ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 23, 2013-04-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' באייר תשע"ג, 30 באפריל 2013 למניינם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמנהגנו בימי שלישי, אנחנו נפתח בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה להשתתף בנאומים בני דקה נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, עד שאני אקבל את דף ההרשמה – הודעה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מחוז שנדונג, הרפובליקה העממית בסין, בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של קוריאה בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מחוז גואנדונג, הרפובליקה העממית של סין, בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת קנדה בדבר סיוע הדדי בענייני מכס.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון יהיה חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

דב ליפמן: צהריים טובים.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, פגשתי לאחרונה קבוצה של סטודנטים צעירים חילונים בבר תל-אביבי, מקום הרחוק מאוד מהאופי שלי כחרדי, אבל למען דיאלוג בריא וחופשי עשיתי זאת בשמחה.

דב ליפמן: ככל שהתקדם הדו-שיח בינינו התחדדה אצלי התובנה שבעם ישראל פשוט אחד לא מכיר את השני.

דב ליפמן: הסטודנטים סיפרו לי כי רובם מעולם לא פגשו חרדים; שהחרדים היחידים שהם כן הכירו היו קיצונים שמפגינים ומופיעים בחדשות ופוליטיקאים, אלה שרואים על מסכי הטלוויזיה, ולצערי אלו אינם מייצגים.

דב ליפמן: אני, מהצד השני, הסברתי לסטודנטים שרוב החרדים אינם מעוניינים לכפות את דתם ומנהגם עליהם – איש באמונתו יחיה.

דב ליפמן: בנוסף, רוב החרדים, כמו קבוצה גדולה שאירחתי היום בכנסת, כן מחפשים לשלב בין תורה ופרנסה.

דב ליפמן: עוד הבנתי מהשיח המרתק שלי שגם רוב החרדים פשוט אינם מכירים חילונים.

דב ליפמן: וכפי שלמדתי היטב במפלגת יש עתיד, חילונים אינם מחפשים לפגוע ברמת שמירת המצוות של אף אחד.

דב ליפמן: לאור הפער העצום הזה בין הדעות של מגזר אחד על השני לבין המציאות, החלטתי ביחד עם חברת הכנסת רות קלדרון להקים שדולה שתעודד הידברות ישירה ותגשר בין חילונים לחרדים.

דב ליפמן: אנחנו נפגיש צעירים משני צדי המתרס לשיחות היכרות ולמידה.

דב ליפמן: וככה, קבוצה אחר קבוצה, נתחיל לשנות.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, אני מזמין אותך ואת כל חברי כאן להצטרף למטרה החשובה הזו.

דב ליפמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואחריה – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, בלילה, בפגישה עם מזכיר המדינה האמריקני ג'ון קרי, התבשרנו שהליגה הערבית מוכנה לחילופי שטחים בין ישראל והפלסטינים.

מרב מיכאלי: מסתבר שלמרות כל מה שקורה בעולם הערבי, יוזמת השלום של הליגה הערבית חיה ובועטת ורלוונטית יותר מתמיד.

מרב מיכאלי: נציג הליגה אמר בארצות-הברית: השגת שלום בין הפלסטינים והישראלים היא בחירה אסטרטגית של מדינות ערב; לא פחות.

מרב מיכאלי: עכשיו יש לנו גב וגם לפלסטינים יש גב.

מרב מיכאלי: הליגה הערבית אמרה דברים מאוד מאוד חשובים.

מרב מיכאלי: ישראל צריכה לחזק אותם.

מרב מיכאלי: כל הזמן אמרו: אבו מאזן לבד, אין עם מי לעבוד.

מרב מיכאלי: והנה, הליגה הערבית, שהיו לה תקופות מאוד לא קואופרטיביות, אחרי שב-2001 וב-2002 יצאה עם היוזמה הזאת שמציעה למדינת ישראל שלום עם כל מדינות ערב, כאן אומרת בפומבי דברים שהם בוודאי נקודת פתיחה מצוינת למשא-ומתן.

מרב מיכאלי: נכון, הבוקר השמח הזה קרס בגלל פיגוע שבו נרצח אזרח ישראלי בצומת תפוח.

מרב מיכאלי: הלב נופל.

מרב מיכאלי: כואב על ההרוג, על חמשת ילדיו וילדותיו, על אשתו, על אמו, על אביו.

מרב מיכאלי: אבל עכשיו צריך לשים לב שלא נעשה את הדבר הרגיל שלנו, הקבוע הזה, וניפול לתוך הבהלה, הפחד, הכעס, התסכול, השנאה – כל אלה שמסתירים לנו באופן קבוע את האפשרות שעומדת לפנינו לסיים את הדבר הזה, לסיים את ההרג והשכול והאובדן.

מרב מיכאלי: ויש לנו אפשרות כזאת והיא כאן לפנינו.

מרב מיכאלי: שוב יש לנו עכשיו – לנו, מדינת ישראל – הזדמנות לשלום כולל עם מדינות ערב.

מרב מיכאלי: ישראל החמיצה את ההזדמנות הזאת במשך 11 שנים רצוף.

מרב מיכאלי: אסור לנו להחמיץ אותה שוב.

מרב מיכאלי: נתניהו, לפיד ובנט, נכבדי, חייבים להפסיק להתעסק בשטויות הרסניות של משאל עם ולהרים את הכפפה הזאת כאן ועכשיו, או שגם על שמו של הפוליטיקאי החדש תירשם החמצה היסטורית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

בועז טופורובסקי: השבוע התרחשו תשע תאונות קטלניות שבהן נהרגו תשעה בני-אדם:

בועז טופורובסקי: ביום שלישי האחרון נדרסה למוות רנא פוקרא בת הארבע, בתאונה ביישוב בועיינה-נוג'ידאת; ביום רביעי למחרת נהרג גדעון ויטלי, בן 48, כאשר מכוניתו התנגשה במשאית על כביש 232; ביום חמישי נדרס למוות הולך רגל בן 59 על כביש 57; ביום שישי האחרון נהרג רוכב אופנוע בן 26 בהתנגשות עם רכב פרטי באזור המלונות באילת; ביום שבת נהרג האני הוואשלה, בן 17, בהתהפכות רכבו על כביש 31; ביום שבת נהרג סולטן אלחמאדה, בן 30, משגב-שלום; ביום ראשון נהרגה אישה בת 60 בתאונת דרכים חזיתית בצומת רחלים בשומרון; ביום ראשון נהרגה טליה חדד בת העשר כתוצאה מפגיעת רכב פרטי בכביש 35; ביום ראשון נהרג רוכב אופנוע בן 50 בהתנגשות חזיתית עם רכב בבית-שאן.

בועז טופורובסקי: הנהג הפוגע היה תחת השפעת אלכוהול.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי האחרון נפטר מפצעיו סארמה נזיה, בן 28, מהכפר בענה, וכך הפך להרוג השביעי בתאונת המשאית אשר התרחשה בנשר ב-10 באפריל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת רינה פרנקל.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי, הפשע והאלימות עדיין גובים קורבנות בחברה הערבית, ובמיוחד רצח הנשים, שנמשך.

מסעוד גנאים: לפני כמה ימים נרצחה אישה, מונא מחאג'נה, מאום-אלפחם, בת 29, מול עיני הבת שלה, ואחיה מואשם ברצח.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הדבר הזה צריך אמירה, צריך עמדה ברורה.

מסעוד גנאים: אמרנו בעבר, נאמר היום וכל יום: אין כבוד ברצח, כי רצח הוא מעשה נתעב ושפל.

מסעוד גנאים: אין לו הצדקה.

מסעוד גנאים: ובמיוחד אסור להתייחס לרצח נשים בסלחנות או בקלות משום שהיא אישה.

מסעוד גנאים: פושע מי שחושב שהדם הוא חומר חיטוי או טיהור לכבוד החברה, ופושע מי שהופך את המשפחה וכבודה מסמל של אהבה וחיים לסמל של רצח ומוות.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רינה פרנקל, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני מאוד מברך על הדברים, שכבר כמה ימים נאמרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהכנסת שיחקה תפקיד חשוב בביעור הביטוי "רצח על רקע רומנטי".

יולי יואל אדלשטיין: אז עכשיו אולי היעד הבא הוא שגם "רצח על רקע כבוד המשפחה" ייעלם בכלל מן הלקסיקון הישראלי.

אחמד טיבי: המפכ"ל הורה לא להשתמש – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אז אני חושב שכאן הכנסת יכולה לשחק תפקיד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת רינה פרנקל, ואחריה – חבר הכנסת איתן כבל.

רינה פרנקל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר שמענו על משפחת דרוביצקי מנהרייה, משפחה שכולה שאיבדה את אחד מבניה, איגור, שלאחר מותו אף קיבל צל"ש על פעילותו הצבאית.

רינה פרנקל: אביו של איגור נפטר, והמשפחה ביקשה לקבור את האב, שאינו יהודי, ליד בנו, בחלקת ההורים השכולים בנהרייה, אך התברר שחברה קדישא לא מאפשרת להם, מפני שהאב גנאדי אינו יהודי על-פי ההלכה.

רינה פרנקל: מבירור קצר עלה כי מי שאינו יהודי, או בשפה של חברה קדישא "מסופק", נקבר בחלקה אזרחית בהפרדה מוחלטת, כמו שקרה בסוף במקרה זה.

רינה פרנקל: בנהרייה ובשלומי סירבו לקבור אותו.

רינה פרנקל: אב המשפחה גנאדי נקבר בחלקת ה"מסופקים" בעכו.

רינה פרנקל: המשפחה שילמה לחברה קדישא בעכו 12,500 שקלים במזומן אחרי הנחה, ועיריית נהרייה מימנה לאחר מכן את הסכום הגבוה.

רינה פרנקל: הסכום הזה הוא בגלל שהאב אינו תושב עכו.

רינה פרנקל: הזכות לקבורה היא זכות אלמנטרית, שלא צריכה להיות קשורה לכסף, ובמיוחד למשפחה כמו זו, אשר נתנה את היקר מכול למדינת ישראל.

רינה פרנקל: אני שואלת אתכם: איך בשנת 2013 אב שכול לא יכול להיקבר ליד בנו החייל?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רינה פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, תחילה אני מבקש לשלוח מכאן תנחומים למשפחתו של הנרצח מיצהר.

איתן כבל: מעבר לכך, ובצל האירוע הקשה, אני מבקש לחדד את חשיבות ההצהרה של הליגה הערבית, לאו דווקא בשל תוכנה אלא בעיקר כי צריך לראות בה הזדמנות לשבירת הקיפאון המדיני המסוכן, לא רק לשכנינו אלא לא פחות מכך עבורנו.

איתן כבל: השיח המדיני שנוגע לחיים שלנו כאן כמעט שנעלם, ויש מי שחושב שזהו, הבעיה נפטרה – בטי"ת.

איתן כבל: אני מעז לומר שאם הייתה הצלחה לימין, ובוודאי לזה הקיצוני, היא בכך שהוא הפך את מי שעוסק בענייני השלום למוקצה, ואת המילה "סמולני" – בסמ"ך – לדבר נתעב.

איתן כבל: לצערי, עד כדי כך שמפלגת העבודה בקמפיין הבחירות שלה הסתירה את השלום, כי בעיני יושבת-ראש העבודה השלום היה נטל.

איתן כבל: אני כאן כדי לומר – לא עוד השתקה, לא עוד הסתרה.

