ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 32, 2013-05-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח בסיוון תשע"ג, 27 במאי 2013.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להסדרת התיישבות בדואים בנגב, התשע"ג–2013; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 46) (הכנסת חפץ אסור בנסיבות מחמירות), התשע"ג–2013; הצעת חוק להגנה על עדים (תיקון מס' 4) (התקשרות בהסכמים בין-לאומיים), התשע"ג–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1264/19 וכלה בהצעת חוק פ/ 1317/19 – הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הקדמת גיל הפרישה לעובדי הוראה), התשע"ג–2013, של חברי הכנסת מסעוד גנאים, אברהים צרצור, טלב אבו עראר, עפו אגבאריה, באסל גטאס, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – לימוד התרבות והמורשת הערבית), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – אחוז הערבים בוועד החינוך), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן אפשרות בחירה מבין נותני השירותים בתחומי כירורגיית הלב, נוירוכירורגיה ואונקולוגיה), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – עידוד הנגשה ללימודים גבוהים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת בועז טופורובסקי, דב חנין, עפר שלח ורינה פרנקל; הצעת חוק לבוש ייצוגי במוסדות ציבור, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור לחשמל ביישובים הערביים) (הוראת שעה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ביטול סמכויות גבייה מינהליות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, דוד אזולאי, יפעת קריב ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (סימון מוצרים העלולים להכיל חומרים בשיעור מזערי), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת יפעת קריב; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – השתתפות מעסיק בחופשה מרוכזת), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, אברהים צרצור, טלב אבו עראר, באסל גטאס, עפו אגבאריה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס לתרופות אונקולוגיות שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יעקב מרגי, נסים זאב, משולם נהרי, יצחק וקנין ויצחק כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס בגין משיכת כספים מקופת גמל לא משלמת לקצבה שהופקדו לתקופה של 15 שנים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת בחינת חלופה תת-קרקעית בתוכנית דרך), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לתאגיד לתעסוקת אנשים עם מוגבלות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס ממכירת תרופות מאריכות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יעקב מרגי, נסים זאב, משולם נהרי, יצחק וקנין ויצחק כהן; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – ביטול ניכוי בגין קופה ציבורית לגמלאי שירותי הביטחון), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ישראל חסון וחיים כץ; הצעת חוק הפרשה לפנסיה משכר עבודה שכולל תשלום בעד שעות נוספות, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויעקב ליצמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הדרכה בתנועות נוער כעבודה מועדפת), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת רונן הופמן, קארין אלהרר, יפעת קריב, איציק שמולי ודוד צור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שמעון אוחיון ואורית סטרוק וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדת סיוע לשכונות קצה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה, רינה פרנקל, איציק שמולי וסתיו שפיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה ובאסל גטאס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ערעור על החלטת ועדה לעררים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, חיים כץ, משה גפני, יריב לוין, יעקב אשר, יעקב ליצמן וישראל אייכלר; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – הטבות לבן-זוג של חייל מילואים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, שמעון סולומון, משה מזרחי ופנינה תמנו-שטה וקבוצת חברי הכנסת;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שירות חברתי לגמלאים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, ניצן הורוביץ, מיקי רוזנטל ואראל מרגלית; הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון – קבורת חיילים שאינם יהודים בבית-קברות צבאי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפסקת אספקת מים לרשות מקומית), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת חנין זועבי; הצעת חוק זכויות נכים שהגיעו לגיל פרישה, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תשלום מיוחד למי שיצא מהארץ), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, אברהים צרצור, טלב אבו עראר, עפו אגבאריה, באסל גטאס, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק פרסום מחירי מוצרים ברשתות שיווק, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איילת שקד, עדי קול, יצחק הרצוג, קארין אלהרר, עמרם מצנע, דב חנין, יוני שטבון, איתן כבל וניצן הורוביץ; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – היעדרות בשל מחלת הורה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת רינה פרנקל, אורלי לוי אבקסיס, חיים כץ, שולי מועלם-רפאלי, שמעון סולומון, דב ליפמן, פנינה תמנו-שטה, דוד צור, יואל רזבוזוב, עליזה לביא ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת למדריך בתחום החינוך הבלתי-פורמלי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, ניצן הורוביץ, שאול מופז, דב ליפמן, סתיו שפיר, מיכל בירן, יחיאל חיליק בר, אלעזר שטרן, אראל מרגלית, אבישי ברוורמן, משה מזרחי, איציק שמולי, איתן כבל ומיקי רוזנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בעמותות מעודדות גיוס בקרב נוער כעבודה מועדפת), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, נחמן שי, איציק שמולי, דב ליפמן, אלעזר שטרן, משה מזרחי ובועז טופורובסקי; הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת ושרים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ופנינה תמנו-שטה; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – נוכחות עורך-דין בחקירת חשוד), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, נחמן שי,

ירדנה מלר-הורוביץ: דב חנין, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג; הצעת חוק הפרטים האישיים בטפסים רשמיים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, עליזה לביא, אלעזר שטרן, דוד רותם, קארין אלהרר, שולי מועלם-רפאלי ויריב לוין; הצעת חוק ציון שם ההורה בטופס, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, זהבה גלאון, מיכל רוזין, אילן גילאון, מרב מיכאלי ורות קלדרון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול תיקון מס' 98), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה ובאסל גטאס; הצעת חוק מסירת מידע להורים בנפרד (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק שיקום, פיצוי וסיוע משפטי לנפגעי עבירות מין, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, דב חנין, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, זהבה גלאון, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, אלעזר שטרן ומשה מזרחי; הצעת חוק העונשין (תיקון – פגיעה ברגשי דת), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת הגדרת הגזענות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, באסל גטאס, עפו אגבאריה, דב חנין, טלב אבו עראר, אברהים צרצור וחנא סוייד; הצעת חוק לביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג, זהבה גלאון, תמר זנדברג ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – זכאות שליחי הסוכנות היהודית להצביע בנציגויות ישראל בחו"ל), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת יריב לוין ודוד צור; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (טיפול באמצעות סם הקנבוס), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חיים כץ ומשה זלמן פייגלין; הצעת חוק חובת הזדהות רשות ציבורית בהתקשרות טלפונית, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים, באסל גטאס, דב חנין, טלב אבו עראר, אברהים צרצור וחנא סוייד; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכללת המורשת הערבית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה,

ירדנה מלר-הורוביץ: חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הזכות למינוי מתורגמן רפואי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת באסל גטאס, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה, עפו אגבאריה, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, יצחק הרצוג, דב חנין, איתן כבל, מרב מיכאלי, חנא סוייד, עיסאווי פריג', אברהים צרצור, אחמד טיבי, איציק שמולי ועדי קול וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – אישור לקביעה ושינוי של תשלומים בעד הקמת מערכת מים או מערכת ביוב), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מניעת העסקה במיקור-חוץ בשירות הציבורי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, חיים כץ, משה גפני, דב חנין, מיכל רוזין, מיכל בירן, אילן גילאון, יריב לוין, אורלי לוי אבקסיס, יצחק וקנין, ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ועיסאווי פריג'; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עידוד תחבורה ציבורית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, יריב לוין, אורי מקלב, יעקב אשר, אורלי לוי אבקסיס, מיקי רוזנטל, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, תמר זנדברג ומיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת בקצונה הימית של ישראל), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איילת שקד ויצחק הרצוג.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנעבור להצעות אי-אמון כמדי יום שני, חובה נעימה לברך את האורחים שלנו ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: נמצאים אתנו כאן הלורד הארי וולף ובני משפחתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל אתכם בברכת ברוכים הבאים לכנסת – Welcome.

יולי יואל אדלשטיין: הלורד וולף שימש שנים רבות מאוד כשופט בבריטניה וכיהן במשך כמה שנים בתפקיד הבכיר ביותר במערכת המשפט הבריטית – Lord Chief Justice – משהו שמקביל לנשיא בית-המשפט העליון אצלנו בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: מאז 1992 לורד וולף הוא חבר בבית-הלורדים.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בידיד אמת של מדינת ישראל ששימש שנים רבות כנגיד של האוניברסיטה הפתוחה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: הלורד וולף הגיע לארץ כדי לחגוג את יום הולדתו ה-80 יחד עם בני משפחתו, ובחר לציין את האירוע הזה גם בביקור בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עמו נמצאים כאן רעייתו, ליידי מרגרט, בניו ובני משפחה נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך אתכם שוב בברכת ברוכים הבאים לכנסת; מאחל בשם הכנסת יום הולדת שמח וביקורים נוספים אצלנו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome, מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל מכבידה על אזרחי המדינה ומעלה את המע"מ, יוקר המחיה ותשלומים נוספים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה החליטה להטיל מסים על משפרי הדיור וכך פוגעת במעמד הביניים – ובזוגות הצעירים בפריפריה על-ידי ביטול מענקי המקום;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה של סיעת העבודה: ממשלת ישראל מכבידה על אזרחי המדינה ומעלה את המע"מ, יוקר המחיה ותשלומים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אין שר.

אבישי ברוורמן: אין שר, אני לא עולה.

אחמד טיבי: יש, יש.

אבישי ברוורמן: לא, אני – – –

אחמד טיבי: יש שר, הוא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם האחרונה שבדקתי חבר הכנסת אהרונוביץ היה עדיין השר לביטחון פנים, וסגן שר האוצר גם נמצא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, השר אהרונוביץ, סגן השר מיקי לוי, חברי חברי הכנסת, איזה מזל שיש שוויון בנטל.

אבישי ברוורמן: ממש מזל שהרב גפני קיים, כי אם הוא לא היה הייתם צריכים להמציא אותו.

אבישי ברוורמן: איזה מזל שאפשר לסמוך על ישראל ביתנו ועל ידידי השר אהרונוביץ שיעלו את הצורך הדחוף של גיוס חובה של ערבים אחרי 65 שנות קיומה של מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: מזל.

אבישי ברוורמן: אחרת הייתם צריכים לדבר היום על כך שהודעתם לוועדת הכספים על העלאת מס ערך מוסף ב-1% החל מיום שני.

אבישי ברוורמן: כמה נוח לעשות דרמות שבסוף ייפתרו על-ידי איזשהו משא-ומתן דרמטי שימלא את התקשורת, וכמה קשה לנהל כלכלה הוגנת וחברה צודקת כשאין תוכן, כשאין תוכנית ואין רצון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני, זה לא רק דרמה – – – זאת דרמה שתשלם בסוף מחיר יקר ביותר.

אריה מכלוף דרעי: גם אלה שמתגייסים יפסידו – – –

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת דרעי, קיבלתי.

אבישי ברוורמן: מרוב הדרמה הזאת ניצוצות רעים רק יצאו, כי הדרך חשובה.

אבישי ברוורמן: מס ערך מוסף, רבותי, הוא פתרון קל.

אבישי ברוורמן: המס הזה, משתמשים בו, חבר הכנסת לוי, אך ורק לצורך פיסקלי.

אבישי ברוורמן: אין לו שום מטרה פרט לסגירת הגירעון.

אבישי ברוורמן: העניין הוא שאם מסתכלים צעד אחד קדימה רואים שהמחירים יעלו, הביקושים ירדו, אנשים יקנו פחות, הפעילות הכלכלית תיפגע, ואז הגבייה של המסים תרד.

אבישי ברוורמן: ומה עשיתם בזה?

אבישי ברוורמן: המס הזה לא יתקן שום עיוות, הוא רק יוצר בעיה כלכלית.

אבישי ברוורמן: ואני מזכיר לכם שיוקר המחיה בישראל הוא הגבוה ביותר בעולם המערבי.

אבישי ברוורמן: קחו סל מזון בבאר-שבע, באשקלון ובניו-יורק, תשוו ביניהם.

אבישי ברוורמן: בבאר-שבע ובירושלים אתם קונים, מגיעים לניו-יורק – כמעט כפל כפליים; בגלל ריכוזיות, בגלל מצב מבנה המשק, ואתם מוסיפים פה חטא על פשע.

אבישי ברוורמן: אתה ודאי תגיד, אדוני שר האוצר – ותשלח את חבר הכנסת מיקי לוי – שלא היה לך זמן להכין תקציב ל-2013.

אבישי ברוורמן: יש לי קודם כול הערה: אתה לא הלכת לבחירות על הנושא הכלכלי.

אבישי ברוורמן: הלוא היו לך 100 ימים ויותר להכין תוכנית כאשר – לא רק אני – קבל עם ועולם אמרנו שהניהול הכושל של שר האוצר הקודם הביא לגירעון של 40 מיליון שקלים.

קריאה: מיליארד.

אבישי ברוורמן: מיליארד.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מה עשיתם כשהלכתם והצהרתם שאתם תביאו תוכנית כלכלית עם בשורה למעמד הבינוני, לקבוצות החלשות?

אבישי ברוורמן: מה עשיתם חוץ מססמאות ריקות?

אבישי ברוורמן: כי כשהגעתם לקחתם מארגז הכלים בדיוק – אבל בדיוק – מה שהיה קודם בארגז הכלים של מר נתניהו, שפחד להעביר את זה, ולכן הלך לבחירות.

אבישי ברוורמן: מה הועילו חכמים בתקנתם?

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו מדברים כבר על 2014.

אבישי ברוורמן: אפשר ללמוד.

אבישי ברוורמן: ואני רק רוצה לומר דבר מאוד פשוט: אני לא רק מבקר.

אבישי ברוורמן: אני אומר: מה אנחנו היינו עושים אם היינו מובילים את הכלכלה הישראלית?

אבישי ברוורמן: כי הכלכלה הישראלית – איך שהיא הולכת להתעורר בעוד שנתיים – לא יהיה לנו גירעון, אבל לא תהיה לנו צמיחה משמעותית, אנחנו נהיה חברה עוד יותר מפורדת, ועקב המשבר הכלכלי באירופה ובארצות-הברית נמצא את עצמנו בבור.

אבישי ברוורמן: מה אנחנו צריכים לעשות?

אבישי ברוורמן: דבר ראשון, חזון של צמיחה.

אבישי ברוורמן: התפוקה לעובד בישראל, הפריון נמוך כלפי רוב מדינות העולם; להוציא חברות סטרט-אפ, שרוב הערך המוסף והתעסוקה יוצא לארצות-הברית, להודו ולאירופה, וחברות גדולות.

אבישי ברוורמן: 97% מהחברות זה עסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: חלק גדול מהעסקים, התפוקה לעובד נמוכה.

אבישי ברוורמן: כן, אדוני שר האוצר, התעסוקה מלאה, אמרת את זה, סגן שר האוצר; אבל השכר – התעסוקה המלאה בישראל היא כזאת ש-50% מהעובדים לא משלמים מס הכנסה.

אבישי ברוורמן: ולכן אם אתה רוצה צמיחה שבה התפוקה לעובד תעלה, שבה השכר יעלה, אתה חייב להשקיע היום בצורה משמעותית בטכנולוגיות, בהכשרה מקצועית.

אבישי ברוורמן: לא רק לפתוח קולג'ים שאין להם משמעות.

אבישי ברוורמן: לזה דרוש כסף והשקעה, אחרת לא תהיה לך תעשייה בת-קיימא על פני זמן.

אבישי ברוורמן: כן, כשאתה בא לאותה ריקי כהן או משה רבינוביץ או ישראל אהרונוביץ, ואתה פונה אליהם ואומר, מה יקרה לך בתקופה הבאה?

אבישי ברוורמן: ההכנסה הריאלית שלך תרד משלוש סיבות: א.

אבישי ברוורמן: ההכנסה הנומינלית שלך – השכר הוא נמוך; ב.

אבישי ברוורמן: יוקר המחיה הוא גבוה; ג.

אבישי ברוורמן: שירותי הרווחה, הבריאות והחינוך שלך הם מהנמוכים במדינות המפותחות.

אבישי ברוורמן: ולכן, כמו שהבטחת לפני הבחירות, צריך להגדיל את שירותי הבריאות, החינוך והרווחה, צריך להשקיע במנועי צמיחה, וצריך לרדת, כדי שהגירעון, כבוד השר, יחזור ל-3%.

אבישי ברוורמן: אני לא קתולי.

אבישי ברוורמן: במידה שהיה שפל, הייתי מגדיל את הגירעון.

אבישי ברוורמן: אבל בישראל כרגע אין בעיה של מיתון, יש בעיה של מבנה המשק, תהליך צמיחה, ואי-שוויון ועוני – כלכלה שבנויה לקבוצה קטנה, ושכחה את רוב האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: ולכן הקיצוץ הזה, שמחויב, היה צריך לבוא בשתי צורות.

אבישי ברוורמן: קודם כול, כן, אני אומר: תקציב הביטחון.

אבישי ברוורמן: לא בהכנה למאבקים בסוריה ואיראן, אלא באותם בזבוזים.

אבישי ברוורמן: ולצערי, אין פה כלום.

אבישי ברוורמן: 3 המיליארדים שהצהירו עליהם שר הביטחון וראש הממשלה זה כמו שרבין המנוח, ידידנו, אמר: קשקוש.

אבישי ברוורמן: מורידים 3, מוסיפים מתחת.

אבישי ברוורמן: אז מאיפה הכסף?

אבישי ברוורמן: אני אומר לך, מיקי לוי, יש רק דרך אחת, שלא התכוננתם לה, ואתם לא עושים שום דבר היום חוץ מהצהרות: רק מהפכה טוטלית.

אבישי ברוורמן: אני הייתי לוקח צוותים עכשיו, סוגר אותם.

אבישי ברוורמן: יש מומחים במערכת המיסוי הישראלית.

אבישי ברוורמן: כי מערכת המיסוי הישראלית היא פקודה מנדטורית, היא מלפני 65 שנה, טלאי על טלאי, לא בנויה למדינה מפותחת.

אבישי ברוורמן: עוזרת לרמאים ועוזרת לחזקים.

אבישי ברוורמן: שלושה עקרונות: דבר ראשון, פישוט מערכת המס.

אבישי ברוורמן: לא ייתכן יותר שבאמצעות רואי-חשבון ועורכי-דין מפולפלים, תכנוני מס אגרסיביים – החזקים לא משלמים.

אבישי ברוורמן: מיקי, יש פה המון כסף – פרטים וחברות.

