ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 16, 2013-03-18 00:00

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: היום יום שני, ז' בניסן התשע"ג, 18 במרס 2013.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת והקהל מתבקשים לקום ולכבד את כניסת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: בבקשה לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) בבקשה לשבת.

בנימין בן-אליעזר: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת בפועל, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     הסכם קואליציוני בין סיעת הליכוד – ישראל ביתנו לבין סיעת הבית היהודי, מיסודם של האיחוד הלאומי והמפד"ל החדשה, הבית היהודי, וכן הסכם קואליציוני בין סיעת הליכוד – ישראל ביתנו לבין סיעת יש עתיד, בראשות יאיר לפיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק שמספרה פ/850/19 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/968/19 – הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – דחיית מועד התשלום בשל חוב המדינה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לידה בבית (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – חובת דיווח חברתי-סביבתי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, זהבה גלאון ובאסל גטאס; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגבלת הדרישה לוויתור על סודיות רפואית מדורש עבודה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק זיכיון צינור הנפט (תיקון – תשלום אגרה לפי פקודת מניעת זיהום ים בשמן), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה, תמר זנדברג, איתן כבל, ניצן הורוביץ, דוד צור, אורי אורבך, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, מיקי רוזנטל ומיכל רוזין; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק איסור סחר ופרסום של מוצרים המכילים פרווה של חיות מחמד, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות של עקרת בית נכה לקצבת נכות על-פי כושר השתכרות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שינוי התוכנית לשירותי בריאות נוספים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ביזור סמכויות, פטור מהיתר והוראות שונות), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מאיר כהן, יעל גרמן, עפר שלח, תמר זנדברג, יריב לוין, אורי אורבך, דוד רותם, משה גפני, איתן כבל, שלי יחימוביץ, ניצן הורוביץ, סתיו שפיר, יצחק הרצוג, ניסן סלומינסקי, אברהם מיכאלי, אמנון כהן, דוד אזולאי, איציק שמולי, איילת שקד, אורלי לוי אבקסיס, חנא סוייד, עמרם מצנע, משה זלמן פייגלין, אבישי ברוורמן, עדי קול, קארין אלהרר, שמעון אוחיון, בועז טופורובסקי, עליזה לביא, יואל רזבוזוב, יפעת קריב, רונן הופמן, רות קלדרון, דב ליפמן, מיכל רוזין, זהבה גלאון, אחמד טיבי, באסל גטאס, ג'מאל זחאלקה, עיסאווי פריג', מסעוד גנאים ומיכל בירן; הצעת חוק להבטחת תשלום שכר עובדים, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אורח חיים בריא, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה ותיקון חקיקה) (תיקון – התראה והודעת תשלום לאחראי על קטין), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון הסעה לבית-חולים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – מימון הנחות בדמי כניסה למופעים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – עידוד לימודי הנדסה וטכנולוגיה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ודוד רותם; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – שינוי סדרי הצבעה), מאת חברי הכנסת משה גפני, יריב לוין, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק המים (תיקון – איסוף מי גשמים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה, תמר זנדברג, דוד אזולאי, איתן כבל, ניצן הורוביץ, דוד רותם, דוד צור, נחמן שי, אורי אורבך, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, מיקי רוזנטל ומיכל רוזין; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – מתן קדימות בתחבורה ציבורית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – הגבלה על העלאת דמי השכירות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – סייג לחריג לאיסור פיטורים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – החלפת טובין פגומים בחדשים), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקון – הארכת תוקף), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק החברות (תיקון – הקמת מאגרי דירקטורים חיצוניים בחברה ציבורית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג ואילן גילאון; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – איסור עיקול מיטלטלין המשמשים קטינים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (איסור מתן שירותי רפואה פרטית בבתי-חולים ממשלתיים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואחמד טיבי; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – יישום שקיפות המידע לטובת הציבור), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ויריב לוין; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל אשפוז פג), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת שליחת דוח תאונה לרשויות), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק נציבות זכויות האדם, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פטור מאגרה ליחיד), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין ותאגידים בעלי תו תקן ירוק), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה בחניון הסמוך למוסד רפואי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – איסור גביית עמלה בעד ניהול חשבון להשקעה בניירות ערך), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (שיקום לעברייני תנועה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דוד צור, מאיר שטרית, דוד רותם, עמרם מצנע, דב חנין, מיכל רוזין, ניצן הורוביץ, אורי אורבך, אלעזר שטרן, מירי רגב ויפעת קריב; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול תנאי דת זהה לאימוץ), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, מיכל רוזין וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום עד גיל 22), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – איסור פגיעה בתנאי עבודה של עובד שחלה הגבלה על פיטוריו), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פירוט הזכאות למס הכנסה שלילי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – המועד לתביעת גמלה והתקופה שבעדה תשולם), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, עדי קול, מרב מיכאלי, ציפי חוטובלי ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לבני-זוג), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי, פניה קירשנבאום, שלי יחימוביץ, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מעצר מפרי צו הגנה), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תקופת אכשרה לעובדים בעבודה מחזורית), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הפצת תצלומים בעלי תוכן מיני ללא הסכמת הצדדים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת יפעת קריב, אלעזר שטרן, מיכל רוזין, תמר זנדברג, דוד צור, משה מזרחי, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, יצחק הרצוג, מיקי רוזנטל, אורי אורבך, רות קלדרון, רינה פרנקל, קארין אלהרר, עליזה לביא, פנינה תמנו-שטה, מסעוד גנאים, דב ליפמן, יעל גרמן, אורלי לוי אבקסיס, מרב מיכאלי ונחמן שי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הדרכה בתנועת נוער כעבודה מועדפת), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי אורבך, איילת שקד, אלי בן-דהן, שולי מועלם-רפאלי ומרדכי יוגב; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – שינוי גיל הפרישה לנשים במקצועות שוחקים), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ ופניה קירשנבאום; הצעת חוק למניעת שימוש לרעה בהליך המשפטי, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לישיבת הסדר, למכינה קדם-צבאית ולישיבה גבוהה ציונית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי אורבך, אלי בן-דהן, שולי מועלם-רפאלי ומרדכי יוגב; הצעת חוק הודעה לחייל המשוחרר (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת יריב לוין וחיים כץ; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הגדלת סכום הפיצוי ללא הוכחת נזק), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, ציפי חוטובלי, אלעזר שטרן, עמרם מצנע, דוד צור, יפעת קריב, דב חנין, זהבה גלאון, אורי אורבך, מרב מיכאלי ועליזה לביא; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלות על חלוקת דיבידנד חריג), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום ואמנון כהן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת שירות ומוצר המצמצמים את זיהום האוויר וזיהום מקורות המים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת בתחום החינוך), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג ואיציק שמולי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק המשתתף החופשי, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יריב לוין, אמנון כהן וישראל חסון; הצעת חוק המשטרה (תיקון – קבלת החלטות בעניין שיש בו נגיעה אישית), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק חלוקת זכויות פנסיה בין בני-זוג, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חיים כץ, שלי יחימוביץ ואברהם מיכאלי; הצעת חוק סיוע לבוגרי מסגרת השמה חוץ-ביתית, התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות בשל לימודים במכינה קדם-צבאית), מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק צער בעלי-חיים (תיקון – חובת עיקור או סירוס), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין ואיציק שמולי; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשלום שכר עבודה בעת הליכי מיון והשמה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, אמנון כהן ואיתן כבל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, דב חנין, דוד אזולאי, אחמד טיבי, אראל מרגלית, אמנון כהן, מאיר כהן, מיכל בירן, שולי מועלם-רפאלי, אורי מקלב, נסים זאב, אורי אריאל ונחמן שי; הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון – מניעת הטרדה מינית), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ, אורלי לוי אבקסיס וציפי חוטובלי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה למי שיצא את ישראל למילוי מצווה דתית), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק הסדרי עבודה גמישה, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, איתן כבל, נחמן שי ודב חנין; הצעת חוק גמול לחיילים בשירות סדיר, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד צור, עמרם מצנע ואלעזר שטרן; הצעת חוק סמכויות למניעת התעללות בבעלי-חיים (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, ניצן הורוביץ, איציק שמולי ועמר בר-לב; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לבן-זוגה של היולדת), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בנושא זיהוי ודיווח על התעללות בילדים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, ציפי חוטובלי, עיסאווי פריג', אלעזר שטרן, עמרם מצנע, דוד צור, יפעת קריב, דב חנין, רות קלדרון, זהבה גלאון, אורי אורבך, פניה קירשנבאום, מרב מיכאלי ותמר זנדברג; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – גיל), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת עדי קול, עמר בר-לב, דוד צור, מאיר כהן, דב חנין ומיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת שעות תורנות רצופות של צוות רפואי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, שלי יחימוביץ, דב חנין, ניצן הורוביץ, מיקי רוזנטל, עמר בר-לב וחיים כץ; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, מאיר כהן, עדי קול, דב ליפמן, עמרם מצנע, דוד צור, אלעזר שטרן, אראל מרגלית ועמר בר-לב; הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון – גוף פרטי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – שיעור מס מופחת על מוצרי מזון בסיסיים), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, אורי מקלב, עדי קול, יצחק וקנין, עמיר פרץ, עמרם מצנע, דוד צור, אלעזר שטרן, איציק שמולי, סתיו שפיר ואראל מרגלית; הצעת חוק חג יתרו (נבי שועייב), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק הקרינה הבלתי-מייננת (תיקון – שיתוף מקורות קרינה המיועדים למתן שירות רדיו טלפון נייד), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק סיוע לחולי דגנת, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, אורי מקלב, אלי בן-דהן, עמיר פרץ, דוד צור, אלעזר שטרן ואראל מרגלית; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הסדרת תקנים ייעודיים למחלקות לטיפול נמרץ ומיוחד ביילודים במוסדות רפואיים), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (התקשרות עם מתכנן), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל ועמר בר-לב; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מורשת דרוזית וצ'רקסית), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השוואת תנאים בין שכיר לעצמאי בחיסכון ארוך טווח), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, יריב לוין, פניה קירשנבאום ואברהם מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (הבטחת מלאי תרופתי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, עמיר פרץ, איילת שקד, עמר בר-לב ושלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הרשאת שימוש במקרקעין למוסד ציבורי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (סמכויות בתחום משק המים וביוב) (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (ביטול הפקודה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרחבת זכאות לחופשת לידה לבן-זוג), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון – הגברת הפיקוח על שיעור הבלו), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, שמעון סולומון, נחמן שי, פנינה תמנו-שטה, עדי קול, מיכל רוזין, מיקי לוי ויעל גרמן; הצעת חוק שוויון הזדמנויות במקום מגורים, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, שמעון סולומון, פנינה תמנו-שטה, עדי קול ומיכל רוזין; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אורית סטרוק, יריב לוין, אברהם מיכאלי ונחמן שי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הסדרי טיעון), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – נקיטת אמצעים למניעת הטרדה מינית במקומות ציבוריים), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג, שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום וציפי חוטובלי; הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, עמרם מצנע, יעקב פרי, עפר שלח, שמעון סולומון, דוד צור, איילת שקד ואורי אורבך; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – חובת דיווח חברתי-סביבתי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת דב חנין, יריב לוין, תמר זנדברג ודוד צור; הצעת חוק העונשין (תיקון – ניעור וטלטול פעוט), התשע"ג–2013, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי ובאסל גטאס; הצעת חוק סיוע בקידום תעסוקתי למשפחות של עובדים מעוטי הכנסה, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חיים כץ, שלי יחימוביץ, אברהם מיכאלי, אורי מקלב, שי פירון, אילן גילאון ואלי בן-דהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת ההתיישנות על עבירות מין בקטינים), התשע"ג–2013, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ, ציפי חוטובלי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – קביעת אחוז החסימה), מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, אראל מרגלית ועמר בר-לב; הצעת חוק מעונות-יום במקומות עבודה, התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור התקשרות בגין פערי שכר), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת איתן כבל, דב חנין, מיקי רוזנטל וניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלת משך כהונת מועצה או ועדות ממונות), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור לחשמל ביישובים דאלית-אל-כרמל ועוספיא) (הוראת שעה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת חמד עמאר ויריב לוין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת סיעוד לשוהה במוסד סיעודי), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לדמי הבראה), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק ההגירה לישראל, התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, עמיר פרץ, עמרם מצנע, דוד צור, אלעזר שטרן ואראל מרגלית; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מתשלום אגרה לחייל בודד), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת מיקי לוי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מועד חיוב במס בעסקה עבור עסקים קטנים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק פטור בתשלום דמי הנסיעה בתחבורה ציבורית לעגלת ילדים (תיקוני חקיקה), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין, זהבה גלאון, דב חנין, נסים זאב, ישראל אייכלר, יצחק וקנין, ג'מאל זחאלקה, שלי יחימוביץ, שולי מועלם-רפאלי, אורי אורבך, באסל גטאס וראובן ריבלין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מועד החיוב במס במקרים מיוחדים), התשע"ג–2013, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התשע"ג–2013, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, שי פירון, יצחק הרצוג, דוד צור, אורי אורבך ועליזה לביא.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בנימין בן-אליעזר: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס, כבוד ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, יושב-ראש הכנסת השמונה-עשרה חבר הכנסת ראובן רובי ריבלין, יושב-ראש הכנסת המיועד חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, הגברת טניה אדלשטיין ושאר בני המשפחה, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון והגברת לודמילה תיכון, חברי הממשלה, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, בטרם נתחיל בסדר-היום אני מבקש מכל חברי-הכנסת לעמוד דקה דומייה לזכרה של חברת הכנסת לשעבר מרינה סולודקין.

בנימין בן-אליעזר: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרה של המנוחה.

בנימין בן-אליעזר: ) נא לשבת.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, בתדהמה רבה התבשרנו במהלך סוף השבוע כי חברת הכנסת לשעבר מרינה סולודקין הלכה לעולמה.

בנימין בן-אליעזר: במשך יותר מ-16 שנים הייתה מרינה אחת הדמויות הבולטות במשכן זה וחלק בלתי נפרד מהנוף הפוליטי של מדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: מרינה עלתה לישראל בשנת 1991, ולאחר שהשתלבה בפעילות האקדמית באוניברסיטה העברית נבחרה ב-1996 כחברת כנסת, תפקיד שבו שימשה עד לבחירות האחרונות.

בנימין בן-אליעזר: בין שלל תפקידיה היא כיהנה כסגנית שר הקליטה וכחברה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חברה בוועדה לקידום מעמד האישה, בוועדה לענייני ביקורת המדינה ועוד.

בנימין בן-אליעזר: עבודתה בכנסת התאפיינה בחריצות, במסירות וביושר רב.

בנימין בן-אליעזר: מרינה הייתה אוזן קשבת ונציגה נאמנה של ציבור העולים בישראל.

בנימין בן-אליעזר: אולם, יחד עם זאת, לאורך כל שנות פעילותה בכנסת היא דאגה לפעול למען כלל אזרחי ישראל ובייחוד למען האוכלוסייה המוחלשת.

בנימין בן-אליעזר: בתקופת עבודתה בכנסת פעלה מרינה להגשת עשרות חוקים, וכן – חברות והקמה של כמה שדולות פרלמנטריות.

בנימין בן-אליעזר: בין היתר פעלה למען דיור ציבורי, ניצולי השואה וילדים במצוקה.

בנימין בן-אליעזר: תחומי פעילותה הם העדים הטובים ביותר למה שאפיין את מרינה סולודקין יותר מכול: אנושיות, חמלה ולב רחב.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש, בשמכם, לשלוח את תנחומי למשפחתה.

בנימין בן-אליעזר: יהי זכרה ברוך.

בנימין בן-אליעזר: בטרם ארד מבימת היושב-ראש, אני מבקש להודות לכל חברי הכנסת על שיתוף הפעולה המרשים שהפך את דיוני הכנסת בחודשים האחרונים למלאי תוכן ועניין.

בנימין בן-אליעזר: ממקום מושבי למדתי שהכנסת זכתה למתנה אדירה, 48 ח"כיות וח"כים חדשים.

בנימין בן-אליעזר: זהו זן אחר, עם הרבה אנרגיות ופוטנציאל אדיר.

בנימין בן-אליעזר: מבחינה זאת אני חוזר למקומי בסיפוק רב – עם התחושה של חילופי דורות.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לאחל לכולנו הצלחה רבה.

בנימין בן-אליעזר: תודה מיוחדת למזכירת הכנסת, הגברת ירדנה מלר-הורוביץ, ולכל מזכירות וסגל הכנסת על עבודתם הנאמנה.

בנימין בן-אליעזר: עתה אנחנו ניגש לבחירת היושב-ראש.

בנימין בן-אליעזר: בטרם הבחירה, אני מבקש להקריא הודעה על הפסקת כהונה של שר שהוגשה על-ידי השר יולי אדלשטיין: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי השר יולי אדלשטיין, שר ההסברה והתפוצות, הגיש לראש הממשלה את התפטרותו מהממשלה ביום חמישי, ג' בניסן התשע"ג, 14 במרס 2013, וזאת בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: כהונתו בממשלה של השר יולי אדלשטיין נפסקה ביום ראשון, ו' בניסן התשע"ג, 17 במרס 2013, וזאת בחלוף 48 שעות ממועד הגשת כתב ההתפטרות כאמור לעיל, כאשר השבת אינה באה במניין השעות.

בנימין בן-אליעזר: חברי הכנסת, על-פי סעיף 2(א) לתקנון הכנסת, בחירת יושב-ראש הכנסת תיעשה בבחירות גלויות.

בנימין בן-אליעזר: האם יש מועמדים לתפקיד יושב-ראש הכנסת?

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים וחברי הכנסת, בשם סיעת הליכוד – ישראל ביתנו, אני מציע לכנסת לבחור במועמד חבר הכנסת יולי אדלשטיין לתפקיד יושב-ראש הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש כרגע ללכת לתהליך של הצבעה.

בנימין בן-אליעזר: מי בעד ההצעה לבחור בחבר הכנסת יולי אדלשטיין ליושב-ראש הכנסת?

בנימין בן-אליעזר: מי נגד?

בנימין בן-אליעזר: מי נמנע?

בנימין בן-אליעזר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לבחור את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – 98 נגד – אין נמנעים – 6 ההצעה לבחור את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין ליושב-ראש הכנסת נתקבלה.

בנימין בן-אליעזר: התוצאה היא: 98 בעד, נגד – אין, נמנעים – 6.

אחמד טיבי: יש פה אנשים שחשבו שההצבעה היא שמית.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת יולי אדלשטיין נבחר ליושב-ראש הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת יולי אדלשטיין לעלות למעלה.

אחמד טיבי: אנשים חשבו שההצבעה היא שמית ולכן לא לחצו על הכפתור.

בנימין בן-אליעזר: אתם רוצים עוד הצבעה?

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לבחור את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – 96 נגד – אין נמנעים – 8 ההצעה לבחור את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין ליושב-ראש הכנסת נתקבלה.

בנימין בן-אליעזר: בעד – 96.

בנימין בן-אליעזר: רוצים עוד הצבעה?

בנימין בן-אליעזר: בעד – 97, נמנעים – 8, אין מתנגדים.

בנימין בן-אליעזר: ובכן, חבר הכנסת יולי אדלשטיין נבחר לכהונת יושב-ראש הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: לפני שאני יורד, אני רוצה לאחל לך, אדוני ראש הממשלה, הצלחה לך ולכל השרים.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לאחל מכל לבי ליושב-ראש הכנסת, שהחל מרגע זה הוא יושב-ראש הכנסת של כולנו, מלוא ההצלחה.

בנימין בן-אליעזר: יש לך כנסת נפלאה עם הרבה זרמים חיוביים.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך את כל הטוב שבעולם.

בנימין בן-אליעזר: הצלחתם היא הצלחתנו.

קריאה: מה עם להודות ליושב-ראש הקודם?

יולי יואל אדלשטיין: מזל שלא עשינו עוד כמה סיבובי הצבעה, מי יודע איך זה היה נגמר בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס, כבוד ראש הממשלה היוצא וגם המיועד, חבר הכנסת בנימין נתניהו, הגברת שרה נתניהו, כל בני המשפחה; יושב-ראש הכנסת השמונה-עשרה, חבר הכנסת ראובן ריבלין, תודה על ניהול הכנסת בצורה יוצאת מן הכלל בכנסת השמונה-עשרה וגם בכנסת השש-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, הלוא הוא פואד, העברת לי את הפטיש כאן, ואני חייב לומר שאלה שאולי לא מבינים עניין, יגידו: מה כבר הייתה המשימה שלו, לשבת כמה שבועות בתור יושב-ראש בפועל, היושב-ראש הזמני, ולהעסיק את הכנסת במשהו?

יולי יואל אדלשטיין: יגידו אלה שלא מבינים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמבין – זאת הייתה מלאכה לא פשוטה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, אין קואליציה, אין אופוזיציה, אין חקיקה, אין כל כך ועדות, אבל אני חושב שבשם כולנו אני יכול לומר שהייתה תחושה בציבור שהכנסת כבר פועלת, פועלת כמו שצריך.