איתן כבל: השלום הוא אינטרס שלנו, ונילחם למענו, בטרם נהפוך את ישראל למדינה אחת עם רוב ערבי.

איתן כבל: לא לשם כך נפלו טובי בנותינו ובנינו.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת אבו עראר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול ועדת הכלכלה אישרה תקנות של שר התחבורה, שגיל קבלת רישיון יהיה 16 ותשעה חודשים, והכפילה את זמן הליווי של הנהג החדש.

חמד עמאר: אני חושב שזו החלטה שגויה, מוטעית, מטעה, החלטה שיכולה לגרום רק לעוד יותר מעורבות של נהגים צעירים בתאונות דרכים, וכל הנתונים שיש לנו היום מראים שמעורבות צעירים בתאונות דרכים גבוהה פי-1.5 משיעורם באוכלוסייה ובמספר האנשים שמחזיקים רישיונות נהיגה.

חמד עמאר: הנושא השני, של הכפלת זמן הליווי של ההורים – כאילו זה יעזור וייתן אפשרות ויותר ניסיון לאותם נהגים.

חמד עמאר: בתקנות שם, אני קראתי אותן, אפילו אין התייחסות לנהג שהוא עבריין, שיש לו 20 עבירות תנועה, והוא נוהג בפראות.

חמד עמאר: הוא יכול לבוא וללוות נהג חדש, נהג בן 16 ותשעה חודשים, וגם ללמד אותו כל מיני דברים שבתור נהג חדש הוא לא צריך ללמוד.

חמד עמאר: לכן אני חושב ששר התחבורה צריך לקחת את התקנות האלה, לשקול את זה מחדש, על מנת למנוע עוד תאונות דרכים ועוד תאונות דרכים.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו עראר, אחריו – חבר הכנסת מרדכי יוגב.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביישוב בלתי מוכר בשם ואדי-אל-נעם – זה בנגב, סמוך לרמת-חובב, היישוב הזה מונה 14,000 נפשות – החליטו, הרשות לעזרת ההתיישבות הבדואית עם משרד החינוך, להעתיק את בתי-הספר היסודיים שם, שבהם לומדים לא פחות מ-3,000 תלמידים, למקום אחר, סמוך ליישוב שגב-שלום, וכל זאת חרף התנגדותם של ועדי ההורים והוועד המקומי ביישוב, בטענה שרמת הזיהום שנוצרת מהחומרים ברמת-חובב, הסמוכה ליישוב ואדי-אל-נעם, מסכנת את בריאותם של התלמידים.

טלב אבו עראר: טענה זו מטעה וגם מוטעית, וכאן אני שואל, האם עיר הבה"דים – שם היא הוקמה – חסינה בפני הזיהום הזה ותלמידינו בבתי-הספר לא חסינים?

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, זו החלטה פוליטית, שמשרתת את יישום תוכנית פראוור-בגין, והכוונה האמיתית שמסתתרת מאחורי החלטה זו היא שהעברת בתי-הספר תשמש כאמצעי לחץ על התושבים להסכים לעבור למקום אחר.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרדכי יוגב, ואחריו – חבר הכנסת איציק שמולי.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לדבר על הפגיעה בריבונות הישראלית בירושלים, אבל קשה לי להתעלם – ואפתח בשני משפטים – מרצח אביתר בורובסקי, השם ייקום דמו, שהוזכר גם על-ידי קודמַי, על-ידי מחבל, הבוקר בצומת תפוח.

מרדכי יוגב: ואני מבקש לומר לחברי שהתשובה לרצח זה היא לא באשליות של שלום עם מחבלים, שהן תלושות מהמציאות, אלא דווקא בחיזוק ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון וביטחונה.

מרדכי יוגב: על-פי פרסומים בתקשורת, מדינת ישראל הגיעה להסכם עם ארגון החינוך, התרבות והמדע של האו"ם, אונסק"ו, שבתמורה להסרה מסדר-היום של חמש החלטות גינוי אנטי-ישראליות לחצי שנה, תאפשר ישראל למשלחת אונסק"ו לבוא לעיר העתיקה ב-19 במאי, שבוע לאחר יום ירושלים, על מנת לפקח על עבודות שיקום, שיפוץ וחפירות ארכיאולוגיות, תוך הגדרת העיר העתיקה כאתר מורשת בסיכון.

מרדכי יוגב: בשבוע הבא נחגוג מלאות 46 שנים לאיחודה של ירושלים השלמה כבירת ישראל, ואני מבקש להביע את החומרה שבחתימת הסכם זה – הסכם שפוגע בריבונות ישראל בירושלים, בירת ישראל.

מרדכי יוגב: אני מציע שנבחן את תוקפו החוקי של ההסכם הזה, שסותר לכאורה את חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל המאוחדת, שלנצח תישאר בריבונות מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת עמרם מצנע.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אתמול התקיים בוועדת הכספים דיון חשוב על מצב הדיור – דיון בנוכחות הנגיד.

איציק שמולי: הטיעונים והעדויות והעובדות ידועים לכולם – מחירי הדיור עלו רק בחמש השנים האחרונות ב-50%, והמשמעות של הנתון הזה, חברי, היא מאוד מאוד פשוטה – זו קריאת תיגר מאוד מאוד ברורה על היכולת של זוג צעיר במדינת ישראל לבנות כאן את ביתו ולחיות כאן את חייו.

איציק שמולי: 141 משכורות נדרשות היום כדי לקנות דירה בישראל.

איציק שמולי: השבוע פורסם גם הדוח של הממ"מ, שקבע באופן חד-משמעי שהממשלה הקודמת נכשלה כישלון חרוץ בהתמודדות שלה עם הבעיה.

איציק שמולי: אני מקווה שהממשלה הזו, הנוכחית, תדע להתמודד בצורה טובה יותר.

איציק שמולי: אני קצת דואג, מכיוון שאתמול שמענו, מי שנכח בישיבה, שהכול מתנהל כהלכה, וכל הבעיה היא רק בתיאום.

איציק שמולי: אז אני מאוד מקווה שהממשלה הנוכחית לא תתמודד עם הבעיה רק דרך הפריזמה של הרישוי והתכנון, כי יש גם הנושא של דיור בר-השגה שחסר, דיור ציבורי, מעונות סטודנטים.

איציק שמולי: לא הכול זה תכנון ורישוי.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמרם מצנע, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עמרם מצנע: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני כמובן מגנה את הרצח היום בשעה 08:00 בצומת תפוח, של אביתר בורובסקי, זיכרונו לברכה, ומשתתף בתנחומים למשפחתו.

עמרם מצנע: אבל מהצד השני אני חושב שזה רק מאיץ את הצורך בהידברות והגעה להסכם, הסדר, עם הפלסטינים.

עמרם מצנע: שמענו היום על המפגש בין שר החוץ האמריקני לנציגות של הליגה הערבית בוושינגטון, ואני רוצה לומר לך שלאורך השנים התהפכו היוצרות – אנחנו הפכנו להיות סרבני שלום, אנחנו אלה ששמים מכשולים, בין השאר אותו רעיון של מתן תוקף של חוק-יסוד לחוק משאל העם, והליגה הערבית, כבר יותר מעשר שנים, פעם אחר פעם, מחדשת את יוזמתה, משפרת אותה ושמה אותה על השולחן.

עמרם מצנע: הגיע הזמן שנבין שבסופו של דבר לא תתקיים כאן מדינה יהודית ודמוקרטית אם אנחנו לא נעשה את הצעדים האמיתיים, האמיצים, כדי ליצור פה הפרדה מדינית בינינו לבין הפלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מצנע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לשני עמיתי, מרב מיכאלי ואיתן כבל, בדברים שאמרו קודם לכן, ואני חושב שככל שנרבה לדבר בנושא הזה אולי ניתן לו את העוצמה ואת ההד הראוי.

נחמן שי: היום נדקר למוות תושב יצהר, אביתר בורובסקי, וכולנו אבלים על מותו.

נחמן שי: ביום הזה, יחד עם זה, בא איזשהו מסר חיובי מאותה פגישה בין שר החוץ האמריקני לשרי החוץ של מדינות ערב.

נחמן שי: וככה זה הסיפור שלנו – זה בא ביחד.

נחמן שי: זה בא ביחד, וכך גם צריך לנהוג בו, וחשוב שנזכיר את זה לעצמנו.

נחמן שי: וכך עשינו לאורך כל השנים – יד אחת נלחמת בטרור עד חורמה, ומסיגה ומונעת את מעשי הטרור, ואם צריך גם פוגעת בהם, כפי שעשה צה"ל הבוקר בעזה, וגם כמובן אם מתחולל מעשה או פיגוע, עוצרת או פוגעת באנשים שביצעו אותו.

נחמן שי: וגם את זה עשה היום צה"ל, וכך הדברים נעשים כהלכה.

נחמן שי: ומצד אחר, אדוני היושב-ראש, חברי, צריכה מדינת ישראל להגיב ביוזמה על הסימנים החיוביים האלה, לא לחשוש מהם, לא לפחוד מהם.

נחמן שי: הבוקר היו בכנסת שתי פגישות.

נחמן שי: אחת מהן הייתה עם ועדת משנה של מועצת אירופה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: טוב שאנחנו מקיימים אתם דיאלוג, טוב שאנחנו מגיבים על הטענות שיש להם כלפינו.

נחמן שי: וגם באותה פגישה, אני חייב לומר, היינו ארבעה חברי כנסת, המסר שיצא היה אותו מסר: מדינת ישראל רוצה וחותרת לשלום, וכך אני מאמין שאנחנו צריכים לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, יכול להיות שהתוצאה הכי גרועה בבחירות האחרונות היא הברית בנט ולפיד.

ג'מאל זחאלקה: כל אחד מהם לקח את הרע שבשני ועשו יצור כלאיים פוליטי מסוכן ביותר.

ג'מאל זחאלקה: לאחר שטיפלו בחרדים, או התחילו לטפל, הם התפנו לטפל בערבים.

ג'מאל זחאלקה: ביום רביעי התקיימה ישיבה של יש עתיד והבית היהודי, ובה סוכם לבטל את כל מה שהציע השר בני בגין בקשר להסדרת הקרקעות בנגב; מתווה חדש לגמרי, או חדש-ישן, שבו הם מציעים – שתי המפלגות האלה מציעות להפקיע עוד מאות אלפי דונמים, לצמצם משמעותית את הקרקעות שיימסרו לתושבים הערבים בנגב, והם רוצים להעביר את זה בחקיקה.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, הממשלה רוצה לחוקק חוק, אבל הם רוצים שהחוק יהיה יותר גרוע.

ג'מאל זחאלקה: הן מציעות שתוך תשעה חודשים – מי שלא נכנס לתהליך הסדרה תוך תשעה חודשים, לא תהיה אתו הסדרה.

ג'מאל זחאלקה: מי שלא תהיה לו תביעה משפטית תוך חמש שנים, הקרקע תעבור למדינה, כלומר תופקע לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עומדים בפני ציר רשע חדש, בנט-לפיד.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: נכבדי היושב-ראש, גם אני כמובן מצטרף לגינוי של הפיגוע הרצחני ביצהר ושולח ניחומים למשפחה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לחזור ולגבות את החשיבות שבהצהרה היום של ג'ון קרי, וכדאי למדינת ישראל שתבין איזו טעות גדולה עשתה כשהתעלמה מיוזמה כל כך חשובה, שמגובה על-ידי המדינות הכי חשובות במגזר הערבי, טעות שעלתה לנו כבר בהרבה דם, ואולי כדאי שנקשיב ליוזמה הזאת וניקח אותה ונאמץ אותה.

