבוד של האישה, בפרט כשמדובר באישה זקנה.

נסים זאב: והנשים צנועות הן, יש להן בעיה כשרופא בודק אותן, ואנחנו יודעים שהבדיקה הזאת היא בדיקה שכמעט מחייבת חלק מהגוף – – –

חיים כץ: גריאטרי – מספיק שהוא מדבר אתך.

נסים זאב: גריאטרי, גריאטרי.

חיים כץ: הוא מדבר, הוא לא בודק אותה, לא נוגע בה.

נסים זאב: אבל זה לא דווקא גריאטרי, הרי – – –

חיים כץ: נסים, החוק הזה מדבר על רופא גריאטרי בבית המבקש ללא תשלום.

נסים זאב: כן, כן.

חיים כץ: לא בדיקה של אחות ולא של אח.

נסים זאב: כן, כן.

נסים זאב: אז אני קודם כול מברך אותך – – –

חיים כץ: רופא גריאטרי.

נסים זאב: אני קודם כול מברך אותך שרופא גריאטרי שהוא מומחה וזה המקצוע שלו, שהוא נותן את חוות הדעת – זה מספיק – ולא אחות.

נסים זאב: עם כל הכבוד, תהיה ככל שתהיה מקצועית, היא עדיין לא מתקרבת לקרסוליים של אותו רופא מומחה.

עמיר פרץ: הביטוי "לקרסוליים" הוא מיותר.

נסים זאב: אוקיי, אז אני לא – סליחה, אז מדובר ברמות גבוהות יותר.

עמיר פרץ: מיותר.

עמיר פרץ: יש ביטויים אחרים.

נסים זאב: אז לפעמים, מה לעשות שהנעל גבוהה, אז גם הקרסוליים גבוהים קצת.

נסים זאב: לא נורא.

נסים זאב: יש תפקיד לרופאה ויש תפקיד של רופא מומחה ויש הבדל גדול, ואנחנו יודעים את הטעויות שעושים בין אחות ראשית, עם כל הכבוד, בבתי-חולים, לרופא, שזה תחום העבודה שלו.

עמיר פרץ: תגיד: לא מתקרבת לרמתו.

נסים זאב: לא מתקרבת לרמתו, בסדר גמור.

עמיר פרץ: יותר טוב – – –

נסים זאב: תאמין לי, אף אחד פה לא נפגע.

נסים זאב: אל תיקח את זה כל כך קשה.

עמיר פרץ: אבל אני מגן עליך.

נסים זאב: ואני מצפה שהביטוח הלאומי יתייחס יותר בכבוד לאותם קשישים, ולבדוק פחות ולעשות יותר.

נסים זאב: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 145 – הוראת שעה) (ביצוע בדיקת תלות במסגרת תוכנית ניסיונית), התשע"ג–2013, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 145 – הוראת שעה) (ביצוע בדיקת תלות במסגרת תוכנית ניסיונית), התשע"ג–2013, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 11, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 145 – הוראת שעה) (ביצוע בדיקת תלות במסגרת תוכנית ניסיונית), התשע"ג–2013, עברה בקריאה ראשונה, ותחזור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/770).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (מס' 7), התשע"ג–2013, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק השרה לימור לבנת בשם שר החקלאות ופיתוח הכפר.

לימור לבנת: ובכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר להגנת הסביבה, אני מתכבדת להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (מס' 7), התשע"ג–2013.

לימור לבנת: פקודת מחלות בעלי-חיים היא אחד החוקים המרכזיים שמכוחם פועלים השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

לימור לבנת: התכלית המרכזית של הפקודה היא מניעת הפצת מחלות בעלי-חיים, כגון מחלת שפעת העופות או מחלת הפרה המשוגעת – יש פה שמות של מחלות משהו – והגנה על בריאות הציבור ובריאות בעלי-החיים.

לימור לבנת: מכוח הפקודה מפעילים השירותים הווטרינריים סמכויות שונות לצורך מניעת הפצת מחלות, למשל החזקת בעלי-חיים בהסגר, חיסון או טיפול רפואי אחר, ובמקרים מסוימים המתה של בעלי-חיים, לא עלינו.

לימור לבנת: ההסדר המרכזי שאנו מבקשים לתקן בפקודה נוגע לפיצויים שמשלם אוצר המדינה לבעלים של בעל-חיים שהומת לפי הוראת השירותים הווטרינריים.

לימור לבנת: מדובר בהסדר משפטי מיוחד וייחודי לנושא מניעת הפצת מחלות בעלי-חיים, מכיוון שלמדינה יש אינטרס מיוחד לעודד את הבעלים של בעל-החיים לשתף פעולה עם הרשויות בנושא המתת בעלי-החיים.

לימור לבנת: ללא הפיצוי, החשש הוא שבעלים של בעלי-חיים יעדיפו להבריח את בעלי-החיים הנגועים או החשודים כנגועים, ובכך להקטין את הנזק הצפוי להם מהשמדה.

לימור לבנת: עם זאת, הפיצוי שמשולם לפי הפקודה אינו פיצוי מלא ואינו כולל פיצוי על אובדן רווחים עתידיים או פדיון צפוי.

לימור לבנת: זהו פיצוי על שווי בעל-החיים, שיש לו תקרה מקסימלית שנקבעת לכל סוג של בעל-חיים בהודעה שמתפרסמת ברשומות.

לימור לבנת: לפי פסיקת בית-המשפט העליון מותר למדינה להתחשב בשיקולים תקציביים כאשר קובעים את התקרה המקסימלית, ולכן הפיצוי הזה הוא מלכתחילה פיצוי מוגבל שלא מכסה את מלוא הנזקים.