יולי יואל אדלשטיין: אותה רוח חדשה, שדיבר עליה עכשיו חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, באה לידי ביטוי בפעילות הכנסת בהנהגתך בשבועות האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון וגברת לודמילה תיכון, חברי הממשלה היוצאים, חברי הממשלה הנכנסים, ודאי במיוחד השרים החדשים, בני-הזוג והמשפחות, חברי וחברות הכנסת – כנראה רק לבנימין בן-אליעזר מותר להזכיר את רעייתי, אבל אני אחרוג מן המנהג וגם אזכיר את רעייתי – אורחים נכבדים, כנסת נכבדה, אני אגיד לכם, רבים וטובים אמרו לי שאני חייב להכין נאום.

יולי יואל אדלשטיין: התלבטתי, כי אני חייב להודות שהידיים קצת רועדות.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הייתי מסתדר יותר טוב עם טקסט כתוב כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זה נראה לי קצת מלאכותי, א.

יולי יואל אדלשטיין: מאותה סיבה בדיוק, כי אני מאוד מתרגש; ב.

יולי יואל אדלשטיין: נראה לי קצת מלאכותי לכתוב אתמול שאני מודה לכל חברי הכנסת הנמצאים כאן במליאה על התמיכה מקיר לקיר, כי אתמול עוד לא ידעתי אם תהיה תמיכה מקיר לקיר, ואני מתייחס להצבעה הזאת לא כאיזה צרמוניה אלא כמשהו מאוד חשוב ורציני.

יולי יואל אדלשטיין: וגם, אתם יודעים, נאום כתוב זה משהו מאוד מחייב, אני חייב לפרוס את החזון, אני חייב להסביר איך תיראה הכנסת התשע-עשרה.

יולי יואל אדלשטיין: יושבים כאן במליאה נבחרי ציבור בדיוק כמוני, ולפני שדיברתי לפחות עם ראשי הסיעות, לפני שהכרתי את הסגנים שלי בנשיאות הכנסת, להתחיל לפרוס חזון – זה לא סוג המנהיגות שאני חושב שמתאים למוסד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אז מה שתחליטו: חשש מאמונות טפלות ועין הרע, או ניסיון פוליטי שאומר: זה לא נגמר עד שזה נגמר – אבל לא הכנתי נאום כתוב.

יולי יואל אדלשטיין: מה שכן עשיתי – הוצאתי את קורות החיים – היום זה פשוט, מן המחשב – של כל אלה שקדמו לי בכיסא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, אולי יש איזה מכנה משותף שאני אתחבר אליו.

יולי יואל אדלשטיין: חיפשתי וחיפשתי ולא מצאתי מכנה משותף.

יולי יואל אדלשטיין: מה יכול להיות משותף לפעיל ציוני בתחילת המאה הקודמת אי-שם ברוסיה או בפולין, לאיש מבצעים של העלייה הסודית מעיראק וארצות ערב נוספות, ללוחם מחתרת, לניצולי השואה, לילד שנולד בירושלים לפני קום המדינה עוד כשלא ידעו אם תקום מדינה ותשרוד את המלחמות, לילדה שנולדה בירושלים בשכונת מצוקה בלי הרבה סיכויים להתקדם בחיים, קצינים – מה יכול להיות משותף לכל הדברים האלה, ואיפה אני בכלל שייך לסיפור הזה?

יולי יואל אדלשטיין: עד שהבנתי שיש מכנה משותף: לרוב המכריע של האנשים שישבו בכיסא הזה זה לא היה אמור לקרות.

יולי יואל אדלשטיין: אילו היינו מכניסים את הדברים לאיזושהי תוכנת מחשב, מעבדים את הדברים, לא הייתם מקבלים תוצאה של נבחר ציבור בכנסת ישראל, של יושב-ראש ודאי וודאי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 25 שנה, ליתר דיוק לפני 26 שנים פחות חודש, בהיותי במחנה כפייה ליד העיר נובוסיבירסק בסיביר, בוקר אחד חזרתי ממשמרת לילה והלכתי לישון בצריף, בפקודה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמבין, משמרת לילה זה דבר טוב: במהלך היום אתה ישן, בערב יוצא לעוד משמרת לילה, אף אחד לא מציק לך.

יולי יואל אדלשטיין: הרגשתי פתאום שמישהו מנסה להעיר אותי, להוציא אותי מהמיטה.

יולי יואל אדלשטיין: פתחתי עין אחת, וזה היה מין קאפו כזה, רץ של מפקדת המחנה של הקצינים, אסיר, שניסה להעיר אותי.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא דבר שעושים לאסיר שכבר מאחוריו שלושה מחנות כפייה והוא כבר מתקרב לסיום ריצוי העונש; מסוכן לעשות דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא משך ומשך ומשך, ואמר שהמפקד התורן של המחנה קורא לי דחוף.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שסיימתי את כל אוצר הקללות – והיה לי אוצר עשיר – הבנתי שאין ברירה, קמתי, התלבשתי והלכתי למפקד התורן של המחנה.

יולי יואל אדלשטיין: המפקד היה נבוך והראה לי איזשהו מברק חתום על-ידי מפקד המשטרה בעיר הבירה, שהוא חייב לשחרר אותי בעקבות שינוי גזר-הדין – עשיתי חשבון מהיר – למחרת בבוקר.

יולי יואל אדלשטיין: וזה פתח יממה מטורפת בחיי.

יולי יואל אדלשטיין: הלכתי לחגוג בצריף, לא יצאתי לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: למחרת בבוקר התעוררתי, ואכן שוחררו כל האסירים שהגיעו לסיום ריצוי העונש באותו יום, 08:00-07:00 – כולם, אך לא אני.

יולי יואל אדלשטיין: והשעות היו כדלקמן: רגע אחד אמרו לי: גש לשער, עוד מעט משחררים; שעה אחת, אמרו לי.

יולי יואל אדלשטיין: חצי שעה אחרי זה אומרים: אתה הולך לצינוק כי אתה לא יצאת לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד חצי שעה: לך תצטלם לתעודת שחרור, ועוד חצי שעה: אתה יורד לצינוק כי הורדת את תג הזיהוי מדש הבגד ואף אחד לא נתן לך את האישור לזה.

יולי יואל אדלשטיין: הסיום של אותו יום, אחרי כל התהפוכות, היה שלקראת השקיעה, 17:00 אולי, אחר-הצהריים, בכל זאת הריצו אותי לשער, פתחו את השער ויצאתי החוצה – ראיתי את אשתי אחרי הפסקה לא מבוטלת.

יולי יואל אדלשטיין: הרבה דברים אני חשבתי באותו יום, רק דבר אחד לא ידעתי: לא ידעתי מה התאריך העברי.

יולי יואל אדלשטיין: משום מה לא חילקו את לוח השנה העברי לאסירים באותו מחנה.

יולי יואל אדלשטיין: ורק כשיצאתי אמרה לי אשתי שהתאריך העברי הוא ה' באייר, יום העצמאות של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אני, בתור שר תורן, ישבתי כאן כמה שעות, ויצא לי לשמוע רק חלק קטן מהנאומים, נאומי הבכורה של כמה וכמה במליאה הזאת, ואני בקלות אגיד לכם שחלק גדול מכם היה יכול להצטרף לאותו מכנה משותף הקיים או לא קיים של יושבי-ראש לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: גם לרבים באולם הזה זה לא היה אמור לקרות; גם רבים באולם הזה – אתם יודעים, אנחנו נורא אוהבים ללעוס סיפורים על כל אלה שהגיעו מאיגרא רמא לבירא עמיקתא, אז יש כאן לא מעט שהגיעו מבירא עמיקתא – לא חס ושלום במובן הרוחני או המוסרי, מבחינת הנסיבות – לאיגרא רמה של להיות נציגי הציבור בכנסת ישראל; אם לשקם את עצמם אחרי פציעה בקרב, אם לעלות לארץ בדרך-לא-דרך מקצוות תבל, אם, כפי שאמרתי, להיוולד בשכונת מצוקה ולפלס את כל הדרך, אם לשקם – או להתגבר, ליתר דיוק – על מוגבלות פיזית זו או אחרת; שכול, כל מה שרוצים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני – אמרתי:

יולי יואל אדלשטיין: אני לא פורס חזון, אבל בקשה כבר יש לי לכלל חברי הכנסת, כולל עצמי; המוסד הזה יעסוק בתיקוני חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: כי הרבה חוקים דורשים תיקון, לתקן איזושהי לקונה, עוול, בעיה, דברים שלא חשב עליהם המחוקק.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נזמן לוועדות את נציגי משרדי הממשלה, ולפעמים גם שרים וסגני שרים, ונתקוף אותם – על הבעיות, על סוגיות שדורשות טיפול.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, הן בשאילתות והן בנאומים בני דקה, נביא לידיעת הציבור את הבעיות של – לא יפה לומר "האזרח הקטן", אבל כלל אזרחי מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: והבקשה שלי – שלא נגיע למצב של יומנאי בתחנת משטרה שלקראת סוף המשמרת, כשהוא עייף, ואחרי עוד גנבה, ועוד שוד, ועוד סמים, ועוד אלימות, כבר נמצא באיזושהי אווירה מנטלית שהעולם כולו הוא עולם פשע.

יולי יואל אדלשטיין: בואו לא נשכח, גם כשאנחנו מטפלים בבעיות – ויש בעיות; גם כשמביאים לידיעת הציבור מצוקות – ויש מצוקות; גם כשמתקנים דברים שצריך לתקן, גם בחקיקה וגם בביורוקרטיה, בואו לא נשכח שאלמלא ה' באייר תש"ח, תסריט החיים, כן, גם שלי, אבל של רבים שיושבים באולם הזה, ומה שעוד יותר חשוב, של מיליוני אזרחי מדינת ישראל, היה נכתב אחרת לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: בואו לא נשפוך את התינוק עם המים, ונזכור תמיד שעם כל הטיפול בבעיות יש גם התמונה הגדולה של המדינה הזאת, שהיא עוד לא בת 65 וכבר כתבה מיליוני תסריטים שונים ממה שהיה אמור להיכתב במקור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש הממשלה היוצא וגם ראש הממשלה המיועד, חבר הכנסת בנימין נתניהו, להציג את קווי היסוד של ממשלתו ואת הרכבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: יהודי לא מגרש יהודי.

ישראל אייכלר: יהודי לא מגרש יהודי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: יהודי לא מגרש יהודי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני נשיא המדינה, אישי שמעון פרס – – –

אחמד טיבי: מה יהודי מגרש בדיוק?

אחמד טיבי: לא הבנתי.

מירי רגב: טרוריסטים.

בנימין נתניהו: אדוני יושב – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, לפני שפתחת, אני ממש – –

בנימין נתניהו: כן.

יולי יואל אדלשטיין: – – לא רוצה להפריע לך – חבר הכנסת טיבי ושאר חברי הכנסת, דיברתי כאן על הנהגה קולקטיבית, אבל דבר אחד אני רוצה לומר: אני מתכוון בשיא הרצינות – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – להילחם בתופעה שבה אנשים כשיש להם משהו חשוב לומר, לא באים לאולם הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם האולם הזה יישאר עם דברים מיותרים מן הרגע הראשון, שעוד לפני שהתחלנו לעבוד כבר אנחנו רואים אווירה מסוג זה, אז אל תצפו שנוכל להילחם בתופעות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה כאן אפס סובלנות לדברים מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שאני מבטיח, וכך אנחה את הסגנים שייבחרו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כאן נעבוד, אנחנו נילחם בדעות של אחרים, אבל גימיקים ירדו כאן לרמת המינימום.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אחמד טיבי: רק בזמן שראש הממשלה מדבר – – –

אילן גילאון: – – –

בנימין נתניהו: הנה, עברת את טבילת האש שלך, אדוני היושב-ראש.

בנימין נתניהו: אני מברך אותך – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בנימין נתניהו: – – וכפי שאמרתי, את נשיא המדינה ואת כל המכובדים שנמצאים כאן.

בנימין נתניהו: תחילה אני רוצה לומר שאיבדנו חברת כנסת נפלאה, יוצאת דופן, מרינה סולודקין, שהייתה אישה קשובה לרחשי הלב ולמצוקות של האזרח – גם של העלייה מחבר המדינות, אבל של אזרחים בכלל.

בנימין נתניהו: היו בה יושר מיוחד וישירות מיוחדת, היא תמיד הייתה ממוקדת בעניין, ואני בטוח שכל חברי וחברותי כאן, שהכירו אותה והוקירו אותה כמוני, הזדעזעו לשמוע על פטירתה בטרם עת.

בנימין נתניהו: היא תחסר לנו, ואנחנו מייחלים שבבית-המחוקקים שלנו יהיו עוד רבים רבים כמו מרינה סולודקין, זיכרונה לברכה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות מעומק לבי לאזרחי ישראל על שהעניקו לי את הזכות הגדולה להנהיג את המדינה בפעם השלישית.

בנימין נתניהו: ראש ממשלת ישראל נושא באחריות העליונה לגורלה של המדינה היהודית האחת והיחידה.

בנימין נתניהו: קיומנו כאן איננו מובן מאליו, והנוכחות שלנו בארץ-ישראל איננה מקרית.

בנימין נתניהו: סבי, הרב נתן מיליקובסקי, זיכרונו לברכה, היה יחד עם ז'בוטינסקי, עם ויצמן, עם ביאליק, אחד מצירי הקונגרס היהודי לפני יותר מ-100 שנה, והוא נתן ביטוי לקשר המיוחד הזה למולדתנו כשהוא הסביר את ההתנגדות שלו לתוכנית אוגנדה.

בנימין נתניהו: הנה מה שהוא אמר: "עם ישראל הקריב כל כך הרבה קורבנות למען ארץ-ישראל, הגיר את דמו למענה במשך זמן רב כל כך, התפלל קרוב לאלפיים שנה לשוב אליה וקשר את תקוותיו הכמוסות ביותר בתחייתה, עד שההסכמה להקים לנו בית לאומי בארץ אחרת נראתה לנו כבגידה בכל הדורות הרבים של יהודים שנאבקו ומתו לשם חידוש עצמאותנו בארץ-ישראל".

בנימין נתניהו: סבי זכה לעלות לארץ-ישראל ולנטוע בה שורשים, והוא נקבר בהר-הזיתים, במקום שמשקיף על מושא חלומותינו.

בנימין נתניהו: בנו, אבי, בנציון, זיכרונו לברכה, פעל למען כינון המדינה וזכה לראות בהקמתה.

בנימין נתניהו: הוא איבד בהגנתה את היקר לו מכול, את אחי יוני.

בנימין נתניהו: ואני, בנו, עומד כאן בפעם השלישית היום כראש ממשלת ישראל.

בנימין נתניהו: סבי נתן וסבתי שרה, אבי בנציון ואמי צילה, ואחי האהוב יוני, זיכרונם לברכה, הם נמצאים כאן עמי היום, יחד עם משפחתי האהובה, רעייתי שרה וילדי.

בנימין נתניהו: ונמצאים כאן היום ויגיעו גם בהמשך בני משפחותיכם הנרגשים, ועמנו ניצבים כאן היום שרשרת הדורות של העם היהודי, שבכוח חזונם ותפילתם הגשמנו יחד את שיבת ציון וקוממיות עמנו.

בנימין נתניהו: ואכן, בכוח החלום – החלום, הדמעות והדם שנספגו באדמתנו ובאדמת הנכר, הקים העם היהודי את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: מטרתנו העליונה היא להבטיח את עתידו של העם היהודי, על-ידי הבטחת עתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אין עתיד לעם היהודי בלי מדינת ישראל, זה שורש הקיום שלנו.

בנימין נתניהו: ועל כן, עם כניסתנו למשרדי הממשלה וגם למשרדים בכנסת, אנחנו מקבלים פיקדון יקר מכול מאזרחי ישראל; הם בעצם מפקידים בידינו את המדינה, ומצפים מאתנו שאנחנו נעבירה לממשלה הבאה במצב טוב יותר ממה שקיבלנו.

בנימין נתניהו: על כן אני מבקש, ידידי, בהזדמנות הזאת, להודות שוב לחברי הממשלה היוצאת.

בנימין נתניהו: בארבע השנים האחרונות ניווטנו בהצלחה את ספינת המדינה מול שתי סערות כבירות: סערה כלכלית עולמית וסערה ביטחונית אזורית.

בנימין נתניהו: שתי הסערות הללו, שכמותן לא ראינו כמעט 100 שנים – שתי הסערות הללו עדיין בעיצומן.

בנימין נתניהו: בארבע השנים הללו בנינו את גדר הביטחון שבלמה את המסתננים, הפסקנו את הירי היומיומי על ערי הדרום, הורדנו את האבטלה, שיפרנו את הישגי תלמידי ישראל, חיברנו את הפריפריה למרכז, החזרנו את גלעד שליט מהשבי, ועוד.

בנימין נתניהו: ארבע שנים לאחר מכן אנחנו גאים שהממשלה החדשה מקבלת לפיקדון ישראל חזקה יותר, משכילה יותר, משגשגת יותר.

בנימין נתניהו: עכשיו, חלק חשוב מהיכולת שלנו להתמודד בהצלחה עם האתגרים שניצבו בפנינו – עם רובם, לא עם כולם – חלק גדול מאוד מההצלחה הזאת היה כוח השותפות; שותפות ושיתוף פעולה שרווחו בין שרי הממשלה וחברי הכנסת במהלך ארבע השנים הללו.

בנימין נתניהו: אני מאמין שהממשלה החדשה יכולה להתנהל באותה רוח של שותפות, באותה רוח של שיתוף פעולה.

בנימין נתניהו: אני מאמין, אני מקווה, ואני מצפה לכך.

בנימין נתניהו: אני מתחייב שהממשלה שלנו תפעל לשרת את כלל הציבור בישראל, לא רק חלקים ממנו.

בנימין נתניהו: את כלל אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אלה שמיוצגים בקואליציה ואלה שמיוצגים באופוזיציה.

בנימין נתניהו: אנחנו מייצגים את כולם.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד לכם, ולא אגלה פה סוד מדינה, שמלאכת ההרכבה הייתה קשה.

בנימין נתניהו: ידידי, אתה מחייך, אבל זה כמו קובייה הונגרית.

יאיר לפיד: אני יודע.

בנימין נתניהו: הייתה דרושה הרבה תושייה ישראלית לסדר את הקובייה הזאת במקום.

קריאה: במקום – – –

בנימין נתניהו: אתם יודעים, משהו מוזר קורה – אתה לא תמיד יודע אם כל ריבוע נופל בדיוק במקום הנכון.

בנימין נתניהו: אבל הדבר המופלא שקורה – ואני רואה את זה לאורך שנותי בשירות הציבורי – זה כשאדם מסוים נכנס לתפקיד הוא מגלה עולם ומלואו.

בנימין נתניהו: הוא נשאב פנימה, הוא לומד אותו והוא נדבק בהתלהבות לבצע, לחולל שינוי; הוא נדבק בתהליך היצירה והעשייה.

בנימין נתניהו: ואני בטוח, אין לי שום ספק, שזה עומד לקרות בממשלתנו, כפי שקרה בממשלה החולפת.

בנימין נתניהו: יש פה צוות מנוסה בצד צוות רענן וצעיר, והשילוב הזה יכול לתת תמורות גדולות מאוד למדינת ישראל, תמורות שהעם מחכה להן, שינויים שהוא מייחל להם, ובראשם כמובן – להגדיל באופן דרמטי את ההשתתפות בנטל הלאומי, לפעול להפחית באופן דרמטי את יוקר המחיה, ובראש ובראשונה את מחירי הדירות – להגדיל את מלאי הדירות.

בנימין נתניהו: אנחנו נפעל להתמודד עם כל הסוגיות הללו וגם עם אחרות, וחלקן הוזנחו זמן רב.

בנימין נתניהו: יש לנו הזדמנות פז לטפל בהן, ושיתוף הפעולה הזה יכול לתת לנו את היכולת לתת מענה לתקוות של רבים רבים מאזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אבל אני חייב להגיד לכם שכראש ממשלת ישראל אין לי הפריבילגיה – אדוני, אתה תקפיד על עברית – אין לי המותרות להזניח את הטיפול באתגרים החיצוניים שעמם מתמודדת מדינת ישראל, כי שעה שאנחנו פועלים לשיפור החיים בישראל, אנחנו בראש ובראשונה חייבים להבטיח את קיום החיים במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: וזו הסיבה שהעדיפות הראשונה במעלה של הממשלה החדשה תהיה הגנה על ביטחון המדינה ואזרחיה.

בנימין נתניהו: אינני מפריז כשאני אומר שהאיומים גדולים מתמיד.

בנימין נתניהו: ייתכן שהם גדולים ממה שהיו מאז הקמת המדינה, ואפילו מאז הפרקים הקשים שידענו בעשרות השנים הראשונות של עצמאותנו.

בנימין נתניהו: אנחנו עומדים בפני איומים גדולים מאוד: איראן ממשיכה במירוץ שלה להשיג פצצה גרעינית.

בנימין נתניהו: היא ממשיכה בהעשרת האורניום לייצר פצצה.

בנימין נתניהו: בספטמבר הצבתי באו"ם קו אדום.

בנימין נתניהו: איראן טרם חצתה אותו, אבל היא מתקרבת אליו.

בנימין נתניהו: אסור לתת לה לחצות את הקו הזה.