אבישי ברוורמן: אמרנו כבר, לפני שנים לא הייתה ברירה, החיים הם לא פייר.

אבישי ברוורמן: אבל "טבע" יכולה לשלם היום.

אבישי ברוורמן: לא להביא את ג'רמי לוין לשיחה.

אבישי ברוורמן: במקום 3%, 10%.

אבישי ברוורמן: ברור שהם ישלמו פחות מאתנו.

אבישי ברוורמן: פישוט מערכת המס קורה בכל העולם היום.

אבישי ברוורמן: כבר אי-אפשר לרוץ ממקום למקום.

אבישי ברוורמן: אתם מדברים ולא עושים.

אבישי ברוורמן: דבר שני, איחוד מערכת המס.

אבישי ברוורמן: לא ייתכן יותר שבמדינת ישראל אם אתה רוצה כסף – בארצות-הברית יש שני סוגי מסים: מס חברות ומס אינדיבידואלי.

אבישי ברוורמן: יש לך עשר דירות – תפטור שתיים, על שמונה דירות מחשבים את ההכנסה שלך.

אבישי ברוורמן: יש לך מניות, אתה מקבל דיבידנדים – מחשבים את ההכנסה שלך.

אבישי ברוורמן: יש לך רווח הון – מחשבים את ההכנסה שלך.

אבישי ברוורמן: אתה עובד במשטרה – מחשבים את ההכנסה שלך – –

אריה מכלוף דרעי: קצבאות, קצבאות, קצבאות.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: – – ואז עושים מס אחד.

אבישי ברוורמן: כאן כבר שנים אנחנו אומרים: דיבידנדים – 15%, מס הון – 20 וכמה אחוז.

אבישי ברוורמן: תעשו פה איחוד, רבותי, ולא תדברו, כי מזה לא יקרה כלום.

אבישי ברוורמן: יש פה כספים אדירים שמסתובבים.

אבישי ברוורמן: אתה יודע מה זה הון שחור?

אבישי ברוורמן: אני אגיד לך.

אבישי ברוורמן: יש פה שני אנשי משטרה, אתה ומשה מזרחי; אני לא רואה פה את מר צור.

מיקי לוי: השר.

אבישי ברוורמן: והשר אהרונוביץ.

אבישי ברוורמן: גדל אצלי בבאר-שבע ושכחתי אותו.

אבישי ברוורמן: סליחה.

אבישי ברוורמן: רבותי, הכסף של ההון השחור לא יבוא מחמישה מלשינונים ו-100 פקידים.

אבישי ברוורמן: גרוש לא יבוא משם.

אבישי ברוורמן: פה צריך קונספט.

אבישי ברוורמן: פה צריך להפוך את השיטה שיש בה דיווח, שבה הולכים על הראש של מי שעושה.

אבישי ברוורמן: ויש חבורה שיכולה לעשות, אבל זה לא יהיה בספין על שוויון בנטל ועל הצהרות בפייסבוק.

אבישי ברוורמן: לא יקרה דבר.

אבישי ברוורמן: ולכן המעמד הבינוני והעניים והחלשים, חבר הכנסת דרעי, הם ישלמו פה מחירים, הם משלמים במס ערך מוסף, הם משלמים בגזירות.

אבישי ברוורמן: לכן צריך להסיט את זה לשוויון בנטל, או למשילות; משילות, אחוז חסימה 3% או 4%.

אבישי ברוורמן: אגדת שלושה וארבעה.

אבישי ברוורמן: זה מה שמשנה?

אבישי ברוורמן: יהדות התורה זה שלוש מפלגות, תוסיף עוד אחת – תהיה של ארבע מפלגות.

אבישי ברוורמן: מה זה משנה בכלל?

אבישי ברוורמן: לך תראה איך הממשלה מנוהלת.

אבישי ברוורמן: למשילות צריך שחמישה שרים יעבדו ביחד, שאחד יהיה פרויקטור, שכמה פקידים יעבדו ביחד.

אבישי ברוורמן: זאת משילות, לא אחוז זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני מוסיף עוד דבר אחד: תהליך השלום.

אבישי ברוורמן: הכול נעלם.

אבישי ברוורמן: מתראיינים ל"ניו-יורק טיימס", יאיר לפיד.

אבישי ברוורמן: אין שלום.

אבישי ברוורמן: שלום יהיה בעוד עשר שנים.

אבישי ברוורמן: כן, אנחנו מתקדמים למדינה דו-לאומית, ובמהירות.

אבישי ברוורמן: מעבירים כאן חוקים שכבר מדברים היום – חוקים שאתם שותפים אליהם, לגבי סיפוח השטחים.

אבישי ברוורמן: מעבירים דברים שאת השפה הערבית יוציאו החוצה.

אבישי ברוורמן: למה הולכים כאן?

אבישי ברוורמן: למדינה דו-לאומית.

אבישי ברוורמן: והמחיר של מדינה דו-לאומית הוא מחיר כלכלי כבד.

אבישי ברוורמן: יש אלטרנטיבה: מיסוי אחר; משאבי הטבע – אנחנו דנים בזה, בכנסת, לא במחשכים; לקחת מהחזקים; לתת תמריצים, במיוחד לעסקים קטנים ובינוניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים כלכלה צומחת והוגנת.

אבישי ברוורמן: אתם דיברתם על צדק.

אבישי ברוורמן: אתם מובילים כלכלה שהיא לא הוגנת, לא צודקת, מדינה שלא חותרת לשלום.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מציע אי-אמון בממשלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים בברכה את התלמידים מבתי-ספר בזרזיר, שנמצאים אתנו כאן ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה, שהיא: הממשלה מכבידה על האזרחים בהעלאת המע"מ וביוקר המחיה – יהדות התורה, מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הנו חבר הכנסת מאיר פרוש.

אריה מכלוף דרעי: מטעם מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציין – חבר הכנסת אריה דרעי, אתה צריך להיות מודאג.

יולי יואל אדלשטיין: בשבוע שעבר זהבה גלאון הייתה המועמדת המשותפת, היום זה יעקב אשר, ולך תדע באיזה שבוע הם יצליחו.

יולי יואל אדלשטיין: זה סיכון מסוים, זה סיכון.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שהיושב-ראש אמר שהרבנית זהבה גלאון הייתה מועמדת של יהדות התורה בשבוע שעבר – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אמרתי את זה בשבוע שעבר, ציינתי את זה בסיפוק רב.

יולי יואל אדלשטיין: אני בעד אחדות עם ישראל, כפי שאתה יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, עד עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת אשר.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עברו להם כבר חודשיים וחצי בערך מכינון הממשלה ומזמן כניסת שר האוצר לתפקידו.

אני רק אדגיש ואומר שכשאני אומר עכשיו "שר האוצר", להלן: סגן שר האוצר, ידידי מיקי.

חברים, בואו נעשה סיכום ביניים.

עמד כאן שר האוצר בדוכן הזה ומנה את הישגי התוכנית הכלכלית.

הוא אף התפלא שאין קריאות ביניים, או לפחות מחיאות כפיים, שמבחינתו זה היינו הך.

אני מודיע לך, אדוני שר האוצר: מאתנו לא תקבל קריאות ביניים, ומבוחריך לא תקבל מחיאות כפיים.

ועכשיו בוא נעשה חשבון.

מה קורה בפועל?

המע"מ יועלה; קצבאות הילדים יקוצצו משמעותית; מס ההכנסה יעלה ב-1.5% לכלל העובדים; מס רכישה למשפרי דיור יעלה – יש עכשיו חלופות אחרות שמחפשים, אבל החלופה היא אותה הכבדה על עוד אנשים; פגיעה בסלילה ושדרוג כבישים אדומים ומסוכנים; עצירת טיפולי שיניים מעל גיל 12; ביטול נקודות זיכוי לבעלי תארים אקדמיים; מס על עקרות-הבית; נכון, מס על מוצרי יוקרה – יפה אך זניח; שינויים בארנונה לקשישים, ועוד כהנה וכהנה.

עכשיו נראה מה לא יקרה בפועל.

ושוב, עמד כאן שר האוצר, ובהופעה שלא הייתה מביישת שום תיאטרון, הסביר את הישגיו.

וכך אמר כאן שר האוצר, ואני מצטט: מה קורה באמת, במה נתחיל?

בחינוך.

תקציב החינוך לא ירד, אלא עלה ב-6.5 מיליארד ש"ח.

אנחנו לא מבינים הרבה בכלכלה, אדוני היושב-ראש.

אתה יודע, אנחנו בהשכלה לא מי יודע מה, ועדיין – לא כמו ההשכלה של שר האוצר.

אבל כולם יודעים שרוב הגידול הוא מה שנקרא "טייס אוטומטי".

מי שניהל פעם מערכת – ואני ניהלתי – יודע: יש הסכמי שכר עם המורים, יש גידול טבעי של מספר התלמידים.

מה לעשות, יש גידול טבעי, לא כולם התייעצו עם שר האוצר קודם לכן.

רוב התוספת היא תוספת של טייס אוטומטי; ובפועל, קוצצו מהתקציב תוספות שהיו אמורות להיות בסך של כ-1.8 מיליארד ש"ח.

זהו אחד הקיצוצים הכואבים ביותר שעברה מערכת החינוך בשנים האחרונות.

הלאה.

אמר שר האוצר: לא נגענו בחינוך המיוחד.

נכון, אדוני ידידי סגן שר האוצר, לא נגעתם בחינוך המיוחד.

לא נגעתם בו.

לא הוספתם שקל לגידול שלצערנו קיים.

ואני מכיר קצת את התקציב של חינוך מיוחד.

במשך שנים רבות, וגם השנה הזאת, השמיכה קצרה, לא מגדילים אותה לפי גודל האוכלוסייה של החינוך המיוחד, וממילא כל ילד מקבל פחות.

הלאה – הוספנו למערכת הבריאות 1.2 מיליארד.

רק שכחו לומר שזה חישוב תלת-שנתי, וזה טיפה בים הצרכים של מערכת הבריאות שאנחנו כה מכירים.

כן, הוספתם 200 מיליון שקל לקרן לביטחון תזונתי.

רעיון יפה – מרעיבים אנשים, ולאחר מכן בונים קרן כדי שבאמצעותה אפשר יהיה לעזור לאותם מורעבים.

וגולת הכותרת – גולת הכותרת, אדוני, זה ההבטחות הגדולות: הרפורמה בנמלי הים, בחברת החשמל – הגדיל לעשות שר הכלכלה שכבר סיפר לנו על גדודים של צבא שמתאמנים להפעיל את המנופים.

אני לא יודע אם זה גדודים מוועדת פרי או מדברים אחרים; הכול כותרות, הכול בומבסטיות.

חכו חכו, תראו, נטפל בחברת חשמל, נטפל בנמלים.

הלאה – משאבי הטבע.

אמר שר האוצר: הקמנו את ועדת ששינסקי 2 לבדוק את התמלוגים.

אני רוצה לשאול, אדוני, האם הוועדה כבר התכנסה?

האם כבר יודעים מי חבריה?

קריאה: כן.

אז אני שמח מאוד, אני אשמח לשמוע על זה תשובה.

ועדת אנדורן לנושא התספורות, האם היא כבר הוקמה?

האם היא כבר התכנסה?

"חכו, חכו" – אתם מוכרים אשליות לעתיד, ומהציבור מקצצים במזומן ומייד.

אדוני שר האוצר, מהיום שהפסקנו להפריע – אולי אני אדבר אליך, אדוני היושב-ראש.

מהיום שהפסקנו להפריע לשר האוצר לדבר אנחנו מקשיבים היטב ובוחנים מה נשאר מכל הדיבורים וההצגה, ויש לי הרגשה שכמו בכל הצגה טובה יישאר בסוף רק השחקן.

אבל גם בהצגה טובה, אדוני היושב-ראש, צריך לדייק במספרים.

גם ריקי כהן הולכת להפסיד 600 שקל, ולא 290 כמו שאמר שר האוצר בהתחלה, ולא 380 כמו שהוא אמר בסוף.

וכשהסביר לנו למה לא כדאי לריב עם עיני, כי תהיה שביתה, וכל יום שביתה זה 2 מיליארד שקל, גם זו טעות בחשבון.

וכשהסבירו לנו כאן, בבמה הזאת, באותו נאום מתלהם – הוא הסביר, שר האוצר, למה הוא לא מעלה את יעד הגירעון; הוא הסביר שהריבית תפיל את המשק הישראלי, אי-אפשר להעלות את יעד הגירעון, ושבוע לאחר מכן העלה את יעד הגירעון.

כשהסבירו לנו שבתוך שנתיים הכול יהיה בסדר – לאחרונה זה הפך להיות שנה וחצי, וגם זה עדיין לא מרגיע אותנו.

בכלל, מכירת האשליות לציבור באה לידי ביטוי גם במה שמכונה – מענייני דיומא – ועדת פרי.

גם כאן, לא יצלח.

עולם התורה ימשיך ויפרח, ומי שרוצה ללמוד תורה ימשיך ללמוד, כי זה מקור החוסן שלנו כעם יהודי.

אבל גם פה מוכרים אשליות וכותרות, ושיהיו כמה שיותר קיצוניות, כי אולי על-ידי זה ישכחו את הטעויות הכלכליות – אולי על-ידי זה ישכחו את הטעויות הכלכליות.

שמעון סולומון: – – –

ועכשיו נחזור לריקי כהן שלך.

אדוני שר האוצר – – –

שמעון סולומון: אני שואל שאלה, כשאתה עובד בכנסת, האם – – – ללמוד תורה?

אני כאן נמצא, ואני גם שירתי בצבא.

שמעון סולומון: – – –

עכשיו נחזור, ידידי מיש עתיד – יש עתיד, נכון?

ידידי – אני מבקש, את הזמן הזה תשמור לי, אדוני.

ועכשיו נחזור לריקי כהן שלכם.

ריקי כהן מבולבלת, מפוחדת.

מרוב לחץ ודאגה, אדוני שר האוצר, היא התחילה לעשן עכשיו.

היא לא עישנה קודם.

היא עכשיו התחילה לעשן.

קארין אלהרר: – – –

היא לא יודעת איזה מספרים מוכרים לה, היא רק יודעת שטוב לא הולך לצאת לה מזה.

קארין אלהרר: – – –

אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפנות אישית לשר האוצר, לידידי סגן שר האוצר, לחברי יש עתיד כולם: עצרו את התהליך הכלכלי הלא-נכון הזה, אשר הולך לשום מקום.

תפסיקו עם ההסטה – בטי"ת, כמו ההסתה – בתי"ו.

מסיטים את הנושאים העיקריים.

תפסיקו להסיט את הזרקור מהבעיות האמיתיות של התקציב הנורא הזה.

אדוני שר האוצר, טפל באומץ בדברים שיחסכו כסף.

תיגע בעוז באותם כוחות שהחלטת לדלג עליהם.

אל תסביר לציבור שהוא מפגין נגד עצמו; הוא מפגין נגדך.

תוכיח לו שאתה נאבק בשבילו.

תבוא עם מספרים, תשתדל שהם יהיו מדויקים.

תרד לשכונות, תפגוש את עובדי לשכות הרווחה, את מנכ"ל הביטוח הלאומי; טפל בבעיות האמיתיות.

בקיצור, אדוני שר האוצר, רד אל העם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון הבאה היא: הממשלה החליטה להטיל מסים על משפרי הדיור, וכך פוגעת במעמד הביניים – ובזוגות הצעירים בפריפריה על-ידי ביטול מענקי המקום.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אריאל אטיאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כאן יש יציבות, חבר הכנסת דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: לא שבוע זהבה גלאון, שבוע מישהו אחר.

יולי יואל אדלשטיין: כאן יש יציבות.

אריאל אטיאס: זה יתרון לגודל, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מבקשים להציג אי-אמון בממשלה, כי התקציב שהביא שר האוצר לממשלה – שעבר, לצערי, בממשלה, ועוד יגיע לכנסת – מציג שורה של גזירות בשוק הדיור; השוק הזה, שהיה חלק מרכזי, אם לא המרכזי, במערכת הבחירות, כפי שהתחייב שר האוצר יאיר לפיד מאז עזב את אולפני ערוץ 2 בנווה-אילן, שהוא יטפל במערכת הדיור ויביא 150,000 יחידות דיור להשכרה, והממשלה תשקיע בתשתיות, והממשלה תשקיע בפתרונות מצוקת הדיור.

אריאל אטיאס: וכמו שהיד הטובה עליו, בצורה מטפורית, על ריקי כהן ועל זאת שלא יכולה להתחיל את החודש ולגמור את החודש, קיבלנו הרבה הבטחות, למכביר, ואנחנו מקבלים סדרה של גזירות שתכליתן לרסק את מעמד הביניים, ואת השכבות החלשות, ואת הפריפריה.

אריאל אטיאס: ענף הדיור הוא ענף מורכב וקשה לטיפול.

אריאל אטיאס: מדובר בקרחון ענק שלהזיז אותו לוקח זמן.

אריאל אטיאס: המשק הישראלי צורך בשנה כ-40,000 יחידות דיור חדשות, לאמור, התחלות בנייה, בשל גידול טבעי.

אריאל אטיאס: במשך יותר מעשור שנים, עד כניסתה של הממשלה הקודמת, הייתה ירידה מתמדת בהתחלות הבנייה.

אריאל אטיאס: בממשלה הקודמת התחילה עלייה בהתחלות הבנייה, עד שהגענו לשיא של התחלות בנייה בשנת 2011, שזה המספר הגדול ביותר מאז שנות העלייה.

אריאל אטיאס: והלמ"ס פרסם בתחילת 2013 שהמספר הגדול ביותר בבנייה פעילה, שהגיע ל-85,000 יחידות דיור, היה בשנת 2012.

אריאל אטיאס: במקום להמשיך לטפל בדברים המהותיים – הכותרת שלהם זה להגדיל את היצע יחידות הדיור.

אריאל אטיאס: מחירי הדירות עלו כי היה מחסור בהיצע, מחירי הדירות יכולים לרדת רק אם מגדילים את ההיצע.

אריאל אטיאס: כל התרגילים האחרים, שמנסים לחנוק את הביקושים הטבעיים על-ידי זה שמטילים מסים וגזירות כלכליות, משיגים את התוצאה ההפוכה: מרסקים את מעמד הביניים ואת השכבות החלשות, וגם משקרים לציבור ומאחזים את עיניו.

