ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 25, 2013-05-06 00:00

יצחק וקנין: אחר-צהריים טובים.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: היום כ"ו באייר התשע"ג, 6 במאי 2013.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1161/19 וכלה בהצעת חוק פ/1203/19 – הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של הבעל), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, ניצן הורוביץ, יריב לוין, משה מזרחי, איציק שמולי, נחמן שי ואיילת שקד; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – איסור שביתה ללא הודעה מראש), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק סל שירותים נוספים בחינוך, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, דוד צור, מאיר שטרית, אלעזר שטרן, דב חנין, ניצן הורוביץ ואיציק שמולי; הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון – חובת השאלת ספרי לימוד), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, דוד צור, מאיר שטרית, קארין אלהרר, דב חנין, ניצן הורוביץ ואיציק שמולי; הצעת חוק ספרי לימוד דיגיטליים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, דוד צור, מאיר שטרית, אלעזר שטרן, קארין אלהרר, דב חנין, ניצן הורוביץ ואיציק שמולי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת חנין זועבי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (קביעת משך הביקור), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הזכות לקבל מידע על ההליך הפלילי), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת חנין זועבי; הצעת חוק-יסוד: שימור הסטטוס-קוו בישראל, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק-יסוד: תקציב המדינה (תיקון – המועד להנחת הצעת חוק התקציב ולאישורה לאחר בחירות לכנסת), מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שידול להמרת דת), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק העונשין (תיקון – הבאת אדם לידי עיסוק בקיבוץ נדבות), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת חנין זועבי; הצעת חוק מיסוי רווחי תוצרים מים-המלח, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, דוד אזולאי, אורי מקלב, איתן כבל, מיקי רוזנטל, אילן גילאון, ניצן הורוביץ ומיכל רוזין; הצעת חוק התפזרות הכנסת התשע-עשרה, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, יעקב ליצמן,

ירדנה מלר-הורוביץ: משה גפני, מאיר פרוש, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר ויעקב אשר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקלות בניידות), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (הגנה על זכויות הסרבן), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור דרישת בחינות כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור דרישת בחינות כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק סיוע למוסדות התרבות והאמנות בנצרת, התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת חנין זועבי; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות תביעות שעניינן עבירות מין), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, אלעזר שטרן, עמרם מצנע, דוד צור, יפעת קריב, זהבה גלאון, מרב מיכאלי, איילת שקד, שלי יחימוביץ, יצחק הרצוג ותמר זנדברג; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – קידום בנייה בת-קיימא), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הכרה בהשתתפות בפעילות בתנועות נוער לעניין ציונים במוסדות חינוך, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת רונן הופמן, קארין אלהרר, יפעת קריב ודוד צור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לבני שני המינים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, מיכל בירן וסתיו שפיר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת נכסים למטרות חינוך) (תיקון – בעל מוסד חינוך), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמרם מצנע, מאיר שטרית, אלעזר שטרן, דוד צור, דב חנין וניצן הורוביץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, דב חנין, יריב לוין, אורלי לוי אבקסיס, עמרם מצנע, יעקב מרגי, ניצן הורוביץ, נחמן שי, משה מזרחי, מנחם אליעזר מוזס ושלי יחימוביץ; הצעת חוק נציב החברה האזרחית, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת נחמן שי ואיתן כבל; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – מועד סיום שעון קיץ),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, עמרם מצנע, אלעזר שטרן ודוד צור; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הגבלות על מעבר עובדים זרים בין מטופלים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חלף היטל השבחה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור חציית כביש ללא השגחה לילד עד גיל תשע), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרחבת הייצוג ההולם בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – הצגת פרטים לעניין הגנה על זכויות עובדים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים כץ, מיקי רוזנטל ואיציק שמולי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפת הוראות פקודת התעבורה – סמכויות פקחים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין ותמר זנדברג; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – מרכז רישום ארצי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, ניצן הורוביץ ואיציק שמולי; הצעת חוק חובת הצגת תג זיהוי והזדהות של עובד ציבור, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין ודב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (קרן לחלוקת כספים בעד נכסים של גופים ממשלתיים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור על הכנסה מריבית המשולמת על כספי פיצויים לעיוור או נכה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת מידע בין קופות-החולים בעת מעבר חבר), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הוספת ימי חופשה לפי בחירת העובד), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – איסור הפליה בפיקוח על מצרכי מזון), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – הקמת רשות לאומית לדיור ציבורי), התשע"ג–2013,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המים (תיקון – מתן הנחות בתעריפי מים לאוכלוסיות נזקקות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודוד אזולאי; הצעת חוק מתן הנחות בתעריפי מים לאוכלוסיות נזקקות ואיסור הפסקת מים לצרכן נזקק (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת יוני שטבון בנושא: הפרדת ילד מאחיו ואמו בהתאם לאמנת האג ובסתירה לאמנה בדבר זכויות הילד שישראל חתומה עליה.

ירדנה מלר-הורוביץ: המלצה של ארגון העבודה הבין-לאומי בדבר תנאי סף להנהגת מערכת להגנה חברתית בתחום הביטחון הסוציאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, הייתי מבקש מהמזכירות שיהיה שר תורן במליאה.

יצחק וקנין: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי

יצחק וקנין: אנחנו פותחים את סדר-היום של המליאה.

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום מס' 241, 242, 243, 244, 245 ו-247.

יצחק וקנין: הצעה רגילה לסדר-היום בנושא: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, של חברת הכנסת תמר זנדברג – הצעה מס' 241.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: רק, יש שר נוכח בדיון?

יצחק וקנין: אני לא אקח לך את הזמן כל עוד לא יהיה פה שר.

יצחק וקנין: אני מקווה שבשניות הקרובות ייכנס שר.

תמר זנדברג: טוב, אז בינתיים, עד שנציג הממשלה ייכנס, אני אעדכן – – –

עיסאווי פריג': חכי לי, חכי – – –

תמר זנדברג: לא, נדבר עד שהוא יגיע.

תמר זנדברג: יש לי עשר דקות מהרגע שהוא או היא יגיעו.

תמר זנדברג: שלום.

גדעון סער: – – –

יצחק וקנין: יש לנו שר תורן.

יצחק וקנין: אפשר להתחיל את הנאום.

עיסאווי פריג': – – –

תמר זנדברג: שב, שב, עיסאווי.

תמר זנדברג: לא, עד שלא תשב אני לא אתחיל.

תמר זנדברג: אני רוצה, קודם כול, לעדכן את חברות וחברי הכנסת שההצעה לסדר-היום הזו בעצם מחליפה הצעת אי-אמון בממשלה, מכיוון שיש נוהג שלא מעלים הצעות אי-אמון כאשר ראש הממשלה לא נמצא בארץ.

תמר זנדברג: רק העניין הוא שהנוהג הזה – בדרך כלל היה נהוג שהוא מחייב גם את האופוזיציה וגם את הקואליציה בהסכמה שלא להעלות בכלל הצעות שנויות במחלוקת כאשר ראש הממשלה לא נמצא בישראל.

תמר זנדברג: אנחנו, סיעת מרצ, נענינו לבקשת הקואליציה למשוך את הצעת האי-אמון, אבל ביקשנו באותה מידה למשוך את הצעת החוק השנויה במחלוקת שעליה אני רוצה לדבר, שמכונה בטעות, לטעמי, הצעת חוק המשילות, ונענינו בשלילה.

תמר זנדברג: ולכן אני רוצה לנמק את השניוּת במחלוקת ולמה ההצעה הזו כל כך מזיקה, ולפנות מכאן שוב לשר גדעון סער ולממשלה, למשוך את ההצעה הזו מסדר-היום כאשר ראש הממשלה לא נמצא בארץ, ולקיים אותה במועד מאוחר יותר, לפי הנוהג שהיה עד היום.

תמר זנדברג: ועכשיו לעניין – כאמור, הצעת החוק – שאמורה ואני מקווה שלא תעלה כאן ביום רביעי – מכונה בטעות: הצעת חוק המשילות.

תמר זנדברג: מדוע בטעות?

תמר זנדברג: קודם כול, מפני שאין בעיית משילות וגם לא בעיית יציבות בישראל.

תמר זנדברג: הממשלות האחרונות במדינת ישראל הן יציבות, הן מושלות, לפעמים אפילו מושלות יותר מדי טוב.

תמר זנדברג: כפי שראינו רק בשנה-וחצי–שנתיים האחרונות, מאז קיץ 2011, הממשלה פעם אחר פעם מקבלת החלטות בניגוד גמור לעמדות הציבור ובניגוד לתביעות שעולות מהציבור, ומעבירה אותן בניגוד למחאה הציבורית.

תמר זנדברג: כך שבואו נתחיל מזה שאין בעיית משילות וגם לא בעיית יציבות.

תמר זנדברג: ממשלות בישראל מחזיקות מעמד שלוש וחצי וארבע שנים, לפחות בעשור האחרון.

תמר זנדברג: אנחנו גם לא נמצאים בשנות ה-80, שנהוג היה לדבר על ממשלות האחדות שיוצרות איזשהו שיתוק בקבלת ההחלטות וחוסר יכולת להתקדם.

תמר זנדברג: הממשלות האחרונות בישראל הן ממשלות ימין שלוקחות החלטות ומדיניות מסוכנות לטעמנו, אבל הן עושות זאת, על-פי עמדתן ועל-פי תפיסת עולמן.

תמר זנדברג: אז מה נשאר לנו בהצעה הזו?

תמר זנדברג: יש טענה שרוצה להגביל את מספרן או את כוחן של המפלגות הקטנות כדי למנוע סחטנות.

תמר זנדברג: בואו נדבר על הסחטנות הזו.

תמר זנדברג: חברות וחברים, המפלגות הקטנות בבית הזה הן מפלגות אידיאולוגיות, הן מפלגות פעילות בכנסת, הן מפלגות שמחוקקות חוקים ושולחות את חברי הכנסת המצטיינים והטובים ביותר, שפעם אחר פעם זוכים לאותות כבוד כפרלמנטרים, כמחוקקים, כאבירי איכות השלטון וכו'.

תמר זנדברג: הסחטנות, חברות וחברים, אם קיימת, מגיעה דווקא מהמפלגות הגדולות.

תמר זנדברג: ואפשר ללכת אחורה למיצובישי של x ולמורדים של y כדי לראות מנין מגיעה הסחטנות בפוליטיקה הישראלית, וזה ממש לא מהמפלגות שעומדות להיפסל מלהתמודד בכנסת על-פי הצעת החוק המוצעת.

תמר זנדברג: אז מה נשאר לנו בנושא של העלאת אחוז החסימה?

תמר זנדברג: נשארים לנו שני דברים.

תמר זנדברג: האחד, ואני אומרת אמירה נוקבת ובצער, זו הצעה גזענית שמכוונת נגד מיעוט לאומי שמיוצג על-ידי המפלגות הערביות.

תמר זנדברג: ואותן, ואותן בלבד, הצעת החוק הזו מבקשת לפסול ולא לתת להן את האפשרות להתמודד לכנסת.

תמר זנדברג: והשני, אחוז החסימה מיועד נגד המפלגות הקטנות שעושות את עבודתן, כן, שמציקות לממשלה.

תמר זנדברג: זו תפקידה של אופוזיציה.

תמר זנדברג: המפלגות האידיאולוגיות, אלה שמובילות כאן סדר-יום, אלה שנשארות כאן, ששולחות לכאן נציגים שנשארים כאן עד מאוחר בלילה, ולא מתקזזים עם נציגי הקואליציה שרוצים ללכת הביתה מוקדם.

תמר זנדברג: אלה המפלגות שמציקות, שלא נעים שהן משמיעות את קולן הברור, האידיאולוגי, החד.

תמר זנדברג: לא נעים לשמוע אותו, לא נעים לשמוע אותו מטעם המפלגות האלה, ולא נעים לשמוע אותו בהצעות האי-אמון בממשלה, שגם אותן מבקשת הצעת החוק הזו להגביל.

תמר זנדברג: בואו נדבר רגע על הצעות האי-אמון בממשלה.

תמר זנדברג: המציע טוען שהצעות האי-אמון ממילא לא עוברות.

תמר זנדברג: אז אם כך, אם הן ממילא לא עוברות, אז מה המטרה להגבילן?

תמר זנדברג: מה הרבותא?

תמר זנדברג: מה זה ייתן לנו, לא לאפשר להצעות אי-אמון לעלות כאן ולהיות מוצבעות ומוכרעות מעל דוכן הכנסת?

תמר זנדברג: הרי גם כיום, והנה אנחנו רואים כאן דוגמה, כאשר ראש הממשלה איננו וכל חברות וחברי הכנסת, במיוחד מהקואליציה, יודעים שלא הולכת לעלות הצעת אי-אמון, אז כולם נעלמים, ואז מתפלאים למה הכנסת ריקה ולא ממלאת את תפקידה.

תמר זנדברג: אנחנו יודעות ויודעים שביום שני, כשעולות כאן הצעות אי-אמון, הספסלים מלאים, חברי האופוזיציה מגיעים למלא את תפקידם וחברי הקואליציה מגיעים כדי להגן על הקואליציה שלהם.

תמר זנדברג: וכך צריך להיות, כך עובדת הדמוקרטיה.

תמר זנדברג: ואם הצעות האי-אמון לא יעברו, אז לא יעברו.

תמר זנדברג: אבל תנו לנו לשחק את המשחק הדמוקרטי, תנו לנו למלא את הכללים ולהעלות הצעות אי-אמון, לפחות לקבל את הכלי האופוזיציוני החשוב הזה.

תמר זנדברג: ועוד דבר, שהוא בכלל לא רק אנטי-דמוקרטי אלא גם אבסורד, מוצע בהצעת חוק המשילות, והוא שאם נפלה ממשלה אבל המועמד או המועמדת המוצעים להרכיב את הממשלה החדשה לא הצליחו לעשות זאת, אז מה קורה?

תמר זנדברג: ממשלה שנפלה חוזרת לתפקידה.

תמר זנדברג: זה כשל לא רק דמוקרטי, זה כשל רציונלי.

תמר זנדברג: זה לא ברור איך אפשר שממשלה שנפלה בבית הזה תחזור למלא את תפקידה והציבור לא ילך לבחירות חדשות, אף שנציגיו הביעו אי-אמון בממשלה.

תמר זנדברג: בקיצור, מדובר כאן בהצעת חוק שהמוטיבציה שלה היא לא לגמרי ברורה.

תמר זנדברג: המוטיבציה שלה, כפי שאמרתי קודם, נובעת ממניעים גזעניים.

תמר זנדברג: היא נובעת ממניעים בעייתיים מאוד מבחינה דמוקרטית.

תמר זנדברג: אין בה שום יומרה, אין בה שום הצעה למשילות.

תמר זנדברג: אין בה שום הצעה ליציבות.

תמר זנדברג: היא גם לא מתאימה לשיטה הישראלית.

תמר זנדברג: יש בה איזשהו גיבוב של כמה טלאים שנתפרו האחד על השני, נלקחו ממדינות אחרות והושמו על השיטה הישראלית, שהיא שיטה שיש בה איזונים ובלמים הקיימים מיום הקמתה.

תמר זנדברג: אין ספק שייתכן שאפשר לעשות בה שיפורים, ואולי אפילו שיפורים נחוצים, אבל לא בדרך הזו; לא בדרך שכל מטרתה היא להגביל את האופוזיציה, להחליש את כוחה, להיפטר ממפלגות לא רצויות ולהיפטר ממפלגות שמייצגות מיעוט לאומי מאוד מאוד מסוים.

תמר זנדברג: לסיום, אני חוזרת על הצעתנו.

תמר זנדברג: בשם סיעת מרצ וכל האופוזיציה, אני מבקשת מהקואליציה, על-פי הנוהג הקיים בכנסת, למשוך את הצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: היא הצעת חוק מאוד בעייתית, מאוד שנויה במחלוקת.

תמר זנדברג: לא ייתכן שהיא תעלה כאן.

תמר זנדברג: אנחנו את חלקנו מילאנו, משכנו את הצעת האי-אמון.

תמר זנדברג: אנחנו מבקשות ומבקשים מכם למלא את חלקכם ולדון בהצעה הזו במועד מאוחר יותר, כאשר ראש הממשלה יהיה בישראל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, הנוהל, בדרך כלל, לפי מיטב זיכרוני, הוא שכאשר ראש הממשלה לא נמצא בארץ – לא הוגשו הצעות אי-אמון על-ידי כל הסיעות.

תמר זנדברג: נכון.

זהבה גלאון: – – – הצעת החוק – – –

תמר זנדברג: ולכן אנחנו עשינו את זה.

זהבה גלאון: – – – על שני הצדדים.

תמר זנדברג: נכון, אנחנו עשינו את זה.

תמר זנדברג: והנוהג, כפי שמייצגת חברת הכנסת, יושבת-ראש מרצ, זהבה גלאון – אנחנו גם מבקשים מהקואליציה להימנע מלהציג הצעת חוק כל כך מהותית לעצם הדמוקרטיה הישראלית כאשר ראש הממשלה לא נמצא בארץ.

תמר זנדברג: נדון בה כאן, בבית הזה, בנוכחות ראש הממשלה, בנוכחות האופוזיציה והקואליציה, במועד מאוחר יותר.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצעה דומה לסדר-היום, של חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: אני רואה שחבר הכנסת עפו אגבאריה לא נמצא.

יצחק וקנין: אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל חסון, הצעה דומה לסדר-היום – גם הוא אינו נוכח.

יצחק וקנין: רבותי, בקצב הזה, אני אסיים את סדר-היום מהר מאוד.

יצחק וקנין: מפלגת העבודה, מי מציג את – הצעה לסדר-היום של מפלגת העבודה, יציג אותה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: חבר הכנסת הרצוג, עשר דקות לרשותך.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, האמת שהמתווה של הדיון הזה, אדוני היושב-ראש, מעורר סימני שאלה.

יצחק הרצוג: מכיוון שבסופו של יום לא ייתכן שהממשלה יכולה להחליט שאין דיונים על שום דבר, אבל היא, כמו שאמרה חברת הכנסת גלאון, יוזמת, ויוזמת, ומביאה החלטות.

יצחק הרצוג: היה ראוי ונכון שסוגיית חוק המשילות לא תעלה בכלל ביום רביעי הזה, במיוחד בגלל היחסים המיוחדים בין האופוזיציה לקואליציה בכל מה שקשור לנסיעתו של ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: מכל מקום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתמקד בהחלטה הנמהרת והפסולה שמתכננת הממשלה להביא בצו בדיון ביום ראשון, שעוסקת בביטול הפטור ממס ערך מוסף על פירות וירקות.

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על צעד חמור, קשה ודרמטי, שלא בא לידי שיקול דעת אמיתי.

יצחק הרצוג: קיימנו עכשיו דיון גדול מאוד בנושא הזה.

יצחק הרצוג: גם ישיבת סיעת העבודה.

יצחק הרצוג: יש התארגנות גדולה, כמו שאתה יודע, של כל סיעות הבית בנושא הזה לדיון חירום.

יצחק הרצוג: צריך לדבר ולומר בפירוש שזה נראה כמו כבשת הרש הקלה לטרף של הממשלה שמחפשת פתרונות להתמודדות עם הזיגזוג של שר האוצר לכל אורך החזית.

יצחק הרצוג: ואני אומר את זה גם לסגן שר האוצר.

יצחק הרצוג: מה שאתם מתכננים להביא בנוגע למס ערך מוסף על פירות וירקות, זו מכה קשה מאוד למאות אלפי משפחות שסל המזון שלהן יתייקר ב-20% לפחות.

יצחק הרצוג: זה עלול להשפיע בצורה דרמטית על סוגיית העוני בישראל.

יצחק הרצוג: אלפי משפחות שיתדרדרו לקו העוני, משפחות שנמצאות בעוני, והעוני יחמיר.

יצחק הרצוג: יש לכך היבטים משמעותיים מאוד בכל מה שקשור לסל התזונה המשפחתי, סל התזונה האישי.

יצחק הרצוג: יש לכך היבטים משמעותיים מאוד בכל מה שקשור ביוקר המחיה בישראל בכלל.

יצחק הרצוג: ואני מציע לך, אדוני סגן שר האוצר, שתשקלו את זה מחדש.

יצחק הרצוג: ההצעה הזאת נבחנת כבר עשרות בשנים, וכל פעם הבינו עד כמה היא הרת גורל ומשמעותית ומשכו אותה.

יצחק הרצוג: עכשיו אני רוצה לומר משהו גם לגבי הגידול עצמו, לגבי המצב של החקלאים עצמם.

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים על אזורים חקלאיים פריפריאליים, שבאופן טבעי הסחורה שתשווק מהם תהיה בביקוש נמוך יותר.

יצחק הרצוג: משמעות הדבר היא בעצם הפקרת סחורה בשל עודף ייצור.

יצחק הרצוג: משמעות הדבר גם הפקעת קרקעות, פגיעה בכל המרקם החקלאי ופגיעה משמעותית מאוד הן בהוצאה של החקלאי והן בהכנסה של החקלאי.

יצחק הרצוג: אני חושב שבכך יש אמירה פסולה מאוד מצדה של הממשלה בכל מה שקשור למגדלים, לחקלאים, לאנשים שעובדים קשה מבוקר עד לילה, מצאת החמה עד צאת הנשמה.

יצחק הרצוג: 23% מהרכישות מתנהלות בשווקים פתוחים.

יצחק הרצוג: גם שם תהיה גביית מע"מ מינימלית, כך שזה בכלל ימריץ את המערכת לספוג את המס ולהחיל אותו על היצרן; עוד פגיעה בחקלאים.

יצחק הרצוג: ואתה, אדוני היושב-ראש, בא מהמועצה האזורית מעלה-יוסף, יודע עד כמה הדבר הזה משמעותי ודרמטי בכל מה שקשור ביצרנים, באותם חקלאים שעובדים קשה.

יצחק הרצוג: גלגול המס על היצרן יביא לצמצום בהיקף הצריכה, זה כבר נאמר.

יצחק הרצוג: ועוד פעם, עוד מכה – לא רק שהתפוקות לא יעלו, אלא גם ההכנסות לא יעלו.

יצחק הרצוג: הייקור יביא לתוצאת ספירלה.

יצחק הרצוג: אנחנו מאוד מוטרדים מכך.

יצחק הרצוג: אני יכול להגיד שכל מי שבוחן ורואה עד כמה חשוב הנושא של פירות וירקות, הן מהבחינה התזונתית והן מהבחינה של יכולת צריכת המזון הבסיסית של משפחה, מבין שפגיעה בפירות וירקות היא פגיעה באדם עצמו.

יצחק הרצוג: אני לא מדבר גם על הצורך לספק לו לאחר מכן ויטמינים נכונים, אבות מזון נכונים שנמצאים בפירות ובירקות.

יצחק הרצוג: כמעט בכל מדינות ארצות-הברית לא קיים מס ערך מוסף על מזון.

יצחק הרצוג: לא קיים מס על מזון, גם לא בקנדה.

יצחק הרצוג: בסוף, בעולם המפותח, ישראל תעשה פה צעד שהוא מנוגד באופן משמעותי מאוד לאתוס הציוני, לאתוס שגואל אדמות, לאתוס שמעודד את החקלאות, לאתוס ששומר על הכנסות בסיסיות סבירות של משפחה שעובדת קשה.

יצחק הרצוג: וכמובן, הצורך לאפשר לכל אדם קיום בסיסי בכבוד.

יצחק הרצוג: אני חושב שיש פה בכלל צעד שנוגד את הפסיקה של בג"ץ בנוגע לקיום בסיסי בכבוד, וזה מעורר שוב הפעם את סוגיית הזכויות החברתיות במלוא עוזה.