בנימין נתניהו: סוריה מתבקעת ומקרבה פורצים החוצה כלי נשק מן הקטלניים ביותר עלי תבל, וארגוני הטרור עוטים עליהם כמו חיות טרף שעטות על פגר.

בנימין נתניהו: ישראל תנקוט את כל הצעדים הדרושים כדי למנוע מאותם כלי נשק ליפול בידי ארגוני הטרור.

בנימין נתניהו: לצד המאבק בסכנות מצד איראן וסוריה ומצד "חיזבאללה" ו"חמאס", הממשלה החדשה בישראל תפעל לקידום השלום והיציבות באזור.

בנימין נתניהו: אנחנו מחויבים להסכמי השלום עם מצרים וירדן; אלה עוגני היציבות במזרח התיכון וצריך לשמור עליהם מכל משמר.

בנימין נתניהו: זאת המדיניות שלנו.

בנימין נתניהו: זאת חייבת להיות גם המדיניות של שכנינו, ואני מאמין שכך יהיה בשנים הקרובות.

בנימין נתניהו: הממשלה החדשה בישראל מושיטה את ידה לשלום עם שכנינו הפלסטינים.

בנימין נתניהו: ישראל הוכיחה פעם אחר פעם שהיא מוכנה לפשרות בתמורה לשלום-אמת, והמצב היום איננו שונה.

בנימין נתניהו: מול שותף פלסטיני שמוכן לנהל משא-ומתן בתום לב, ישראל תהיה מוכנה לפשרה היסטורית שתסיים את הסכסוך עם הפלסטינים אחת ולתמיד.

בנימין נתניהו: זה לא יהיה קל, והדרישות לא יכולות להיות רק מישראל, וכדי שזה יצליח חייבות להיות דרישות הדדיות.

בנימין נתניהו: גבירותי ורבותי, בעוד יומיים אני אקבל, יחד עמכם, את פניו של הנשיא אובמה בביקורו הראשון כנשיא בישראל.

בנימין נתניהו: זאת תהיה הזדמנות עבורי והזדמנות עבור שרי הממשלה וחברי הכנסת להביע הכרת תודה לנשיא אובמה – הכרת תודה על העמקת השותפות הביטחונית, האסטרטגית והמודיעינית בין ארצות-הברית וישראל בארבע השנים האחרונות; על המשך הסיוע האמריקני לישראל בהתמודדות עם צורכי ביטחון אדירים שיש לנו, וזה בשעה שארצות-הברית ניצבת בפני קשיים כלכליים קשים מאוד; והערכה על התמיכה ב"כיפת ברזל", על ההגנה על ישראל באו"ם ועל דברים רבים נוספים שלא את כולם ניתן לפרט.

בנימין נתניהו: מעל הכול, הביקור הזה יעניק לישראל את ההזדמנות להביע את הכרת תודתנו העמוקה לעם האמריקני ולעומד בראשו; לתת ביטוי לידידות הזאת בין שני העמים, שהיא – על-פי בדיקות אובייקטיביות, כך אומרים לי אתמול – בשיא של כל הזמנים.

בנימין נתניהו: אין ישראלי שאיננו רוחש חיבה ואהדה לארצות-הברית, ויש הרבה מאוד אמריקנים שרואים בישראל את בעלת-בריתה האיתנה, בין האיתנות ביותר של ארצות-הברית ברחבי העולם.

בנימין נתניהו: אני מצפה לדון עם נשיא ארצות-הברית באתגרים הגדולים שניצבים בין שתי המדינות שלנו, ולעבוד יחד אתו בארבע השנים הבאות כדי לקדם את השלום והביטחון באזור.

בנימין נתניהו: המזרח התיכון עובר היום תמורות היסטוריות.

בנימין נתניהו: אמרתי שהתמורות הללו טומנות בחובן סכנות גדולות לישראל, אבל הן גם טומנות או מייצרות הזדמנויות מסוימות.

בנימין נתניהו: ממשלת ישראל החדשה תידרש לגלות מספיק אומץ לב כדי להדוף את הסכנות הללו ומספיק תבונה ותושייה כדי לנצל את ההזדמנויות.

בנימין נתניהו: שעה שננווט את מדינת ישראל במים הסוערים שלפנינו, אני מבטיח לעם ישראל שלעולם לא נשכח את האחריות הכבדה המונחת על כתפינו – להגשים במלואם את חלומות אבותינו, להיות עם חופשי בארצנו ולהבטיח את עתיד עמנו.

בנימין נתניהו: אדוני, אני מבקש לקרוא עכשיו את חברי הממשלה לפי סדר השרים.

יצחק הרצוג: יש שר א' – – –

בנימין נתניהו: בנימין נתניהו – ראש הממשלה, שר החוץ ושר ההסברה והתפוצות; יצחק אהרונוביץ – השר לביטחון פנים; אורי אורבך – השר לאזרחים ותיקים; גלעד ארדן – השר להגנת העורף ושר התקשורת; אורי אריאל – שר הבינוי והשיכון; נפתלי בנט – שר התעשייה, המסחר והתעסוקה – –

משה גפני: יהודי לא מגרש יהודים.

ישראל אייכלר: יהודי לא מגרש יהודים.

בנימין נתניהו: – – השר לשירותי דת – –

ישראל אייכלר: יהודי לא מגרש יהודים.

משה גפני: יהודי לא מגרש יהודים.

בנימין נתניהו: – – והשר לענייני ירושלים והתפוצות.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: בכל זאת אני רוצה לשמוע.

מנחם אליעזר מוזס: יהודים לא מחרימים יהודים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

בנימין נתניהו: יעל גרמן – שרת הבריאות; משה יעלון – שר הביטחון; מאיר כהן – שר הרווחה והשירותים החברתיים; ישראל כץ – שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים; ציפי לבני – שרת המשפטים; לימור לבנת – שרת התרבות והספורט; עוזי לנדאו – שר התיירות; סופה לנדבר – השרה לקליטת העלייה; יאיר לפיד – שר האוצר; גדעון סער – שר הפנים; שי פירון – שר החינוך; יעקב פרי – שר המדע והטכנולוגיה; עמיר פרץ – השר להגנת הסביבה; יובל שטייניץ – השר לנושאים אסטרטגיים ולענייני מודיעין, המופקד על יחסים בין-לאומיים; סילבן שלום – שר האנרגיה והמים, השר לפיתוח הנגב והגליל והשר לשיתוף פעולה אזורי; ויאיר שמיר – שר החקלאות ופיתוח הכפר.

אחמד טיבי: מה עם מירי רגב?

מירי רגב: יושבת-ראש ועדת הפנים – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש הממשלה המיועד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע עתה את הדברים של יושבת-ראש סיעת העבודה ויושבת-ראש האופוזיציה המיועדת, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה אחת, גברתי, אנחנו נדאג לשקט ונתחיל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלי יחימוביץ': כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, יושב-ראש הכנסת התשע-עשרה, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שלי יחימוביץ': כבוד ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, יושב-ראש הכנסת השמונה-עשרה, חברי חבר הכנסת ראובן ריבלין, חברי הממשלה היוצאים, חברי הממשלה הנכנסים ובני משפחותיהם, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אזרחי ישראל, רוח של חגיגיות מסוימת שורה תמיד על היום הזה, שבו מושבעת ממשלה אשר נבחרה באופן דמוקרטי וגם הורכבה בהליכים דמוקרטיים.

שלי יחימוביץ': חגיגיות כן, בוודאי לבני המשפחות, שנמצאים כאן באולם ומתרגשים, וזה טבעי, אבל זה לא טקס ממלכתי, אלא אירוע מאוד מאוד פוליטי.

שלי יחימוביץ': בסופו של משא-ומתן ומיקח וממכר קואליציוניים, שאפשר לכנות אותם בכל שם חוץ משם אחד, פוליטיקה חדשה – אותם כיפופי ידייים; אותן מריבות על תפקידי שרים וסגני שרים; אותן בריתות של כדאיות: נתניהו-ליברמן, בנט-לפיד; חדש וישן, הכול ישן ומוכר, לא סימפתי, אבל צריך לומר: בהחלט בהחלט לגיטימי.

שלי יחימוביץ': ועל כן, כיוון שזה יום כל כך פוליטי, בואו נאמר כאן ועכשיו ומייד, ובאופן שאינו משתמע לשתי פנים: אנחנו האופוזיציה שלכם.

שלי יחימוביץ': אנחנו פותחים אתכם היום הזה את הוויכוח הלאומי, את הוויכוח החד והנוקב על מהי המדינה, ועל מה אנחנו כאן, ומהו החזון הציוני, ואיך אנחנו מפרשים אותו ואיך אתם מפרשים אותו.

שלי יחימוביץ': אנחנו פותחים אתכם היום את המחלוקת המרה והאידיאולוגית, זו שבקמפיין האחרון וגם במשא-ומתן הקואליציוני טושטשה, מוסמסה, נעטפה במילים יפות ובקלישאות ובצלופן, כי יש לנו כאן כבר שתי מדינות לשני עמים; הן היו כאן כבר קודם, אבל ההרכב של הממשלה הזאת מחדד את שתי המדינות האלה באופן הכי כואב וחד שאפשר.

שלי יחימוביץ': אתם, ראשי כל המפלגות שמרכיבות את הקואליציה הזאת, אתם הנהגה שבעה, עשירה, שאומנם פיזית בתוך עמה היא יושבת, אבל ממש ממש מתקשה להבין מהו אותו עם.

שלי יחימוביץ': ארבע

שלי יחימוביץ': ת

שלי יחימוביץ': כם – נתניהו, לפיד, בנט, לבני – מבוססים, באים ממשפחות מיוחסות, מעולם לא נאבקתם על פרנסה; כולכם קפיטליסטים, בואו נקרא לילד בשמו.

שלי יחימוביץ': יש שאתם מתבלים את הקפיטליזם הזה במילים רכות ונאות, אבל אתם, ארבעתכם, ללא יוצא מן הכלל, כל אחד בשפתו ובדרכו, מחזיקים בתפיסת עולם כלכלית ימנית, זו שמקדשת את השיטה הקיימת, את השיטה שהביאה אותנו למקום שבו הפערים בין עוני ועושר הם הגדולים בעולם המערבי, ואילו השתתפות המדינה שלנו בהוצאות האזרחיות של בניה היא הנמוכה בעולם המערבי.

שלי יחימוביץ': הפוך – פשוט הפוך – לחזון הציוני.

שלי יחימוביץ': ואני רוצה לומר בהקשר הזה מילה טובה לך, אדוני ראש הממשלה, וזה אחרי חודש וחצי שבו – אני יודעת – רצית אותנו בממשלתך, רצית מאוד.

שלי יחימוביץ': יריביך הפוליטיים אוהבים לומר עליך דברים מבטלים, שלא אחזור עליהם כאן – בכל זאת, כבר אמרתי: יש שמץ של חגיגיות באירוע הזה – והם מסרבים להבין שחוץ מכל מגרעותיך – ולמי מאתנו אין מגרעות – אתה אידיאולוג – –

בנימין נתניהו: – – –

שלי יחימוביץ': – – אתה איש ימין מדיני וכלכלי באופן עמוק ואמיתי, ועל כן, היום הזה אנחנו פותחים, וגם ממשיכים, את המחלוקת בינינו.

שלי יחימוביץ': העובדה שבחודש האחרון, שבו דיברנו כמה וכמה פעמים, שנינו, ולשנינו היה ברור שאתה מעדיף את מפלגת העבודה בממשלתך על פני השותפים שבסופו של יום אתה יושב אתם בלית ברירה; למרות הרצון העז והאותנטי הזה, לא הצלחת – ועל כך אני מעריכה אותך – לא הצלחת להוציא מפיך בשיחות אתי מילים שיש בהן ולו רמז להכרה בכך שדרכך שגויה.

שלי יחימוביץ': לא הצלחת אפילו לסנן מבין שפתיך, אפילו כאמירה מעורפלת, שמשהו – משהו בהשקפת העולם שלנו הוא אולי, אולי, נכון.

שלי יחימוביץ': שאולי לא נכון שנהיה רק ג'ונגל שבו החזק שועט קדימה ומתעשר בלי גבול, והחלש, הקשיש, עובד הקבלן, המנקה, נשארים מאחור.

שלי יחימוביץ': שאולי לא נכון – אולי – שרווחי העתק מאוצרות הטבע, ששייכים לכולנו, ייאגרו בידיה של משפחה אחת, ואולי איזשהו חלק מכל אותם מיליארדים רבים צריך להגיע לעם.

שלי יחימוביץ': אולי.

שלי יחימוביץ': ואולי קצת לא הגיוני שהחברות העשירות ביותר פשוט לא משלמות מסים בכלל, ואילו בעלי עסקים קטנים ובינוניים כורעים תחת הנטל.

שלי יחימוביץ': ואולי, אולי לא בסדר שרוב העובדים הסוציאליים, למשל, הם כבר עובדי קבלן.

שלי יחימוביץ': לא יכולת אפילו לשקר – אני אומרת את זה לשבחך – ולומר את הדברים האלה.

שלי יחימוביץ': אז אולי אתה יושב עם שותפים שלא רצית, אבל אל דאגה, הם דומים לך, הם מתאימים לך.

שלי יחימוביץ': לא לחינם ההסכמים הקואליציוניים ריקים – ריקים מכל מחויבות לאזרחי המדינה, לעניים, למעמד הביניים, ששמו נישא לשווא.

שלי יחימוביץ': הם יעזרו לך לשמר את השיטה הקיימת.

שלי יחימוביץ': אל דאגה, הכול בסדר.

שלי יחימוביץ': אני מאמינה ויודעת שלחלק מכם יש כוונות טובות, אבל הדרך לגיהינום החברתי והכלכלי רצופה בכוונות טובות.

שלי יחימוביץ': בתקופת הבחירות התראיין איש יש עתיד, שר המדע והטכנולוגיה בקרוב, יעקב פרי, ואמר שהוא – הוא מעמד הביניים.

שלי יחימוביץ': תרשו לי לגלות לכם, ובמיוחד לך, שר האוצר המיועד יאיר לפיד, אתה שהגדרת את עצמך כש"ס של מעמד הביניים: מי שהרוויח בשנה שעברה 2.3 מיליון שקלים על 60% משרה ובשנה הקודמת 3.7 מיליון שקלים, הוא לא מעמד הביניים.

שלי יחימוביץ': זה עמוק עמוק בתוך המאיון העליון, בואכה האלפיון.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים כמה כאלה שהשתכרו שכר כזה יש במדינה?

שלי יחימוביץ': 10,000 איש; 10,000 – שליש מנדט.

שלי יחימוביץ': חצי מהעובדים במדינה באותן שתי מדינות לשני עמים מרוויחים פחות מ-6,000 שקלים, 3 מאיות ממה שפרי הרוויח.

שלי יחימוביץ': חצי מהעובדים בישראל – מעמד הביניים.

שלי יחימוביץ': זה מעמד ביניים נמוך, אבל בואו נדבר על מעמד הביניים הגבוה, העשירון השמיני-תשיעי – 15,000 שקלים בחודש, זה פחות מעשירית ממה שפרי הרוויח.

שלי יחימוביץ': לא על שכר כל כך צורם ביחס למה שמתרחש בחברה הישראלית, על 60% משרה, אני רוצה לדבר עכשיו – בזה ובעוד הרבה פרטים נטפל ביד קשה בהמשך, אל דאגה; לא על זה אני רוצה לדבר, אלא על העיוורון, על חוסר ההתמצאות, על הניתוק ממה שקורה בחברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': מי אמר שאין שתי מדינות לשני עמים?

שלי יחימוביץ': הנה לכם – שתי מדינות לשני עמים.

שלי יחימוביץ': תנו לי לספר לכם על מעמד הביניים בישראל האמיתית.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לספר לכם על זוג אחד, אמיתי לגמרי, שלומי ויעל, אנשים אמיתיים.

שלי יחימוביץ': שלומי מורה בן 35, יעל פסיכולוגית קלינית של ילדים בת 36.

שלי יחימוביץ': יש להם שני ילדים.

שלי יחימוביץ': שניהם עובדים כאילו במשרד החינוך, כאילו באגף הרווחה בעירייה.

שלי יחימוביץ': בפועל שלומי הוא מורה קבלן, יעל עובדת של עמותה – שכר זעום, אפס ביטחון תעסוקתי, אין דמיון לשכר של עובד משרד החינוך, הלנות שכר, סכנה תמידית להפסקת התקשרות.

שלי יחימוביץ': אבל נניח, רק נניח, ששלומי ויעל היו חוזרים הביתה מיום עבודה מפרך ויודעים שהבן הגדול שלהם, עומר, שהוא בכיתה ב', נמצא במערכת חינוך טובה וחינמית – היא טובה, אבל היא לא חינמית – ונניח שיעל ושלומי היו יכולים להסתפק בביטוח הבריאות הממלכתי, שעבורו הם משלמים כל חודש דרך תלוש השכר, ונניח שהם היו יכולים לנסוע למקום עבודתם בתחבורה ציבורית נגישה, זולה, איכותית, ולא להמשיך להחזיק רכב, שזה יקר בטירוף, ונניח שהם יכלו לקנות לעצמם דירה קטנה ולא לשלם שכר דירה שמכלה כמעט את כל מה שהם מרוויחים.

שלי יחימוביץ': נצטרך רק להניח כי מול השכר הנשחק הם גם צריכים יותר ויותר לשלם מכיסם על אותם שירותי בסיס, על אותם שירותי בסיס שאתם הולכים לקצץ בהם עכשיו בתקציב הקרוב.

שלי יחימוביץ': איפה הכסף?

שלי יחימוביץ': לא אצל שלומי ויעל.

שלי יחימוביץ': לא בקרן ההשתלמות של יעל, כבשת הרש שלה, שאותה אתם מתכוונים למסות; לא במע"מ שאתם מתכוונים להטיל, שיעלה את מחיר החיתולים החד-פעמיים שהם קונים לתינוק שלהם; לא בקיצוץ האימתני שאתם מתכננים, שיחייב אותם לשלם יותר על חינוך ועל בריאות; לא בהמשך ה-outsourcing, מיקור-החוץ, שכולכם מסכימים עליו במשרדי הממשלה, שייצור עוד עובדי קבלן כמותם.

שלי יחימוביץ': הוא במקומות אחרים, שבהם אתם מסכימים כאיש אחד כולכם לא לגעת, במקומות שבהם אוצרות הטבע שלנו נבזזים בידי מעטים, ויש עוד דוגמאות רבות.

שלי יחימוביץ': אתם תלכו לשלומי ויעל, ומהם תתבעו לשאת בנטל.

שלי יחימוביץ': לא, זה לא שוויון בנטל.

שלי יחימוביץ': חשוב לי לומר שזה לא על כסף; זה על חברת מופת, זה על כלכלה הוגנת, זה על חברה צודקת, זה על חברה חזקה ומלוכדת, זה על ערכים של הוגנות והזדמנויות שוות ככל האפשר, לכל בני-האדם, בלי הבדל גזע, דת, מין, מצב סוציו-אקונומי, ימין–שמאל, יהודים–ערבים, חרדים–חילונים, נשים–גברים.

שלי יחימוביץ': זה על הזכות לחיות חיים נורמליים, שהם לא רק חיים של הישרדות; הזכות להתפרנס בכבוד; הזכות לבריאות, הזכות לחינוך ולהשכלה; הזכות למשפט צדק לעני ולעשיר; הזכות לקורת גג לראשנו; הזכות ללכת לקולנוע, לטוס לחו"ל בזול פעם בכמה שנים, לממן שיעור גיטרה לילד, משחק מחשב; הזכות לקנות גם מילקי, גם עוף וגם אבוקדו; הזכות למקרר מלא ולארוחה משפחתית שכיף להסב סביבה אל השולחן; הזכות לשקט נפשי שיאפשר לנו לתכנן את חיינו ואת חיי ילדינו ולא רק לשרוד, וגם לשגשג ולתרום לחיי התרבות והפיתוח, והקידמה והמדע, שזה תפקידם של אזרחים טובים, אבל גם תפקידה של המדינה להבטיח זאת לאזרחיה.

שלי יחימוביץ': כי הציונות מעולם לא הסתפקה בהקמת חברה, אלא באה תמיד כדי לרקום חזון ולממש אותו בדבר השאלה באיזו חברה נחיה – כן, זאת מחזון הנביאים, זאת שרוקמת שאיפה לחיי צדק ושלום, כי ציונות אמיתית היא מדינה של כולם, על-ידי כולם, למען כולם.

שלי יחימוביץ': ואתם היום מכוננים כאן ממשלה שיש בה נציגות חסרת תקדים להון הגדול מצד אחד ולמפעל ההתנחלויות מהצד השני.

שלי יחימוביץ': הממשלה הזאת, עם כל הכוונות הטובות שלה – ולרבים מכם יש כוונות טובות – זאת ממשלת הדרה, לא ממשלה של אחדות: הדרת חרדים, הדרת עניים, הדרת ערבים, הדרתם בעצם של רוב אזרחי המדינה.

שלי יחימוביץ': שוויון בנטל?

שלי יחימוביץ': שוויון בנטל הוא לא רק גיוס של כמה חרדים אולי בעוד כמה שנים, וגם זה כנראה לא יקרה.

שלי יחימוביץ': שוויון במובנו העמוק, האמיתי, היסודי – על זה אנחנו מדברים.