אריאל אטיאס: אולי זה מסדר לאגף התקציבים את הקופה.

אריאל אטיאס: אולי.

אריאל אטיאס: את הגירעון.

אריאל אטיאס: אבל גם זה פועל הפוך, כי חונקים את שוק הדיור.

אריאל אטיאס: שוק הדיור מחזיק פה את המשק מבחינת מנועי הצמיחה.

אריאל אטיאס: כשמנועי הצמיחה האחרים הידרדרו, שוק הדיור פרח.

אריאל אטיאס: הוא מעסיק עובדים, הוא מגלגל את הכסף של הבנקים וגורם לרווחים מבחינה כלכלית, מצד אחד.

אריאל אטיאס: מצד שני, במקום שהוא יעזור לשכבות החלשות, מעמד הביניים, אנחנו מקבלים הפוך.

אריאל אטיאס: במקום להכניס את היד לכיס ולטפל בהסרת חסמים על-ידי שמשרד האוצר ישים קדם-מימון לטפל בתשתיות – כשמוציאים מכרז, לוקח שנתיים עד שיש התחלת בנייה, אדוני היושב-ראש.

אריאל אטיאס: אתה יודע למה?

אריאל אטיאס: כי יש מכרז, אי-אפשר להוציא היתר בנייה, כי יש התניות בתב"ע שצריך לבנות מחלף, וצריך לטפל בביוב, וצריך לטפל במוסדות החינוך, אבל זה עולה כסף.

אריאל אטיאס: שר האוצר לא רוצה לשים את הכסף; בסוף הוא ישים אותו, אבל בזמן ובקצב שמתאים לאגף תקציבים.

אריאל אטיאס: מה קורה?

אריאל אטיאס: מאז המכרז עד למפתח, ארבע, חמש שנים לוקח.

אריאל אטיאס: אנחנו לא יכולים לספור מכרזים, אנחנו צריכים לספור התחלות בנייה ומסירות.

אריאל אטיאס: מה קיבלנו בתמורה לזה, במקום הדברים האלה?

אריאל אטיאס: סגן שר האוצר, במקום לטפל באשראי – יש מחנק אשראי לקבלנים, משרד השיכון והמינהל מוציאים מכרז, ואין דורש.

אריאל אטיאס: יש ירידה של 37% בהתחלות הבנייה בשנת 2013.

אריאל אטיאס: איך יש ירידה והיה גידול של 50% בשיווקים?

אריאל אטיאס: בשנת 2012 מינהל מקרקעי ישראל שיווק כמעט 40,000 יחידות דיור, מספר שיא מאז 1996.

אריאל אטיאס: אז למה יש ירידה בהתחלות הבנייה?

אריאל אטיאס: כי יש מחנק אשראי.

אריאל אטיאס: מי יכול לטפל בזה?

אריאל אטיאס: או נגיד בנק ישראל או שר האוצר.

אריאל אטיאס: מאחר שלנגיד יש תפיסת עולם שמצד אחד עוד דוחפת משקיעים, הוא עוד מוריד את הריבית, אבל אשראי ליזמים שיוכלו לקנות את הקרקעות ושהבנקים ילוו אותם, אין, ואז אין התחלות בנייה.

אריאל אטיאס: במקום לטפל בדברים האלה כי זה עולה כסף, לטפל בחסמים כי זה עולה כסף – ושלא תטעה, סגן שר האוצר, זה רק קדם-מימון.

אריאל אטיאס: אתה מקבל את כל הכסף בחזרה, כי כשיש מכרז, כותבים לך שהפיתוח עולה 100,000, 120,000, 150,000, מגולם בפנים, כל הכבישים, כל הביוב, כל התשתיות וכל מוסדות הציבור.

אריאל אטיאס: אז מה אתם עושים?

אריאל אטיאס: פתרונות של אגף תקציבים.

אריאל אטיאס: חסר מיליארד שקל?

אריאל אטיאס: עושים מס.

אריאל אטיאס: מס משפרי דיור זה מס גזל.

אריאל אטיאס: מה זה מס משפרי דיור?

אריאל אטיאס: בן-אדם שילם על דירה, שילם עליה מס רכישה, ואם נוסיף זכויות, שילם היטל השבחה.

אריאל אטיאס: עכשיו הוא מוכר אותה.

אריאל אטיאס: הוא מוכר אותה, הוא צריך לשלם עוד 3.5%, זה בין 40,000 ל-80,000 שקל בממוצע.

אריה מכלוף דרעי: גם אם היא יותר קטנה.

אריאל אטיאס: גם אם היא יותר קטנה, זה כבר שחיתות.

אריאל אטיאס: הגזל – כבר שילמת פעם אחת, למה תשלם עוד הפעם?

אריאל אטיאס: הרי זה לא מגדיל את מספר התחלות הבנייה, זה רק סתם מס שאין לו שום קשר למגורים.

אריאל אטיאס: אתה יכול להחליט שאתה מטיל מס גם על המים, גם על האוויר שאתה נושם.

אריאל אטיאס: תגיד שאתה נותן מס, מה הבעיה?

אריאל אטיאס: אין שום קשר בין פתרון מצוקת הדיור לבין המסים שמטילים על משפרי הדיור.

אריאל אטיאס: זה בדיוק מעמד הביניים – לפגוע להם ישר בלב; וזה השקר הגדול של מערכת הבחירות הזאת.

אריאל אטיאס: מבטיחים למעמד הביניים, ריקי כהן, ססמאות, חושבים שהאנשים הם טמבלים.

אריאל אטיאס: הם מבינים בסוף.

אריאל אטיאס: אתה דופק להם עוד 80,000 שקל.

אריאל אטיאס: על מה?

אריאל אטיאס: כי שר האוצר יש לו איזה בור תקציבי.

אריאל אטיאס: שלא נדבר על זה שיש אפס מנועי צמיחה בשוק הדיור.

איציק שמולי: – – – להטיל מס גם על קניית דירה ראשונה.

אריאל אטיאס: ראינו את זה אתמול בעיתונים.

איציק שמולי: – – – בשם הצדק החברתי.

אריאל אטיאס: יש מס חדש עכשיו, לא רק משפרי הדיור, גם רוכשי דירה ראשונה ישלמו מהשקל הראשון עוד 1% מס.

אריאל אטיאס: היום יש הרי פטור ממס מהממשלה הקודמת, פטור ממס לדירה שהיא עד מיליון ו-350,000; אתה לא משלם מס רכישה.

אריאל אטיאס: עכשיו רוצים לבטל את זה כמובן, ולא 0.5%, 1% תוספת.

אריאל אטיאס: כמה זה עושה?

אריאל אטיאס: עוד מיליארד.

אריאל אטיאס: רבותי, אין שום קשר לפתרון מצוקת הדיור.

אריאל אטיאס: מנסים לייצר מחנק בביקושים, כי זה יהיה יקר, אז יקנו פחות.

אריאל אטיאס: הרי התיאוריה הזאת, אגף תקציבים ניסו למכור לי את זה ב-2009, ואחרי זה ב-2011, לפני שעבר פה עוד תקציב דו-שנתי.

אריאל אטיאס: אמרו לי, בוא נעשה ביקושים, נכבוש את הביקושים.

אריאל אטיאס: אנשים רוצים לקנות דירות מפני שזה בזול – סטנלי פישר עושה ריבית נמוכה – אנחנו נחנוק אותם על-ידי זה שזה יעלה להם ביוקר.

אריאל אטיאס: ככה פותרים מצוקת דיור?

אריאל אטיאס: ככה מעמיסים על הגב של הגמל.

אריאל אטיאס: והשערורייה הגדולה ביותר שאי-אפשר בכלל להבין אותה גם מבחינה לוגית כלכלית, ובטח לא מתפיסת עולם חברתית, זה ביטול מענקי המקום בפריפריה.

אריאל אטיאס: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לתת לך ככה brief של דקה, תבין מה הסיפור.

אריאל אטיאס: אנחנו סבלנו, אנחנו, מדינת ישראל סבלה מירידה בהתחלות בנייה בפריפריה.

אריאל אטיאס: אומרים שצריך לעשות תחבורה, תשתיות, חינוך ותעסוקה, הכול נכון, אבל צריך גם מגורים.

אריאל אטיאס: לבנות מטר בנייה במדינת ישראל עולה אותו דבר בדימונה, איפה שהשר כהן גר, ובתל-אביב, איפה שיאיר לפיד גר.

אריאל אטיאס: עלות בנייה למטר עולה בסביבות 4,000 שקלים בסטנדרט רגיל, לא כשמתלהבים.

אריאל אטיאס: עכשיו, מה הפער ביניהם?

אריאל אטיאס: למה פה זה יקר ופה זה זול?

אריאל אטיאס: בגלל הקרקע.

אריאל אטיאס: עלות קרקע במכרז של מינהל מקרקעי ישראל במשתלה, מלפני שלושה חודשים, מיליון ו-100,000 ליחידה.

אריאל אטיאס: קרקע לבד, לפני פיתוח, לפני עלות בנייה למטר.

אריאל אטיאס: מיליון ו-125,000 – מדויק.

אריאל אטיאס: לקרקע, במשתלה.

אריאל אטיאס: שכונת-המשתלה היא בין רמת-השרון לתל-אביב, בסוף רמת-אביב, איפה שגר שר האוצר, באזורים האלה.

אריאל אטיאס: זה לא בדימונה, אל תטעה.

אריאל אטיאס: אנחנו קיבלנו החלטה – חבר הכנסת יצחק כהן שידבר פה גם היום על השערורייה הזאת, סליחה, יצחק וקנין; הוא הגיש הצעת חוק, שנכפתה על הממשלה ועל שר האוצר ועל ראש הממשלה ועל אגף תקציבים, כי תנועת ש"ס רוצה לעודד הגירה חיובית לפריפריה: אנחנו ניתן מענקי מקום וסבסוד פיתוח בהיקף שמגיע ל-100 ו-110, ויש מקרים גם של 120.

אריאל אטיאס: אני לא אספר לכם את העקומות, לא לבלבל אתכם.

אריאל אטיאס: קחו 100,000 שקל ליחידת דיור לכל מי שקונה דירה ראשונה בחייו.

אריאל אטיאס: 28 יישובים, מתוכם שמונה יישובים ערביים, כולם בפריפריה, כדי לעודד הגירה חיובית.

אריאל אטיאס: וקיבלנו גידול של 30% בהתחלות הבנייה בפריפריה.

אריאל אטיאס: עכשיו, בואו תסתכלו, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על המספרים.

אריאל אטיאס: 100,000 השקל האלה שווים למע"מ על דירה של 600,000, דירה ממוצעת, קטנה, בפריפריה.

אריאל אטיאס: עם כל התוספות שצריך היום, ממ"דים וחניות וכו', אתה יכול להגיע ל-600,000, גם ל-550,000.

אריאל אטיאס: התחלות הבנייה – שווה בדיוק למע"מ.

אריאל אטיאס: אם הדירה יותר יקרה, אז ניחא.

אריאל אטיאס: אז אם לפני זה היו פחות התחלות בנייה, והיום יש גידול בהתחלות הבנייה, אז זה אחד לאחד בכסף.

אריאל אטיאס: מה עושים?

אריאל אטיאס: מורידים ומבטלים באבחת חרב לרוכשים שרכשו דירות; התחייבו להם שייתנו להם מענקי מקום, ועל סמך זה הם הלכו לקנות ולהתחייב התחייבויות ומשכנתאות.

אריאל אטיאס: פתאום יש החלטה באישון לילה – זה אפילו לא הופיע בסיכום הישיבה שצביקה, מזכיר הממשלה, סיכם בסוף הישיבה הלילית שהייתה על התקציב.

אריאל אטיאס: לא סוכם הדבר הזה, ורוב השרים לא הבינו שמבטלים את מענקי המקום ה"שערורייתיים" האלה.

אריאל אטיאס: כשהולכים לבטל מענקי מקום ופוגעים בפריפריה וגורמים עכשיו לירידה בהתחלות בנייה בפריפריה, וגם גוזלים את האזרחים שהבטיחו להם שייתנו להם מענקי מקום – הם כבר הלכו על סמך זה למכרז, הם נכנסו להתחייבויות – הורגים את הפריפריה, הורגים את השכבות החלשות, מחסלים את מעמד הביניים.

אריאל אטיאס: ועכשיו, בזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש, קיבלנו בשורה חדשה – מקימים קבינט לדיור.

אריאל אטיאס: ואני הסתכלתי מה יש בקבינט לדיור הזה.

אריאל אטיאס: אני חשבתי שבקבינט הזה כבר יכניסו תקציב לטפל בחסמים.

אריאל אטיאס: זה הדבר המרכזי ששר האוצר יכול לתרום לעם ישראל בשוק הדיור.

אריאל אטיאס: אין לו סמכות להוציא מכרזים, הקרקע לא אצלו.

אריאל אטיאס: אין לו סמכויות לבצע פיתוח של תחבורה, זה לא אצלו.

אריאל אטיאס: אני מקווה שהקטטה בין שרי הממשלה על הקרדיט על הנמלים, ועל הג'וקים ועל המדבירים, לא תגיע גם לעולם הדיור.

אריאל אטיאס: קיבלנו פרק שאומר שמקימים קבינט לדיור, ואין בו שום דבר חוץ מהוצאה תקציבית של 5 מיליון שקלים בזבוז על סמכויות בין משרדי ממשלה, ועוד הפעם מריבה על קרדיטים.

אריאל אטיאס: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שצריך להוקיע את התקציב הזה, להביע אי-אמון בממשלה.

אריאל אטיאס: למחות, והנה אני נזכר, איציק שמולי, שהיית עוד במחאה, וישבנו על מעונות הסטודנטים, אז מאז עד סוף כהונתי בתפקיד שיווקנו 9,700 יחידות דיור לסטודנטים.

אריאל אטיאס: הייתה הבטחה ל-10,000, קיבלנו עוד התחייבות לתוספת, וזה נעלם, אין בתקציב.

אריאל אטיאס: אז כל הבשורות שהיו לסטודנטים, למעמד הביניים, לשכבות החלשות, לפריפריה – הכול נאדה, אוויר, הכול מילים ושקר ורעות רוח.

אריאל אטיאס: לכן אנחנו רוצים להביע אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריאל אטיאס.

דוד אזולאי: אתה מדבר, וכבר הניחו את זה על השולחן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, להשיב על שלוש הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הרביעית עוסקת בנושא שונה, ולכן יש גם משיב אחר.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 12), התשע"ג–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 43 – הוראת שעה) (יושב-ראש הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון), התשע"ג–2013, של חבר הכנסת צחי הנגבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל מכבידה על אזרחי המדינה ומעלה את המע"מ, יוקר המחיה ותשלומים נוספים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה החליטה להטיל מסים על משפרי הדיור וכך פוגעת במעמד הביניים – ובזוגות הצעירים בפריפריה על-ידי ביטול מענקי המקום;

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו נשמע את תשובתו של סגן שר האוצר, חבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עוד שבוע, ועוד שבוע, אני מוצא את עצמי על בימת הכנסת בשם הממשלה ובשם משרד האוצר ונשאל את אותן שאלות, אין חידוש בהן, על-ידי אותם אנשים ובאותו טון ביקורתי.

מיקי לוי: אני מכבד מאוד את הבית הזה ואת זכותה של האופוזיציה להביע אי-אמון בממשלה, אבל גם אם יטיחו בנו ביקורת ויביעו בנו אי-אמון פעם בשעה, המציאות לא תשתנה והגירעון העצום שמדינת ישראל נקלעה אליו לא ייעלם.

מיקי לוי: אם אני לא טועה, חבר הכנסת אטיאס, אתה היית חבר בממשלה הקודמת.

מיקי לוי: את כל הצעדים האחרים ארוכי הטווח, אותן רפורמות מבניות שאתם מטיפים להן השכם והערב, אנחנו כבר מבצעים, ואפשר לראות ניצנים.

מיקי לוי: רק בשבוע שעבר הכריז שר האוצר על הקמת ועדה לבדיקת הסדרי החוב שבראשה תעמוד מנכ"לית משרד האוצר.

מיקי לוי: אתם מחיתם על התספורות לבעלי ההון שמבקשים להתחמק מחובותיהם, ואנחנו נעצור אותם במעשים.

מיקי לוי: כך גם לגבי חוק הריכוזיות שמונח על שולחן הכנסת מזה זמן רב, פירוק הפירמידות.

מיקי לוי: ולא עשיתם עם זה שום דבר.

מיקי לוי: כך גם לגבי חוק זה, חוק הריכוזיות, שאנחנו מקדמים בימים אלה ממש בוועדת הכספים כדי להשלים את המלאכה של פירוק הפירמידות והפרדת אחזקות של החברות הגדולות במשק.

מיקי לוי: ובצורה פרדוקסלית, שאתם מוחים – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רוזנטל, מישהו היה אחראי לזה.

מיקי לוי: אנחנו צריכים לתקן את זה.

מיקי לוי: חלק מחבריך שהיו אמונים כחברי כנסת לפקח על פעולות הממשלה, נראה שגם הם לא עשו עבודתם נאמנה.

מיקי לוי: בצורה פרדוקסלית, שאתם מוחים, מבקשים וצועקים מעל במה זו, הייתם שותפים מלאים – אתם, בממשלות הקודמות, לכל העוולות האלה.

מיקי לוי: ואנחנו לא יצרנו אותן, אבל אנחנו מתמודדים אתן מתוך אחריות, הסתכלות על טובת הציבור העובד והמשק הישראלי, תוך הסתכלות קדימה.

מיקי לוי: כן, גם את מענקי הפריפריה יצרת בגלל מגמה מסוימת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חשוב לי להדגיש שוב שתי אמיתות לגבי תקציב המדינה, שעוותו בדיון שהתנהל פה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי, האם אפשר להרחיב את האמברגו על קריאות ביניים גם לסגן שר האוצר?

יולי יואל אדלשטיין: לא להסתפק רק בשר האוצר?

מיקי לוי: השר אטיאס, הקריאות האלה לא יעזרו לך, כי המגמה שלך לגבי חריש הייתה ברורה, ואתה יודע את זה טוב מאוד.