יצחק הרצוג: כך שבסופו של דבר, אני שם את הנושא הזה על סדר-היום בכוונה כנושא בלעדי, מכיוון שנראה על פניו שהולך להיות צעד נמהר, חד-צדדי, מסוכן ופסול, שכל הבית הזה צריך להתאחד ולפעול כנגדו בכל כלי פרלמנטרי אפשרי.

יצחק הרצוג: ואנחנו, מפלגת העבודה וסיעות אחרות, מתכוונים לפעול בכך בכל הכוח ובכל העוצמה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: אני מזמין להצעה לסדר-היום את ישראל חסון.

יצחק וקנין: ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חסון, גם לך יש עשר דקות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני שמח שנמצאים פה אתנו ראובן ריבלין וגם השר סער.

ישראל חסון: אני רוצה לדבר על נושא שזכור לי שרובי, כשהוא שימש כיושב-ראש הכנסת, בעצרת הזיכרון ליצחק רבין, הוא ישב פה על הבימה ואמר: נגוז הפתרון, או החלום, או – אני לא יודע איך הוא הגדיר את זה בדיוק – של החלוקה המדינית.

ישראל חסון: אני מודה ומתוודה שאני קצת התכווצתי כשהוא ניצל את הבימה באותה העת, באותה הסיטואציה.

ישראל חסון: אבל אני רוצה, ברשותך, לדבר עכשיו על משהו שמתרחש בימים אלה, ואני מציע לכולנו לשים לב אליו.

ישראל חסון: אם יש משהו שהטרור הצליח להשפיע עלינו – אני לא רוצה להגיד את המונח לנצח, כי אני לא חושב שהוא ניצח אותנו, אבל להשפיע – זה בכך שאנחנו הפסקנו לחשוב על תהליכים.

ישראל חסון: אנחנו חושבים על מהלכים.

ישראל חסון: אירוע – תגובה.

ישראל חסון: אנחנו לא יושבים בשיח שלנו ושואלים את עצמנו איפה אנחנו רוצים להיות בעוד 20 שנה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג, אם אפשר, לא עם הגב לנואם.

דוד רותם: – – – אתה לא יודע איפה יש עוד הסכמים – – –

ישראל חסון: חבר הכנסת רותם, תסלח לי אם אני חושש מאנשים שיודעים את האמת, ואני אוהב אנשים שמחפשים את האמת.

ישראל חסון: תסלח לי.

ישראל חסון: אני מאוד נזהר מאנשים שיודעים כל הזמן את האמת, ואני לא יודע אם אתה יודע לענות תשובה שתשכנע אותי להיכן המדינה רוצה להגיע כשהיא תהיה בעוד 20, 30 או 40 שנה.

ישראל חסון: ולפיכך, מאחר – – –

ראובן ריבלין: יש אנשים שחושבים שרק מה שהם עושים זה האמת.

ישראל חסון: אני קטונתי, רובי.

ישראל חסון: אתה ישבת פה וראית את האנשים.

ישראל חסון: אני משם, רואה פחות טוב.

ראובן ריבלין: לא, לא, שמתי לב שאתה יודע להבחין.

ישראל חסון: בשורה התחתונה, אני רוצה לומר שאנחנו נקלענו – – –

ראובן ריבלין: סגן יושב-ראש הכנסת, גם הוא יודע להבחין.

ישראל חסון: – – – נקלענו לסיטואציה שבה בעצם הפסקנו לחשוב בראייה תהליכית.

ישראל חסון: אנחנו חושבים על מהלך, על אירוע, על תגובה וכיצד, ולא להיכן הפעולה הזאת מובילה.

ישראל חסון: אחד הדברים שבעיני הם די דרמטיים, שקרו לפני שבוע – רובי, זה בשבילך, רובי – זה הדבר הבא: פועל תהליך אדיר שקוראים לו "אביב ערבי", לא משנה מה, דמוקרטיה אסלאמית כזאת או אחרת, פועל התהליך הזה על האזור, ומדינת ישראל שלאורך כל שנות קיומה, כל שנות קיומה, מהיום שהיא נוסדה, היא נתמכה ואיזנה את עצם קיומה במרחב הזה בתמיכה של מעצמה אזורית אחת או שתיים – אם בהתחלה זו הייתה איראן שתמכה בנו, לאחר מכן איראן וטורקיה ובסוף היו טורקיה ומצרים – נכון להיום למדינת ישראל במרחב, בתהליך הגדול הזה, אין בעצם מעצמה אזורית אחת שהיא כוח מאזן.

ישראל חסון: ובמרחב יש קואליציה אדירה של מדינות קטנות שמפת האינטרסים שלהן זהה לשלנו; לא רוצה להגיד "זהה", קרובה לשלנו.

ישראל חסון: הם חוששים מהאסלאמיזציה של המזרח התיכון, הם מחפשים איזושהי דרך לייצב, הם חוששים מהאיום האיראני, שהוא איום על משטרים סוניים כאלה ואחרים.

ישראל חסון: המדינות הללו, לפני שבוע, נעתרו לכאורה – אני קורא לזה "נעתרו" – לבקשתו של מזכיר המדינה האמריקני ואמרו: אנחנו פתוחים ליוזמה מדינית כזו או אחרת.

ישראל חסון: במדינת ישראל האירוע הזה עבר כלאחר יד, כאילו אין שום דבר חדש תחת השמש, כאילו אין פה איזשהו משהו שאפשר לנצל אותו לשיח, כי כולנו שקועים – במה?

ישראל חסון: בדיון שאומר: אבו מאזן לא רוצה, ההוא לא רוצה.

ישראל חסון: אז אם בעבר ציפינו שדרך הגורם הפלסטיני נגיע לעולם הערבי, באו לפני שבוע ואמרו לנו: בואו, דרך העולם הערבי אפשר להגיע לדיון הפלסטיני.

ישראל חסון: ואצלנו זה עובר.

ישראל חסון: בעצם אנחנו לא מבינים מה נאמר לנו, ואנחנו, כלאחר יד, מעבירים את זה כאילו זו עוד הצעה, כאילו זה עוד דיון.

ישראל חסון: אני לא חושב שיש פה איזה פתרון גדול שמסתתר מאחורי זה, ואני גם לא מציע לקפוץ קפיצת ראש, אבל באמת אפשר להתעלם מפנייה כזאת?

ישראל חסון: אפשר להתייחס אליה כלאחר יד?

ישראל חסון: זו הרי טעות דרמטית כשמסתכלים על כל התהליך שמתרחש, לא על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אלא כיצד אנחנו מקדמים את הצונאמי הזה שנקרא "האביב הערבי".

ישראל חסון: חברי רובי, כשח'אלד משעל הגיע לעזה לאחר "עמוד ענן" – אני מצטט – הוא אמר:

ישראל חסון: אני מברך את אלוהים על כך ששבתי לרצועת-עזה אף-על-פי שלא הייתי בה מעולם.

ישראל חסון: וכשם ששבתי לעזה, ככה אנחנו נשוב – וכששואלים לאן, הוא אמר:

ישראל חסון: אנחנו נשוב – כולם אומרים ירושלים, חיפה ויפו.

ישראל חסון: המוסלם האדוק הזה, העיר הראשונה שהוא אמר "ככה אנחנו נשוב", הייתה לרמאללה.

ישראל חסון: זה התהליך.

ישראל חסון: התהליך הוא פה.

ישראל חסון: אני לא פוחד, אני לא חושש, אני שואל את עצמי כיצד אני מקדם את הדברים הללו – – –

ראובן ריבלין: את זה הוא אמר בהתייחס ל"פתח" ולאבו מאזן.

ראובן ריבלין: זה מה שהוא אמר.

ראובן ריבלין: אני שמעתי אותו – – –

ישראל חסון: רובי, הוא אמר את זה – – –

ראובן ריבלין: – – – לא בהתייחסות לסכסוך היהודי-ערבי, אלא בעניין הסכסוך בין ה"חמאס" לממשלת – – –

ישראל חסון: רובי, הוא אמר את זה ברגע שהוא נשא את הנאום.

ישראל חסון: ברור שתנועת ה"חמאס" היא תנועת "האחים המוסלמים" הראשונה שעשתה את "האביב הערבי" במרחב לפני שבע שנים והיא היחידה שלא קיבלה על כך תמורה – מדינה.

ישראל חסון: כל היתר שבאו אחריה קיבלו.

ישראל חסון: הם היו צריכים את זה כדי לקבל מדינה.

ישראל חסון: הוא רוצה לייצג את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הוא רוצה להחליף את אש"ף.

ישראל חסון: עכשיו, זה התהליך.

ישראל חסון: זה נתמך בתהליך הרבה יותר גדול, ובאו היום למדינת ישראל, ואומרות לך מדינות ערב: יא חביבי, אנחנו מוכנים לדבר.

ישראל חסון: זה מה שהם אומרים, ואנחנו, זה עובר על ידנו ככה?

ישראל חסון: מישהו ישב והשקיע בזה איזושהי חשיבה של מה כדאי, מה צריך?

ישראל חסון: מישהו קיים על זה דיון?

ישראל חסון: מותר לנו להיות חשדנים ואנחנו צריכים להיות חשדנים, ואני גם יודע לומר שכשחזון ישעיהו בן אמוץ יתגשם ויגור זאב עם כבש ונמר עם גדי, אנחנו צריכים להיות הזאב והנמר ולא השה ולא הגדי, כי במזרח התיכון מי שהוא שה וגדי, הוא בדרך כלל על המנגל.

ישראל חסון: ברור לי.

ישראל חסון: אבל מותר לנו, בראייה אסטרטגית, להחמיץ הזדמנות כזאת?

ישראל חסון: הרי זה טירוף הדעת.

ישראל חסון: זה דבר שעובר לידנו כאילו זה עוד איזשהו אירועון, כאילו מחכה לנו איזשהו אופק מלבב.

ישראל חסון: אין לנו יכולת לקחת ולהתחיל ולפתח איזשהו מהלך?

ישראל חסון: אני לא שוגה באשליות לגבי הסדר כזה או אחר.

ישראל חסון: אין לי, אני לא איש של אילוזיות.

ישראל חסון: אבל יש פה מפת אינטרסים כללית, רחבה, שאנחנו מחמיצים אותה, ומחמיצים אותה ביודעין או בזחיחות הדעת.

ישראל חסון: בשני המקרים זה רע.

ישראל חסון: לכן ביקשתי את זכות הדיבור, שלא יאמרו שלא התרעתי בזמן.

ישראל חסון: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל חסון.

יצחק וקנין: רבותי, ברצוני לברך את התלמידים והתלמידות מהמכינה הקדם-צבאית מחצור-הגלילית.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעה דומה לסדר-היום של חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: גם לך עשר דקות, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: עד שחבר הכנסת עפו אגבאריה יתחיל, אני מברך גם את התלמידים והתלמידות מבית-ספר אוולינה דה-רוטשילד.

יצחק וקנין: עלו והצליחו.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, אומנם דיברנו ורצינו לדבר על התחום הכלכלי והמדיני, אבל כנראה ממשלת ישראל וממשלות ישראל יודעות לטפל בעניינים הכלכליים גם כן בצד החזק שלהן, וזה גם הצד הביטחוני.

עפו אגבאריה: בשנת 2011 הייתה איזושהי תנועה חברתית די רצינית שרצתה לשים על סדר העדיפויות את המצב הכלכלי של החברה במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אנחנו ראינו, ואפילו התרעתי מפה, מהמקום הזה, שאני חושש שתהיה איזו פעולה או התחממות בגבול שתוריד את העניין החברתי מסדר-היום הציבורי.

עפו אגבאריה: נכון שיש כאלה שאומרים שיש אביב ערבי.

עפו אגבאריה: אבל אני לא רואה שזה אביב.

עפו אגבאריה: זה יותר אביב דמים.

עפו אגבאריה: ומי מלבה את היצרים?

עפו אגבאריה: זה כל התערבות חיצונית בתוך המדינה, או בתוך כל מדינה, בדברים הפנימיים של אותה מדינה.

עפו אגבאריה: מה שהיה בלוב כולם יודעים.

עפו אגבאריה: אבל פתאום המערב, הייתה לו אפשרות להיכנס ולהשמיד, והשמיד כמעט את כל המדינה, ו-150,000 לובים נהרגו מהפצצות נאט"ו.

עפו אגבאריה: לא הצליחו לעשות את זה בסוריה, אז התחילו להכניס גם שכירי חרב, שלא אכפת להם ולא משנה להם את מי להרוג.

עפו אגבאריה: ולצערי הרב, זה אותם שכירי חרב שבאפגניסטן האמריקנים מפציצים והורגים, שהם טרוריסטים.

עפו אגבאריה: אבל בסוריה הם בעלי-ברית, ונותנים להם גם תחמושת וגם אמצעי לחימה ואמצעי מיגון.

עפו אגבאריה: אז פתאום שם זה מותר.

עפו אגבאריה: ואור ירוק למדינת ישראל, מדי פעם – להיכנס, ולשלוח את היד, לבחוש בקלחת הדמית בתוך סוריה, וכאילו להגיד לכולם שאנחנו פה, אנחנו נתווה את המדיניות, אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים; ומרוויחים גם מהצד השני, שמשתיקים כל איזושהי מחאה חברתית בתוך מדינת ישראל, משתיקים את הזעקה של הפועלים, של השכבות החלשות במדינת ישראל נגד הגזירות הכלכליות.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי הגבול חם.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: תראו מה קורה בסוריה.

עפו אגבאריה: ברגע שכולם נרגעים, אז פתאום מתחילים לדבר על הכימי הסורי, על הנשק הכימי בסוריה.

עפו אגבאריה: פתאום יש דממה, אז שכחו מהאטום האיראני.

עפו אגבאריה: אתם שמים לב?

עפו אגבאריה: לא מדברים על האטום האיראני, מדברים על הכימי הסורי.

ראובן ריבלין: קודם כול, באמת צריכים לדבר על הנושא החברתי.

ראובן ריבלין: אבל הכימי, האטום, זה לא דברים שהם המצאה.

ראובן ריבלין: זה גם צריך לשים לב.

ראובן ריבלין: לשים לב לנושאים החברתיים האזרחיים, ואללה, ברוך השם – הנה, חבר כנסת בא ומדבר על העניינים האמיתיים של המדינה שלנו.

ראובן ריבלין: אבל האטום והכימי זו לא המצאה.

עפו אגבאריה: אז זה בדיוק מה שאני אומר.

עפו אגבאריה: זו לא המצאה.

עפו אגבאריה: אבל, רובי, זה באמת לא המצאה, אבל עד עכשיו אף אחד לא השתמש בכימי ובאטומי, חוץ ממדינה אחת בעולם, שהיא ארצות-הברית.

עפו אגבאריה: הבוס הגדול של הדמוקרטיה בעולם.

עפו אגבאריה: רק היא השתמשה.

עפו אגבאריה: ומה שהשתמשו בעיראק בזמנה זה היה מארצות-הברית, וכולם אחר כך ידעו.

עפו אגבאריה: אז באמת, אתם חושבים שהעולם כבר לא רואה את זה?

עפו אגבאריה: אז פתאום דיברו על הקו האדום של האטום האיראני.

עפו אגבאריה: נכון?

עפו אגבאריה: אז אנחנו שומעים מכל מיני גורמים שהאטום האיראני הוא כבר לא רלוונטי.

עפו אגבאריה: הם עוד לא הגיעו לקו האדום, אז בינתיים זה יכול להיות בצד.

עפו אגבאריה: עכשיו זה הכימי הסורי.

עפו אגבאריה: וכל זה למה?

עפו אגבאריה: כי רוצים להדחיק הצדה אפילו את הדברים שאמר פה חבר הכנסת ישראל חסון, שיש בעיה מרכזית במזרח התיכון שזה השלום עם הפלסטינים.

עפו אגבאריה: והשלום עם הפלסטינים זה צריך להיות הדבר הראשון והעיקרי לביטחון מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: לא הכימי הסורי מהווה איום, ולא האטום האיראני.

עפו אגבאריה: איראן הייתה בעלת בריתה של מדינת ישראל, ואנחנו כולנו יודעים שאת הפיסטוק חלבי ידענו רק ממלחמת עיראק-איראן, כשהמשחתות הישראליות היו מביאות נשק לאיראן ומביאות בחזרה פיסטוק חלבי.

עפו אגבאריה: גם את זה האנשים יודעים.

עפו אגבאריה: אז לא צריך להגיד – – –

ישראל חסון: מלחמת עיראק-איראן זה לא נכון, כי מלחמת עיראק-איראן נקראה על-ידי האיראנים מלחמת "אל קודס".

עפו אגבאריה: זה מקרה, אבל אתה יודע מי היה מאחורי הקלעים, מי תמך בעיראק ומי תמך באיראן, ששתיהן מאותו גוש, וכפי שאתה התבטאת פעם, "אני מאחל לשתיהן הצלחה".

עפו אגבאריה: אתה מבין?

עפו אגבאריה: אז יודעים מי מחרחר את הדברים, האחד מאחורי השני.

עפו אגבאריה: אז זה לא – – –

ישראל חסון: – – –

עפו אגבאריה: לא אתה, אני מתכוון לארצות-הברית, וזה לא מתוך כוונות טובות למקום הזה, ולא לאזור הזה וגם לא למדינה הזו.

עפו אגבאריה: אז אם הם מדחיקים את העניין הפלסטיני, כל כך רחוק, ועכשיו מסיטים את תשומת לב כל האוכלוסייה לעניין הביטחוני והאיום הסורי, אז אף אחד לא יבוא עכשיו ויגיד שיש בעיה.

עפו אגבאריה: יש פה עם – בתוך פלסטין ההיסטורית יש שני עמים.

עפו אגבאריה: מה הולכים לעשות?

עפו אגבאריה: איך מתקדמים בתהליך השלום?

עפו אגבאריה: מדוע ישראל מזניחה את תהליך השלום?

עפו אגבאריה: ואתה דיברת על זה.

עפו אגבאריה: אולי אני חלוק אתך, שלא מאותה נקודת מבט, שאתה אומר מדוע לא הגיעו לתהליך השלום.

עפו אגבאריה: אני אולי מהצד השני.

עפו אגבאריה: אבל בדבר אחד אני מסכים: שבאמת הייתה חובה לנצל את המומנט, ולא מעכשיו, זה מ-2002, כאשר הונחה ההצעה של הליגה הערבית.

עפו אגבאריה: לא בהצעה המתוקנת של היום, שאני לא מסכים אתה.

עפו אגבאריה: אני לא מסכים אתה, אבל בכל זאת יש אפשרות לבוא ולהתחיל להתקדם.

עפו אגבאריה: וזו הערובה היחידה, הן לביטחונה העתידי של מדינת ישראל, ומה שאמרת, סופו של הגדי והכבש הוא המנגל, זה נכון.

עפו אגבאריה: אז אני מבין שבמשוואה הזו אתה מתכוון להיות הזאב והנמר.

עפו אגבאריה: אבל זאב ונמר לא יכולים לחיות כל הזמן.

עפו אגבאריה: יכול להיות שבתקופה אחרת יהיה זאב אחר, ויהיה נמר אחר.

עפו אגבאריה: אז זה הדבר המסוכן לכל עם שרוצה וחייב לחיות עם השכנים שלו.

עפו אגבאריה: קודם כול – עם השכנים שלו ולא עם האנשים שיש להם את האינטרסים הגדולים הן הכלכליים והן הצבאיים כדי לממן את השותף הזה, הזעיר, לא הזוטר, הזעיר – הוא קטן, הוא חזק, הוא נתמך, כדי שהמלחמה תימשך בינו לבין שכניו.

עפו אגבאריה: זו לא תהיה אף פעם ערובה לשלום של אותו עם.

עפו אגבאריה: לכן אני חושב שעל הממשלה הזו לחשוב עוד הפעם שתהליך השלום הוא רק לטובתה של מדינת ישראל וטובת כל אזרחי פלסטין ההיסטורית, שזה גם יהודים וגם ערבים.

עפו אגבאריה: מי שמתכחש לזכויותיו של עם אחר הוא גם, בסופו של דבר, מתכחש לזכויות של העם שלו עצמו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים – הוא איננו, לא נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך אחריו.

יצחק וקנין: כבר קראתי לו.

יצחק וקנין: קראתי בשמך, כבודו לא היה.

יצחק וקנין: אבל אני אאפשר לך מייד אחריו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אליעזר מוזס, עשר דקות לרשותך.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי שר הפנים, נפל דבר בישראל היום: ועדת שרים לחקיקה החליטה לאמץ חוקים בולשביקיים, סתימת פיות, סתימת שיח אופוזיציונלי, סתימת ביטוי – – –

מרב מיכאלי: אנטי-דמוקרטיים.

מנחם אליעזר מוזס: – – – אנטי-דמוקרטי, בזה שהחליטו שלא יוכלו להגיש הצעות אי-אמון בפחות מ-61 חברי כנסת, וגם להעלות את אחוז החסימה כדי שמפלגות קטנות לא יוכלו לבוא לידי ביטוי.

ראובן ריבלין: איש לא יודע מי יהיה בכנסת הבאה מפלגה קטנה.

מנחם אליעזר מוזס: כבוד היושב-ראש לשעבר, ר' רובי – – –

יצחק וקנין: כמה שאתה צודק, חבר הכנסת רובי.

מנחם אליעזר מוזס: – – – ר' רובי, זה ההמשך של נאומי.

מנחם אליעזר מוזס: כאשר רואים את הסקרים מיום שישי, אז אני לא יודע איך הם לוקחים על עצמם להעביר כזה חוק כאשר כנראה יכול להיות בהחלט שהם יהיו בצד השני של המפה, אלה שמגישים היום, ואז מה יהיה?

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני הייתי חבר בקדנציה הקודמת בוועדה לחוקי המשילות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוזס, אתה מכיר את הפתגם שמי שהביא את המקל יקבל בו מכות?

מנחם אליעזר מוזס: נכון.

מנחם אליעזר מוזס: בקדנציה הקודמת אני הייתי בוועדה לחוקי משילות, וזה עלה לא פעם ולא פעמיים, וזה התמסמס.

מנחם אליעזר מוזס: כדברי יושב-ראש הוועדה אז, שר המשפטים לשעבר יעקב נאמן, שאמר: "חוקים ומשפטים בל ידעום", על הדברים האלה, חוקים כאלה של – זה לא מדינה גדולה כאן, סך הכול אנחנו כמה מיליוני אנשים, שמחולקים למקבץ של מפלגות קטנות, וראוי לתת את הבמה הזאת לכל חוג, ולכל עדה ולכל ציבור, וזה מה שאומרים – הדמוקרטיה במיטבה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל זה לא פלא, הממשלה הזאת החליטה לפגוע בחלשים, אם בהעלאת המע"מ, אם במע"מ על פירות וירקות, אם בקיצוץ בקצבאות, ואני רוצה לומר לכם, אני ראיתי היום את דברי שר האוצר, מר לפיד, שאמר אתמול, ואני מצטט: במקום לחלק קצבאות אנחנו נפתח מרכזי הכשרה לתעסוקה ונחזיר לחיים את החינוך הטכנולוגי.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם לילד הזה לא יהיה מה לאכול ותזרוק לעוני עוד 50,000 ילדים, כדברי המועצה לשלום הילד ומנכ"ל הביטוח הלאומי, שהגזירה הזאת של קיצוץ בקצבאות ילדים תכניס עוד 50,000 ילדים למעגל העוני, ובמקום 800,000 ילדים במעגל הזה יהיו 850,000 – באמת זורקים מספרים, אבל כשרואים כל פרט ופרט, וכל משפחה ומשפחה, וכל ילד וילד, את הסבל שלו – יעיד על כך שר הרווחה לשעבר, מר בוז'י הרצוג, שלמד במשרד הרווחה מה זאת אומרת נפש של כל ילד וילד כאשר מקצצים את הקצבאות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: שר האוצר גם אומר, במקום כספים קואליציוניים אנחנו נשתמש בכסף שלכם לבנות את הרכבת לכרמיאל.

