ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 33, 2013-05-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ט בסיוון תשע"ג, 28 במאי 2013, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כרגיל ביום שלישי אנחנו פותחים בנאומים בני דקה, אבל לפני זה – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק איסור הלבנת הון (הוראת שעה), התשע"ג–2013, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון מס' 8) (סמכות כניסה למקום ועריכת חיפוש לצורך הפסקת רעש), התשע"ג–2013.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 20 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת הוראת השעה), התשע"ג–2013, של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, משה גפני, יצחק וקנין ונחמן שי.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום בנושא: מסיבות ונשפי סיום בבתי-הספר התיכוניים, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי; מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום בנושא: ציון זכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לירושלים, של חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, מרדכי יוגב ושמעון סולומון.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע רק לצורך רישום – נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רות קלדרון תפתח בינתיים את הנאומים בני דקה, ואחריה – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מכובדי.

יולי יואל אדלשטיין: נא להקפיד, דקה לרשות כל דובר.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת לדבר היום על זהות המדינה שבה אנו חיים.

רות קלדרון: לאור העובדה שהנושא עלה ביממה האחרונה, בין היתר בכלי התקשורת, חשוב לי דווקא בבית הזה להבהיר את עמדתי ולהעמיד דברים על דיוקם.

רות קלדרון: אני מאמינה בלב שלם שמדינת ישראל יכולה להיות גם מדינה יהודית ולשמש בית לכל היהודים ברחבי העולם, ובאותה נשימה להיות מדינה דמוקרטית, המקיימת שוויון בזכויות ובחובות לכל אזרחיה.

רות קלדרון: בהתאם להשקפת עולמי, למדינה שלנו יש לב יהודי ולב דמוקרטי.

רות קלדרון: הם חיים ביחד וניזונים זה מזה.

רות קלדרון: הדברים שאני אומרת עכשיו לא חדשים, ובטח שלא המצאתי אותם.

רות קלדרון: זהות המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית כאחד נקבעה כבר עם הקמתה של המדינה.

רות קלדרון: כבר אז חלוצי ומקימי המדינה החליטו והאמינו כי המדינה הזו אינה מעוניינת להיות מדינת הלאום היהודי בלבד, ואף אינה מעוניינת להיות מדינת כל אזרחיה.

רות קלדרון: הדברים האלה מופיעים באופן מפורש וברור במגילת העצמאות, המסמך המכונן של המדינה.

רות קלדרון: כבר שם נקבע כי מדינת ישראל תהיה הבית של העם היהודי ובה הוא יממש את שאיפתו להגדרה עצמית, וכי לצד זאת מדינת ישראל מחויבת לשמור ולהגן על זכויות האדם של כל אזרחיה ותושביה ללא הבדל גזע, דת ומין.

רות קלדרון: כך בדיוק אני רואה את זהותה של המדינה.

רות קלדרון: ככל שאני מעמיקה בסוגיה אני רק מבינה יותר עד כמה מדובר בנושא מורכב ורגיש ביותר מכיוונים שונים.

רות קלדרון: יחד עם זאת, העובדה הזו לא יכולה לרפות את ידינו מלהתמודד עם הסוגיה, להיכנס לקרביים של הדברים, לעשות שימוש בכלים שבידינו ולהתמודד עם האתגר המונח לפנינו.

רות קלדרון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קלדרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת דב ליפמן.

מיקי רוזנטל: תודה, אדוני.

מיקי רוזנטל: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המוסד לביטוח לאומי הפיץ בקרב משרדי הממשלה מסמך שטוען שאם יושתו הגזירות המתוכננות, דהיינו העלאת המס ובעיקר מס ערך מוסף, משפחות עניות יסבלו באופן חריג יחסית לכלל האוכלוסייה.

מיקי רוזנטל: מדובר בהוספה של עשרות אלפי משפחות שירדו מתחת לקו העוני.

מיקי רוזנטל: ואני קורא לממשלת ישראל: אני מבין שיש בור תקציבי; לא חשוב מי אשם בו.

מיקי רוזנטל: יש מס צודק ויש מס לא צודק.

מיקי רוזנטל: מע"מ הוא המס הכי לא צודק.

מיקי רוזנטל: זה מס שקל לקחת אותו, והוא פוגע בעיקר בשכבות החלשות.

מיקי רוזנטל: וצריך לחשוב או על מע"מ דיפרנציאלי או על מקורות אחרים.

מיקי רוזנטל: יתאמצו קצת החבר'ה באוצר, יתאמץ קצת שר האוצר, ימצאו פתרונות אחרים לחיסול הגירעון הזה, ולא יורידו אנשים למעמד של עניים.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חבר הכנסת גנאים.

דב ליפמן: צהריים טובים, אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, כדרכי, אני אוהב לשתף אתכם במכתבים, סיורים ועניינים אחרים שלדעתי חשוב שגם אתם, חברי, תכירו.

דב ליפמן: לאחרונה יצא לי לבקר במרכז הישראלי לכלבי נחייה בבית-עובד, מקום מיוחד במינו.

דב ליפמן: המרכז הוקם בזכות חלומו של איש אחד, המנכ"ל והמייסד נח בראון, ובעזרת אשתו אורנה וצוות מסור וערכי.

דב ליפמן: המרכז, אשר מספק כלבי נחייה לעיוורים ללא עלות לאדם העיוור, הוקם ללא שום תמיכה כלכלית של המדינה.

דב ליפמן: לצערי, ניתן לומר שהמרכז הוקם למרות המדינה, ולא בזכותה.

דב ליפמן: עלות ההכשרה של כלב נחייה הנה מעל 100,000 שקלים.

דב ליפמן: כיום המרכז מונה עשרות עובדים ומתנדבים, והוא סיפק כ-450 כלבים לעיוורים.

דב ליפמן: המרכז הוא דוגמה לאזרחות מופת, ערכים יהודיים ואחדות חוצה מגזרים: יהודים, לא יהודים, דתיים, חילונים, גברים ונשים, נכי צה"ל ונפגעי תאונות דרכים – כולם זכו לקבל זוג עיניים, ההולכים על ארבע.

דב ליפמן: בביקורי התנסיתי בהליכה עם כלב כאשר עיני מכוסות.

דב ליפמן: התחושה הייתה מפחידה.

דב ליפמן: זו הליכה בחשכה מוחלטת, אבל הידיעה שלצדי כלב מאומן ותומך הקלה מאוד על תחושתי.

דב ליפמן: לאחר החוויה הזו ישבתי עם יושב-ראש העמותה חיים שוורץ, אדם עיוור הנעזר בכלב נחייה.

דב ליפמן: למדתי ממנו על האתגרים העומדים בפני האדם העיוור בישראל, כמו גם על ההזדמנויות הקיימות.

דב ליפמן: וכאן, חברי, אנחנו, כחברי כנסת, חייבים להיכנס לתמונה.

דב ליפמן: בקרוב אגיש הצעת חוק אשר באה לעזור לקדם את צורכי האדם העיוור, הכלב שאתו ומשפחות האומנה.

דב ליפמן: אשמח אם תואילו ללמוד את הנושא ולהצטרף אלי.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גנאים, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש הקואליציה עסוק בימים אלה בהגדרה מחדש של מהות המדינה וטבעה.

מסעוד גנאים: הוא מקדם, בעידוד הממשלה וראש הממשלה, הצעת חוק שמגדירה את מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, ומוסיף: ארץ-ישראל, מולדתו ההיסטורית של העם היהודי.

מסעוד גנאים: והחוק כולל הפחתת מעמדה של השפה הערבית כשפה רשמית במדינה.

מסעוד גנאים: הצעת חוק זו – עוד צעד להשתלטות הצד היהודי והעצמתו על חשבון הדמוקרטיה בישראל, וזה כרסום של הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: מטרת החוק – סנדול כל תהליך שלום שתחזיר במסגרתו ישראל את השטחים הכבושים, וצעד לקראת סיפוח השטחים האלה.

מסעוד גנאים: חוק כזה לא ישאיר תקווה לא לשלום ולא לדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בסוף השבוע ביקרתי ביישובים דאליה ועוספיא ונחשפתי עוד פעם לבעיה של חיבורי חשמל, חיבורים דרך רשת החשמל הארצית לבתים.

חמד עמאר: אלפי בתים ביישובים האלה לא מחוברים לרשת החשמל.

חמד עמאר: עוברים שם כבלים בין בתים, חיבורים פיראטיים.

חמד עמאר: הרבה אנשים יגידו כאן, הרבה חברי כנסת יגידו כאן: שיבנו עם אישורים.

חמד עמאר: אני אגיד לכם דוגמה קטנה.

חמד עמאר: ביישוב עוספיא אושרה תוכנית מתאר בשנות ה-70.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על יותר מ-40 שנה שלא אושרה תוכנית מתאר ביישוב הזה.

חמד עמאר: איך אנשים יכולים לבנות את הבתים שלהם מאושרים?

חמד עמאר: בכנסת הקודמת הגענו להסכמים עם משרד ראש הממשלה, ומנכ"ל ראש הממשלה הוביל את זה, שכל יישוב שיפקיד את תוכנית המתאר, בתים שנמצאים בתוך התוכנית יכולים להתחבר לרשת החשמל הארצית.

חמד עמאר: לצערי, אני הגשתי אותם סיכומים בהצעת חוק.

חמד עמאר: בשבוע שעבר ועדת השרים לחקיקה דחתה את החוק.

חמד עמאר: לכן, אני קורא לשר הפנים לאמץ את החוק ולחבר את הבתים האלה כמה שיותר מהר לרשת החשמל.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, אתמול דנה הכנסת בנושא של תוכנית פראוור-בגין.

אברהים צרצור: שמענו הרבה שרים וחברי כנסת שמדברים על כמה מדינת ישראל מעוניינת לפתור את הבעיות של כ-200,000 ערבים תושבי הנגב, ודיברו גם על החמלה שממשלת ישראל, ממשלות ישראל, מדינת ישראל, מרעיפה על הערבים תושבי הנגב.

אברהים צרצור: ואני שואל ותוהה, מה הדרך שבחרה ממשלת ישראל כדי לעזור לבדואים האלה?

אברהים צרצור: והנה, אנחנו עומדים על מצב עובדתי מאוד מאוד כאוב וטעון.

אברהים צרצור: ממשלת ישראל בחרה דווקא בגזלת שארית הקרקעות של כ-200,000 ערבים תושבי הנגב, וזה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אברהים צרצור: אני חושב שממשלת ישראל צריכה, קודם כול, להכיר ביישובים הערביים הקיימים באזור הנגב, להכיר בזכותם לשוויון מלא באזור שהם מהווים בו 32% מכלל האוכלוסייה, בזמן שממשלת ישראל רוצה לדחוס אותם – 32% מכלל האוכלוסייה בנגב ממשלת ישראל רוצה לדחוס אותם בפחות מ-1% משטח הנגב.

אברהים צרצור: זה דבר שממשלת ישראל צריכה באמת לשקול אותו שנית כדי שאכן תעזור לבדואים בנגב.