מיקי לוי: ואל תמכור פה לוקשים בבית הזה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בניגוד לנאמר, לא פגענו בחלשים, לא קיצצנו קצבאות לזקנים ולנכים, אבל דאגנו שתוספת של 300 מיליון שקלים לסל התרופות תישמר, העברנו 450 מיליון שקלים מיידית לרווחת ניצולי השואה ו-200 מיליון שקלים לטובת קרן במשרד הרווחה לביטחון תזונתי, וכן הלאה.

מיקי לוי: וחבר הכנסת ברוורמן ידידי, חבל שהוא איננו – 3 מיליארד שקל כן קוצצו מתקציב הביטחון, ואם אומרים שהכול מתחת לשולחן, וכך היה בכנסות הקודמות, אז אני מבטיח לכם שאנחנו לא ננהג כך.

מיקי לוי: לא יהיו תקציבים מתחת לשולחן.

מיקי לוי: לא יהיו תקציבי כיס למתן שלא מעל השולחן.

מיקי לוי: אנחנו מכירים את התרגילים האלה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לעומת זאת – אתה היית גם חבר בממשלה – הקיצוץ בקצבאות הילדים שעליו החלטנו בא לתקן עיוותים חמורים במערכת.

מיקי לוי: מדובר בצעד חיוני, שכל מטרתו להגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אם מישהו ראה את "דה-מרקר" לפני כשבוע – – –

אריאל אטיאס: – – –

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: אחינו אתם, ואנחנו נותנים כבוד ללומדי התורה.

מיקי לוי: אני רואה שאהבתם את האמרה הזאת, אז אמשיך בדרך הזאת, אחי היקרים.

מיקי לוי: מי שראה את "דה-מרקר", את הכתבה של פרופסור יוג'ין קנדל ואת מה שנכתב שם, ותסכימו אתי שהוא כלכלן נחשב, יכול היה לראות – – –

גם הוא היה בממשלה הקודמת?

מיקי לוי: אתם הייתם אחראים ולא הוא.

אריאל אטיאס: הוא היה יועץ שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני לא קראתי את העיתון "דה-מרקר", וזה מאוד מצער אותי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מנסה להבין מה כתב חברי פרופסור קנדל, ואתם מונעים ממני לשמוע.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, רק בשבילך ומפאת כבודך אומר מה היה כתוב שם; היה כתוב במילים פשוטות שמובנות לכל אחד: אם במדינת ישראל לא ינוצלו 85% מכוח העבודה, לא ישתלבו במעגל העבודה במשק בעוד כשמונה עד עשר שנים, כלכלת מדינת ישראל תשלם מחיר גבוה עד כדי קריסה.

מיקי לוי: אנחנו כאן – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אנחנו כאן כדי לתקן זאת.

מיקי לוי: לעומת זאת, הקיצוץ והשוואת קצבאות הילדים שעליו החלטנו באו לתקן כאמור עיוותים חמורים במערכת.

אריאל אטיאס: לפגוע בשכבות החלשות.

מיקי לוי: מדובר בצעד חיוני, שכל מטרתו להגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: כמו שאמרתי, מדינת ישראל לא תחזיק מעמד מבחינה כלכלית אם לא תהיה השתתפות של 85% מכוח האדם במעגל העבודה.

מיקי לוי: ובהזדמנות זו אני רוצה להבהיר לכם, חברי חברי הכנסת, ששר האוצר בעד שהקצבה הזאת לא תינתן לאנשים עשירים.

מיקי לוי: ידידי חבר הכנסת ברוורמן – חבל שהוא יצא, באמת אני רוחש לו כבוד רב; אני אומר את זה במלוא הרצינות.

מיקי לוי: האמת השנייה שלא נשמעת במסגרת הדיון הציבורי, וחשוב להבהיר אותה, היא כי תקציב המדינה לא קטן ולא קוצץ, אלא גדל ב-22 מיליארד שקל.

מיקי לוי: תקציב החינוך, רק כדי לסבר את האוזן, גדל ב-6 מיליארד, והתוספת של 300 מיליון שקלים לסל התרופות ניתנה גם היא.

קריאה: זה בלוף.

מיקי לוי: זה לא טייס אוטומטי.

מיקי לוי: תירגע.

מיקי לוי: עשינו כל שביכולתנו כדי לא לקצץ – – –

מיקי רוזנטל: – – –

מיקי לוי: תעלה אחר כך ותעביר את זה, מיקי.

מיקי רוזנטל: תעלה, תעלה.

מיקי רוזנטל: מה הגידול הריאלי?

איציק שמולי: מה הגידול הריאלי?

איציק שמולי: מה, אתה מדבר במספרים מוחלטים?

איציק שמולי: – – –

מיקי לוי: אני אבדוק ואני אשיב לך.

איציק שמולי: אה, אז תבדוק לפני שאתה אומר – – –

מיקי רוזנטל: אה, אז תבדוק.

מיקי רוזנטל: מי כתב לך את הנאום?

מיקי רוזנטל: – – –

מיקי לוי: אני.

מיקי לוי: אני.

מיקי לוי: אני כבר שולט בחומר כל כך טוב, מיקי.

מיקי לוי: קצת יותר ממך.

מיקי רוזנטל: אה, באמת?

מיקי לוי: כן.

מיקי רוזנטל: אתה לא יודע – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב אשר, באמת הופעה מרשימה.

מיקי לוי: אני אומר, הופעה תיאטרלית מאוד מרשימה.

מיקי לוי: שיחקת אותה, מה שנקרא.

מיקי לוי: אלא מאי?

מיקי לוי: הנתונים לא כל כך מדויקים.

באמת?

מיקי לוי: ואמרתי כבר, ותקן אותי אם אני טועה, שיהדות התורה הייתה שותפה בקואליציה והייתה אמורה לפקח על עבודת הממשלה.

– – – פעם ראשונה שאני שומע את – – –

מיקי לוי: ולבסוף, פטור בלא כלום אי-אפשר, אני רוצה לסיום לדבר על עוד הבטחה שקיימנו במהלך החודשים האחרונים, מאז נכנסנו לתפקידנו – שוויון בנטל כמובן.

מיקי לוי: מדובר בחוק היסטורי לשוויון בנטל שגיבשה ועדת השרים – –

– – – תדליק את הפנסים – –

מיקי לוי: – – בהובלה של חברי השר יעקב פרי.

– – התחילה ההצגה.

מיקי לוי: אני רוצה לברך בהזדמנות זו את הוועדה ואת השר פרי על עבודה מאומצת, מהירה, ועל הפתרון ההיסטורי שאליו הגיעו.

ספר את זה לריקי כהן.

ספר את זה לריקי כהן.

מיקי לוי: יש בכך משום מזור לאחד הפצעים הפתוחים והכואבים של החברה הישראלית.

מיקי לוי: השירות בצה"ל הוא שירות תובעני, קשה וארוך, שלעתים, כמו שאני ומשפחתי חווינו על בשרנו, משאיר חותם של כאב עצום לכל החיים.

מיקי לוי: לא יכול להיות שיהיו מי מבני הלאום הזה שבגלל אורח חייהם יוצאו מלכתחילה מחוץ לאלונקה וישאירו את משקלה הכבד לשאר.

מיקי לוי: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, הוא כאמור היסטורי, ומתמודד באופן הוגן ואמיץ עם הסוגיה שפחדנו להתמודד אתה במשך יותר מ-65 שנה.

מיקי לוי: אני שמח שיש עתיד חרתה את הערך הזה על דגלה ומקדמת אותו בלי למצמץ ובלי לגמגם.

מיקי לוי: אין בכוונתנו להתפשר על החלת חובת השירות וחוק שירות ביטחון כללי על כלל האוכלוסייה, כפי שגם הופיע בהסכם הקואליציוני.

מיקי לוי: מדובר בצעד הכרחי ביצירת שוויון בחברה הישראלית.

איציק שמולי: אתה כסגן שר תשלם 4,900 שקל בחודש לחייל חרדי?

איציק שמולי: אתה תשלם?

איציק שמולי: אתה מסכים לזה?

איציק שמולי: 4,900 שקל בחודש אתה תשלם?

איציק שמולי: די עם הסיפורים האלה.

מיקי לוי: אני מאמין ומקווה שהמחלוקות תיפתרנה והחוק יעבור במתכונתו בממשלה ובכנסת.

מיקי לוי: אני מבקש לדחות, אדוני, את הצעות האי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא השיב על שלוש הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו הצעת אי-אמון נוספת, מטעם הסיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד: תוכנית הממשלה להסדרת התיישבות הערבים הבדואים בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב כאן הוא שר העבודה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי, המדינה, מאז הנכבה ב-1948, שמה לעצמה יעד לטפל ב"בעיית" הבדואים; כבר המינוח מראה את התפיסה הבעייתית, כי חלק מאזרחי המדינה הם בעיה, נטל על המדינה.

טלב אבו עראר: לצערי, המדינה תמיד מקטגרת את הבדואים תחת מינהלות, ועדות ודוחות יישום שונים.

טלב אבו עראר: יש שתי עובדות שצריך להכיר ברגע שהמדינה מתחילה לחשוב על הבדואים.

טלב אבו עראר: העובדה הראשונה היא כי תמיד צריך להקים מינהלת לעניין הבדואים – כך, למשל, מינהלת החינוך לבדואים, מינהלת הבדואים וכדומה – כי יותר קל לתכנן בחדרים חשוכים את אשר הממשלה זוממת.

טלב אבו עראר: העובדה השנייה היא כי מי שצריך להוביל את התוכניות האלו חייב להיות איש צבא בכיר, עם רקורד מרשים, ורצוי נגד ערבים, או לחלופין איש שב"כ בכיר אשר קצר כמה עיטורים על פועלו, גם נגד הערבים.

טלב אבו עראר: הכוונה האמיתית היא כי הממשלה הגיעה עם עצמה למסקנה שהבדואים מבינים רק כוח, כי אי-אפשר להבין מדרך התנהלות הממשלה דבר אחר, לצערי.

טלב אבו עראר: אני שואל את עצמי, האם מדובר בתכנון מרחב אזרחי, או שמא מה?

טלב אבו עראר: או אולי מדובר במבצע צבאי נרחב שמתכנן לכבוש את כל חלקי הנגב מחדש?

טלב אבו עראר: נכבה חדשה?

טלב אבו עראר: כיבוש חדש?

טלב אבו עראר: אצטט את דבריו הגזעניים והמסיתים נגד הבדואים של פראוור – כי אנחנו לא נשכח את הצהרותיו בשנת 2006, עת היה סגן ראש המועצה לביטחון לאומי – בכנס בהרצלייה; אז אני מצטט את דבריו הגזעניים והמסיתים נגד הבדואים: מדינת ישראל כבר הוכיחה את עצמה בהתנתקות חד-צדדית עם עזה, אני מציע לנקוט אותה מדיניות נגד הבדואים; דבריו של פראוור.

טלב אבו עראר: מי שאומר דברים אלו אינו מבין אלא כוח וגזענות, וכוונות טובות לא הולכות להיות לו.

טלב אבו עראר: משתמעת מהם התנתקות מאזרחי המדינה; נודף מהם ריח של גזענות והסתה לאלימות לכל הדעות.

טלב אבו עראר: חברים, לצערי התוצאה ידועה מראש, ובכל הזדמנות אני מזהיר את ממשלת ישראל ואת מי שאחראים לתוכנית פראוור מפני עימותים שאנחנו לא רוצים בהם, מפני אינתיפאדה שתקום בנגב, בקרב הבדואים.

טלב אבו עראר: אני אתן דוגמה לאפליה בקבלת ההחלטות על-פי מתווה פראוור.

טלב אבו עראר: כך, למשל, הוועדה המרכזית שתדון בתביעת הבעלות ובהשגות התושבים שהממשלה מתכננת להקים מורכבת משישה חברים, באופן הבא: מומחה משפטי אחד רם דרג, יהודי; ארבעה נציגי הממשלה, בטח יהודים; נציג בדואי אחד.

טלב אבו עראר: זה ההרכב שהממשלה מתיימרת לערוך בו הסדר עם הבדואים.

טלב אבו עראר: כך המדינה תעשה צדק.

טלב אבו עראר: באמת מצחיק, הרי תמיד יהיה רוב לממשלה.

טלב אבו עראר: כך או כך תמיד יהיה רוב, והממשלה תעשה אשר ברוחה, ללא רגישות ליַלדי ולילידי אדמה זו.

טלב אבו עראר: למשל ועדת-טרכטנברג, אשר בחנה, בין היתר, את נושא יוקר המחיה ובעיות הדיור, הסתובבה בין האוהלים של אנשי המחאה, התייעצה אתם, שמעה והקשיבה.

טלב אבו עראר: אבל לבדואים המדינה רק שומעת ולא מקשיבה, וההבדל ברור.

טלב אבו עראר: מנחיתים עלינו הנחתות, אין הסכמות, יש הפעלת כוח ויישום.

טלב אבו עראר: אני בז להרכב ועדה זו; אני בז לדרך שבה הממשלה מחליטה להתמודד עם אוכלוסייה ילידת האדמה; אני בז לוועדות המתמנות חדשות לבקרים, אני בז לאנשי השב"כ ולגנרלים שבאים להפעיל כוח על אוכלוסייה מוחלשת, ענייה וכבושה.

טלב אבו עראר: הרי דוח פראוור התיימר ליישם את המלצות ועדת גולדברג, ומעל בימה זו אני מודיע כי דוח פראוור הוא דוח חדש, אשר מתעלם מכל התהליכים שקרו עד כה, ומדובר בדוח עצמאי, חדש, שלא הביא בחשבון שום המלצה, לא ישנה ולא חדשה.

טלב אבו עראר: מתווה זה מסרב להכיר בשום יישוב לא מוכר מאלו שלא מוכרים כיום.

טלב אבו עראר: פראוור מתכנן עקירת יותר מ-40,000 תושבים בדואים מאדמתם וזריקתם לעתיד אפל ועלום, כפי שנעשה לפני כן, בשנים עברו.

טלב אבו עראר: המתווה אינו מכיר בשום בעלות של בדואי על אדמתו שהיא בבעלותו לפני קום המדינה.

טלב אבו עראר: מתווה פראוור הוא מסע הכפשה חדש נגד האוכלוסייה הערבית-בדואית בנגב, דוגמת רבים שהיו בעבר, תוצר של סטריאוטיפים וגזענות נגד הבדואים.

טלב אבו עראר: להזכירכם, הבדואים הם ילידי הארץ, כאן לפני קום המדינה, הם הבעלים בקרקע.

טלב אבו עראר: להזכירכם ולהעיר אתכם מהתרדמת שבה אתם שרויים, הבדואים הם 30% מתושבי הנגב.

טלב אבו עראר: שטח המריבה עם המדינה הוא 5% משטח הנגב.

טלב אבו עראר: אז אני שואל: מאיפה מגיעות הטענות שהבדואים השתלטו על קרקעות המדינה, הבדואים משתוללים בהפרת חוק, הבדואים שודדי אדמות ועוד ועוד?

טלב אבו עראר: מקורן ידוע; מקורן במסע הכפשות ועידוד גזענות נגד הבדואים ילידי ובעלי אדמות אלו.

טלב אבו עראר: במקום שהמדינה תחל בהליך גישור ארוך-טווח שלוקח את צורכי הבדואים הבסיסיים ואורח חייהם המיוחד – במקום זה היא כורכת את הזכויות בהגעה להסדר בעניין האדמה.

טלב אבו עראר: מה הקשר בין שתי זכויות אלו?

טלב אבו עראר: אינני מבין את זה.

טלב אבו עראר: אז על מה המהומה?

טלב אבו עראר: על 5%.

טלב אבו עראר: על זה המדינה מקימה מינהלת?

טלב אבו עראר: על זה המדינה מקימה מטה אחר מטה?

טלב אבו עראר: על זה המדינה ממנה ועדות חדשות לבקרים?

טלב אבו עראר: כנראה יש אבטלה בסקטור הציבורי.

טלב אבו עראר: כנראה נתניהו התחייב יותר מדי למינויים בקרב תומכיו.

טלב אבו עראר: בושה וחרפה למדינת ישראל לרדוף את הבדואים על כמויות כה מזעריות מהנגב – 5%.

טלב אבו עראר: אתם קולטים את זה?

טלב אבו עראר: כל הריב הזה הוא על 5% מאדמות הנגב, וחוות הבודדים, הכובשים האלימים מקבלים כל יום מאות דונמים לידם.

טלב אבו עראר: רק בשנת 2011 אישרה ממשלת ישראל עשרה יישובים יהודיים חדשים באזור ערד.

טלב אבו עראר: לבדואים יש 46 יישובים שהממשלה מסרבת להכיר באחד מהם.

טלב אבו עראר: אני שואל, למה אצל הבדואים הכול נגמר, הכול נעצר?

טלב אבו עראר: כאשר מדובר ביישובים יהודיים, בלחיצת כפתור מאשרים עשרה יישובים.

טלב אבו עראר: דמוקרטיה של 2013.

טלב אבו עראר: אלו הם שני צדי המתרס – שוויון ליהודים וגזענות וגזל מהבדואים.

טלב אבו עראר: למה השוויון נעצר אצל הבדואים?

טלב אבו עראר: למה לא להחיל את אותם כללים להקמת יישוב חדש הן אצל הערבים והן אצל היהודים באותם מדדים?

טלב אבו עראר: עניין הבדואים אינו סוגיה מקומית, אלא מדובר בסוגיה עולמית, אשר מתעניינים בה מסביב לעולם.

טלב אבו עראר: להזכירכם, רק לאחרונה התפרסם דוח של האו"ם אשר דוחה את טענת ישראל כי הבדואים אינם ילידי אדמה זו.

טלב אבו עראר: אני רוצה להתייחס לסוגיית המתנחלים.

טלב אבו עראר: רק להזכירכם, מדובר בכ-325,000 מתנחלים הגרים באזור המכונה אזור C.

טלב אבו עראר: התנחלויות אלה מהוות הפרה של החוק הבין-לאומי ופגיעה בזכויות הפלסטינים ילידי פלסטין על אדמותיהם.

טלב אבו עראר: מתנחלים אלו לא הסתפקו בגנבת אדמות אלו, והם מובילים מסע הרס ואלימות בהעלמת עין מצד הממשלה, במקרים רבים, וללא טיפול ביד ברזל נגד כובשים אלימים אלו, שאין להם שום הצדקה לשבת במקום שהם יושבים.