שלי יחימוביץ': אתם הולכים להיות ממשלה שתקבע באופן חד ואכזרי את גורלו לעתיד של כל תינוק שנולד ברגע זה לפי המקום שנולד, מינו, גזעו, צבעו, מעמדם הסוציו-אקונומי של הוריו – אם הם עניים או עשירים – משום שאין שום דבר חדש, יש רק ישן.

שלי יחימוביץ': קראתי טוב טוב את ההסכמים הקואליציוניים, שגם הם בדרך כלל לא מתממשים, אבל אפילו הבטחה אין שם, אפילו התקווה לא שם.

שלי יחימוביץ': שלושה סדרי-יום יש במדינה שלנו: כלכלי וחברתי, מדיני וביטחוני ואזרחי.

שלי יחימוביץ': תמונת הניצחון שלכם היא ממשלה בלי חרדים.

שלי יחימוביץ': מה עשיתם בזה?

שלי יחימוביץ': מה השגתם?

שלי יחימוביץ': גיוס של כמה בני ישיבות – אולי הוא יתקן את התיקון העמוק של החיים שלנו כאן?

שלי יחימוביץ': כלכלית וחברתית אתם מהלכים בדיוק באותו נתיב שיצר נתניהו, מדינית אתם ממשלת ימין לכל דבר, וסדר-יום אזרחי, זה שאולי אחרי שהשלכתם את החרדים הייתם יכולים ליצור – גם פה לא השגתם כלום.

שלי יחימוביץ': אפילו ברית זוגיות, אותה גרסה מרוככת ורפה של נישואים אזרחיים – גם את זה אין לכם.

שלי יחימוביץ': אז על מה?

שלי יחימוביץ': ספרו לנו, מה חדש?

שלי יחימוביץ': מעולם לא נראה החדש הזה כל כך ישן.

שלי יחימוביץ': ביום רביעי, אדוני ראש הממשלה, יבקר בישראל נשיא ארצות-הברית ברק אובמה.

שלי יחימוביץ': לפני 20 שנה, בטקס חתימת מסמך העקרונות הישראלי-פלסטיני, אמר ראש הממשלה המנוח, יו"ר מפלגתי, יצחק רבין, כך: "אומר לכם, הפלסטינים: נגזר עלינו לחיות במשותף על אותה כברת אדמה באותה ארץ.

שלי יחימוביץ': אנו", אמר החייל יצחק רבין, "החיילים שחזרנו משדות הקרב חמוצי בגדים מדם, אנו שראינו את בני משפחותינו וחברינו הטובים מתים לפנינו, אנו שבאנו מארץ שהורים קוברים בה את ילדיהם, אנו שלחמנו בכם, הפלסטינים, אומרים לכם היום בקול צלול: די לדמעות ולדם, די.

שלי יחימוביץ': אנו מייחלים ורוצים לפתוח פרק חדש בספר העצוב והמשותף שלנו, פרק של הכרה הדדית, פרק של שכנות טובה, פרק של יחסי כבוד, של הבנה, ידידות".

שלי יחימוביץ': אני מתקשה לראות אותך, אדוני ראש הממשלה, אומר את הדברים האלה, שיש בהם כל כך הרבה חזון, והשלמה, ופיכחון, ודרך ארוכה שעשה יצחק רבין, וויתור, ופרגמטיזם בלי רומנטיקה.

שלי יחימוביץ': אבל דבריך כאן ועכשיו היו חשובים – הקשבתי לנאום שלך – הם צפנו בתוכם הבטחה, וכנגד נתונה לך הבטחתנו: והיה, גם אם לא תגיע לאמירה הזאת של יצחק רבין, וגם אם לא תכונן שלום כולל במזרח התיכון; גם אם לא נגיע לחזון של שלום כולל שבו גוי אל גוי לא יישא חרב ולא נדע עוד מלחמה; גם סתם הסדר ביניים – גם אז, גם אם תגיע לרגע הזה, רגע אמיתי – לא נאום בר-אילן מס' 2, לא דגמון של תהליך שלום, גם לא רק הקפאת התנחלויות – לא, הסדר ביניים ערב חתימה, ותיתקל בקשיים בממשלה שהרכבת, כי אז נתונה לך הבטחתנו – ואני מבטיחה לך וחוזרת ומבטיחה מה שאמרתי לך בארבע עיניים, ואני אומרת זאת כאן מעל הדוכן: נתונה לך הבטחתנו לשקול מחדש ובכובד ראש את הצטרפותנו לממשלה כדי לאפשר לך לכונן את המהלך הזה.

שלי יחימוביץ': לפני סיום, אני רוצה לומר מילה על חברה שלי שנפטרה השבוע, חברת הכנסת מרינה סולודקין; היא הייתה חברתי מהיום הראשון שלי בכנסת.

שלי יחימוביץ': אִתה חוקקתי את החוק הראשון שלי, יחד עם השר גדעון סער, שיושב פה, חוק הזכות לעבודה בישיבה.

שלי יחימוביץ': אִתה ניהלנו את הקרב נגד תוכנית ויסקונסין, יחד עם חברים נוספים כאן, אורלי, חיים.

שלי יחימוביץ': הציבור הישראלי הוותיק פספס את מרינה.

שלי יחימוביץ': הוא הכיר אותה דרך הדמות שלה ב"ארץ נהדרת".

שלי יחימוביץ': הוא לא ידע שמדובר באישה חכמה וחריפה בצורה יוצאת דופן, עם השכלה כלכלית מרחיקת לכת, עם ראיית-מקרו היסטורית, כלכלית, פוליטית, ויחד עם המקרו היא ידעה לעזור לאלפי אנשים במצוקה עזרה אמיתית, עמוקה.

שלי יחימוביץ': דלתה הייתה פתוחה לא במובן הקלישאתי של המילה – פתוחה באמת.

שלי יחימוביץ': היא הייתה יועצת נהדרת.

שלי יחימוביץ': היה לה מחשבון קטן בראש שחישב הכול, ציבורית, מוסרית, פוליטית, ערכית, והיא ידעה את התשובה הנכונה.

שלי יחימוביץ': הפסדנו פרלמנטרית נהדרת.

שלי יחימוביץ': הדרך שבה הלכה לעולמה היא דרך עצובה מאוד.

שלי יחימוביץ': רבים מאתנו – כל מי שזכה להכיר אותה אוהב אותה, מוקיר אותה, מעריך אותה, את אומץ לבה, את יושרה, את הדרך שבה לפעמים כשנמאס לה בדיונים מייגעים להסביר כמה דבר לא צודק קורה, או כמה דבר צודק צריך לקרות, היא פשוט הייתה צועקת עם המבטא שלה: בושה, בושה.

שלי יחימוביץ': וכולנו ידענו שנחצה קו ועכשיו צריך להתעשת ולעשות משהו.

שלי יחימוביץ': יהי זכרך ברוך, מרינה.

שלי יחימוביץ': את תישארי נצורה בלבנו לתמיד, פרלמנטרית יוצאת דופן ואישה מדהימה.

שלי יחימוביץ': ולסיום: מנחם בגין המנוח אמר, בעת השבעת ממשלת אשכול ביוני 1963, בנאום אופוזיציוני, כהרגלו: "תיעלם הנקמנות והנטרנות ותקום יריבות – חריפה, אך הוגנת ומכובדת".

שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם אופוזיציה חריפה, שלא תיתן לכם מנוח ולא תאפשר לכם לפגוע במי ששלחו אותנו לייצג אותם וגם לא במי ששלחו אתכם לייצג אותם, אבל הוגנת ומכובדת; אופוזיציה עניינית, פטריוטית, לפחות לשיטתנו, כזאת שלא תהסס להתייצב לצדכם ולתמוך בכם בכל דבר צודק והגון שתבקשו לעשות.

שלי יחימוביץ': בהצלחה לכם, שרי הממשלה החדשים, בהצלחה לחברי באופוזיציה.

שלי יחימוביץ': מי ייתן ונצליח כולנו במעשי ידינו לטובת כולם, בלי הבדל גזע, דת, מין, עושר ועוני.

שלי יחימוביץ': חג פסח שמח וכשר לכל בית ישראל, חג פסחא שמח לנוצרים, חג חירות לכל אזרחי ישראל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושבת-ראש האופוזיציה המיועדת.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת והקהל מתבקשים לקום ולכבד את הנשיא ביציאתו.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון הסיעתי.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה המסדרת קבעה מסגרת דיון של שעתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבקשים מאוד להקפיד על הזמן שהוקצב לכל דובר ודוברת.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת חוטובלי, הליכוד ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש שקט.

יולי יואל אדלשטיין: ראשונת הדוברים, כפי שאמרתי, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, הליכוד – ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – נציגת יש עתיד יעל גרמן; שש דקות.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, ברכות למינוי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ציפי חוטובלי: ממשלת ישראל, הממשלה ה-33, רגע לפני שאת יוצאת לדרך – כל ממשלה והאתגרים שלה, כל ממשלה והייחודיות שלה.

ציפי חוטובלי: הממשלה ה-33 תיוחד בשני דברים בעיקר: הדבר הראשון הוא הפנים החדשות.

ציפי חוטובלי: לממשלה מצטרפים כוחות חדשים מבחוץ, שבאו והצהירו לפני הציבור שהם מביאים אתם פוליטיקה אחרת.

ציפי חוטובלי: כמי שנמצאת ארבע שנים בבית-המחוקקים אני חייבת לומר שהמקצוע שכולם כל כך אוהבים לשנוא, מקצוע הפוליטיקה, הוא מקצוע ראוי.

ציפי חוטובלי: הוא מקצוע שראוי לתת לו את הכבוד שלו.

ציפי חוטובלי: ראוי שתהיה לנו אופוזיציה טובה, ראוי שתהיה לנו ממשלה טובה, וראוי לכבד את הפוליטיקה הישנה, כי פוליטיקה במהותה היא שימוש בכוח כדי להגשים ערכים.

ציפי חוטובלי: ממשלת ישראל ה-33 הציבה לעצמה שני אתגרים מרכזיים, ואני מאוד מקווה שהיא תעמוד בהם.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, נראה שעדיין אנחנו בתוך המהומה של הצגת הממשלה.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש, כל אלה שעומדים ומדברים – אנא מכם, או לצאת החוצה או לשבת במקומכם.

ציפי חוטובלי: האתגר הראשון שיעמוד בפני הממשלה הזאת הוא אתגר השוויון בנטל.

ציפי חוטובלי: אני מאחלת לכל אלה שהתחייבו לציבור שיתרחש כאן סוף-סוף השינוי ההיסטורי ואנחנו נזכה לראות אנשים מכל המגזרים בישראל נושאים בנטל השירות בצבא הגנה לישראל.

ציפי חוטובלי: המציאות שבה 50% מתלמידי כיתות א' לא יוכלו לשרת בצבא הגנה לישראל היא מציאות בלתי נסבלת למדינה שבה אתגרי הביטחון ממשיכים ללוות אותנו גם בשנת העצמאות ה-64.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר שאם ממשלת ישראל הנוכחית תצליח בנושא הזה, היא תהיה ממשלה שתיזכר לדורות.

ציפי חוטובלי: הנושא השני, שהוא לא פחות חשוב מהנושא הראשון, הוא מערכת החינוך.

ציפי חוטובלי: יש לנו שר חינוך חדש.

ציפי חוטובלי: היה לנו שר חינוך מצוין, והגיע שר חינוך חדש שהציב לעצמו כאת

ציפי חוטובלי: גר – –

יצחק וקנין: רבותי ביציע, רבותי ביציע, תעשו את היציאה יותר מהר.

יצחק וקנין: סדרנים.

ציפי חוטובלי: – – את נושא לימודי הליבה.

ציפי חוטובלי: אני לא רואה כאן את שר החינוך, אבל אני רוצה לומר לשר החינוך הנכנס: כולם מדברים על לימודי ליבה, כולם מדברים על מתמטיקה ואנגלית.

ציפי חוטובלי: שר החינוך החדש הוא אדם שחובש כיפה לראשו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להזכיר לו שאנחנו מדינה יהודית.

ציפי חוטובלי: כדאי מאוד שבמסגרת לימודי הליבה ייכללו גם לימודי הליבה היהודית, לימודי תנ"ך והיסטוריה יהודית, שנזנחו עם השנים, איבדו מיוקרתם הציבורית, כי כאילו הדבר היחיד שחשוב הוא המבדקים הבין-לאומיים.

ציפי חוטובלי: אם באמת לשר החינוך החדש אכפת מהדרך שבה יצאו האזרחים החדשים ממערכת החינוך, חשוב מאוד שהליבה היהודית לא תהיה נפקדת מתחומי לימודי הליבה שיילמדו בבתי-הספר.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר שהחדשים שהגיעו לכאן מלאים במרץ.

ציפי חוטובלי: רואים את זה ברכבים שממלאים את החניון, רואים את זה בנוכחות במליאה.

ציפי חוטובלי: בדרך כלל מדובר בהתלהבות של מתחילים.

ציפי חוטובלי: אני מאחלת לכולם שההתלהבות הזאת תלווה אתכם ארבע שנים, שנזכה לראות את הממשלה הזאת מעבירה חוקים טובים למען האזרח ושומרת על ארץ-ישראל.

ציפי חוטובלי: אף שיש מחלוקת מדינית בין ראשי הקואליציה, אני בהחלט מקווה שראש הממשלה, לקראת ביקורו של הנשיא אובמה, ידע ויזכור שיש לו קודם כול מחויבות לציבור הבוחרים שלו לשמור על חלקת הארץ הזאת, לא להפקיר אותה לזרים.

ציפי חוטובלי: וביחד אני מאוד מקווה שנצליח להוביל לשינוי אמיתי פנימה, שרק דרכו ניתן יהיה באמת להתקדם גם מול העולם.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מתחלפים בסדר.

יצחק וקנין: אין שום בעיה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: שש דקות, אני מבין.

יצחק וקנין: רבותי, אני מכניס את המערכת לסדר.

יצחק וקנין: עד הרגע הזה, אני יודע, בתקופה של החודשיים האחרונים, זמנים לא הובאו בחשבון בכלל.

יצחק וקנין: מאחר שכרגע יש זמנים קצובים לכל דובר, אני אאפשר את הדקות של הדובר, ובמידה שיתאפשר עוד מעט אני אתן את האפשרות.

יצחק וקנין: לרשותך שש דקות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ראשית, ברצוני לברך בברכת דרך צלחה את הממשלה החדשה שהוקמה בראשותו של ראש הממשלה מר בנימין נתניהו.

מיקי לוי: אין לי ספק כי השרים הנבחרים יעשו את המרב והמיטב לעתיד לבוא.

מיקי לוי: כבר הערב, עם סיום השבעת הממשלה, מתחילה עבודה קשה עם אתגרים עצומים בתחום הכלכלי-חברתי ובתחום המדיני.

מיקי לוי: אלה עומדים לפתחה של הממשלה הנבחרת.

מיקי לוי: הציבור הישראלי אמר את דברו, אמירה ברורה, אמירה אשר הכתיבה הקמת קואליציה זו בשיתוף, בשותפות מלאה, בין הליכוד ביתנו, מפלגת יש עתיד והבית היהודי.

מיקי לוי: זוהי הכרעה דמוקרטית, וראוי כי נקבל ונכבד הכרעתו של הציבור בישראל.

מיקי לוי: כאשר מנהלים משא-ומתן, מדרך הטבע לא משיגים את מרב התוצאות ותפיסות העולם שהנך מאמין בהם.

מיקי לוי: יש צורך להתפשר.

מיקי לוי: הרכבתה של קואליציה זו היא שידוך בין השקפות עולם.

מיקי לוי: נקרתה בפנינו ההזדמנות להוביל חוזה חברתי אזרחי, לטפל אחת ולתמיד באי-שוויון בנטל, במצוקת הדיור, בהקניית לימודי ליבה לכלל תלמידי ישראל, בצמצום הפערים הבלתי-נסבלים בחברה הישראלית, וכן לנהל תהליך מדיני שיוביל בסופו לשתי מדינות לאום לנו ולשכנינו הפלסטינים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להתייחס גם לתרבות השיח בבית הזה – וחברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה האזיני לי.

מיקי לוי: כחבר כנסת חדש, סגנון הדיבור והתייחסות האישית שלך, חברת הכנסת יחימוביץ, כלפי חברי אינה ראויה ואינה מכובדת, לתפיסתי.

מיקי לוי: בימים האחרונים אני שומע אמירות בסגנון של מלחמה בממשלה, אופוזיציה לוחמת, לתקוף את משרדי השרים.

מיקי לוי: ואני רוצה לשאול אתכם: על מה אנחנו מדברים?

מיקי לוי: האם מדובר בממשלת אויב, חלילה?

יצחק וקנין: מיקי, אתה עדיין – זה היה עדין היום.

שלי יחימוביץ': – – – שזה היה נורא עדין.

יצחק וקנין: מיקי, זה היה עדין.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד את זה כמי שמנהל את הישיבה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: שלי ידידתי, אני אשמח אם יחד נצליח לשנות את הסגנון בכנסת הזאת.

שלי יחימוביץ': לא, לא.

שלי יחימוביץ': יש לנו דברים יותר חשובים לשנות – – –

מיקי לוי: הסגנון הוא תרבות שיוצאת החוצה, וכולם מסתכלים עלינו.

שלי יחימוביץ': ותאמין לי שזה סגנון ממלכתי.

נחמן שי: זו שפה פרלמנטרית.

שלי יחימוביץ': זו שפה פרלמנטרית.

מיקי לוי: אם זו שפה פרלמנטרית אני בוש ונכלם, אני אומר לכם.

קריאה: לא, לא.

שלי יחימוביץ': אל תתבייש – – –

מיקי לוי: אני, ברשותך, מבקש להמשיך.

מיקי לוי: זוהי ממשלה נבחרת שהציבור נתן בה את אמונו אך לפני שבועות מספר, ובסקרי דעת הקהל האחרונים אף הביע בה את אמונו מחדש.

מיקי לוי: אני מציע לכם, חברי לאופוזיציה, קצת יותר צניעות, קצת יותר ענווה ודרך ארץ.

מיקי לוי: גם ביקורת, לגיטימית ככל שתהיה, אפשר להעביר בצורה עניינית ומכובדת.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אינני מזלזל חלילה בתפקידה של אופוזיציה במדינה דמוקרטית, אך כחבר כנסת חדש וסגן טרי אני מבקש לשאול: האם האופוזיציה צריכה להתנגד רק לשם ההתנגדות?

מיקי לוי: האם לא היה ראוי שתנצלו את המעמד המכובד הזה לברך את הממשלה החדשה ולקוות ביחד אתנו להצלחתה למען המדינה והחברה בישראל?

מיקי לוי: הרי הממשלה הזאת רק הושבעה, רק יצאה לדרך, וכבר נשבעים שנלחמים בה כנגד כל החלטה, תהא אשר תהא.

מיקי לוי: ואני מוסיף ושואל: לוחמת?

מיקי לוי: לשם מה?

מיקי לוי: הרי ראוי שתעניקו לפחות מאה ימים של חסד, כמו שהייתם מבקשים לעצמכם.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, יותר מכול אני מרים גבה על דרכה של מפלגת העבודה.

מיקי לוי: אני רואה פה מולי חברים שמבקרים את דרכה של מפלגתי יש עתיד, אך ראוי לזכור שבממשלה הקודמת, שהייתה קיצונית וסקטוריאלית, הם היו שותפים מלאים.

מיקי לוי: לולא פירק אהוד ברק ביוזמתו את מפלגת העבודה, הם היו יושבים במפלגה זו עד עצם היום הזה.

מיקי לוי: לעומתכם, אנחנו נכנסים לממשלה כשותפים מרכזיים ומשפיעים, אחרי שניהלנו משא-ומתן ארוך ומכובד על העקרונות וההבטחות שלנו לבוחרים ששלחו אותנו לכאן; לעומתכם, אנחנו קבענו את הסדר של הממשלה ולא נגררנו אחריו; לעומת הממשלה שאתם ישבתם בה, שמנתה עם הצטרפות

מיקי לוי: כם 39 שרים וסגני שרים – חלקם ללא תיק ומשרד – אנחנו נלחמים לצמצם משמעותית את גודל הממשלה.

מיקי לוי: זאת ועוד, בהסכם הקואליציוני שאתם כה מרבים לצטט ממנו מובטח כי במסגרת השינויים בשיטת הממשל יתוקן החוק כך שהממשלה הבאה תמנה 18 שרים בלבד.

מיקי לוי: בסיום דברי, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר כמה מילים על משרד הרווחה, שאני קורא לו המשרד לביטחון חברתי, שבו יש לי הכבוד לכהן לצדו של ידידי שר הרווחה והשירותים החברתיים המיועד חבר הכנסת מאיר כהן.

מיקי לוי: מי שמכיר את מאיר יודע שנושאי הרווחה הם חלק בלתי נפרד מסדר-יומו, עוד הרבה לפני שהצטרף ליש עתיד.

מיקי לוי: גם אני לא נולדתי עם כפית של זהב בפי, והנושאים הללו אינם זרים לי.

מיקי לוי: אני, אדוני היושב-ראש, בא משם.