אברהים צרצור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

בועז טופורובסקי: להלן פרטי תאונות הדרכים הקטלניות מהשבוע שמ-21 ועד 27 במאי:

בועז טופורובסקי: ב-21 במאי נהרג רוכב אופנוע בן 21 בהתנגשות עם רכב פרטי על כביש 471 סמוך לנחשונים; 23 במאי היה יום קשה בדרכים, יום שבו חמישה בני-אדם נהרגו ביממה אחת בלבד: בכביש 90 סמוך לאיילת-השחר נהרגו עפרה מולר, בת 69, מחוות-ינאי, ודליה מלול, בת 38, מחצור-הגלילית, בתאונה חזיתית בין שני כלי-רכב פרטיים; בצומת כפר-מימון שבנגב נהרגו פנינה ארד, בת 45, ומיכאל דנינו, בן 47, שניהם ממושב שוקדה, בתאונה חזיתית בין שני כלי-רכב פרטיים; בתל-אביב, תחת גשר ההלכה, נהרג הולך רגל מרכבת חולפת; ב-25 במאי נהרג יוסף כשיר, בן 26, מבית-ארוש, כאשר רכבו התהפך בכביש 6 סמוך לכפר-מנחם; ב-26 במאי נהרג הולך רגל מפגיעת רכב פרטי בכביש 75, נהג הרכב ברח מזירת האירוע והסגיר עצמו למשטרה לאחר כשעה.

בועז טופורובסקי: ב-27 במאי נהרג הולך רגל בכביש 40 בצומת לוד מרכז, מפגיעת משאית.

בועז טופורובסקי: השבוע נפטרו שלושה פצועי תאונות עבר.

בועז טופורובסקי: ב-25 במאי נפטר רוכב אופנוע לאחר שנפגע מרכב חולף ב-21 במאי.

בועז טופורובסקי: ב-26 במאי נפטר תושב קלנסואה מתאונה שאירעה ב-17 במאי.

בועז טופורובסקי: ב-26 במאי נפטר נער בן 18 אשר נפצע בתאונת דרכים שאירעה ב-5 במאי.

בועז טופורובסקי: בעבר דיברתי על הצורך בהחמרת הענישה של רוצחים בדרכים.

בועז טופורובסקי: אתמול גזר בית-משפט עונש של שמונה חודשי מאסר בפועל על נהג קטנוע שהרג הולכת רגל תמימה.

בועז טופורובסקי: לשופט הייתה סמכות לגזור עד שלוש שנים במקרה דנן, אך הוא החליט לגזור שמונה חודשים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי אשר מעלה את הנושא הכאוב הזה מדי יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה מר בנימין נתניהו נותן יד לסגירת היכלי התורה תוך איום בכלא ובתי-סוהר כרצון לפיד ובניגוד לעמדת הצבא ושר הביטחון שאין לגייס ללא שיקול הדעת של צה"ל ומי שעומד בראשו.

מנחם אליעזר מוזס: ראש הממשלה אינו מרגיש כבר שבעצם הוא הנותן ללפיד את הכוח וההרגשה שהוא, לפיד, הקובע במדינה ולא ראש הממשלה, תוך כדי כניעה לכל דרישה של לפיד, ומתנהג כמו שבוי בשבי.

מנחם אליעזר מוזס: ובהתנהלות זו הייתי אומר לראש הממשלה: עד שאתה חושב וחושש כי לפיד יזכה בראשות הממשלה לאחר הבחירות, אל דאגה, הוא כבר ראש הממשלה, הוא רק נותן לך את התחושה כאילו אתה ראש הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: אגב, בסעיפי התקציב לא מצאתי את התקציבים הדרושים לבניית בתי-כלא לכ-100,000 בני-ישיבות אשר ימשיכו בלימודיהם ולא יתגייסו, כי מקור הסמכות שלהם הוא גדולי ישראל, ואנחנו נקיים את מה שנאמר בתורתנו הקדושה: "ועשית – – – ככל אשר יורוך" ו"לא תגורו מפני איש".

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מרגי.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, היום בוועדת הכספים אני חושב שציינו פרק חשוב בתהליך של חוק הריכוזיות, ואני גאה לעבוד עם חברי מהקואליציה ומהאופוזיציה במעשה החשוב הזה.

אראל מרגלית: מה שלא הצלחנו לעשות אתמול זה איזושהי אמירה מתוך ועדת הכספים לגבי אי-העלאת המע"מ מ-17% ל-18%.

אראל מרגלית: על זה אני מצטער.

אראל מרגלית: למושג ח"י יש ביהדות משמעות חיובית.

אראל מרגלית: מנורת המקדש הייתה בגובה ח"י טפחים, תפילת העמידה היא שמונה-עשרה, אבל רק אצל לפיד וחבריו אפשר לקחת את המושג הזה ולהפוך אותו למשהו שלילי – ח"י מע"מ.

אראל מרגלית: זה הח"י היחיד שמוסיפים והוא לא סגולה למזל, לא הגנה ולא שמירה.

אראל מרגלית: זהו ח"י שגוזר על משפחות חיים קשים יותר.

אראל מרגלית: ח"י שהוא נטל על כתפיהם של מי שרוב הכנסתם מוקדשת למזון ולהלבשה ולמוצרים בסיסיים.

אראל מרגלית: זה הח"י על המת, על מי שכבר אין לו חמצן, על מי שנחנק.

אראל מרגלית: ח"י מע"מ, לזה בעברית קוראים סתירה.

אראל מרגלית: פשוט סתירה וחוסר צדק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול בבוקר התראיין המשורר והזמר, המלחין והיוצר מר אביהו מדינה בתוכניתו של ניב רסקין ב"גלי צה"ל" לקראת שידור מופע שנערך לכבודו ב"משכן לאמנויות הבמה" באשדוד.

יעקב מרגי: הריאיון תפס כותרות בגלל ביקורתו הנחרצת של אביהו מדינה על הגדרתו כגדול היוצרים המזרחיים.

יעקב מרגי: אביהו מדינה הטיח במראיין: זה עלבון.

יעקב מרגי: אני לא פחות ישראלי מכל אחד מכם.

יעקב מרגי: מאיפה לקחתם את החוצפה לכנות אותי "מזרחי" ולא "ישראלי"?

יעקב מרגי: אביהו מדינה שואל את ניב רסקין: למה אתה לא קורא למוזיקה השנייה "מוזיקה מערבית"?

יעקב מרגי: אומר אביהו מדינה לניב: אתם לא רואים בנו חלק מהתרבות של עם ישראל באופן טבעי.

יעקב מרגי: אתם רוצים לסגור אותנו בגטו שנקרא "מזרחית", כדי שלא נהיה שותפים אמיתיים שלכם.

יעקב מרגי: הדברים כמובן עוררו סערה ודיון.

יעקב מרגי: אומר מדינה בכנות, קבל עם ועדה: אנחנו עם אחד, שאחד לא סובל את השני.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותי: זה לא שד עדתי, אל תפחדו.

יעקב מרגי: זאת אמת כואבת, שהגיע הזמן שהיא תיעלם מהעולם.

יעקב מרגי: זו משנה סדורה, שמובלעת בתוך הגדרות, תוויות, תגיות.

יעקב מרגי: ומה בסך הכול הוא ביקש, אביהו מדינה?

יעקב מרגי: להיקרא ישראלי.

יעקב מרגי: ומה לעשות, האמת כואבת.

יעקב מרגי: ולהזכירכם – 65 שנה אנו בכור ההיתוך הישראלי, וכדרכי בקודש, אני אשאיר שאלה באוויר ביום שלישי: האם הכור הצליח או לא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: אביהו מדינה – – – מגדולי – – – בישראל.

עליזה לביא: מגדולי המלחינים ומגדולי היוצרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברי, בימים אלה אנו נמצאים בעיצומו של תהליך היסטורי שמטרתו להוביל לשילוב החברה החרדית בנשיאה בנטל בכלל ובגיוס לצה"ל בפרט.

עליזה לביא: ככל שהתהליך קורם עור וגידים כך ההתנגדות אליו בחברה החרדית הולכת וגוברת.

עליזה לביא: מנהיגי הציבור החרדי מבטאים ומתבטאים בחריפות נגד הגיוס, ולהתבטאויות הללו יש השלכות רבות בשטח ובמרחב הישראלי, וכמובן החרדי.

עליזה לביא: שני חיילים חרדים הותקפו לאחר שצעדו במדים סמוך לכיכר-השבת בירושלים.

עליזה לביא: אחרים מגורשים מבתי-הכנסת בבושת פנים.

עליזה לביא: לא נוהגים להזמין אותם למניין.

עליזה לביא: בשבוע שעבר, לעומת זה, צה"ל מחליט לבטל טקס השבעה של טירוני גדוד הנח"ל החרדי עקב החשש מהתפרעות של מפגינים חרדים.

עליזה לביא: לאחר הביקורת שנשמעה התקיים הטקס, טקס ההשבעה, תחת אבטחה.

עליזה לביא: לא ייתכן שהמדינה מאפשרת לפלגים קיצוניים להכתיב את סדר-היום ולהיכנע לתופעות אלימות.

עליזה לביא: המתגייסים החרדים נתקלים בקשיים רבים גם ככה, ועל המדינה לעשות ככל שביכולתה על מנת להגן עליהם ועל משפחותיהם ולאפשר להם לעבור את התהליך בצורה רכה ככל שניתן.

עליזה לביא: החרדים שמתגייסים בימים אלו הם אמיצים ביותר, והאתגר שלהם ושלנו הוא כפול.

עליזה לביא: לצד ההתמודדות עם תהליך הגיוס, הלא-פשוט עבורם מבחינה תרבותית, הם נאלצים להתמודד גם עם ביקורת קשה מבית, וככל שהם תורמים יותר ומצליחים לאחר מכן להשתלב בשוק העבודה ובחברה הישראלית, כך הביקורת עליהם גוברת.

עליזה לביא: עלינו להקדיש תשומת לב מיוחדת גם לנשות המתגייסים, שנשארות לבד בבית בקהילות החרדיות, ונאלצות להתמודד עם התקפות קשות שמגיעות בזמן שבני-הזוג שלהן נמצאים בצבא.

עליזה לביא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא רציתי לדבר על נושא הגיוס, אבל אני זוכר, בזמן גוש-קטיף הכינו העיתונאים דעת קהל שהמתנחלים צוברים נשק כדי לירות בחיילים ולהתנגד התנגדות אלימה, ולהרוג ולחולל מלחמת אזרחים – כדי לאפשר הריסת בתים של 10,000 משפחות שהוצאו מבתיהן.

ישראל אייכלר: וזה הצליח.

ישראל אייכלר: אף אחד לא התכוון לירות מצד המתנחלים, והם הוכיחו איפוק לא רגיל, איפוק שהשלטון לא הוכיח.

ישראל אייכלר: גם סיפור העלילה שהעלילה עכשיו הגברת לביא, כשהיא מצטטת את התקשורת כאילו חרדים עמדו להפגין, לירוק, להרביץ לאנשים בגבעת-התחמושת, הייתה עלילה שלא הייתה ולא נבראה.