טלב אבו עראר: הבעיה של המדינה היא 40,000 התושבים הבדואים שגרים על אחוז מזערי מאדמת הנגב, אבל 325,000 מתנחלים אלימים, מחבלים נגד פלסטינים יום-יום, מחבלים בקרקעות, ביבולים כל יום, אינם מהווים בעיה.

טלב אבו עראר: העולם כולו מוקיע את מדינת ישראל וההתנחלויות – מצד אחד – ואת הסבל והניכור התמידי אשר המדינה מטילה על האוכלוסייה הבדואית, בין בהריסת הבתים ובין בהפקעת אדמות ובין בשלילת זכויות ותשתיות בסיסיות.

טלב אבו עראר: כאשר נתניהו אומר "אזרחים שווים", אנחנו מבינים כי הוא מתכוון רק לשוויון בין האזרחים היהודים, המזרחים והאשכנזים, הרוסים והאתיופים, לא בין היהודים והערבים.

טלב אבו עראר: וזה תואם את קרקע המציאות המרה, לצערי.

טלב אבו עראר: ממשלת ישראל משחקת באש, משחקת באש ומעוניינת בהבערת אזור הנגב.

טלב אבו עראר: תוכנית כזאת הרסנית וגזענית לא תעבור; אפילו שיחוקק חוק, לא נכבד, ואנחנו דוחים אותה בשתי ידיים ומבקשים לבטלה לאלתר.

טלב אבו עראר: המדינה טוענת כי הקצתה תקציב של 1.2 מיליארד שקל להשקעה בקידום וצמיחה – –

יוני שטבון: חבר הכנסת אבו עראר, אבקשך לסיים.

טלב אבו עראר: – – כלכליים ביישובים הבדואיים.

טלב אבו עראר: רק שתי דקות.

יוני שטבון: הזמן הסתיים, רק תסיים משפט אחרון בבקשה.

טלב אבו עראר: ולכן אני, קשה לי להתעלם מציטוטים של חלק מהתבטאויות חברי הממשלה הנוכחית באחת מישיבות הממשלה.

טלב אבו עראר: כך, למשל, ראש הממשלה הנכבד אומר – אני מצטט: מטרת ההחלטה ההיסטורית הזאת לשים קץ להתפשטות הבנייה הבלתי-חוקית של הבדואים בנגב ולהביא לשילוב טוב יותר של הבדואים בחברה הישראלית.

טלב אבו עראר: שר הביטחון אומר: המצב הנוכחי הוא טוב רק לקיצונים האסלאמיים – לאן הוא חותר – ולפורעי החוק ולמי שרוצה לנגח את מדינת ישראל, ולכן צריך לשנות מהיסוד – – –

יוני שטבון: אבקש לסיים.

יוני שטבון: חבר הכנסת אבו עראר, זמנך תם.

טלב אבו עראר: אני מסיים בכך – נא לחזור.

טלב אבו עראר: אני קורא לממשלה לחזור בה מהבאת הצעת חוק כזו הרסנית נגד אוכלוסייה שלמה, נגד אוכלוסייה חלשה, לשולחן הכנסת.

טלב אבו עראר: להסיר אותה מסדר-היום.

טלב אבו עראר: ולכן אני מביע אי-אמון בממשלת ישראל ובמי שעומד בראשה, בנימין נתניהו.

טלב אבו עראר: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת אבו עראר.

יוני שטבון: נזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן, חבר הכנסת מאיר כהן, להשיב על הדברים.

יוני שטבון: בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, תוכנית הממשלה להסדרת התיישבות הבדואים בנגב, שאומצה על-ידי הממשלה ב-27 בינואר 2013, חותמת פרק של שנים ארוכות שבמהלכן מונו ועדות, נערכו בדיקות, נבדקו חלופות והועלו הרבה מאוד הצעות.

מאיר כהן: כל אלה הבשילו להחלטת הממשלה אשר אימצה את הדין-וחשבון של השר מנחם בגין, שבו הוצג, בעקבות מסקנות ועדת גולדברג – – –

ראובן ריבלין: בני בגין.

מאיר כהן: בני בגין.

מאיר כהן: סליחה, בני בגין, ייבדל לחיים ארוכים.

מאיר כהן: – – – בעקבות מסקנות ועדת גולדברג, פתרון כולל לסוגיה הסבוכה שאת הפתרון שלה, חברי חברי הכנסת, אין שום דרך לדחות.

מאיר כהן: עכשיו צריך למצוא פתרון.

מאיר כהן: הפתרון נשען על שלושה מרכיבים איתנים: 1.

מאיר כהן: תקציב לשיפור התשתיות הפיזיות ולחיזוק חברתי-כלכלי של הנגב בכלל ושל הפזורה הבדואית; 2.

מאיר כהן: האצת התכנון והפיתוח לשם הסדרת ההתיישבות של הבדואים בנגב; 3.

מאיר כהן: מנגנון שיקבע בחוק את הסדרת תביעות הבעלות של הבדואים על קרקעות בנגב.

מאיר כהן: לשם כך תביא הממשלה לאישור הכנסת את הצעת החוק שהונחה היום, לאחר שוועדת השרים לחקיקה אישרה אותה פה-אחד בישיבתה ביום 6 במאי 2013.

מאיר כהן: ההסדרים שבהצעת החוק הם פשרה מועילה בין השיקולים השונים, תוך מיצוי סביר של יכולת המדינה, במגבלות משאביה בקרקע ובכסף, ובהתאם לתוכנית המתאר של מטרופולין העיר באר-שבע.

מאיר כהן: הבדואים בנגב, המונים היום יותר מ-200,000 איש, הם אזרחים שווי זכויות ואזרחי המדינה הזאת, ואין שום ערעור – ואף אחד לא מערער – על הזכויות שלהם.

מאיר כהן: ככאלה הם זכאים, כמו כל אזרח, למסגרת כלכלית וחברתית שתאפשר להם לממש את כל ההזדמנויות שעומדות בפני כל אזרח במדינת ישראל.

מאיר כהן: אבל לצערי הרב – ואני חי שם, הבדואים במדינת ישראל הם הקבוצה הענייה ביותר, חברי חברי הכנסת, הענייה, הענייה, הענייה ביותר במדינת ישראל – –

באסל גטאס: הכי עניים אלה שגרים – – –

מאיר כהן: – – ולעונייה נלוות בעיות חברתיות הדורשות תיקון יסודי.

מאיר כהן: הממשלה פועלת כדי לאפשר לבדואים להיחלץ מהמצב הזה ולהעניק להם, ובמיוחד לדור הצעיר – ואני מבקש מכם לשמוע את הנתונים הבאים, חברי: 120,000 איש בפזורה הבדואית הם מתחת לגיל 18, ואליהם מתווספים בעשור הקרוב עוד רבבות ילדים, חבר'ה צעירים.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לתת להם את הכלים הדרושים כדי להתמודד בהצלחה עם החיים ועם אתגרי העתיד.

מאיר כהן: עכשיו, חברי, יש חלון הזדמנויות שאין להחמיץ אותו.

מאיר כהן: פיתוח הנגב הוא אחת המשימות הלאומיות החשובות בעשור הקרוב, והממשלה החליטה לקדמו בדרכים שונות.

מאיר כהן: הפיתוח מתבסס, בין השאר, על תוכנית המתאר, כמו שציינתי, מטרופולין באר-שבע, המשמשת מסגרת אזורית לתכנון מפורט, על פיתוח יישובים קיימים וחדשים ועל העברת מחנות צה"ל לאזור הנגב.

מאיר כהן: הסדרת ההתיישבות הבדואית במסגרת תוכנית כוללת מהווה חלק אינטגרלי וחשוב ביותר של מאמץ הפיתוח.

מאיר כהן: כל מה שאנחנו מנסים לעשות הוא להבטיח שהבדואים ייהנו מהמשאבים שיוזרמו לנגב ושהזדמנויות התעסוקה – אזורי התעסוקה המרחביים לא יפסחו עליהם.

מאיר כהן: רווחתם של הבדואים היא רווחתו של הנגב.

מאיר כהן: שום דבר בנגב לא יצליח אם רווחתם של הבדואים תיפגע, או אם אנחנו לא נעשה למענם.

מאיר כהן: זה אזור אחד עם תושבים יהודים ובדואים.

מאיר כהן: כולם צריכים ליהנות מהמגורים שם ולטפל בהם כמו שצריך.

מאיר כהן: המלאכה מרובה והזמן קצר.

מאיר כהן: לפנינו הזדמנות מיוחדת לפיתוח תנאים שיאפשרו לקהילת הבדואים בנגב להשתלב בשגשוג הצפוי באזור הזה.

מאיר כהן: הפתרון הנדרש לשם כך הוא סבוך ורב-פנים.

מאיר כהן: זה לא דבר פשוט, ועל מורכבותו עמדה ועדת גולדברג בציינה, ואני מצטט מהדוח: מתחייב פתרון מערכתי ומשולב בנושא קרקע, תכנון התיישבות, תעסוקה וחינוך.

מאיר כהן: ואלה משולבים ביצירת תנאי חיים חדשים וטובים באלה המוכרים, ובלא-מוכרים שיוכרו.

מאיר כהן: עם המציאות שבה חיים הבדואים היום בנגב אין להשלים.

מאיר כהן: וכדי לשנות אותה נדרש מאמץ, הן מצד הממשלה והן מצד ציבור הבדואים.

מאיר כהן: הזמן המאפשר עדיין פתרון יעיל ומציאותי של הבעיה הולך ואוזל.

מאיר כהן: אין לצפות לפתרונות מוחלטים שירצו את הכול.

מאיר כהן: בלשונו של כבוד השופט גולדברג בדוח הסיכום: נחוצה יוזמה תכליתית מעבר לפן המשפטי, שתוביל לפתרון הוגן ובר-ביצוע של המאבק על הקרקע והמחלוקת על ההתיישבות.

מאיר כהן: הממשלה מציעה עתה יוזמה תכליתית מאין כמוה, המתבטאת בתוכנית כוללת לפתרון הסוגיה הקשה זו.

מאיר כהן: אנו מצויים כעת בשעת כושר המאפשרת, עדיין, פתרון.

מאיר כהן: את ההזמנות הזאת, חברי, אין להחמיץ.

מאיר כהן: אפשר להתווכח, אבל אין להחמיץ את ההזדמנות הזאת – –

טלב אבו עראר: ויכוח – –

מאיר כהן: – – שכן המענה שהממשלה – – –

טלב אבו עראר: – – אבל לא בכפייה, לא בכפייה.

מאיר כהן: בבקשה, שמעתי אותך.

טלב אבו עראר: לא לעשות משהו בכפייה – – – כולנו – – –

מאיר כהן: עוד שני משפטים אני מסיים, ותוכל להגיד.

מאיר כהן: אני מבקש, אני כיבדתי אותך.

מאיר כהן: אמרתי, את ההזדמנות הזאת אין להחמיץ, שכן דחיית המענה שהממשלה מציעה בתירוצים שונים, תוך העלאת האשמות שאין להן בסיס במציאות, תחריף מאוד את קשיי המציאות, עד כדי יצירת מבוי סתום.

מאיר כהן: אם אנחנו לא נקבל את ההצעה הנדיבה והטובה הזאת – ותאמינו לי, חברי, זאת הצעה טובה ונדיבה – –

יוני שטבון: זו באמת הצעה נדיבה.

מאיר כהן: – – אנחנו נגיע למבוי סתום.

באסל גטאס: בגלל זה – – –

מאיר כהן: אני מציע לכל חברי הכנסת המבינים הן את חומרת המצב – אני מציע לכל חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: זאת הזדמנות, רבותי – – – זאת הזדמנות שלא הייתה במשך 65 שנים.

ראובן ריבלין: פעם ראשונה הממשלה מנסה להתייחס – – –

מאיר כהן: אני מסכים אתך לחלוטין, אדוני.

מאיר כהן: אני מציע לכל חברי הכנסת המבינים – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: אני מאוד מבקש.

מסעוד גנאים: – – –

באסל גטאס: – – –

ראובן ריבלין: אל תעשו פוליטיקה מזה.

אברהים צרצור: – – –

מסעוד גנאים: חמש שנים גוזלים – – –

יוני שטבון: חברים, השר יסיים, אחרי זה בדיון האישי תוכלו להצטרף אם תרצו.

מאיר כהן: אני אומר לכם – – –

ראובן ריבלין: – – –

מאיר כהן: אני אומר לכם מעומק לבי – חבר הכנסת ריבלין – אני גר שם.

מאיר כהן: באמת, לבי לבי למצבם הקשה של הבדואים, ואני חי את זה יום-יום, ואני עושה כמיטב יכולתי.

מאיר כהן: אני אומר לכם שזאת הזדמנות פז.

מאיר כהן: היו שותפים לדבר הזה.

מאיר כהן: נתווכח, יש ועדות, נשב.

מאיר כהן: אבל טובתכם היא לנגד עינינו.

מאיר כהן: ואני מאוד מבקש מכל החברים להסיר את הצעת האי-אמון הזאת ולהצביע נגד הצעות האי-אמון בממשלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לשר, חבר הכנסת מאיר כהן.

יוני שטבון: אנחנו נעבור לדיון האישי.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת ממפלגת העבודה מיקי רוזנטל.

יוני שטבון: ואחריו – חבר הכנסת שמעון סולומון, בבקשה.

יוני שטבון: רק להקפיד בבקשה על שלוש דקות.

יוני שטבון: דיון סיעתי, סליחה.

יוני שטבון: דיון סיעתי בהצעת אי-אמון.

מיקי רוזנטל: מישהו מחברי הכנסת שכח את המשקפיים פה.

יוני שטבון: השר מאיר כהן?

מיקי רוזנטל: אדוני השר, המשקפיים שלך.

מיקי רוזנטל: חשוב ביותר.

מיקי רוזנטל: כעיוור אל עיוור.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

מיקי רוזנטל: מה שלא יעזור לך להימלט מהביקורת שלי, אדוני שר הרווחה.

מיקי רוזנטל: אני עוד לא ראיתי מפלגה מוזרה כמוכם, יש עתיד.

מיקי רוזנטל: באמת.

מיקי רוזנטל: אתם מסתכלים בעיניים בוערות, ומבטיחים לשמור על המעמד הבינוני, וביד השנייה אתם מניפים גרזן וחותכים לו את הראש.

מיקי רוזנטל: תגידו, אתם יצאתם מדעתכם?

מיקי רוזנטל: אתם מאמינים לשקרים של עצמכם?

מיקי רוזנטל: באמת.

מיקי רוזנטל: ראיתי אתכם מתפתלים היום בוועדת הכספים – זה מע"מ, זה לא טוב מע"מ, זה לא טוב, ומצביעים; תפסיקו לייבב, תגידו את האמת לציבור, ודי.

מיקי רוזנטל: זה לא עובד ככה.

מיקי רוזנטל: חלאס.

מיקי רוזנטל: אתם אמרתם פוליטיקה חדשה, שהלב שווה לראש, שווה למילים.

מיקי רוזנטל: זה פשוט לא ייאמן.

מיקי רוזנטל: וכל העניין הזה, המשעשע, עם השוויון בנטל, שלא הבנתם בכלל את מה שאתם אומרים.

מיקי רוזנטל: אנשים לא רוצים שוויון בנטל.

מיקי רוזנטל: אנשים רוצים הוגנות.

מיקי רוזנטל: וכשאתם באים עם הצעות מצחיקות כאלה, שאין בהן שום הגינות – לא כלפי החרדים, כי לא באמת דיברתם אתם, כי יש שינויים דרמטיים בחברה החרדית, ואתם יודעים את זה.

מיקי רוזנטל: ואם הייתם מידברים אתם – הידברות זה דבר טוב.

מיקי רוזנטל: גם עם הבדואים.

מיקי רוזנטל: כדאי לכם להתחיל לדבר עם חלקים שלמים של האוכלוסייה הישראלית, שהם שווים לא פחות מכם ויש להם זכויות לא פחות מלכם.

מיקי רוזנטל: ואתם לא המצאתם את החוכמה, ואין לכם מונופול לא על האמת ולא על שום דבר.

מיקי רוזנטל: והתחושה הזאת שאתם תנהלו את העולם כי אתם מבינים יותר טוב – די, נמאס ממנה.

מיקי רוזנטל: פשוט נמאס.

מיקי רוזנטל: אז לא רוצים שוויון בנטל, אנשים רוצים הגינות.

מיקי רוזנטל: הגינות.

מיקי רוזנטל: והגינות זה לא שאומרים "אנחנו נגן על מעמד הביניים" ואחר כך – אני לא רוצה להשתמש במילים לא יפות פה מעל הדוכן – עושים לו את מה שאתם עושים.

מיקי רוזנטל: הגיע הזמן שתגידו מה אתם באמת חושבים.

מיקי רוזנטל: שנדע.

מיקי רוזנטל: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת שמעון סולומון, ואחריו – חבר הכנסת זבולון קלפה.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר אתכם על ועדת פרי.

שמעון סולומון: ועדה זו ישבה בחודשים האחרונים ועשתה לילות כימים על תוכנית רב-שנתית לשילוב האוכלוסייה החרדית בשירות האזרחי והצבאי.

שמעון סולומון: תוכנית זו מחוללת תיקון ועושה צדק חברתי היסטורי, גם אם זה קורה – כשזה יקרה – אחרי 65 שנה שבהן הצדק לא נעשה.

שמעון סולומון: שילוב האוכלוסייה החרדית בשירות האזרחי ובצבא יביא להשתלבות כוללת של אוכלוסייה זו בחברה הישראלית בכלל ובשוק העבודה בפרט.

שמעון סולומון: מי שחושב שרק השירות הצבאי הוא הדבר הכי חשוב – בעינינו זה אמצעי.

שמעון סולומון: הדבר המרכזי והחשוב שאנחנו מכוונים אליו זה המשך ההשתלבות בעבודה ובחיי האזרחים בכלל, כשווים בין שווים.

שמעון סולומון: זו הייתה ההבטחה הגדולה של יש עתיד לציבור, ולכן גם קיבלנו תמיכה.

שמעון סולומון: אני חושב שזה היה אחד הנושאים הראשונים והמרכזיים שהרמנו, דרך אגב.