מיקי לוי: ולכן, על אף המציאות הכלכלית הקשה שבה אנו מצויים והצורך להתמודד עם גירעון עצום שירשנו, אין לי ספק שבהנהגתו של שר הרווחה המיועד נהפוך את משרד הרווחה לאחד המשרדים היותר-דומיננטיים בשנים הקרובות.

מיקי לוי: בהזדמנות זו אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לאחל לכולנו חג חירות שמח.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל, לרשותך ארבע דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש היוצא, חברי – – –

ראובן ריבלין: כבר יצאתי, אדוני.

איתן כבל: מותר לי, אדוני היושב-ראש לשעבר, לומר באהבה: אני אוהב אותך.

איתן כבל: עשית פה עבודה מדהימה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, ומגיעה לך מילה טובה.

איתן כבל: ככה, כולם היה להם ככה קצת קשה, אז – לי לא לקשה להגיד לך את זה.

איתן כבל: אוקיי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה היוצא, הייתי אומר, איזו באסה, גם הנכנס, כי – הייתי רוצה לחשוב שאולי אנחנו מקבלים כאן איזו ממשלה אחרת, כיוונים אחרים, דרך אחרת.

איתן כבל: אבל למרות זאת, זה יום חגיגי, ואני בכל זאת אומר לממשלה הזאת בהצלחה, ואני אומר זאת מכל הלב, ולא רק עקב הקלישאה, או מתוך הקלישאה, שזאת ממשלה של כולנו.

איתן כבל: בסופו של עניין חשוב לומר גם את המילה הטובה בעניין הזה.

איתן כבל: השרות והשרים החדשים, או בממשלה היום נקרא להם אחי ואחיותי, היום הזה הוא שלכם, ואני באמת לא רוצה לקלקל את מצב הרוח, אלא לחדד כמה נקודות, בוודאי אחרי הנאום של יושבת-ראש האופוזיציה, שדיברה בשפה מאוד ברורה וחד-משמעית, ובעצם התוותה את הדרך – לאן הדברים הולכים כאן בזמן הקרוב.

איתן כבל: חבל שיאיר לפיד יצא.

יאיר לפיד: אני פה.

איתן כבל: אתה פה?

איתן כבל: אז סליחה, לא ראיתיך, אני מתנצל.

איתן כבל: הממשלה הזאת, אדוני, נעטפה בעטיפת צלופן זוהרת ומרשרשת.

איתן כבל: העטיפה הזאת כללה הרבה אמירות – ואני אומר את זה לך, השר, שר האוצר לעתיד – הרבה אמירות של: אחי, אחינו, פוליטיקה אחרת, פוליטיקה חדשה; ובתוך כל זה, חשוב לי לומר לך, נגמרו המילים.

איתן כבל: מילה היא מילה, נגמרה המילה, מתחילים לעבוד על המילים, וזה מבחן גדול, גדול מאוד, פה, בבית הזה.

איתן כבל: זה לא רק עניין של לבוא ולחשוב שכל מה שהיה עד עכשיו זה הסיפור האמיתי – עוד לא התחלנו, אדוני היושב-ראש; המשימות העומדות לפנינו הן עצומות, גדולות, כי כשאנחנו מדברים על ממשלה אחרת, ובסופו של עניין אנחנו מוצאים את עצמנו כמעט – עם ממשלה שיש בה קרוב ל-30 שרים וסגני שרים, איך להתייחס לזה – כדיבור הישן או הדיבור החדש?

איתן כבל: כשאומרים: נקים את הכול ונעשה את הכול החל בקדנציה הבאה, נו באמת, אני אומר לך, יאיר, מכל הלב, כבר מעכשיו סובבו אותך?

יעקב מרגי: מה שרואים פה לא רואים משם.

איתן כבל: סליחה, לא, אני אומר את זה בהן צדק, אתה יכול באמת לצחוק, יאיר, כי ככה זה מתחיל – אתה מתחיל גבוה גבוה, והקרב הוא קשה, כי אם יש מבחן שלא הזכרתם אותו אפילו פעם אחת, זה הנושא המדיני.

מאיר שטרית: תצעק, תצעק, אנחנו שומעים גם פה.

איתן כבל: הפלסטינים לא נעלמו מפה, הם כאן, והם פה, והמשברים עוד יהיו לפנינו.

איתן כבל: אז עכשיו הטרנד הוא לדבר סביב נושאים חברתיים, ואני בעד, אבל לא להזכיר כמעט במילה את הנושא אולי המרכזי שאתו נצטרך להתמודד, בכל הכבוד לבנט, עמדותיו ברורות וידועות, אמירותיו חדות, הייתי באמת מצפה שהמפלגה השנייה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כבל, אני מוסיף לך עוד דקה, אבל תסיים בדקה הזאת.

איתן כבל: אני אסיים.

איתן כבל: אומר לך, שטרית, בחייך, מה, אתה כבר עושה לו העברת תיק?

איתן כבל: תן לו להקשיב.

מאיר שטרית: כבר גמרת מהזמן שלך, מה – – – לדבר, לא לדבר?

איתן כבל: פוליטיקה חדשה, שטרית.

מאיר שטרית: תדבר – – –

איתן כבל: סליחה, אתה מפריע לי, שטרית.

מאיר שטרית: אני לא מפריע.

איתן כבל: מאיר, אני מבקש ממך, אפילו כחבר.

יצחק וקנין: כחבר הוא מאפשר.

איתן כבל: נו, באמת.

מאיר שטרית: איתן, באלימות – – –

איתן כבל: לכן אומר לכם, חברי חברי הכנסת, לסיום, אני באמת באמת באמת מאחל לכם הצלחה, מכל הלב מאחל הצלחה לממשלה, אבל תזכרו, אנחנו נהיה פה אופוזיציה לוחמת, שלא נוותר, שטרית, על כלום, לא כמו האופוזיציה הרופסת שאתם הייתם בפעם הקודמת.

איתן כבל: אני מתחייב שאנחנו נעשה את עבודתנו נאמנה כשליחי אמת של הציבור, כדי שגם אתם תעשו את שליחותכם באופן נאמן.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

רוברט אילטוב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, יואיל כבודו לשבת, ואם יש איזה קריאות ביניים, בישיבה לעשות אותן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חבר הכנסת אלי ישי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורבך, שבע דקות לרשותך.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כולם מאחלים לנו כאן הצלחה, ועוד מכל הלב, איתן כבל – מכל הלב – על זה אמרתי פעם למישהו: אני מאחל לך הצלחה וצופה לך כישלון.

איתן כבל: נשמה שלי, אתה חבר שלי.

אורי אורבך: לא, לא, בסדר, להפך.

איתן כבל: אם הייתי גמלאי ותיק שלך כבר הייתי מקבל התקף לב.

אורי אורבך: אני מאחל לך שתהיה גמלאי.

אורי אורבך: אדוני יושב-ראש הכנסת היוצא חבר הכנסת רובי ריבלין, יש משפט במקורותינו שאומר: כשם שקיבלתי שכר על הדרישה כך אקבל שכר על הפרישה.

אורי אורבך: בהקשר אחר.

אורי אורבך: אדוני, לא רק כביטוי, כלומר גם על הדרך שבה הפעלת את הכנסת והנהגת אותה, וגם על הדרך שבה עזבת את תפקידך – – –

בנימין בן-אליעזר: אתה גם מייצג את הגמלאים.

אורי אורבך: עוד נכונו לו עלילות אבל.

אורי אורבך: – – – גם על הדרך שבה הנהגת את הכנסת, וגם על הדרך שבה עזבת את תפקידך, בהחלט אנחנו מודים לך, ורואים בזה אות ומופת.

אורי אורבך: הממשלה הנכנסת, בשעה טובה, קוראים לה רבים פה בין חברי הקואליציה החדשה "ממשלת ההזדמנות".

אורי אורבך: אחת ההזדמנויות שאני מקווה שתמוצינה זה השבת הציונות הדתית המאורגנת ואוהביה הרבים למרכז הזירה הפוליטית, בזכות הכוח הפוליטי שהבוחרים והקדוש-ברוך-הוא העניקו לנו בבחירות האחרונות.

אורי אורבך: אני מקווה שמה שראינו בחודש האחרון, כן, בעמדת המגשר והמפשר בתוך הקואליציה, יהיה נכון גם בחברה ובציבוריות הישראלית – בין חילונים ובין חרדים, וגם בתוכנו.

אורי אורבך: אני לא משתמש הרבה במילה "אחי", כל אחד וסגנונו, אבל, ידידי החרדים, אל תמהרו לכנות בכינויי גנאי את הממשלה הזאת, עם כל ה"יהודי לא מגרש יהודי", וכל היבבה המופרזת הזאת; יש אופוזיציה ויש קואליציה, לפעמים אתם תהיו בקואליציה ואנחנו נהיה באופוזיציה, ולהפך.

אורי אורבך: לא כל דבר זה הליכה לגולה, לא כל דבר זה חורבן, לא כל דבר זה ממשלת זדון.

אורי אורבך: יש מחירים לא רק למעשים הפוליטיים, יש מחיר גם להתבטאויות פוליטיות קיצוניות, כשחברה שלמה חרדית יקרה משוסה על-ידיכם כדי להגיד שמי-יודע-מה-קרה.

אורי אורבך: אז אני לא רוצה לומר בפטרונות – אנחנו נדאג לכם, ואנחנו נעשה; אתם ילדים מספיק גדולים, אזרחים שווים במדינת ישראל.

אורי אורבך: אני מבטיח שאנחנו, ככל שבאחריותנו, ננהג בהגינות ובכבוד לכלל אזרחי המדינה, וגם לחברינו החרדים – וגם לאוכלוסייה החרדית, שיש לנו הרבה מאוד, כחברה, מה ללמוד מהדברים המצוינים שבה.

אורי אורבך: התפקיד שלנו בממשלה הקרובה הזאת, תפקידה של הציונות הדתית המאורגנת, של הבית היהודי, יבוא לביטוי בכמה תחומים מרכזיים.

אורי אורבך: בתחום הדיור והשיכון, שהביטוי שלו הוא הורדת המחירים, אבל גם בהחלט בבניית ארצנו למרחביה, בצד הזה של הקו הירוק ובצד הזה של הקו הירוק; בהורדת מחירים שתקל גם על צעירים וגם על מבוגרים לחיות; בשינוי משמעותי מאוד של שירותי הדת.

אורי אורבך: זה לא שהכול רע בשירותי הדת, ידידי חברי הכנסת החרדים.

אורי אורבך: שירותי הדת היו במידה רבה ושנים רבות בשליטה של הממסד החרדי, ויש דברים טובים.

אורי אורבך: אבל אנחנו חושבים שיש מה לתקן בכיוון הממלכתי של שירותי הדת, לא רק בשירותים עצמם, הפיזיים, שאדם מקבל כמו שהוא מקבל בכל משרד ממשלתי אחר.

אורי אורבך: יש מחלוקת בינינו לבין החרדים בתפיסה שלנו את מקומה של הדת במדינת ישראל; מדיניות הלכתית ולא רק פסיקת הלכה ליחיד, בסוגיות של גיור, בסוגיות של נישואין וגירושין, בסוגיות של כשרות, בסוגיות של שבת, ואנחנו מקווים שבמובן הזה אנחנו נצליח להחזיר עטרה ליושנה.

אורי אורבך: ובצד העניין הזה ובצד הדברים הכלכליים שהזכרתי, יש גם האחריות העתידית שלי – הטיפול באזרחים הוותיקים.

אורי אורבך: אני מודה שאני לא משתגע על המילה "גמלאים", אף שהיא מאוד מקובלת, כי כשאומרים על אדם "גמלאי", זה כמו שאומרים על אדם-אזרח שהוא נישום.

יצחק וקנין: אורי, לפחות יש קטע שאני רגוע בו.

אורי אורבך: אה?

יצחק וקנין: יש קטע שאני רגוע בו.

אורי אורבך: כן, בהחלט.

אורי אורבך: גמלאי זה ההקשר התעסוקתי, בן-אדם עבד ועכשיו הוא מקבל גמלה, וכשדנים בזכויות שלו הוא גמלאי.

אורי אורבך: אבל חוץ מזה שהוא מקבל גמלה, יש לו פנאי, יש לו תרבות, יש לו הורים מזדקנים או הולכים לעולמם, יש לו ילדים, ברוך השם, שמתבגרים.

אורי אורבך: זה עולם שלם שאיננו רק עולם של גמלאות.

אורי אורבך: כמו שאדם שמשלם מס הכנסה הוא לא רק נישום, הוא חוץ מזה אזרח, בעל משפחה.

אורי אורבך: ולכן גם בסוגיה החברתית הזו, החשובה הזו, הייעודית כל כך, של היחס למבוגרים – מפחדים להגיד את המילה "זקנים".

אורי אורבך: בחברה הדתית והחרדית, זקן – זה קנה חוכמה.

יצחק וקנין: זקן – זה שקנה חוכמה.

אורי אורבך: נכון, יש כבוד לזקנים.

אורי אורבך: בכל מקום יש כבוד לזקנים, אבל מפחדים מהמילה כי "העולם שייך לצעירים".

אורי אורבך: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, העולם לא שייך רק לצעירים.

אורי אורבך: הוא שייך גם לצעירים.

אורי אורבך: אבל כשאתה צעיר אתה בטוח שהעולם שייך רק לך.

אורי אורבך: ואנחנו נפעל בכל המשרדים שיהיו באחריותנו, ואני מקווה להשפיע גם על הממשלה, שהעולם הוא של כולם, ואתה צריך לדעת מאיפה באת ולאן אתה הולך, ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון.

אורי אורבך: ואני חושב שיש פה הזדמנות אדירה להשפיע בתחומים היקרים האלה כל כך, החשובים כל כך, לא של חמלה כמו שמרבים לדבר פה, אלא של זכויות.

אורי אורבך: לאזרחים במדינת ישראל יש זכויות.

אורי אורבך: חמלה זה תוספת לאנשים שהזכויות לא מספקות את כל צורכיהם.

אורי אורבך: אבל מדינה של זכויות לחלש, ולאזרח, ולמשרת, וללומד, וכל אזרח ואזרח במדינה.

אורי אורבך: אני רוצה לברך את הממשלה הנכנסת, את ראש הממשלה הנכנס, את ידידי השרים העתידיים, את חברי הקואליציה, ואת חברי האופוזיציה כולם – שתהיה לנו יריבות הוגנת לחברי באופוזיציה, שותפות מלאה עם חברינו בקואליציה; שנזכור שכולנו פה חברים בבית הזה לטובתה ולתועלתה של מדינת ישראל, שנזכור שאחרי התגרה והקטטה המילולית צריך לנהל פה חברה ומדינה, ודברים שאתה אומר עכשיו, עלול אתה מחר להצטער עליהם, ולכן אולי מוטב שחלק מהדברים, בעיקר הגסים והבוטים – לוותר עליהם.

יצחק וקנין: על זה נאמר "חכמים, היזהרו בדבריכם".

אורי אורבך: "חכמים, היזהרו בדבריכם", קל וחומר לגבי אנשים שאינם חכמים.

אורי אורבך: הבעיה היא שאלה שאינם חכמים, לכן הם לא חכמים, כי הם לא נזהרים.

אורי אורבך: אבל הבית הזה מלא חכמים ודברי חוכמה, ואני מאחל לכולם שתהיה לנו קדנציה מוצלחת, ממשלה טובה, אופוזיציה מצוינת, והכול יבוא על מקומו בשלום לתועלת החברה כולה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלי ישי, ולאחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מטבע הדברים, כינוס הכנסת, הצגת הממשלה, זה יום חגיגי לשרים החדשים, חדשים גם ישנים, גם חדשים לגמרי וגם חדשים-ישנים, ולעם ישראל כולו.

אליהו ישי: אז בהחלט, ברכות לשרים, גם החדשים וגם הישנים, ולממשלה, ובסופו של דבר כל אחד מאזרחי מדינת ישראל מתפלל ומקווה שאכן באמת תהיה ממשלה שתקבל החלטות נכונות בתחום הביטחוני, החברתי, המדיני, הכלכלי.

אליהו ישי: במיוחד מה שעומד על הפרק בהיבט החברתי-כלכלי.

אליהו ישי: אני מרגיש היום שאני יודע לקראת מה הממשלה הולכת וכנסת ישראל מתכוונת, והקואליציה, לגבי התקציב, לבי נחמץ.

אליהו ישי: אני זוכר היטב את הקיצוצים שהצלחנו למנוע, וגזירות קשות ורבות שהצלחנו לבלום.

אליהו ישי: נכון, לא הכול, צריך גם להתפשר ולראות מה אפשר, מה אי-אפשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר שטרית, אנא ממך.

אליהו ישי: אבל כשאני רואה כ-19 מיליארד שקל, ויש לי ניסיון לא קטן, לא מעט שנים, בממשלות ישראל, ואני מנסה לראות מהיכן יקצצו 19 מיליארד שקל.

אליהו ישי: כמה בביטחון?

אליהו ישי: כמה בשכבות החלשות?

אליהו ישי: מה יעלה בגורלן של שכבות הביניים שכל כך הרבה דיברו בחשיבותן ובצורך לסייע להן?

אליהו ישי: למי שלא יודע, לפעמים, סטטיסטית, שקל אחד או שניים מורידים אדם משכבות הביניים אל מתחת לקו העוני.

אליהו ישי: על-פי הקיצוצים שמתוכננים, על-פי הגזירות שהממשלה אמורה לאשר, אלה יהיו גזירות קשות, הרבה אכזריות, פגיעה קשה מאוד בשכבות הביניים, עשרות ומאות אלפי איש ירדו אל מתחת לקו העוני, מאות אלפי נפשות שכבר נמצאות מתחת לקו העוני יגיעו לחרפת רעב.

אליהו ישי: אז ביום החגיגי הזה לא נקלקל לגמרי את כל האווירה, אני מניח שעוד יהיה הרבה זמן והרבה דיונים על התקציב, ופה נאמר ונחשוף את כל הגזירות אחת לאחת.

אליהו ישי: ואני מאוד מקווה שחברי הקואליציה שנבחרו זה עתה יהיו דבקים במצע, בקמפיין הבחירות, לפחות בחלק.

אליהו ישי: אני תמיד אומר, "אין אדם נפטר מן העולם וחצי תאוותו בידו".

אליהו ישי: אין אדם, אין מפלגה, אין פוליטיקאי שנכנס לקואליציה, מסיים קדנציה, וחצי תאוותו בידו.

אליהו ישי: אנחנו מבינים לקראת מה זה הולך.

אליהו ישי: לבנו עם השכבות החלשות.

אליהו ישי: אני באתי משם, אני מכיר את זה היטב, לא מספרים ולא מסטטיסטיקה, אלא ממציאות חיים.

אליהו ישי: נלחמתי, נאבקתי, כל תקופת עבודתי בכנסת ובממשלה, ועוד אמשיך להיאבק ולהילחם לטובת השכבות החלשות ולהיות להן לפה.

אליהו ישי: בפרט שבעוד ימים ספורים נשב בליל הסדר ונחוג כולנו ביחד, חילונים, דתיים, ספרדים, אשכנזים, עולים, ותיקים, כולנו ביחד בליל הסדר, לא מדירים אף אחד.

אליהו ישי: גם בכל הקושיות שיש, וגם לגבי חכם, תם, רשע ושאינו יודע לשאול, כולם יושבים ליד אותו שולחן.

אליהו ישי: ולכן בליל הסדר הזה כשנשב כולנו ונחוג את החג, חג החירות, נתבונן ונאמר:

אליהו ישי: האם באמת כולם עם לב נקי בהקמת הקואליציה, בלי הדרת חרדים, בלי הדרת שכבות חלשות?

אליהו ישי: האם "כל דכפין ייתי ויכול"?

אליהו ישי: האם כל אחד ואחד יהיו לו הכסף והיכולות בליל הסדר הבא לקיים את החג?

אליהו ישי: האם הקיצוצים שאמורים להיות בתקופה הקרובה ימנעו מרבבות וממאות אלפי בית ישראל ויקשו עליהם לא רק את ליל הסדר הבא, אלא את השבתות הבאות ואת החגים, את מועדי ישראל ואת חיי היום-יום?

אליהו ישי: לכן, לצד הברכות לממשלה החדשה, שכולנו תפילה וממש כולנו תפילה – כי אני זוכר שהייתי גם בקואליציה ושמעתי את הדיונים לכאן ולכאן – כולנו באמת תפילה שאכן הממשלה תצליח לטובת עם ישראל, במיוחד באתגרים הביטחוניים שאני מכיר אותם היטב – מורכבים מאוד; בנושאים המדיניים – מסובכים עד מאוד; בנושאים החברתיים והכלכליים, שזה ממש בהחלטת ממשלת ישראל וכנסת ישראל, קשים, וכואבים ואכזריים, ממה שאני לפחות, בלא מעט שנים שהייתי פה – נער הייתי וגם כמעט זקנתי – לא ראיתי תקציב כל כך קשה ואכזרי.

אליהו ישי: למרות האמירות על המצב בעולם והמצב הגלובלי, כולנו מכירים שיש גם אופציות אחרות, אם רק רוצים.

אליהו ישי: האם פה תהיה מדיניות עם חמלה, או מדיניות עם רוע ואכזריות כלפי השכבות החלשות?

אליהו ישי: אנחנו נהיה פה; נהיה פה, חברי חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה כאחת.