ישראל אייכלר: ההוכחה הגדולה ביותר – שהאירוע התקיים ולא היה מפגין אחד שהגיע.

ישראל אייכלר: שמעתי גם שגם בקרב החיילים לא היה חרדי אחד, אבל זה נושא אחר.

ישראל אייכלר: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה – את מה שרציתי לדבר.

ישראל אייכלר: עכשיו אני מתחיל את הדקה.

ישראל אייכלר: הביאו לי סרטון מחדשות ערוץ 2 שבו נראה שוטר ברחוב אלישע, רבי עקיבא, בבני-ברק, תוקף את עמנואל ביטון, נהג, תושב בני-ברק, עם חולצה אדומה, שקיבל דוח תנועה.

ישראל אייכלר: הוא חזר לאוטו והשוטר חוזר לניידת, מסתובב ומתיז גז מדמיע על גבו של האזרח.

ישראל אייכלר: לא משנה, הנהג החל לדמוע, וההמשך – אני לא רוצה לקחת מזמנכם.

ישראל אייכלר: רבותי, בעיני זה חלק מההסתה שנובעת מהצורך של שר האוצר להטיל מע"מ ביום ראשון, ושכל העיתונאים, אין עיתונאי אחד בסדום שמזכיר לציבור – אולי יש כן ואני מבקש את סליחתו – שהנושא עכשיו זה הטלת מע"מ על כל עם ישראל ולא הסחריר של לפיד.

ישראל אייכלר: אסיים במה שכתוב בפרקי אבות: "הווי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה איש את רעהו חיים בלעו".

ישראל אייכלר: היום, אחרי הסיפור עם הנהג בבני-ברק, עלה בדעתי רעיון: אלמלא מוראה של מלכות – שהמלכות תפחד להיות אלימה כלפי האזרחים, שתהיה מוראת הציבור על המלכות – "איש את רעהו חיים בלעו".

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מזכיר לכולנו שהתקנון לא מבקש שני נאומים בני דקה באותו יום שלישי, אלא רצוי להיצמד לדקה בנאום אחד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

עמרם מצנע: אני דווקא חושב שצריך לנצל את הדקה לספר דברים חיוביים, כי להתנצח יש לנו כל כך הרבה הזדמנויות, גם כאן וגם בוועדות.

עמרם מצנע: כהרגלי, אני רוצה לספר לכם על מועדון כדורגל שנקרא מועדון "נווה-יוסף" – לא "הפועל", לא "מכבי", לא "בית"ר" – שמקבץ סביבו ילדים ונערים שמתחרים בליגות הנוער והילדים.

עמרם מצנע: המועדון הזה קיים 32 שנה בנווה-יוסף בחיפה.

עמרם מצנע: במסגרת המועדון משחקים ילדים ערבים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים, יהודים – יהודים שבאו מכל קצוות תבל, כולל אתיופים, כולל כמובן רוסים.

עמרם מצנע: הם משחקים.

עמרם מצנע: לא מקבלים ילדים שלא לומדים כמו שצריך בבית-הספר.

עמרם מצנע: יש שם משמעת.

עמרם מצנע: נכחתי השבוע במסיבת סיום השנה שלהם.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר לכם: לראות את הילדים האלה, את הנערים – דרך אגב, אחד מהם הגיע היום להיות מאמן קריית-שמונה, עם ההישגים של קריית-שמונה.

עמרם מצנע: אז הנה לכם באמת סיפור מאוד חיובי – 32 שנה.

עמרם מצנע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מודיע שרשימת הדוברים להיום סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: 500 עובדי "הוט" קיבלו היום אולטימטום והם שבתו ומחו ושניים מהם נעצרו.

מיכל רוזין: אני רוצה לקרוא כמה מילים ממכתב פתוח של עומר אשכנזי, עובד ב"הוט", שהוא חלק מהתארגנות העובדים.

מיכל רוזין: למי שלא יודע, 24 שעות לפני ההתארגנות של העובדים שם החליטה "הוט" להאיץ את החלטתה להעביר לקבלן חיצוני את כל שירותי החברה.

מיכל רוזין: כך כותב עומר: בימים האחרונים מתנהל מאבק קיומי על זכויות אדם וזכויות העובד בישראל.

מיכל רוזין: אני מדבר על המאבק של עובדי "הוט", שאני נמנה עמהם, על הזכות להתארגן ולמנוע מעבר לחברות מיקור-חוץ וקבלן.

מיכל רוזין: המאבק הזה שלנו הוא מאבק על זכויותינו כעובדים וכבני-אדם כאחד.

מיכל רוזין: יחס החברה שאנו מקבלים לאחרונה הנו מחפיר.

מיכל רוזין: אנו נמצאים בעלטה תעסוקתית.

מיכל רוזין: מדובר בעובדים צעירים ומבוגרים כאחד, סטודנטים ואימהות שחלקן חד-הוריות, העובדות קשה במתן שירות על מנת להכניס משכורת המהווה מחצית מהשכר הממוצע במשק.

מיכל רוזין: לצורך הדוגמה, מנכ"ל "הוט" מכניס – זאת על-פי דיווחי החברה – בחודש שכר ממוצע של עובד חברה במשך חמש שנים.

מיכל רוזין: איפה ההתייעלות המדוברת?

מיכל רוזין: מאבקנו עומד בפני קושי עצום כאשר 24 שעות לאחר הכרזת ההתארגנות ויציאתה אל האור, קמה החברה ובהליך בזק החליטה להאיץ את החלטה להעביר לקבלן את כל שירותיה.

מיכל רוזין: אני קוראת מפה לראשי "הוט" לשבת עם ועד העובדים, עם נציגיו, ולהגיע להסכם הוגן.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמעון אוחיון, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא הובנתי כהלכה, יש עוד כמה דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי אי-נחת של כמה חברי כנסת – הם רשומים.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אין נרשמים חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אוחיון.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, כמי שעומד בראש השדולה לקידום מעמד המורה וההוראה, אני רוצה להביע דאגה מדוח מבקר המדינה שפורסם בימים אלה לגבי הכשרת מורים ומעמדם.

שמעון אוחיון: בדוח מצביע המבקר על הממצא שרק 34% מהמורים למתמטיקה בישראל הם בעלי הכשרה אקדמית במקצוע.

שמעון אוחיון: זוהי בעיה חמורה, העלולה להחמיר בשנים הקרובות, כאשר המורים מקרב העולים מחבר המדינות יפרשו לגמלאות ומורים חדשים כמעט אין.

שמעון אוחיון: רק שינוי דרסטי בסדר העדיפויות וההשקעות והתגמול בעידוד מקצוע ההוראה יפתחו לנו אופק חדש בהצטרפותם של תלמידים מוכשרים וחזקים אל ההוראה.

שמעון אוחיון: השבוע התקנאתי במשלחת מטיבט שביקרה בכנסת וכללה אנשי חינוך, והם התגאו בכך שהמורים והמחנכים אצלם מדורגים במקום השני לאחר מנהיגיהם.

שמעון אוחיון: הם זוכים לא רק לשכר גבוה אלא לכבוד ולהוקרה למקצוע המורה והמחנך.

שמעון אוחיון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מיכל בירן.

סתיו שפיר: ערב טוב.

סתיו שפיר: התקציב החדש מבקש להעלות, בין היתר, גם את המס על משפרי הדיור.

סתיו שפיר: היום יש לגבי זה לבטים.

סתיו שפיר: המס הזה אומר שזוג שגר בדירת סטודיו, נניח, נולד לו ילד או שנולדים לו שני ילדים והוא רוצה לעבור לדירה גדולה יותר, יצטרך לשלם עשרות אלפי שקלים מס.

סתיו שפיר: איך התהליך הזה נקבע?

סתיו שפיר: בואו נחשוב לרגע.

סתיו שפיר: חשבתי: מה הייתה התועלת?

סתיו שפיר: מה הייתה התועלת לשוק הדיור?

סתיו שפיר: מה הייתה התועלת לאזרחי ישראל?

סתיו שפיר: אז שמעתי לפני שבוע ציטוט, שבוודאי גם אתם שמעתם, ממנהל אגף מיסוי המקרקעין ברשות המסים.

סתיו שפיר: כך הוא אמר: פקיד אוצר התקשר אלי ושאל כמה דירות מוחלפות יש.

סתיו שפיר: אמרתי: 30,000, אז הוא הכפיל ב-3.5% שהוא יגבה כמס רכישה, וכך הוא פתר עוד מיליארד שקלים בבור התקציבי.

סתיו שפיר: כך מקבלים החלטות – לא מה יעזור לשוק הדיור, לא מה יחזק את אזרחי ישראל; ככה, כי צריך לסגור בורות.

סתיו שפיר: אותו דבר לגבי המע"מ.

סתיו שפיר: הרי כולם יודעים שהעלאת המע"מ היא העלאה לא הוגנת לאזרחי ישראל.

סתיו שפיר: כולם יודעים שזה לא הגיוני להעלות את המס על אנשים שמרוויחים 4,000 שקלים או 3,000 שקלים או 5,000 שקלים.

סתיו שפיר: כולם יודעים שהיה אפשר במקום זה להעלות מס חברות באופן פרוגרסיבי, לגבות תמלוגים ממשאבי הטבע, לגבות מס מאנשים שבאמת יכולים לשלם.

סתיו שפיר: אבל מה?

סתיו שפיר: זה מס קל, זה מס לעצלנים, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי, דווקא מהקואליציה.

סתיו שפיר: זה מס שגובים אותו בגלל שאפשר; לא כי צריך, לא כי זה נכון, לא כי זה יועיל לכלכלת ישראל – כי אפשר.

סתיו שפיר: כי הקבוצות האלה של אזרחי ישראל הפשוטים שלא יכולים על כל דבר לקום ולהיאבק באותם כוחות שקיימים מנגד, עליהם קל להנחית גם את המכה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מיכל בירן: אני חושבת שהרגע הכי שובר לב שהיה לי מאז שנכנסתי לכנסת היה כשכמה פעילים חברתיים שהגיעו אתמול לצפות בדיון על המע"מ – הם באמת חשבו שזה יכול לא לעבור.

מיכל בירן: כי הם הפעילו שיקול דעת, כפי שמפעיל כל אדם סביר.

מיכל בירן: הם שמעו את הח"כים שיושבים בוועדה ומתנגדים להעלאה של המס הכל-כך לא צודק ולא הוגן הזה, שכל כך מכביד על השכבות החלשות, והם קיוו שחברי הכנסת יצביעו על-פי צו מצפונם.

מיכל בירן: לראות את השבר, את האובדן ואת הכאב של ההבנה שבסופו שלדבר בפוליטיקה של קואליציה ואופוזיציה, גם חברי כנסת מהקואליציה שאני בטוחה שהלב שלהם במקום הנכון, מצאו עצמם מצביעים על דבר שהוא כל כך לא הוגן, כל כך לא צודק, כל כך פוגע בחלשים ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, אני רוצה להגיד חידה, חידה שמאוד קל לענות עליה.