יחיאל חיליק בר: זה מכוון אותנו גם לפעול בשביל זה בכנסת.

יחיאל חיליק בר: זה מחבר אותי לעוד דבר קטן, והוא כמובן המירוץ המטורף בימים האחרונים של חברי הכנסת מהליכוד להגיע להר-הבית, להוסיף שמן למדורה.

יחיאל חיליק בר: זה התחיל עם פעילת השלום הנמרצת חברת הכנסת מירי רגב, שהחליטה להעלות לשם את ועדת הפנים, ואתמול שמענו את חבר הכנסת משה פייגלין שמבקש לעלות לשם.

יחיאל חיליק בר: הכנסת צריכה להוציא קול וקריאה ברורה, וכך גם ייטיב ויעשה, וימשיך לעשות, ראש הממשלה, שיבהיר לאנשים האלה שהר-הבית זה לא מגרש המשחקים של מרכז הליכוד או של פריימריז הליכוד, ויבקש מהם לנהוג באחריות בנושא הכל-כך רגיש הזה, בעיקר בימים אלו.

יחיאל חיליק בר: הר-הבית הוא חלום של כולנו – לעלות אליו ולהתפלל בו.

יחיאל חיליק בר: יש מציאות פוליטית, חייבים לחייב אותה.

יחיאל חיליק בר: מגרש המשחקים המסוכן הזה של חברי הליכוד, שעושים מזה פרובוקציה נוראית, צריך להיפסק בקריאה מהכנסת.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטרף לניחום המשפחה של הנרצח הבוקר בצומת תפוח.

אברהם מיכאלי: לצערנו זאת המגמה שאנחנו מגלים אצל אויבינו המרצחים, שהם לא משתנים וממשיכים בפיגועים הקטלניים האלה כדי לגרום לנו לאבד את האמונה בלהיאחז בארץ הזאת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני חייב להתייחס למה שקרה לפני יומיים במירון, בהילולה של רבי שמעון בר יוחאי.

אברהם מיכאלי: כולנו שמענו בתקשורת על הקריסה של התחבורה בשעות החשובות, לאלה שרצו להגיע ואלה שרצו לעזוב את האתר שם.

אברהם מיכאלי: האנדרלמוסיה שנגרמה שם, לדעתי לא הייתה צריכה לקרות, בנסיבות שאנחנו כבר יודעים שבשנים האחרונות היו שם שיפורים מאוד משמעותיים בארגון של ההילולה הזאת.

אברהם מיכאלי: מה שקרה הפעם באמת היה מפתיע, אחרי שאנחנו ככנסת ישבנו כמה וכמה פעמים בשנים האחרונות לדאוג שהארגון שם יהיה ארגון יעיל, שהאנשים יוכלו להגיע להילולה ולעבור את ההשתתפות במצווה הזאת בצורה נורמלית, ולא כפי שזה קרה.

אברהם מיכאלי: ואין ספק שאנחנו, אסור לנו לעבור על זה לסדר-היום, והכנסת תשב ותבדוק מה בדיוק קרה שם, כדי שחלילה בשנה הבאה זה לא יחזור שוב.

אברהם מיכאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אם זיכרוני אינו מטעני, מחר יש שאילתה דחופה בנושא הזה, והממשלה תשיב לכנסת על העניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, גם כרופא וגם כנבחר ציבור אני ער למצוקה של אנשים קשישים, בגיל הזהב, כאשר הם מבקשים לקבוע תור אצל רופא גריאטרי או רופאים בקופת-חולים, במרפאות.

אחמד טיבי: זו קבוצת סיכון.

אחמד טיבי: לאנשים קשישים יש יותר מחלות גריאטריות, מחלות לב, סכנה ל-CVA, אוטם הלב וכדומה, ועד שמקבלים תורים פשוט עובר המון זמן – שבוע, שבועיים, שלושה שבועות.

אחמד טיבי: באופן כללי בעיית ההמתנה לתורים בקופות-החולים ידועה.

אחמד טיבי: אגב, שני המקצועות שהתור בהם הכי מתעכב זה פסיכיאטריה ואורולוגיה, כמעט בכל הקופות.

אחמד טיבי: בגסטרו זה עוד יותר; באחת הקופות ממתינים לתור לגסטרו 80 יום, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: לכן אני תוהה, גם כרופא, האם כדאי לתת עדיפות לקשישים במתן תורים, גם בגלל שהם בסיכון גבוה, גם בגלל הגיל וגם בגלל נחיצות הטיפול.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, השבוע הצפנו את הביקורת על כך שלא נמצא אף לא משורר מזרחי אחד שיככב בשטרות הכסף של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: יותר חמורה מאי-בחירת משורר מזרחי לשטר היא אמירתה של חברת הוועדה, ציטוט: אין משורר מזרחי שמתאים לשטר – מאחר שזה לא יפה לדבר על עדתיות כשזה לא נוח למדיר, כי זה נקרא היום, בלשוננו, לעורר את השד העדתי – אני ממש לא מכירה משוררים מזרחיים בולטים במאה ה-20, היא עוד הוסיפה.

יעקב מרגי: אז אני אומר לה: אם את לא מכירה כנראה את לא ראויה להיות חברה בוועדה שכזו, ואם את בכל זאת – – –

אחמד טיבי: מה השם שלה?

יעקב מרגי: שרי רז.

יעקב מרגי: ואם את בכל זאת רוצה להיות חברה בוועדה, אנא עשי מלאכתך נאמנה, מה שנקרא, תני לאצבעות ללכת במקומך ותחפשי קצת ב"גוגל" או במקומות שזה יעשיר קצת את ידיעתך בנושא.

יעקב מרגי: השופט טירקל, יו"ר הוועדה, אמר, לצערי הרב, כי אני באמת מייחס לו – במקום של כבוד: זה קטנוני להתעסק בזה.

יעקב מרגי: נו, חבל, כי באמת יש לו, לשופט הנכבד, התבטאויות יותר מוצלחות.

יעקב מרגי: ואני מאלה שלא כל הזמן מפעיל את המדיד של העדתיות, אבל כשזה מצטרף לכך שרוב רובם של מדליקי המשואות לא מזרחיים וכן גם רוב רובם של מקבלי פרס ישראל לא מזרחיים, אנא – אני משאיר את זה באוויר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה – חברת הכנסת יפעת קריב.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על מונא מחאג'נה מאום-אלפחם שנרצחה לפני כמה ימים, ואני רוצה להגיד שזה לא הסכין שרצח את מונא, זה לא האקדח שרצח את מונא, זו הקלות הבלתי-נסבלת של האלימות, הקלות הבלתי-נסבלת של הפשע ושל הרצח.

חנין זועבי: ואנחנו מדברים על אום-אלפחם, על נצרת, על טייבה, אנחנו לא מדברים על ניו-דלהי, על קייפטאון, על ניו-יורק.

חנין זועבי: כלומר, אנחנו מדברים על ערים כפריות, אלה לא באמת ערים, הן לא התפתחו התפתחות טבעית – האלימות אולי היא התוצאה, או המחיר של המודרניות – אנחנו מדברים על כפרים עם קשרי משפחה ועם קשרי שכנות שהם כל כך חזקים, לכן צריכים להסביר למה התופעה הזו של אלימות.

חנין זועבי: ומה עוד שאחוז הנשים שנרצחות הוא 60% מכלל הנשים שנרצחות.

חנין זועבי: כלומר, זה שלוש פעמים יותר מאשר האחוז שלהן בחברה.

חנין זועבי: אנחנו נמשיך להאשים את המשטרה שהיא לא מפעילה, היא לא מתנהגת כגורם מרתיע.

חנין זועבי: אנחנו כמובן נמשיך להאשים את עצמנו כחברה, כי אנחנו מאמינים שמעמדה של האישה קובע גם את מעמדה של החברה, וכבוד האישה בתוך כל חברה קובע את הכבוד העצמי של החברה, את הכבוד של החברה לעצמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יפעת קריב, ואחריה – חבר הכנסת באסל גטאס.

יפעת קריב: שלום.

יפעת קריב: יושב-ראש הכנסת, אתמול התקיים בכנסת דיון שבו דיברה ניצולת השואה דורה רוט.

יפעת קריב: אי-אפשר היה להישאר אדישים לדברים הקשים והעצובים ולזעקה שנשמעה.

יפעת קריב: לבי יצא אליה, חשבתי עליה כל הלילה.

יפעת קריב: ובאמת מצבם של ניצולי השואה קשה, ואנחנו נמצאים פה כדי לנסות ולעשות איזשהו שינוי מיידי, מהיר ומעשי.

יפעת קריב: במהלך הדיון שהתקיים אתמול הוזכר דוח איצקוביץ.

יפעת קריב: דוח איצקוביץ הוא משנת 2007, הדוח נמצא כאן לפני.

יפעת קריב: הדוח מדבר על דברים שצריך לעשות שלא נעשו.

יפעת קריב: כיו"ר השדולה לניצולי השואה אני אומרת שאנחנו הולכים לקחת את הדברים הללו, שכתובים בדוח הזה ובדוח ועדת דורנר, ולפעול כמה שיותר – – –

מיקי לוי: כמה שנים לא עשו שום דבר?

יפעת קריב: מאז 2007 ועד אתמול הדוח הזה היה קבור במגירות הכנסת או במגירות המשרדים השונים של הממשלה.

יפעת קריב: לכן אנחנו לוקחים את זה עכשיו, ונעשה עם זה פעולה מעשית ואמיתית.

יפעת קריב: וכבר, אם מסתכלים בעמוד האחרון של הדוח, שמתייחס לסל השירותים – שר האוצר יאיר לפיד העביר 400 מיליון שקלים לטובת סל השירותים.

יפעת קריב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קריב.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי חלק מכם קרא אתמול ושלשום בעיתונות שיש חברת ביו-טכנולוגיה ישראלית שנמכרה, נרכשה על-ידי חברה אמריקנית.

באסל גטאס: שם החברה הישראלית הוא "פרולור" והחברה האמריקנית היא "אופקו".

באסל גטאס: הבעלים המשותפים של שתי החברות הוא יושב-ראש חברת "טבע".

באסל גטאס: מה שמיוחד בעסקה הזו זה שהמייסד של חברת "פרולור" הוא ד"ר בהנדסה גנטית ובביולוגיה מולקולרית, שמו פואד פארס, הוא חבר אישי שלי, הוא אחד המוחות המבריקים בתחום הביו-טכנולוגיה.

באסל גטאס: את הטכנולוגיה עצמה הוא פיתח בשנת הפוסט-דוקטורט שלו ובשנים אחרי זה בארצות-הברית.

באסל גטאס: הוא חזר עם בעלות מלאה על הפטנטים, ייסד את "פרולור".

באסל גטאס: "פרולור" נסחרת בנאסד"ק כבר שנים.

באסל גטאס: יעני, חברה שייסד בחור ערבי מוכשר.

באסל גטאס: אני אומר את הדברים האלה על חשיבות ההשקעה בביו-טכנולוגיה ובהיי-טק, במוחות ובהון האנושי הערבי הקיים, ושיכול להגיע לנאסד"ק ואחר כך לעשות אקזיט, אחד הגדולים; על חצי מיליארד דולר מדובר.