אליהו ישי: נהיה אופוזיציה לוחמת, ללא פשרות.

אליהו ישי: נהיה הפה לאלה שזועקים ואין להם מה לאכול, לאלה משכבות הביניים שהם כבר או-טו-טו מתחת לקו העוני, לצערי הרב, עם התקציב שיהיה.

אליהו ישי: נהיה לפה לכל אלה שזקוקים לסיוע ולעזרה שלנו.

אליהו ישי: נעשה הכול על מנת לצמצם ככל שרק ניתן.

אליהו ישי: נעשה הכול על מנת לסייע ולעזור לאותם אנשים שבחרו, שבחרו בממשלה ובמפלגות שנמצאות פה, אבל לא התכוונו לממשלה שפוגעת פגיעה כל כך קשה ואכזרית כפי שזה יבוא, לצערי הרב, לידי ביטוי, והלוואי שאני טועה, אבל זה לא מה שאני רואה.

אליהו ישי: אני שוב מאחל הצלחה לבית, לעם ישראל ולממשלה.

אליהו ישי: אני תפילה שאכן באמת הם יעמדו באתגרים, ואנחנו נהיה פה לסייע ולבלום, ככל שרק ניתן, את הדברים הקשים שהחברה בישראל לא תוכל לסבול.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלי ישי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת ליצמן, חמש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דבר ראשון אני רוצה להגיד לכם, תודה רבה שנותנים לי אפשרות להופיע ולדבר כאן במליאת הכנסת אף שאני חובש כיפה ויש לי זקן.

יעקב ליצמן: אפילו לבשתי כובע היום – ואתם לא מחרימים אותי.

יעקב ליצמן: אבל יבוא יום, לפי הממשלה הנוכחית, שגם כאן לא ייתנו לנו לדבר ולהיבחר – לפי כל מה שקורה היום, שאפשר להחרים ואף אחד לא מדבר כלום.

יעקב ליצמן: נציגי יהדות התורה, אנחנו, נהיה כאן לפה לכולם, שליחים נאמנים למנוע משונאי דת, מה שקורה כאן, לבצע את זממם.

יעקב ליצמן: לראשונה בישראל, בעם היהודי, קמה ממשלה בישראל ומכריזה: לא ליהודים חרדים, לא לדת ישראל, לא לעולם התורה, לא לבני ישיבות, לא למשפחות ברוכות ילדים, לא לשמירת מצוות, לא להלכה, לא לרבנים גדולי ישראל.

יעקב ליצמן: אכן זו בושה וחרפה.

יעקב ליצמן: מה הממשלה אומרת?

יעקב ליצמן: כן להחרמה, כן לשנאת האחר, כן למחלוקת וקיטוב, כן לקרע בעם.

יעקב ליצמן: ואני חייב להעיר היום, שמעתי את היושב-ראש לפיד, השר המיועד, שאמר היום בפנייה דרמטית לציבור החרדי: אל תדאגו, אנחנו נדאג לכם.

יעקב ליצמן: תעזבו את העסקנים, אנחנו נלך מעל ראשיהם.

יעקב ליצמן: אנחנו נדאג לכם.

יעקב ליצמן: זה אותו לפיד ששנים עשה הסתה במימון ממשלתי בטלוויזיה נגד הציבור החרדי.

יעקב ליצמן: זה אותו לפיד שהוא – בהסכם עצמו נאמר: לא לחרדים, לא רוצים אותם.

יעקב ליצמן: הוא עשה את הכול.

יעקב ליצמן: אותו לפיד, שפתאום דואג לציבור החרדי.

יעקב ליצמן: ואני רוצה להגיד לכם משל איך זה נראה כלפי חוץ.

יעקב ליצמן: תתארו לעצמכם, רבותי, אם הייתה קמה ממשלה ואחמד טיבי היה אומר: אני דואג להתנחלויות.

זהבה גלאון: למי הוא דואג?

יעקב ליצמן: להתנחלויות.

יעקב ליצמן: זה אותם פנים.

יעקב ליצמן: בן-אדם שעבד עם הסתה נגדנו, בן-אדם שעבד כל הזמן נגד כולם, מחרים אותנו, והוא אומר: אני אדאג לכם.

יעקב ליצמן: והכי גרוע זה השותף שלו, שהוא הסכים להחרמה.

ג'מאל זחאלקה: מי זה השותף שלו?

יעקב ליצמן: בנט.

יעקב ליצמן: אמרתי.

יעקב ליצמן: אין בושה כאן.

זהבה גלאון: אדוני לא היה ברור, פשוט.

יעקב ליצמן: מה?

זהבה גלאון: לא היית ברור, פשוט.

יעקב ליצמן: ואם היה לי ספק עוד אם הם אמרו את זה, בא רואה-חשבון משה ליאון.

יעקב ליצמן: הוא אומר בכלי התקשורת – שמעתי אותו כשהוא אמר – לפיד אמר:

יעקב ליצמן: אנחנו לא רוצים לשבת עם החרדים.

יעקב ליצמן: ולא רק הוא אמר את זה, גם הבית היהודי אמר את זה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הסיעה לא נמצא כאן.

יעקב ליצמן: מה?

ראובן ריבלין: לא נמצא פה שר – – –

יצחק וקנין: יש שרים לשעבר, כנראה.

יעקב ליצמן: לא, אז אני באמת חושב שצריך להיות שר, אבל אין שר.

מוחמד ברכה: יש סגן שר על הדוכן.

יעקב ליצמן: הוא כבר לא סגן שר.

יעקב ליצמן: כן סגן שר?

יעקב ליצמן: לא יודע.

יעקב ליצמן: כן, עדיין כן.

זהבה גלאון: אתה עדיין סגן שר.

ישראל אייכלר: רגע, הממשלה מחרימה חבר כנסת חרדי?

יצחק וקנין: מזכירות הכנסת, נא לדאוג שיהיה כאן שר בשעת הדיון בהצגת הממשלה.

יעקב ליצמן: אולי אפשר להביא את בני בגין, לא?

ראובן ריבלין: זה לא לכבודה של הכנסת.

יצחק וקנין: נכנס כרגע.

יצחק וקנין: השר יעקב מרגי, אתה עדיין שר.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: – – – סליחה.

יצחק וקנין: אתה עדיין שר.

יעקב ליצמן: לא, צריך להביא שר שלא זורקים אותו.

יעקב ליצמן: לא, אי-אפשר להביא שר שזרקו אותו.

ישראל אייכלר: הממשלה איננה ראויה לשמוע – – –

יעקב ליצמן: זה לא על חשבוני, אדוני.

יצחק וקנין: זה לא על חשבונך, אוקיי.

יצחק וקנין: אם תצטרך עוד דקה אני אוסיף לך אותה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אופוזיציה זה לא עונש.

יעקב ליצמן: לא קרה כלום.

יעקב ליצמן: היינו כבר, ולפעמים הצלחנו באופוזיציה עוד יותר מאשר הצלחנו בקואליציה.

ראובן ריבלין: לפעמים קואליציה זה עונש.

יעקב ליצמן: מה?

ראובן ריבלין: לפעמים קואליציה זה עונש.

יעקב ליצמן: בדרך כלל הצבעות בקואליציה זה עונש, כי אנחנו צריכים להצביע ברוב הדברים כשאנחנו לא מאמינים בהם.

יעקב ליצמן: בהחלט כן.

זהבה גלאון: תמיד יש הנאות קטנות בחיים.

יעקב ליצמן: מה?

זהבה גלאון: תמיד יש הנאות קטנות בחיים.

יעקב ליצמן: לא שומעים אותך.

זהבה גלאון: אני אומרת שיש הנאות קטנות אחרות.

יעקב ליצמן: הנאות על מה?

זהבה גלאון: למה כולם רוצים להיות שרים?

יעקב ליצמן: אני לא.

יעקב ליצמן: אני הייתי סגן שר, קודם כול, וב.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך דבר אחד: אני לא בוכה לרגע אחד.

יעקב ליצמן: אני השר הראשון 20, 30 שנה – אני לא יודע – 40 שנה, שהייתי ארבע שנים שלמות בתפקידי.

יעקב ליצמן: שנים לא היה דבר כזה.

יעקב ליצמן: ותתפלאו לשמוע, כל החיסרון שלי – שיש לי זקן ופאות.

יעקב ליצמן: כי בתפקידי – תראו מה ב"הארץ" ובכל העיתונים, איך משבחים אותי.

יעקב ליצמן: אז מה הבעיה שלי?

יעקב ליצמן: שאני לובש ככה.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאם הייתי מוריד, חלילה וחס, את הזקן, הוא היה מסכים לשבת אתי.

יעקב ליצמן: כל הבעיה, שאני דתי.

יעקב ליצמן: לא מתאים לו להיות אצל הנשיא עם בן-אדם עם זקן ופאות.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה להסביר לכם עוד דבר.

יעקב ליצמן: אם אתם חושבים לרגע אחד שהיה משא-ומתן אתנו על הנטל – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן, על מנת שאני לא איחשד שאני עושה איזה משהו שונה כלפיך, אני מוסיף לך עוד דקה.

יעקב ליצמן: שתי דקות, שתי דקות.

משה גפני: הוא אומר עכשיו משהו חשוב.

יעקב ליצמן: לא, לא, שתי דקות.

יעקב ליצמן: אם אתם חושבים לרגע אחד שניהלו אתנו משא-ומתן על נטל – לא מיניה ולא מקצתיה.

יעקב ליצמן: לא דיברו.

יעקב ליצמן: התחילו לדבר והחרימו אותו מייד.

יעקב ליצמן: לא דיברו אתנו, לא ישבו למשא-ומתן.

יעקב ליצמן: איזה סיפורים?

יעקב ליצמן: על מה מדברים?

יעקב ליצמן: אנחנו ישבנו.

יעקב ליצמן: אני והרב פרוש והרב גפני ישבנו בצוות המשא-ומתן.

יעקב ליצמן: שבועות לא שמענו מהם.

יעקב ליצמן: וזה לא מפריע לי, רק אל תעבדו על כולם.

יעקב ליצמן: אל תגידו סיפור על נטל.

יעקב ליצמן: לא דיברו על נטל; דיברו להחרים יהודי חרדי, לא פחות ולא יותר.

יעקב ליצמן: צריך לשנן את זה בראש.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר אחד.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לאדון בנט – הוא לא יודע מי השותף שלו.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד את זה בעיקר לאלה שיושבים ביישובים.

יעקב ליצמן: מה יאיר לפיד אמר על בנט בפייסבוק שלו?

יעקב ליצמן: אני מצטט.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יעקב ליצמן: לא, תן לי עוד דקה.

יעקב ליצמן: עוד דקה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני, אתה עוקב בפייסבוק?

יעקב ליצמן: לא, אין לי.

יצחק וקנין: אני מבקש, חבר הכנסת זחאלקה, הוא אחרי – חבר הכנסת זחאלקה, הוא אחרי הזמן.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים את הנאום.

יעקב ליצמן: הוא אמר ככה: "נפתלי" – זה בתאריך 14 בינואר 2013.

יעקב ליצמן: הוא אומר: "נפתלי, הפכתם את ההתנחלויות ביהודה ושומרון לסקטור סחטני שלוקח את כספו של מעמד הביניים רק כי הוא יכול".

יעקב ליצמן: כן, מילה במילה.

יעקב ליצמן: לא נגעתי.

יעקב ליצמן: כך הוא אומר.

יעקב ליצמן: כך הוא אומר.

יעקב ליצמן: "אתם סחטנים" – הוא אומר על בנט.

יעקב ליצמן: הוא עונה על ניצול פוליטי, הוא אומר כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: "האם המיליארדים שהולכים על כבישים חדשים להתנחלויות מבודדות מחוץ לגושי היישובים זה לא חלק מהבעיה?

יעקב ליצמן: " אני מצטט הכול – מה שלפיד אומר על המתנחלים.

יצחק וקנין: הוא לא התכוון.

יעקב ליצמן: הוא לא מתכוון.

יעקב ליצמן: אני מקווה שהוא לא מתכוון גם לכל מה שהוא אמר.

יעקב ליצמן: רק לנו הוא מתכוון כל הזמן.

יעקב ליצמן: יש לי עוד הרבה, אדוני, שאני פשוט לא יכול לגמור.

יעקב ליצמן: אני רק רוצה דבר אחד: שהמתיישבים יבינו עם מי יש להם עסק כאן.

יעקב ליצמן: זה היום – אנחנו לפני חודשיים – הוא יכול בתוך חודשיים – – –

יצחק וקנין: תודה.

יעקב ליצמן: אני גומר, אני גומר.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יעקב ליצמן: אני גומר.

יעקב ליצמן: בעזרת השם, אנחנו נזכה לפריחה בעולם התורה.

יעקב ליצמן: לא יעזור – יחרימו, לא יחרימו, נטל שמטל, לא יעזור.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מתגייס.

יעקב ליצמן: שלא יספרו לנו סיפורים.

יעקב ליצמן: ואנחנו מתנגדים לכל פשרה.

יעקב ליצמן: שלא יטעו בנו.

יעקב ליצמן: לנו ולרבנים, לא יעזור לכם, לאף אחד.

יעקב ליצמן: אמר אורי אורבך – לב.

יעקב ליצמן: אתם יודעים שיש פסוק: "רבות מחשבות בלב איש ועצת ה' היא תקום".

יעקב ליצמן: "רבות מחשבות בלב" זה ראשי תיבות לפיד-בנט.

יעקב ליצמן: "עצת ה' היא תקום".

יעקב ליצמן: אני מאחל – היות שאנחנו מתקרבים לפסח – "והיא שעמדה לאבותינו ולנו, שלא אחד בלבד עמד עלינו לכלותנו" – –

יצחק וקנין: תודה.

יעקב ליצמן: – – אלא "הקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם".

יעקב ליצמן: חג כשר ושמח לכולם.

יעקב ליצמן: ואני מודיע, אדוני, פשוט חצי נאום לא הספקתי להגיד.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת הרב יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

ישראל אייכלר: אולי צריך להפסיק את הישיבה כי אין שר מהממשלה – – –

יצחק וקנין: אני ביקשתי.

יצחק וקנין: ביקשתי שיהיה שר.

יצחק וקנין: אנחנו – – –

ישראל אייכלר: – – –

יצחק וקנין: בשביל זה אני אפשרתי עוד שלוש דקות, ארבע דקות, לחבר הכנסת ליצמן, כי לא היה פה שר.

אלעזר שטרן: וגם לי בבקשה.

יצחק וקנין: ורבותי, אני – – –

אלעזר שטרן: הרב ליצמן – – –

יצחק וקנין: רבותי, אם לא יהיה שר אנחנו נאפשר – – –

זהבה גלאון: הוא לא רגיל לדבר כשיש שר.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך, זהבה, שאני אאפשר לך את הדקות הראשונות גם אם לא יהיה שר, על חשבוני.

זהבה גלאון: בסוף רק שר הרווחה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן, ארבע דקות, ואם תצטרך יותר אני אאפשר לך.

אלעזר שטרן: אני כבר צריך.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

אלעזר שטרן: הרב ליצמן, "והיא שעמדה", זה שייך לכאן?

אלעזר שטרן: זה כבודו של הבית הזה?

אלעזר שטרן: באמת, הרב, אין גבול?

אלעזר שטרן: אני אפילו – – –

יעקב ליצמן: מה כבודו?

יעקב ליצמן: מה כבודו?

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן, אנא, לא להפריע.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

אלעזר שטרן: הרב, תן לי, אני אגיד לך.

יעקב ליצמן: מה כבודו?

יעקב ליצמן: תגיד לי "אתה", מה "כבודו"?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

יעקב ליצמן: מילא הוא אומר לי – – –

אלעזר שטרן: מי החרים?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך, אדוני החרים.

יעקב ליצמן: – – – איזה כבוד?

אלעזר שטרן: אני אגיד מי החרים.

אלעזר שטרן: את רבני הנח"ל החרדי בעיר שלך.

אלעזר שטרן: מי המציא את המושג הזה, חרם?

יעקב ליצמן: מה פתאום?

יעקב ליצמן: אתם מחרימים.

יעקב ליצמן: אתם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

אלעזר שטרן: אתם שמעתם פה את המושג חרם?

יעקב ליצמן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן, לא נעים לי לקרוא אותך לסדר.

אלעזר שטרן: מאיזה מקום בא המושג הזה, חרם?

אלעזר שטרן: אולי באמת קצת חשבון נפש.

אלעזר שטרן: אני אומר לך.

אלעזר שטרן: אני מכיר את הרבנים, אני פוחד עליהם, לכן אני לא אומר את השמות.

אלעזר שטרן: לא שהחרימו אותם, שזרקו עליהם אבנים, שקיללו אותם, גם כשהם היו גדולי הדור, אצלך.

אלעזר שטרן: אז עכשיו לבוא לכאן – –

יעקב ליצמן: שקר.

יעקב ליצמן: אתה מעליל על ציבור – – – אתה מעליל על ציבור – – –

אלעזר שטרן: – – בערב פסח ולהגיד כל כך הרבה פעמים "חרם"?

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן.

אלעזר שטרן: אני לא הפרעתי לך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: – – – הוא לא אומר אמת.

יעקב ליצמן: פשוט לא אומר אמת.

יצחק וקנין: אני מבקש, חבר הכנסת, תן לי להתערב בעניין.

אלעזר שטרן: הרב, יש לי שמות.

יצחק וקנין: אנא ממך, חבר – – –

אלעזר שטרן: בבקשה.

יצחק וקנין: דקה אחת.

אלעזר שטרן: בבקשה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן, אני מבקש, אל תפריע לנו היום.

יעקב ליצמן: בסדר, הרב וקנין – – –

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, זה לא נעים.

יעקב ליצמן: הרב וקנין, אני מגן על מי שאומר אמת – –

יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אתה מפריע לו – – –

יעקב ליצמן: – – אתה לא צריך להגן על מי שלא מדבר אמת כאן – – –

יצחק וקנין: אתה לא יכול לשסע את דבריו על כל מילה שהוא אומר – –

זהבה גלאון: – – – אקשן.

זהבה גלאון: אדוני, נהיה אקשן.

יצחק וקנין: – – בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: אוקיי, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

זהבה גלאון: אקשן.

זהבה גלאון: אדוני, נהיה אקשן.

אלעזר שטרן: אני אפילו מוותר על זכותי לומר במקרה הזה מי משנינו דובר אמת.

אלעזר שטרן: כנסת נכבדה – – –

משה גפני: מה עשו לך הציונות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

אלעזר, אתה מתבלבל בהחרמה – –

משה גפני: מה עשו לך הציונים?

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, נו, מה קרה לכם?

– – החרימו אותך.

יצחק וקנין: אתם רוצים שאני אוציא אתכם?

יצחק וקנין: זה לא יהיה מכובד.

יעקב ליצמן: – – –

אלעזר שטרן: גם אותי החרימו.

אלעזר שטרן: גם אותי החרימו.

משה גפני: מי החרים אותך?

אלעזר שטרן: וב"איצקוביץ", אני יודע את מי לא סופרים למניין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אל תגידו.

בגוש-קטיף החרימו אותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן, תראה, אם אתה רוצה לנהל אתם – – –

אלעזר שטרן: לא, אז תעזור לי בבקשה.

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני.

יצחק וקנין: חבר'ה, אתם פשוט – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: – – שמים אותי בפינה שאני לא – אני בסוף אוציא אתכם.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אתה – – –

אריה מכלוף דרעי: גם מהכנסת תוציא אותם?

יצחק וקנין: אין לי ברירה, רבותי.

יצחק וקנין: אני כל כך, אתה יודע, סבלני – סבלני, אבל יש גבול.

יצחק וקנין: אי-אפשר לשסע את דבריו כל מילה שנייה.

נושא אחר.

נושא אחר.

יצחק וקנין: אדוני ידבר בשצף רצף, ככה, בלי הפרעות.

אלעזר שטרן: מה שנקרא בכדורסל "שעון חדש".

יצחק וקנין: כן.

אלעזר שטרן: להתקפה זאת.

משה גפני: אבל אנחנו לא מכירים את ההתקפה.

אלעזר שטרן: אני יודע את זה.

אלעזר שטרן: אני יודע שאתה לא מכיר.

אלעזר שטרן: דיברתי עם היושב-ראש, הוא מכיר.

אלעזר שטרן: אני לא יודע אם הוא מהסיעה שלך.

אלעזר שטרן: אני פונה פה – –

אבל גם – – –

אלעזר שטרן: – – גם לממשלה, ואני אומר את התפילה שלי – האם אנחנו בעוד ארבע שנים נוכל לומר את מה שאמרה חנה בעלותה לשילה: אל הנער הזה התפללתי וייתן ה' לי את שאלתי אשר שאלתי מעמו?

אלעזר שטרן: אני חושב שהתשובה על השאלה הזאת מונחת גם בתוך הממשלה הזאת, שאולי היא לא כמו הקובייה ההונגרית שראש הממשלה התכוון אליה, אלא היא מורכבת מפסיפס, שאין בה רק צבע אחד לכל צלע, אלא יש בה הרבה צבעים.

קריאה: חוץ מהצבע השחור.

אלעזר שטרן: את הממשלה הזאת מרכיבים שרים במפלגות שעל דגליהן חרתו נושאים שונים, וחלקם סותרים האחד את השני, אבל אני מאמין שכולם לטובת המדינה, ואני מוכרח לומר פה שאני יודע שתהיינה עוד מחלוקות.