עיסאווי פריג': לצורך החידה ניקח שתי ערים: נצרת ונצרת-עילית.

עיסאווי פריג': בעיר אחת יש 15 מקלטים ציבוריים על 85,000 תושבים; בעיר השנייה יש 75 מקלטים ציבוריים על 55,000 תושבים.

עיסאווי פריג': רוצים לנחש מי מהן נצרת ומי מהן נצרת-עילית?

עיסאווי פריג': זאת החידה שלי.

עיסאווי פריג': אתמול הייתה – – –

אלעזר שטרן: בנצרת לא מפחדים.

עיסאווי פריג': זו חידה מאוד קשה.

עיסאווי פריג': בנצרת המצב הוא לא הגרוע ביותר.

עיסאווי פריג': ביישובים ערביים רבים אין מקלטים בכלל.

עיסאווי פריג': אז אתמול, כשאזרחי ישראל נדרשו להתפנות למקלטים בזמן תרגיל העורף, לערבים היה פטור.

עיסאווי פריג': סוף-סוף קיבלנו פטור, פטור מלרוץ למקלטים, כי אין לאן לרוץ.

עיסאווי פריג': אין מקלטים, אין מרחבים מוגנים, אין כלום.

עיסאווי פריג': אולי בממשלה או בפיקוד העורף חושבים שהערבים חסינים מפני טילים, אולי הם חושבים שהטילים ידעו להבדיל בין ערבים ליהודים, אולי פשוט לא – – – להם.

עיסאווי פריג': אני קורא לשר החדש להגנת העורף, השר גלעד ארדן, תהיה הכחלון של הגנת העורף.

עיסאווי פריג': תזכיר לאנשי משרדך שיש כאן גם אזרחים ערבים שזקוקים להגנת המדינה.

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, גם אני כמובן מצטרף לחברי לסיעה ומוחה כנגד ההעלאה של שיעור המע"מ, העלאה שתפגע בעיקר בשכבות החלשות בישראל.

איציק שמולי: אבל לא פחות מכך אני מתקומם נגד האטימות.

איציק שמולי: שבוע אחר שבוע אני וגם חברי עומדים כאן או על הדוכן ומציעים הצעות טובות לשר האוצר ולסגן שר האוצר.

איציק שמולי: הצענו למשל לבחון ברצינות את העלאת שיעור המע"מ באופן דיפרנציאלי.

איציק שמולי: האם החלופה הזאת נבחנה?

איציק שמולי: ודאי שלא, ואני יודע שיש קולות, גם בתוך הקואליציה וגם בתוך הממשלה, שתומכים לפחות בבחינה של הדבר הזה.

איציק שמולי: שבוע אחר שבוע אני מציע לשר האוצר, שואל אותו שאלה פשוטה, אני רוצה לדעת: תוך שנתיים, בכמה יעלה או יגדל מספר העניים במדינת ישראל?

איציק שמולי: אם עשית דיונים רציניים, בטח יש לכם תשובה לשאלות האלה.

איציק שמולי: למה לא מדברים, מתחמקים מהשאלה, מההצעה לקבוע יעדים חברתיים בחקיקה?

איציק שמולי: אז העלאת המע"מ היא בוודאי מקוממת, אבל התהליך עצמו, שמלמד על אטימות וזחיחות, הוא לא פחות ממקומם, ואני מקווה שחברתי חברת הכנסת עדי קול, שהיא הנציגה היחידה של הסיעה כרגע, תוכל להעביר את המסר הזה הלאה.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מנצל את ההזדמנות לברך משלחת של מפקדי משטרה ושריפים ממדינת ג'ורג'יה אשר בארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: מארח אותם, אני מבין, חברנו חבר הכנסת צור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים אותם בברכת ברוכים הבאים לכנסת, Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, שלוש נקודות בתוך הדקה, שתיים מהן קשורות לאזור שדיבר עליו חבר הכנסת פריג'.

אלעזר שטרן: פיקוד העורף – – –

עיסאווי פריג': – – – את החידה?

אלעזר שטרן: כן, אני אגיד לך מה התשובה: לפחות תתגייסו לפיקוד העורף.

אלעזר שטרן: אני מבטיח לך שכל אותם אנשים בלי מקלטים, אם הם יבקשו לא להיות בגולני, בפיקוד העורף – – –

מיכל רוזין: מה הקשר?

אלעזר שטרן: אני יודע שבנצרת יש גם חיילים – – –

מיכל רוזין: – – –

אלעזר שטרן: סליחה רגע, נו.

עיסאווי פריג': – – – בנאים שיבנו את המקלטים.

אלעזר שטרן: סליחה.

אלעזר שטרן: לא, לא, להיות חיילים כמו הילדים שלנו, רק בפיקוד העורף, בשביל להגן על תושבי נצרת.

מיכל רוזין: – – –

עיסאווי פריג': אז אתה – – –

אלעזר שטרן: בואו נתחיל, בואו נתחיל מזה.

אלעזר שטרן: אם נצרת מאוימת, אם כבר – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, מפקדי המשטרה מג'ורג'יה יוצאים, אז מה, כבר אין מי שישליט כאן סדר?

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

דוד צור: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אה, יש עדיין כמה ניצבים, אז אנחנו – – –

עיסאווי פריג': – – –

אלעזר שטרן: אז אני – אוקיי, יורד לי מהזמן.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר באמת, אני חושב שזאת דוגמה לתחילה של סוג של יותר שיתוף פעולה.

אלעזר שטרן: אני יודע שבנצרת יש גם לוחמים.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: הנקודה השנייה, שקשורה גם היא לנצרת: אדוני היושב-ראש, לפני שבוע, גם עמיתי באסל, ואני הצטרפתי לדעתו – על 230 מורים לנהיגה בנצרת ונצרת-עילית שמושבתים.

אלעזר שטרן: לצערי הם עדיין מושבתים ולא נעשה מזה כלום.

אלעזר שטרן: והנקודה השלישית והאחרונה: עמיתי באופוזיציה שמעלים את נושא המע"מ ומתארים את הייסורים שלנו, חברי הקואליציה, צודקים.

אלעזר שטרן: אנחנו רק יכולים להבטיח להם שאנחנו באמת חושבים שלא הייתה ברירה אלא לעשות את זה עכשיו, ואנחנו נפעל גם בתוך ועדת הכספים כדי למזער את הפגיעה בשכבות החלשות.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, ולאחר מכן נעבור לנושא הבא.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פ' – אני משתמש רק באות הראשונה של השם – עובדת במוסד ציבורי.

נחמן שי: היא ראתה אותי בשבוע שעבר כשבאתי אליה והיא ביקשה ממני לעצור אותו.

נחמן שי: אמרתי לה: את מי?

נחמן שי: היא אמרה: את שר האוצר.

נחמן שי: שאלתי אותה למה, והיא אמרה: תראה, אני ובעלי ביחד, שנינו עובדים עבודה מלאה, שנינו משתכרים 13,000 שקל.

נחמן שי: יש לי קביעות וגם לו יש קביעות, אבל שנינו עשויים להיות מפוטרים בזמן הקרוב.

נחמן שי: יש לי ארבעה ילדים, היא אמרה, שני חיילים ושני צעירים מאוד.

נחמן שי: זהו, משפחה ישראלית.

נחמן שי: רכב, איכשהו עוזרים לה.

נחמן שי: תעצרו אותו, היא אומרת, כי אני לא יודעת איך אני אחיה פה.

נחמן שי: אני עובדת, הוא עובד, אנחנו משקיעים את כל חיינו בארץ הזאת ואנחנו לא יכולים יותר.

נחמן שי: ונזכרתי בפ' – אני לא יכול לנקוב בשמה – כי ראיתי היום את ההחלטה על העלאת המע"מ.

נחמן שי: העלאת המע"מ תפגע בפ' ותפגע בהרבה אחרים.

נחמן שי: סוף-סוף הביטוח הלאומי אמר היום את דברו וחשוב מאוד להאזין, כי הרבה שנים הביטוח הלאומי היה הקופה הרושמת של משרד האוצר.

נחמן שי: וכשאומר מנכ"ל הביטוח הלאומי, שפגש אותנו בשדולה למען הגמלאים בשבוע שעבר, דברים מאוד חזקים בעניין הזה – הוא מתנגד להעלאה הגורפת של המסים, הוא רואה את הפגיעה הכוללת.

נחמן שי: ומעל הכול, הוא אומר שאנחנו מייצרים במו ידינו עוד 35,000 ילדים מתחת לקו העוני, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: 35,000 ילדים.

נחמן שי: לא יכול להיות שנהיה אטומים כל כך.

נחמן שי: חייב לבוא פה שינוי.

נחמן שי: אני לא יודע אם נעצור אותו, את שר האוצר, אבל צריכים לעצור את ההחלטות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום המודעות הבין-לאומי לפיברומיאלגיה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: ציון יום המודעות הבין-לאומי לפיברומיאלגיה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו כמה דוברים בנושא הזה, הצעות לסדר-היום מס' 381, 396, 433 ו-465.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ביוזמתו של חברנו חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה, אנחנו מציינים היום את יום המודעות הבין-לאומי לפיברומיאלגיה, או בשמה העברי דאבת השרירים.

יולי יואל אדלשטיין: דאבת השרירים הנה מחלה מסתורית למדי אשר גורמת סבל רב, הן נפשי והן פיזי, לחולים בה.

יולי יואל אדלשטיין: היא גם מחלה מתסכלת מאוד, מהסיבה הפשוטה שאין לה תסמינים הנראים לעין הבוחנת, ועדיין לא נמצא לה מזור בדמות טיפול תרופתי.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא די בכך, לרוב הרופאים קשה מאוד לאבחן אותה, מה שמביא להתרוצצויות חוזרות ונשנות של החולים מרופא לרופא.

יולי יואל אדלשטיין: מטרת יום המודעות היא לעודד אנשים לתרום, לקדם, להשתתף במחקרים ולחנך אחרים שיכירו גם הם את המחלה ואת תסמיניה.

יולי יואל אדלשטיין: כמחוקקים חשוב שנכיר את המחלה, שפוגעת בכ-4% מן האוכלוסייה שלנו, רובם נשים, הסובלות מכאב כרוני ונותרות ללא מענה.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב שנדע שהרבה מאוד מהתרופות והטיפולים הניתנים לחולים אינם נמצאים עדיין בסל הבריאות וכי המוסד לביטוח לאומי עדיין לא פיתח קריטריונים ברורים לקביעת נכות כתוצאה ממחלה זו, דבר שגורם לחולים גם נזק כלכלי רב, עד כדי מפולת כלכלית במקרים קיצוניים.