מנחם אליעזר מוזס: מאוד מעניין; כספים קואליציוניים, אפשר לחשוב שזה משהו שכל חבר כנסת לקח לעצמו הביתה.

מנחם אליעזר מוזס: סך הכול השכילו הממשלות הקודמות לעשות כאלה קריטריונים, גם בתרבות וגם בחינוך, שהציבור החרדי לא יכול לעמוד בזה, וכתוצאה מכך קיצצו לו את התקציב, וכתוצאה מכך הוא נמנע מלקבל את מה שמגיע לילדים שלו.

מנחם אליעזר מוזס: אז מה עשו בקואליציה?

מנחם אליעזר מוזס: נתנו כספים קואליציוניים כדי לתת תרבות חרדית לתלמידות סמינרים, להוסיף לילדים חלשים, להוסיף לחינוך המיוחד של המערכת החרדית.

מנחם אליעזר מוזס: מה עשו כאן?

מנחם אליעזר מוזס: לא.

מנחם אליעזר מוזס: ניקח את הכסף הזה ובזה אנחנו נקים מסילת רכבת לכרמיאל.

מנחם אליעזר מוזס: הפלא ופלא.

מנחם אליעזר מוזס: ממש "מגינים על החלשים".

מנחם אליעזר מוזס: הממשלה הזאת מחלישה את החלשים ומנסה פשוט להלך אימים בסתימת פיות, ואני דיברתי על זה קודם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה לומר לכם, השבוע נחגוג את יום ירושלים, ואני רוצה לומר לכם, חג יום ירושלים, אתם יודעים ש-180,000 תלמידים במזרח-ירושלים לומדים לפי תוכנית הלימודים הפלסטינית ב-100% מימון של משרד החינוך?

מנחם אליעזר מוזס: יכול להיות שאולי לומדים ליבה, אבל אני יודע שחלק מהלימודים זה הנכבה.

מנחם אליעזר מוזס: תרשו לי במעט הזמן שיש לי לצטט קצת ממה שהם לומדים; שמעו והאזינו, הסכיתו ושמעו, כי לא תאמינו למה שאני מקריא לכם.

מנחם אליעזר מוזס: מונחים המציינים את ישראל, מייסדיה והאידיאולוגיה שלה בספר "השפה הערבית, עיון, ספרות וביקורת", כיתה י"ב, עמוד 104: הכנופיות הציוניות גזלו את פלסטין וגירשו את תושביה.

מנחם אליעזר מוזס: האויב הציוני כבש את ארצנו.

מנחם אליעזר מוזס: הכנופיות הציוניות גזלו את פלסטין וגירשו אותנו.

יצחק וקנין: זה הליבה?

יצחק וקנין: הליבה?

מנחם אליעזר מוזס: הליבה של מזרח-ירושלים בתוכנית הלימודים הפלסטינית בספר "השפה הערבית".

מסעוד גנאים: באיזה בתי-ספר?

מנחם אליעזר מוזס: גנאים, אני לא מדבר עכשיו על עצם הדבר הזה, אני מדבר על כך שיש כאן הבחנה ברורה בין מי שמקבל 100% על חשבונו ולומד תוכנית לימודים כפי רצונו, או כפי שההורים שלו רוצים שילמדו, ובין יהודי כמוני, שמייצג את המערכת החרדית, ואומרים לו: לא, אתה לא תקבל תקציב אם אתה לא תלמד את הליבה.

מנחם אליעזר מוזס: אז אולי אני אתחיל ללמוד באמת את תוכנית הלימודים הפלסטינית, ואני אלמד גם את הנכבה, ואני אקבל 100%.

מנחם אליעזר מוזס: אין לי שום דבר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל זה קורה במזרח-ירושלים, ירושלים המאוחדת, בירת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: מר ריבלין, איש ירושלים, מתי יהיה כבר השוויון הזה בין בני ישראל לבני ישמעאל?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא רוצה להלאות אתכם, אני יכול לצטט כאן עוד הרבה והרבה דברים, אבל דבר אחד, מה שבאמת נוגע לי ללב, כנצר, בן יחיד לאבי, שאיבד את כל משפחתו בשואה: 70 נפש ממשפחתי ירדו לאושוויץ, כותב אבא שלי, נשאר אחד בודד.

מנחם אליעזר מוזס: ואני היום, ברוך השם, הולך בדרכו ומנסה לתקן את מה שהשחיתו לנו אז.

מנחם אליעזר מוזס: אני בן יחיד ממש למשפחה שכולם הלכו בשואה, כואב לי שמממנים מוסדות כאלה שמתעלמים לגמרי מהשואה, וכל השואה היא – אני מעדיף, יותר טוב שתסתכלו בפנים מאשר שאני אלאה אתכם בציטוטים, אבל ההתעלמות המוחלטת במימון 100% של משרד החינוך, אז אל תבואו אחר כך ותגידו: אתם, החרדים, לא מגיע לכם, כי אתם לא לומדים את הליבה, ואתם לא לומדים את מה שאנחנו רוצים להכתיב לכם.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו ננהג כפי שכתוב: "ועשית ככל אשר יורוך", כפי שמלמדים אותנו חכמי ישראל בכל הדורות, נמשיך את המסורת הזאת ובעזרת השם נשכיל ונצליח, ובעזרת השם נפרח לעילא ולעילא, בעזרת השם, כפי שעד היום, וכל כלי יוצר עלינו לא יצלח.

מנחם אליעזר מוזס: אמן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יצחק וקנין: לפני שאני אקרא לדובר הבא, אני מקדם בברכה את כיתה ט' מנהיגות בתיכון בן-גוריון, עמק חפר, המחנך אייל כספי, הרכזת אורנה גלברג וסגנית המנהל זיוה מנוחין, אשר באו לראות מקרוב את עבודת הכנסת.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

יצחק וקנין: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: הבנתי שגם אתה הגשת הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אחרי כן יעלה סגן השר להשיב לכולם.

יצחק וקנין: יש לך עשר דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר דיבר חברי המכובד חבר הכנסת מוזס על תוכניות הלימודים וספרי הלימוד – 1.

מסעוד גנאים: אני מסכים אתו שבמדינת ישראל יש חברה פלורליסטית, יש ייחוד לאומי-תרבותי לקבוצות כמו ערבים-פלסטינים, ולפי דעתי מערכת לימוד דמוקרטית צריכה להתחשב בפלורליזם הזה.

מסעוד גנאים: להתחשב בזה, למשל, אם בהיסטוריה, אם באזרחות, אם בסוציולוגיה – בכל המקצועות האלה שיש בהם ייחוד מסוים שצריך להתחשב בו.

מסעוד גנאים: צריך להתחשב בנרטיב הערבי-פלסטיני, לפי דעתי.

מסעוד גנאים: וזה לא נוגד, זה לא יהרוס את מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: אבל אני לא מסכים אתו, במה?

מסעוד גנאים: יש חברי כנסת, למשל חדשים, שיש להם בורות לאללה במה שקורה בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: אחד מהם אמר שבספרי הלימוד שלומדים הערבים – אני מתכוון לערבים אזרחי מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: ואני מדבר כמורה ומחנך כמה שנים, 15 שנה, ולימדתי גם היסטוריה: לימדנו על השואה, על הפוגרומים.

מסעוד גנאים: לתוכנית הלימודים בבתי-הספר הערביים, האחראית היא ממשלת ישראל, משרד החינוך בישראל.

מסעוד גנאים: אז יש כאלה שלא מבדילים בין סח'נין לבין ג'נין, וחושבים שמה שמלמדים בסח'נין, למשל, שהיא בישראל, זה בגדה או בשטחים הכבושים.

מסעוד גנאים: אני חושב, הבורות הזו היא צריכה להיפסק.

מסעוד גנאים: אני נתקלתי בדבר כזה בוועדת החינוך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה נסע לסין.

מסעוד גנאים: אצלנו יש מסורת בעל-פה, מהנביא מוחמד, עליו השלום, אומר:

מסעוד גנאים: אטלבּ אל-עלם ולו פי אל-צין – תשיג ידע ומדע אפילו אם זה – תרחיק בזה אפילו לסין.

מסעוד גנאים: אז נדמה לי שראש הממשלה, לפני שהוא ילך לסין, הוא למד מהם.

מסעוד גנאים: הוא למד מהסינים שני דברים: כאשר ידע – וִלַא מדע, יא ג'מאעה, שו בּדכּם?

מסעוד גנאים: ידע בשכּל עאם – בכלל.

מסעוד גנאים: אז כאשר אנחנו שומעים היום ורואים שהממשלה מסכימה ומאשרת שני חוקים – האחד, חוק או תוכנית פראוור לנגב, ליישוב הערבי בנגב ולאדמות בנגב; והשני, מה שמכונה חוק המשילות, והעלאת אחוז החסימה ל-4%.

מסעוד גנאים: אני חושב שראש הממשלה – נכון?

מסעוד גנאים: – בחוק של המשילות למד מהסינים, שבשביל יציבות, בשם היציבות הפוליטית, לא נורא שיהיו סממנים דיקטטוריים; לא נורא שלא לתת לשכבות, ולמגזרים ולמפלגות, שהם קטנים יותר, להיות מיוצגים.

מסעוד גנאים: משום ש-4% אומר שרק המפלגות הגדולות הן שיהיו מיוצגות, הן שיהיו החזקים, והשאר יישארו חלשים.

מסעוד גנאים: אף-על-פי שאני בצורה לא ישירה – אני וחברי והרבה במגזר הערבי, במפלגות הערביות, רוצים להתאחד ונרוץ ברשימה אחת, רוצים את זה, אבל לא בכורח ה-4%, אלא מפני שזה האינטרס שלנו.

מסעוד גנאים: אני חושב שהחוק הזה – אני לא חושב שהוא דמוקרטי.

מסעוד גנאים: אני חושב שהוא מונע מהאנשים, משכבות, מרבדים במדינה, בגלל חולשתם, להיות מיוצגים, לבחור ולהיבחר.

מסעוד גנאים: זה – אחד.

מסעוד גנאים: המסקנה השנייה או השיעור השני שראש הממשלה למד מהסינים זה העניין של פראוור.

מסעוד גנאים: ובעניין של תוכנית פראוור, אדוני היושב-ראש, שבמקום הידברות והיכרות עם האנשים, עם בעלי האדמות, שהם החוקיים, הלגיטימיים – היסטורית, האדמה הזו שלהם – הממשלה בוחרת בחוק שיכריע בכוח את האנשים; מפקיע את האדמות, מאות-אלפי דונמים, ובסוף, מאלץ אלפי, כ-40,000 תושבים, לעקור ממקום מגוריהם היום למקומות אחרים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב, הסינים עשו את זה, אולי טרנספר עשו לקבוצות, ככה, קבוצות של תושבים מסוימים מלאומים מסוימים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה לא נכון, זה לא דמוקרטי להביא תוכנית לנשל את האנשים, הערבים בנגב, מהאדמה שלהם, בשם פיתוח, בשם יישוב.

מסעוד גנאים: ואל תגידו לי שהם דיברו עם האנשים.

מסעוד גנאים: אם אתה מדבר עם כמה, זה לא אומר שאתה דיברת עם כולם.

מסעוד גנאים: זה לא אומר שהם הסכימו.

מסעוד גנאים: אף אחד לא מסכים לתוכנית הזו שמכונה תוכנית פראוור.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תוכנית כזו, היא תהרוס הכול בנגב.

מסעוד גנאים: גם התוכנית כולה, כאשר אתה עוקר ומעביר אנשים, כ-40,000, מהכפרים שהשם שלהם כפרים בלתי מוכרים – שזה מושג, אין לו אח ורע בכל העולם.

מסעוד גנאים: לאיפה אתה מעביר אותם?

מסעוד גנאים: אף אחד לא יודע.

מסעוד גנאים: אין תשובה.

מסעוד גנאים: ככה.

מסעוד גנאים: רק להעביר האנשים, להפקיע את האדמות, להשתלט עליהן וזהו.

מסעוד גנאים: תוכנית כזו, אדוני היושב-ראש, היא גזענית, היא נגד האינטרס של הערבים הבדואים בנגב, ואנחנו, כולנו, נתנגד לתוכנית הזו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בסוף – הזדעזעתי.

מסעוד גנאים: גם מי שראה אתמול בלילה והבוקר בערוץ 10 את הסרטון של אוהדי "בית"ר ירושלים", כאשר היו באוטובוס בדרכם למשחק בשבת בסח'נין.

מסעוד גנאים: היה משחק כדורגל בין "בית"ר ירושלים" לבין "איחוד בני סח'נין".

מסעוד גנאים: למזלנו, ואלחמדולילה, הסתיים בתיקו.

מסעוד גנאים: ולמזלנו נשארנו בליגה.

מסעוד גנאים: שתי הקבוצות נשארו בליגה.

מסעוד גנאים: אבל הזעזוע הוא מצעקות הנאצה של אוהדי "בית"ר ירושלים" שהם קוראים בסרטון הזה.

מסעוד גנאים: הם דיברו, הם קיללו את ראש הממשלה רבין, את לאה רבין, והם קראו לעקירת הערבים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, גזענות כזו – נכון, זו סדרה, ראינו.

מסעוד גנאים: אבל עד מתי?

מסעוד גנאים: עד מתי הגזענות הזו?

מסעוד גנאים: זו גזענות שצריכה עמדה תקיפה מצד הממשלה ומצד הרוב היהודי.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: ואחריו ישיב סגן השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, גם לך יש עשר דקות.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נהוג להגיד שצריך לתת לממשלה כמה חודשים של חסד.

יצחק וקנין: מאה ימי חסד.

ג'מאל זחאלקה: מאה ימים, לפעמים יותר.

ג'מאל זחאלקה: יש המהדרין, יש המוסיפין, יש זה.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שיש להפוך את העניין, שלפחות ממשלה חדשה תיתן לאזרחים כמה חודשים של חסד.

ג'מאל זחאלקה: למה לבקש ולא לתת?

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי את הממשלה הזאת, לא נותנת לנו יום אחד של חסד.

ג'מאל זחאלקה: יום אחד.

ג'מאל זחאלקה: המפלגות שמרכיבות את הקואליציה – ככה אני קורא בעיתון – עורכות ישיבות לילה וישיבות מאחורי הקלעים, ומחליטות לטפל באזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: ראו את הצעת בגין ופראוור, לא מספיק – צריך יותר חמור.

ג'מאל זחאלקה: פגישות בין מפלגת יש עתיד ומפלגת הבית היהודי – ציר הרשע החדש – שלאחר שטיפלו בחרדים הגיע תורם של הערבים.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד מהם לא נותן עצה טובה לשני.

ג'מאל זחאלקה: שניהם יושבים בהר העצה הרעה – אתם יודעים, זה קרוב לפה, לא רחוק.

יצחק וקנין: יש – – –

ג'מאל זחאלקה: ושם, רק שם – – –

יצחק וקנין: יש הר כזה?

ג'מאל זחאלקה: רק שם – יש הר כזה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא מכיר אותו?

יצחק וקנין: יש הר – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה לא ירושלמי, מה יש לך.

ג'מאל זחאלקה: אני ישבתי – – –

יצחק וקנין: אני יודע שיש הר גריזים, הר עיבל – –

ג'מאל זחאלקה: לא, יש הר העצה הרעה, ועוד איך.

יצחק וקנין: – – הקללה והברכה, אבל זה – – –

ג'מאל זחאלקה: ועוד איך.

ג'מאל זחאלקה: תשאל את בנט ואת לפיד; שם הם יושבים.

ג'מאל זחאלקה: הישיבות של הציר הזה, החדש, נערכות – כל אחד נותן עצה רעה לשני.

ג'מאל זחאלקה: כל אחד לוקח את הרע שבשני.

ג'מאל זחאלקה: אם יש למישהו מהם איזושהי רבע הצעה טובה, מייד השני פוסל אותה.

ג'מאל זחאלקה: הצעה רעה?

ג'מאל זחאלקה: בבקשה – איך לדפוק יותר את הערבים בנגב, מייד שניהם מסכימים.

ג'מאל זחאלקה: מסמיכים את אורי אריאל ואת השר כהן, איך לטפל, איך לצמצם, איך להפקיע יותר, איך להקשות את חייהם הקשים ממילא של האזרחים הערבים בנגב, איך לחנוק.

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו, היום, מחליטה הממשלה פה-אחד לאשר את הצעת בגין, אבל יש הסכם לא כל כך סודי בין שני המאורות – בין מפלגתו של לפיד ומפלגתו של בנט – להקשות יותר את התנאים, להפקיע יותר קרקעות.

ג'מאל זחאלקה: הם קוראים לזה: לצמצם את שטח הקרקע שמוצע לערבים במסגרת ההסדר, לצמצם את השנים, להקשות.

ג'מאל זחאלקה: אתה, שנתיים לא הגשת, שלוש שנים, ראחת עלכּ, הלך עליך, אתה לא יכול, אתה מאבד את הזכויות שלך.

ראובן ריבלין: אתה לא מסכים להסכם בגין?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מסכים.

ראובן ריבלין: נו, אז מה?

ראובן ריבלין: אז – –

ג'מאל זחאלקה: עכשיו הם רוצים לאפשר עוד יותר.

ראובן ריבלין: – – אולי היינו מוצאים רוב – – –

ג'מאל זחאלקה: אני רק יודע, בגין מציע 70 מלקות – –

ראובן ריבלין: – – – אולי היינו מוצאים רוב להסכם.

ג'מאל זחאלקה: – – הם מציעים 200 מלקות, אז מה, אני אגיד שהם יותר – שבסדר?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מסכים, לא ל-70 ולא ל-200.

מיקי לוי: – – –

ג'מאל זחאלקה: אבל זה חושף את פרצופם.

ג'מאל זחאלקה: אני ציפיתי, לפחות עם רוח חדשה – –

ראובן ריבלין: אתה מסכים רק שיוציאו את היהודים מהנגב.

ג'מאל זחאלקה: – – יכול להיות שיתנגדו, שיגידו שצריך הסדר טוב יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר חבר הכנסת ריבלין, אני עד, על הבמה הזאת, כשאתה ישבת כאן עשרות פעמים, לפני פראוור ולפני בגין, אני הצעתי.

ראובן ריבלין: ואני אמרתי לך, אל תתנגד, משום שזה הסכם, זה לא הרע במיעוטו, אלה הם הדברים שאנחנו צריכים סוף-סוף – היישוב הבדואי בישראל ומדינת ישראל – להגיע להבנה, ואמרתי, זה הדבר הכי טוב – פעם ראשונה שממשלה באמת הציעה הצעה שהייתה כזו שהיה אפשר לקבל אותה.

ראובן ריבלין: אבל גם זה אתה לא רצית.

ג'מאל זחאלקה: למרות – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שלא יהיו יהודים בנגב, את זה אני מבין.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אמרתי זאת.

ראובן ריבלין: אני יודע שלא אמרת.

ראובן ריבלין: אני אומר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אגיד זאת, ואני לא חושב ככה.

ג'מאל זחאלקה: יש לי תכונה רעה – –

ראובן ריבלין: אבל, אבל – – –

ג'מאל זחאלקה: – – חבר הכנסת ריבלין, אני אומר מה שאני חושב.

ראובן ריבלין: אה, מאה אחוז.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר מה שאני חושב.

ג'מאל זחאלקה: אל תשים את המילים בפי.

ראובן ריבלין: אני אמרתי רק את המילים שלי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שיהיו מתנחלים, אני אומר את זה מעל כל במה.

ג'מאל זחאלקה: אני מעולם לא אמרתי – אני רוצה חיים משותפים של הילדים שלי ושלך.

נחמן שי: גם הוא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: יש לי חזון של חיים בצוותא, בשלום, בדו-קיום, בשוויון, ללא הגמוניה של צד אחד על השני.

ג'מאל זחאלקה: זו הדרך שלי, זו דרך הנאורות – –

נסים זאב: עם ממשלה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – אני לא חשוך כמו כמה חברי כנסת פה.

ג'מאל זחאלקה: אני חלק מהאנושות הנאורה – –

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – שמקדשת את האדם וחיי אדם.

ג'מאל זחאלקה: זה הערכים שלי, ערכים אנושיים, הומניסטיים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה לדכא אף אחד, אבל אני לא ארשה לאף אחד לדכא אותי.

ג'מאל זחאלקה: אני זועק את זעקת המדוכאים, המנושלים, אלה שרוצים לעקור אותם.

ג'מאל זחאלקה: תקשיבו בקולנו, אנחנו נותנים לכם את קול השפיות עכשיו, בואו נשב נדבר, בואו נשב נדבר בלי כפייה מלמעלה, בואו נשב, דרך ההידברות.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם אתה בא לחנוק אותי – אני לא אתן שיחנקו אותי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אתן שיעקרו את הערבים הבדואים בנגב.

ג'מאל זחאלקה: תעשו מה שאתם רוצים, תחוקקו כמה שיותר חוקים, לא ניתן לחנוק אותנו.

ג'מאל זחאלקה: זה פשע לחנוק אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שאומרים, אתם צועקים, אתם זה; כי אתם חונקים אותי, לא נותנים לנו לנשום.

ג'מאל זחאלקה: אנשים יושבים מאות שנים על הקרקע שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אתם אומרים, אתם לא מוכָּרים, תעקרו אותם, טרנספר.

ג'מאל זחאלקה: להמשיך מה שהיה ב-1948, עוד – נכבה חדשה, לא ניתן עוד נכבה בנגב.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ניאבק מאבק צודק, צודק מאין כמוהו, וכל אדם בעל מצפון בכנסת הזאת צריך לעמוד לצדנו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו זועקים את זעקת המדוכאים, שרוצים חיים נורמליים, שרוצים לחיות על הקרקע שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים – לא באים לתקוף אף אחד – לדכא אף אחד, אבל לא ניתן שמישהו ידכא אותנו וינשל אותנו ויעקור אותנו מהקרקע שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אתם פותחים פצע פתוח כאן; אלה שנעקרו, אנחנו מכירים את ההיסטוריה, את הנכבה; נעקרנו ב-1948, לא ניתן לכם לעקור אותנו פעם נוספת, אפילו אם העקירה באה עם חיוך – חיוך של קוזקים, של מדכאים, של מנשלים, של גנבים, עם עניבות של בני-תרבות, גנבים בני-תרבות, מנשלים בני-תרבות, מפציצים בני-תרבות.

ג'מאל זחאלקה: והאדם המנושל, המדוכא, הוא רק צועק – – –

נחמן שי: הגזמת.

ג'מאל זחאלקה: אני לא הגזמתי.

נחמן שי: הגזמת.

ג'מאל זחאלקה: תעמוד לצדי.

ג'מאל זחאלקה: תעמוד לידי להפקעה בנגב – –

נחמן שי: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – עם העניבה שלך.

נחמן שי: בלי העניבה.

ג'מאל זחאלקה: עם העניבה שלך.

נחמן שי: אל תגיד מפציצים – – – לאט לאט.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שרוב הבדואים רוצים במתווה – יכול להיות בשיכון כזה או אחר – רוצים במתווה בגין.

טלב אבו עראר: לא נכון, אדוני.

טלב אבו עראר: לא נכון.

ראובן ריבלין: גולדברג אתם מסכימים?

טלב אבו עראר: לא נכון.

טלב אבו עראר: לא נכון.

ראובן ריבלין: אתה, אתה אל תאמר לי, אתם הפסדתם גם בבחירות נגד זה.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני – כבוד היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני נפגשתי אתם.

טלב אבו עראר: לא, זה לא נכון.

ראובן ריבלין: לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, היום הממשלה החליטה מה שהחליטה – –

ראובן ריבלין: אוקיי.

ג'מאל זחאלקה: – – אני קורא לממשלה לחזור בה, לא להביא את החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו, כהנהגת הציבור הערבי, מוכנים לשבת עם הממשלה ללא תנאים מוקדמים, בלי כפייה.