באסל גטאס: שלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו – חבר הכנסת עַסאווי פריג', עִיסאווי פריג', סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: הבוקר אמרתי את זה נכון, עכשיו ניסיתי לשפר את עצמי והסתבכתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: אני מספר את סיפורם של אבי אפטר ועדי שטיין, זוג ישראלי צעיר: התחתַנו בספטמבר האחרון.

מיקי רוזנטל: זוג צעיר ישראלי מן השורה, שעבר את כל התחנות הנכונות בדרך.

מיקי רוזנטל: שנינו גדלנו בבתים דתיים, שר החינוך החדש היה ראש האולפנה שלי.

מיקי רוזנטל: רצינו טקס יהודי מסורתי, אבל סט הערכים שהרבנות הראשית מציעה נוגד את זה שלנו.

מיקי רוזנטל: היה חשוב לנו שכל התהליך וסופו של הטקס יבטאו את עולם הערכים שלנו ושל הבית שאותו אנו מבקשים להקים במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: לא הסכמנו שיבררו את יהדותנו באופן משפיל, שיכפו עלי לעבור הדרכת כלות ולטבול במקווה, שיבררו אם האוכל שנגיש בחתונה כשר; מה לכל אלה ולטקס הנישואין?

מיקי רוזנטל: ולבסוף רצינו טקס שוויוני ברוח היהדות הקונסרבטיבית.

מיקי רוזנטל: קידשנו האחד את השנייה, היו עדים ועדות, נשים בירכו גם הן שבע ברכות.

מיקי רוזנטל: אנחנו בעצם עבריינים בארצנו.

מיקי רוזנטל: הטקס היפה, המשמעותי והמכובד שלנו נחשב במדינת ישראל עבירה על החוק.

מיקי רוזנטל: המדינה לא רואה בנו נשואים.

מיקי רוזנטל: לא נעבור בקפריסין, נישאר ידועים בציבור.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, אני רוצה לפנות אליכם היום כדי להזכיר את מותה המיותר של ליאן ח'אסקיה בת השנה מטירה.

עיסאווי פריג': ליאן נדרסה למוות לפני שלושה שבועות בחצר ביתה.

עיסאווי פריג': אני אפתיע אתכם, אני לא רוצה לדבר אתכם על המצב הירוד של התשתיות במגזר הערבי ועל החוסר במדרכות, זה ידוע לכולכם.

עיסאווי פריג': אני רוצה לדבר אתכם על שתיקת הסטטיסטיקה.

עיסאווי פריג': מותה של ליאן לא נספר בהרוגים בתאונות הדרכים, כמו גם מותם של שמונה פעוטות ב-2012, שבעה מהם ערבים, בתאונות דרכים.

עיסאווי פריג': תשאלו מדוע?

עיסאווי פריג': כי הם נדרסו בחצר פרטית, ומשרד התחבורה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים טוענים כי בגלל שמדובר בחצר פרטית ואין מדובר בחצר ציבורית, מותם אינו נחשב לתאונות דרכים.

עיסאווי פריג': נפלאות הסטטיסטיקה.

עיסאווי פריג': איני רוצה לקלקל לשר התחבורה את הסטטיסטיקה, אבל כשמדחיקים את הבעיה בסטטיסטיקה, מדחיקים אותה גם מהדיון הציבורי, וכך אין פעילות מתאימה כדי לשפר את המצב.

עיסאווי פריג': ככה ימשיכו לדרוס פעוטות ישראלים שאף אחד לא יספור.

עיסאווי פריג': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה להצטרף לקריאה של חברי מכמה מהסיעות, כדי שאנחנו פה בישראל, מהכנסת הזאת, נוציא קריאה נגדית לאמירה הברורה של שר החוץ האמריקני ושל הליגה הערבית, שהם רוצים להחיות את היוזמה הערבית, עם עוד כמה היבטים של פשרה, שיוכלו לאפשר ולנהל את הדברים במשא-ומתן כולל יותר, מעבר לטנגו אחד על אחד רק עם הפלסטינים.

אראל מרגלית: ואני רוצה לומר ששמעתי את חברי – את חיליק בר ואת עמרם מצנע ואת איתן כבל, וחברי לסיעה עמר בר-לב ומרב מיכאלי ומיקי רוזנטל ואיציק שמולי ואחרים, ששמעתי שמדברים על הנושא הזה.

אראל מרגלית: ואני חושב שמכל סיעות הבית יש פה אנשים שחיכו ומחכים לרגע הנכון להביא שפה חדשה למשא-ומתן.

אראל מרגלית: ומצד שני, אנחנו יושבים היום בוועדת הכספים, ומתוך הבית היהודי מביאים לנו את הנושא הזה של להכליל את חברון במפת התיירות, בצורה מאוד קונטרוברסיאלית.

אראל מרגלית: אנחנו רואים את הקרע גם בתוך הקואליציה, ואני קורא לחברי, גם בקואליציה, וכמובן לחברי האופוזיציה: בואו נוציא קריאה ברורה לראש הממשלה – אני יצאתי במכתב – מהכנסת הזאת נוציא קריאה נגדית, שבתוך הכנסת הזאת, מהאופוזיציה ומהקואליציה ומכל קצוות הבית אנחנו מעוניינים להחיות את היוזמה, כי אנחנו מעוניינים במשא-ומתן על שתי מדינות בתוך הקשר של משא-ומתן אזורי.

אראל מרגלית: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, ועדת הכלכלה דנה הבוקר בבעיה כרונית וממאירה.

אברהים צרצור: מדובר בעמק בית-נטופה, עמק שנחשב מן היפים ביותר במדינת ישראל, ואשר מדינת ישראל מאז 1948 ועד היום מסרבת באופן סיסטמטי לטפל בבעיית ההצפה בעמק הזה, שמשתקת את חייהן של מאות משפחות החיות על חקלאות באותו העמק.

אברהים צרצור: דרך אגב, מדינת ישראל פיתחה וטיפלה בכל העמקים במדינת ישראל, למעט עמק בית-נטופה.

אברהים צרצור: התשובה לבעיה הזאת היא תשובה אחת ויחידה – ישראל מסרבת לטפל בעמק הזה בגלל שהוא שייך, ב-100% הבעלות על הקרקע, ליותר מ-100,000 ערבים הגרים ביותר משבע עיירות מסביב לעמק.

אברהים צרצור: עד מתי, כבוד היושב-ראש?

אברהים צרצור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כולנו מזועזעים מן הרצח הנורא בתפוח, ותנחומינו למשפחת בורובסקי מיצהר.

ישראל אייכלר: השם ייקום דמו.

ישראל אייכלר: במדינה יהודית דמוקרטית פיגוע כזה היה צריך לעורר אותנו לאחדות ישראל, עם כל הקיטובים שיצרה ההתנתקות מן היהדות.

ישראל אייכלר: לכן, מאוד מצער לשמוע שדווקא ביום כזה, לאחר הרצח, באו לכנסת הפלגנים הרפורמים לעורר פרובוקציה נגד קדושת הכותל המערבי.

ישראל אייכלר: אם יש מקום אחד במדינה שיכול עדיין לאחד את עם ישראל, זה הכותל המערבי.

ישראל אייכלר: גם את המקום הזה רוצים לחלל בשנאה.

ישראל אייכלר: אותם אנשים שדורשים לשמור על סמכות הווקף המוסלמי בהר-הבית מפני דרכי שלום, הם מבקשים לחלל את קדושת הכותל הערבי.

ישראל אייכלר: אולי נבקש, ברצינות, שהווקף המוסלמי יקבע את מנהג המקום בכותל המערבי, ובית-המשפט יכיר בסמכות הזאת.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, שופט זוטר תפס את השלטון מידי הכנסת והממשלה הדמוקרטית ושלל את סמכותו הדמוקרטית של רב הכותל, הרב רבינוביץ, שממונה על-פי חוק השמירה על המקומות הקדושים, לקבוע את מנהג המקום, והוא קבע שאין לו סמכות, ומנהג המקום זה כמו שכל אחד רוצה.

ישראל אייכלר: ללמדך שלא קדושת המקום ולא סמכות חוקית, רק שוחד תקשורתי ואלימות משפטית כופים עלינו מלחמות מיותרות, והגיע הזמן לומר די.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני.

אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריו של הרב אייכלר, מבלי לתאם זאת, אני ראיתי היום בעיתונות משהו שממש הרתיח את דמי, נקרא לזה ככה.

היום היה דיון, באמת סוער וטעון, לגבי הנושא של הכותל המערבי, ודיבר שם גם חבר הכנסת גפני, ודיבר ממש מכל הלב, ודיבר על כך שכשהוא רואה אישה מניחה תפילין בכותל, זה פוצע לו את הלב.

הוא ביקש: בואו נתפלל ביחד, נשאיר את המקום הזה מאוחד ולא נעשה פרובוקציות.

אני רואה היום תגובה של חבר כנסת ליפמן, שמייחס את עצמו להיות חרדי, ואומר: ישבתי בדיון ליד חבר הכנסת גפני, שמעתי אותו שכואב לו הלב לראות נשים בכותל מתעטפות בטלית.

אני חייב לומר שאני מופתע, אני לא מבין למה עיניהם של הגברים פוזלות לכיוון עזרת הנשים.

נכון, אשתי ובנותי אינן נוהגות ככה וכו' וכו' וכו'.

וזה הוא אומר כחרדי.

כחרדי כואב לי לראות את זה.

אז אני מבקש דבר אחד, כבוד חבר הכנסת ליפמן: אל תדבר כחרדי כשאתה לא כזה, ואל תנסה לעשות הדמיות ודברים, שכביכול דיבר הרב גפני על פזילה לעזרת הנשים – –

קארין אלהרר: – – –

– – אל תעשה צחוק מאנשים, כשאתה נכנסת לכנסת רק בגלל שמישהו טעה וחשב שאתה נראה חרדי.

קריאה: הרב ליפמן הוא יותר רב מכם.

קארין אלהרר: תסביר את עצמך, לא אותו.

מיקי לוי: – – – אין לנו ספק בכלל.

דב ליפמן: אפשר להגיב, או לא?

יולי יואל אדלשטיין: יש סעיף בתקנון שמאפשר זאת.

יולי יואל אדלשטיין: אם תיגש למזכירת הכנסת היא תסביר לך בדיוק מה הפרוצדורה להודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהוזכרת באופן אישי בדברי חבר כנסת אחר, יש פרוצדורה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: בנאומים בני דקה בדרך כלל זה לא כל כך נהוג, אבל – – –

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי שבוע שעבר אותו דבר מהיושב-ראש וקנין, והוא אמר לי שזה לא נוגע, שאם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי שבנאומים בני דקה זה לא כל כך נהוג.

ישראל אייכלר: לא הרשו לי לעמוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אנחנו ממילא עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הצעות – קודם כול, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, השר לנדאו, נכחת, יש לך דברים להגיב לדברים ששמעת בנאומים בני דקה?

יולי יואל אדלשטיין: אם אין, אתה ממש לא חייב, יש – – –

עוזי לנדאו: – – – להצטער על דברים שלא אמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: השר מודיע שמעולם לא הצטער על דברים שהוא לא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: איומי האוצר לאסור שביתה וביטול בית-הדין לעבודה

יולי יואל אדלשטיין: הצעות דחופות לסדר-היום, זה הנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: איומי האוצר לאסור שביתות ולבטל את בתי-הדין לעבודה – הצעות לסדר-היום שמספרן 104, 105, 122, 143 ו-158, של כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון שבהם הוא חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לכולם סגן שר האוצר חבר הכנסת מיקי לוי, שגם כן נמצא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר עוזי לנדאו, אדוני סגן השר, מתי יש לך זמן ללמוד כלכלה?