יולי יואל אדלשטיין: כנבחרי ציבור יש לנו אחריות לדאגה לציבור המוחלש הזה, פיזית ונפשית, ואני מקווה כי בתקופה הקרובה מצבם יוטב, בעיקר בעקבות עיסוק אינטנסיבי של חברי הכנסת בבעיה זו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יוזם הדיון, חבר הכנסת עפו אגבאריה, הוא יהיה ראשון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לכולם שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שגם חיש מהר – הנה, הוא הגיע בדיוק לדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי באמת זו ההזדמנות להגיד לכבוד היושב-ראש שהבעיה הזאת, אין מי שהיה מוכן להרים את הכפפה ולדון במחלה הנדירה ובסדרה של מחלות נדירות, שלא נדונות בכנסת או בוועדות נוספות, ואני לא חבר בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בקדנציה הזאת וזה דבר מאוד מצער משני היבטים.

עפו אגבאריה: ההיבט הראשון הוא שאולי אני האיש המקצועי שצריך להיות בוועדה הזאת, בהיותי רופא.

עפו אגבאריה: הדבר השני הוא שהאוכלוסייה הערבית אינה מיוצגת בוועדה הזו עם אף נציג, והאוכלוסייה הזאת לדעתי היא אולי האוכלוסייה היותר-נזקקת להיות חברה בוועדה הזו.

עפו אגבאריה: לכן מצאתי את ההזדמנות אולי לפנות לכבוד היושב-ראש כדי אולי לטפל בעניין, בתוצאה חיובית לדבר הזה.

עפו אגבאריה: לענייננו, קודם כול, אני רוצה להודות לחברי חברי הכנסת שהצטרפו אלי להצעה לסדר-היום, ואני רוצה להודות לאלה שהביאו לידיעתי את העניין של הפיברומיאלגיה שזה שמוליק, העובד של בית-החולים – בית-חולים.

עפו אגבאריה: אתה רואה?

עפו אגבאריה: זו מחלת המקצוע – העובד של בית-המחוקקים, יושבת-ראש השדולה שרון וד"ר קובי אבלין, שבכבוד רב הוא הציג בפני את הבעיה הזו.

עפו אגבאריה: אני מודה ומתוודה שאני עברתי 35 שנה כרופא, ורק בשמונה או בתשע השנים האחרונות נודע לי על המחלה הזו.

עפו אגבאריה: תולדות המחלה הזו: תשישות יתר, עייפות, אנשים שיוצאים ממעגל העבודה בגלל תסמונת מאוד מאוד קשה.

עפו אגבאריה: יש מילה מאוד טובה ברוסית, אבל אני לא יודע איך לתרגם את זה לעברית: "מדאמגניה".

עפו אגבאריה: אני לא יודע איך לתרגם.

יולי יואל אדלשטיין: תשישות, כנראה.

מאיר כהן: תשישות.

עפו אגבאריה: אני לא יודע אם זה תשישות בדיוק.

עפו אגבאריה: זה קצת.

עפו אגבאריה: אבל זו המילה שבאמת מאוד מתאימה לזה.

מאיר כהן: אדוני למד רפואה ברוסיה?

עפו אגבאריה: כפי שאתה הבנת.

עפו אגבאריה: אם אנחנו ניקח בחשבון שכאשר החולים האלה מגיעים – – –

ראובן ריבלין: לא ניוון?

עפו אגבאריה: לא לא, זה לא ניוון.

עפו אגבאריה: זו מין מחלה שפוגעת ברקמת חיבור שמחוברת לרקמת שריר.

עפו אגבאריה: רקמת חיבור יש בכל הגוף.

עפו אגבאריה: אז היא יכולה לפגוע בכל רקמת חיבור בכל הגוף.

עפו אגבאריה: כך שדבר כזה יכול לעשות סימנים שונים ומשונים.

עפו אגבאריה: אבל העיקר הוא שהיות שברפואה עוד לא גילו בדיוק את הסימנים שאנחנו יכולים לקבוע אותם – לא ברנטגן, לא באולטרה-סאונד ולא בדברים אחרים – קשה להגיד בדיוק מה זה.

עפו אגבאריה: האנשים האלה עוברים ממש מאוד קשה את המחלות האלה.

עפו אגבאריה: , קודם כול – לשכנע את המשפחה שהם חולים ולא מתחזים; לשכנע את הסביבה, את החברה, את הרופא.

עפו אגבאריה: כי אין מספיק מודעות אפילו אצל הרופאים למחלה הזאת.

עפו אגבאריה: אם אני כבר הודיתי, אם אני עבדתי 35 שנה ורק בעשר השנים האחרונות ידעתי מה זה או התחלתי לדעת ולהתעניין מה זה, אז אני חושב שיש עדיין הרבה רופאים שלא יודעים.

עפו אגבאריה: איפה הבעיה מתחילה?

עפו אגבאריה: כאשר האנשים האלה נפלטים ממעגל העבודה.

עפו אגבאריה: הם לא יכולים להמשיך לעבוד, ועדיין הביטוח הלאומי לא מכיר בהם.

עפו אגבאריה: אם הרפואה לא כל כך מכירה אותם טוב, אז הביטוח הלאומי על אחת כמה וכמה לא מכיר בהם ולא הכיר בהם, ופה נהיית נקודת התורפה של האנשים האלה – כאשר הם לא יכולים להוכיח לביטוח הלאומי שהם לא יכולים לעבוד, ואם זה לא שחור על גבי לבן בכל הסעיפים שכתובים רק על הנייר, כאשר הוועדות הרפואיות, שאנחנו כבר כל כך הרבה שנים מבקשים אולי לשפר אותן – שיהיו יותר מקצועיים ויהיו פחות חשדניים, ויהיו פחות פקידי מס הכנסה, שיסתכלו על אנשים, שיסתכלו לא רק על הנייר אלא גם על החולה.

עפו אגבאריה: והדברים האלה אמורים קצת להשתנות.

עפו אגבאריה: לכן ראינו לנכון להעלות את העניין הזה ולהביא למודעות האנשים.

עפו אגבאריה: אני בטוח שחוץ מכ-1,600 חברי העמותה, שעכשיו הם רשומים בעמותה הזאת, אנשים שהתאכזר אליהם הגורל וקשה להם להוכיח זאת – התאכזר אליהם הגורל והם לא מוכרים כאנשים שהם חולים.

עפו אגבאריה: הם חולים, ועדיין אין לנו את הטיפול הספציפי למחלה הזו.

עפו אגבאריה: ואז הרופאים צריכים לנסות ולהביא כל מיני תרופות כדי להקל עליהם, ואין תרופה שיכולה להקל בצורה טובה בלי שיהיו לה תופעות לוואי.

עפו אגבאריה: ואז פה הקונפליקט.

עפו אגבאריה: לכן האנשים – – –

מאיר כהן: – – –

עפו אגבאריה: זה כמו תרופות פסיכיאטריות, תרופות הרגעה.

עפו אגבאריה: אבל יש גם פן אחר חוץ מהתרופות.

עפו אגבאריה: הרי אם זו מחלה כל כך מורכבת, והיא כל כך אבסטרקטית, יותר ממה שהיא מוחשית, אז יש טיפולים אחרים, כמו טיפול אלטרנטיבי, כמו טיפול בהידרותרפיה, כמו טיפול אולי פסיכולוגי.

עפו אגבאריה: הטיפולים האלה לא מוכרים על-ידי הקופות, לא מוכרים על-ידי משרד הבריאות, ולא נכנסים, חלק מהתרופות וחלק גדול מהטיפולים האלה לא נכנסים לסל התרופות או לסל הבריאות כדי לכסות על ההוצאות של האנשים.

עפו אגבאריה: האנשים האלה, כאשר הם כבר לא יכולים להשתכר, גם ההכנסה שלהם פוחתת, ההכנסה פוחתת, וגם ההוצאות גדלות.

עפו אגבאריה: אז הם מתחילים לשלם עבור טיפולים פרטיים, עבור טיפולים אלטרנטיביים, הרבה יותר.

עפו אגבאריה: אז איך יוצאים מהבעיה הזו?

עפו אגבאריה: קודם כול, אני חושב שצריך את המודעות הזו להעביר אולי יותר גם בחוגים הרפואיים ולא רק בציבור הכללי – גם במרפאות, גם במשרד הבריאות, שיהיה יותר מודע לזה.

עפו אגבאריה: דבר נוסף, גם הביטוח הלאומי.

עפו אגבאריה: זה תמיד הקונפליקט עם הביטוח הלאומי.

עפו אגבאריה: אני כבר כמה פעמים מעל הדוכן הזה ביקשתי גם משרת הבריאות, שחבל שהיא לא נמצאת פה: יש הרבה עדכונים שיש לעשות בדף הנכויות או בספר הנכויות של הביטוח הלאומי, שלא התעדכן מ-1956 ועד היום.

עפו אגבאריה: הרפואה כל כך התקדמה.

עפו אגבאריה: אם המחלה הזאת, רק בעשור האחרון או בשני העשורים אחרונים התחילו לגלות אותה והתחילו לטפל בה, והיא עדיין לא מופיעה בסעיפים האלה של תקנות הביטוח הלאומי, אז הגיע הזמן שתהיה ועדה שתבדוק את העניינים האלה.

עפו אגבאריה: אני גם הבאתי לדוגמה לא מזמן את עניין הילדים שחולים במחלות דם מסוימות, שזה תלסמיה, או שאין להם מספיק דם או מחלות אנמיה.

עפו אגבאריה: האנשים האלה בשנים עברו היו חיים תקופה קצרה – עד 20 שנה – ואז היו הילדים מקבלים נכות ודברים כאלה.

ראובן ריבלין: זו מחלה שנולדים אתה?

עפו אגבאריה: נולדים אתה, כן.

עפו אגבאריה: זו מחלה מולדת.

עפו אגבאריה: עם התקדמות הרפואה ועם ההתקדמות בכלל של הבריאות, התחילו האנשים לחיות קצת יותר, כי מקבלים טיפולים יותר טובים, מקבלים איזושהי עזרה יותר טובה.

עפו אגבאריה: אבל מה?

עפו אגבאריה: לא הכול ורוד ולא הכול יפה.

עפו אגבאריה: אז הצד השני של זה שהאריכו את תוחלת החיים של האנשים האלה הוא שהם התחילו להיות יותר זקוקים לעזרה – כמו מרותקים לכיסאות גלגלים.

עפו אגבאריה: אנשים כאלה מרותקים לכיסא גלגלים, כבוד השר, ולא מכירים בהם בתקנות הביטוח הלאומי לניידות.

עפו אגבאריה: אתה מבין?

עפו אגבאריה: לא מוכר.

עפו אגבאריה: הם לא מתאימים לסעיף של הניידות, מי שמגיעה להם השתתפות של הביטוח הלאומי בניידות שלהם.

עפו אגבאריה: אז כל הסוגיות האלה – אני הייתי מקווה שגם כבודך, גם המשרד שאתה אחראי עליו וגם משרד הבריאות, שנעשה משהו לטובת העניין הזה.

עפו אגבאריה: ואולי הוועדה שהייתה אמורה לקום – ואני לא יודע באיזה שלב היא נמצאת – כדי לבדוק מחדש את נושא אחוזי הנכות, אולי היא באמת תקום ותעשה את העבודה שלה.