לימור לבנת: עם זאת, מכיוון שאין כאן עניין של אשמה או של רשלנות, לא מוטלת על המדינה חובה מוסרית או חוקית לשלם מעבר לכך.

לימור לבנת: ההסדר הזה משקף איזון בין זכות הקניין של בעלו של – צריך לומר הבעלים, כתוב כאן בעלו, לדעתי זה לא נכון בשפה העברית – בעל-החיים ולתמרץ אותו לשתף פעולה עם הרשויות לבין אילוצים תקציביים.

לימור לבנת: בשנים האחרונות נוצר מצב שבו עקב התפרצויות רבות של מחלות עופות בוצעו השמדות בהיקף נרחב והמדינה נאלצה לשלם עשרות מיליוני שקלים במסגרת הפיצויים לפי הפקודה.

לימור לבנת: בתיקון המובא לפניכם אנו מבקשים לתקן את המנגנון ולאפשר במקרים המתאימים, לגבי סוגים של בעלי-חיים מסוימים, להחליף את ההסדר המשפטי של פיצוי חובה מכוח החוק בהסדר של ביטוח, כאשר המדינה משתתפת לפחות ב-80% מהפרמיה.

לימור לבנת: הסדר זה ייעשה בתיאום עם הקרן לביטוח נזקי טבע ועם אגף התקציבים במשרד האוצר, ומטרתו, בין השאר, היא ליצור ודאות תקציבית למדינה.

לימור לבנת: היות שהידבקות במחלות המצריכות השמדות המוניות, דוגמת מחלת ניוקסל ומחלת שפעת העופות, מתרחשת אחת לתקופה, המדינה מוצאת את עצמה חשופה מדי תקופה לתשלומים גבוהים המכבידים על תקציבה; טוב שסגן שר האוצר נמצא פה.

לימור לבנת: ההסדר החלופי ייתן ודאות הן למדינה והן למגדלים, שכן במקום תשלום של כמה עשרות מיליוני שקלים, ישולם סכום קבוע למדי של פרמיה מדי שנה, וכך ישופר מערך התשלומים, כך שהזכאים לכך יקבלו את הפיצוי סמוך לקרות האירוע.

לימור לבנת: במסגרת התיקון הזה אנו מבקשים גם לקבוע מנגנון סדור ושקוף לגבי דרך הגשת הבקשות לקבלת פיצויים לפי הפקודה, ולהסמיך את שר החקלאות לקבוע הוראות בתקנות לעניין אופן הגשת בקשות, קביעת שווי בעלי-החיים או שלילת פיצויים במקרים המתאימים.

לימור לבנת: כך, למשל, מוצע לקבוע שמי שיקבע את שוויו של בעל-החיים שהומת לא יהיה רופא וטרינר ממשלתי, שאין לו ידע כלכלי בנושא בעלי-חיים, כפי שקבוע היום בפקודה, אלא ועדה של אנשי מקצוע בעלי ידע רלוונטי מקרב עובדי המשרד, ולקבוע בתקנות את דרכי עבודתה של ועדה זו.

לימור לבנת: בנוסף, בהתאם להמלצות של ועדה מקצועית שמונתה לנושא, מוצע לתקן את הפקודה לגבי המקרים שבהם לא ישולם פיצוי או שישולם פיצוי מופחת.

לימור לבנת: העיקרון המנחה כאן הוא האם יש בפיצוי כדי לקדם את הערך הכללי של מניעת הפצת מחלות בעלי-חיים.

לימור לבנת: כיום יש מקרים שבהם משולם פיצוי למרות שהמגדל לא נקט את כל האמצעים הנדרשים למניעת הידבקות במחלה.

לימור לבנת: יוצא אפוא שבמקום לתמרץ שמירה על כללי הבטיחות הביולוגית ועל הוראות אחרות שמטרתן למנוע הפצת מחלות, תשלום הפיצויים מתמרץ דווקא אי-נקיטת אמצעי זהירות מספיקים.

לימור לבנת: במקרים כאלה מוצע לקבוע שהוועדה תהיה מוסמכת לשלם פיצוי חלקי או לשלול פיצויים לחלוטין, כמובן לפי אמות מידה שייקבעו בתקנות, ובלבד שמדובר בהפרה של הוראה מהותית שתרמה באופן מהותי להתפרצות המחלה.

לימור לבנת: ההנחה המשתמעת מנוסח החוק הקיים היום היא שקיים גורם אחד שמביא להתפרצותה של המחלה.

לימור לבנת: הניסיון המצטבר מתחקור אירועי מחלות בשירותים הווטרינריים והידע המקצועי והמחקרי בנושא אפידמיולוגיה של מחלות בעלי-חיים מעלה כי במרבית המקרים לא ניתן להצביע על גורם יחיד שהביא להתפרצות המחלה, אלא קיימים בדרך כלל כמה גורמים שתורמים באופן מצטבר להתפרצות המחלה.

לימור לבנת: לאור זאת מוצע לקבוע שניתן יהיה לשלול פיצוי לפי הפקודה במקרה של הפרת הוראה מהותית מההוראות לפי הפקודה, אף אם היא לא הייתה הגורם הבלעדי להתפרצות המחלה, ובלבד שהוכח להנחת דעתה של הוועדה שדנה בבקשות לפיצויים כי הפרת אותה הוראה תרמה באופן מהותי להפצת המחלה.