ג'מאל זחאלקה: את הבעיות בנגב אפשר לפתור.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים – מי אמר לך שאנשים בנגב רוצים לחיות בלי חשמל, בלי מים, בלי בית-ספר צמוד, בלי גן-ילדים, בלי מרפאה, צריכים לנסוע על כל דבר עשרות קילומטרים, מי אמר?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים חיים נורמליים.

ראובן ריבלין: עכשיו יהיו.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא נותנים לנו.

ג'מאל זחאלקה: לא מכירים בכפרים האלה.

ג'מאל זחאלקה: הם קיימים לפני מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: צריך לשאול את הכפר הזה אם הוא מכיר במדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: הוא קיים לפני המדינה.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שואבים את כוחנו ממקור עיקרי אחד, כבוד היושב-ראש – שהצדק אתנו, שהאדמה שלנו, שהכפרים האלה שלנו, ולא ניתן שיעקרו אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים עימותים – –

יצחק וקנין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – לא רוצים התנגשויות, אבל אל תדחפו אותנו לשם, אל תדחפו אותנו לפינה, אל תחנקו אותנו.

יצחק וקנין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: תורידו את הידיים שלכם מהגרון שלנו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: ישיב לכל המציעים, על כל ההצעות לסדר-היום, סגן השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, מכיוון שזה המבחן הראשון של הכנסת הזאת ושל האופוזיציה, בראשית הדברים להביע הערכה לסיעות האופוזיציה, שגילו אחריות ובעצם ממשיכות את המסורת בבית הזה, המסורת הנהוגה – ציינת את זה, חברת הכנסת זנדברג – שכאשר ראש הממשלה נמצא, אדוני היושב-ראש, בשליחות ממלכתית בנכר, בחוץ-לארץ, אין הצעות אי-אמון בממשלה.

אופיר אקוניס: אני מעריך את זה שלא שברתם את המסורת הזאת.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד לכם שהצלחתו של ראש הממשלה במסעו החשוב לסין היא הצלחתה של המדינה כולה, לא של הקואליציה ולא של האופוזיציה.

אופיר אקוניס: לפני שאני אשיב – – –

תמר זנדברג: – – – חוק המשילות.

תמר זנדברג: אתם לא החזרתם במשחק הוגן.

אופיר אקוניס: כי זה לא – כי זה לא חלק מהמסורת.

תמר זנדברג: זה כן?

תמר זנדברג: זה כן?

אופיר אקוניס: הצעות חוק פרטיות, גברתי, ממשיכות כתקנן, כסדרן, בימי רביעי, אבל הצעת אי-אמון – – –

תמר זנדברג: זה נושא שנוי במחלוקת.

תמר זנדברג: זו הצעה קונסטיטוציונית – – –

אופיר אקוניס: אני אענה לך גם על העניין הזה.

אופיר אקוניס: אדוני, אני רק – אי-אפשר כמובן שלא לגנות את האיום באלימות של חבר הכנסת זחאלקה, שמזהיר אותנו שאם תתקבל החלטה דמוקרטית – אפילו אני לא יודע אם אני שלם אתה מבחינתי, אבל אנחנו מחויבים כולנו לחוק ולשלטון החוק.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אם החוק הזה של הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב יעבור ברוב קולות חברי הכנסת, בוועדות ואחר כך במליאת הכנסת, עם שינויים, כפי שבדרך כלל הכנסת מכניסה בהצעות חוק ממשלתיות, אני חושב שהאיום באלימות, חבר הכנסת זחאלקה, הוא מיותר, הוא מגונה, ואני מציע לך למצוא את ההזדמנות לחזור בך.

אופיר אקוניס: אני מעריך, כפי שאמר יושב-ראש הבית לשעבר חבר הכנסת ריבלין, שמעבר לכל האיומים, שגם אתה איימת פה, והצעקות בקול רם, של פשוט שימוש בכלים אלימים, אני מעריך שרוב המתיישבים הבדואים בנגב ירצו בכך, משום – – –

ג'מאל זחאלקה: הם לא תושבים, הם לא – – –

באסל גטאס: הם עם הילידים.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: האזרחים הבדואים – –

ראובן ריבלין: – – –

אופיר אקוניס: – – אני אומר, הנה, האזרחים, אזרחי ישראל הבדואים בשטחי הנגב, ואגב, עמדו – – –

טלב אבו עראר: אני משם.

טלב אבו עראר: אני משם.

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: – – – עמדו במבחנים קשים מאוד – תסלח לי בבקשה – גם כאשר ישראל שילמה מחיר כבד מאוד על השלום עם מצרים, ונסוגה לקו הבין-לאומי, והיו צריכים לקיים שינויים בהתיישבות הבדואית בסוף שנות ה-70, בממשלתו, אדוני חבר הכנסת ריבלין, הראשונה של מנחם בגין, עשו את זה בהידברות.

אופיר אקוניס: כאן מציע השר בגין, השר לשעבר, את המתווה, ולא הייתה אלימות, והכול בא על מקומו בשלום, ואתם תמשיכו להיות אזרחים שווי זכויות במדינה הזאת, רק בלי אלימות ובלי איומים – ואיומים מחבר כנסת; חבר עומד בפרלמנט, אדוני היושב-ראש, מזכיר – מספר על הנכבה – הנכבה הערבית, מה שהוא קורא; אני לא רוצה לדמיין מה היה קורה במצב הפוך, אם חלילה התנועה הציונית הייתה מפסידה ב-1948 לא היו בכלל מדברים על נכבה.

אופיר אקוניס: אלוהים יודע מה היה קורה פה.

ראובן ריבלין: לא הייתה מפסידה.

ראובן ריבלין: בשביל מה?

אופיר אקוניס: נכון, באמת, לא, רק לחשוב, רק לדמיין, אדוני חבר הכנסת ריבלין.

עפו אגבאריה: לא הייתה סכנה כזאת.

ראובן ריבלין: זה היה אסון גדול לפלסטינים.

מוחמד ברכה: לא נמאס ללעוס את המסטיק הזה?

מוחמד ברכה: זה כבר מסטיק – – –

ראובן ריבלין: זה נכון מאוד, היום אנחנו כולנו אזרחים.

אופיר אקוניס: אתה, חבר הכנסת ברכה, יכול שלא ללעוס את המסטיק הזה.

אופיר אקוניס: למסטיק הזה קוראים הנרטיב הציוני, ואם תרצה בכך או לא תרצה בכך אתה יושב בכנסת ישראל, וזוהי מדינתו של העם היהודי, והיא מדינה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: ובשם הדמוקרטיה אתה עולה לדוכן הזה ומשמיץ את מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: בשם הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ואנשים כאן נאבקים כדי שתבוא ותאמר את דבריך, אתה וחבר הכנסת זחאלקה וחברי כנסת אחרים שהם מיעוט של אזרחי ישראל.

ג'מאל זחאלקה: רק תחזיר את הקרקעות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: רק תחזיר את הקרקעות שלקחת ממני.

ג'מאל זחאלקה: קח את הדמוקרטיה שלך, תן את הקרקעות בחזרה.

אופיר אקוניס: א.

אופיר אקוניס: לא אקח את הדמוקרטיה, משום שהדמוקרטיה – עם כל הכבוד, הדמוקרטיה איננה שלי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, היא הדמוקרטיה שלי, היא גם הדמוקרטיה שלך.

אופיר אקוניס: ולגבי האדמות, תעשה בדיקה, פעם אחת תהיה ישר עם עצמך, תעשה בדיקה היסטורית ותבדוק היטב, שעל כל מה שאתם מכנים הקמתו של יישוב ערבי – זה היה יישוב ערבי שהוקם על חורבותיו של יישוב יהודי.

אופיר אקוניס: תעשה את הבדיקה הזאת.

אופיר אקוניס: בדוק.

עפו אגבאריה: 2,000 שנה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, חברים, זה בדוק.

עפו אגבאריה: 2,000 שנה.

אופיר אקוניס: נכון, הרבה זמן, אתה צודק.

עפו אגבאריה: אין ואקום בעולם.

עפו אגבאריה: על 2,000 שנה אתה מדבר.

אופיר אקוניס: אכן, זה הרבה זמן.

אופיר אקוניס: אכן, זה הרבה זמן.

אופיר אקוניס: הרבה הרבה לפני ההתיישבות הערבית בארץ-ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני, אחרי הדברים הללו וההערכה לאופוזיציה, שבהחלט שמרה על המסורת של משיכת הצבעות אי-אמון, יש דבר אחד שאני בכל זאת מתקשה להבין בהצעות השבועיות, גם בהצעות שהפכו להצעה לסדר-היום, וזה אגב כל שבוע אותו דבר: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

אופיר אקוניס: ואני פשוט לא מבין איך אתם, חבר הכנסת הרצוג, כבר הספקתם – איך אתם כבר יודעים שהממשלה נכשלה.

יצחק הרצוג: לא שמעת את הנאום שלי.

אופיר אקוניס: שמעתי את נאומך מצוין, ואתם כל שבוע מדברים על כישלונה של הממשלה בכל התחומים, ואני עוד לא מבין – ואתם תהיו ישרים עם עצמכם – איך שופטים ממשלה חודש וחצי לאחר כינונה, חודש וחצי לאחר תחילת כהונתה.

איציק שמולי: המע"מ הוא ביוני, אופיר.

אופיר אקוניס: אבל אתם אומרים שהממשלה נכשלה בכל התחומים, והממשלה – אתה יודע, ניתנת בדמוקרטיה הבין-לאומית הזדמנות של מאה ימי חסד, ואתם לא נתתם אפילו יום אחד של חסד.

אופיר אקוניס: מן היום הראשון – – –

איציק שמולי: אתה בעד להעלות את המע"מ ביוני או לא?

אופיר אקוניס: מן היום הראשון שבו אתם קיבלתם את תפקידכם החשוב כסיעות האופוזיציה, קבעתם שהממשלה נכשלה.

עפו אגבאריה: – – –

אופיר אקוניס: אבל אנחנו, אדוני, גם חייבים כמה תשובות לסיעות האופוזיציה, ראשית בעניין המדיני: מדיניות הממשלה היא מאוד ברורה.

אופיר אקוניס: אני אומר את זה גם על רקע יוזמות קטאריות או יוזמות ערביות אחרות.

אופיר אקוניס: המדיניות הישראלית היא מאוד ברורה: אנחנו מוכנים לחזור מייד לשולחן הדיונים.

אופיר אקוניס: אבל הבסיס לשיחות הוא שהן תתקיימנה ללא התניות.

אופיר אקוניס: ישראל אומרת כן למשא-ומתן ישיר, וישראל אומרת לא לתנאים מוקדמים.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת לא תקבל מצב שבו ישראל תחזור לגבולות הבלתי-אפשריים של קווי 1967, שהם גבולות שאינם בני-הגנה.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני, שאין בעולם כולו אומה שהייתה מסכנת את ביטחונם של מיליוני תושביה בנסיגה לגבולות שאינם בני-הגנה.

אופיר אקוניס: אבן יסוד נוספת במדיניות הממשלה – שמירה על ביטחונם של אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: ביצור הביטחון הוא הדבר החשוב ביותר, משום שאם אין חיים לא תהיה לנו הפריבילגיה להתווכח, חבר הכנסת שמולי, על איכות החיים, ואנחנו הודענו שנעשה את הכול כדי לשמור על ביטחונם של אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אינני יודע מי פעל בסוריה.

אופיר אקוניס: דבר אחד ברור, אזרחי ישראל ניצלו בשנים האחרונות, בעשורים האחרונים, מרעיונות הכזב של השמאל, כאילו נסיגה מרמת-הגולן לקו הכינרת הייתה מביאה שלום.

אופיר אקוניס: אבוי לנו, אוי ואבוי לנו, למדינת ישראל כולה, אם היינו עושים את מה שהצעתם לנו, ובאיזה מצב היינו מוצאים את עצמנו, במצב שאיש – איש איננו יודע מה ילד יום בסוריה.

יחיאל חיליק בר: אמרו את זה גם על מצרים ועל סיני, ויושב-ראש המפלגה שלך עשה את הדבר הכי טוב בהיסטוריה כשהוא עשה שלום עם מצרים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מכירים את ההפחדות האלה.

אופיר אקוניס: אני קצת מתפלא עליך, אם אתה ער למה שקורה – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא בעד נסיגה מהגולן, אבל להפחיד את הציבור – – –

אופיר אקוניס: – – – אם אתה, חבר הכנסת בר, ער למה שקורה באזורנו בשנים האחרונות.

יחיאל חיליק בר: אני ער.

אופיר אקוניס: נו, אז אני בטוח שגם אתה הגעת למסקנה הנבונה הזאת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי, אינני יודע מי פעל בסוריה.

אופיר אקוניס: דבר אחד אנחנו יודעים בוודאות, סוריה היא היום הבנק שממנו מקבל ה"חיזבאללה" את הנשק שלו.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זנדברג – חייב להתייחס גם לדברייך בתחילת הישיבה הזאת, ובלי להיכנס לפרטי הצעת החוק, משום שהחוק הזה יגיע לדיונים מסודרים בקריאה הטרומית בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ואחר כך בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: שמעתי את נאומך, ואני מתפלא לשמוע שאת חושבת שאין בעיית משילות בעקבות שיטת הבחירות שלנו.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה לדבר כאן על הפרטים של הצעת החוק, משום שאותם יציג חבר הכנסת דודו רותם, אבל ברור כשמש, חברת הכנסת זנדברג, שיש בעיה, בעיית משילות, במדינת ישראל שנים ארוכות.

אופיר אקוניס: ואגב, הוויכוח הזה על המשילות איננו ויכוח מפלגתי, הוא חוצה מפלגות.

אופיר אקוניס: יכול להיות שבמפלגתך יהיו כאלה שיאמרו את זה, שיאמרו שיש בעיית משילות, ואחרים שיאמרו ההפך, וגם במפלגתי, דרך אגב.

אופיר אקוניס: יכול להיות שבמפלגת העבודה יהיו שירצו בחוק הזה ויהיו שלא ירצו בחוק הזה.

תמר זנדברג: חופש הצבעה.

אופיר אקוניס: משום שהחוק הזה – תני לנו.

אופיר אקוניס: את ענייני הקואליציה נדמה לי שאנחנו מנהלים די טוב, אם תרשי לנו להמשיך.

תמר זנדברג: אז בבקשה, אין בעיית משילות.

אופיר אקוניס: כאשר תהיי יו"ר הקואליציה, אם אי-פעם תהיי יו"ר הקואליציה – אני לא יודע אם זה יקרה בדורנו, אינני יודע – – –

יצחק וקנין: הכול יכול להיות.

תמר זנדברג: השלטון לא ניתן לכם מהשמים.

אופיר אקוניס: נכון, אמרתי.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: אמרתי שאם חברת הכנסת זנדברג אי-פעם תהיה יו"ר הקואליציה, היא תיתן לחברי הקואליציה הנחיות כיצד להצביע, מה להצביע בעד ומה נגד ועל מה היא תיתן חופש הצבעה.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר לך, אבל, דבר אחד, שדווקא חבר הכנסת בר אמר:

אופיר אקוניס: תפסיקו עם ההפחדות וכדומה; הוא התייחס לעניין המדיני.

אופיר אקוניס: ואני אומר לכם בעניין החברתי הפנים-ישראלי: תפסיקו עם ההפחדות.

אופיר אקוניס: לא כל הצעת חוק היא מייד פאשיסטית, היא מייד סותמת פיות, היא מייד מבטלת את המיעוט.

אופיר אקוניס: אני שמעתי אותך ואת טיעונייך.

אופיר אקוניס: לא כל הצעת חוק שמגיעה ואינה ברוח של תפיסות מרצ או מפלגת העבודה או האופוזיציה היא מייד הצעת חוק פאשיסטית.

תמר זנדברג: לא אמרתי פאשיסטית – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר הנכבד, לא כל דבר הוא פאשיסטי – –

אופיר אקוניס: נכון.

ראובן ריבלין: – – אבל יש חוקים שמדברים בעד עצמם.

ראובן ריבלין: בטח שלא כל דבר.

אופיר אקוניס: בהחלט.

ראובן ריבלין: אלא אם כן הוא במידה רבה בולשביקי.

יצחק וקנין: אני חייב להתערב פה בדיון.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להתערב בדיון.

תמר זנדברג: אני לא אמרתי פאשיסטי.

אופיר אקוניס: אם לא אמרת את המילה "פאשיסטי" אני מתקן.

יצחק וקנין: לא לא, ההפך, אני רוצה לחזק את דבריך, אדוני חברי היושב-ראש לשעבר של הכנסת.

ראובן ריבלין: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להגיד שגם אופיר אקוניס, סגן השר, ישב אתנו בנשיאות תקופה ארוכה מדי יום שני.

אופיר אקוניס: נכון.

יצחק וקנין: וההתלבטות הגדולה שלנו הייתה האם לבטל את יום שלישי, שכמעט לא מגיעים לפה, גם השרים וגם חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אם אנחנו נמשיך את המציאות הזאת, של גם להוריד את הצעות האי-אמון, שזה נותן איזו חיות לכנסת, אנחנו נהרוג גם את יום שני, ואני לא יודע לאן נגיע בסוף.

ראובן ריבלין: למה, אדוני היושב-ראש, למה יום שני?

ראובן ריבלין: 61 חברי כנסת יחליטו מתי מכנסים אותה.

ראובן ריבלין: למה יום שני?

ראובן ריבלין: פעם בשנה, מה קרה?

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: אני חושב שהדבר הזה הוא לא פרלמנטרי, וצריך לשקול את זה לעומק, רבותי, כי היום אתם פה, מחר אתם במקום אחר, והגלגל מסתובב מהר.

יחיאל חיליק בר: אדוני סגן השר, ציטטת אותי – – –

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי בתחילת הדברים, חבר הכנסת בר – לא בכדי אמרתי את המשפט שאמרתי; אני בורר את מילותי בעברית – אני מקווה – הסבירה שלי בצורה די טובה.

אופיר אקוניס: אמרתי "בלי להיכנס לפרטי החוק", ואמרתי גם שגם בליכוד, כפי שאני מעריך שגם בעבודה וגם במרצ ובסיעות אחרות, יכולים להיות חילוקי דעות לגבי סעיפים בחוק המשילות.

אופיר אקוניס: ולכן יש לשמחתנו – הדמוקרטיה הטובה שלנו, חבר הכנסת זחאלקה, תביא את הצעת חוק המשילות, אדוני היושב-ראש, לקריאה טרומית, ולאחר מכן להכנה לקריאה ראשונה, ולאחר מכן תחזור להכנה לקריאה שנייה ושלישית, ואני בטוח שהכנסת הזאת תוציא חוק טוב ככל – – –

ראובן ריבלין: אלא אם כן היא תיפול.

אופיר אקוניס: אלא אם כן, כמובן, תיפול, שגם זה דבר סביר ולגיטימי.

אופיר אקוניס: לא הייתי רוצה שהצעות חוק של הקואליציה תיפולנה, אבל בוודאי יוכלו להיכנס בהן שינויים, כפי שמתקיים בכל הצעת חוק ממשלתית.

ג'מאל זחאלקה: למה הממשלה מתערבת?

ג'מאל זחאלקה: ככה זה נהוג – – –

יצחק וקנין: אני מודה לסגן השר.

יצחק וקנין: מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: אם המציעים רוצים לקיים דיון במליאה בעקבות הצעותיהם, או רוצים להעביר לוועדה, לנו אין התנגדות – –

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן – – –

אופיר אקוניס: – – אנחנו מסכימים להצעות המציעים בעניין הזה.

יצחק וקנין: רבותי המציעים – חברת הכנסת תמר זנדברג, את רוצה שיתקיים דיון במליאה בנושא שהצעתם היום?

יצחק וקנין: או בוועדה?

תמר זנדברג: בוועדה.

יצחק וקנין: אתם רוצים לוועדה.

יצחק וקנין: אין התנגדות.

אופיר אקוניס: הממשלה לא מתנגדת.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

יצחק וקנין: עמדה נוספת, רבותי?

יצחק וקנין: אתה רצית עמדה נוספת.

יצחק וקנין: רבותי, בפעם הבאה להודיע לנו בזמן על עמדה נוספת, כדי שנוכל – חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: – – –

יצחק וקנין: לא לא לא, עמדה נוספת זה מהצד.

יצחק וקנין: מהרמקול, אדוני, לא מעל הדוכן.

יצחק וקנין: יש לך דקה, אדוני.

יצחק וקנין: נא לפתוח לו את המיקרופון.

באסל גטאס: אני מתפלא שגם אנשים משכילים וראויים והגונים כמו רובי ריבלין – –

ראובן ריבלין: לא לא לא – – –

באסל גטאס: – – מדברים בעניין הנגב מתוך אי-ידע, ואפילו הייתי אומר – בלי לפגוע – בורות.

באסל גטאס: זה מה שקורה בציבוריות הישראלית בכל מה שקורה בנגב.

באסל גטאס: מישהו כמו אברי גלעד יורד לשם, ועושים לו, ארגון ימני קיצוני, סיור, והוא חוזר ואומר שהבדואים משתלטים על אדמות המדינה.

באסל גטאס: אז, רבותי, כולם תקשיבו – רובי, תקשיב.

באסל גטאס: רובי, תקשיב שנייה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רובי ריבלין, הדובר מבקש שתקשיב לו.

באסל גטאס: כל התביעות שהגישו הבדואים בנגב מתייחסות ל-650,000 דונם, שזה פחות מ-5% מ-12 מיליון הדונם שזה שטח הנגב.

באסל גטאס: אז, רבותי, כל הדרישות ההיסטוריות והזכויות שהבדואים מבקשים מתייחסות ל-650,000 דונם.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד שאיש הגון כמו אלי עצמון, מומחה לקרקעות, ניהל את הרשות לקידום הבדואים בנגב, הוא בעצמו אומר שאי-אפשר לקחת 70,000 בדואים לבתי-משפט ולתבוע אותם על החזקה בקרקעות, ואומר שבית-המשפט זה לא הפתרון לסוגיה הזאת – –

יצחק וקנין: תודה.

באסל גטאס: – – וגם חוק פראוור זה לא הפתרון לסוגיה הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: רבותי, חבר הכנסת מוחמד ברכה, עמדה נוספת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בואו לרגע נתנתק מהדמגוגיה של הקואליציה, כשמדובר על משהו שכואב וכשמנסים לקחת את העניין למקום של "מי מאיים על מי".

מוחמד ברכה: בעניין של תוכנית פראוור, שאושרה היום בוועדת השרים – פה-אחד, למרבה הצער; לא היה קול שפוי אחד שיגיד לא.

מוחמד ברכה: יש פה הכרזת מלחמה על אזרחותם ועל קיומם של האזרחים הערבים בנגב.

מוחמד ברכה: מדובר על נישול של כחצי מיליון דונם שהיו נחלתם במשך דורי דורות, וטרנספר – אין מילה אחרת, רבותי, אין מילה אחרת – טרנספר של 30,000 עד 35,000 תושבים מבתיהם.

מוחמד ברכה: אפילו הממשלה – והתוכנית – לא טרחה לומר לאן רוצים להעתיק אותם.

מוחמד ברכה: היו זמנים שהיו נותנים צווים להוציא אנשים ממקום מסוים, אבל אמרו להם לעבור למקום אחר.

מוחמד ברכה: פה זורקים באוויר 30,000–35,000 אנשים, מנשלים מחצי מיליון דונם.

מוחמד ברכה: תעזבו את הרטוריקה הזולה כאן, מי מאיים על מי.

מוחמד ברכה: מי שמאיים זה המדינה, שמאיימת על אזרחיה הערבים בנגב.

מוחמד ברכה: הדבר הזה – חבר הכנסת ריבלין, הדבר הזה לא יעבור ככה – –

יצחק וקנין: תודה.