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליוזם הדיון, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברת הבאה תהיה חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, ואחריה – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי, אני מחזקת את קריאתו של חברי ד"ר עפו אגבאריה לנחיצות של זה שתהיה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – כמי שבאה מהתחום הזה אני מרגישה שלא יזיק לנו עוד קול של העולם הרפואי כשאנחנו דנים בנושאים הרלוונטיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מועלם, לא נעים לי להפסיק אותך אבל זה לא מעניינה של המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן לא התייחסתי – – –

שולי מועלם-רפאלי: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני חייב לומר לחבר הכנסת עפו אגבאריה שאני, יחד עם חברי הטובים, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת לוין ומרכז האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג, עובדים על הפתרון בעניין הזה שהעלית, ומי יודע, אולי גם יש לנו איזשהו כיוון לפתרון, כי הבקשה הגיעה גם מכיוון הוועדה, מיושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה מורגש הצורך, זה לא סוגיה של כבוד פרסונלי – –

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: – – אז אנחנו מנסים למצוא פתרון לעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי תמשיך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: זו בשורה מצוינת.

קארין אלהרר: – – –

מיקי רוזנטל: זה חשוב מאוד מה שאמרת.

קארין אלהרר: פתרון למה?

יולי יואל אדלשטיין: לעניין של שיבוץ חבר הכנסת שהוא כרגע גם חבר הכנסת היחיד, למיטב הבנתי, שהוא רופא, בשורות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: היו לנו שם שלושה רופאים, ועכשיו נותרנו ללא רופא בשורות הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אין רופא בוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: האם יש רופא בטיסה?

שולי מועלם-רפאלי: אין במקרה הזה.

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי, רבים מיושבי הבית הזה בכלל לא מכירים את המילה או לא הכירו אותה עד שאדוני לא התחיל לדבר על זה; בכלל לא הכירו את המילה פיברומיאלגיה.

שולי מועלם-רפאלי: ואנחנו לא צריכים להכיר רק את המילה – צריך להכיר בעיקר את האנשים, להכיר אותם, להכיר בהם, ובעיקר לראות אותם.

שולי מועלם-רפאלי: פיברומיאלגיה היא כאב כרוני מפושט.

שולי מועלם-רפאלי: תחשבו על כאב שהוא לא מקומי והוא גם לא עובר, כאב שעובר דרך מערכת העצבים המרכזית של הגוף שלנו ופוגע בחולים שלוקים בתסמונת בצורה משמעותית.

שולי מועלם-רפאלי: חוץ מכאבים בלתי נסבלים יש עייפות כרונית, יש הפרעות בריכוז וירידה משמעותית ביותר באיכות החיים.

שולי מועלם-רפאלי: חלקם הגדול של החולים חווים דיכאונות רבים וחרדה, דבר שלא מוסיף למצבם.

שולי מועלם-רפאלי: 2.5% מאוכלוסיית ישראל חולים בתסמונת שפשוט הורסת את החיים, לאט-לאט, של 2.5%.

שולי מועלם-רפאלי: 2.5% אולי זה נשמע מעט.

שולי מועלם-רפאלי: מדובר בחייהם של אנשים רבים, ומתוך אותם 2.5%, 95% מהסובלים הם נשים – נשים בגיל הפוריות, נשים בגיל העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: זאת מחלה שלפעמים גם מכונה – או הייתה מכונה – "מחלת היאפים", שמתאפיינת בזה שלוקים בה אנשים שעובדים קשה, אולי קשה מדי.

שולי מועלם-רפאלי: בנוסף, היא מאוד מאפיינת אנשים שחווים מצבים של חרדה וטראומה, מצבי מלחמה.

שולי מועלם-רפאלי: במדינת ישראל 10% מתושבי שדרות ואופקים אובחנו כלוקים בתסמונת.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שאם יבדקו את תושבי אשקלון, אשדוד ועוטף-עזה, האחוזים רק יגדלו.

שולי מועלם-רפאלי: כתוצאה מירידה בתפקוד וביכולת העבודה של החולים האלה, עולה הצורך בקבלת עזרה ועולה התלות בקצבאות של הביטוח הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: בסופו של דבר, אנחנו מדברים פה על אנשים.

שולי מועלם-רפאלי: לא על מספרים, לא על אחוזים, לא על תסמונות אלא על אנשים – אנשים שאנחנו חייבים לשפר את איכות החיים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: תהליך העזרה שלנו לחולות ולחולים האלה הוא מדורג והוא חייב לשלב תחומים – גישה משולבת ומגוונת.

שולי מועלם-רפאלי: ההתחלה, כרגיל, חייבת להיות בחינוך – בחינוך ובהעלאת המודעות למחלה, חינוך של הצוות המטפל שיזהה נכון, שיאבחן נכון, להטמיע שיטות טיפול נכונות ומגוונות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים לשמר את החולים האלה במסגרת התעסוקתית.

שולי מועלם-רפאלי: כל השלבים האלה יחסכו בזבוז משאבים במערכת הבריאות ובמערכות נוספות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים גם לחנך את האוכלוסייה הכללית ולהגדיל את המודעות למחלה הזאת כדי להעלות גם את העזרה ההדדית שאפשר להגיש לחולים האלה, ובעיקר – להפחית את התופעות של הזלזול והאי-אמון, שמביאות לפיטורים ולאפליה, שבחלקה היא מגדרית, של הנשים שסובלות מהתסמונת הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: הגברת המודעות היא הדרך למנוע את התפשטות התסמונת.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים – ואני מפנה את זה, כמו חברי, לשרת הבריאות – לפעול להכנסה של תרופות ייעודיות לסל הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: הכנסת התרופות האלה תמנע שימוש לא מושכל ולא מתאים בתרופות אחרות נגד כאבים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים להגביר את האפשרות לטיפולים יעילים שהם לא תרופתיים, כמו שציין ד"ר אגבאריה, טיפולים אלטרנטיביים, הידרותרפיה – מי שעוסק בזה יודע את המגוון.

שולי מועלם-רפאלי: ובסוף, אנחנו חייבים להתכנס לכיוון של מחקר קליני אמיתי שלא יהיה תלוי בחברות מסחריות אלא יבוא מתוך המערכת הממשלתית, מתוך משרד הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: וכרגיל, אני אסיים בברכה שהיא נכונה תמיד כשעוסקים בנושא הזה: העיקר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את תשובתו של חברנו, שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה גם נמצאת פה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה לך באמת על העלאת נושא שמצד אחד מישהו יכול לחשוב עליו – מה, חסרות לנו מחלות, חסרות לנו בעיות רפואיות, שלצערנו לא המדע, לא הרפואה ולא הרופאים לא מצליחים לפענח אותן?

אברהם מיכאלי: אבל, אדוני היושב-ראש, המחלה הזאת שמדברים עליה מתחברת לאותה מחלה שנייה שקיבלת לגביה נייר של העמותה, והם בעצם מחברים לזה את המחלה השנייה, שקוראים לה "מחלת היאפים".

אברהם מיכאלי: לצערנו, על הסוגיה של "מחלת היאפים" דווקא מדברים בתקשורת כבר כמה שנים טובות, והתופעה היא תופעה יותר מוכרת כנראה לאוכלוסייה שסובלת מכך, ואז גם הרופאים נאלצים איכשהו להתייחס לזה.

אברהם מיכאלי: אבל אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהעלאת סוגיה מן הסוג של שתי המחלות שאנחנו כרגע מדברים עליהן ביחד – איך אפשר היום, בכלים המצומצמים שיש לנו, גם מבחינת מחקר ופיתוח, מבחינת לפתח נושאים – בעצם אנחנו משחקים פה בפיקוח נפש, משחקים פה לא רק בנוחות של בני-אדם.

אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים פה על מחלות שבעצם בסוף משתקות אנשים.

אברהם מיכאלי: אותו אחוז – ולצערנו האחוז הגדול מתוך הסובלים מהמחלה זה נשים – אותו אחוז של אנשים, הם סובלים, והם סובלים עד כדי כך שבסוף היום שלהם נהרס.

אברהם מיכאלי: התקופה שהם סובלים מאותן תופעות, התקופה הזאת מהווה בשבילם בטלה גמורה, וזה נזק כלכלי, וזה נזק שאנחנו מסביב – חברי ד"ר עפו, אני מודה לך על היוזמה שלך; כרופא אתה מוסיף לנו פה גם את הצד המקצועי שלך וגם את הראייה איך רופאים מתייחסים לתלונות כשבא אליהם חולה.

אברהם מיכאלי: זאת בדיוק הנקודה.

אברהם מיכאלי: אנחנו פה צריכים להסיק מסקנה מהדיון הזה איך נוכל במודעות שלנו לבוא ולכוון, באמצעות האנשים – אני מבין שד"ר אבלין פיתח פה מחקר גדול מאוד במומחיות שלו בתחום הזה – איך אפשר לכוון רופאים לא לבזבז את אותן בדיקות שהן מיותרות, ובכך להעביר עוד חודש ועוד חודש ועוד חודש, כאשר יש היום כנראה, באמצעות המחקרים שהספיקו לעשות, כדי לכוון אנשים לעלות על הבעיה בצורה יותר קלה.

אברהם מיכאלי: זה נכון שאין היום באמת בסל הבריאות, לצערנו, טיפול לכך.

אברהם מיכאלי: ושוב, יכולים לשאול אותנו: בסדר, כמה דברים אין בסל הבריאות?

אברהם מיכאלי: גם שם הרי לא מקבלים את הטיפול הרפואי הישיר.

אברהם מיכאלי: אבל מכיוון שאנחנו כבר מדברים על משהו שאולי כבר זכינו להגיע לכך שהעלינו את זה למודעות – זה בזכות הכנסת ובזכות החברים שכבר עסקו במחקר של זה – אז כן לבוא ולהגיד: רבותי, הדבר הזה, ניתן להכניס אותו לסל הבריאות, כן לכוון לאותן תרופות שהן יעילות והן עוזרות, ובכך גם נחסוך מאנשים לקחת תרופות שהן לא מתאימות, והתרופות האלה, בשביל חולים שכאלה, הן בעצם תרופות ניסיוניות, או שלא מכוונות לפתרון של העניין.

אברהם מיכאלי: הזכירו פה גם את העניין של הביטוח הלאומי.

אברהם מיכאלי: אין ספק, ד"ר עפו, שהביטוח הלאומי מהווה פה בעיה.

אברהם מיכאלי: אותם קולגות שלך שיושבים שם בוועדות הרפואיות – ואנחנו מכירים, אדוני, איך זה ביטוח לאומי.

אברהם מיכאלי: ביטוח לאומי – אתה בא, חלילה שלא תדע, במחלה, אתה בא לרופא, והוא כן מאמין לך ולא מאמין לך.