שמעון סולומון: ובסופו של דבר, בסוף התהליך, ראיתם גם את התמיכה שקיבלנו, וזה אומר הרבה, באיזה כיוון – סימן שקלענו לרצון הציבור.

שמעון סולומון: ואת ההזדמנות העומדת היום בפתח אסור לנו לפספס.

שמעון סולומון: התוכנית מדברת בעיקרה על הדברים הבאים: מספר החרדים המשרתים יעלה כבר בשנה הקרובה בהדרגה עד ליישום מלא של החוק בשנת 2016, שזה בעצם הטווח.

שמעון סולומון: 3,300 אזרחים חרדים יתגייסו לשירות לאומי ולצבא – – –

יוני שטבון: אגב, נתקן, נכון להיום, זה 2017.

שמעון סולומון: תקן אותי אחר כך.

שמעון סולומון: זה מה שידוע לי כרגע.

מיקי רוזנטל: לוועדה עוד לא ידוע.

שמעון סולומון: בסדר.

שמעון סולומון: לכן אני אומר, בואו נשאיר את זה – –

מיקי רוזנטל: מתי אתם פורשים מהפוליטיקה?

מיקי רוזנטל: מתי אתם פורשים?

שמעון סולומון: – – יהיו תיקונים.

מיקי רוזנטל: באמת, סולומון, מתי אתם פורשים?

מיקי רוזנטל: כי זה לא יתקבל.

שמעון סולומון: תן לי לסיים – –

יוני שטבון: בבקשה, חבר הכנסת סולומון.

שמעון סולומון: – – ואחר כך תוכל להעיר.

שמעון סולומון: בתוך שלוש שנים – 3,300 ב-2014, 4,500 בשנת 2015, ו-5,200 בשנת 2016.

שמעון סולומון: זאת אומרת, בתוך שלוש שנים, המטרה היא לגייס מעל ל-70% שישרתו בצורה מכובדת, ותהיה חלוקת אחריות.

שמעון סולומון: אני גם לא אוהב את המילה שוויון בנטל, אלא חלוקת אחריות, כי זה מתבקש.

שמעון סולומון: ישיבות ההסדר – – –

יוני שטבון: אני מבקש לסיים.

יוני שטבון: משפטים אחרונים בבקשה.

שמעון סולומון: תן לי רק לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

שמעון סולומון: ישיבות ההסדר – תקופת השירות תוארך ל-17 חודשים, ומסלולי ישיבות ההסדר ייפתחו גם לאוכלוסייה החרדית, כי אחים אנחנו, כמובן.

שמעון סולומון: תוקם ועדה למעקב שתפקח על יישום החוק, כלקח מאי-יישום חוק טל במלואו.

שמעון סולומון: אחריות שווה היא בעיה לאומית ערכית, ולא בעיה פרטית של יש עתיד.

שמעון סולומון: חובת השירות היא לב-לבה של ועדת פרי, ויש עתיד לא מתכוונת לוותר על ההבטחה המרכזית לציבור.

שמעון סולומון: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת שמעון סולומון.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת זבולון קלפה, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יוני שטבון: בבקשה.

קריאה: – – –

יוני שטבון: התחלפתם?

יוני שטבון: תודה.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

זבולון כלפה: צהריים טובים, אני, ברשותכם, בחרתי לעסוק דווקא בסוגיה של החוק להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

זבולון כלפה: זה לא סוד שמבחינתי לא הייתי שמח במיוחד על אופן ההתנהלות של הדברים.

זבולון כלפה: אני חושב שהדברים היו צריכים להתנהל בצורה אחרת, אבל בסופו של תהליך הובלנו ותמכנו בדבר הזה בוועדת השרים.

זבולון כלפה: חשוב לי להגיד לך פה, חבר הכנסת רוזנטל, שזה יותר משנתיים ימים כמעט אנחנו מארחים במועצה האזורית אצלנו את השיח שמתקיים עם האוכלוסייה הבדואית, מלווים גם את נציגי הממשלה, גם את נציגי הבדואים, מתקיימים אין-סוף מגעים, ומפגשים רבים מאוד, כדי לפתור את הבעיה.

זבולון כלפה: בתור אחד – סליחה רגע.

זבולון כלפה: סליחה, סליחה, שנייה אחת.

מיקי רוזנטל: ישבתי עכשיו עם השר בגין במשך שעה, ונכון שישבתם 600 פגישות עם בדואים, הוא בעצמו ישב.

מיקי רוזנטל: אבל הוא השמיע והוא לא שמע.

מיקי רוזנטל: יש הבדל בין הידברות – – –

זבולון כלפה: אז אני רוצה לומר לך, מיקי ידידי, שבתור אחד שנולד בנגב, חי בנגב, ובעזרת השם גם אחרי מאה-ועשרים יישאר בנגב, אני רוצה לומר לך שהגיע הזמן שהנושא הזה יטופל בצורה אמיתית ויסודית.

זבולון כלפה: אני אומר עוד הפעם, יכול להיות שפתרונות יש כאלה ואחרים, אבל קודם כול, עכשיו העגלה הזאת מתחילה לנסוע.

מיקי רוזנטל: אני מסכים.

זבולון כלפה: כדי לחדד את הדברים – לפני שבע שנים בערך הוקמה מועצה אזורית שנקראת אבו-בסמה, שפוצלה – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה להגיד לך, לא היה אדם כמו בני בגין ששמע כל כך הרבה, אפילו יותר ממה שהשמיע, והוא השמיע הרבה.

זבולון כלפה: תכף אני אתייחס גם לנקודה הזאת.

ראובן ריבלין: – – – אתם משחקים בפוליטיקה ופוגעים בבדואים.

זבולון כלפה: אני חושב שבסופו של דבר, כשמסתכלים – – –

עיסאווי פריג': – – –

ראובן ריבלין: אני אומר לו.

זבולון כלפה: – – – כשמסתכלים על התמונה בכללותה, בסופו של תהליך – – –

ראובן ריבלין: זחאלקה אף פעם לא רצה להשתתף בסיפור.

ראובן ריבלין: זחאלקה לא רצה להשתתף בסיפור.

עיסאווי פריג': אני שירתתי שם.

עיסאווי פריג': 15 שנה הייתי באזור הזה.

זבולון כלפה: אז אני רוצה לומר לך, אני חי שם 50 שנה, גם באזור המזרחי, גם באזור המערבי, מכיר טוב מאוד את האזור, ואני חושב שטובתה של האוכלוסייה הבדואית גם כן, שהגיע הזמן שהנושא הזה באמת יוסדר, שיגורו בבתים נורמליים וטובים כמו בתראבין, כמו ברהט בשכונה הדרומית עכשיו, מי שמכיר שם את 4,500 יחידות הדיור בשכונה הדרומית, מעבר לכביש שם, באזור של אזור התעשייה עידן-הנגב.

זבולון כלפה: בסך הכול אני חושב, התוכנית הזאת, מבחינתי אישית, היא בוודאי לא המיטבית, אבל אני חושב שהיא תהליך שמתחיל להכניס את העסק להסדרה.

זבולון כלפה: אלא מה?

זבולון כלפה: שזה מחייב אותנו גם, כממשלה, בסופו של דבר, להגיע סוף-סוף גם למשילות בעניין.

זבולון כלפה: זאת אומרת, זה לא רק צד של מקל, אלא צד של גבולות וגדרים, וזה חלק מהבעיה שקיימת שם; מי שמסתובב ביישובי אבו-בסמה מודע לבעיה – יש שם לא מעט בעיות – שהדברים האלה נובעים בעצם מחוסר החלטה שלנו, מחוסר שלטונוּת או משילות של הממשל עד היום.

זבולון כלפה: אני חושב שבסך הכול, באמצעים שקיימים היום, במערכת השלמה של אותה חקיקה שקידם השר בגין יחד עם צוות שלם, עם מערך שלם – ודרך אגב, יש שם רשות גדולה שמוקפת בהרבה מאוד אנשים, שברוך השם מתחילה לעסוק גם בתכנון וגם בעיצוב של הדברים – אני מאמין שבזמן הקרוב נראה תמורה ושינוי.

זבולון כלפה: זה לא תהליכים שמשתנים כל כך מהר, כי לשנות מציאות של עשרות שנים – ואני לא מגזים, עשרות שנים – ייקח כנראה כמה שנים לשנות את הדבר הזה.

זבולון כלפה: אבל הגיע הזמן שנקבל את ההחלטה, עם כל הקושי והכאב, ודרך אגב, לא רק לטובתה של האוכלוסייה היהודית בנגב; בעיקר לטובתה של האוכלוסייה הבדואית בנגב.

יוני שטבון: בבקשה לסיים.

זבולון כלפה: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון קלפה.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יוני שטבון: בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, חברי מיש עתיד, אני חייב להגיד לכם משהו.

יצחק וקנין: אני מבין שהנושא של השוויון בנטל יעסיק אותנו בימים הקרובים מבוקר עד ערב, כי אתם תדברו רק על זה.

יצחק וקנין: זה הדבר שמעניין אתכם יותר – זה נותן לכם את התהודה הציבורית שאתם צריכים.

יצחק וקנין: מה אתם תגידו לציבור על הפריפריה?

יצחק וקנין: מה אתם תגידו לציבור, לשכבות הביניים, לאותו מעמד ביניים שאתם מייצגים?

יצחק וקנין: החוק שעמלנו עליו ימים ולילות, חוק שנתן סיוע באזור הפריפריה ל-32 יישובים, אתם הבאתם אותו היום בחוק, לבטל אותו.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להגיד כמה אני עמלתי בכנסת הקודמת על החוק הזה; כמה ישיבות, רבותי; איזה סיבובים עשינו כדי להכריח את האוצר להגיע לחקיקה בנושא הזה.

יצחק וקנין: ומה אתם עושים?

יצחק וקנין: היום באתם וביטלתם את החוק הזה.

יצחק וקנין: מאות ואלפים, רבותי, עומדים עם המשכנתה לקבל את הסיוע של 60,000 שקל.

יצחק וקנין: אתם כנראה לא מבינים לאן אתם מדרדרים את אותן שכבות שאתם כביכול רוצים לייצג, או אמרתם שאתם רוצים לייצג.

יצחק וקנין: מה אתם תגידו להם, רבותי?

יצחק וקנין: עזבו את השוויון בנטל, נגמר.

יצחק וקנין: מה תגידו לציבור הזה, שאתם דואגים לו? רבותי, אתם לא מבינים.

יצחק וקנין: לא רק זה.

יצחק וקנין: עוד באתם ואמרתם לאותם משפרי דיור: נוסיף עליכם עוד מס, נעמיס על הגמל, מה יש, כמה שאפשר להעמיס עליו.

יצחק וקנין: בסוף הוא יתרסק.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא יעזור.

יצחק וקנין: אתם תצטרכו לעמוד מחר מול הציבור הזה.

יצחק וקנין: לא רק אנחנו, לא רק החרדים.

יצחק וקנין: רבותי, זה ייגמר, עוד מעט ייגמר הנושא של החרדים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, על זה נאמר:

אבישי ברוורמן: נתניהו ייסר אתכם בשוטים ואני, לפיד, אייסר אתכם בעקרבים.

יצחק וקנין: בעקרבים, ודאי, רואים את זה יום-יום.

יצחק וקנין: ומספרים לנו סיפורים: מחר יהיה טוב, עוד שנה, עוד שנתיים.

יצחק וקנין: רבותי, מה שאתם עושים זה חורבן על מעמד הביניים.

יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה.

יצחק וקנין: אתן לכם דוגמה.

יצחק וקנין: אני גר על גבול הצפון.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם, רבותי, דירה בשלומי, שפעם שכרו אותה ב-1,200 שקל, היום בפחות מ-2,800 אין דירה בשלומי.

יצחק וקנין: שלומי, רבותי.

יצחק וקנין: שלא לדבר על רכישה – דירה שעלתה 200,000–250,000 עולה היום 700,000 שקל.

יצחק וקנין: אני לא מבין אתכם, לאן אתם לוקחים את זה?

יצחק וקנין: למי ביטלתם?

יצחק וקנין: למי ביטלתם את זה, רבותי?

יצחק וקנין: למי ביטלתם?

יצחק וקנין: בחוק עכשיו אתם באים ומבטלים את אותה הטבה שנתנו לאותם זוגות צעירים.

יצחק וקנין: לא לבעלי דיור, רבותי, חסרי דיור, מעמד ביניים.

יצחק וקנין: ואתם מספרים לנו סיפורים.

יצחק וקנין: כל מה שיש לכם זה השוויון בנטל?

יצחק וקנין: גם זה ייגמר, רבותי.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת דוד צור.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: רק להקפיד, עד שלוש דקות בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם סיפור שהיה או לא היה, אני לא זוכר, אבל תחליטו אתם לבד.

משה גפני: ישבו באיזה בית בתל-אביב ועשו חשבון שאם ראש המפלגה ייקח את משרד האוצר יכולה להיות בעיה גדולה – ישבו באיזה ישיבה סודית כזאת ועשו חשבון – – –

ראובן ריבלין: היית שם?

משה גפני: לא.

משה גפני: – – – ועשו חשבון שהולכים להיות פה דברים שבאמת יפגעו במעמד הביניים באופן כזה שלא היה מאז קום המדינה.

משה גפני: למשל, מה שאמר חבר הכנסת וקנין.

משה גפני: היום היה דיון בוועדת הכספים, ישב שמה שר השיכון אורי אריאל והוא אמר: זאת שערוריית עולם, תילחמו נגד זה; זה שביטלו את המענקים בפריפריה.

משה גפני: ביטלו את המענקים בפריפריה.

משה גפני: מעמד הביניים.

משה גפני: לוקחים כסף ממשפרי דיור.

משה גפני: בן-אדם יש לו דירה, נולד לו ילד, נולדו לו שני ילדים, הוא רוצה לבנות עוד דירה – ככה, אדם מן השורה.

קריאה: מעמד הביניים.

משה גפני: מעמד הביניים.

משה גפני: מטילים – – –

לא עוד דירה.

משה גפני: לא, עוד חדר, עוד חדר.

אברהם מיכאלי: לא, הוא רוצה גם להקטין את הדירה שלו.

משה גפני: הכול הכול הכול.

משה גפני: בקיצור, מי שרואה את חוק ההסדרים – והיום מביאים את העלאת המע"מ.

משה גפני: כמובן, אנחנו צועקים יש אלטרנטיבות – שום דבר לא מעניין.

משה גפני: ישבו באותה דירה ועשו חשבון איך פותרים את הבעיה.

משה גפני: הרי הבטחנו לדאוג למעמד הביניים, הבטחנו שיהיה פה יותר טוב, מה יעשו לנו.

משה גפני: אמרו: יש פתרון, יש לנו מזל שבמדינת ישראל יש חרדים.

משה גפני: וכשיש חרדים אנחנו את כל האש נעיף עליהם – שוויון בנטל.

משה גפני: עמד פה חבר הכנסת סולומון – אני התגלגלתי מצחוק – כמה חרדים יהיו.

משה גפני: זה מה שאמרו להם לדקלם.

משה גפני: תדקלמו, אמר באותה ישיבה סודית בתל-אביב, אמר ראש המפלגה; זה שיבחר אותם גם בבחירות הבאות, אם בכלל תהיה מפלגה.

משה גפני: הוא אמר להם: תגידו הכול ועדת פרי, החרדים, תעשו חשבון, כמה יהיו בשנה הבאה, כמה יהיו בעוד שלוש שנים.

משה גפני: דרך אגב, הם גורמים נזק למי שמצוי בעניין הזה; הכותרות האלה גורמות נזק שאי-אפשר לתאר אותו, מי שמכיר תהליכים שקורים בציבור החרדי.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד לכם, אני יהודי מאמין.

משה גפני: אנחנו משחקים באש.

משה גפני: ושתדעו ותקבלו שאנחנו מאמינים בזה.

משה גפני: כשלא פגעו בתורה היה שקט, שקט ביטחוני גם, סוריה הייתה מדינה רחוקה.

משה גפני: היה שקט.

משה גפני: דירוג האשראי של ישראל עלה.

משה גפני: מבחינה כלכלית היינו במצב מצוין.

משה גפני: התחילו לפגוע בתורה, סוריה נהייתה קרובה, טילי "תישרין" מכוונים לתל-אביב.

משה גפני: אני מאמין בזה באמונה שלמה.

משה גפני: כמוני יש אלפים, מאות אלפים ואולי מיליונים בעולם שמאמינים בזה.

משה גפני: פגעו בתורה – דירוג האשראי של ישראל יורד.

משה גפני: אין חוכמות בעניין הזה, לא קרה לכלכלה הישראלית שום דבר.

משה גפני: פגעו בתורה, מדברים על החרדים, צריך לשלב אותם בחברה.

משה גפני: לא שמעתי נואם אחד שיגיד שבחינוך הממלכתי בישראל יש אלימות, שלא יודעים מה זה יהדות, שלא יודעים מה זה תורה, לא יודעים מה זה תנ"ך.

משה גפני: מילה לא אומרים, רק אותנו לחנך.

משה גפני: תשכחו מזה שתחנכו אותנו, לא נשנה כמלוא הנימה.

משה גפני: תשנו אתם – איך שאתם מתנהלים.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת דוד צור, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור, מה יש לך לומר להגנתך?

דוד צור: אני אומר, להתקפתי, תכף.

יוני שטבון: בבקשה, שלוש דקות.

דוד צור: ידידי גפני, קודם כול, אני רוצה להגיד לך, אני לא משפטן, אבל מהקריירה הקצרה שלי בכחולי המדים; שמעתי אותך, שמעתי את חבר הכנסת טלאל – על גבול האיומים.

דוד צור: כל הזמן מהלכים אימים.

דוד צור: אני אגב לא אוהב את המילה שוויון בנטל – לא, איימת עלינו בטילים מסוריה שיבואו אלינו, דירוג האשראי שירד.

מותר לו להאמין, מה קרה?

משה גפני: – – –

דוד צור: למה איומים?

דוד צור: אני אומר: למה איומים?

משה גפני: אני מספר לך מה שאני מאמין.

דוד צור: אני הבנתי.

דוד צור: עכשיו, אני רוצה לומר ככה: תראה, א.

דוד צור: אני – –

משה גפני: אם זה איום אז זה איום.

משה גפני: אני מאמין בזה.