לימור לבנת: בהתאם לכך מוצע לקבוע שנטל ההוכחה בדבר הקשר הסיבתי בין ההפרה לבין התפרצות המחלה יוקל, כך שהזכאות לפיצויים תתבטל לא רק במקרים שבהם הוכח כי הבעלים לא נקט את כל האמצעים שדרשו השירותים הווטרינריים, אלא גם במקרה שבו הוא לא עמד בחובות אחרות המוטלות עליו, כגון בעניין הוצאה והכנסה של בעל-חיים ממשק שלא לפי היתר, או אי-עמידה בדרישות בסיסיות של בטיחות ביולוגיות, או אי-קיום הוראות בעניין ניקוי וחיטוי של מבנים ומתקנים לאחר המתת בעלי-החיים.

לימור לבנת: תיקון הסייג כאמור ייצור תמריץ חיובי עבור המגדלים לעמוד בהוראות הנקבעות על-ידי השירותים הווטרינריים לשם מניעת מחלות.

לימור לבנת: הוראה נוספת הכלולה בהצעת החוק מיועדת ליצור אחידות בנושא הפיקוח הווטרינרי ברשויות מקומיות על מוצרי מזון מן החי.

לימור לבנת: בהתאם לדיונים שהתקיימו בנושא במשרד המשפטים, ובתיאום עם משרד הפנים ומשרד המשפטים, במטרה למנוע מצב של גביית אגרה כפולה, מוצע לקבוע כי רשות מקומית לא תוכל לגבות אגרה מכוח חוק עזר בעד פעולה שנקבעה עבורה אגרה בידי שר החקלאות.

לימור לבנת: בהצעת החוק מוצע לבטל הוראות בנושא קנס אזרחי שאינן מיושמות כיום מכיוון שהוראות לפי הפקודה נאכפות דרך מנגנון קנסות אחר לפי חוק העבירות המינהליות, וכן לקבוע שתקיפה של החלטות לפי הפקודה תיעשה בפני בית-המשפט לעניינים מינהליים, כדי לייתר פנייה לבג"ץ.

לימור לבנת: לסיכום, הצעת החוק הזאת באה לענות על כמה צרכים, אך מרכז הכובד שלה הוא בנושא התקציבי, ומטרתה להקל את הנטל התקציבי על המדינה ולהחליף מנגנון של פיצוי סטטוטורי במנגנון ביטוחי.

לימור לבנת: אני מבקשת ממליאת הכנסת לאשר את ההצעה.

לימור לבנת: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה לשרה לימור לבנת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: מוותר.

חמד עמאר: מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; אנחנו עוברים לחבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

איתן כבל: לדעתי הוא מדבר בשביל כל ההנהגה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב לפחות נרשם, מדבר ונוכח.

איתן כבל: להפך, אמרתי את זה לשבחו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, החוק – – –

חמד עמאר: זה כבוד לכנסת.

נסים זאב: אני שמח, קודם כול, שהחוק הזה מגיע לא בזמן שיש בעיה באמת רצינית ואנחנו כולנו בחרדה, לא רק המגדלים, כאשר בא הווטרינר בגלל שפעת העופות ונותן הוראה להשמיד את כל להקת העופות שנמצאת, או לולים שלמים.

נסים זאב: ואנחנו יודעים שאלפים רבים ומאות אלפים אפילו – הגיעה המדינה והשמידה עופות בצו וטרינרי, בגלל שזה כורח המציאות והחובה.

נסים זאב: היום, כאשר החקלאי יודע שהפיצוי שלו הוא בגובה של 80% מהעלות או מהנזק שנגרם לו, בוודאי, אני חושב, שלא יהיה מצב שהוא יעשה איזה משהו מתחת או בהסוואה מסוימת כדי אולי להבריח, כי לפי דעתו אולי לא כל הלולים נגועים ולא כל העופות שלו הם כבר נמצאים במצב של – נמצאים במחלת השפעת, ויורה דין לעצמו.

נסים זאב: ואז מה שקורה, המחלה הזו מתפשטת, וחלילה וחס, הנזק יכול להיות הרבה יותר גדול, כי מחלה מידבקת, יכולה המחלה הזאת גם להתפרץ בבני-אדם.

נסים זאב: ואנחנו יודעים, ולצערנו הרב גם הייתה פה תמותה לא רק בעופות, גם אנשים שסבלו מאותה שפעת העופות – זה הגיע למצב של תמותה של בני-אדם.

נסים זאב: ולכן, אני חושב, העניין של הצעת החוק של לאפשר שכל חקלאי ידע מראש מה הפיצוי שמגיע לו ובאיזה קריטריונים הוא יכול להמשיך לעבוד, זה מקל על העניין, המדינה לא הפקירה אותו.

נסים זאב: בעצם המדינה היא שותפה – כי זה נקרא "נזקי טבע", ונזקי טבע, כולנו חייבים לקחת אחריות, בדיוק כמו שהמדינה לפעמים מפקיעה שטח לצורך מסוים, ציבורי, והמדינה מפצה ומשלמת עבור מקרקעין – אותו הדבר הפיצוי חייב להיות כאן.

נסים זאב: ואני רוצה לחזק, ואנחנו בוודאי נתמוך בחוק הזה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה: הצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (מס' 7), התשע"ג–2013.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (מס' 7), התשע"ג–2013, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 9, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/774).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג–2013, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק השר להגנת הסביבה עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שמגיעה למליאת הכנסת בשל העובדה שהכנסת החליטה על הפרדת חלק מהחוקים שהוגשו כחלק מחוק ההסדרים, ואני בהחלט חשבתי שזה דבר נכון.