אברהם מיכאלי: הצרה הכי גדולה היא שחולה שאכן סובל, אם לא עולים על הבעיה שלו לא רק שלא קובעים לו נכות – חברי שר הרווחה, אתה תגלה מהר מאוד פה: יש מאבק בכנסת כבר הרבה מאוד שנים על הנושא של הסטרוקטורה של ועדות הערר של הביטוח הלאומי.

אברהם מיכאלי: ועדת ערר, בעצם כשהיא מקבלת ערר, היא לא משנה כלום מהוועדה הראשונה בדרך כלל, כי מה לעשות?

אברהם מיכאלי: רופאים לא אוהבים לשנות החלטות של רופאים.

אברהם מיכאלי: בסוף לאיפה הולכים?

אברהם מיכאלי: לבית-הדין לעבודה.

אברהם מיכאלי: על מה הולכים לבית-הדין לעבודה?

אברהם מיכאלי: על נקודה משפטית בלבד.

אברהם מיכאלי: אז מה אומר בית-המשפט?

אברהם מיכאלי: אני מבין ברפואה?

אברהם מיכאלי: לא מבין ברפואה.

אברהם מיכאלי: אני, אני אם לא רואה פה טעות משפטית, אני לא מתערב.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך, אבל בגלל זה כל התעשייה של לבנת פורן פורחת.

אברהם מיכאלי: לצערנו, לצערנו הגופים האקסטרה-משפטיים נכנסו שם, והם עוברים גם עבירה על חוק לשכת עורכי-הדין, והיה על זה דיון גדול, לא משנה.

אברהם מיכאלי: אבל אני אומר, אותו חולה שסובל מהמחלה הזאת בא לביטוח לאומי ולא מקשיבים לו, או שלא מבינים מה יש לו, ואז ועדה אחת, ועדה שנייה, גם בבית-הדין דוחים את זה, ובסוף האיש סובל, הגברת סובלת, הם מגיעים בסוף לחוסר תפקוד גמור.

אברהם מיכאלי: אבל חלילה, למה שיכירו שיש לו מגבלה, או זמנית או קבועה?

אברהם מיכאלי: לכן, אדוני היושב-ראש, העלאת הסוגיה היא חשובה בכך שאנחנו מפנים את כל הגורמים שקשורים בדבר לשים לב לדבר, לשים לב למחלה, להשתמש במחקרים שעשו המומחים – וצריך לברך אותם על כך ולהעריך אותם על כך – ולשמוע לאנשים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אנשים לא מתלוננים כולם כרמאים, אנשים אכן סובלים מהבעיה, ואני מאחל לכולם רפואה שלמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את כבוד השר, שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן, להשיב למציעים.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף דבריך, כבוד השר, תתייחס גם למה שאתה מציע מבחינה פרוצדורלית, כי בדרך כלל ביום כזה מתקיים דיון גם בוועדות, אז זה מיותר אולי לשלוח עוד פעם לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כאן הדיון הוא במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תגיד מה אתה מציע לעשות מבחינת הכנסת.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני רוצה להגיד משהו בנימה אישית.

מאיר כהן: כשהייתי ילד בירוחם היה לי מחנך שפעם שאלנו אותו: מה זה הכנסת?

מאיר כהן: אז הוא אמר ככה – אני זוכר את דבריו – הוא אמר שבכנסת, תפקידם של חברי הכנסת הוא לטייל עם פנס ולהאיר את הפינות החשוכות בחברה הישראלית.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שכשראיתי את הבקשה שלך הבנתי שיש לך פנס ואתה מאיר דברים שלא כל כך מתייחסים אליהם.

מאיר כהן: מחלת הפיברומיאלגיה הנה תסמונת של כאבי שרירים מפושטים כרוניים ותשישות, כמו שהסבירו חברי.

מאיר כהן: חשוב לציין ש-90% מהחולים הם נשים.

מאיר כהן: זאת מחלה ש-90% מחוליה הם נשים.

מאיר כהן: קביעת זכאות לקצבת נכות – אני רוצה להסביר משהו לגבי הביטוח הלאומי, חשוב שנדע: קביעת זכאות לקצבת נכות כללית למבוטחים מתבססת בין היתר על שיעורי נכות שנקבעו עבור מצבי חולי או ליקויים בריאותיים.

מאיר כהן: שיעורי הנכות מפורטים בתקנות והליקויים מפורטים בספר שנקרא – אתה בוודאי מכיר אותו, אדוני הרופא – "ספר הליקויים" שמצורף לכל התקנות.

מאיר כהן: נקודת המוצא בהערכת נכות רפואית היא קביעת אחוזי נכות על פגיעה בתפקוד, וחשוב מאוד לשים לב לפרטים האלה; לא על מחלות או על נזקים אורגניים אלא על פגיעה בתפקוד.

מאיר כהן: אי לכך לא מופיעה ולא אמורה להופיע חלוקה לפי מחלות ספציפיות.

מאיר כהן: על-פי החוק, לוועדה הרפואית ניתן שיקול דעת לקבוע סעיפי ליקויים רפואיים מותאמים לאלו הקיימים במקרים שבהם היא סבורה כי הליקוי הנדון אינו מופיע בספר הליקויים.

מאיר כהן: הוועדה שדנה בנכות התובע או התובעת מתייחסת למכלול הבעיות הבריאותיות בשני שלבים: בשלב הראשון – קביעת אחוזים רפואיים עבור הליקויים הגופניים; בשלב השני – קביעת ההשלכות של הליקויים הגופניים על התפקוד של החולה, כושר ההשתכרות שלו, כושר הניוד שלו והדברים שאתה הזכרת.

מאיר כהן: הרציונל שעומד מאחורי הפעלת שיקול דעת ענייני בכל מקרה לגופו נועד לתת ביטוי לספקטרום רחב של מצבי חולי וליקויים רפואיים.

מאיר כהן: הוועדה הרפואית שדנה במחלת הפיברומיאלגיה כוללת רופא פנימאי או ראומטולוג.

מאיר כהן: לרופא הפנימאי בוועדה יש את היכולות, הידע והכלים לדון במחלה זו ולקבוע אחוזי נכות בהתאם לשיקול דעת מקצועי, וכן לרשותו עומדת האפשרות לקבל חוות דעת של רופא ראומטולוג לפני שיקבע את אחוזי הנכות.

מאיר כהן: יחד עם זאת, השאיפה שלנו, של הביטוח הלאומי – ואני עובד על זה, כי זה מה שהם אומרים שהכי חשוב – זה שרופאים ראומטולוגים הם שידונו במחלה הזאת, ולא רופאים פנימאים.

מאיר כהן: יוצאים מתוך הנחה שרופא ראומטולוג מבין יותר במחלה המודרנית יחסית והעלומה הזאת; היא די בסימן שאלה.

מאיר כהן: תכליתה של הבדיקה הגופנית שנערכת בוועדה הרפואית הנה להגיע לרמת הדיוק האפשרית באשר לחומרת המגבלה התפקודית שנובעת מהמחלה, אשר קובעת אם נפגעה יכולת ההשתכרות והעבודה של החולה.

מאיר כהן: הביטוח הלאומי אינו מפצה על המחלה אלא משמש כביטוח סוציאלי על אובדן כושר ההשתכרות שנגרם ממחלה כזאת או אחרת.

מאיר כהן: עכשיו, מה אני בדקתי בתוך הדברים האלה?

מאיר כהן: הוועדות הרפואיות מאבחנות את הליקויים, את התפקוד ואת היכולת להשתכר.

מאיר כהן: למרות זאת, מחלת הפיברומיאלגיה כן מקבלת התייחסות, למרות שיש איזו תחושה שלא כל כך דנים בה; כן מקבלת התייחסות מיוחדת, לא ב"ספר הליקויים" אלא בחוברת התדריך שמחולקת לרופאי המוסד לביטוח לאומי, שיש בה סעיף המותאם לדרגות החומרה של המחלה, כך שכן מתייחסים לזה ב"ספר הליקויים".

מאיר כהן: אתה רופא, אתה יודע שלפתוח את "ספר הליקויים" זה משהו בין-לאומי שכמעט אי-אפשר, אבל הוסיפו – אני אמשיל את זה למין "חוק ההסדרים" – הוסיפו עוד איזה תדריך לכל רופא שבו המחלה כן מופיעה, וגם דרגת החומרה של המחלה.

מאיר כהן: כשחולה בפיברומיאלגיה מגיש תביעה לנכות הוא מוזמן לבדיקה בוועדה הרפואית, והוועדה בודקת את תפקודו ואת היכולת שלו להשתכר.

מאיר כהן: לאור החידוש בחוברת התדריך, אני ביקשתי להביא לפני את כל התביעות של הפיברומיאלגיה במחצית השנה שחלפה, לראות באמת אם אכן התשובה של הביטוח הלאומי מתממשת.

מאיר כהן: אני אעקוב אחרי הדבר הזה באופן אישי, כי דווקא העובדה ש-90% מהחולים הם נשים, וזה הולך ובאמת – אחד הרופאים אמר לי שזה כמו פטריות אחרי הגשם, כי אנשים מבינים שזאת מחלה, קשה מאוד להוכיח אותה, אבל אנחנו – גם אני כשר רווחה וגם אנשי הביטוח הלאומי – ביקשתי לתת לי איזה תזכיר, כמה ביקשו, מה קיבלו, ואני אביא אותו לפניך ואביא אותו לפני הכנסת, כי אני חושב שקודם נעשה מיפוי של המחלה הזאת, לראות מי פנה ואיך התייחסו אליו, כדי לשפר את הנושא.

מאיר כהן: לגבי הוועדות הרפואיות שאתה הזכרת, אדוני, אני מתנגד להפרטות, אבל אין יותר צודק מאשר להפריט את הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי, וקיבלנו החלטה לגבי ועדות הערר.

מאיר כהן: ועדות הערר – בחודשים הקרובים אנחנו עושים מהלך, אני עושה מהלך עם הביטוח הלאומי שיצאו ועדות הערר מתוך הביטוח הלאומי.

מאיר כהן: להתייחס – אתה בא לוועדה רפואית, אתה מקבל כמו שמאות.

מאיר כהן: אתה רוצה לערער?

מאיר כהן: אתה לא חוזר לשמאי ומערער.

מאיר כהן: אתה הולך למישהו חיצוני לגמרי ואתה מערער.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, כן.

מיקי רוזנטל: אדוני, לפי דוח מבקר המדינה ועדות הערר הן שמצילות את הפונים, כי הן מתקנות ב-90% – – –

מאיר כהן: לא, לא ב-90%.

מיקי רוזנטל: לא חשוב, בשיעורים גבוהים, סליחה, את ההחלטות השגויות של הוועדות.

מיקי רוזנטל: ועכשיו אתה אומר משהו שהוא – – –

מאיר כהן: עכשיו אני אומר שאנחנו רוצים שגם אותו ספק שמוטל – הרי חלק מהפונים, רוב המכתבים שאני מקבל, ואני מוכן להציג אותם לפניך, טוענים: ממה נפשנו?

מאיר כהן: אנחנו באים לוועדה, שולחים אותנו לוועדת ערר, שגם היא מועסקת על-ידי הביטוח הלאומי, אז יש שם איזו תחושה של ספק.