מוחמד ברכה: – – זה לא יהיה החלטה – ואתה התערבת כשהיית יושב-ראש הכנסת, ואתה מעורה בעניין.

מוחמד ברכה: פה מדובר על קיום, רבותי, על קיום, לא על הטבה כזו או אחרת.

מוחמד ברכה: לכן, סגן השר אקוניס, בסדר, אתה צריך למלא את התפקיד הרטורי שלך, תמלא אותו איך שאתה רוצה, אבל אני אומר לך בשקט ובהגינות ובהוגנות: הדבר הזה לא יעבור לסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה.

מוחמד ברכה: לא יעבור לסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, גם סגן השר הציע לוועדה, וגם המציעים מסכימים לוועדה.

יצחק הרצוג: על מה הוועדה?

יצחק הרצוג: על איזה ועדה?

ג'מאל זחאלקה: – – – הוגשו הצעות שונות.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר – – –

קריאה: זה מליאה.

יצחק וקנין: אתם רוצים להעביר את זה למליאה, רבותי?

יצחק וקנין: אז אני אעשה שתי הצבעות, אין לי בעיה.

אופיר אקוניס: לא, גם במליאה מבחינתי.

ראובן ריבלין: רק במליאה.

ג'מאל זחאלקה: אם בוועדה, איזה ועדה תדון בנושאים האלה?

ג'מאל זחאלקה: אז למה להסכים לזה?

ראובן ריבלין: בקריאה ראשונה – – –

יצחק הרצוג: רובי, לאן להעביר – – –

נחמן שי: שוועדת הכנסת תחליט.

יצחק וקנין: רבותי, מאחר שזה כמו כל הצעה לסדר-היום, זה חמישה מציעים – –

ראובן ריבלין: הם רוצים להעלות לסדר-היום.

יצחק וקנין: – – הנושא הזה יבוא לוועדה, אנחנו נצביע, וועדת הכנסת תחליט לאיזה ועדה לקחת את הנושא.

יצחק וקנין: רבותי – –

איתן כבל: מליאה.

יצחק וקנין: – – מי מבקש מליאה?

מוחמד ברכה: המציעים מבקשים מליאה.

יצחק הרצוג: מליאה.

יצחק וקנין: כי תמר זנדברג ביקשה ועדה, אתם מבקשים מליאה.

יצחק וקנין: רבותי – – –

ראובן ריבלין: – – – הפחונים, כל הפחונים הסוציאליסטיים לא עשו אפילו עשירית ממה שמתווה פראוור נותן.

ראובן ריבלין: עשירית.

מוחמד ברכה: אתה לא צריך לנגח אותנו.

מוחמד ברכה: אין אותם סוציאליסטים שאתה קורא להם סוציאליסטים.

מוחמד ברכה: אלה במפלס השני מבחינתי.

ראובן ריבלין: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני לא אמשיך את הדו-שיח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברכה, מאחר שחלק מהמציעים רוצים מליאה וחלק מהמציעים רוצים ועדה – או שאתם מתאחדים – – –

חנא סוייד: אתה יכול לעשות אחת-אחת.

יצחק וקנין: אני לא יכול לעשות אחת-אחת, אני יכול לעבור להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד – זה מליאה, מי נגד – זה יהיה ועדה.

תמר זנדברג: לא לא, אז רגע.

תמר זנדברג: מי מהמציעים רוצים – – –

קריאה: תמר, זה לא משנה – – –

ראובן ריבלין: בעד זה ועדה.

ראובן ריבלין: לוועדת הכנסת.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: כל המציעים מסכימים למליאה.

יצחק וקנין: – – כולם רוצים מליאה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כל המציעים רוצים מליאה.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: מי שבעד זה מליאה, מי שנגד זה הסרה, רבותי.

יצחק וקנין: מי שבעד – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, ההצבעה כבר עובדת.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 33 בעד.

יצחק וקנין: רבותי, אם כן, הנושא יועבר לדיון במליאת הכנסת באחת מישיבותיה הקרובות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 75 והוראת שעה), התשע"ג–2013; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 12), התשע"ג–2013; הצעת חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012 ולשנת 2013 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 3) – שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת חנא סוייד בנושא: הצפת עמק בית-נטופה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/757).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ג–2013, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא יכול להתאפק ולא להעיר את תשומת לבו של חבר הכנסת בוז'י הרצוג.

מיקי לוי: בוז'י, דקה.

מיקי לוי: שוב מע"מ, פירות, ירקות, שוב חלקי מידע בתקשורת.

מיקי לוי: די, חודש וחצי אנחנו נחשפים לזה.

מיקי לוי: עוד כמה ימים יונח החוק כמו שהוא, ואז באמת תוכלו לראות מה יש בו ומה אין בו.

מיקי לוי: הרי זה שוב חרושת של שמועות – – –

איציק שמולי: אז תגיד שאתה נגד.

יצחק וקנין: אתה לא חייב להגיב.

איציק שמולי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת איציק שמולי – –

איציק שמולי: כמו שאתה לא יכול להתאפק, גם אני לא יכול להתאפק.

איציק שמולי: תגיד שאתה נגד.

יצחק וקנין: רבותי, נא לא להפריע.

יצחק וקנין: אנא מכם.

מיקי לוי: – – ממך אני בוודאי ובוודאי לא מקבל הוראות, ידידי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מתכוון להעלות את הצעת חוק התקציב?

מיקי לוי: בוודאי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק שלפנינו.

מיקי לוי: הצעה זאת מבקשת להקים קרן לניהול הכנסות המדינה מתקבולי הגז שעליהם החליטה ממשלת ישראל בעקבות תגליות הגז המשמעותיות מהשנים האחרונות במרחב הימי שלחופיה של מדינת ישראל.

מיקי לוי: אל הקרן יועברו הכנסות המדינה מתקבולי הגז, וממנה יועבר לאוצר המדינה סכום הקצאה שנתי בסדר גודל של מספר אחוזים משווי הקרן כמפורט בסעיף 36(א) לחוק כתקציבים שיהיו צבועים למטרות כלכליות, חברתיות וחינוכיות בלבד כפי שתחליט הממשלה.

מיקי לוי: חשוב לציין כי חוק זה מהווה חלק בלתי נפרד ממסקנות ועדת ששינסקי שאותן אימצה ממשלת ישראל ביום 23 בינואר 2011.

מיקי לוי: כדי לקבוע את עקרונות המדיניות להשקעה של הקרן, לרבות רמות הסיכון, אופק ההשקעה, רמת הנזילות ועוד, מוצע בחוק להקים מועצה בת שבעה חברים שבראשה יעמוד שר האוצר.

מיקי לוי: כמו כן, תחתיה תוקם ועדת השקעות שתקבע מדיניות השקעה מפורטת לקרן.

מיקי לוי: כל זאת כפוף לוועדת ביקורת שתפקח על תקינות פעולתם של מוסדות הקרן.

מיקי לוי: הקרן, אדוני היושב-ראש, תפעל בשקיפות על-פי כללי ממשל תאגידי מתקדמים בהתאם למקובל בעולם.

מיקי לוי: בבקשה?

יחיאל חיליק בר: מי יעמוד בראשה?

מיקי לוי: שר האוצר.

יחיאל חיליק בר: מי הם חברי הוועדה?

מיקי לוי: שבעה שייבחרו.

מיקי לוי: עדיין לא נסגר.

מיקי לוי: יש לציין כי בהצעת החוק הובאה בחשבון אפשרות של מקרי חירום כגון מלחמה או אסונות טבע, חלילה, שבגינם תוכל המדינה ללוות כסף מהקרן בפרוצדורה מיוחדת תחת אישור הממשלה וברוב של חברי הכנסת.

מיקי לוי: הדבר לא יהיה נתון רק להחלטת הממשלה, אלא להחלטה של רוב חברי הכנסת.

מיקי לוי: הכבלים הקשיחים הללו הושמו בכוונה כדי למנוע מצב של שימוש בכסף לצורכי התקציב היומיומי; שהרי כולנו מבינים את כוחה של הפוליטיקה היומיומית, והפיתוי לעשות שימוש בכסף זמין שכזה לצרכים שתמיד קיימים ואף פעם לא מסתיימים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חובה עלינו להביא בחשבון, כפי שעשינו בהצעת החוק, כי תגליות הגז הללו והכסף שבצדן טומנים בחובם סכנות כלכליות שעלינו להיות מודעים להן מבעוד מועד.

מיקי לוי: אחת הסכנות האפשריות מכונה "המחלה ההולנדית".

מיקי לוי: בהולנד ממש כמו בישראל נתגלה בסוף שנת 1959 גז בהיקפים גדולים, ובשנות ה-60 החל לזרום כסף זר רב לקופת המדינה כתוצאה מייצוא הגז מהולנד לארצות חוץ.

מיקי לוי: מובן שהזרמה זו הובילה לחיזוק המטבע המקומי בצורה חדה ומהירה מדי.

מיקי לוי: המשק ההולנדי המקומי נפגע כתוצאה מירידה בתחרות של התעשייה המקומית – מה שהוביל לירידה ביצוא ולעלייה באבטלה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, גם ישראל איננה חסינה מפני מצב זה.

מיקי לוי: עלינו למנוע מצב שבו מציאת מאגרי הגז תוביל לייסוף חד בשקל, תפגע ביצרנותו של המשק הישראלי ותביא עד מהרה לפגיעה ביצוא שמהווה כיום למעלה מ-35% מהתמ"ג.

מיקי לוי: כדי לטפל במחלת העשירים הזאת שאנו עלולים להיפגע ממנה, יש לקחת את הדוגמה הנורבגית דווקא.

מיקי לוי: דוגמה זו הפכה את הנפט ואת הגז בשטחה למקור של צמיחה ורווחה וכמודל בריא להתנהלות.

מיקי לוי: לפני כ-30 שנה הקימה נורבגיה קרן להכנסות מההיטלים על רווחי נפט וגז.

מיקי לוי: כאשר נתגלו מרבצי הנפט והגז שלה היא הקימה מייד קרן כדי לעשות שימוש מושכל ברווחים שיושגו כתוצאה ממכירתו של הנפט החוצה.

מיקי לוי: קרן זאת צברה מאז ועד היום למעלה מ-680 מיליארד דולר שמושקעים במניות ובחברות שונות ברחבי העולם, ובמקביל מחזירה למדינה 4% ריבית בכל שנה לטובת הוצאות רווחה.

מיקי לוי: בדומה לקרן הנורבגית, ברחבי העולם יש למעלה מ-5 טריליון דולרים המנוהלים בקרנות כגון אלה.

מיקי לוי: אנו, מדינת ישראל, מבקשים ללמוד מהניסיון הבין-לאומי הרב שנצבר בנושא זה ולהקים קרן דומה בישראל.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, לכולנו ברור כי משאבי טבע כמו נפט וגז הם מצרך מתכלה.

מיקי לוי: מה לעשות – בסופו של דבר הם מתכלים ונגמרים.

מיקי לוי: ככאלה הם אינם קניין השייך רק לדור שלנו ולתקופתנו אנו, אלא שייכים גם לדורות שיבואו אחרינו.

מיקי לוי: כמי שזכו לממש את משאבי הטבע בתקופתם יש לנו אחריות גם לילדינו, לנכדינו ולילדי נכדינו.

מיקי לוי: הרעיון המרכזי שעומד מאחורי הקמת הקרן ודרך ניהולה הוא בפירוש סלילת תשתית כלכלית לדורות הבאים ועמידה בהתחייבות הבלתי-כתובה והטבעית הזאת.

מיקי לוי: הקמת הקרן תאפשר לנו ליהנות, ללא ספק, מהתמלוגים על הכספים שיגיעו למטרות רווחה וחינוך בשנים הקרובות; אך גם לדאוג לדורות הבאים ולשמור באמצעותה על חוסנה הכלכלי של מדינת ישראל.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו יחד למען הדורות הבאים, ילדינו שלנו, של כולנו, למען חוסנו של המשק הישראלי והייצור המקומי, אני מבקש מכם לתמוך בהצעת חוק זאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: רבותי, אני נותן חצי דקה למי שירצה להירשם ולא נרשם להגיש את שמו למזכירות.

יצחק וקנין: במידה שבעוד חצי דקה לא יירשמו אני סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, רבותי השרים וחברי הכנסת, החוק הזה מבחינתי הוא סגירת מעגל.

דב חנין: בימיה הראשונים של הכנסת הקודמת אנחנו השמענו כאן בכנסת קול צעקה בעניין השיעור הנמוך של הכנסות המדינה מהגז שהתגלה באותם ימים ליד חופי ישראל.

דב חנין: בתחילת הדרך, אדוני היושב-ראש, נדמה היה שהקול שלנו הוא כמעט קול קורא במדבר.

דב חנין: אבל למרבה השמחה הייתה התעוררות ציבורית, נוצר מאבק ציבורי.

דב חנין: הממשלה הקימה, ועדה, העמידה בראשה את פרופסור ששינסקי.

דב חנין: הוועדה עשתה עבודה רצינית.

דב חנין: היו דיונים נוספים בכנסת.

דב חנין: מאחד הדיונים שהיה בוועדת הכלכלה אפילו עשו הצגה.

דב חנין: היא נקראת "אנרגיות טובות", והיא מומלצת לכל המאזינים והצופים שלנו.

דב חנין: והיו מאבקים קשים גם בכנסת.

דב חנין: בסופו של דבר הכנסת החליטה והכנסות המדינה מהגז עלו.

דב חנין: אנחנו רצינו עלייה יותר גדולה, אבל בהחלט הייתה עלייה, ועל העלייה הזאת צריך לברך.

דב חנין: אחת הדרישות שלנו במאבק הזה הייתה שהכסף שמתקבל מהגז יעבור לקרן לאומית שתלך להשקעה לטווח ארוך בחינוך וברווחה, ולא ישמש לכל מיני צעדים קצרי טווח וקצרי ראות.

דב חנין: הממשלה בזמנו התחייבה לכך, ואני שמח שהיום מובאת הצעת חוק כזו לכנסת.

דב חנין: זו בהחלט השלמה של מהלך חשוב ביותר.

דב חנין: יש לי כמה הערות על הצעת החוק לגופה, אבל אני אעיר אותן בדיונים בוועדה.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לקרוא לנו בכנסת לעשות עכשיו צעד נוסף.

דב חנין: כאשר התחלנו במסע שלנו להעלאת הכנסות המדינה מהגז, התמלוגים שמדינת ישראל קיבלה מגז היו 12.5%.

דב חנין: לא הסתפקנו בכך.

דב חנין: היום התמלוגים שמשלמים על ייבוש ים-המלח, "מפעלי ים-המלח", מגיעים ל-10%, ואת ים-המלח לא צריך היה לחפש כמו את הגז בים.

דב חנין: הוא היה שם כל הזמן, שם לא לקחו שום סיכון.

דב חנין: צריך להעלות בצורה דרמטית את הכנסות המדינה ממשאבי ים-המלח.

דב חנין: 10% בים-המלח.

דב חנין: פוספטים – הכנסות המדינה, התמלוגים הם פחות מ-2%.

דב חנין: מים מינרליים – שם בכלל אין הכנסות למדינה.

דב חנין: המדינה מוכרת לחברות המים המינרליים את המים במחיר שהוא יותר נמוך מאשר המחיר שאנחנו משלמים בברז שלנו.

דב חנין: החברות הללו משלמות מחיר של מים לתעשייה על המים המינרליים, שאחר כך אנחנו משלמים עליהם הרבה כסף בבקבוקים.

ראובן ריבלין: אנחנו בברז משלמים די הרבה.

דב חנין: אנחנו משלמים די הרבה.

דב חנין: החברות משלמות הרבה פחות, אבל מרוויחות הרבה יותר כשהן מוכרות לנו את אותם מים שהן קונות כל כך בזול.

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד נקודה אחרונה.

דב חנין: אנחנו מדברים פה על עניין הגז, ואדוני סגן שר האוצר, לפתח הממשלה עומדת החלטה דרמטית בעלת משמעות כלכלית מרחיקת לכת, וחברתית מרחיקה לכת, וסביבתית מרחיקת לכת, בעניין ייצוא הגז.

דב חנין: אם אתם תחליטו לייצא גז מישראל תעשו שגיאה כלכלית, כי מחיר הגז לייצור חשמל בישראל ולתעשייה הישראלית יהיה יותר גבוה.

דב חנין: זו תהיה שגיאה חברתית, כי בסופו של דבר עליית המחיר הזו תתגלגל אל הכיס שלנו, הצרכנים הישראלים.

דב חנין: וזאת תהיה שגיאה סביבתית, כי בסופו של דבר זה ייצור תעשייה פחות נקייה, ייצור חשמל יותר מזוהם.

דב חנין: ולכן אני קורא לכם לא לעשות באותה הזדמנות גם מעקף אנטי-דמוקרטי, ואת כל הדברים האלה להביא לדיון רציני ולהכרעתה של הכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – גם הוא אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – גם הוא אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – גם הוא אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי גם – גם הוא אינו נוכח; חבר הכנסת רובי ריבלין, מהר הגענו אליך.

יצחק וקנין: נוכח.

ראובן ריבלין: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני לא אאפשר לחברי כנסת שלא נמצאים לדבר אם הם ייכנסו למליאה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה מראש ככה שלא לגשת אלי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מוחמד ברכה: להירשם אפשר?

יצחק וקנין: להירשם – אמרתי שאני סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: אבל אני אאפשר לך, אם תרצה, להירשם.

יצחק וקנין: אתה נוכח בדיון ואני מכבד את זה, ולכן אני אאפשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת סוייד רשום.

ראובן ריבלין: עכשיו זה הזמן שלך או שלי?

יצחק וקנין: אני אוסיף לך דקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-המקום הקבוע של יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יצחק וקנין, אני רוצה מעל במה זו לנצל את הדיון על הצעת החוק ולציין חבר כנסת מהכנסת הקודמת שזכה להיבחר גם לכנסת הזו, חבר הכנסת דב חנין, אשר עמד פה וקרא בקריאה כמעט כנביא שאנשים מסתכלים עליו בעיניים תמהות, שאנחנו צריכים לדאוג לדורות הבאים כאשר אנחנו מבקשים לנצל את משאבי הטבע שאנחנו זכינו להם פה, שהארץ הזאת זכתה להם, ואנחנו הצלחנו לגלות.

ראובן ריבלין: והנה אני רואה את חזונו מתגשם בהצעת החוק כפי שהעלה אותה כאן והסביר אותה בצורה נמרצת וגם מעולה סגן השר מיקי לוי.

ראובן ריבלין: אני באמת חושב שהדבר הזה מחייב, וכאשר אנחנו מדברים על משאבים אשר שייכים גם לדורות הבאים, אני יודע את המצוקה הגדולה של האוצר, ולכן לבי כל כך גאה שסגן שר האוצר עומד כאן ומדבר כנציגו של האוצר ואומר: יש לנו מקרים שבהם אנחנו יכולים לצבוע כסף על מנת לאפשר לדור הזה ולדורות הבאים לעסוק בחינוך וברווחה, וברוכים תהיו.

ראובן ריבלין: יש כאן שינוי מדהים בגישות שהיינו מורגלים להן עד היום.

ראובן ריבלין: וחבר הכנסת מוחמד ברכה, אני מברך אותך על כך שאתה בוחר חברי כנסת טובים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח רק להיות – – –

מוחמד ברכה: לא מאפשרים להם – – –

ראובן ריבלין: אני לא בטוח רק שכאשר אנחנו מבקשים היום שלא לנצל את הגז כדי לאפשר גם יוזמה של קידוחים נוספים וגילויים נוספים, נדמה לי שאם נגביל – נדמה לי, אני לא בטוח, כי כבר אני הרבה פעמים הייתי מאוד נחוש בדעתי ושמעתי אותך והרהרתי, ובסופו של דבר, אתה שכנעת אותי.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שכאשר יש לנו מאגרים כל כך גדולים, כאשר אנחנו נייעד אותם רק לצריכה מקומית שלנו, אם אנחנו עושים נכון לא רק ברמה המסחרית אלא גם ברמת הדאגה לדורות הבאים.

ראובן ריבלין: כי אם אנחנו נגביל את השימוש בגז, כי הרי מכל דבר בגז, בין שילך לחוץ-לארץ – ואנחנו צריכים לקבוע את כל המסמרות ולשים את כל המסמרות כדי שלא תהיה הברחה כזאת או אחרת מעיני הציבור בישראל, ואני סמוך ובטוח שאנחנו יכולים לפקח על כך.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאם אנחנו נגביל את השימוש בגז רק לארץ אנחנו נמנע קידוחים נוספים וגילויים נוספים.

ראובן ריבלין: עכשיו, השימוש בגז בחוץ-לארץ לא בא על מנת לפגוע בישראל; הוא גם לא יעלה את המחירים אם אכן יתגלו – כי הכמויות שנתגלו הן כמויות אדירות.

ראובן ריבלין: אני לא יודע בעוד 30 או 40 שנה אם נצטרך גז בכלל, האם האנרגיה הסולרית לא תהיה כזאת שתייתר בכלל את הצורך בכל שאר הדברים.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שההכוונה שאנחנו רק נשת

ראובן ריבלין: מש בגז הזה לצורכי הארץ מונעת מאתנו הרבה אפשרויות שיכולות להיטיב עם כל אזרחי מדינת ישראל כולם.

ראובן ריבלין: ולכן, אני מתאר לעצמי שנצטרך לדון על כך במשך הזמן.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח, אם כי אני שומע בשקיקה רבה את אמירותיך, שכן ביום זה אנחנו יכולים לומר, היה אדם וניבא ונבואתו נתגשמה.

ראובן ריבלין: ואני מברך את האוצר, ומברך אותך, חבר הכנסת דב חנין, על כך שחוק, שאם ייקחו את דבריך מלפני חמש או שש שנים באותה רמה של איכות סביבה, הפך להיות חוק חרות בישראל שאותו מגישים ממשלת ישראל והאוצר שהתנגד בכל תוקף בכל הדורות לייעד כסף ולצבוע אותו למטרה אחת.

ראובן ריבלין: אני זוכר מה היה כאן בחוק הקולנוע, כאשר אנחנו צבענו כסף על מנת לאפשר את פיתוחו של הקולנוע, וראיתם איזה נפט יקר אנחנו גילינו מהמשאבים הקיימים בתוך מדינת ישראל רק אם מאפשרים זאת בצורה כל כך בדוקה וקלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רובי ריבלין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל – פה, סליחה.

יצחק וקנין: איתן, אתה כמעט לא רואים אותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל, בשביל זה אני מוסיף לך עוד דקה.

איתן כבל: אני חושב שצריך להוריד לי פה את הקאנט הזה.

איתן כבל: הוא מסתיר אותי.

איתן כבל: היו"ר יצחק וקנין שום דבר לא יסתיר אותך.

איתן כבל: אני פשוט – – –

ראובן ריבלין: רק הרמקול יכול להסתיר אותך.

איתן כבל: צריך לקצץ – אדוני היושב-ראש, חברי השרים, אורי אורבך חבר הכנסת, השר אורי אורבך – לעונג הוא לי לומר כאן מעל הבמה השר אורי אורבך.

אורי אורבך: – – –

איתן כבל: השר אורי אורבך, חברי וידידי, שלום לכולם.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשצריך לפרגן אנחנו מפרגנים ואומרים מילה טובה על הצעת החוק הזו.

איתן כבל: אמרת נכון, חבר הכנסת ראובן ריבלין, יושב-ראש הכנסת לשעבר, שאלו דברים שנאמרו על-ידי אנשים כמו דב חנין שנים לפני, באמת שזה נראה כאן והיינו כאן ושמענו אותם, והיה מי שרצה להציג אנשים אלה כמי שלא מבינים בחיים שלהם דבר וחצי דבר, שזה עניין לא כלכלי.

איתן כבל: תמיד זה היה – זה לא כלכלי, זה לא יכול להתממש.