עמיר פרץ: העובדה שזה הגיע לחוק ההסדרים הייתה בשל דחיפות החוק, אבל אין לי ספק שהכנסת תאשר זאת היום בקריאה ראשונה, ונעביר אותו לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, כדי שיהיה שם דיון מעמיק יותר.

עמיר פרץ: מדובר בעצם בהצעת חוק שנוגעת לקרן הניקיון.

עמיר פרץ: קרן הניקיון זו קרן שבעצם נוצרת מהיטלי ההטמנה בישראל.

עמיר פרץ: הקרן הזאת מצליחה לצבור בין 250 ל-350 מיליון שקל בשנה, והמטרה שלה היא בעיקר לשפר את כל שרשרת הטיפול בפסולת במדינת ישראל, והמבט אל הפסולת במדינת ישראל לא כאשפה אלא כאל משהו שיכול להפוך לחומר גלם, יכול להפוך למוצר, שהופך חלק ממוצרים שתופסים נפח כלכלי שהולך וגדל.

עמיר פרץ: בין היתר, אדוני היושב-ראש, במהלך עבודתי, אחת הנקודות שצורמות לי מאוד זו העובדה שכאשר מדובר באיכות הסביבה, הכי קל להשקיע באוכלוסיות החזקות.

עמיר פרץ: כי כשאתה מדבר על הפרדה ואתה בא לאוכלוסייה שהיא אוכלוסייה חזקה יותר, אתה בהחלט מוצא אוזניים קשובות; אתה מוצא אוכלוסייה שכבר ערוכה מבחינה תרבותית, מוכנה לטפל בעניין.

עמיר פרץ: אבל כשאתה הולך לאוכלוסיות החלשות אתה מגלה עולם שלישי.

עמיר פרץ: יש אזורים במדינת ישראל שעדיין, לצערי הרב, אין בהם מערך פינוי אשפה.

עמיר פרץ: אנשים פשוט לא מפנים אשפה, כי לא צריך; שורפים את כל האשפה בפתח הבתים בכפרים שלמים.

עמיר פרץ: אתה רואה שם תופעות, שזה לא להאמין שזה מתרחש מתחת לאפנו.

עמיר פרץ: ולכן, אני בא לכנסת ומבקש, בסעיף שקשור לקרן הניקיון – ישנו סעיף שמדבר על אפשרות להשתמש ב-25% מהכסף לטובת אוכלוסיות חלשות, לטובת חינוך – וזה לא היעד המרכזי של הקרן, כי הקרן הזאת בכל זאת קשורה להיקף היטל ההטמנה שמגיע מרשויות מסוימות, ומשתדלים מאוד שרשויות מסוימות שתרומתן לקרן הייתה גדולה יותר גם יקבלו תמורה בהתאם.

עמיר פרץ: אבל כאן אני מבקש להעלות את ה-25% ל-35%, כדי שתהיה לנו יותר יכולת תמרון, לבוא להשקיע באוכלוסיות חלשות, באוכלוסיות המיעוטים, באוכלוסיות החרדים, ששם, לצערי, מצב איכות הסביבה באופן יחסי לשאר האוכלוסיות לא טוב, ואני בהחלט רואה בזה מטרה חשובה.

עמיר פרץ: אני מוכרח לציין שיש מקומות, דווקא באוכלוסיות האלה, שעשו דברים נפלאים, למשל עיריית בני-ברק הייתה אחת העיריות שהשקיעה הרבה מאוד כדי לשנות שם את כל הגישה של האוכלוסייה לתחום הזה.

עמיר פרץ: ואני מבקש מהכנסת לאשר את שינוי הסעיף הזה, אני חושב שזה דבר חשוב, זו מטרה ראויה, ומטרה שתקבל את תמיכת חברי הכנסת הנוכחים בוודאי, אבל גם מי שלא נוכח כאן היום בוודאי ייתן את תמיכתו המוסרית בהמשך הדרך.

עמיר פרץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת השר עמיר פרץ.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני באמת מברך אותך על הצעת החוק הזו, היא הצעת חוק חשובה מאוד.

איתן כבל: אכן, כפי שאתה הצגת את העניין, נושא הגנת הסביבה הולך ותופס לו מקום, לשמחתנו, בהרבה מקומות ברחבי הארץ, אבל עדיין יש קשר כמעט הדוק, לצערנו, בין חולשה כלכלית-חברתית לבין החולשה בטיפול בכל הנוגע להגנת הסביבה.

איתן כבל: ואמרת, אי-טיפול בהגנת הסביבה – אתה יודע שאתה באזור עם חולשה חברתית-כלכלית, ודווקא שם צריך לנהל, זה חלק מהקרב, חלק מאותו קרב.

איתן כבל: אני שמח שאתה מביא אתך אל תוך המשרד גם את הפן הזה, זאת אומרת שלא רק שאנחנו מסתכלים על הצד הטכני של הגנת הסביבה, שהוא – מי כמוני, אחד האנשים שנאבקים בעניין הזה הרבה שנים פה בכנסת, לצדם של דב חנין ואחרים – מביא בשורה נוספת, שהיא הבשורה החברתית, ותבורך על כך.

איתן כבל: ואני חושב שמערכת החינוך במקומות האלה יכולה להיות הנדבך הראשון לשינוי התמונה; ופעולות מן הסוג הזה שאתה מביא, שאתה בא ולוקח מהמקומות שיכולים לקחת מהם, ולהביא אותם למקומות האלה, זה תהליך חשוב.