דוד צור: – – לא רואה בכלל בשירות, ואני חושב שהרבה מאוד מחברי כאן כמי שדווקא שירתו כל חייהם הבוגרים – אני רואה בזה זכות.

דוד צור: זו זכות גדולה ביותר לשרת את מדינת ישראל במדים או בציבור.

דוד צור: ואני מאוד מעריך את הציבור שלך כמי שעבד שנים קרוב אליהם – בתרומה שלו, בעשייה שלו.

דוד צור: אני חושב שאתם עושים נזק, אני חושב שגם חלק מה – אגב, אני מסכים עם חלק קטן מהדברים שאמרת על ההצהרות, שהם באמת גורמים נזק אם רוצים להביא, ואני בעד הידברות כדי לבוא בסופו של דבר לאיזשהן הבנות כדי שתהיה פה תרומה משותפת.

דוד צור: זו זכות גדולה לשרת גם במדים וגם באזרחי.

דוד צור: לחבר הכנסת טלאל שדיבר פה.

דוד צור: אני חושב שיש כאן הזדמנות – – –

עפו אגבאריה: איזה טלאל?

קריאה: אבו עראר.

עפו אגבאריה: טלב אבו עראר.

דוד צור: כן, נכון.

יוני שטבון: טלב אבו עראר.

דוד צור: טלב אבו עראר.

דוד צור: אני חושב שיש פה חלון הזדמנויות – למה, יש עוד אחד?

חנא סוייד: אחד מהערבים פה.

דוד צור: לא, ממש לא.

דוד צור: אני, קודם כול, מכבד אותם מאוד.

דוד צור: ואני חושב שיש פה חלון הזדמנויות נדיר שבו מציעים פתרון מעשי שישרת את רוב הציבור; אולי לא את הנבחרים, אבל ישרת את רוב הציבור הבדואי.

דוד צור: אנחנו רואים שם תופעות קשות מאוד, תנאי חיים קשים ביותר, חוסר בעצם בפיתוח, באיזה מלכוד שבו פעם אחת, מכיוון שהם לא בהתאם לתב"ע אז לא מפתחים ואנשים מרגישים מתוסכלים – יכול להיות שבצדק; יש קיפוח לאורך שנים.

דוד צור: מצד שני, גם האחיזה שלהם בקרקעות שהן לא קרקעות חוקיות.

דוד צור: בסופו של דבר, חוסר ההסדרה חוזר כבומרנג.

דוד צור: ולכן דווקא מאירועי האלימות הקשים שהיו שם בסוף השבוע האחרון, וטוב עשתה משטרת ישראל, המפכ"ל והשר לבט"פ, שקיבלו את ההחלטות שקיבלו, אולם גם החברה הבדואית צריכה לבדוק את עצמה.

באסל גטאס: על איזה אירועים אתה מדבר?

דוד צור: אני מדבר על הרצח הנורא של שני התינוקות.

באסל גטאס: מה זה קשור?

דוד צור: זה קשור, אני קושר את הדברים, כי בסוף אני חושב שצריך גם בתוך החברה הבדואית להגיע להסדרה של האירועים כדי לקבל שירותי משטרה, שירותים רפואיים, בתי-ספר וכל דבר אחר.

באסל גטאס: מקבלים את השירותים, באים הורסים.

דוד צור: לא, מקבלים את זה הרבה פחות טוב.

באסל גטאס: באים והורסים.

דוד צור: אני אומר:

דוד צור: ההסדרה הזאת טובה לכם.

דוד צור: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת דוד צור.

יוני שטבון: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גאנם – ראנם.

מסעוד גנאים: ע'נאים.

יוני שטבון: גנאים.

יוני שטבון: אז תתחיל לשים על הגימ"ל את הפסיק הקטן למעלה.

יוני שטבון: כן, את הפסיק הקטן.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: ע'ין.

יוני שטבון: ע'ין.

חנא סוייד: היושב-ראש לשעבר, סגני היושב-ראש צריכים ללמוד את שמות חברי הכנסת הערבים, לבטא אותם נכון.

יוני שטבון: קיבלנו את ההערה.

חנא סוייד: כי זה לא יפה.

חנא סוייד: צריך להגיד שמות ככה בצורה – – –

יוני שטבון: אני יכול לספר לך, חבר הכנסת סוייד, שגם את השם שלי, שטבון – לא הצליחו עדיין להגיד את זה באף מקום.

חנא סוייד: לא.

יוני שטבון: אני אשתף אותך, ביחד.

יוני שטבון: בבקשה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יוני שטבון: שלוש דקות.

יוני שטבון: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

באסל גטאס: נאזם ידריך אתכם, יעשה לכם סדנה.

יוני שטבון: בבקשה.

תמר זנדברג: מדי שבוע, בדיון הזה, שזה דיון במסגרת הצעות אי-אמון, תמיד אנחנו, חברי הכנסת מהאופוזיציה, עולים ומנמקים ומתדיינים ולאחר מכן עולה נציג הממשלה ואומר: מה יש לכם להציע אי-אמון?

תמר זנדברג: עוד לא התחלנו לעבוד.

תמר זנדברג: הממשלה עוד לא התחילה, עוד לא ראיתם מה המדיניות, אז מה כבר יש לכם להביע אי-אמון במדיניות.

תמר זנדברג: ובאמת זו טענה שחוזרת ועולה כל פעם, אנחנו שומעות ושומעים את זה הרבה פעמים מהשרים.

תמר זנדברג: עוד לא התחלנו, עוד לא – אי-אפשר לתקן בחודשיים-שלושה את כל העוולות שהיו בעבר וכו'.

תמר זנדברג: אז אני רוצה להציע משהו שהממשלה כן יכולה – החדשה – מייד לעשות, ויושב כאן חבר הכנסת רובי ריבלין, שבהיותו יושב-ראש הכנסת היה שותף למאבק הזה, ואני מדברת על חוק ההסדרים.

תמר זנדברג: חוק ההסדרים הוא הדבר שאם הממשלה הזאת החדשה הייתה רוצה לקחת הרבה מאוד מהדברים שהיא שמה לה למטרה לשנות מהמדיניות של הממשלות הקודמות, ואם הייתה רוצה להוכיח לנו שפניה לשינוי כפי שטענו חלק ממפלגות הקואליציה, נדמה לי שזה המקום הראשון להתחיל בו, כי חוק ההסדרים – – –

ראובן ריבלין: הם דווקא מצליחים, כי בשנים האחרונות לא נתנו להם את חוק ההסדרים, אבל הם מצליחים.

תמר זנדברג: או, בדיוק.

ראובן ריבלין: את אומרת – – – הם משנים יפה.

תמר זנדברג: אז זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר: אי-אפשר ביד אחת לומר שצריך לבוא ולשנות, וביד שנייה לא רק להמשיך את אותה מדיניות אלא לבוא ולהחזיר הייתי אומרת מן המתים תוכניות שכבר נקברו שם, ואני מדברת למשל על תוכנית ויסקונסין.

תמר זנדברג: תוכנית ויסקונסין היא אחת – באמת, אני לא רוצה לומר אחת החוצפות, אבל אחד הכשלים הלוגיים.

תמר זנדברג: הרי תוכנית שבאה לכאן במסגרת פיילוט בעבר, הממשלה הביאה, נוסתה בישראל, נכשלה כישלון חרוץ, ואין על זה חולק, פשוט לא השיגה את מטרותיה, לא מילאה את המטרה שלשמה הייתה אמורה לבוא, עברה מהעולם סוף-סוף, והנה עכשיו במסגרת חוק ההסדרים חוזרת לה פתאום בדרך המלך כאילו כלום.

תמר זנדברג: והיום בבוקר ישבנו בוועדה לקידום מעמד האישה ודנו על ההשפעות המגדריות של התקציב וחוק ההסדרים, ונאמר שם מפי נציג משרד האוצר וחברי כנסת מהקואליציה: טוב, מה אתם רוצים, אי-אפשר כל דבר להעביר בחקיקה ראשית.

תמר זנדברג: ואני שואלת, האומנם?

תמר זנדברג: האומנם חוקים שהם חלק מספר החוקים בחקיקה ראשית, או שהם כך מקדמת דנא, או שעברו כאן בכנסת במאמצי חקיקה לא פשוטים של חברות וחברי כנסת, ופתאום במחי יד, בהינף יד של משמעת קואליציונית מקבלים או חיים חדשים או מוות בטרם עת במסגרת חוק ההסדרים?

תמר זנדברג: בכנסות האחרונות – – –

ראובן ריבלין: חוק ההסדרים הוא גם חקיקה ראשית, אלא מה?

ראובן ריבלין: הוא אגד של חוקים שאת מצביעה על כולם.

תמר זנדברג: נכון, אגד של חוקים לא קשורים האחד לשני שמשנים חקיקה ראשית במקומות אחרים, אוסף אקלקטי של – אפילו, אתם יודעים מה?

תמר זנדברג: הלוואי שהיה אפשר לזהות איזושהי מדיניות-על אחת ששוררת מעל מדיניות הטלאי-על-טלאי הזאת.

תמר זנדברג: ואני שוב רוצה לציין את הכנסות הקודמות, בראשות חבר הכנסת רובי ריבלין, שעשו מאמץ אמיתי לצמצום החקיקה שמובאת במסגרת חוק ההסדרים – –

יוני שטבון: אני מבקש לסיים.

יוני שטבון: בבקשה.

תמר זנדברג: – – ובכנסת הזאת אין פוצה פה, אין פוצה פה.

תמר זנדברג: נדמה שהדיון הזה, אנחנו התעייפנו ממנו, נמאס לנו ממנו.

תמר זנדברג: אז אני רוצה לחזור ולהעלות אותו על סדר-היום ולבקש שלפחות – אם חוק ההסדרים לא יבוטל לחלוטין, כפי שראוי לו, שכאן בכנסת אנחנו נצמצם אותו כמה שאפשר, ונעביר כמה שיותר מהחוקים האלה לדיונים במסגרת חקיקה ראשית בוועדות הכנסת, כפי שראוי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יוני שטבון: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת, כבוד השר מאיר כהן, וגם רוב הדוברים מהקואליציה, או חברי הכנסת היהודים – לא כולם, קצת מהם, כואב להם המצב של הבדואים בנגב, באמת, יא חראם, כואב להם.

מסעוד גנאים: הם רוצים לבכות, הלב שלהם נקרע.

מסעוד גנאים: יא חראם, הבדואים, עניים, מוזנחים, לכן הם רוצים לעזור להם.

מסעוד גנאים: זאת פעם ראשונה שאני רואה אחד שמזדהה עם הכאב, בוכה על כאבו ועל עליבות מצבו, והוא מחליט לעזור לו.

מסעוד גנאים: איך עוזר לו?

מסעוד גנאים: הוא מפקיע את האדמות שלו, עוקר אותו ממקום המגורים שלו ואומר לו: לך לעזאזל, אנחנו רק רוצים לגזול ממך 700,000 דונם – והשר דיבר על בדואים תושבים שווי זכויות.

מסעוד גנאים: היינו שם, כבוד חברי חברי הכנסת.

מסעוד גנאים: איזה שוויון זכויות?

מסעוד גנאים: בתי-ספר בלי נגישות, בלי כבישים ראויים, שאפילו אמרו לנו: זה גורם כאב – לתלמידים, למורים, למורות.

מסעוד גנאים: אין מים, מנתקים להם את המים; המים זכות בסיסית.

מסעוד גנאים: חבר הכנסת רובי ריבלין – –

ראובן ריבלין: אבל עכשיו רוצים להסדיר.

באסל גטאס: – – אני הייתי בבתי-ספר שמביאים להם מים במכלים; אפילו משרד הבריאות לא מפקח עליהם, וזה גורם למחלות, זה בוואדי-א-נעם.

באסל גטאס: בכל בתי-הספר בוואדי-א-נעם.

באסל גטאס: אני הייתי שם, כבוד היושב-ראש לשעבר.

באסל גטאס: אז על איזה שוויון זכויות אתם מדברים, באמת?

באסל גטאס: היינו גם ביישובי קבע, אם בכסייפה, בלקיה, בשוקיב-אלסלאם, ברהט, איזה תשתיות שם?

באסל גטאס: איזה שוויון זכויות?

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, על מי אתם עובדים?

באסל גטאס: ככה אתם עוזרים?

באסל גטאס: ככה אתם עוזרים לבדואים?

יוני שטבון: את זה מנסים להסדיר עכשיו, לא?

יוני שטבון: את זה מנסים להסדיר, לא?

מסעוד גנאים: אתם לא עוזרים.

מסעוד גנאים: רק תן לי.

מסעוד גנאים: רוצים להסדיר, יופי, איזה סידור אתה רוצה לעשות?

מסעוד גנאים: סידור שיגזול מבני-אדם?

מסעוד גנאים: אתה אומר להם: קחו את השירותים, בואו נשפר את המצב שלכם, רק תנו לנו דבר פשוט, מועט מאוד, 600,000 דונם, 500,000 דונם, לא יודע כמה, רק זה.

מסעוד גנאים: רק זה המחיר.

מסעוד גנאים: אפילו בתוכנית, כבוד היושב-ראש לשעבר, אפילו בתוכנית אנחנו גם ישבנו, ישבנו, אנשי הנגב הם פה, וכל יום אנחנו הולכים לשם.

מסעוד גנאים: התוכנית אומרת מה הם רוצים לעשות, מה לגזול, אבל אפילו אלטרנטיבה היא לא נותנת, לאן להעביר את האנשים, אדוני היושב-ראש – הנוכחי ולשעבר.

מסעוד גנאים: אז לא לעבוד עלינו ולא להגיד: ואללה, רוצים לסדר את מצבם של היישוב הבדואי, והבדואים והערבים, צריכים לקבל את זה כי בכל ההיסטוריה לא סידרנו את המצב שם, ודיבר חבר הכנסת צור על הרצח, הרצח של התינוקות, על האלימות, על הירי – הכול נכון, אבל מה הפתרון?

מסעוד גנאים: הפתרון הוא להגיד לאנשים "אנחנו רוצים לקחת את האדמות שלכם"?

מסעוד גנאים: הפתרון הוא להגיד להם "אנחנו רוצים להעביר 40,000, 30,000 תושבים ממקום מגוריהם ולעקור אותם"?

מסעוד גנאים: פתרון כזה לא ראיתי בחיי.

מסעוד גנאים: תודה.

יוני שטבון: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יוני שטבון: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יוני שטבון: בבקשה.

יוני שטבון: שלוש דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על בעיה – מדינת ישראל כבר קיימת 65 שנה, ומשום מה 65 שנה אזרחי המדינה, שאף אחד לא מערער על אזרחותם, פתאום צריכים להתפנות, ומה עוד, אומרים להם: אתם מתפנים מאדמות מדינה.

עפו אגבאריה: יש להזכיר שחלק מהאנשים האלה הוא באמת, כפי שאתם אומרים, על אדמות מדינה, אבל איזה אדמות מדינה?

עפו אגבאריה: לקחו להם את האדמות ב-1952 ו-1953, והעבירו אותם זמנית לכאן, בשביל שאחר כך יחזירו אותם, ועכשיו אין להם האדמות שלהם.

עפו אגבאריה: מה הצעד השני?

עפו אגבאריה: שאתכם אנחנו מפנים, כי אלה אדמות שצריך ליישב אחרים עליהן.

עפו אגבאריה: זה פשוט בלתי נתפס שמוציאים אנשים מהבתים שלהם ורוצים לתת לאוליגרכים לעשות חוות, ולתת להם אפשרות להיות פיאודלים באזורים האלה; וזה קיים.

עפו אגבאריה: השאלה, מדוע המדינה, כמדינת חוק ומדינה דמוקרטית, צריכה להתעלל כך באזרחים שלה?

עפו אגבאריה: מדוע?

עפו אגבאריה: הרי אנחנו יודעים שבאירופה, למשל – היהודים שיצאו מאירופה עכשיו חוזרים לאירופה וקונים נדל"ן, אירופה הגזענית, גם מזרח-אירופה, וגם אמצע אירופה, וגם מערב-אירופה.

עפו אגבאריה: אתם יודעים מה אומרים בגרמניה למשל?

עפו אגבאריה: שמעתי בדיחה כזו: מה ההבדל בין הרחוב הראשי של ברלין לבין נהר הירדן?

עפו אגבאריה: אז אומרים שנהר הירדן, היהודים הם רק מצד אחד.

עפו אגבאריה: מה זאת אומרת?

עפו אגבאריה: שכל הכביש, או הרחוב הראשי של ברלין כבר קנוי על-ידי יהודים.

עפו אגבאריה: אז אם במדינה כמו גרמניה, ובמדינות כמו אוקראינה ורוסיה, היהודים יכולים שם אפילו לקנות את הנדל"ן – –

ראובן ריבלין: אנטישמיות – – –

עפו אגבאריה: – – הערבי לא יכול לקנות דירה אפילו בתל-אביב.

עפו אגבאריה: ואנחנו כבר שמענו על פסקי הלכה של רבנים שאומרים שהגויים לא יכולים להיות שווים ליהודים במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אם זה היה קורה באיזו מדינה אירופית כל הבית הזה היה קם על רגליו.

עפו אגבאריה: הדבר השני, פה דיברו על שוויון בנטל, אתם יודעים שיש הרבה בדואים שמשרתים בצבא; אפילו משרתים בצבא, לא רק בשירות אזרחי.

עפו אגבאריה: האם הזכויות שלהם הן כמו הזכות של כל חייל אחר?

עפו אגבאריה: החייל הבדואי חוזר הביתה, כבר הרסו לו את הבית, אין לו לא חשמל, לא מים, לא כלום, אז על איזה שוויון בנטל?

עפו אגבאריה: אפילו הרמטכ"ל סירב לשים דגלון על קברו של חייל שלא היה יהודי.

עפו אגבאריה: אז זה הגזענות.

עפו אגבאריה: בואו תעקרו את הגזענות משורשה, ולא לטפל בדברים האלה בצורה כזו של להכריח את האנשים להיות גם קיצונים.

עפו אגבאריה: בן-אדם, הבית שלו, אומרים שזה המבצר שלו.

עפו אגבאריה: ברגע שהמבצר שלו איננו הוא חייב לצאת ולהגן על הבית שלו – –

יוני שטבון: תודה רבה.