איתן כבל: וחולפות להן השנים, ואנחנו רואים שלא רק שזה כלכלי, אלא איזה חבורת מטומטמים אנחנו שלא השכלנו לראות מה שאנשים כמוך, דב, ראו.

איתן כבל: ואני אומר זאת כאן לגבי נושאים נוספים.

איתן כבל: הרי הנושא של הנפט והדלק והגז, בסוף, כמה שאנחנו כבר כאילו בתוך העניין, אנחנו רק בתחילתו של עניין.

ראובן ריבלין: במאה אחוז.

איתן כבל: אני אפילו לא רוצה ללכת יותר רחוק ולומר, חבר הכנסת ריבלין, מה יקרה עם כל הנושא הסולרי ולאן הוא הולך.

איתן כבל: הלוואי.

איתן כבל: אני אומר, בכל התהליך הזה של הגז וכל כוחות האנרגיה החדשים או השימושים החלופיים, אנחנו בתחילתה של דרך.

איתן כבל: ובכלל, מדינת ישראל בכל הנושא הזה, של התמלוגים, צריכה לחשוב מחשבה אחת גדולה.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, דב, אני אומר את זה לנו, חברי הכנסת, שזה צריך להיות אחד משלושת הנושאים המרכזיים שכנסת ישראל צריכה להתאחד סביבם בקדנציה הזאת.

איתן כבל: וכנסת ישראל ידעה פעם אחר פעם לקחת נושא ולשים את השאלות של ימין ושמאל בצד ולהתאחד סביבו, ולו רק בקדנציה הקודמת – הנושא הבא יהיה הנושא של הווד"לים וכל הסיפור הזה, שאתה יודע מה?

איתן כבל: חלק ממנו הצלחנו בקדנציה הקודמת לעצור, ושם לא הייתה שאלה של ימין ושמאל, וזה נושא מאוד חשוב ומאוד מרכזי.

איתן כבל: כמו שבימים האחרונים התפרסם העניין הזה של העידוד שהמדינה נותנת להשקעות הון, ששלוש-ארבע חברות קיבלו מהמדינה, ובאמת עיני איננה צרה בעובדה שהמדינה נותנת כל כך הרבה – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

איתן כבל: אני מסיים, אדוני.

איתן כבל: – – זה נושא שהוא אולי הנושא החדש שצריך לטפל בו – כל הטבות המס.

איתן כבל: ושוב, הן חשובות, הן ניתנו בזמנן כדבר שהיה חשוב להוציא אותו מן הכוח אל הפועל, אבל צריך לעשות בו עכשיו מחשבה שנייה.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – נמצאת במליאה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: שלום, חברת הכנסת פנינה תמנו, אני רוצה לברך אותך בהיותך סגנית היושב-ראש.

פנינה תמנו: תודה תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזו הישיבה הראשונה שאני מדברת כשאת יושבת בראש, אז בהחלט ברכות ובהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אשמח אם תוסיפי לי את חצי הדקה שנגזלה ממני עד שהצלחתי ללכת, וללכת פה על עקבים זה לא כזה נוח.

פנינה תמנו: נותנת לך דקה נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

פנינה תמנו: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת איתן כבל, אני רוצה להמשיך את הנושא שבו נגעת, כי אני חושבת שזאת שערורייה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמצאים פה היום באמת כדי לחגוג ולהגיד "שאפו", באמת, גם לחברי הכנסת, שעשו עבודה מצוינת, שיתוף פעולה בין חברי האופוזיציה לקואליציה, שיצרו דעת קהל שגרמה לכך שבנושאים הללו הבינו בממשלה והבינו במשרדים הרלוונטיים, בעיקר במשרד האוצר, שיש דברים שגם אם אתה חלק מהקואליציה אתה לא יכול להם, אתה לא יכול לעצום את עיניך, אין לך הפריבילגיה לדלג מעליהם.

אורלי לוי אבקסיס: ופה האחריות של חברי הכנסת מהאופוזיציה שעשו עבודה נהדרת וגם גייסו אותנו בחלק מהמקרים, ולא רק בנושא הזה של הכנסות מהתמלוגים של הגז, אלא גם בנושאים אחרים הצלחנו להביא הישגים, אבל זה לטובת הציבור בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שזו הפוליטיקה החדשה שגם תשתרש עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: הבוקר אני מתעוררת ואני מגלה לתדהמתי ב"דה-מרקר", בכתבה מאת מוטי בסוק, על החלטה שנסגרת באוצר, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: ומה היא אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת קיצוץ של 1.5 מיליארד בשירותי החינוך, ביניהם גם לגיל הרך.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני יורדת לפרוט את הדברים – גם ניסיתי להשיג את אותו כתב, ואנחנו מגלים שזה בהחלט מוצק, ויש לו ידיעות, ויש לו דברים בסמכות.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מנסים להבין על מה מדובר אנחנו מגלים שכל הצהרונים מגיל שלוש עד תשע, שעל הפעלתם המליצה ועדת טרכטנברג, יוקפאו או יבוטלו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אומרת: זו אחת ההחלטות החשובות ביותר שיצאה מהמחאה החברתית, מוועדת טרכטנברג, וכשאנחנו מסתכלים ואנחנו מנסים להבין על מה אנחנו מדברים, אנחנו מגלים שזה רק חלק מהבעיה, כי החלק האחר מדבר על כך שגם הכיתות שתכננו אולי, באמת החינוך זה השקעה, זה לא הוצאה – אז הכיתות תגדלנה שוב, גם אלה שהקטינו, כדי לחסוך בשעות הוראה, ובמקום כיתה של 20 תלמידים תהיה כיתה של 40 תלמידים.

אורלי לוי אבקסיס: לכו עכשיו תחפשו מורה מספיק מוכשר שיצליח להעביר את החומר לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בזה לא תם הסיפור.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגלים גם שגם באזורים של הפריפריה החברתית של מדינת ישראל, שם כל הצהרונים יהפכו להיות רק לגילאי שמונה–תשע.

אורלי לוי אבקסיס: ואז יש פקיד אוצר נורא בכיר שמדבר על כך שילד בגיל שמונה יכול להישאר בבית ללא השגחה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים מה אומר כל הרעיון הזה של הצהרונים?

אורלי לוי אבקסיס: וזו הייתה ההחלטה באמת שהתקבלה ומדברת על כך.

אורלי לוי אבקסיס: המפעל יצא לדרך חלקית בתחילת 2013, הוא נועד לאפשר לילדים להיות במסגרת חינוכית מסודרת לאחר שעות הגן או בית-הספר, כולל קבלת ארוחת צהריים, כדי שההורים יוכלו לעבוד בראש שקט.

פנינה תמנו: נשארה לך עוד חצי דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להבין ולהבהיר פה משהו – ההורים לא יעבדו בראש שקט, כי אתם גוזרים עליהם להיות הורים נוטשים או מזניחים.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם, סעיף 361 לחוק העונשין: המשאיר ילד שטרם מלאו לו שש שנים בלא השגחה ראויה, ובכך מסכן בעצם את חיי הילד או פוגע – דינו מאסר שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להפוך את ההורים האלה לעבריינים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות בסופו של דבר שאם הם יבחרו לעבוד אז הילד שלהם יהיה בלי איזושהי מסגרת תומכת, בלי השגחה, ואז הם יהיו עבריינים והם יועמדו לדין פלילי – לשלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בזה לא נסגר – – –

פנינה תמנו: מכיוון שהזמן הסתיים אודה לך אם תסכמי.

אורלי לוי אבקסיס: אני כבר מסיימת נקודה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אני רוצה להאריך במה שהתחיל איתן כבל?

אורלי לוי אבקסיס: כי אז יגידו לי: אוקיי, צריך לקצץ, בואו נחפש מאיפה לקצץ 1.5.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, לא צריך לקצץ, כי מה שאנחנו מגלים ב"גלובס" זה שהחוק לעידוד השקעות הון, שבא לפתור חלק מהבעיות או לעודד, בעצם, תעשיות בפריפריה – 70% ממנו ניתן לארבע החברות הגדולות ביותר במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: בכמה זה מסתכם?

אורלי לוי אבקסיס: בכ-4 מיליארד שקלים לשנה אחת, ל-2010.

אורלי לוי אבקסיס: 4 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, תקצצו שם, כי המס האפקטיבי שהם שילמו זה 3.3% בסך הכול.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני אומרת: תעשו את האיזונים האלה, כי אומר אותו בכיר – –

פנינה תמנו: אומנם דברייך מאוד מעניינים, אבל אודה לך אם תסיימי.

אורלי לוי אבקסיס: – – באוצר: אני יודע שזה מאוד לא נעים כשפוגעים בילדים בני שש ושבע, אבל אין מנוס מכך.

אורלי לוי אבקסיס: יש מנוס.

אורלי לוי אבקסיס: כשרוצים לפגוע אז קל לפגוע בילדים, אבל מפחדים להתעסק עם בעלי ההון.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: הדובר הבא בנושא – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם אני רוצה לברך את חבר הכנסת הראשון שהציע את הרעיון הזה, חבר הכנסת דב חנין, שהוא ההוכחה שאתה יכול להיות כל הזמן באופוזיציה ובמיעוט ולפעמים להגיע להישגים שחשובים לכולם.

ישראל אייכלר: ההיגיון שבדברים מאוד ברור: אם יהיו למדינת ישראל רווחים, ואם יש אפשרות לעשות קרן לניהול כספים, שתהיה גם לעתיד, זה דבר מבורך וחשוב, ובעיקר כדי שהקפיטליזם האכזרי לא יוציא את כל הנפט והגז לחוץ-לארץ כדי לעשות רווחים לאוצר ולמקורביו, ויצטרך לתת גם לאזרחים הישראלים ליהנות מפרי האדמה הזאת.

ישראל אייכלר: בירושלים יש 3.9 נפשות במשקי-הבית, בהשוואה ל-3.3 בממוצע הארצי, ו-41% מתושבי ירושלים דווקא מרוצים.

ישראל אייכלר: אחד הדברים המדהימים שמלמדים אותנו על העיר הגדולה ביותר בארץ, שנכבשה על-ידי מדינת צפון תל-אביב, שכן השתלטה הממשלה החדשה – מצפון תל-אביב עד רעננה – שבירושלים 32% מגדירים עצמם חרדים, אבל 21% מגדירים עצמם דתיים, ומה שחשוב בעיקר, ש-26% מגדירים את עצמם מסורתיים-דתיים ומסורתיים.

ישראל אייכלר: בירושלים, הגדולה שבערי ישראל, רק 19% מגדירים את עצמם חילונים, הווי אומר שירושלים שהיא העיר הגדולה ביותר, והיא המייצגת ביותר את עם ישראל בארץ-ישראל, אף-על-פי שמנסים להשניא אותה ולהפוך אותה לסניף של תל-אביב.

ישראל אייכלר: היא העיר – – –

פנינה תמנו: מכיוון שתמו להן שלוש הדקות אודה לך אם תתחיל לסכם.

ישראל אייכלר: אני אתחיל לסכם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמח את כולכם בכך שב-1948 היו רק 83,000 תושבים בירושלים, והיום, ברוך השם, יש 800,000 תושבים בירושלים.

ישראל אייכלר: הילודה הגדולה בירושלים – אני לא אפרט בעידן של דה-לגיטימציה של ילדים מיותרים בשיח התקשורתי, אבל אני רוצה לומר שבעזרת השם, אנחנו עכשיו עומדים לפני חג השבועות, שזה זמן קבלת תורתנו, שזה המקור העיקרי לחשיבותה של ירושלים, וכל ירושלים לא ניתנה ולא נבנתה אלא כדי – – –

פנינה תמנו: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – – וכל ארץ-ישראל לא נבנתה אלא כדי שנוכל לקיים את התורה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לברך את כולנו שנוכל לקבל את התורה בשמחה ובירושלים הבנויה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הבא בתור – יעלה חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך אותך, גברתי, על היותך סגנית יושב-ראש הכנסת.

חנא סוייד: אני בהזדמנות זו גם רוצה לברך את האוצר, שהאזין לדרישה ובסופו של דבר שעה לדרישה שאת הרווחים ואת ההכנסות ואת הצמיחה מסחר במשאבי טבע צריך לחלק לכלל האוכלוסייה.

חנא סוייד: לא ייתכן מצב שבו ההכנסות מאוצרות טבע – גם אם המשקיעים משקיעים ממיטב כספם בשביל להפיק רווח, בסופו של דבר זהו אוצר שכל האזרחים משתתפים בבעלות עליו וכולם צריכים ליהנות ממנו.

חנא סוייד: אני רוצה לגעת בעניין מזווית נוספת, שאני מאוד מבקש שסגן שר האוצר ישים לב אליה בהמשך הטיפול בעניין, והיא שכדי להנגיש את הגז לאזורי התעשייה ברחבי המדינה צריך רשת ענפה של צינורות גז, והרשת הזאת עוברת לאורך ולרוחב המדינה, והיא עוברת באדמות, בקרקעות רבות, לאורך ולרוחב.

חנא סוייד: עכשיו, כל אזרח במדינה, מהקרן הזאת, שאתם – שהאוצר מקים, שהממשלה, שהמדינה מקימה, יכול להפיק רווח, גם אם הוא לא משקיע כלום, כי הוא אזרח במדינת ישראל והוא ייהנה מחלק מהכספים של הגז.

חנא סוייד: אבל בעלי האדמות, למרות האחריות החברתית שלהם, שהם בעלי אדמות והם גם צריכים להשקיע משהו באינטרס הציבורי, הם נפגעים רבות; אני מכיר הרבה מקרים שבהם בעלי אדמות נפגעים מכך שצינורות הגז, רשתות הגז – רשתות חלוקת הגז עוברות בקרקעות שלהם.

חנא סוייד: התשובה של הרשויות היא: בסדר, אתם נפגעים, זה לא גורם לכם נזק רב, יש לנו סמכות להפקיע מכם 25%–40%, אז אתם אכלתם אותה.

חנא סוייד: אני חושב שזו גישה צינית, מאחר שכל אזרח, גם אם אין לו אדמה, ייהנה מהקרן הזאת, ואני לא חושב שבעלי האדמות האלה צריכים דווקא הם לשלם, כאשר יש לך בעלי מפעלים שיפיקו רווח מהכנסת הגז במקום מקורות אנרגיה אחרים; יש לך משקיעים, כפי שאמרתי, הם שמוציאים את הגז, אבל הם עושים רווח מצוין.

חנא סוייד: המדינה מרוויחה מזה, בסופו של דבר, כי היא משקיעה את הכסף והיא מעלה את רמת החינוך ורמת הרווחה – כולם נהנים, חוץ מבעלי האדמות האלה.

חנא סוייד: אני מאוד מבקש להביא את העניין הזה בחשבון, ושהתשובה המיידית לאנשים שתובעים פיצויים בגלל הנזק שנגרם לאדמות שלהם ממעבר צינורות הגז תהיה: אכן מגיע לכם, כי אתם משלמים, כי אתם ניזוקים בקרקעות שלכם, בנכסים, בקניין שלכם, והאוצר ידאג שהאנשים האלה יפוצו.

חנא סוייד: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הדובר הבא, חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב; אינו נוכח.

פנינה תמנו: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: כבוד היושבת-ראש, גם אני מברך אותך לרגל היבחרך ותחילת ניהול הישיבה.

באסל גטאס: רבותי חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות לאוצר על היוזמה.

באסל גטאס: אני חושב שזו ראייה ארוכת טווח שמסמלת גם ראייה של התפתחות בת-קיימא, פיתוח בר-קיימא, לא למטרות של הרגע או של הזמן הנוכחי ופרק הזמן שבו אנחנו חיים, אלא ראייה לעתיד הרחוק.

באסל גטאס: אני גם מצטרף למה שאמר חברי חנא סוייד.

באסל גטאס: אנחנו מכירים הרבה בעלי קרקעות באזור המשולש, ודווקא כאלה שלא היו אמורים להיפגע, כי רצועת כביש 6 – בתוך הרצועה היה אמור לעבור קו הגז, ועכשיו מתנגדים לזה במינהלת הכביש, וכנראה הוא הולך לעבור מזרחית או מערבית לכביש והולך לפגוע בהרבה בעלי קרקעות.

באסל גטאס: זה עדיין בדיון בוועדות המחוזיות, והאנשים מתנגדים.

באסל גטאס: אנחנו מכירים את הסיפור.

באסל גטאס: בחלק מהמקרים, כמו באזור ג'למה, היה מאבק ציבורי של בעלי הקרקעות, שלא צלח, ויש הזדמנות כאן, כשפעם ראשונה הולכים להפקיע אדמות פרטיות.

באסל גטאס: למה זה נוגע לציבורי הערבי – כי רוב הקרקעות הפרטיות, בבעלות פרטית, הן בידי הציבור הערבי.

באסל גטאס: זה לא אומר שלא הולכים להפקיע מקיבוצים, או ממושבים, אבל שם אין האינטרס האינדיבידואלי או של בעלי קרקעות כמשפחות.

באסל גטאס: אז פה יש הזדמנות: ממילא הולכים ומפקיעים מהם בשביל לייצר הכנסה, והכנסה עודפת למדינה, אז יש להיות פייר אתם ולפצות אותם או להפוך אותם לשותפים ברווחים.

באסל גטאס: מילה על העקרונות האלה.

באסל גטאס: אנחנו מכירים הרבה עקרונות בעולם, כפי שסגן השר אמר.

באסל גטאס: ולא תמיד הניהול של הכספים האלה נעשה תחת פיקוח.

באסל גטאס: מנגנוני הפיקוח, אם שמים אותם וכותבים עליהם, ורואים מה קרה אצלנו באיגרות החוב הקונצרניות, שהושקע בהן כסף של הציבור, והיום שואלים איך נתנו כסף כזה בלי ביטחונות ואיפה היו.

באסל גטאס: אז אני מציע לעגן בחוק – לא קראתי לעומק, אני מוכרח להודות – שצורת ההשקעה של הכסף תהיה סולידית, נקודה.

באסל גטאס: הכסף הזה, אם רוצים לשמור אותו לדורות הבאים, לא אמור להיכנס לשווקים, לא בארץ ולא בעולם, אלא שתהיה לו חשיבות או השפעה שוויונית על הכלכלה – זה כן, אבל לא בצורה של השקעה ישירה בשווקים.

באסל גטאס: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני מצטרף לברכות, ומאחל לך הצלחה.

פנינה תמנו: תודה.

מוחמד ברכה: הברכה השנייה היא, לפני הממשלה, לדב חנין, חברי לסיעה, שהוביל, כשלרבים נראה שהוא מנהל מערכה מעין דון קישוטית כזאת, והיום מכתירים את המאמץ ואת המאבק, גם הפרלמנטרי וגם הציבורי, אודות הצורך בכך שמתמלוגי הגז ייהנו האזרחים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו שעה יפה לכנסת, זו שעה יפה לחבר הכנסת דב חנין, זו שעה יפה לסיעת חד"ש, הסיעה שלנו, ואני מברך את הממשלה ואת משרד האוצר על כך שהם לקחו על עצמם את האחריות והביאו את הצעת החוק.

מוחמד ברכה: האמת היא שבמצב נורמלי לא היה צריך לנהל מאבק על דבר כזה.

מוחמד ברכה: זה המובן מאליו.

מוחמד ברכה: הרי אדם שבונה בית, נגיד, בחלקת אדמה פרטית, ופתאום יוצא לו בור של מים, מטבע הדברים החוק מגדיר חד-משמעית שהמים האלה הם לא נחלתו האישית אלא של המדינה.

מוחמד ברכה: אני מודע לכך שקידוחי נפט וגז עולים כסף, וצריך יזמות וצריך הון וכו', אבל הכול צריך להתבסס על העובדה שהמשאב הזה, הטמון בתוך הקרקע, אם בקרקע של היבשה או בקרקע של הים, הוא משאב ציבורי, ומי שמשקיע יכול ליהנות, או יכול לקבל את תמורת השקעתו.

מוחמד ברכה: אבל העיקרון הבסיסי הוא שהמשאב הזה הוא משאב ציבורי.

מוחמד ברכה: לכן יכול להיות שהיום אנחנו עושים את המובן מאליו בכל מקום, והצדק האזרחי נעשה במידה מסוימת עם הקמת הקרן הזו לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי הנפט.

מוחמד ברכה: וכאן ההזדמנות גם לדבר על צדק אחר, לא צדק אזרחי אלא צדק אזורי.

מוחמד ברכה: הרי כבר ידוע שהאזור הזה, המזרחי, של הים התיכון, כנראה יושב על מרבצי גז – ויכול להיות נפט – גדולים.

מוחמד ברכה: העובדה הזו אינה צריכה להיות בסיס לסכסוכים חדשים ברמה האזורית אלא בסיס לשיתוף פעולה אזורי, ואסור שהדברים יתנהלו לפי שיטת מדיניות הכוח ושלילת הזכויות של עמים אחרים ושל ישויות ומדינות אחרות.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל, ממשלת ישראל, חיממה את היחסים עם קפריסין בזמנה בעניין הזה לצורך דחיקתה של טורקיה.

מוחמד ברכה: הצורך שהרשות הפלסטינית, שיש לה חוף ברצועת-עזה, תיהנה גם מהתמלוגים– – –

פנינה תמנו: אודה על סיכום הדברים.

מוחמד ברכה: הרשות הפלסטינית זכאית גם היא להתחלק בתמלוגים כישות שקיימת וכמדינה שמוכרת כבר היום באו"ם.

מוחמד ברכה: היחסים עם לבנון, שטוענת לבעלות ולגלישה למימיה האזוריים – היא גם לא צריכה לשלם את המחיר של הסכסוכים.

מוחמד ברכה: לכן מדינת ישראל וממשלת ישראל צריכות לעשות את הכול כדי שמה שהיום אנחנו מקיימים כצדק אזרחי, יהיה גם צדק אזורי, שיבנה בסיס לשיתוף פעולה, ולא בסיס של שלילה ושליטה וגנבה של זכויות של מדינות אחרות ושל עמים אחרים.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: הדובר הבא – חבר הכנסת משה פייגלין.

משה זלמן פייגלין: גברתי היושבת-ראש, ברכות על תפקידך החדש, חברי חברי הכנסת, צר לי להיות משבית שמחות, חבר הכנסת דב חנין, שאני מאוד מעריך את כישוריך, אבל אני לא מצטרף לברכות.

משה זלמן פייגלין: אני חושב שהתהליך שהובלת הוא תהליך שלילי.

משה זלמן פייגלין: באופן בסיסי אנחנו נמצאים משני עברי המתרס מבחינה אידיאולוגית, כך שזה לא מפתיע, רק שבמקרה הזה גם הקולות החירותיים בכנסת נסחפו אחר גל פופוליסטי שאיש מאתנו עוד לא יודע את סופו.

משה זלמן פייגלין: אילו אני היום משקיע גז – מה לעשות, אין לי המיליארדים הללו, אבל לכאורה, אילו היו לי מיליארדים, והייתי שוקל היום האם להשקיע אותם בישראל או במקום אחר, הייתי חושב עשר פעמים לפני שהייתי הולך להשקיע אותם במדינה שאחרי שאני חותם אתה הסכם, היא משנה אותו ומחליטה מה כן ומה לא ולאילו חלקים בהסכם היא מתייחסת ואילו חלקים היא משנה.

משה זלמן פייגלין: נראה לי שמעמדנו הבין-לאומי כמקום שראוי וכדאי להשקיע בו בעקבות התהליך הזה, התהליך הפופוליסטי שעברנו, לא יועיל בטווח הארוך לכלכלת ישראל ולחברה הישראלית.

משה זלמן פייגלין: אבל נניח את הדבר הזה בצד – מה שהיה, היה.

משה זלמן פייגלין: הקשבתי רוב קשב לדבריו של סגן השר מיקי לוי, ודווקא בעניין של אותה קרן שסגן השר מציע לכנסת, אני בהחלט תומך.