עמיר פרץ: בראש-העין יש בית-ספר לדוגמה, שנושא איכות סביבה – – –

איתן כבל: אני מודה.

איתן כבל: אני מכיר את בית-הספר, בית-הספר "אפק", שם שתי בנותי למדו.

איתן כבל: באמת, מהפכה אמיתית בכל הנוגע לנושאי הגנת הסביבה, חינוך, לימוד סביבתי.

איתן כבל: וזה בית-ספר שהוא דוגמה ומופת.

איתן כבל: ויש שם את דפנה, שהיא מנהלת בית-הספר, שעושה נפלאות יחד עם הצוות הנפלא שם.

איתן כבל: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: שאר הרשומים לא נמצאים.

חמד עמאר: נמצא אתנו חבר הכנסת נסים זאב.

קריאה: הוא לא רשום.

קריאה: הוא לא נרשם.

קריאה: הוא לא רשום אבל.

חמד עמאר: לא, הוא רשום, רשום.

חמד עמאר: הוא בא וביקש להירשם.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, יש לך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה לומר לך שכבר אמר חבר הכנסת דב ליפמן, שכאשר יום אחד הוא רץ ברחובות בית-שמש – ואני מצטט: ראיתי שלושה מטאטאי רחוב.

נסים זאב: הוא מעריך שהם היו כמעט בני 70.

נסים זאב: חשבתי לעצמי, למה בחורי ישיבה, מתוך עזרה לזולת, לא יכולים בחופש שלהם לעזור בהתנדבות כדי לתת לקשישים מעט חופש או להקל עליהם מעט?

נסים זאב: סתם מחשבה.

נסים זאב: אתם יודעים מה?

נסים זאב: זה בעצם אומר שכשהוא רואה מישהו שמטאטא רחוב, אולי אפשר להחליף אותם בבחורי ישיבה שבעצם יעשו את העבודה.

נסים זאב: אני רוצה לומר שכל אחד צריך לשאת את השק שלו ואת החבילה שלו, וזה חינוך מהבית קודם כול.

נסים זאב: החינוך צריך להיות בבתי-הספר, ולא נשכח 44 אנשים שנשרפו באסון הכרמל.

נסים זאב: זה התחיל מאותו נער שהשליך את הגחלים ביער, מאחורי ביתו, והשרפה התפשטה, ובסופו של דבר זה התגלגל לממדים אסוניים כאלה שאף אחד לא חלם עליהם.

נסים זאב: נראה לנו שזאת אשפה, אולי, של מה בכך, אבל יש לזה השלכות מעבר לחינוך ותרבות – עניין של הניקיון האישי של האדם, החינוך האישי של האדם.

נסים זאב: רק אני לא הבנתי איך בעצם הכספים האלה יגיעו לשלב של חינוך.

נסים זאב: זאת אומרת, אם זה תקציב, כפי שאתה אמרת, בין 250 מיליון ל-350 מיליון, ואתה רוצה ש-35% יהיו לחינוך – –

עמיר פרץ: לאוכלוסיות חלשות.

נסים זאב: – – לאוכלוסיות חלשות.

נסים זאב: בעצם, זה צריך לעבור דרך משרד החינוך כשעת חינוך, או שזה יהיה משהו רק באמצעות משרדך?

נסים זאב: אז איך זה באמת יתבצע?

נסים זאב: אם אני רוצה להביא את התודעה לציבור, האם רק באמצעות מודעות או פרסומות ברדיו או שזה ברמה חינוכית כיתתית כדי – – –

עמיר פרץ: יש צוות ניהול משותף למשרד עם הנציגים, כולל נציגים של השלטון המקומי.

עמיר פרץ: יש קול קורא שיוצא לכל הרשויות ולכל בתי-הספר.

עמיר פרץ: יש אחר כך ועדה שבודקת, ומי שזוכה – מחפשים את הדרך, או דרך הרשות או דרך משרד החינוך.

עמיר פרץ: החלק הביצועי הוא פחות מורכב.

עמיר פרץ: החלק השיפוטי הוא החלק החשוב, ויש מגמה הולכת וגדלה של בתי-ספר וגני-ילדים להשתתף בעניין.

עמיר פרץ: אבל מה שחשוב בהצעה שלי זה שמחר, אם אני אחליט לתת ליישוב מסוים שהוא יישוב חלש, שאין לו יכולת להשתתף – נניח יישוב חזק, אתה יודע מה זה המצ'ינג.

עמיר פרץ: לא כל יישוב יש לו את המצ'ינג, ואז אני לא יכול לעזור לו.

עמיר פרץ: היום אני יכול, אחרי שהחוק הזה יעבור, לתת ליישוב חלש את כל הכסף כדי שהוא יוכל – – –

נסים זאב: 100% סבסוד כדי שהוא ייתן את חלקו החינוכי, נאמר, באזור שלו.

עמיר פרץ: זה לא רק חינוך.

עמיר פרץ: יש יישובים שאנחנו מחליפים את כל מערך האשפה, מקימים תחנות מיחזור – – –

נסים זאב: אה, אני הבנתי שזה רק בתחום ההסברה.

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: הסברה לאוכלוסיות חלשות.

נסים זאב: אתה אומר שבעצם זה קניית עגלות אשפה וצפרדעים של – ככה זה יוצא.

נסים זאב: בעצם אתה מרמה פה את התברואה, תסלח לי שאני אומר לך.

נסים זאב: זה שייך למחלקת תברואה.