איתן כבל: אתה כל הזמן פה.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת כבל, שמעטים חברי הכנסת שיכולים לזקוף – – –

איתן כבל: לא, אני אומר, תעבירו קורס לחבר'ה במבוא לכלכלה, איך אתם לומדים כל כך מהר.

מיקי לוי: רגע, תן לי בבקשה.

איתן כבל: בבקשה.

מיקי לוי: מעטים חברי הכנסת, ויש גם כאלה, שיכולים לזקוף לזכותם ניהול מערכות – – – ועוד לנהל חברה כלכלית במשך שש שנים, ולהוביל אותה בהצלחה של שש שנים –720%.

קריאה: אני מעיד – – –

איתן כבל: אני מקווה שכל זה נרשם בפרוטוקול.

עפו אגבאריה: טוב – – – שאין חברי כנסת – – –

איתן כבל: לפי – אדוני סגן השר, מיקי – – –

קריאה: זו עבירה – – –

איתן כבל: אדוני סגן השר, לפי הרזומה אתה היית צריך להיות השר והוא סגנך.

איתן כבל: אבל זה, נעשה את זה בהזדמנות אחרת.

יוני שטבון: הוא לא אשכנזי, אין לו סיכוי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, ההצעה לסדר-היום היא הרצון לפחות – אותן עזים גדולות שהאוצר הכניס, לביטול בית-הדין לעבודה ואיסור השביתה.

איתן כבל: ואני, אדוני היושב-ראש – אני מאוד מעריך, מוקיר, מכבד אותך – אומר: למה לעצור שם?

איתן כבל: אם צריך לבטל את הזכות של השביתה כי זה מפריע למישהו, או בית-הדין מפריע, בוא נמשיך.

איתן כבל: נבטל את הבג"ץ – הוא מפריע; נבטל, אני יודע, את – דודו רותם, אתה בינתיים לא ב"לופ".

איתן כבל: יש לך – – –

דוד רותם: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אל תיתן רעיונות, חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: מישהו עוד עלול לקחת את זה ברצינות כי בפרוטוקול לא כתוב שאמרת את זה בחיוך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני אומר בחיוך, כמובן, ואם הציניות שלי לא נשמעת בכתב אז אני אומר זאת כמובן, כדי שאנשים כמו דודו רותם וחבריו לא יתלהבו מהרעיון.

איתן כבל: אני אומר: למה לעצור שם?

איתן כבל: למה לעצור בבית-המשפט העליון?

איתן כבל: בואו נמשיך.

איתן כבל: אולי – הרי יש לכם רוב – אפשר גם להחליט שהממשלה הזאת, נתניהו, שר האוצר לפיד ובנט, שר האוצר וראש הממשלה יעשו שנתיים-שנתיים, בנט יעשה שנה חמישית, וזה הכול.

איתן כבל: בשלב מסוים נכריז על העם כגורם מפריע ויישארו שלושתם.

איתן כבל: זה לא יכול להיות סבבה, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: זה לא רעיון גדול שכל מי שמפריע לך, אתה תעיף אותו ברוב שיש לך?

איתן כבל: שיטה נהדרת.

איתן כבל: דרך אגב, אני מודה שהיא עדיין יותר טובה מאשר במדינות שאתה באת והצלחת להיחלץ מהן.

איתן כבל: שם היו מעיפים לך את הראש.

איתן כבל: פה עדיין הדמוקרטיה היא סוג של אלמנט מפריע.

איתן כבל: אין ברירה.

איתן כבל: זאת אומרת, כשיש דמוקרטיה אתה עדיין צריך לבוא ולדבר במושגים של רוב ומיעוט.

איתן כבל: אני יודע שזה מדכא.

איתן כבל: זה מדכא לבוא בכלל לכנסת, לבוא ולנאום פה.

איתן כבל: העבודה הפרלמנטרית היא דבר מדכא, היא דבר מפריע.

איתן כבל: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעתי היא לא לעצור רק בחקיקת חוק שאוסר שביתות ולא רק בחוק שמדבר על כך שבתי-הדין לעבודה יפורקו; לפרק את מדינת ישראל, וישבו השלושה בסבבה על אבטיח, פעם אצל ביבי, פעם אצל יאיר ופעם אצל בנט.

איתן כבל: בסבבה.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סגן השר מיקי לוי, המתמיד, אדוני, אל ייחשב לי הדבר לשמרנות, אבל בכל אופן חג שמח, כי מחר 1 במאי.

אילן גילאון: אני לא מחזיק הרבה מתאריכים, אלא אם כן הם מסמלים באופן קולקטיבי דפוסים של התנהגות קולקטיבית היסטורית.

אילן גילאון: והדיון הזה ערב 1 במאי הוא דווקא במקומו, משום שהתאריך הזה, כמו עוד כמה סמלים שאצלנו לא תמיד מקובלים, הוא בעצם סמל ואות; הוא מאבק של הרבה מאוד אנשים במקומות רבים בעולם על הזכות לעבוד – על הזכות לעבוד כבני-אדם, על הזכות להתאחד, להתאגד.

אילן גילאון: והנה, אנחנו מדברים היום על משהו שאני תמיד אומר שאני נזהר על הדוכן הזה ואני תמיד אומר "לכאורה", כי אני לא יודע, וכבר שמעתי הכחשה של השר, חבר הכנסת כבל.

אילן גילאון: קראתי הכחשה של שר האוצר היום בעיתון, שלא מיניה ולא מקצתיה.

אילן גילאון: אבל גם אם הדבר הזה הוא עז, אדוני, אז אני אומר לך: אמור לי מי עזך ואומר לך מי אתה.

אילן גילאון: גם אם אתה מתכוון בזה שאתה מאיים לסגור את בית-הדין לעבודה כי לפי הצוות של לוקר, קנדל ויוגב – זה בכלל משולש שפעם היה מרקס, אנגלס ולנין; בצד ההפוך יש את לוקר, קנדל ויוגב, שכתבו תוכנית לגבי הנושא הזה – גם אם העז הזאת היא עז, ברור לגמרי למה היא מרמזת.

אילן גילאון: ואם אתה מאיים מצד אחד לסגור את בית-הדין לעבודה, כי הפסיקות שלו במרבית המקרים, כפי שסטטיסטית הסיקו אנשים, היו לטובת העובדים או זכות השביתה לגבי משק חיוני – ומה זה משק חיוני בכלל, אדוני?

אילן גילאון: זה הנמלים, חברת החשמל, שדות התעופה.

אילן גילאון: מורים זה כן או לא?

אילן גילאון: בעיני מורים זה חשוב מאוד, זה משק חיוני מאוד.

אילן גילאון: יוכלו לשבות או לא יוכלו לשבות?

אילן גילאון: לכן, סגן השר מיקי לוי, שאתה בעצם השר בסופו של דבר – כי איך אומרים?

אילן גילאון: במקום שאין שרים היה שר.

אילן גילאון: אם זאת הרפורמה של הפוליטיקה החדשה – כי לא ראיתי דברים אחרים, אני מודה.

אילן גילאון: אני מחפש כל הזמן לראות.

אילן גילאון: חוץ מאשר איזשהו קיצוץ flat של ח"י מיליארד שקלים ואיזה מסים שאנחנו נותנים 1% לכל דבר, לא משנה, בלי אבחנה בכלום, למעשה זאת בעצם הרפורמה.

אילן גילאון: הרפורמה היא בעז שאתם מכניסים פנימה, של לפגוע למעשה בזכות להתאגד.

אילן גילאון: פעם קראו לזה במילה מאוד יפה "יא, ברעכן" – זה היה לשבור את האיגוד המקצועי, בעצם.

אילן גילאון: אז זוהי הרפורמה של הפוליטיקה החדשה, כבוד השר?

אילן גילאון: הסירו ידיכם מן העבודה המאורגנת, שמא גם ברמז זה עלול להיזקף לחובתכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

באסל גטאס: כשחשבתי להגיש את ההצעה לסדר-היום, בעצם הייתי בשלב של התחלת המחשבה על מה שקורה לקראת הנאום שלי אתמול.

באסל גטאס: אי-אפשר להשתחרר מהמחשבה שהחשיבות – אני לא קורא לזה עז – החשיבות של ההצטברות של כל אותן כותרות בעיתונים בעניין "לאיפה מוביל יאיר לפיד" והצוות שאחראי לכלכלה, אין מנוס מלחשוב, מלקבל – לא להסתמך על אם היום זה רק הכחשה, אם זה נכון או לא נכון – שיש סימנים שמראים שהצוות הזה לא מחפש דרך חדשה, ולא יוצא בהובלה של המשק, במיוחד במצב הקשה הקיים בו, אלא זורע לעתיד נבטים של כלכלה חדשה.

באסל גטאס: במקום פוליטיקה חדשה צריך לחפש כלכלה חדשה, כלכלה המושתתת על הכרה של צדק חברתי, שאנשים יצאו לרחובות לפני שנתיים וכשהממשלה מינתה ועדה – על מה מינו את ועדת טרכטנברג?

באסל גטאס: למה בכלל ההחלטות בממשלה ליישום המלצות ועדת טרכטנברג?

באסל גטאס: האם אנחנו מבינים – בהמשך של הישגים חברתיים, שכפי שאמרתי אתמול, ואני רוצה לחזור על המושג הזה, שמא יתיישב לו במוחות של אנשים – שצדק חברתי הוא נכס כלכלי?

באסל גטאס: זו אסטרטגיה כלכלית נכונה להשקיע בצדק חברתי.

באסל גטאס: הארצות הכי עשירות, עם עודף הכי גדול, הן אלה שיש בהן אחוז האי-שוויון הקטן ביותר, גם בקרב המדינות של ה-OECD.

באסל גטאס: אז, רבותי, זה לא עניין שאנחנו מקדימים ולא קוראים טוב ועוד לא ראינו את התוכניות הכלכליות ואת הקיצוצים, איפה הם יהיו בדיוק.

באסל גטאס: זה ההובלה שכבר מבשרת רע, שמראה שיאיר לפיד כבר לא הצליח להשתחרר מהקונספציה השלטת, מהגישה הנוכחית של השרים שהיו לפניו, ושביבי עדיין התפיסה שלו היא השלטת.

באסל גטאס: קיווינו שיאיר יחליף דיסקט, אבל לצערי הרב הוא לא עשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון המציעים הוא חבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – סגן השר חבר הכנסת מיקי לוי ימסור את תשובת הממשלה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, האמת היא שבדיונים שהיו ביום שני במסגרת הצעות האי-אמון נשמע סגן השר גם אומר כמה דברים לגבי מה שאנחנו היום באים לטעון כנגד משרד האוצר.

אברהים צרצור: הוא טען בצורה חד-משמעית שהדברים האלה הם לא נכונים, ואני באופן אישי נוטה להאמין לו.

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה שהיום נשמע את אותם דברים, שאכן ממשלת ישראל לא מתכוונת לעשות את הדבר הלא-נכון הזה שמתייחס לשני הנושאים שעל הפרק בדיון הזה.

אברהים צרצור: הדיון הזה מזכיר לי, כבוד היושב-ראש, איזשהו ויכוח קשה מאוד שהיה פעם בין אחד הרפורמיסטים הדגולים ביותר בעולם המוסלמי במאה ה-19 – קוראים לו ג'מאל א-דין אל-אפגאני.