אלעזר שטרן: אני מאחל לכולנו – בתור מי שהוא חסיד של ביקורת, שאולי מייחס חלק גדול מההתקדמות שלו במערכת אחרת להיותו מותח ביקורת, אבל כזאת שעומדת במבחן כי היא מחלוקת לשם שמים, כזאת שסופה להתקיים, ולא כזאת שכשאינה לשם שמים – אלא אם אתם רוצים, אז לפעמים בשם שמים, לצערי – אין סופה להתקיים, כזאת שעליה יאמר רבי יוחנן הסנדלר – ואנחנו על הסוגיה הזאת של גם רבי וגם סנדלר דיברנו – ש"כל כנסייה שהיא לשם שמים סופה להתקיים".

אלעזר שטרן: מה אנחנו שואלים היום?

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להתמקד בכל השאלות; אני חושב שאנחנו שואלים את עצמנו באמת האם יהיה כאן תהליך שלום, אבל כזה שבאמת יביא שלום, ואם לא יביא – ואולי הוא לא יביא – אז נדע כולנו שעשינו את הכול.

אלעזר שטרן: וכשאני אומר "כולנו", כדי שבאמת נוכל, אם צריך, לאחוז גם בחרב, אבל כולנו, ולא רק החרדים; גם כאלה שלא מחזיקים היום, אולי, בחרב, כיוון שהם לא בטוחים שאנחנו עשינו את הכול.

אלעזר שטרן: כזאת שתהיה פה מדינה שמתחת לאלונקה של הנשיאה בנטל ייכנסו הרבה יותר, אבל הנשיאה הזאת תהיה מאחדת ולא מפלגת, והנטל לא יהיה רק נטל ביטחוני, אלא גם נטל כלכלי.

אלעזר שטרן: כזאת שתהיה פתוחה – –

משה גפני: למה אין נשים בממשלה?

משה גפני: הרי אין חרדים – –

אלעזר שטרן: – – כזו – – –

משה גפני: – – למה אין נשים?

משה גפני: נשים – למה רק ארבע?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: כל הזמן דיברתם על הדרת נשים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, זה לא ערב של הקושיות של ליל הסדר.

אלעזר שטרן: "הושיעה את עמך וברך" – כמה?

אלעזר שטרן: וברך יש, וברך – אנחנו לא סופרים אנשים.

משה גפני: ארבע.

משה גפני: כשיש חרדים – אבל עכשיו רק אתם, החילונים, נמצאים.

משה גפני: אז למה יש רק ארבע?

אלעזר שטרן: אוקיי.

משה גפני: ואם ציפי לבני לא הייתה בקואליציה, בכלל היה שלוש.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה הדרת נשים?

משה גפני: למה אתם סגורים?

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: למה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: החרדים לא בפנים, למה רק ארבע?

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – –

משה גפני: מתוך 23 – ארבע.

יצחק וקנין: – – אני מוסיף לך – –

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: – – עוד שתי דקות.

קריאה: הרב גפני – – –

אלעזר שטרן: האם תנופת ההתיישבות – – –

משה גפני: – – – אם יש לך תשובה.

לא יקרה.

ארבע נשים זה טוב.

יצחק וקנין: יש לך עוד שתי דקות.

יצחק וקנין: יש לך עוד שתי דקות.

אלעזר שטרן: האם – מה?

אלעזר שטרן: גם גפני על החשבון שלי?

יצחק וקנין: נתתי לך ארבע, עוד – –

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: – – ולקחתי לך עוד שלוש.

אלעזר שטרן: אוקיי, טוב.

אלעזר שטרן: האם תנופת ההתיישבות תיטה סוף-סוף – – –

משה גפני: זה לא על חשבוני.

משה גפני: רק על הנשים זה על חשבוני.

אלעזר שטרן: הנה, עכשיו אני עונה לך, עוזר לך – – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: האם תנופת ההתיישבות תיטה – –

משה גפני: למה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני.

אלעזר שטרן: – – סוף-סוף גם לכיוון הנגב והגליל?

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אתה דיברת על ההתנחלויות, לא?

אלעזר שטרן: אז אני מדבר על הנגב והגליל.

משה גפני: אני לא דיברתי, רק שאלתי.

משה גפני: לא אמרתי כלום.

משה גפני: למה נשים?

משה גפני: למה רק ארבע נשים יש?

אלעזר שטרן: האם גם בגליל תוסר ההקפאה מעל הריבוי הטבעי?

אלעזר שטרן: האם הילדים שלנו יוכלו לבנות גם שם?

אלעזר שטרן: האם בחג החירות הזה, שבו אנו מצווים על "ואהבתם את הגר", נדע באמת לעשות בארץ הזאת, לטובת גרי הצדק, תהליך גיור הרבה יותר ידידותי?

משה גפני: ארבע נשים.

משה גפני: למה ארבע נשים?

משה גפני: ארבע, למה?

אלעזר שטרן: אבל – רגע, יש משהו שחשוב לך לשמוע – – –

משה גפני: איך הגעת לגיור?

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: ארבע – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – – ארבע.

משה גפני: למה – – –

אלעזר שטרן: גפני, אלו דברי תורה.

יצחק וקנין: מה זה, ארבע קושיות?

אלעזר שטרן: אלו דברי תורה.

משה גפני: מה קשור דברי תורה?

משה גפני: למה ארבע נשים?

אלעזר שטרן: "ואהבתם את הגר" – – –

משה גפני: למה ארבע נשים?

אלעזר שטרן: "ואהבתם את הגר" – – –

משה גפני: על חשבוני?

משה גפני: תענה לי תשובה.

אלעזר שטרן: תשמע, יש חג חירות.

אלעזר שטרן: אתה תקרא אותו מספר פעמים כמוני על הציווי שלנו לאהוב את הגר.

אלעזר שטרן: אבל הגר שאנחנו מצווים לאהוב הוא לא רק זה שבא לקבל עליו יהדות, אלא גם כזה שהוא לא יהודי והוא גר בתוכנו, לא משנה אם מוסלמי, או נוצרי, דרוזי או צ'רקסי.

אריה מכלוף דרעי: ומה יהיה אם הוא חרדי?

אלעזר שטרן: וכשאני אומר את הדברים האלה – הלוואי שיהיו גרים חרדים.

אלעזר שטרן: הלוואי.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אלעזר שטרן: הלוואי.

אריה מכלוף דרעי: ועוד אחד שאינו יהודי.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת דרעי, אתה יודע כמה דיברנו על כמה אתה צריך לעזור לכולנו כדי שבאמת יהיו פה הרבה יותר גרים.

אלעזר שטרן: אני מקווה – ואני אומר את זה בכאב – שזכירת הגר, זכירת האחר שגר אתנו, נזכור לא רק בחג החירות, אלא גם אחר כך, ביום השואה.

אלעזר שטרן: אני חושב שאם נעשה ולו חלק מהדברים ששמתי כאן עכשיו, אז באמת, בעוד ארבע שנים – ארבע שנים – נוכל לומר פה – –

משה גפני: לא מאמין לכם.

אלעזר שטרן: – – כמו חנה כשהעלתה את שמואל לשילה, "אל הנער הזה התפללתי".

אלעזר שטרן: תודה, וחג חירות שמח.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת אברהים צרצור.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, למה הם אמרו שאם לא נהיה יהיה חצי נשים וחצי גברים?

משה גפני: שיקרו – – –

יצחק וקנין: אתה יודע, מה שהם רצו זה אבטיח בלי גרעינים.

יצחק וקנין: בכבוד.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שעבור חברי הכנסת החדשים, אבל לא רק החדשים, זה רגע מרגש, בעיקר לאותם אלו שאמורים להיות מושבעים לשרים.

זהבה גלאון: אני מודה שאני לא מכירה את התחושה.

זהבה גלאון: אני בכנסת הזאת הרבה שנים, אני חייבת לומר, מעל עשור, תמיד הייתי באופוזיציה.

זהבה גלאון: איזה מזל, הלך עלי.

זהבה גלאון: אז אני לא מכירה את התחושה, אבל אני יכולה להבין אותה, ואני שותפה להתרגשות ואני שותפה לתחושה של משהו גדול.

זהבה גלאון: חבר הכנסת ליצמן, אדוני, אתה עכשיו אתי באופוזיציה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ליצמן, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אנא תאפשרו לחברת הכנסת זהבה גלאון לדבר.

זהבה גלאון: חבר הכנסת אמנון כהן, אתה אתי באופוזיציה עכשיו, תתרכז.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בממשלת נתניהו החדשה אנחנו רואים תופעה מדהימה: החרדים out, מתנחלים in.

זהבה גלאון: שמענו עכשיו את כל חברי הכנסת – אני מבינה את זה, וואו, כמה אתם עצבניים עליהם, חבר הכנסת ליצמן, גפני דרעי, וואווה וויווה.

זהבה גלאון: זה מעניין מה שהולך להיות כאן.

זהבה גלאון: הולכת להיות כאן ממשלה שהימין המתנחלי והימין הכלכלי שולט בה.

זהבה גלאון: זו הולכת להיות ממשלה שהשרים שמאיישים את מוקדי הכוח הנדל"ניים והכלכליים ימשיכו לדאוג לכך שמיליארדים, מיליארדים, ימשיכו לזרום להתנחלויות, למה שנקרא "מפעל ההתיישבות".

זהבה גלאון: ואני חייבת לומר, חברי חברי הכנסת – חבל שחבר הכנסת בנט אינו כאן, וחבר הכנסת לפיד אינו נמצא כאן – היום חבר הכנסת בנט צריך לשלוח זר פרחים ענק, ענק, הכי גדול שיש, סייפנים, אני לא יודעת מה, גלדיולות פעם קראו לזה, לחבר הכנסת לפיד, שהפך אותו ל"הבן יקיר לי אפרים".

זהבה גלאון: איזה רהביליטציה, איזה לגיטימציה למתנחלים ולהתנחלויות.

זהבה גלאון: תראו איזה תפקידים מאיישים השרים בממשלה הזאת.

זהבה גלאון: משרד הביטחון, דני דנון – היום שמעתי אותו בריאיון ברדיו – סגן שר הביטחון.

זהבה גלאון: דני דנון, שוחר זכויות אדם ידוע, סגן שר ביטחון שאחראי לתיאום של הפעולות בשטחים; אין ספק שהוא ידאג לפלסטינים בשטחים, אמר היום – גם נעלמה הבושה – אני לא באתי לדאוג למנורות, כאילו, במילים אחרות כאילו להסתכל על הלמפה; אני באתי לדאוג למפעל ההתיישבות.

זהבה גלאון: משרד הביטחון, משרד התמ"ת, משרד החקלאות, משרד ההתיישבות, הדיור – איך קוראים לזה של אורי אריאל, גם ככה הוא ידאג להעביר כספים להתנחלויות – ועדת הכספים, משרד הפנים.

זהבה גלאון: כמה משרדים ישלטו על המשך העברת הכספים להתנחלויות?

זהבה גלאון: כמה משרדים?

זהבה גלאון: נכון, יש לחברי הכנסת מיש עתיד הישגים, הם יהיו במשרדים החברתיים הכלכליים.

זהבה גלאון: זה חשוב.

זהבה גלאון: יעל גרמן במשרד הבריאות, וישב כאן מאיר כהן – במשרד הרווחה, ואני לא זוכרת מי, כי אני עוד לא למדתי את כל התפקידים.

זהבה גלאון: אני אלמד, אני יודעת, זה לוקח לי – – –

יצחק וקנין: עם האימונים יבוא הגובה.

זהבה גלאון: איך?

יצחק וקנין: כתוב: עם האימונים יבוא הגובה.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אז תפקידים חשובים, אבל, חברי חברי הכנסת, שימו לב, גם היום, גם היום, הרשויות המקומיות בהתנחלויות מתוקצבות ב-70% יותר מהרשויות בשטחי ישראל.

זהבה גלאון: המתנחלים זוכים להשקעה בדיור שישראלים שיצאו למחאה בקיץ רק יכולים לחלום עליה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, היינו רוצים ממשלה של שלום שתוביל פריצת דרך מדינית.

זהבה גלאון: הנשיא אובמה מגיע לכאן בעוד כמה ימים.

זהבה גלאון: איזה מסר בדיוק ימסור לו ראש הממשלה נתניהו, שיש לו ממשלה ימנית, קיצונית מתנחלית?

זהבה גלאון: כן, עם כמה אנשים שפויים, זה נכון, מתונים, אבל היינו רוצים ממשלה שפויה לחלוטין, שמקדמת שלום, שתסיים את הכיבוש שהורס את החברה הישראלית, את דמותה המוסרית.

זהבה גלאון: אנחנו נכנסים לשנה ה-46 לכיבוש.

זהבה גלאון: היינו רוצים לראות ממשלה שתצמצם את האי-שוויון, שתסגור את הפערים הגדלים והולכים.

זהבה גלאון: היינו רוצים לראות ממשלה, חברי חברי הכנסת, שהאזרחים הם בראש מעייניה.

זהבה גלאון: היינו רוצים לראות ממשלה שתפריד את הדת מהמדינה.

זהבה גלאון: אני כבר לא מדברת – אז אוקיי, לא הפרדת דת מהמדינה, נישואים אזרחיים.

זהבה גלאון: לא נישואים אזרחיים?

זהבה גלאון: ברית הזוגיות.

זהבה גלאון: לא ברית הזוגיות?

זהבה גלאון: תחבורה ציבורית בשבת כמו שהבטחתם.

זהבה גלאון: אנחנו פותחים את קווי היסוד המשותפים, את ההסכמים הקואליציוניים – כל הדרישות האלה של יש עתיד נעלמו.

זהבה גלאון: מה אנחנו מוצאים?

זהבה גלאון: שלבנט יש זכות וטו על חקיקה בנושאים דתיים?

זהבה גלאון: זו הבשורה של הממשלה החדשה?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני שייכת לציבור החילוני.

זהבה גלאון: מה אכפת לנו, לציבור החילוני, שהחרדים לא בממשלה?

זהבה גלאון: למי זה בכלל אכפת אם הכפייה הדתית תהיה של חרדים או של חרד"לים?

זהבה גלאון: מה זה מעניין, אם יש כזאת?

זהבה גלאון: אז אני ממש ממש מצטערת שבעצם – אמרתי את זה גם ליאיר לפיד – שיש עתיד בכלל נכנסה למלחמה הזאת בין החרדים לבין המתנחלים על מי ישלוט בתקציבי הדת, על מי ישלוט במוסדות הרבנות, מי ימנה, מי יחליט, מי יכתיב.

זהבה גלאון: זאת המלחמה האמיתית.

זהבה גלאון: אז אני מודה שקשה לי לראות את זה שאין כאן מלחמה אמיתית על הגנה על זכויות האדם.

זהבה גלאון: ממשלת נתניהו, אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, מה שהיה הוא שיהיה.

זהבה גלאון: זו אותה גברת בשינוי אדרת.

זהבה גלאון: האדרת הזאת שדיברו עליה, על צמצום מספר השרים – נכון, יש פחות שרים, אבל כמה שרים לענייני כלום?

זהבה גלאון: צמצמו את השרים בלי תיק – או לענייני לא-כלום, צריך לומר.

זהבה גלאון: כמה סגני שרים?

זהבה גלאון: אני מודה שאני אמביוולנטית משהו; אני מכירה את השרים, אני מכירה את המיועדים להיות סגני שרים, מדובר באנשים חיוביים, לחלקם הרב אני רוחשת חיבה רבה, אבל זו הבשורה?

זהבה גלאון: צמצום במספר שרי הממשלה, ובסוף אנחנו מקבלים כל מיני תיקים?

זהבה גלאון: איך בכלל אני אזכור – ההוא אחראי גם לגז, ההוא אחראי לנפט, ההוא אחראי לאסטרטגיה, ההוא אחראי למדיניות החוץ, איך אני אזכור בכלל מי אחראי למה?

זהבה גלאון: כל מיני תיקים כאלה שאני לא מבינה מאיפה הם באו לעולם.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, לפני סיום – – –

מיקי לוי: למה, את בחורה אינטליגנטית, את תזכרי.

זהבה גלאון: אני מודה לך.

זהבה גלאון: אני מודה.

זהבה גלאון: זה בטח ייקח לי קצת זמן, אבל אתה יודע, זה מגוחך, כל התיקים האלה שתפרו בשעה כזאת של הלילה – זה תלוי בשעה, כל התיקים המופרכים האלה, כדי לרצות אנשים.

זהבה גלאון: איזו ממשלה זו שתהיה כאן?

זהבה גלאון: איזו בשורה תביא הממשלה הזאת?

זהבה גלאון: ואני רוצה לסיום, אדוני, ברשותך, לסיים במה שנקרא "הערת אזהרה".

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים ולומר, חברי חברי הכנסת, אנחנו שומעים שהליכוד והבית היהודי התחייבו בהסכם הקואליציוני ביניהם לקדם הצעת חוק גזענית שבקושי הצלחנו לטרפד אותה בכנסת הקודמת, הצעת חוק שנקראת: חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי.

זהבה גלאון: מדובר בהצעה שבעצם מבקשת לשלול את השפה הערבית, נותנת מעמד-על למשפט העברי, או מעצימה את המשפט העברי.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר: זו התחלה רעה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: זו התחלה רעה מאוד – – –

יצחק וקנין: תודה.

זהבה גלאון: רגע, אדוני, אני ככה, אתה יודע, אני עולה.

זהבה גלאון: אתה צריך לדעת מתי לחתוך.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעה רעה.

זהבה גלאון: אני קוראת לכם, חברי, ידידי, ביש עתיד ובמפלגות אחרות, מי שהדמוקרטיה לנגד עיניו, מי שזכויות האדם לנגד עיניו: אל תהפכו למה שהפכה קדימה בקדנציה הקודמת, שהכשירה והלבינה כל שרץ.

זהבה גלאון: אל תהיו שם.

זהבה גלאון: מדובר בהצעה איומה שהיה צריך להטיל עליה וטו מלכתחילה ולהעיף אותה מההסכם הקואליציוני.

זהבה גלאון: זה מבשר רעות, זה פתח רע, אני מקווה מאוד שלא תיתנו לזה יד.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אברהים צרצור, שלוש דקות לרשותך, ועוד שלוש דקות – שש דקות.

אברהים צרצור: שש או שלוש?

יצחק וקנין: אני מבין שמסעוד גנאים מוותר, ונתן לך את האפשרות לשש דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים – אין שרים – כנסת נכבדה, בשנת 1992 קמה ממשלה בישראל שעמד בראשה יצחק רבין ז"ל.

אברהים צרצור: באותה שנה – – –

יצחק וקנין: רק רגע, חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק וקנין: מזכיר הכנסת – כי היה כרגע שר התחבורה.

יצחק וקנין: הוא יצא.

יצחק וקנין: נא – – –

יעקב מרגי: אני מחליף אותו.

יצחק וקנין: אתה מחליף אותו.

יצחק וקנין: אוקיי, יש פה שר.

יצחק וקנין: הוא עדיין שר, שר הדתות.

אברהים צרצור: – – – כן?

אברהים צרצור: באותה שנה עמד בראשות הממשלה יצחק רבין ז"ל.

אברהים צרצור: הוא ושותפיו לממשלה דאז החליטו לשבור מוסכמות, לחולל תפנית.

אברהים צרצור: עמי האזור נשמו לרווחה.

אברהים צרצור: חלום השלום, שהיה רחוק מארץ הקודש הזאת, רוויית הדמים, שהיה רחוק מרחק שמים וארץ, התקרב עד מאוד.

אברהים צרצור: תושבי האזור, עמי האזור, התחילו לממש, למשש, לטעום את פירות השלום, אף שתהליך השלום היה בתחילתו.

אברהים צרצור: החלום הזה נקטע באופן פתאומי.

אברהים צרצור: החלום הזה נרצח על-ידי טרוריסט יהודי.

אברהים צרצור: לצערי הרב, מאז ועד היום קמו בישראל ממשלות שונות שחיו בצל אותו מעשה טרור שביצע יגאל עמיר, הטרוריסט, שקיים היום, שנמצא היום בבתי-הכלא הישראליים, שמדבר בטלפון עם מקורביו, ומטיף לאותה אידיאולוגיה רצחנית שהביאה לא רק לרציחתו של ראש ממשלה, אלא לרציחתו של חלום שכל האזור רצה בו, ורצה שאכן הוא יתממש הלכה למעשה.

אברהים צרצור: לצערי הרב, ממשלת ישראל בראשותו של נתניהו, הקודמת וגם זו שהולכת להישבע היום, אף שיש בה מרכיבים חדשים כמו יש עתיד, ויש בה גם שחקנים ותיקים-חדשים כמו חברי הכנסת של התנועה, לצערי הרב, כאשר עיינתי בקווי היסוד של הממשלה הזאת, וגם בהסכמים הקואליציוניים, לא מצאתי בהסכמים ולא מצאתי בקווי היסוד שום בשורה שיכולה לתת לי את התקווה הזאת שאכן אנחנו נמצאים בפני עידן חדש.

אברהים צרצור: האם השחקנים החדשים, חברי הכנסת של יש עתיד ושריה, וכן חברי הכנסת של התנועה ושריה, יצליחו לחולל את השינוי, לשכנע את נתניהו ובעלי-בריתו לשבור מוסכמות?