נסים זאב: אם אתה עוסק בעניין של ניקיון בתחום שלך, זה יותר עניין של הסברה.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: הקרן הזאת מטרתה לעשות מהפכה תרבותית, חינוכית ומעשית.

עמיר פרץ: כלומר, עיקר הכסף הולך קודם כול להפרדה.

עמיר פרץ: כל יישוב שמסכים להיכנס להפרדת פסולת, אנחנו מסייעים בידו לשנות את מערך פינוי האשפה.

עמיר פרץ: אנחנו מסייעים בידו להחדיר לבתי-הספר את החינוך לשינוי הזה.

עמיר פרץ: פרט לזה, כל בית-ספר שרוצה להצטרף לפעולה הזאת של חינוך לאיכות סביבה, אנחנו בהחלט מגלים פתיחות רבה בעניין.

עמיר פרץ: זה מהפכה משולבת, תרבותית ומעשית.

נסים זאב: זה צריך להיות ועדה בין-משרדית.

נסים זאב: לדעתי, אני חושב שצריך לשתף פה גם את משרד החינוך וגם את איכות הסביבה.

עמיר פרץ: כולם שותפים.

עמיר פרץ: זה עובד יפה מאוד.

חמד עמאר: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג–2013 – נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג–2013, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 10, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: הצעת החוק תעבור לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/770).

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69) (תשלום בהסדר לוועדות מקומיות), התשע"ג–2013, לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק השרה לימור לבנת בשם שרת המשפטים.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג את הצעת חוק לתיקון חוק סדר הדין הפלילי בעניין תשלום בהסדר לוועדות מקומיות.

לימור לבנת: הצעה זו באה לתקן את חוק סדר הדין הפלילי, [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, כך שתשלום שנקבע בהסדר מותנה לוועדה מקומית לתכנון ובנייה ישולם ישירות לוועדה המקומית לתכנון ובנייה, ולא באמצעות רשות האכיפה והגבייה.

לימור לבנת: ביום 2 באוגוסט 2012 פורסם תיקון מס' 66 לחוק סדר הדין הפלילי אשר עניינו סגירת תיק בהסדר מותנה.

לימור לבנת: תיקון זה מסמיך תובע לערוך, בתנאים מסוימים, הסדר עם חשוד שבמסגרתו מודה חשוד בעובדות ומסכים לקיים תנאים מתוך רשימה של תנאים המנויים בחוק.

לימור לבנת: אם קיים החשוד את התנאים, התיק ייסגר; אם לא קיימם, או סירב לערוך הסדר, יוגש נגדו כתב אישום.

לימור לבנת: התיקון קובע כי אם נקבעה הוראה בחוק שלפיה ישולמו קנסות בשל עבירה לגורם אחר שאינו המדינה, יציין זאת התובע.

לימור לבנת: התשלום ישולם לאותו גורם וייגבה באמצעות רשות האכיפה והגבייה.

לימור לבנת: התיקון בעניין הסדר מותנה חל גם על תובעים בעבירות לפי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, אולם מאחר שאכיפת דיני התכנון והבנייה במרחבי תכנון מקומיים נעשית על-ידי מערכת האכיפה של הוועדות המקומיות לתכנון ולבנייה, נדרש להסמיך לגבות את התשלומים, זאת במקום שרשות האכיפה והגבייה תשמש כמסלקה לצורך העברת התשלומים לכל אחת מהוועדות המקומיות לתכנון ולבנייה.

לימור לבנת: הואיל וקיימות מעל ל-120 ועדות מקומיות ברחבי הארץ, מדובר במשאבים רבים ובהיערכות יקרה ומסורבלת ליצירת הממשקים האמורים ולהעברת התשלומים בפועל.

לימור לבנת: על כן, מוצע לתקן את חוק סדר הדין הפלילי ולקבוע שתשלום שנקבע בהסדר מותנה לוועדה מקומית לתכנון ולבנייה ישולם ישירות לוועדה המקומית לתכנון ובנייה, ולא באמצעות רשות האכיפה והגבייה.

לימור לבנת: תיקון מוצע זה יגביר את יעילות גביית התשלומים, יחסוך הוצאות ניכרות הן לוועדות המקומיות והן לרשות האכיפה והגבייה וימנע את הצורך בהקמתו של מנגנון תשלומים מורכב ומסורבל שלא לצורך, על כל ההשקעות הרבות הכרוכות בכך.

לימור לבנת: נוכח האמור לעיל מציעה הממשלה לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

לימור לבנת: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, כבוד השרה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל – מוותר.

חמד עמאר: שאר הרשומים לא נמצאים במליאה.

חמד עמאר: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, את ההמצאה של כפל תשלום, כפל שווי – זה הפטנט של עיריית ירושלים.

נסים זאב: זאת אומרת, מי שבנה לא חוקי – – –

לימור לבנת: – – – שטח במועצה.

נסים זאב: ואני התרעתי על כך, ואני רוצה לומר לך על השחיתות שיש בסיפור הזה.

נסים זאב: מה שקורה – אדם בעל משפחה הוסיף חדר.

נסים זאב: שווים אותה כמה היא יפה וכמה הייתה יפה – זה הנוסח התלמודי – זאת אומרת, כמה הדירה הזאת שווה לפני בניית החדר וכמה אחרי בניית החדר.

נסים זאב: וכמה שזה שווה – הולכים לבית-המשפט ומחייבים אותו בכפל תשלום.

נסים זאב: זאת אומרת, אם תוספת החדר השביחה את הדירה ב-30,000–40,000 דולר, תובעים אותו על 80,000 דולר, ובית-המשפט מאשר את זה בהרבה מקרים מזעזעים.