אברהים צרצור: הוא הגיע עד לפרס, שנשלטה על-ידי מלך שנקרא שאהין שאה.

אברהים צרצור: ג'מאל א-דין אל-אפגאני, הרפורמיסט הזה, רצה מאוד בשינוי שיטת המשטר בעולם הערבי המוסלמי – להפוך מדיקטטורה ליותר דמוקרטיה.

אברהים צרצור: אפילו הוא חיבר ספר שדיבר על הטבע של הדיקטטורה.

אברהים צרצור: הוא ניתח בצורה פסיכולוגית, בצורה מעשית, מה זה דיקטטורה, בצורה מעמיקה ביותר, והוא, לפי דעתנו, אחד מהוגי הדעות של מה שנקרא התיאוריה הדמוקרטית בעולם המודרני.

אברהים צרצור: הוא אמר, כשיצא מהאולם של שאהין שאה – כשהוא צועק בפניו של שאהין שאה, הוא אמר לו דברים מאוד חכמים.

אברהים צרצור: אמר לו: תשמע, אני שמעתי הרבה פעמים שעמים חיו במשך הרבה שנים ללא מלך, אבל אף פעם לא שמעתי שמלך היה יכול לחיות ללא עם.

אברהים צרצור: דהיינו, הממשלות משתנות, וזה גלגל הפוליטיקה: אתה היום פה, ואתה, בפעם הבאה, רק אלוהים יודע איפה תימצא, או בתוך הכנסת או מחוץ לכותלי הכנסת.

אברהים צרצור: דהיינו, כל ממשלה, לא חשוב לאיזו אידיאולוגיה המרכיבים שלה שייכים, צריכה לקחת בחשבון שיש עם שיש לו אינטרסים שלא צריכים לדפוק בהם, לא צריכים לגרוע מהם, לא צריכים לסכן אותם, כתוצאה ממדיניות הנשענת על אידיאולוגיה כזאת או אחרת.

אברהים צרצור: יש אקסיומות בעולם הזה, יש ערכים בעולם הזה, שלא צריכים לשכוח אותם על אף השינויים במפה הפוליטית.

אברהים צרצור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, סגן שר האוצר, ישיב לכל המציעים.

מסעוד גנאים: כאילו לא היה ולא נברא.

מיקי לוי: איפה חבר הכנסת כבל?

מיקי לוי: הגיש את הבקשה והלך?

יולי יואל אדלשטיין: את מי אתה מחפש, אדוני?

מיקי לוי: את חבר הכנסת כבל.

עפו אגבאריה: – – – יש אחרים שנמצאים – – –

קריאות: – – – יש עוד מציעים – – –

מיקי לוי: רציתי אותו כאן.

מיקי לוי: רציתי אותו כאן בשביל העניין, חברים.

אילן גילאון: – – – תקבע אתו בפייסבוק – – –

מיקי לוי: רציתי לשמוע – – –

יולי יואל אדלשטיין: הנה איתן כבל הגיע.

איתן כבל: אין סיכוי.

איתן כבל: אחרי ששמעתי את הרזומה שלך, אין סיכוי – – –

מיקי לוי: לכבוד הוא לי שתשב כאן.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להשיב בנושא בתי-הדין לעבודה וזכות השביתה.

מיקי לוי: אני רוצה להבהיר בפעם השנייה או השלישית או הרביעית – אני כבר אינני זוכר כמה פעמים עליתי לכאן בשבועיים האחרונים כדי להשיב לכם.

מיקי לוי: בשום שלב, חבר הכנסת כבל – יכולתי להשתמש במילה אחת: לא, אבל אני קצת ארחיב את העניין – בשום שלב לא עלה על דעתו של שר האוצר להביא לביטול בית-הדין לעבודה; בשום שלב, אני מדגיש את זה חד-משמעית.

מיקי לוי: כמו במקרים רבים בעת האחרונה, גם במקרה הזה אין אמת בפרסומים, מה לעשות, ואנחנו ניזונים חזור ועוד פעם, ופעם אחר פעם ניזונים מאותם קטעי עיתונות או קטעי ידיעות שאין להם בסיס ממשי.

מיקי לוי: אבל אני מכבד את אדוני ואני משיב לו.

איתן כבל: אתה צריך, לדעתי – – – אני חושב שהוא צריך להשתמש במיומנות שלו כשוטר – – –

אילן גילאון: אנחנו ניזונים – – –

איתן כבל: זה יותר מדי קורה, אדוני סגן השר.

מיקי לוי: אז נהפוך הוא – תבדקו אולי את עצמכם, חברי באופוזיציה.

מיקי לוי: אוסיף ואומר, חבר הכנסת כבל, כי שר האוצר גם שוחח על כך אתמול עם נשיא בית-המשפט העליון, מר אשר גרוניס, והבהיר בפניו כי הסוגיה – – –

אילן גילאון: גם את בית-המשפט העליון סוגרים?

מיקי לוי: כי הסוגיה, כי הסוגיה – לא, אני לא, אבל הערת את זה לחבר הכנסת רותם.

איתן כבל: לך תדע, אבל אולי גם אתם – – –

מיקי לוי: – – – והבהיר בפניו כי הסוגיה לא עמדה או עומדת כלל על הפרק.

מיקי לוי: כמו כן, לתפיסתנו, במדינה דמוקרטית – – –

עפו אגבאריה: – – – היה מזמן כבר סוגר – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני אפילו לא ניסיתי להסתיר שאני נהניתי וצחקתי וחייכתי כשדיברו המציעים; קצת חוש הומור לא מזיק.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עכשיו סגן השר מיקי לוי עונה כבר ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם פתח בהומור, תנו עכשיו בבקשה לענות ברצינות להצעה.

אילן גילאון: עכשיו ברור שבבית-הדין לעבודה הוא לא יפגע, אבל מה יקרה לבית-המשפט העליון?

מיקי לוי: אז תגיש בקשה לסדר, אני אולי גם אענה על זה, חבר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בטוח שאנחנו בנשיאות נאפשר לסגן שר האוצר לענות בנושא של בית-הדין הגבוה לצדק או בית-המשפט העליון.

מיקי לוי: אני אותיר את זה או לראש הממשלה או לשרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו נמצא משיב אם תגישו הצעה כזאת.

מיקי לוי: זה יותר מדי כבד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עכשיו אני מבקש לאפשר לסגן שר האוצר להשיב.

מיקי לוי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: כמו כן, לתפיסתנו, במדינה דמוקרטית זכות השביתה הנה ערך חשוב ונעלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כבל, הייתי מנכ"ל של אותה חברה ועודדתי את העובדים להתאגד כאיגוד עובדים ולהיות חברים בהסתדרות, ואני התנדבתי אפילו להעביר את דמי החבר ישירות, בצורה מאורגנת, להסתדרות, כי אני חושב שזה חשוב כדי להגן על העובדים באשר הם.

מיקי לוי: זהו ערך חשוב, נעלה.

מיקי לוי: נושא העבודה, יחסי העבודה וההסכמים השונים נדונים בימים אלה ממש בין השר ונציגי המשרד לבין ההסתדרות.

מיקי לוי: ומשלא סוכמו – ואני חוזר להערה, עם עי"ן הפעם, הקודמת – ורק הפכו לחצאי כותרות בעיתונים ללא בסיס משמעותי, אני לא רוצה להגיד שאינן ראויות להתייחסות בשלב זה, מפאת כבודך; אני אומר שאני לא יכול להתייחס אליהן, כי אין שום סיכום בעניין.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: מה סגן השר מציע?

מיקי לוי: תעביר לאן שהם רוצים – למליאה, לוועדות, לאן שהם רוצים.

איתן כבל: אנחנו רוצים להקים ועדת חקירה – –

מיקי לוי: אני אתכם.

איתן כבל: – – איך כל שבוע מדליפים – – –

אילן גילאון: תעביר את המסר לשר האוצר.

דוד רותם: דיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם רוצים להסתפק בתשובת השר או רוצים להמשיך את הדיון הזה?

קריאות: כן, כן, מסתפקים.

יולי יואל אדלשטיין: מסתפקים בתשובת השר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לחברי.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זה מבטל את העמדה הנוספת.

יולי יואל אדלשטיין: כל החברים מסתפקים בתשובת השר, בתשובת סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: חרב הקיצוצים המונפת מאיימת שוב על מערכת החינוך

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא; הצעה רגילה לסדר-היום שמספרה 119 בנושא: חרב הקיצוצים המונפת המאיימת שוב על מערכת החינוך, של חבר הכנסת עמרם מצנע, שהוא גם יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עמרם מצנע: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן שר האוצר, אני מצאתי לנכון להעלות הצעה לסדר-היום בנושא איום חרב הקיצוצים על מערכת החינוך.

עמרם מצנע: נכון, אני יכול לעשות דיונים בוועדת החינוך כאוות נפשי, אני לא זקוק לאישור המליאה; ונכון שהתקציב עדיין לא הונח על השולחן.

עמרם מצנע: ולמרות זאת, מכובדי היושב-ראש המתחלף – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לך שניים במחיר אחד.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: – – אני מוטרד מאוד.

עמרם מצנע: אני מוטרד כי קיצוץ במערכת החינוך הוא קיצוץ, בסופו של דבר, בשעות חינוך, הוא קיצוץ ופיטורי מורים, הוא בעצם סטירת לחי לכל מי שבמערכת הבחירות האחרונה ולכל מי שבקואליציה ובאופוזיציה השתמש במונחים ובססמאות ובאמירות שהחינוך לא יקוצץ, שהחינוך הוא בעל חשיבות מכרעת והחינוך הוא בעצם ההשקעה בעתיד.

עמרם מצנע: ולכן אני רוצה לשמוע – מסגן שר האוצר, במקרה הזה, שישיב, אני מניח, בשם משרד האוצר ומשרד החינוך – שהדברים האלה לא היו, לא נבראו ולא יתקיימו.

עמרם מצנע: שמעתי אתמול את שר החינוך מדבר באירוע פומבי על נושא הקיצוץ.

עמרם מצנע: הוא הסביר שלא יהיה קיצוץ, לא בשעות ולא במורים, אבל יהיה בהחלט שינוי בסדר עדיפויות של תוכניות ארוכות טווח.

עמרם מצנע: מה הן בדיוק תוכניות ארוכות טווח במשרד החינוך?

עמרם מצנע: תוכניות ארוכות טווח במשרד החינוך זה החלת תוכנית "עוז לתמורה" בבתי-ספר נוספים, זה ההסכמים עם מוסדות ההשכלה הגבוהה ועם הסטודנטים, זה תקציבי פיתוח וזה השלמת המהפכה בחינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע.

עמרם מצנע: ולכן לא ברור לי מה זה ועל מה מדובר כאשר מדובר על קיצוץ בתוכניות ארוכות טווח.

עמרם מצנע: אני, לא רק כי אני יושב-ראש ועדת החינוך, זו דעתי מאז ומתמיד – שאין דבר יותר חשוב מהחינוך, גם למי שרוצה ביטחון, גם למי שמדבר על כלכלה וגם למי שמדבר על חוסן חברתי.

עמרם מצנע: נכון שבשנים האחרונות היו תוספות בתקציב החינוך, משמעותיות, אבל כל זה נובע באמת ממאבקים רב-גזרתיים, בגזרה רחבה מאוד.