משה זלמן פייגלין: אני גם מצטרף להצעותיו של חבר הכנסת באסל, ואני רוצה לשאול אותך, סגן השר לוי, בעניין שמטריד אותי באופן הכי בסיסי.

משה זלמן פייגלין: אני נוטה מאוד לתמוך בהצעה, אבל אני רוצה להעלות חשש בפניך, ואשמח אם תפריך אותו.

משה זלמן פייגלין: דיברת על השקעה של הקרן הזו במניות בכל העולם.

משה זלמן פייגלין: דברים שנראו לנו אתמול כהשקעות בטוחות בכלכלות היציבות והחזקות ביותר, מתגלים לנו היום כחקוקים על הקרח; כלכלות מערביות אירופיות וגם אמריקניות מתבררות כשבירות ביותר.

משה זלמן פייגלין: האם לא נכון היה יותר כן להשקיע את הכסף הזה כאן בארץ בהשקעות ארוכות-טווח ולא לרעות בשדות זרים?

משה זלמן פייגלין: אנחנו יודעים למשל שחברות בנייה שרצו והשקיעו באירופה בעשור הקודם, פשטו את הרגל בזו אחר זו.

משה זלמן פייגלין: לעומת זאת, מי שדווקא בנה והשקיע בארץ, פרח.

משה זלמן פייגלין: אני יודע את זה באופן ברור.

משה זלמן פייגלין: איך אנחנו יכולים לדעת שהשקעות שכאלה, שנמנעות כרגע מצרכים מיידיים, כפי שהובא כאן לידי ביטוי, באמת מושקעות במקום שבו לא נמצא את עצמנו מול שוקת שבורה מאוחר יותר?

משה זלמן פייגלין: תודה רבה.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: אחרונת הדוברות, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': ברכות לגברתי סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

שלי יחימוביץ': בהצלחה.

פנינה תמנו: תודה.

שלי יחימוביץ': אנחנו נצביע בעד החוק גם כיוון שהוא סופו הנכון של תהליך פרלמנטרי מדהים שהתקיים כאן בכנסת שעברה.

שלי יחימוביץ': הכנסת הובילה את החלוקה מחדש של רווחי הגז בניגוד לעמדת האוצר והממשלה, בחבירה יוצאת דופן של חברי כנסת מכמה וכמה סיעות, ואנחנו נתמוך בחוק כי הוא המשכו של המאבק, ונתמוך בחוק כי יש לנו חקיקה פרטית דומה, ונתמוך בחוק פשוט כי הוא צודק ונכון.

שלי יחימוביץ': אבל אני רוצה להזהיר כאן מפני האפשרות שאחרי שנחוקק את החוק הנפלא הזה, ותהיה לנו קרן לרווחי הגז, פשוט לא יהיה בה כסף, מאוד מאוד פשוט; פשוט לא יהיה בה כסף.

שלי יחימוביץ': ולא יהיה בה כסף כיוון שאם נאפשר ייצוא גז – חברי חבר הכנסת ריבלין – המאבק הבא הוא מאבק נגד ייצוא הגז, והוא מאבק מיידי, חשוב, שאם לא ננהל אותו כאן ועכשיו זה יהיה בלתי הפיך.

שלי יחימוביץ': זה יהיה בלתי הפיך, כי כבר ייחתמו חוזים עם חברות זרות וכבר ייכנסו לתמונה ממשלות זרות, ממשלות ידידותיות, ואז לנהל את המאבק על ייצוא הגז יהיה פשוט בלתי הפיך, כי זה כבר יהפוך לעניין מדיני.

שלי יחימוביץ': לכן אנחנו עכשיו בזמן קריטי ודרמטי הרבה יותר ממה שהציבור מבין, לצערי.

שלי יחימוביץ': ההחלטות שיתקבלו עכשיו בעניין ועדת צמח הן החלטות שיקבעו במידה רבה את גורלה של מדינת ישראל – כלכלית, אסטרטגית, חברתית, ביטחונית, כל זווית שהיא.

שלי יחימוביץ': אם אנחנו נייצא את הגז, מדינת ישראל תפסיד את ההזדמנות הזאת לעצמאות אנרגטית, וגם – וחשוב לציין – אם נייצא את הגז נפסיד גם את כל ההכנסות האדירות שאומרים לנו שצפויות מהגז הטבעי.

שלי יחימוביץ': ואני אסביר למה זה קורה.

שלי יחימוביץ': בחוק ששינסקי חמק מאתנו סעיף מאוד מאוד מהותי, שאם חברות הגז מוכרות גז לחו"ל, את המס על המכירה משלמים לפי המחיר בארץ.

שלי יחימוביץ': כלומר, אם בארץ ליחידת אנרגיה תקבל חברת הגז 5 דולר, למשל, על זה היא תשלם מס גם אם היא תייצא לחו"ל ב-20 דולר ליחידת אנרגיה.

שלי יחימוביץ': כל הדלתא שבין ה-5 ל-20 – רווח נקי היישר לכיסיהן של חברות הגז.

שלי יחימוביץ': תחשבו איזה מוטיבציה אדירה זאת לייצא – פשוט לייצא את כל הגז, במקום לחולל בו מהפכה אנרגטית כלכלית וחברתית במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': לכן, את מסקנות ועדת צמח חייבים לפתוח כאן ועכשיו.

שלי יחימוביץ': חייבים לפתוח אותן, הן לא תורה מסיני והן לא עשרת הדיברות, ממש לא, ואנחנו נמצאים בזמן שהוא קריטי ודרמטי, כי דוח צמח הוא שגוי מיסודו, והמטרה שלו הייתה ברורה מלכתחילה: להכשיר את ייצוא הגז שיעשיר אך ורק את כיסיהם של בעלי החברות הפרטיות, את תשובה, את "נובל אנרג'י" ואת – – –

פנינה תמנו: אודה לתחילת סיום דברייך.

שלי יחימוביץ': אני כבר מסיימת.

שלי יחימוביץ': ונגיד שהחוק הזה נכתב בתום לב, הרי חודש אחרי שהוא נכתב התברר שכל הנתונים שעליהם הוא היה מבוסס שגויים מיסודם.

שלי יחימוביץ': מה כל כך בוער לקבל עכשיו החלטה לייצא את הגז שלנו?

שלי יחימוביץ': חשוב לנו להיות במצב שבו בריטניה נמצאת עכשיו?

שלי יחימוביץ': שאחרי מאגרי הגז והנפט שהתגלו אצלה בים הצפוני היא ייצאה את הכול, קיבלה תזרים מזומנים ענק והיום היא מייבאת במחיר גבוה ומייצאת במחיר נמוך?

שלי יחימוביץ': יש איזשהו היגיון כלכלי?

שלי יחימוביץ': – תעזבו רגע את המוסר בצד – איזשהו היגיון כלכלי בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': אני מסיימת.

שלי יחימוביץ': חברת הכנסת תמנו-שטה, ערב הבחירות אמר יושב-ראש מפלגתך יאיר לפיד כך – ואני מצטטת: "מסקנות ועדת צמח שגויות; עתודות הגז צריכות להיות מופנות לטובת אזרחי ישראל, לא לייצוא יקר שמשרת רק כמה טייקונים".

שלי יחימוביץ': אני מסכימה עם שר האוצר.

שלי יחימוביץ': בואו נעשה פוליטיקה חדשה, ופשוט תממשו את ההבטחות שהבטחתם ערב הבחירות.

שלי יחימוביץ': זה נורא נורא פשוט, זה לא כרוך בכאב, מעכבים את ועדת צמח, רואים מה קורה, ואז מקבלים החלטות.

פנינה תמנו: תודה.

שלי יחימוביץ': עוד משפט אחד, ברשותך.

שלי יחימוביץ': רק השבוע נחשף שארבע החברות החזקות והעשירות במשק מקבלות הטבות בשיעור 4 מיליארד שקלים ומשלמות מס בשיעור מיליארד שקלים.

שלי יחימוביץ': כל זה יתגמד ויהיה כאין וכאפס לעומת חגיגת ההטבות שיקבלו כאן קומץ בני-מזל על חשבון הציבור בישראל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

פנינה תמנו: תמו הדוברים בנושא זה, וכמו כן, סגן שר האוצר מיקי לוי אינו מנצל את זכותו להשיב לדוברים.

פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ג–2013.

פנינה תמנו: חברי הכנסת מתבקשים לשבת.

פנינה תמנו: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ג–2013, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

פנינה תמנו: התוצאות: 41 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

פנינה תמנו: החוק הזה יעבור לוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו, ועדת הכספים.

אורי מקלב: ועדת המדע?

פנינה תמנו: מכיוון שיש הצעה נוספת אנחנו נעביר את זה להחלטת ועדת הכנסת.

פנינה תמנו: ועכשיו להודעות יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי.

): תודה ליושבת-ראש וברכות הצלחה.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק האלה לשם הכנתן לקריאה ראשונה: 1.

): הצעת חוק הדיינים (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדה למינוי דיינים), התשע"ג–2013, פ/788/19; 2.

): הצעת חוק הדיינים (תיקון – הבטחת ייצוג הולם לנשים בוועדה למינוי דיינים), התשע"ג–2013, פ/819/19.

): זו רק הודעה למליאה.

): אני אקרא עכשיו הודעה שעליה גם נדרש אישור הכנסת.

): בהמשך לאישור הרכב הוועדות במליאת הכנסת ביום 9 באפריל 2013, הריני מתכבד להודיע על איוש המקומות הפנויים לחברי הכנסת מסיעת יהדות התורה כדלקמן: ועדת הכנסת – חבר הכנסת אורי מקלב; ועדת הכספים – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ממלא-מקום קבוע – חבר הכנסת משה גפני; ועדת החוץ והביטחון – חבר הכנסת מאיר פרוש, ממלא-מקום קבוע – חבר הכנסת משה גפני; ועדת החוקה, חוק ומשפט – חבר הכנסת אורי מקלב; ועדת הכלכלה – חבר הכנסת יעקב אשר; ועדת הפנים והגנת הסביבה – חבר הכנסת ישראל אייכלר; ועדת החינוך, התרבות והספורט – חבר הכנסת יעקב אשר; ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – חבר הכנסת יעקב ליצמן; ועדת המדע והטכנולוגיה – חבר הכנסת משה גפני; הוועדה לפניות הציבור – חבר הכנסת ישראל אייכלר; הוועדה לזכויות הילד – חבר הכנסת יעקב אשר.

): אבקש את אישור הכנסת להודעה זו.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הכנסת – 31 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת בדבר השלמת הרכב ועדות הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/758).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, רבותי: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים ציפי לבני.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעצם אנחנו מבקשים להאריך הוראת שעה שנקבעה במסגרת חוק ההוצאה לפועל, תיקון 29, לעניין ביטול מאסרים של חייבים בהוצאה לפועל, למעט חייבים במזונות, למשך שנה נוספת, כדי לבחון את השפעת ביטול המאסרים ולגבש מתווה קבוע בחקיקה.

ציפי לבני: אני אסביר בשתי מילים.

ציפי לבני: תיקון מס' 29 עשה רפורמה מקיפה בתחום ההוצאה לפועל, כשחלק מהעניין היה להגביר את יכולת הגבייה, תוך צמצום הפגיעה בחירותו של החייב.

ציפי לבני: נקבעו בתיקון אמצעים לקבלת מידע על נכסי החייב, מגבלות שונות על החייבים, שהם נוסף על המאסרים, והם לא מאסרים.

ציפי לבני: נקבעה הוראת מעבר.

ציפי לבני: נקבע שבמאי 2013 ייבדק מה קורה, ואז אלמלא היינו מגישים את הצעת החוק הזאת, החל ממאי 2013 היו חוזרים המאסרים לתוקפם.

ציפי לבני: מאחר שאני נכנסתי לתפקידי – והאמת היא שאני רוצה גם לפרגן, חברת הכנסת מרב מיכאלי תפסה אותי במסדרון, לדעתי, עוד בטרם מוניתי לתפקיד, ושאלה מה עמדתי בעניין.

ציפי לבני: אני מודה שהשאלה הראשונה שלי הייתה מה קורה עם מזונות, והיא אמרה, אל תדאגי, שם זה מסודר.

ציפי לבני: אז לקחתי על עצמי לבדוק את העניין, לראות נתונים, לראות האם הגבייה גוברת בעקבות זה, או שהגבייה פוחתת בעקבות זה.

ציפי לבני: כרגע הנתונים הם שהגבייה במצב טוב, אבל אני לא חושבת שיש לנו מספיק נתונים אמפיריים לדעת את זה בוודאות.

ציפי לבני: ולכן פשוט ביקשתי זמן להיערך, ללמוד.

ציפי לבני: לכן ביקשנו להאריך בשנה את הוראת השעה.

ציפי לבני: אני מבקשת את תמיכת הכנסת בהוראה הזאת על מנת לא לייצר מצב בלתי מידתי שכתוצאה מאי-הארכת הוראת שעה חוזרים המאסרים על-ידי רשמי הוצאה לפועל, שיש בזה בכלל שאלה אחרת, כמה סמכות אנחנו רוצים לתת להם לשלול חירותו של אדם בשל חוב כספי.

ציפי לבני: לכן אני מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים, השרה ציפי לבני.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/502/19; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק דומה, של חברת הכנסת תמר זנדברג, הוצמדה להצעת החוק – – –

קריאה: מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי?

יצחק וקנין: כן, סליחה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: כל הבנות אותו דבר.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: דרך אגב, אני לא טועה.

יצחק וקנין: לא קראתי, אבל המזכיר אמר לי תמר זנדברג – –

מרב מיכאלי: No hard feelings.

מרב מיכאלי: הכול בסדר גמור.

יצחק וקנין: – – הוא הטעה אותי.

יצחק וקנין: אבל אני לוקח את האשמה עלי.

מרב מיכאלי: בנאום הבכורה שלה סיפרה חברת הכנסת קארין אלהרר איך הייתה לה הזכות לסייע לאישה ששילמה לרשת סופרמרקטים גדולה צ'ק של 200 שקלים שחזר.

מרב מיכאלי: משרד עורכי-הדין שטיפל בשטר הזה עיכב את הטיפול שבע שנים עד שהוא הגיש אותו להוצאה לפועל, ואז דרשו ממנה לשלם קרוב ל-2,000 שקלים עם כל הריבית, שכר הטרחה וכו'.

מרב מיכאלי: היה מדובר באישה ערירית בת 80, ניצולת שואה, חיה על קצבה עלובה – יסלח לי שר הרווחה שיושב פה – דוברת עברית קלושה מאוד.

מרב מיכאלי: ענייה מרודה ממש.

מרב מיכאלי: והיא עמדה על סף מאסר בגלל אי-תשלום החוב הזה.

מרב מיכאלי: זה חוב מופרך וכוחני שמי שהיו מרוויחים ממנו הם הרבה מאוד בעלי הון בדרך.

מרב מיכאלי: זה היה המצב החוקי עד לפני שנתיים.

מרב מיכאלי: עד לפני שנתיים אפשר היה לעצור אותה ושכמותה בגלל חוב אזרחי קטן שתפח בקלות רבה ביותר.

מרב מיכאלי: לפני שנתיים, כמו שהסבירה שרת המשפטים, בוטלה האפשרות הזאת בהוראת שעה.

מרב מיכאלי: עכשיו היא פוקעת.

מרב מיכאלי: בלי האישור שלכם ושלכן, חברות וחברים, המצב חוזר להיות שנשים וגברים במצב כזה יהיו בסכנת מאסר.

מרב מיכאלי: בשנתיים שחלפו הנתונים דווקא מראים – אמרה את זה שרת המשפטים יותר בזהירות – שבעקבות הכלים הנוספים שקיבלה ההוצאה לפועל, נוסף על הכלים שהיו לה כבר קודם, הגבייה עלתה; לא ירדה, אלא אף עלתה.

מרב מיכאלי: אבל בסדר גמור, צריך עוד זמן לבדוק, אפשר עוד זמן לבדוק.

מרב מיכאלי: נאריך את הוראת השעה בזמן שמארגנים ומארגנות במשרד המשפטים את הסדר הקבע.

מרב מיכאלי: צריך להגיד את הדבר הבסיסי: מדינה דמוקרטית נוהגת משנה זהירות בכלים שפוגעים בחירות של האזרחים והאזרחיות שלה.

מרב מיכאלי: הפגיעה בזכויות אדם שיוצר האיום במאסר היא פגיעה לא מידתית בשביל חוב אזרחי והנזק ממנה עולה על התועלת שבה.

מרב מיכאלי: אני מאוד מפצירה בכם ובכן לתמוך בהצעת החוק שמקדמת את הדמוקרטיה ואת זכויות האדם בישראל, גם לטובת החייבות והחייבים, אבל גם לטובת הנושים.

מרב מיכאלי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני פותח את הדיון בהצעות החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אלעזר שטרן – לא נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ואחריך – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: ואין לי חברי כנסת אחרים שנרשמו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: רבותי, יש עוד חבר כנסת שמעוניין לדבר בהצעות החוק?

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל?

יצחק וקנין: גם חבר הכנסת נחמן שי מעוניין לדבר.

יצחק וקנין: אני סוגר את הרשימה, רבותי.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, העניין של לאסור אדם בבית-הסוהר הוא דבר מאוד לא נעים, וודאי שלמניעת פשע צריך לאסור בני-אדם.

ישראל אייכלר: לגבי גביית חוב, זה דבר כבר גבולי, כי מצד אחד צריך לאכוף, כופין אותו עד שיאמר רוצה אני; מצד שני, זה קשה לקחת את חירותו.

ישראל אייכלר: לכן כל חקיקה שמצד אחד שומרת על הסדר הציבורי, שאדם שחייב ישלם, ומצד שני מתחשבת במציאות הזאת בשיא הרגישות, היא חשובה מאוד.

ישראל אייכלר: ולמה אני אומר את זה?

ישראל אייכלר: ראיתי סרטון שהופץ ב"יוטיוב".

ישראל אייכלר: הראו לי את זה.

ישראל אייכלר: לא האמנתי שזה יכול לקרות במדינת היהודים.

ישראל אייכלר: מדובר הפעם באישה – – –

איתן כבל: מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: במדינת מה אמרתי?

איתן כבל: במדינת היהודים.

ישראל אייכלר: מדינת היהודים.

ישראל אייכלר: ומה אתה אומר?

איתן כבל: מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, קל לי יותר מדינת ישראל מאשר מדינת היהודים.

ישראל אייכלר: יש סרטון מזעזע, שצריך לזעזע כל אזרח בישראל – אישה מבוגרת עברה כביש כנראה לא במקום.

ישראל אייכלר: השוטר והשוטרת עצרו אותה, אזקו אותה באמצע הרחוב, והיא צרחה.

ישראל אייכלר: אני לא בטוח שמדובר באישה נורמטיבית, כי כל אחד לא היה – – –

מאיר כהן: ראיתי.

ישראל אייכלר: ראית את זה?

ישראל אייכלר: מזעזע.

ישראל אייכלר: אילו משטרת ישראל הייתה כל כך יעילה שכשמצלצלים אליה כשיש פורץ בבית ופוחדים להיכנס, והיא הייתה מגיעה מייד וגם מקפידה מאוד על מעבר בכבישים במקום, הייתי אומר ניחא.

ישראל אייכלר: אבל אמר לי מישהו שאם יש לך פורץ בבית, תצלצל למשטרה ואל תגיד שיש פורץ בבית כי אין להם ניידות.

ישראל אייכלר: תגיד היה פורץ בבית, הסתדרתי, הרגתי אותו, זה בסדר, אתם לא צריכים לבוא.

ישראל אייכלר: בתוך חמש דקות – בתוך שתי דקות – יהיו עשרות ניידות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת – – –

דוד צור: – – –

ישראל אייכלר: מה?

דוד צור: – – –

יצחק וקנין: צריך ללמוד את הטקסט הזה טוב טוב.

ישראל אייכלר: לא, לא, זו בדיחה ידועה.

ישראל אייכלר: לא חידשתי.

דוד צור: – – –

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: זו בדיחה ידועה.

ישראל אייכלר: זה מראה שמשטרת ישראל, הדבר האחרון שהיא צריכה זה לאזוק אישה מבוגרת, שאולי במקרה היא לא אשכנזייה – עד כמה שזיהיתי – ואני לא בטוח שהיא לא דתייה.

ישראל אייכלר: נדמה לי שהיא אפילו כן.

מאיר כהן: היא התווכחה עם השוטר.

ישראל אייכלר: כנראה היא התווכחה עם השוטר, אחרת היא הייתה – אבל אחר כך היא צעקה "אני רוצה לתת לך את תעודת הזהות", אבל זה כבר לא עזר לה.

ישראל אייכלר: אזקו אותה וזרקו אותה.

ראובן ריבלין: – – – הזה לא יעזור.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אבל זה מראה לנו שאנחנו צריכים להגביל כמה שאפשר את האלימות של השלטון, כי אלימות שלטונית – אני תמיד טוען שאלימות שלטונית יותר גרועה מאלימות אזרחית.

ישראל אייכלר: בדרך כלל אומרים האזרח – האלימות האזרחית זה דבר חמור מאוד.

ראובן ריבלין: המאסר על תשלום חוב הוא לא מאסר פלילי – – –

ישראל אייכלר: לא, אני לא מדבר על החוק, את החוק כבר גמרתי במשפט אחד.

ישראל אייכלר: אני רוצה לנצל את הדקה שנותרה לי לדבר על משהו הרבה יותר חמור.

ישראל אייכלר: סיפר לי יהודי שגר בתל-אביב, שחי בתל-אביב כמעט 60 שנה, והוא לא הכי קיצוני, אבל הוא נסע בכביש והוא הגיע ליד צומת – הוא לבוש כחרדי, הוא חסיד.

ישראל אייכלר: ובגלל חסידותו – הוא ראה אדם עובר עם כלב, אז הוא עשה לו: בבקשה, תעבור, עם חיוך.

ישראל אייכלר: והוא עבר.

ישראל אייכלר: אחרי שהוא עבר הוא בעט לו בדלת והלך.

ישראל אייכלר: הוא אמר, את זה לא ראיתי בתל-אביב במשך 60 שנה.

ישראל אייכלר: הוא אמר לי, תדע לך, המדינה הזאת השתנתה.

ישראל אייכלר: ואנחנו מקבלים כל יום דיווחים – למשל אתמול, על אישה שאמרו לה בתל-אביב: לכי לפולניה, שם תעשי ילדים, את מטמאת את העיר שלנו.

ישראל אייכלר: ובירושלים – ירושלים הרי ותיקה – מישהו אמר – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

ישראל אייכלר: – – אתה תזוז מפה כי אתה חי על חשבוני.

ישראל אייכלר: רבותי, מה שמקרינים מפה נשמע שם.

ישראל אייכלר: פה מדובר בדיבורים, וברחוב זה ייגמר במעשים, ואנחנו צריכים לעצור כאן.

ישראל אייכלר: אסור לתת לגיטימציה לדבר הזה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני אסיים במה שהיה רק אתמול, שראש ממשלת הונגריה הגיע לכנס היהדות הבין-לאומית – זה דבר מאוד מפחיד, הקונגרס היהודי העולמי – הנשיא – אורבן קוראים לו?

ישראל אייכלר: הוא הגיע להזדהות נגד מפלגת "יוביק", שהיא מפלגה אנטישמית נוראה.

ישראל אייכלר: עקבתי אחרי הדברים של "יוביק".

ישראל אייכלר: הם אומרים – את אותם הדברים שנאמרים פה על החרדים הם אמרו שם על היהודים: היהודים רוצים להשתלט על הונגריה; אנחנו לא נתחנף ליהודים כי כל אירופה מתחנפת אליהם.

ישראל אייכלר: אז פה ראש הממשלה שומע דברי בלע ולא מתערב, והוא כאילו מהאו"ם, ושם, בהונגריה, אנחנו מחפשים נשיא שיבוא להגן נגד האנטישמיות.