עפו אגבאריה: – – ואם הוא לא מגן על הבית שלו אז אין לו כבר מה לעשות, אין לו כבר מה להפסיד.

עפו אגבאריה: אני חושב שיש אפשרות להגיע לאיזשהו הסדר, ולא ההסדר שאתם כופים עכשיו על האוכלוסייה הערבית.

עפו אגבאריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס הוא אחרון הדוברים, אחריו אנחנו נשמע את הסיכום של סגן שר האוצר, אם ירצה בכך, ונצביע על כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, יסכם.

באסל גטאס: חבל שהשר – כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – רציתי שהשר מאיר כהן ישמע את הדברים.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד ולקרוא גם לאנשים מכובדים וישרים והגונים כמו רובי ריבלין, כל חברי הכנסת בעצם, לנסות, לבוא ולבקר במקומות שאנחנו מדברים עליהם.

באסל גטאס: במקום לעשות את זה רק בתיאוריה, לבוא.

באסל גטאס: לבוא לא בסיור מודרך של חברה, של מי שלא מעוניין שהבדואים – תבואו, תבקרו.

באסל גטאס: אני הייתי שלשום באום-אלחיראן, בעתיר, איפה ששבוע לפני הרסו את 18 הבתים.

באסל גטאס: ומעל הבמה הזו הזכרתי איך זה נעשה במבצע מלחמתי.

באסל גטאס: במבצע מלחמתי.

באסל גטאס: באו, הרסו, כמו מבצע מלחמה – אויבים, אזרחי המדינה – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי – – –

חנין זועבי: – – –

באסל גטאס: – – אויבים, נכנסו, הרסו.

באסל גטאס: אפילו ילדים – – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: אני אלווה אותך.

באסל גטאס: אני מציע לך, ניטיב עם האנשים המקומיים.

באסל גטאס: אבל תן לי – – –

ראובן ריבלין: אתם עושים פוליטיקה בדבר שניתן לפתור אותו.

באסל גטאס: אתה מוסיף לי, כמה?

ראובן ריבלין: אתם עושים פוליטיקה, וכולם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אמרת שהוא חבר כנסת הגון, ופנית אליו אישית, אז הוא רוצה לדבר.

באסל גטאס: אבל תיתן לי, תפצה אותי בכמה שניות.

באסל גטאס: בעתיר חזרו אנשים עם מאות מתנדבים, יהודים וערבים, ובנו בתים ארעיים למשפחות שהיו ללא קורת גג.

באסל גטאס: באה המשטרה שלשום, אתמול, ושוב הדביקה עליהם צווים להריסה.

באסל גטאס: רוצה להגיד לכם את המציאות, לא צריך להרחיק לשטחי C בשביל לדעת, לראות את המדיניות של האפרטהייד, לראות משטר גזעני של שתי קבוצות אוכלוסייה.

באסל גטאס: האנשים האלה, באום-אלחיראן ובעתיר, הועברו לפני 40 שנה למקום הזה.

באסל גטאס: ביקרו אצלם שרים – רובי, תשמע – שרון היה אצלם, בנה במו-ידיו באזור שהם גרים בו.

באסל גטאס: אלי סויסה, שר הפנים, היה שם, אמר להם: חזקו את המבנים, למה אתם בונים מבנים ללא בטון?

באסל גטאס: אנשים קיבלו הסדר שהם עוברים מקיבוץ שובל לאדמה הזו.

באסל גטאס: ממשלת ישראל הכירה באום-אלחיראן, אחר כך חזרה בה והחליטה להקים יישוב יהודי באותו מקום.

באסל גטאס: עכשיו, מה המציאות היפה שאתם צריכים באמת להתגאות בה?

באסל גטאס: ש-2 קילומטר משם, 2 קילומטר, יש חוות בודדים.

באסל גטאס: שמה חוות גולד.

באסל גטאס: תשמעו אותי טוב.

באסל גטאס: תתפארו בזה שאתם מצליחים, מצליחים בזה.

באסל גטאס: חוות גולד, יש לו קו מים 6 אינץ', יש לו חשמל, מאות דונמים.

באסל גטאס: והוא, מה הוא עושה לפרנסתו?

באסל גטאס: פנסיון כלבים.

באסל גטאס: פנסיון לכלבים.

באסל גטאס: הכלבים של התיירים שיוצאים לחו"ל; מביאים לו את הכלבים.

באסל גטאס: לכלבים שם יש מים, יש חשמל, יש אדמה.

באסל גטאס: ול-300 משפחות – –

יולי יואל אדלשטיין: יפה.

באסל גטאס: – – 2 קילומטר משם, אין טיפת מים.

באסל גטאס: אין.

באסל גטאס: הבתים שלהם מאוימים בהריסה.

באסל גטאס: זו מדינת היהודים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים – – –

באסל גטאס: – – שאתם הצלחתם להקים כאן במשטר, אני מצטער להגיד, מצטער באמת להגיד, משטר של הפרדה גזעית.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס, לסכם את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, רמת הרעש גבוהה מאוד, וזה לא רק מפני שחבר הכנסת נסים זאב מדבר בפלאפון במליאה, יש סיבות נוספות.

נסים זאב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש סיבות נוספות לכך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני, תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אני רוצה אולי בקצרה להתייחס לדבר שיידון פה ביום רביעי השבוע, וזו סוגיית, מה שמכונה בעיתונות, השוויון בנטל.

אופיר אקוניס: אני בכלל הייתי מציע אולי לקרוא לזה: השוויון בזכות.

אופיר אקוניס: בזכות.

אופיר אקוניס: מי שרואה נטל, שיראה בזה נטל.

אופיר אקוניס: הזכות הגדולה, אדוני היושב-ראש, לאדם יהודי, אתה יודע מה?

אופיר אקוניס: גם שאיננו יהודי, לשרת בצבא, בעיני זוהי זכות גדולה.

אופיר אקוניס: אבל הביטוי השגור הוא השוויון בנטל.

אופיר אקוניס: אני חושב שבקואליציה הזאת, אדוני היושב-ראש, אין אחד שאיננו רוצה בחוק הגיוס החדש.

אופיר אקוניס: אין מפלגה שרוצה יותר ומפלגה שרוצה פחות.

אופיר אקוניס: כולם רוצים בחוק החדש הזה.

אופיר אקוניס: אגב, גם לא כל כך שואלים אותנו, כדאי גם להגיד את האמת.

אופיר אקוניס: בית-המשפט העליון קבע שכך יהיה, ואנחנו מאמינים, אדוני, בתפיסתו של מנחם בגין, שיש שופטים בירושלים, ואנחנו נמלא אחר פסיקתם.

אופיר אקוניס: מה שלא יהיה, אדוני היושב-ראש, מה שלא יהיה, זה שנעביר את החוק הזה תוך כדי שיסוי של ציבור אחד בציבור אחר.

אופיר אקוניס: זוהי לא מדיניותנו, אנחנו לא נעשה זאת.

אופיר אקוניס: אנחנו נגיע לדברים בהסכמות.

אופיר אקוניס: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה קרוב מאי-פעם.

אופיר אקוניס: קרוב מאי-פעם.

אופיר אקוניס: אגב, לא שלפני שנה זה לא היה קרוב.

אופיר אקוניס: היית שר בממשלה, אתה יודע בדיוק על מה אני מדבר.

אופיר אקוניס: זה היה מאוד קרוב גם ביולי 2012 – –

יולי יואל אדלשטיין: 12.

אופיר אקוניס: – – וזה קרוב מאוד במאי או ביוני 2013.

אופיר אקוניס: ואנחנו נעשה את זה לא מתוך שיסוי, אלא מתוך הבנות, הבנות הדדיות.

אופיר אקוניס: ולעניין הצעות האי-אמון: אדוני, שמעתי כאן את נימוקי הסיעות, את סיעות האופוזיציה, בנושא הגזירות הכלכליות.

אופיר אקוניס: חשוב אולי להגיד את הדבר הכללי, את הדבר היסודי: אין תקציבים קלים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מרגלית, אתה יודע, אין גם, גם בעולם העסקי, שממנו באת, אין תקציב – אין דבר כזה תקציב קל, אלא אם כן אתה בשנה, אתה יודע, בשנת 2000.

אופיר אקוניס: אבל אז באה שנת 2001, אתה זוכר מה קרה.

אופיר אקוניס: אבל אין תקציבים קלים.

אראל מרגלית: – – –

מיקי רוזנטל: – – – מקבל מתנות מהמדינה, אלה יש להם תקציבים מה זה קלים.

אופיר אקוניס: אני לא יודע, אני מעולם לא קיבלתי מתנה מהמדינה, חוץ מ – כן.

אופיר אקוניס: אז אני לא יכול להיות בעל עניין, חבר הכנסת רוזנטל, בדבר הזה.

אופיר אקוניס: אני חושב, באופן אישי, שצריך לתרום למדינה, אבל זה כבר עניין אחר.

אופיר אקוניס: וגם התקציב הזה איננו קל, והוא לא יהיה, הוא לא קל לאף אחד מאזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: אין אזרחים שקל להם יותר או שקל להם פחות.

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: – – – הבנתי.

מיקי רוזנטל: ואללה, יש.

מיקי רוזנטל: אתה – – – יודע כמה.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה?

אופיר אקוניס: אני הולך להפתיע אותך.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה?

מיקי רוזנטל: אתה מסכים אתי.

אופיר אקוניס: אתה צודק.

מיקי רוזנטל: ידעתי.

אופיר אקוניס: אני מקבל.

אופיר אקוניס: אני הולך להפתיע אותך.

אופיר אקוניס: אני חושב שהתמהיל צריך להיות אחר, ובדיוק בשביל זה קיים הבית הזה.

אופיר אקוניס: אם מישהו לא הבין איך עובדת הדמוקרטיה בישראל – יש ממשלה, אני חבר בה, אני מייצג אותה על הדוכן הזה.

אופיר אקוניס: אין מצב שהדברים הם ראה וקדש.

אופיר אקוניס: אין מצב, אני אומר לך.

אופיר אקוניס: הצעת התקציב איננה תורה למשה מסיני.

אופיר אקוניס: איננה.

אופיר אקוניס: ולכן קיים הבית הזה.

אופיר אקוניס: אם היינו פה – ואני אומר את זה דווקא כאיש קואליציה – אם היינו פה, באים לכאן כדי לשמש חותמת גומי של פקידי משרד האוצר, אין לנו זכות קיום.

אופיר אקוניס: אין לנו זכות קיום פוליטית.

באסל גטאס: בעצם, זה מה שהיה היום – – –

אופיר אקוניס: לא, זה לא מה שהיה בוועדת הכספים.

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: קודם כול, ידידי, אני לא הייתי היום – – –

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: קודם כול, אני לא יודע משום שלא הייתי היום.

באסל גטאס: אפילו התייעצות לא התקיימה – – –

אופיר אקוניס: תשמע, אתה חבר בוועדה?

באסל גטאס: – – –

אופיר אקוניס: אתה ממלא-מקום?

אופיר אקוניס: אתה יכול להיכנס לדיוני הוועדה כחבר כנסת ולהעיר את הערותיך.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה היה שם, אבל אני אומר שזוהי זכותך להעלות את ההצעות שלך לתיקון, ואנחנו נעשה זאת – גם מן הקואליציה וגם מן האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אני שמעתי את הטיעונים.

אופיר אקוניס: הבעיה אצלכם – וזאת הבעיה העיקרית של האופוזיציה הזאת, היא שאתם תמיד מתלוננים, תמיד הכול לא בסדר.

אופיר אקוניס: נשמח לשמוע, חברת הכנסת שפיר, את הצעותייך, את הצעות האופוזיציה לתקציב טוב יותר.

אופיר אקוניס: אבל מה שיותר מטריד אותי מזה – כי מדי פעם אני שומע אתכם בכלי התקשורת – מה שיותר מטריד אותי זה, יושבת כאן יושבת-ראש האופוזיציה, יושבת-ראש האופוזיציה יכלה להוביל – גברתי, חברת הכנסת יחימוביץ, חברת הכנסת יחימוביץ, אני בדיוק מדבר עלייך ואלייך – – –

שלי יחימוביץ': – – –

אופיר אקוניס: לא, זה משנה.

אופיר אקוניס: משום שאם עוסקים באי-אמון על תקציב, צריך להזכיר לציבור – ובזה אני מסיים – שהייתה לך ההזדמנות לעצב את תקציב המדינה לשנים 2013–2014, במו-ידייך, על-פי משנתך.

אופיר אקוניס: את סירבת לקבל את התפקיד הזה, כי יותר קל לשבת באופוזיציה ולהעיר הערות, ולספר סיפורים, מאשר לעשות.

אופיר אקוניס: וזה המבחן.

אופיר אקוניס: ולצערי, חברי במפלגת העבודה, לא צלחתם במבחן הזה, וכל מה שנותר לכם הוא להישאר בארבע השנים הקרובות באופוזיציה.

אופיר אקוניס: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, אני בטוח שהכנסת תדחה את הצעות האי-אמון כולן.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: זאת כבר החלטה של המליאה, של כלל חברי הכנסת, אם ישבו במקומותיהם אז נוכל לדעת אם צדקת או לא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לפני שאנחנו נצביע, אני מבקש לעדכן את חברי הכנסת שלפני ימים מספר הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר יוחנן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לכבד את זכרו בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני כמה ימים, כפי שאמרתי – לפני שקמנו לדקה דומייה אולי אנשים לא הבינו, אבל עכשיו אני כבר לא מבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שציינתי, לפני כמה ימים הלך לעולמו – חייבים לומר, בשיבה טובה – חבר הכנסת לשעבר יוחנן כהן, מזקני חברי הכנסת, חבר הכנסת השלישית, מסיעת המפלגה הפרוגרסיבית.

יולי יואל אדלשטיין: יוחנן כהן, זכרו לברכה, היה פעיל בתנועת "הנוער הציוני" וראש הקן בלודז'.

יולי יואל אדלשטיין: עלה ארצה, הצטרף ל"הגנה" והיה נוטר במשטרת היישובים ומפקד בגדוד 19 של גולני במלחמת העצמאות.

יולי יואל אדלשטיין: עם פרישתו מן הכנסת הוא כיהן כשגריר בכמה מדינות וכבכיר במחלקת ההסברה וההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז צאתו לגמלאות כיהן בהתנדבות כחבר הוועד המנהל של "משואה", מכון ללימודי השואה.

יולי יואל אדלשטיין: גורל יהדות פולין בשואה ולקחי האנטישמיות בפולין אחרי השואה עיצבו את תפיסת עולמו של יוחנן כהן, שפעל להעלות יהודים ארצה ב"בריחה" הגדולה מפולין.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מתאר את המציאות שם בספריו, וגם מדבר על גאוותו למראה חייל יהודי שחוזר לפולין לאחר מלחמת העולם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת אני שולח תנחומים למשפחתו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך, ותהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל מכבידה על אזרחי המדינה ומעלה את המע"מ, יוקר המחיה ותשלומים נוספים;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה החליטה להטיל מסים על משפרי הדיור וכך פוגעת במעמד הביניים – ובזוגות הצעירים בפריפריה על-ידי ביטול מענקי המקום;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: היו לנו ארבע הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע ודאי אחת-אחת.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל מכבידה על אזרחי המדינה ומעלה את המע"מ, יוקר המחיה ותשלומים נוספים, של סיעת העבודה; המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 31 בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מכבידה על האזרחים בהעלאת המע"מ וביוקר המחיה, של יהדות התורה ומרצ; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מאיר פרוש – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעות יהדות התורה – מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, 31 בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת האי-אמון של סיעות מרצ ויהדות התורה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה החליטה להטיל מסים על משפרי הדיור וכך פוגעת במעמד הביניים – ובזוגות הצעירים בפריפריה על-ידי ביטול מענקי המקום, של סיעת ש"ס; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אריה דרעי – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 32 בעד, 45 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת האי-אמון של סיעת ש"ס לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד: תוכנית הממשלה להסדרת התיישבות הערבים הבדואים בנגב; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת אברהים צרצור – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 46 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, 31 בעד, 46 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת הסיעות רע"ם-תע"ל-מד"ע, חד"ש ובל"ד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מציין לפרוטוקול שהודיע לי חבר הכנסת יוני שטבון שהוא הצביע בטעות ממקומה של חברת סיעתו חברת הכנסת אורית סטרוק, ואנחנו רשמנו שהדבר היה בטעות ובתום לב.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/618; "דברי הכנסת" ה-18, מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22273.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/711; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ו, עמ' 30829.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/721; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ו, עמ' 30898.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/702; "דברי הכנסת" ה-18, מושב רביעי, חוב' ל"ד, עמ' 30153.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסעיף הבא הוא בקשת הממשלה – על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות – יש לנו שתי הצעות חוק:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מניעת זיהום קרקע ושיקום קרקעות מזוהמות – –

קריאה: ארבע.

יולי יואל אדלשטיין: ארבע.

יולי יואל אדלשטיין: – – התשע"א

יולי יואל אדלשטיין: –2011; הצעת חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל (הוראת שעה), התשע"ב–2012; הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים בישראל, התשע"ב–2012; הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרותיות), התשע"ב–2012.

יולי יואל אדלשטיין: את כל ארבע ההצעות תציג חברת הכנסת לימור לבנת, שרת התרבות והספורט בממשלה.

קריאה: יש הצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: עוד שבועיים תהיה הצבעה.

לימור לבנת: עוד שבועיים, כן.

לימור לבנת: טוב, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת – הממשלה מבקשת להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות:

לימור לבנת: הצעת חוק מניעת זיהום קרקע ושיקום קרקעות מזוהמות, התשע"א–2011; הצעת חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל (הוראת שעה), התשע"ב–2012; הצעת חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים בישראל, התשע"ב–2012, והצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרותיות), התשע"ב–2012.

לימור לבנת: אנחנו נבקש מהכנסת להחיל רציפות על כל ארבע הצעות החוק האלה.

לימור לבנת: כפי שהיושב-ראש אמר, ההצבעה תתקיים בעוד שבועיים.

לימור לבנת: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת התרבות והספורט חברת הכנסת לימור לבנת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ט בסיוון תשע"ג, 28 במאי 2013 למניינם, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.