עמרם מצנע: אני חושב שמהגעה להבנה והסכמה שתקציב החינוך הוא בסופו של דבר היכולת שלנו להתמודד עם הפערים החברתיים, היכולת להביא את בני-הנוער לנקודת זינוק שבה הם יוכלו לרכוש מקצוע ולמצוא עבודה שמפרנסת את בעליה – אני רוצה לומר לכם שהניסיון שרכשתי בחמש השנים שהייתי בירוחם הוא ניסיון באמת מדהים: ההזדמנות להבין שהמרחק בין חיפה לירוחם הוא לא רק בקילומטרים אלא הוא במהות.

עמרם מצנע: והמהות היא לא רק חיפה וירוחם אלא זה מרכז ופריפריה, זה האוכלוסייה היהודית אל מול האוכלוסייה הלא-יהודית, יישובים נחשלים או מנוחשלים או מוחלשים.

עמרם מצנע: היכולת להתמודד עם הפערים החברתיים טמונה בראש ובראשונה ביכולת שלנו לתת הזדמנות שווה לילד שגדל בכרמל ולילד שגדל בירוחם.

עמרם מצנע: ועל כן, כל ניסיון וכל כיוון של קיצוץ בתקציב החינוך הוא סכנה אמיתית ליכולת שלנו להתמודד עם בעיות העתיד.

עמרם מצנע: אני גם רוצה להשתמש בהזדמנות הזו ולומר לסגן שר האוצר, לשר האוצר, שאני בהחלט בעד תהליך שבו עושים קיצוצים או תקצובים דיפרנציאליים – גם בשלטון המקומי; אני יודע שזה מעורר הרבה מאוד מחלוקת בשלטון המקומי, ערים ורשויות חזקות אל מול ערים ורשויות חלשות – אבל גם בתחומים האחרים.

עמרם מצנע: אתם מדברים על פגיעה בקרנות ההשתלמות.

עמרם מצנע: תקבעו רף מסוים של שכר במשק שממנו והלאה כן אפשר לפגוע בקרן ההשתלמות.

עמרם מצנע: אתם יודעים מה, קצבאות זיקנה.

עמרם מצנע: אני מקבל קצבת זיקנה, וגם רעייתי.

עמרם מצנע: 4,000 שקל לחודש.

עמרם מצנע: אני ואנשים כמוני, ואנשים שמרוויחים אולי אפילו קצת פחות, יכולים בהחלט, בתקופה הזו, אני לא רוצה להגיד לוותר, אבל שהתוספת הזו, הקצבה הזו, לא תינתן להם.

עמרם מצנע: זה נכון גם לגבי קצבאות ילדים.

עמרם מצנע: הקיצוץ הדיפרנציאלי, או התקצוב הדיפרנציאלי, שאני יודע שהאוצר מתנגד לו לאורך הרבה מאוד שנים, הוא יוצר אולי עבודה, יש פה קצת שאלות ערכיות, אבל אין דבר יותר יעיל, יותר נכון, יותר מוצדק מלפגוע – ואפשר לדבר על מס ערך מוסף דיפרנציאלי, ואפשר לדבר על דברים רבים נוספים.

עמרם מצנע: יש בתחום הזה מיליארדי שקלים.

עמרם מצנע: אני חושב שזה כיוון בהחלט לגיטימי, אפשרי, אולי באמצעות צו שעה.

עמרם מצנע: אפשר לעסוק בו, אבל בשום אופן – אני קורא עוד פעם, דווקא כאיש ששותף לקואליציה, לא רק שלא לפגוע בחינוך, אלא יש בחינוך תחומים רבים מאוד, כמו החינוך הבלתי-פורמלי, כמו מרכזי הצעירים שהלכו והתפתחו לאורך השנים האחרונות, כמו חינוך למבוגרים שהתפתח, אותה בעיה שיש בפריפריה בתחום החינוך.

עמרם מצנע: אפשר לעשות המון בסגירת פערים, זו אולי המלכודת העיקרית.

עמרם מצנע: אני רואה בימים האחרונים, בכלל, הרבה מאוד תלמידי בתי-ספר שבאים – גם עכשיו אני רואה פה ילדים צעירים, נוער צעיר, שלום לכם – שבאים לבקר ולעקוב אחרי הפעילות שלנו בכנסת.

עמרם מצנע: סגן שר האוצר, ידידַי חברי הכנסת, אדוני היושב-בראש – להסיר את האיום בקיצוצים במערכת החינוך, כי זה יהיה בנפשנו; זה כבר היה בזמנו בנפשנו, וחס חלילה שנחזור לאותם מקומות.

עמרם מצנע: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמרם מצנע.

יצחק וקנין: יעלה סגן שר האוצר להשיב.

יצחק וקנין: אני חושב שהדברים שאמר חבר הכנסת עמרם מצנע, המשקל שלהם – ראויים.

יצחק וקנין: לא רק ראויים – אני חושב שצריך לשנות את קו החשיבה.

יצחק וקנין: כחבר כנסת ותיק אני אומר את זה: צריך לקבוע אמות מידה אחרות בכל הנושא של הקיצוצים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מצנע, הקשבתי קשב רב לדברים שאמרת.

מיקי לוי: אני מכבד את עברך כקצין בכיר מאוד בצה"ל, את הניסיון שצברת בשתי מערכות עירוניות גדולות – חיפה, ומתוך שליחות גם בדרום.

מיקי לוי: אין לי ספק שהניסיון שצברת הוא אשר דיבר מגרונך מעל במה זו, ואני מעריך זאת מאוד.

מיקי לוי: אני אקח את הדברים שאמרת, אני אבקש את הפרוטוקול, ואני אבקש למסור את הפרוטוקול לשר החינוך, השר שי פירון.

מיקי לוי: אבל בכל זאת, אני אבקש להתייחס בתשובתי לחלק מהדברים.

מיקי לוי: אני מניח שזה לא יהיה מקיף בעת הזו, אבל בכל זאת, חלק מהם.

מיקי לוי: התקציב המקורי של משרד החינוך ב-2012 עמד על 36 מיליארד שקל, וצפוי לגדול ריאלית גם ב-2013.

מיקי לוי: הוא צפוי לגדול ריאלית לכל מיני מיזמים.

מיקי לוי: בחמש השנים האחרונות, וזה לזכותה של הממשלה הקודמת, גדל התקציב בכ-4%, ואני יכול לציין שהוא השלישי בגודלו מבחינת התקציבים השונים בתקציב של מדינת ישראל.

מיקי לוי: בשנים האחרונות ניתנו תוספות תקציביות משמעותיות – וחלק מהן אתה הזכרת כאן – לתקציב משרד החינוך.

מיקי לוי: יכול להיות שפגשת בהן, בחלק מהן לפחות, כשהיית בירוחם.

מיקי לוי: חלקן מומש וחלקן עדיין אמור להיות מיושם בפריסה רב-שנתית.

מיקי לוי: חלק מהן אני אציין כאן:

מיקי לוי: 6.3 מיליארד שקלים ליישום רפורמת "אופק חדש", נדמה לי שהזכרת את "עוז לתמורה"; 1.8 מיליארד שקלים לחינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע; כ-700 מיליון שקלים לצהרונים, גילאים שלוש–תשע; כ-920 מיליון שקלים לתוכנית אסטרטגית של משרד החינוך; 600 מיליון ש"ח לצמצום מספר התלמידים בכיתה.

מיקי לוי: זה עדיין, למרות שנבנו, למיטב ידיעתי, מעל 3,000 כיתות נוספות.

מיקי לוי: לא די בכך, ועדיין יש מקומות שהצפיפות גדולה, וצריך להמשיך ולטפל בזה, כולל במגזר הערבי, ששם המצב יותר קשה.

מיקי לוי: 450 מיליון ש"ח לפיצול כיתות א'-ב' לקבוצות עבודה קטנות יותר, כדי לתת להם את הכלים המתאימים בתחילת דרכם, לרכוש מיומנויות שיעזרו להם בהמשך הדרך; עוד כ-350 מיליון ש"ח עבור סבסוד תשלומי הורים שידם אינם משגת, או חלקם אינה משגת.

מיקי לוי: חשוב לי לומר, אדוני חבר הכנסת מצנע, כי תקציב המדינה לשנים 2013–2014 הוא תקציב מאוד מאוד בעייתי.

מיקי לוי: לא סוד הוא, הבור התקציבי גדול, ועל כתפיו של שר האוצר במשרד האוצר מונחת עבודה לא פשוטה, שכרגע מושקעת מסביב לשעון.

מיקי לוי: אני רק יכול להבטיח לך ולחברי האחרים, שהתקציב הזה יהיה תקציב אחראי כמיטב יכולתנו, הבנתנו.

מיקי לוי: אנחנו מתייעצים גם עם אנשים חיצוניים, בעלי מקצוע ידועי שם, כאלה מהאקדמיה וממשרד האוצר לשעבר, שחוו שירות במקומות אזרחיים אחרים.

מיקי לוי: אני מבטיח לך שהוא יהיה אחראי, וככזה – ישמור על מגבלת ההוצאה, כמו על מגבלת הגירעון הקבועה בחוק.

מיקי לוי: זה לא מה שקרה בתקציב של שנים עברו, והנה אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה.

מיקי לוי: כאמור, בשנת 2013 יחול גידול משמעותי בתקציב משרד החינוך.

מיקי לוי: יחול גידול משמעותי.

עמרם מצנע: כן, אבל זה תוצאתי עם אותן תוכניות מקיפות שאושרו בשנת 2012.

עמרם מצנע: מה יקרה?

עמרם מצנע: התוכניות המקיפות האלה יאלצו קיצוצים בתוכניות ותיקות, ושעות לימוד, ופיטורי מורים – זה החשש.

מיקי לוי: מה שאמרתי, שהתוכניות האלה, הכסף שלהן צבוע.

מיקי לוי: אני לא יודע כרגע להגיד, ועוד פעם, אני חוזר על זה, זה הונח על שולחנו של ראש הממשלה, והנקודות המעשיות לקיצוץ עדיין לא אושרו.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לכולם משהו נוסף.

מיקי לוי: יש עתיד נאבקה, ולא סתם, לקבל את תיק החינוך ובחרה בתיק החינוך, למרות שהוא תיק קשה ולא כל כך פופולרי, ובחרנו תיקים אחרים שהם לא כל כך פופולריים מתוך שליחות, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מתוך שליחות – באנו לבחון, להטות שכם, כדי שנוכל לשנות.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, מה אתה מציע לגבי ההצעה?

יצחק וקנין: האם להעביר לוועדה?

מיקי לוי: אני מסכים להשאיר את זה במליאה.

יצחק וקנין: במליאה?

עמרם מצנע: אני מסתפק בהודעה שלכם.

יצחק וקנין: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אין עמדות נוספות.

יצחק וקנין: אני מודה למציע, חבר הכנסת עמרם מצנע, ואני מודה גם לסגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: רבותי, לפני שנמשיך בסדר-היום, יש לדב ליפמן אפשרות להשיב, שלוש דקות, מעל הדוכן.

יצחק וקנין: פשוט, שמו הוזכר על-ידי אחד מחברי הכנסת, ויש אפשרות במקרה הזה להגיב על מה שנאמר.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

דב ליפמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חבר כנסת יעקב אשר עמד פה בניסיון להגיד שאני לא חרדי לפני שהוא ברח.

דב ליפמן: מעניין מאוד.

דב ליפמן: ירמיהו הנביא לימד אותנו: "ה' צבאות שֹפט צדק בֹחן כליות ולב".

דב ליפמן: ירמיהו לא הזכיר, חבר הכנסת אשר, שהוא רק בסופו של יום בשר ודם.