נסים זאב: מה מתברר?

נסים זאב: השופטים מקבלים את שכרם מהעירייה, מהרשויות.

נסים זאב: זה ניגוד אינטרסים, כבוד השרה.

נסים זאב: אם את רוצה להילחם על ניגוד אינטרסים – זה הדבר שצריך להביא אותו בחקיקה ולעקור אותו מהשורש.

נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, הגבייה של הארנונה והמים – במשך שנים זעקנו מדוע הרשויות המקומיות נותנות את זה לעורכי-דין חיצוניים.

נסים זאב: מדוע האינטרס של העירייה לתת את זה לעורך-דין חיצוני?

נסים זאב: וכאשר יש לפעמים תביעה של 1,000 שקלים, העורך-דין מבקש כמעט 2,000 שקלים, בגלל שהוא התובע.

נסים זאב: זאת אומרת, החוב הוא 1,000 שקלים, והתובע, התביעה, העלויות של העורך-דין, עולה לו פי-שניים.

נסים זאב: היו מקרים כאלה שבאו לטיפול שלי ועד היום זה נמצא.

נסים זאב: אז אני רוצה להבין: אם אתם כל כך חסים על קופת העירייה ואתם רוצים שכל הכסף יהיה נטו לרשויות המקומיות, רק בתכנון והבנייה, אני מבקש שזה יחול גם על הארנונה וגם על המים, כי פעם הגובים מהמחלקה המשפטית של הרשויות המקומיות היו מגישים תביעה, וכאשר הנתבע היה בא לבית-משפט ועושים פריסת תשלום, או שהתברר בדיעבד שמגיע לו, על-פי דין אפילו, לשלם פחות, והוא היה משלם פחות, אבל לא היה לו אחרי זה תביעה נוספת מלשכת עורכי-הדין, מאותם עורכי-דין – לא הלשכה – מאותם עורכי-דין שמייצגים את הרשויות המקומיות.

נסים זאב: ולכן, אני מבקש שזה יחול לא רק על התכנון והבנייה – גם בארנונה, גם במים, כדי לעשות צדק בעניין הזה.

נסים זאב: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69) (תשלום בהסדר לוועדות מקומיות), התשע"ג–2013, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 69) (תשלום בהסדר לוועדות מקומיות), התשע"ג–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 10, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להשתתפותם של העובדים, נושאי המשרה ובעלי תפקיד אחרים בשירות הציבורי בצעדים לייצוב המצב הפיסקלי במדינה במהלך השנים 2013 ו-2014 (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ג–2013, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-יום של חבר הכנסת בועז טופורובסקי בנושא:

נאזם בדר: פיטורי עובדים במינהל סטודנטים עולים.

נאזם בדר: לבסוף, החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 14), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: [נספחות.

נאזם בדר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

חמד עמאר: יציג את ההחלטה חבר הכנסת נסים זאב.

חמד עמאר: יש הצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החלטת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפות לאומיים להשגת יעדי התקציב לשנת 2013–2014.

נסים זאב: הצעת החוק נדונה בכנסת ביום ט' בתמוז התשע"ג, 17 ביוני 2013, והועברה לוועדת הכנסת.

נסים זאב: ועדת הכנסת, בהחלטתה ביום י' בתמוז התשע"ג, 18 ביוני 2013, העבירה את סעיף 71 בפרק ט' להצעת החוק לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

נסים זאב: בהתאם להוראות 84(ב) לתקנון החליטה ועדת החוץ והביטחון בישיבתה ביום א' באב התשע"ג, 8 ביולי 2013, להביא בפני הכנסת הצעה לפצל את סעיף 71 האמור מהצעת החוק, כך שבשלב זה חלק ההצעה שיובא בפניה לקריאה שנייה ושלישית לא יכלול את סעיף 71.

נסים זאב: עניינו של סעיף 71 האמור בתיקון לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, לקראת הפרטתן של חברות ממשלתיות ביטחוניות.

נסים זאב: התיקון מבקש ליצור הסדר ביניים שימשיך את מעמד קרקעותיהן של חברות אלה כמתקנים ביטחוניים גם לאחר הפרטתן לתקופה של שבע שנים לפחות.

נסים זאב: במהלך דיוני הוועדה התברר, בין היתר, כי לא קיימת למעשה החלטת הפרטה קונקרטית אשר בשלה מתבקש תיקון זה, וכי בהצעה לא ניתנה הדעת לסוגיות הכרוכות בניצול המקרקעין על-ידי הגוף שירכוש את החברה המופרטת, בייחוד במצב שבו ישונה ייעודם של מקרקעין אלה.

נסים זאב: הוועדה סבורה כי ההצעה במתכונתה הנוכחית מקדימה את זמנה ודורשת שינויים והתאמות.

נסים זאב: לאור האמור, ועל מנת לאפשר לממשלה שהות מספקת לגבש הסדרים התואמים את הערות חברי הכנסת והגורמים השונים שנשמעו בוועדה, מתבקשת הכנסת לאשר החלטה זו.

נסים זאב: אם מישהו רוצה הסבר נוסף, אני יכול לתת.

נסים זאב: תודה.

איתן כבל: זה אומר שאתה לא מדבר?

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

מיקי לוי: רגע, מה הוא מבקש, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: מה הוא מבקש, לאן להעביר את זה?

חמד עמאר: אין.

חמד עמאר: אנחנו מפצלים את זה.

נסים זאב: – – – מעבירים את זה לשר האוצר.