יצחק וקנין: תודה.

ישראל אייכלר: אז כשאנחנו מדברים נגד האנטישמיות, קודם כול בואו נעשה סדר בבית; ששוטרים לא יעצרו אישה בצורה ברוטלית רק כי היא אולי דתייה, ושבאמת – וזה חצי משפט אחרון – אנחנו לפני חג מתן תורה, שהיא הדבר היחיד שמאחד אותנו; שכולנו נתאחד סביב התורה.

ישראל אייכלר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על פניו נראה שהצעת החוק היא אנושית, הגיונית.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שלא יהיה לך ספק, מדינת ישראל היא גן-עדן לחייבים.

נסים זאב: ואני גם לא מבין, מה השוני בין מזונות אישה, שבדרך כלל כשהבעל לא משלם אז הביטוח הלאומי משלם, מדינת ישראל משלמת – מה קורה כאשר בני-זוג מתגרשים ולבעל אין אפשרות לשלם?

נסים זאב: אז המדינה משלמת.

נסים זאב: במקרים רבים, חמורים לא פחות, אין ממי לגבות.

נסים זאב: עכשיו, דבר נוסף, במקום לבטל, אני הייתי מציע – עם פתיחת תיק ההוצאה לפועל צריכים לאפשר שתהיה כאן שקיפות, ולא צריך לרוץ, אם אדם מחביא את נכסיו, כי בעצם מה קרה בהצעת החוק הזאת?

נסים זאב: אומרים: בואו נסתפק – לא צריך מאסר, במקום זה אנחנו ננסה, או: נאפשר אינפורמציה אילו נכסים יש לחייב.

נסים זאב: אני לא חושב שזה נותן פתרון.

נסים זאב: מצד שני אנחנו צריכים להיות באמת רחמנים, וגם כל כך הרבה חייבים יש במדינת ישראל, בתי-הסוהר לא יספיקו לנו.

נסים זאב: אין לי ספק שהתיקים הרבים שיש – אגב, אני רוצה לומר לך, מבחינת מספרים, יש מיליארדים – חובות של מיליארדים, שחלקם הגדול אפילו נמחק, כי אנשים בסופו של דבר לא משלמים, מחיקת חובות, וחלקם האחר זה נשאר בתיק, כמו שאנחנו יודעים, אז התיקים נערמים, ועוד תיקים ועוד מאות ואלפי תיקים.

דוד רותם: מה אתה רוצה – – –

נסים זאב: אז אני אומר לך משהו.

נסים זאב: לפחות, אם כבר רוצים לתת חלופות, אז החלופה הראשונה שצריכה להיות, אינפורמציה, שאין צורך לרוץ בבקשות שונות בבתי-המשפט כדי לדעת איזה נכסים יש לחייב בכל מיני מקומות.

נסים זאב: הוא צריך ללכת לבנקים בנפרד, ולכל מיני קרנות בנפרד, וזה בעצם גורם שעד שאתה יודע או מקבל אינפורמציה לפעמים גם החייב בורח מהחוב שלו.

שמעון סולומון: הרבה אנשים חלשים שאין להם יכולת לשלם ושעורכי-הדין אמרו להם – – – לא אלה שיש להם.

נסים זאב: אז אני אומר לך, אלה שאין להם – יש חקירת יכולת.

נסים זאב: אל תהיה תמים.

נסים זאב: חקירת יכולת מאפשרת לך, גם אם אתה חייב מיליון שקלים, לשלם 100 שקלים בחודש.

נסים זאב: ואני מכיר מקרים רבים כאלה.

נסים זאב: אתה משלם פרוטות כל חודש.

שמעון סולומון: אז כנראה אתה באמת מודר מהשטח.

שמעון סולומון: אתה מודר מהשטח.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: המקרים האלה זה כשאדם בורח מהצווים, הוא מעלים עין מהצווים, הוא מצפצף על כל הצווים – – –

שמעון סולומון: זה המיעוט.

שמעון סולומון: יש אנשים – אתה לא יודע מה קורה.

יצחק וקנין: רבותי, מאחר שהוא סיים את דבריו, נא לא – – –

שמעון סולומון: – – –

נסים זאב: אני רק משפט אחד רוצה לומר לך.

נסים זאב: פעם זה היה הרבה יותר קל לעצור.

נסים זאב: אני אומר לך – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, תשתדל לסיים.

נסים זאב: עוד חצי דקה, אדוני.

נסים זאב: – – היו עוצרים אנשים על חובות מים וארנונה, ואני הייתי רואה בזה דבר נורא ואיום, ובערבי שבת, מכיוון שהיו – – –

קארין אלהרר: גם היום – – –

נסים זאב: לא, אבל אני אומר לך, מהיום להיום, בן-אדם היה מובטל, נמצא בבית, עם עשרה ילדים, לוקחים אותו באזיקים.

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: הוא חייב ארנונה.

נסים זאב: זו קטסטרופה.

נסים זאב: אבל אני אומר – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: – – – אני אומר ללכת בצורה קיצונית, אחרי שיש צו בית-משפט, אחרי שיש דרישות חוזרות ונשנות, אם האדם אין לו יכולת, הוא צריך לבוא לבית-משפט, אומר: רבותי, אין לי יכולת, אני מבקש חקירת יכולת.

נסים זאב: ואני אומר לכם שיש אלפים רבים של חייבים שמשלמים פרוטות בחודש על מיליונים שהם חייבים לנושים שונים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ההצעה הזו היא הצעה נכונה, היא הצעה נכונה גם ברמה הערכית וגם ברמה המעשית.

דב חנין: הכלי של מאסר הוא כלי קיצוני, קשה, הפגיעה הנוראה ביותר בחירויות.

דב חנין: יש מגוון כל כך רחב ועשיר של אמצעים חלופיים שראוי וצריך להפעיל לפני שאנחנו הולכים לברירה שהפכה להיות, למרבה הזוועה, ברירה קלה ונוחה, של מאסר חייבים, שזה פשוט מתבקש שהחוק הזה יחוקק, והייתי מציע לנו אפילו לקוות שהוא לא יהיה רק הוראת שעה, לא ל-12 חודשים, כמו שהממשלה מציעה כרגע, ואפילו לא ל-24 חודשים, כמו שחברת הכנסת מיכאלי מציעה, אלא שזאת תהיה הנורמה, שאין לנו האופציה הזאת של מאסר חייבים ככלי יום הדין של הערוץ לתביעה אזרחית.

דב חנין: אבל אני, אדוני היושב-ראש, ביקשתי לעלות לבמה הזאת בעיקר כדי לברך את חברת הכנסת מיכאלי, שזו הצעת החוק הראשונה שהיא מעבירה בקריאה טרומית בכנסת – –

מרב מיכאלי: תודה.

דב חנין: – – ואם אני לא טועה, אבל יכול להיות שאני טועה, נדמה לי – –

ראובן ריבלין: שיא עולמי.

דב חנין: – – שזו הצעת החוק הראשונה שהכנסת מאשרת בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: לא היה עוד דבר כזה.

יצחק וקנין: טרומית שהוצמדה לחקיקה ממשלתית שכבר עוברת לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: כן כן, בסדר גמור, יפה, יפה.

יצחק וקנין: היא מדלגת על הקריאה הראשונה.

דב חנין: אז אני רוצה לברך על כך מאוד, ואני מקווה שזה סימן לבאות.

דב חנין: אם כך אנחנו מתחילים ברגל כל בטוחה ויפה של חקיקה – –

דני דנון: – – – ריבוי נשים בכנסת.

דני דנון: ריבוי בכנסת.

דב חנין: – – חברתית ומתקדמת ואנושית, אז אנחנו אולי נמצאים במסלול אופטימי.

אבישי ברוורמן: הקואליציה והאופוזיציה עובדות בהרמוניה.

דב חנין: אני שמח.

דב חנין: אני שמח.

דב חנין: אני רוצה לומר עוד משפט, כיוון שאני כבר נמצא על הבמה, בזכותן של הצעות חוק פרטיות מהסוג הזה.

דב חנין: זה נושא שנמצא בוויכוח בציבור, ויש ביקורת גם על הנושא של הצעות חוק פרטיות, ואני מצטרף לכל אלה שאומרים – – –

אבישי ברוורמן: על המספרים אתה תסכים אתי, דב, על המספרים.

דב חנין: על המספרים, בהחלט, חבר הכנסת ברוורמן.

דב חנין: אני מודה על המספרים, ואנחנו צריכים, חברי, להיות זהירים בשימוש בכלי של החקיקה, ולהפעיל אותו כאשר אנחנו מוצאים שזה הכלי הראוי והנכון, ואת פעלת נכון ופועלת נכון כשאת מקדמת הצעות חוק כאלה.

דב חנין: אני מאוד שמח, לא רק עבורך, אלא עבור כולנו, שהנה, הצעת החוק הראשונה הזאת עוברת בקריאה טרומית, וכן תרבינה.

דב חנין: תודה.

מרב מיכאלי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לנצל את ההזדמנות לברך את חברת הכנסת מרב מיכאלי, שלא רק מעבירה את החוק הראשון אלא הבינה את התכסיס איך להעביר את החוק הראשון, וזאת החוכמה, ועל זה צריך לפרגן לה.

אבישי ברוורמן: איתן, אתה תלמד אותה, בתחבולות תעשה לך מלחמה.

איתן כבל: יש כאן אנשים שעוד לא מבינים, כבר מסתובבים פה הרבה שנים ועוד לא מבינים את העניין.

איתן כבל: אבל באמת, "שאפו".

איתן כבל: אני מפרגן לך.

איתן כבל: זה – אחד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

איתן כבל: דבר שני, מה שנקרא מעניין לעניין באותו עניין, ברשותכם.

איתן כבל: אנחנו עוסקים בהצעת חוק מאוד חשובה, ואני שמח, היום, כך התבשרתי דווקא דרך כלי התקשורת, שהצעת חוק שהגשתי והנחתי בקדנציה הקודמת, שמדברת על כך שהכותרת של הצעת חוק הלוואות לדיור (חובת הפניה לוועדה מיוחדת טרם הגשת בקשה לביצוע משכנתה) – וראו איזה פלא, זה ממש מעניין לעניין באותו עניין.

איתן כבל: הגעתי להסכמה עם בנק ישראל – וזאת הצעת חוק שהגשתי בזמני, בדחיפת עמותת "ידיד" והסמנכ"ל רן מלמד, שאומרת שבעצם, לפני שבנק – כשהחייב מגיע למצב שהוא חדל פירעון אל מול הבנק, וברוב המקרים, הרוב המכריע של האזרחים אין להם מושג מה הן הזכויות שלהם, זכויות בסיסיות, למי לפנות; רובם המכריע בכלל לא יודע שיש ועדה מיוחדת במשרד הבינוי והשיכון שאליה אתה יכול לפנות ולקבל סעד, ולעתים קרובות אתה פונה למשרד, ואתה זוכה לסעד, אם בפריסת החוב, או בכל מיני עניינים מעניינים שונים.

איתן כבל: לשמחתי, דווקא היום התפרסם בכלי התקשורת שבנק ישראל, המפקח על הבנקים דודו זקן נתן את ההנחיה, ובעצם מ-1 באוגוסט יחויבו הבנקים, זאת אומרת, לא יוכלו לבצע פעולה כלפי חייב אלא לאחר שהם הודיעו לו וניתנה לו האפשרות – אם זו משכנתה של משרד הבינוי והשיכון ייאמר בפניו מה הן האפשרויות שעומדות בפניו ללכת ולנסות להציל את הבית שלו, ואם זו הלוואה פרטית למשכנתה, הבנק יהיה חייב ליידע אותו מה הן זכויותיו, בטרם יוכל הבנק לשים את היד על הבית.

איתן כבל: יתרה מכך, לעתים קורה, ואנחנו מכירים את זה, חבר הכנסת ריבלין, שבנק, אם נקלעת לחוב ואתה מצליח לגייס את המשפחה וכו', כדי לקנות מהבנק חזרה את הדירה, כדי לשמור את זכויותיך, אתה לא יכול.

איתן כבל: עורכי-הדין מסדרים תמיד את העניינים ביניהם.

איתן כבל: הם רוצים להעיף את העניין ולקבל את הרווח שלהם.

איתן כבל: גם בעניין הזה יש חובה לעורכי-הדין להעביר את ההצעה של החייב בטרם הבנק ישים את ידו על המשכנתה.

איתן כבל: ולסיום אני יכול לומר לך, ואני מסיים, שהחלק השני של הצעת החוק, שהיה אמור לעבור בקדנציה הקודמת, ונעביר אותו עכשיו, והוא אומר: לכשכבר מגיע אל ההוצאה לפועל, אנשי ההוצאה לפועל, בטרם יבצעו את ההנחיה אל מול החייב, הם חייבים לוודא שכל התהליך הזה אכן מוצה ולחייב ניתנה הזכות להגן על הנכס.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים – חבר הכנסת נחמן שי, ואחרי כן מייד נעבור להצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להצטרף לברכות על הצעות החוק הללו, גם הממשלתית וגם של עמיתתי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

נחמן שי: גם דבריה מאוד חשובים בכך שהיא באמת מציגה את המשמעות החברתית של הצעות חוק מן הסוג הזה, וטוב, טוב שהן עולות, והן כמובן תעבורנה, כך אני מקווה.

נחמן שי: ואני גם חושב שזו יכולה להיות רוח שתנשוב בכנסת הזו, של מגמה להקל, אם כי אני בכלל לא משוכנע בכך.

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד כמה מילים על חוק אחר, שהממשלה העבירה הבוקר, ואני לא מבין בכלל איך שני הדברים האלה משתלבים האחד באחר.

נחמן שי: אני מתכוון לאותה הצעת חוק חמורה, רעה, של חוק המשילות – כך מכנים אותה, שעברה היום, ככה החליקה במהירות בוועדת השרים לענייני חקיקה, וכמובן, היא תקבל פטור והיא תרוץ מהר על גלגליה המשומנים של הקואליציה הזו, והיא תכתים, היא תכתים את הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: כפי שצפינו, הרוח הרעה שנשבה בכנסת הקודמת חוזרת שוב בכנסת הזאת, באותן יוזמות ואותן מחשבות איך אפשר לעקר את הדמוקרטיה הישראלית מהמרכיבים של דמוקרטיה, מהייצוגיות שבה, ומהעובדה שדמוקרטיה בסוף בנויה על מאבק בין כוחות שונים, והמאבק הזה הוא מאבק דמוקרטי, הוא חלק בלתי נפרד ממנה.

נחמן שי: כל ניסיון לפגוע במאבק הזה, כל ניסיון ליטול ממנו את העוקץ שבו, כל ניסיון לקבוע לו סף שהוא לא יוכל להגיע אליו, הוא פגיעה עמוקה בדמוקרטיה.

נחמן שי: לא הגנה על הדמוקרטיה יש פה, אלא פגיעה בדמוקרטיה.

נחמן שי: לא רצון לסייע לדמוקרטיה בישראל ולעגן אותה, אלא לפגוע בה ולעשותה קפואה, כזו שתיתן לממשלה את הכרטיס, כרטיס המזל שלה לארבע שנים, והניסיונות אפילו, הניסיונות אפילו להפיל אותה ירדו לטמיון, כי לא תהיה אפשרות בידי האופוזיציה להגיש הצעות אי-אמון ולנגח את הממשלה.

נחמן שי: ואי-אפשר בדמוקרטיה שלא תינתנה עוד ועוד הזדמנויות, פעם אחת מהצד הזה, פעם אחת מהצד הזה, האחר.

נחמן שי: ככה מתנהלת הדמוקרטיה.

נחמן שי: ככה מתנהל המשחק הזה שהוא לב לבו של העניין.

נחמן שי: ואני חרד מאוד, לא רק מהחוק הזה, אלא מהחוקים אחרים שיבואו אחריו, ואם לא נצליח לעצור אותו פה, אני מכיר את זה, יבוא שיטפון.

נחמן שי: כך היה בפעם הקודמת.

נחמן שי: עצרנו.

נחמן שי: אני מקווה שנעצור גם עכשיו.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: ראשית – על הצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013.

יצחק וקנין: קריאה ראשונה – קיבלה פטור מחובת הנחה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"ג–2013, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 32 בעד, כולל הקול של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, כולל הקול שלה – 32 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעה זו תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון – הארכת הוראת שעה בעניין ביטול מאסר חייבים), התשע"ג–2013, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעה זו הוצמדה להצעת חוק 758 הממשלתית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון – הארכת הוראת שעה בעניין ביטול מאסר חייבים), התשע"ג–2013, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 33 בעד, רבותי – אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק זו, מאחר שהיא הוצמדה, היא עוברת ישירות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית ביחד עם הצעת החוק הממשלתית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: [מס' מ/756; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 76), התשע"ג–2013, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה, רבותי.

יצחק וקנין: יציג אותה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מביא עכשיו היא הצעה שכל-כולה לטובת זוגות צעירים מצד אחד, ומצד שני ניסיון, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: – להקטין את מלאי הדירות, שגם זה בסופו של דבר יביא להוזלת מחירים, בעיקר לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק במהותה באה לחלק – דירה ראשונה, דירת יחיד, מה שנקרא, שזוגות צעירים בדרך כלל הולכים לקנות, והיא באה ואומרת שאנחנו נותנים פטור לזוגות צעירים שבאים לרכוש דירה עד סדר-גודל של מיליון ו-470,000 וכו' – אני לא אומר את המספרים המדויקים – ולאחר מכן, כששווי הדירה גדל, הם משלמים מס רכישה, אבל באחוזים נמוכים יותר, 3.5% אם הדירה עולה יותר ממיליון ו-470,000, ואם זה עולה על מיליון ו-700,000 – שוב, בסכומים עגולים, משלמים 5%.

ניסן סלומינסקי: זאת כדי להקל על מי שרוכש דירה ראשונה, ובדרך כלל זה זוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: מאידך גיסא, אלה שיש להם יותר מדירה אחת – ואנחנו רוצים שלא יהיה מצב כזה, מראש אנחנו אומרים להם: תדעו לכם שאם אתם תקנו דירה שנייה ושלישית ותרצו לעשות מזה עסק, אל תעשו את זה, כי כשתרצו למכור, המיסוי – מה שאתם תצטרכו לשלם, מס רכישה, יהיה גבוה יותר, ופה מפורטים בצו המחירים של מס רכישה.

ניסן סלומינסקי: כלומר זה לא למי שיש, כדי להקשות עליו, אלא הפוך, להגיד לאדם: אתה רוצה להשקיע את הכסף?

ניסן סלומינסקי: אל תשקיע את זה בדירה שנייה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים את הדירה השנייה כדי לתת לזוגות צעירים.

ניסן סלומינסקי: ולמה?

ניסן סלומינסקי: כי אם תקנה, כשתרצה למכור את זה למטרות רווח אתה תצטרך לשלם מס רכישה גבוה הרבה יותר.

ניסן סלומינסקי: כך שההצעה הזאת היא הצעה טובה לטובת הזוגות הצעירים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן דבר נוסף שעלה ולא בא לידי פתרונו פה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שלוש דרגות – אנחנו גם העלינו את הנושא של דירת יוקרה.

ניסן סלומינסקי: כאן מדובר על דירות עד 3.2 מיליון, אבל יש דירות של 10 מיליון, 15 מיליון, 20 מיליון, והרגשנו, בוועדה, שלא יהיה הוגן שהם יצטרכו לשלם מס רכישה של 7% כמו דירה של 3.2 מיליון.

ניסן סלומינסקי: רצינו להעלות, לתת דרגה נוספת, רביעית, אבל על-פי סגן השר, שהיה אתנו, מיקי לוי, ואנשי האוצר, מתברר שהם כבר בחוק ההסדרים יכניסו את הנושא הזה וזה יבוא לידי פתרון בראייה מערכתית הרבה יותר, ולכן אנחנו אישרנו את החוק הזה כפי שהוא.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חוק טוב, הוא עבר פה-אחד בוועדה, ואני מבקש מכולם לאשר אותו.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: כאמור, רבותי, להצעה זו לא הוגשו הסתייגויות ולא בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 76 והוראת שעה), התשע"ג–2013 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אדוני לא הצביע, או שלא הספיק?

יאיר שמיר: לא הספקתי, אני בעד.

יצחק וקנין: אני יכול להוסיף אותך לפרוטוקול – את השר שמיר, שר החקלאות.

יצחק וקנין: רבותי, אני מוסיף אותו לפרוטוקול, אבל לא למניין ההצבעה.

יצחק וקנין: גם – מה קרה?

מיכל בירן: גם אותי, אם אפשר.

יצחק וקנין: אני רוצה להבין, אתם לא הצבעתם, או שזה לא נקלט?

נחמן שי: הם לא הספיקו.

משה מזרחי: טרם הספיקונו.

יצחק וקנין: אני אצרף.

יצחק וקנין: נא לצרף את מיכל בירן, חבר הכנסת נחמן שי – – –

נחמן שי: אני הצבעתי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מזרחי וחברת הכנסת פנינה שטה – תמנו-שטה – עד שנלמד את השמות, רבותי, יש הרבה חברי כנסת חדשים.

יצחק וקנין: רבותי, זו הייתה קריאה שנייה, נצביע בקריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: פנינה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, גשי למקומך כדי שתוכלי להצביע.

יצחק וקנין: רבותי, אני עובר לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא להצביע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, אתה לא מצביע, אחר כך אתה אומר לי לרשום אותך.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 75 והוראת שעה), התשע"ג–2013, נתקבל.

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מודים ליושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: סגן שר האוצר רוצה להודות בשם המשרד לעובדי המשרד ולחברי ועדת הכספים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר ואנוכי מבקשים להודות לחברי הכנסת על אישור – לכם, כמובן – על אישור הוראת השעה החשובה הזאת, שבראש ובראשונה באה להיטיב עם זוגות צעירים הבאים לרכוש דירה.

מיקי לוי: כמו כן אני מבקש להודות לידידי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, למנהל הוועדה טמיר כהן, ליועצת המשפטית של הוועדה – – –

יצחק וקנין: אדוני, הביאו לתשומת לבי – אחרי כן תברך, אני חייב לעצור את זה, יש פה טעות.

יצחק וקנין: לי נרשם בדף, רבותי, תיקון מס' 76, ובתיקון בלוח כתוב 75.

יצחק וקנין: אומרים לי מהמזכירות שיש טעות הדפסה וזה 75, ולא 76, הוראת שעה 75 ולא 76.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, זה תיקון, ואני מתקן את זה לפרוטוקול כדי שלא יהיו אי-הבנות, המספר הוא 75.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני ימשיך לברך.

יצחק וקנין: אצלי רשום 76, אדוני.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: כמו כן אני מבקש להודות לידידי חבר הכנסת ניסן, יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, למנהל הוועדה טמיר כהן, ליועצת המשפטית, עורכת-הדין שגית אפיק, ולצוות הוועדה, על האישור המהיר של הוראת השעה בטרם יפוג תוקפה, וכן גם ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת צחי הנגבי ולצוות הוועדה, וליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת יריב לוין, שסייע מאחורי הקלעים בזירוז הפרוצדורה הנדרשת להארכת צו השעה שכאמור בא להיטיב עם מעמד הביניים והזוגות הצעירים ולסייע בהוזלת הדירות.

מיקי לוי: תודה רבה לכל חברי הוועדה, החוק גם בוועדה עבר פה-אחד.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לכם על שהספקנו להעביר את צו השעה הזה לפני חצות, חשוב מאוד לזוגות צעירים ולכל מי שאמור לרכוש דירה.

מיקי לוי: תודה רבה לכם מעומק הלב.

יצחק וקנין: רבותי, תודה לסגן השר מיקי לוי, סגן שר האוצר, תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ז באייר התשע"ג, 7 במאי 2013, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.