דב ליפמן: אבל יותר מזה, "חרדי" – מהפסוק או מהציטוט: חרד לדבר ה'.

יצחק וקנין: כל החרדים על דבר ה'.

דב ליפמן: חרד לדבר ה' מאמין שדרכיה דרכי נועם; חרד לדבר ה' מאמין שדרך ארץ קדמה לתורה; חרד לדבר ה' מאמין שיפה תלמוד תורה עם דרך ארץ; חרד לדבר ה' לא שופט מיהו חרדי או לא חרדי – נותן את זה לאלוקים.

דב ליפמן: מעניין מאוד לגבי הכותל המערבי.

דב ליפמן: בהיסטוריה שלנו רואים תמונות של חרדים לדבר ה', גברים ונשים, עומדים ביחד, מתפללים שם, כי זה לא-בית כנסת אורתודוקסי; זה מקום שכולנו מעריכים, אבל אין שם הלכה של בית-כנסת.

דב ליפמן: וכמו שאני אמרתי לתקשורת, אף אחד לא כופה עלי.

דב ליפמן: בתוך בית-הכנסת שלי מדברים על הכותל המערבי.

דב ליפמן: חרד לדבר ה', שומר הלכה, אבל רוצה ודורש ושואף לאחדות, ולא להיות בן-אדם שמחזיק את עולם התורה בכלא של עניות ומחרים חרדים אותנטיים מתונים.

דב ליפמן: היום בלשכה שלי אירחתי בני-ישיבה, קבוצה – חשוב שחברי הכנסת החרדים ישמעו את זה – קבוצה של בני-ישיבה, בני-תורה, מכל הישיבות, אנשים שתקפו אותי בדף הפייסבוק שלי ואני הזמנתי אותם לדבר.

דב ליפמן: הם רצו לדעת מי אני, אני רציתי לשמוע אותם.

דב ליפמן: אחרי הפגישה קיבלתי אימייל מאחד מהם: תודה לך, ידידי הרב ליפמן, על פגישה מעניינת ומקצועית.

דב ליפמן: תודה על ההקשבה וההבנה.

דב ליפמן: התרשמתי עמוקות לאחר השיחה אתך שיש פרטנר אמיתי בכנסת שאתו ניתן להוביל שינוי עמוק ויסודי בציבור החרדי.

דב ליפמן: עליך נאמר, אם לעת הזאת הגעת למלכות, רווח והצלה יעמוד ליהודים.

דב ליפמן: אשמח לשתף אתך פעולה, עם כל חברי, לאורך כל הדרך.

דב ליפמן: מצאנו חבר כנסת שמוכן להיות הנציג שלנו, ולא חבר כנסת שמעניין אותו עולם שלא קשור אלינו בכלל.

דב ליפמן: אני גאה לעמוד פה, כנציג, חבר כנסת חרדי, חרד לדבר ה', ששואף לאחדות.

– – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

דב ליפמן: דרך ארץ – לא, תן לי – דרך ארץ קדמה לתורה.

דב ליפמן: חרד לדבר ה'.

דב ליפמן: הוא צופה עליך, הוא בוכה עליך, לא אני.

דב ליפמן: הוא בוכה על ההתנהגות שלך.

– – –

דב ליפמן: גדולי תורה יתנהגו כמוך?

דב ליפמן: לא.

– – –

דב ליפמן: בן-תורה?

דב ליפמן: באמת?

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליפמן, חבר הכנסת יעקב אשר, אל תנהלו דו-שיח ביניכם.

יצחק וקנין: יש לו שלוש דקות, הוא סיים אותן.

יצחק וקנין: אתה רוצה להמשיך לנהל אתו דו-שיח?

יצחק וקנין: אני לא אתן לזה יד.

דב ליפמן: ישבתי בשקט פה כשהוא דיבר.

דב ליפמן: אנחנו בני-תורה לאורך כל הדורות.

דב ליפמן: אני אמשיך לייצג את בני-הישיבה, בני-תורה, שרוצים מה שאנחנו מייצגים – שילוב של תורה ועבודה, שילוב של תורה עם פרנסה – ואנחנו נחזק את בני-הישיבות, את כל הישיבות, וחבל שאין לך את התמיכה שלהם.

דב ליפמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: [מס' מ/751; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 833; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי חברות הכנסת וחברי הכנסת, הצעת החוק הממשלתית שבפניכם הובאה לדיון בפני ועדת החוקה, חוק ומשפט, על מנת לאפשר לשירות בתי-הסוהר להמשיך ולתפעל את תוכנית השימוש באיזוק האלקטרוני של עצורים ואסירים משוחררים על-תנאי ללא הסדרה חוקית מהותית אלא בהוראת שעה לתקופה נוספת של למעלה משנה וחודשיים.

דוד רותם: על-פי בקשתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, ובהסכמת הממשלה, אנחנו הארכנו את החוק בפחות משנה, עד 1 במרס 2014.

דוד רותם: זה נעשה למרות שמדובר בהארכה שלישית שמבקשת המדינה להוראת השעה – חברת הכנסת קארין אלהרר, אני שומע אותך פה וזה מפריע לי.

קארין אלהרר: אני מתנצלת.

דוד רותם: – – – אשר ניתן היה להאריכה בעצם פעם אחת בלבד.

דוד רותם: הוראת השעה והארכותיה נדונו עד כה בוועדת המדע והטכנולוגיה.

דוד רותם: מכיוון שהוועדה הזאת לא הוקמה ולא מונה לה יושב-ראש, זה הועבר לוועדת החוקה.

דוד רותם: האיזוק האלקטרוני הוא כלי המשמש את מרבית מדינות העולם המערבי בעיקר ככלי שיקומי לאסירים המשוחררים על-תנאי, וכן על מנת להקל על העומס הרב בבתי-הסוהר ועל מנת ליצור אלטרנטיבה לענישה ולהחזקה במעצר, לעומת שתי האלטרנטיבות שהיו קיימות עד היום: מעצר בית רגיל או החזקה בבית-מעצר.

דוד רותם: השימוש באיזוק האלקטרוני נעשה בשתי אוכלוסיות: משוחררים בערובה – עצורים עד תום ההליכים שכבר הוגש נגדם כתב-אישום, וכן אסירים אשר משתחררים על-ידי ועדות השחרורים של בתי-הסוהר כחלק מתנאי השחרור.

דוד רותם: את הניסיון מפעיל שירות בתי-הסוהר בסיוע המשטרה, אם כי ללא חקיקה מסודרת.

דוד רותם: חלוקת הסמכויות והתפקידים אינה ברורה למדי.

דוד רותם: את יישום המחקר בשטח והפיקוח השוטף מבצעת חברה פרטית שנבחרה במכרז, שגם לגביו התגלו בעיות והליכי הטיפול בו התארכו.

דוד רותם: בין היתר, חברת הכנסת אורית סטרוק גילתה לנו שאי-אפשר להפעיל איזוק אלקטרוני בשטחי יהודה ושומרון.

דוד רותם: יש עדיין בעיות טכנולוגיות שאין להן מענה לעניין הפרות.

דוד רותם: לוועדת החוקה שדנה בהצעת הממשלה היה ברור כי היעדר הוראת חוק מהותית לעניין שיקול הדעת שעל בית-המשפט להפעיל בעת מתן החלטה לגבי איזוק אלקטרוני, קריטריונים ברורים להפעלה וכללים לגבי אכיפה, מחייב הבאתו בדחיפות של חוק פיקוח על האיזוק האלקטרוני מפורט.

דוד רותם: לוועדה נודע כי הליכי החקיקה לקראת הנחתה של הצעת חוק ממשלתית מקיפה בנושא נמצאים כבר בסיומם, ולכן עלתה תמיהה לגבי הצורך בדחייתה של הוראת השעה בשנה נוספת.

דוד רותם: כמו כן, עלה בוועדה נושא התקצוב כגורם מעכב את החקיקה.

דוד רותם: הטיעון התקציבי איננו מקובל.

דוד רותם: הפעלתה של תוכנית האיזוק מתבצעת כבר למעלה משבע שנים והתקציב שיש להקצות לה לא אמור להוות הפתעה.

דוד רותם: כל עיכוב בחקיקה מאריך את הבעייתיות המשפטית שבהפעלת התוכנית ללא חקיקה ואף פוגע ביעילותה.

דוד רותם: לפיכך, ולפנים משורת הדין, קבעה הוועדה ארכה כאמור להמשך הפעלת התוכנית ולהשלמת החקיקה.

דוד רותם: אנו נעשה, עם הגעתה של החקיקה לכנסת, להשלמתה ללא עיכוב, לאחר שייערך דיון מהותי בוועדה.

דוד רותם: על משרדי הממשלה מוטל להניח את הצעת החוק עוד בכנס הקיץ, על מנת שהחקיקה תושלם במסגרת הוראת השעה שאנו מאריכים היום.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

דוד רותם: ואני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג וליועצות המשפטיות נירה לאמעי ואפרת חקאק על הכנת החוק.

דוד רותם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: רבותי, להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, אבל יש בקשה לרשות דיבור של חברת הכנסת אורית סטרוק.

יצחק וקנין: יש לך חמש דקות מעל הדוכן.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: כיוון שחברת הכנסת עדי קול ביקשה שאני אגביל את עצמי מלהשתמש במינוח "יהודה ושומרון", אז אני אשתמש במינוחים אחרים, ואני אגיד שהתברר במהלך הדיון מה שהתברר לי עוד לפני הדיון, בשל פניות של סניגורים שונים אלי, שעצורים או אסירים שמקום מגוריהם הוא בבית-אל, או בפסגות, או בברכה, או באריאל, או בבקעת-הירדן, ביישובי – – –

דוד רותם: – – – מאריאל שפנה – – –

אורית סטרוק: אני אומרת, אבל לו היה עצור מאריאל, וכשיש עצורים מאריאל, אוקיי?

אורית סטרוק: או בקריית-ארבע, או מבית-חגי, או מסוסיא, או – עדי, זה מספיק?

אורית סטרוק: שמות של יישובים ביהודה ושומרון?

אורית סטרוק: בכל אופן, אנשים נורמטיביים שגרים ביישובים האלה שהוקמו על-פי החלטות ממשלה – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת קול, נא לא לדבר בפלאפון במליאה.

אורית סטרוק: – – שהוקמו על-פי החלטות ממשלה והם גרים שם כחוק, והם הגיעו למצב שבו ניתן לשחרר אותם, או נגיד כך, להשתמש בחלופת המעצר של איזוק אלקטרוני או שחרור ממאסר תוך היעזרות באיזוק האלקטרוני, לא יכולים להשתמש בשירות הזה, כי החברה שמפעילה את זה איננה מפעילה את זה באזורים האלה.

אורית סטרוק: אני שמחה לומר שנציג השב"ס שאחראי על החוק הזה הודיע לי שאנחנו לא נצטרך להמתין לחוק הקבוע, אלא כבר החל מהמכרז הקרוב, שיוצא בעוד חודשיים, ההליך הזה של האיזוק האלקטרוני יופעל גם ביישובים ישראליים שמעבר לקו הירוק, ואני הסתפקתי באמירה הזו.

אורית סטרוק: ותודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: זה מספיק מבחינתי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013, רבותי, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אפשר להמשיך לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ג–2013, נתקבל.

יצחק וקנין: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני מודה ליושב-ראש הוועדה, לחבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"א באייר התשע"ג, 1 במאי 2013, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.