מאיר כהן: אנחנו רוצים למנוע את הספק הזה.

מאיר כהן: אני חושב – היה אגב פיילוט כזה בחיפה – – –

מיקי רוזנטל: – – –

מאיר כהן: כן, כן, כן.

מאיר כהן: אמר לי את זה מור-יוסף.

מאיר כהן: הוא עשה פיילוט בחיפה, זה הצליח.

מאיר כהן: אנחנו נחיל אותו על כל הארץ.

פנינה תמנו: הדיון לא ייערך כאן.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, אני אבקש להעביר את הדיון – אני חושב, בכבוד גדול מאוד, כי אין מקום יותר ראוי מאשר ועדת הרווחה והבריאות, בראשותו של חיים כץ, חבר הכנסת חיים כץ, שתדון בזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה לכבוד שר הרווחה.

פנינה תמנו: האם המציעים מסכימים להצעה להעביר את הדיון לוועדת העבודה והרווחה?

פנינה תמנו: מסכימים.

פנינה תמנו: בסדר גמור.

פנינה תמנו: אנחנו נעבור להצבעה על ההעברה לוועדה.

פנינה תמנו: אתם מוזמנים להצביע.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

פנינה תמנו: שבעה הצביעו בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

עפו אגבאריה: תוסיפי אותי.

פנינה תמנו: נוסיף אותך לפרוטוקול.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, גם אותי.

פנינה תמנו: כמו כן, את חברת הכנסת שולי מועלם, גם לפרוטוקול.

פנינה תמנו: נמצא אתנו סגן שר הדתות אלי בן-דהן.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לחלק הבא של הדיון, שאילתות לסגן השר לשירותי דת.

פנינה תמנו: אדוני סגן השר, הבמה שלך.

פנינה תמנו: חברת הכנסת עליזה לביא, את מוזמנת לשאול כנוסח השאילתה שהגשת למזכירות הכנסת מהמיקרופון המיועד לכך.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 12: אכיפת יידוע על קיום הסכם קדם-נישואין.

עליזה לביא: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עליזה לביא: לא יצא לי לברך אותך, אז אני מברכת אותך.

פנינה תמנו: תודה, תודה.

עליזה לביא: אדוני סגן השר לשירותי דת, על-פי חוק יחסי ממון בין בני-זוג חלה חובה על רשם הנישואים ליידע את בני-הזוג הנרשמים לנישואים כי זכותם לערוך ביניהם הסכם קדם-נישואים, המהווה הסכם ממון.

עליזה לביא: תלונות רבות הגיעו לארגון "מבוי סתום" על כך שהחוק לא נאכף.

עליזה לביא: ברצוני לשאול: מה ייעשה כדי לאכוף על רושמי הנישואים את ביצוע חובתם?

פנינה תמנו: תודה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

אלי בן-דהן: בחוק יחסי ממון בין בני-זוג, התשל"ג–1973, פרק ראשון, סעיף 2(ג), נאמר כך: "בהסכם ממון שנכרת לפני הנישואים או בשעת עריכתם, יכול אימות רושם הנישואים לבוא במקום אישור בית-המשפט או בית-הדין".

אלי בן-דהן: החובה המוטלת על רושמי הנישואים הנה רק לעניין אימות ההסכם, ולא לעצם היידוע בדבר הזכות לערוך הסכם שכזה.

אלי בן-דהן: בחוזר מנכ"ל שפורסם השנה, בכ"ד בשבט תשע"ג, 4 בפברואר 2013, יצאה הנחיה לרבנים רושמי הנישואים ולמנהלי מחלקות הנישואים במועצות הדתיות בדבר הצורך לבצע אימות ההסכם כנ"ל.

עליזה לביא: מה אדוני יעשה כדי לאכוף את זה?

אלי בן-דהן: אז קודם כול, אמרתי: אין חובה.

אלי בן-דהן: אין חובה להציע לבני-זוג את האפשרות של הסכם כזה.

אלי בן-דהן: יש הצעת חוק שמנסים לגלגל בעניין, ובבוא הזמן אני גם אחווה דעתי לגבי ההצעה הזאת.

עליזה לביא: מה דעתך?

עליזה לביא: בשלו התנאים, אדוני.

עליזה לביא: על-פי חוק יחסי ממון, חלה חובה.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי – – –

פנינה תמנו: לאחר תשובתו של סגן השר את תוכלי לשאול במשך דקה שאלה נוספת והוא ייתן לך את תשובתו.

עליזה לביא: אדוני, יש כלים נוספים כדי באמת למנוע את ריבוי הסוגיות בעניין, ולמה לא ליידע?

עליזה לביא: למה לא ליידע?

עליזה לביא: יוצאת הנחיה, ואלה לא הנחיות ראשונות שלכם שיוצאות לשטח ולא נאכפות.

עליזה לביא: מה המשרד עושה כדי לאכוף את ההנחיות שלו?

עליזה לביא: אנחנו יודעים שאין דין ואין דיין ברבים מהמקרים.

עליזה לביא: מה אתם עושים כדי לפקח על אכיפה ועל ההמלצות שניתנות?

אלי בן-דהן: חזרתי ואמרתי: אין חובה.

אלי בן-דהן: אני יודע, דיברו אתי על הצעת חוק בעניין הזה, כדי שזה ייהפך לחובה להציע לבני-זוג את האפשרות לכרות הסכם קדם-נישואים.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, בבוא הזמן אני אחווה את דעתי בעניין.

אלי בן-דהן: אם את מכירה אותי את יודעת לאן דעתי נוטה.

אלי בן-דהן: בבוא הזמן גם אומר את זה בפומבי.

עליזה לביא: אדוני אומר שאין חובה.

עליזה לביא: הרי על-פי חוק יחסי ממון בין בני-זוג חלה חובה על רושם הנישואים.

אלי בן-דהן: חלה חובה לאמת את ההסכם, לא חלה חובה להציע לבני-זוג לערוך הסכם.

עליזה לביא: לא להציע, ליידע.

פנינה תמנו: אדוני סגן שר הדתות, מה המלצתך בנושא?

עליזה לביא: לא להמליץ; ליידע, אדוני.

פנינה תמנו: מה המלצתך בנושא, אדוני סגן השר?

אלי בן-דהן: המלצתי כרגע – אני חושב שכדאי להמתין עם הנושא.

אלי בן-דהן: מיצינו אותו.

אברהם מיכאלי: אתה רוצה להתייעץ, אמרת.

אלי בן-דהן: אמרתי שאני יודע.

אלי בן-דהן: ארגוני נשים דיברו אתי על כך שהם רוצים להגיש הצעת חוק בנושא.

אלי בן-דהן: אני מציע להמתין עם זה קצת.

אלי בן-דהן: אני חושב שבהצעת החוק הזאת נוכל גם למצוא מזור ופתרון לשאלה שאת מעלה.

פנינה תמנו: האם חברת הכנסת עליזה לביא מקבלת את המלצתו?

עליזה לביא: מה שמציע אדוני זה לחכות עוד ולהמשיך ולחכות עוד.

עליזה לביא: לדעתי חבל.

עליזה לביא: עוד ועוד זוגות נישאים בלי לדעת על הנושא הזה, וחבל.

עליזה לביא: אנחנו רואים את התוצאות בשטח ואת ההשלכות החמורות.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אנחנו לא ננהל פה דיון מכיוון שיש כללים ברורים בתקנון.

פנינה תמנו: לכן אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שתישאל גם כן על-ידי חברת הכנסת עליזה לביא, שאילתה מס' 13: תשלום אגרה בגין אימות הסכמי ממון.

פנינה תמנו: בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

עליזה לביא: בהנחיית המשרד לשירותי דת נקבע כי רשם נישואים המאשר הסכם ממון, לרבות הסכם למניעת סרבנות גט, יגבה מבני-הזוג אגרה בסך 210 שקלים בגין שירות האימות, נוסף על תשלום אגרת הרישום.

עליזה לביא: תלונות רבות מגיעות למכון לעתים על כך שדווקא אלה שמבקשים לחתום על ההסכמים מתבקשים לשלם אגרה.

עליזה לביא: שאלתי היא: מדוע נגזר על זוגות המעוניינים לחסוך הידיינות משפטית עתידית ולפעול למניעת סרבנות גט לשלם אגרה נוספת?

אלי בן-דהן: כפי שהזכרתי קודם, על-פי חוק יחסי ממון, יכול אימות של רושם הנישואים לבוא במקום אישור בית-המשפט או בית-הדין.

אלי בן-דהן: התשלום עבור אגרת הסכם הממון במועצות הדתיות הנו הנמוך ביותר משאר המקומות שבהם מתבקשים לשלם אגרה.

אלי בן-דהן: בבתי-הדין הרבניים, וכן בבתי-המשפט, על אישור הסכם ממון ישלמו בני-הזוג סכום גבוה יותר, ואצל נוטריון התשלום הוא פי-שלושה מאשר במועצות הדתיות.

אלי בן-דהן: ביטול האגרה אינו מותנה רק בהסכמתנו אלא באישור משרד האוצר, ולכן איננו יכולים לבטל את האגרה הזאת.

אלי בן-דהן: עם זאת, אנחנו שוקלים את האפשרות להחיל את מבחני ההנחה החלים על שאר האגרות גם על האגרה הזאת.

פנינה תמנו: חברת הכנסת לביא, את מוזמנת לשאול שאלה נוספת, אם ברצונך לנצל את הזכות הזאת.

עליזה לביא: הנושא הוא מהותי.

עליזה לביא: הנושא הוא מהותי.

עליזה לביא: למה להטיל את האגרה דווקא על הזוגות שבוחרים בכך, אדוני?

עליזה לביא: אני חושבת שצריכה לבוא מכם הקריאה לכיוון הזה ולעודד.

אלי בן-דהן: מדינת ישראל איננה נותנת שירותים חינם.

אלי בן-דהן: זה שירות שהמדינה נותנת.

אלי בן-דהן: משרד האוצר קבע שעבור השירות הזה יש לגבות אגרה.

אלי בן-דהן: כפי שהדגשתי, האגרה היא הנמוכה ביותר, מכל מקום אחר.

אלי בן-דהן: אין מה לעשות, בני-זוג שעורכים נישואים בעשרות אלפי שקלים, אם לא מאות אלפי שקלים – תשלום אגרה של 200 שקל?

אלי בן-דהן: באמת, זו האגרה הנמוכה ביותר שיכולה להיות.

פנינה תמנו: תודה לסגן שר הדתות.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להכרזה של סגן מזכירת הכנסת.

פנינה תמנו: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל ייבוא טובין) (תיקון), התשע"ג–2013, על-ידי ועדת הכספים של הכנסת.

נאזם בדר: כמו כן, הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשע"ג–2013, על-ידי ועדת הכספים של הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: תם סדר-היום.

פנינה תמנו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' בסיוון התשע"ג, 29 במאי 2013, בשעה 11:00.

פנינה תמנו: ישיבה זו נעולה.