מיקי לוי: אוקיי, מקובל עלינו.

מיקי לוי: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 4, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק תפוצל.

חמד עמאר: החלטת ועדת החוץ והביטחון אושרה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות לסגן שר האוצר מיקי לוי.

חמד עמאר: אני מזמין את סגן השר מיקי לוי ומזמין את חברת הכנסת מיכל בירן.

חמד עמאר: אני מבקש שתחכי עד שיעלה סגן השר.

חמד עמאר: שאילתה מס' 18.

נסים זאב: הם לא נמצאים – – –

איתן כבל: לא, חברת הכנסת בירן נמצאת.

מיכל בירן: אני תמיד נמצאת, כמעט כמוך.

איתן כבל: נסים זאב תמיד מדבר והיא תמיד נמצאת.

חמד עמאר: שאילתה מס' 18 של חברת הכנסת מיכל בירן: פיצויי אבטלה לעצמאים.

מיכל בירן: בהחלטת ממשלה מס' 3409 מ-3 ביולי 2011 הוטל על שר האוצר ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה להגיש בתוך 60 יום הצעה ליצירת מנגנון פיצוי אבטלה לעצמאים.

מיכל בירן: ברצוני לשאול: 1.

מיכל בירן: מדוע לא בוצעה החלטת הממשלה עד כה? 2.

מיכל בירן: מה הוא מצב התקדמות ביצוע ההחלטה?

מיכל בירן: 3.

מיכל בירן: מה היא עמדת משרדך בנושא?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת בירן – –

חמד עמאר: את יכולה לשבת, חברת הכנסת.

חמד עמאר: תהיה לך אפשרות לשאלה נוספת.

מיקי לוי: – – בשבוע שעבר, אם אני לא טועה – תקני אותי – הוצגה אותה שאילתה לשר הכלכלה והמסחר וניתנה תשובה מפורטת מאוד בנושא.

מיקי לוי: לאחר שקראתי את תשובת השר, אני סומך עליה את ידי, ובכל זאת ברצוני להוסיף, ואני מקווה שאני אענה על מה שאמרת.

מיקי לוי: בשונה מציבור השכירים, ציבור העצמאים אינו זכאי לדמי אבטלה לאחר שאבד לו מקור פרנסתו.

מיקי לוי: משרד האוצר רואה חשיבות רבה בהקמת מנגנון שיספק לעצמאי שאיבד את מקור פרנסתו מקור לתשלום חלופי, הכנסה מעסק וכו'.

מיקי לוי: במסגרת הדיונים בנושא, בהשתתפות נציגי משרד האוצר, משרד הכלכלה וארגוני העצמאים, גובשו שתי חלופות עיקריות: הראשונה – הקמת מנגנון ביטוחי במוסד לביטוח לאומי, שימומן באמצעות הפרשות חובה שייגבו מכלל ציבור העצמאים; השנייה – יצירת מסלול חיסכון לעצמאי עבור עצמו במסגרת קרן פנסיה או קופת גמל, שממנו יוכל העצמאי למשוך כספים לאחר שנאלץ לסגור את עסקו, ובלבד שמשיכות אלה יותירו בידי העצמאי חיסכון בסיסי לגיל הפרישה; זאת אומרת שהיכולת שלו למשוך מאותה קרן תהיה מוגבלת, אחרת הוא יפגע בעתיד הפנסיוני שלו.

מיקי לוי: בהקשר זה יש לציין כי כבר היום רשאי כל חוסך עצמאי או שכיר למשוך כספים מקרן הפנסיה שלו בשל מיעוט הכנסות, בפטור ממס וללא קנסות, וכאן החשיבות.

מיקי לוי: כל מה שהוא מושך – אין על זה קנס ואין על זה מס.

מיקי לוי: שתי החלופות הוצגו בפני נציגי ארגוני העצמאים בדיונים שבוצעו כאמור.

מיקי לוי: ארגוני העצמאים בוחנים את שתי החלופות, וכשתתקבל הכרעה משותפת בעניין תוגש הצעת החלטה בנושא לממשלה.

מיקי לוי: רוצה לומר, ממתינים לתגובת ארגון העצמאים כדי שיראה אחת משתי החלופות שהוצגו, או לחלופין יציג אחרת משלו, ואז אנחנו נצטרך לבחון אותה.

חמד עמאר: שאלה נוספת.

מיקי לוי: ואת אותה תשובה כמעט – אני רק הוספתי לך עוד קצת אינפורמציה – קיבלת מהשר בנט.

מיכל בירן: היא סותרת.

מיכל בירן: התשובה שקיבלתי ממשרד הכלכלה הייתה שהמחלוקת היא על שיטת החישוב, ולא על האופציה.

מיכל בירן: איך זה מתיישב?

מיקי לוי: שיטת החישוב מתיישבת עם שתי האופציות.

מיקי לוי: אנחנו מחכים לתשובתם.

מיקי לוי: ברגע שתהיה תשובה, אם תהיה תשובה בכתב שתישלח אלי למשרדי, אני אשמח מאוד לזרז אותה, לכוון אותה לאותם אנשים בשוק ההון שיקבלו החלטות וייעצו לי מה לעשות בנושא.

מיכל בירן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל בירן.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 41 של חבר הכנסת מוחמד ברכה – אפליה בבנק הפועלים.

חמד עמאר: חבר הכנסת איננו נוכח.

חמד עמאר: תודה, סגן השר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ג' באב התשע"ג, 10 ביולי 2013, בשעה 11:00.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.