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה שאכן זה יתקיים ויתממש.

אברהים צרצור: על אף העובדה הזאת אני נאחז בקרני התקווה שביקורו של נשיא ארצות-הברית אובמה בימים הקרובים אכן יביא לתחילת שינוי במצב הנוכחי, שלצערי הרב, אם הוא יימשך הוא יביא בוודאות להידרדרות המצב עד כדי התלקחות ועד כדי התנגשות דמים, שכולנו לא חפצים בה, ושאף אחד מאתנו לא יכול להתנבא על תוצאותיה ההרסניות.

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה שהנשיא אובמה, כשיגיע לארץ, ייפגש עם נתניהו ושריו, יפסיק את התפקיד של המייעץ והמתייעץ עם נתניהו, ויקבל את ההחלטה הנועזת שאכן הגיע הזמן לכפות את ההסכם המבוסס על החלטות האו"ם על ממשלת ישראל, היות שהפלסטינים, העם הערבי והעם המוסלמי כבר החליטו, אמרו את דברם בנושא השלום במזרח התיכון – יוזמת השלום הערבית, שהיא יוזמה אמיצה ונועזת, שאומרת שלושה דברים: העולם הערבי והעולם המוסלמי, 56 מדינות ערביות ומוסלמיות, מוכנות מחר בבוקר להכיר בזכותה של ישראל להתקיים בגבולות בטוחים; כל מדינות ערב והאסלאם מוכנות מחר בבוקר לנרמל יחסים עם מדינת ישראל; כל מדינות ערב והאסלאם מוכנות מחר בבוקר לפתוח שגרירויות של מדינת ישראל בכל הבירות הערביות והמוסלמיות, בתנאי אחד: שישראל תקבל על עצמה את החלטות האו"ם מאז 1948 ועד היום, תקבל את העובדה שהעם הפלסטיני קיים, נושם ובועט, והוא ימשיך להיאבק עד להגשמת חלומו הלאומי בהקמת מדינה עצמאית שבירתה ירושלים הנצחית, בגבולות 1967.

אברהים צרצור: האם אובמה באמת יהיה מוכן למלא תפקיד זה, ויכפה על ישראל את האופציה הזאת, שתבטיח את היציבות ואת הביטחון ואת השלום, לא רק באזור הזה, המדמם זה 100 שנים, אלא יבטיח את השלום, היציבות והביטחון בכל העולם, בזירה הבין-לאומית?

אברהים צרצור: כולי תקווה שאכן זה המצב.

אברהים צרצור: העם הפלסטיני, כבוד היושב-ראש, מכובדי, היושב-ראש הוותיק של הכנסת, חבר הכנסת ריבלין, העם הפלסטיני הגיש לא מהיום את דרישותיו לממשל בארצות-הברית ואמר: יש תקווה, אנחנו מוכנים להניע את גלגלי השלום, להחזיר את השלום לפסים, אבל לא בשלושה תנאים אלא לאחר מילוי שלוש דרישות פשוטות.

אברהים צרצור: הדרישה הראשונה: שחרור אסירים ותיקים שנאסרו לפני הסכמי אוסלו, שלגביהם יש הסכמים בין הרשות הפלסטינית לבין ממשלתו של אולמרט.

אברהים צרצור: אפילו נתניהו, בשלבים מסוימים, לפני כמה חודשים, היה מוכן לשחרר חלק מהאסירים האלה.

אברהים צרצור: הרשות הפלסטינית היום דורשת את שחרורם של כל 123 האסירים, שכוללים בתוכם 105 אסירים שנאסרו לפני הסכמי אוסלו, נוסף על אלה ששובתים רעב היום, וגם אחרים שנמצאים, שסובלים ממחלות כרוניות, כמו סרטן, שעומדים במצב בריאותי קשה מאוד.

אברהים צרצור: הם יכולים למות בכל רגע.

אברהים צרצור: זו הדרישה הראשונה, שהיא דרישה לגיטימית, פשוטה מאוד, וגם אנושית, נוסף על כך שהיא גם מדינית, שיכולה לבנות אמון בין ישראל וממשלתה שהולכת להיוולד בתוך כמה שעות, לבין הרשות הפלסטינית והנשיא הפלסטיני ומדינת פלסטין שהוכרה על-ידי האו"ם.

אברהים צרצור: הדרישה השנייה – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אברהים צרצור: מסיים בשני משפטים.

אברהים צרצור: הדרישה השנייה היא הקפאת ההתנחלויות, הבנייה בשטחים הכבושים, כולל בירושלים המזרחית.

אברהים צרצור: והדרישה השלישית והאחרונה היא פשוט מאוד לחזור לאותו משא-ומתן כפי שהיה ונפסק עם ממשלתו של אולמרט.

אברהים צרצור: דהיינו, הרשות הפלסטינית עומדת על כך שלא נחזור למצב של אפס.

אברהים צרצור: היו הישגים, הייתה הצטברות של הישגים, וצריכים להתחיל משם ולדהור בריצת אמוק לכיוון עשיית שלום אמת, בר-קיימא וכולל במזרח התיכון, שיבטיח לא רק את ביטחונם, שגשוגם ורווחתם של הדורות הבאים של הפלסטינים אלא יבטיח גם את רווחתם, שלומם וביטחונם של כל עמי האזור, כולל העם בישראל.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברכה, תשע דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת דברי שלוש ברכות: הראשונה ליושב-ראש הכנסת הנבחר חבר הכנסת אדלשטיין.

מוחמד ברכה: אני מאחל לו הצלחה, ולשמור על מעמדה של הכנסת מול המיוריזציה, שכבר התרגלנו אליה, של הממשלות או של הממשלה בראשות נתניהו; לשמור על הדמוקרטיה בכנסת, על זכויות האופוזיציה והמיעוט, לשמור על כך שהדיון על התקציב יתנהל באופן הוגן, ועם מינימום של – למה מינימום?

מוחמד ברכה: – בלי התועבה שנקראת "חוק ההסדרים".

מוחמד ברכה: הברכה השנייה היא ליושב-ראש הכנסת היוצא, שהיה לי הכבוד לעבוד אתו כסגן.

מוחמד ברכה: אדם – עם כל המחלוקת, אדם הגון, שניהל את הכנסת ביד רמה וישרה, ואני מאחל לך הצלחה, אדוני חבר הכנסת ריבלין.

מוחמד ברכה: הברכה השלישית היא לחברי החרדים.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם: ברוכים הבאים למועדון המנודים והמודרים, שכבר קיים – לא עם הממשלה הזאת, כבר שנים רבות.

מוחמד ברכה: הערבים כיכבו במועדון הזה שנים רבות; אחר כך נכנסו במידה מסוימת מה שנקרא "השמאלנים", עכשיו החרדים, ובעצם המציאות הפוליטית במדינת ישראל מתנקזת למציאות של ממשלה, של שלטון שהוא שלטון לבן, בלי שחורים, תרתי משמע, שחורים בעור או שחורים בבגד.

מוחמד ברכה: נכון, הממשלה הזאת, שהביא ראש הממשלה נתניהו, נשענת על 68 חברי כנסת, שזה רוב נאה, אבל אם אנחנו מנתחים את הקבוצות שהממשלה הזאת באה לייצג, אני אומר לכם, היא מייצגת בפועל, מבחינת האינטרסים האמיתיים, את ההון הגדול והמתנחלים, שזה בין 10% ל-15%.

מוחמד ברכה: העניים, מעוטי היכולת, הפריפריה, אינם נמצאים בממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: ולכן אני חושב שזו ממשלה מסוכנת, ולא רק מהטעם שכבר אמרתי; הממשלה הזאת מסוכנת בעניין הכלכלי-חברתי, עם כל הכוונות שיכולות לדבוק או להיאמר על-ידי שר האוצר המיועד, אבל הדבר הראשון שהוא צריך לעשות – הוא צריך לעשות קיצוץ של 19 מיליארד.

מיקי לוי: אין ברירה.

מוחמד ברכה: לא לא, יש ברירה, יש דבר שנקרא סדר עדיפויות.

מיקי לוי: יש חור עצום בתקציב.

מוחמד ברכה: על זה אנחנו נוכל לדבר.

מוחמד ברכה: יש דבר שנקרא שיפוי מעסיקים, יש דבר שנקרא הטבות להון הגדול, יש פטורים למיניהם.

מוחמד ברכה: זה סיפור שאנחנו נדון בו בהמשך.

מוחמד ברכה: אבל 19 מיליארד שיהיו מושתים דווקא על משרדים שהוא קיבל, גם משרד הבריאות, של חברת הכנסת גרמן, וגם הרווחה, של חבר הכנסת יורם כהן, וכו' וכו'.

יצחק וקנין: מאיר כהן.

מוחמד ברכה: מאיר כהן, סליחה.

מוחמד ברכה: לכן אני אומר שזו ממשלה מסוכנת בתחום החברתי-כלכלי, ואנחנו, לפחות אנחנו כחד"ש, ואנחנו כמפלגות אופוזיציה באופן כללי – והאופוזיציה, אגב, הומוגנית יותר ממה שהיה אי-פעם מבחינה חברתית-כלכלית.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, האנשים טוענים או מייחסים לעצמם הגנה על השכבות החלשות, או שהם באמת כאלה – אנחנו נציב בפני הממשלה הזאת אתגרים חשובים ומערכה גם פרלמנטרית וגם ציבורית נגד הגזירות הבאות.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת גם מסוכנת בנושא של הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: הם קוראים לזה "משילות"; מה זה משילות?

מוחמד ברכה: מה זה משילות?

מוחמד ברכה: משילות זה לחסל את הדיון, שהכול יסתדר לפי המנגינה של ראש הממשלה ושל השלטון, שלא יהיה מין ציוצים מפריעים בהרמוניה שהוא רוצה לייצר סביב האמירה המסוכנת שלו, גם פוליטית וגם חברתית, וגם העלאת אחוז החסימה.

מוחמד ברכה: עכשיו אנחנו עומדים, מחר, בפני הצעה לתת לממשלה ארכה, להעביר את התקציב, מ-45 יום ל-90 יום, ולצמצם את הזמן שהכנסת אמורה לדון בתקציב מ-60 יום ל-30 יום.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, זה מין אקורדיון כזה, שהממשלה לוקחת את כל הזמן, והאופוזיציה והכנסת מתכווצות, ומתכנסת לתוך 30 יום.

מוחמד ברכה: זה דמוקרטי אם על תקציב, על סדר העדיפויות, לא מתאפשר לכנסת לנהל דיון רציני?

מוחמד ברכה: ועוד חוק ההסדרים, שהוא במהותו מורשת אנטי-דמוקרטית מאז 1984 ועד היום.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, רבותי, מסוכנת גם בנושא המדיני.

מוחמד ברכה: למרכיב השני בתוך הממשלה, של הקואליציה, יש אמירה כללית על קידום תהליך השלום, או הנעת תהליך השלום, אבל יש עתיד אינה נמצאת בשום צומת שהיא יכולה לקדם תהליך שלום, ובסופו של דבר הדברים יתנהלו על-פי דרכם של נתניהו וליברמן ובוגי יעלון.

מוחמד ברכה: מה יצא משלושת אלה?

מוחמד ברכה: יצא שלום?

מוחמד ברכה: לאיזה שלום אתם מצפים?

מוחמד ברכה: שום דבר.

מוחמד ברכה: לכן זו פשוט הונאה.

מוחמד ברכה: זה שקר שאתם משקרים לציבור.

מוחמד ברכה: לכן, הממשלה הזאת לא תקדם – והנה, אני לא יודע מה יקרה עם הביקור של אובמה, אבל האיש בא קודם כול כדי לבדוק ולמשש וללמוד, ובסוף מסתבר שזה ביקור בגלל חג הפסחא, ביקור של תיירות.

מוחמד ברכה: אני לא סומך על הממשלה הזאת שתתקדם צעד אחד לכיוון של שלום.

מוחמד ברכה: חברי חבר הכנסת צרצור דיבר על שביתת האסירים.

מוחמד ברכה: הכנסת מתנהלת כאילו שום דבר לא קורה, ואנשים, חודשים שלמים שובתים רעב; שובתים רעב כי הם נכלאו לאחר שחרורם בעסקת שליט ללא שום הפרה של תנאי השחרור.

מוחמד ברכה: אנשים שנשפטו בבית-דין אזרחי, ועל אותה אשמה רוצים לשפוט אותם בבית-דין צבאי.

מוחמד ברכה: איפה נשמע כדבר הזה?

מוחמד ברכה: אפילו בדיונים על גדר ההפרדה הגזענית בית-המשפט העליון בישראל דאג מדי פעם לדון בסוגיות האלה, כדי שלא תהיה ערכאה שנייה בין-לאומית, כי אי-אפשר לדון באותה סוגיה פעמיים.

מוחמד ברכה: במדינת ישראל, בתוך המדינה, דנים אותו אדם על אותה עבירה כביכול פעמיים, פעם בבית-דין אזרחי ופעם בבית-דין צבאי.

מיקי לוי: הגדר, אדוני, היא גדר מצילה חיים.

מיקי לוי: אנחנו רואים את התוצאות בימים אלה, מה קורה בשטח, ואי-אפשר להגיד אחרת.

מוחמד ברכה: תקים את הגדר, אדוני חבר הכנסת הנכבד, על הגבול של הקו הירוק.

מיקי לוי: על זה יש לנו ויכוח.

מוחמד ברכה: זו זכותה – אז אני כאזרח אתנגד או לא אתנגד, זו שאלה אחרת.

מוחמד ברכה: אבל מדינה רשאית להקים בתוך גבולה מה שהיא רוצה, על-פי הכרעה דמוקרטית.

מוחמד ברכה: אבל היא אינה רשאית לבנות גדר באדמה שהיא לא שלה, שעל-פי החוק הבין-לאומי ועל-פי המציאות בשטח היא אדמה כבושה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אז נדון בזה דיון אזרחי, דיון מה שלא תרצה, דיון משטרתי, היות שאתה בא מהמשטרה.

מוחמד ברכה: וגולת הכותרת של הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, זה העניין של השוויון בנטל.

מוחמד ברכה: עשו מהשירות הצבאי ערך עליון, שעל פיו יישק דבר; שעל פיו אתה אזרח או לא-אזרח, על פיו אתה תהיה זכאי לזכויות אזרחיות או לא זכאי.

מוחמד ברכה: מה זה?

מוחמד ברכה: אז בואו נדבר על שוויון בנטל – בנטל העוני.

אלעזר שטרן: או שירות לאומי, אפשר ללכת לשירות לאומי.

מוחמד ברכה: בוא נדבר על שוויון בעוני, חבר הכנסת שטרן.

מיקי לוי: אפשר לעשות שירות לאומי בכפרים הערביים.

מוחמד ברכה: בואו נדבר על אותה ממשלה של לבנים שבעים ומתנחלים שתדבר על השוויון בנטל העוני – –

מיקי לוי: יש תחליף – שירות לאומי.

מוחמד ברכה: – – שתדבר על השוויון בנטל שחוות משפחות חד-הוריות, על שוויון בנטל שחווים האזרחים הערבים, שחווים יישובים בתוך מדינת ישראל שהם מחוץ לגיאוגרפיה, מחוץ לתקציב ומחוץ לסדר העדיפויות, לדבר על השוויון בנטל הפקעת הקרקעות.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, מדינת ישראל צריכה 100 שנה כדי לכפר על העוולות והפשעים שהיא עשתה כלפי הציבור הערבי בישראל.

מוחמד ברכה: 100 שנה לפחות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברכה, אני מוסיף לך עוד דקה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אתם באים לדרוש מהערבים שוויון בנטל?

מוחמד ברכה: על מה?

מוחמד ברכה: שאנחנו לא שותפים במפעל הכיבוש?

מוחמד ברכה: שאנחנו לא שותפים במפעל ההתנחלויות?

מוחמד ברכה: לא היינו ולא נהיה.

מוחמד ברכה: האדמות שהופקעו, זה הנטל העיקרי שרובץ על כתפינו מאז קום המדינה ועד היום.

מוחמד ברכה: הרי מדינה קפיטליסטית קיצונית כמו מדינת ישראל, ששולטת על 93% משטח המדינה – אפשר לחשוב שהייתה הלאמה, בתוך משטר סוציאליסטי, של הקרקעות.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אלה 93% שרובם המכריע הופקעו בחוקים דרקוניים, עושקים, מהאזרחים הערבים, מהפליטים שהוגלו מחוץ למולדת.

מוחמד ברכה: מדברים אתנו על שוויון בנטל?

מוחמד ברכה: הממשלה וקברניטיה מתחלקים במנעמי השלטון, במנעמי המדינה, בחינם, ודווקא אלה שנדרשים לתת את מה שקרוי שוויון בנטל, הם ששילמו את המחיר.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם: 100 שנה לא יספיקו על מנת לכפר על העוולות שנעשו כלפי הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: באים להטיף לנו על שוויון בנטל?

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, זו ממשלה – לא הייתי רוצה להגיד שהיא יותר גרועה מקודמתה, אבל היא יכולה להצליח גם במשימה הזו.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת – אני מבין שחבר הכנסת מיקי לוי התחלף עם חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: אז את – – –

מיקי לוי: נכון, היא עולה במקומי.

יעקב מרגי: גם אני.

יצחק וקנין: אחריכם – חברת הכנסת יעל גרמן, אחרי ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: ואחריה – מרב מיכאלי, ואחריה – אדוני.

יצחק וקנין: יש טעות – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, תשע דקות לרשותך.

משה גפני: מי אחרי מרב מיכאלי?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת השר יעקב מרגי.

מרב מיכאלי: חבל, יש מסורת שגפני אחרי, למה לקלקל?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, גבירותי חברות הכנסת, רבותי חברי הכנסת, הממשלה נתנה הצהרת כוונות בהסכמים בין המפלגות, בנאומים של ראשיה; בנאום ראש הממשלה כאן, בהצהרות, בדברים שנאמרו במפורש, בדברים שנרמזו באווירה שהיא משרה.

ג'מאל זחאלקה: ותפקידנו – אני אנסה כאן לתת גם מצדי הצהרת כוונות, איך אנחנו נתמודד עם הממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: ראשית אני רוצה להגיד שבעיני זו ממשלה מסוכנת דווקא בגלל חולשתה, דווקא מפני שהיא לא יציבה.

ג'מאל זחאלקה: כי אנחנו ראינו ממשלות וראינו משטרים שונים בעולם וגם בארץ, שכדי לתחזק את הממשלה, כדי לחזק אותה, כדי ללכד אותה, כדי לזכות בפופולריות ברחוב, הלכו נגד אויב חיצוני או אויב מבפנים.

ג'מאל זחאלקה: וכבר ראינו את זה בהצהרות שונות.

ג'מאל זחאלקה: הצהרתו של מר יאיר לפיד, למשל, שבמקום – אני אמרתי את השם שלו, יאיר לפיד, יביא אור, ראיתי שהוא מחשיך אור.

ג'מאל זחאלקה: לא יאיר לפיד.

מיקי לוי: איך הגעת – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא מחשיך אור, והוא אומר:

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נהיה בגוש חוסם עם ה"זועביז".

ג'מאל זחאלקה: מה הוא אומר?

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר לציבור הישראלי: אני גזען, ואני מזדהה עם הגזענים.

ג'מאל זחאלקה: והוא מדבר על הרגשות האפלים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים מה זה פוליטיקה, ויודעים מה זה תקשורת, ויודעים איך מעבירים מסרים.

ג'מאל זחאלקה: אל מי הוא דיבר?

ג'מאל זחאלקה: הוא יצא נגד גזענות?

ג'מאל זחאלקה: הוא ניסה להזהיר מהדרה?

ג'מאל זחאלקה: ואפילו אומר: "זועביז".

ג'מאל זחאלקה: ואחר כך באו כאלו שאמרו לו שאתה – הוא לא התכוון לכולם.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם התכוון לחלקם, עוד יותר גרוע.

ג'מאל זחאלקה: אז השם שלו לא יאה ולא מתאים.

ג'מאל זחאלקה: הייתי קורא לו יחשיך אור, ולא יאיר לפיד.

מיקי לוי: מזל שלא – – –

ג'מאל זחאלקה: לא ראיתי לפיד ולא ראיתי אור.

מיקי לוי: מזל שלא נתת לו אתה את השם שלו.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, שהוא אומר שאנחנו נדאג – אני דווקא אתחיל אתו – לשכבות הביניים.

ג'מאל זחאלקה: ואני קורא ומנסה לבדוק כיצד הוא רוצה לדאוג לשכבות הביניים.

ג'מאל זחאלקה: ואני מגיע למסקנה, כבוד היושב-ראש – נראה לי שאתה תסכים אתי – שהוא רוצה לדאוג לשכבות הביניים על חשבון השכבות החלשות.

מיקי לוי: ממש לא.

ג'מאל זחאלקה: על חשבון השכבות החלשות.

מיקי לוי: – – – ממש, השר – משרד הרווחה, בראשותו של השר המיועד מאיר כהן – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי – –

מיקי לוי: – – אמור לדאוג לשכבות החלשות.

יצחק וקנין: – – אני אמרתי בתחילת – – –

ג'מאל זחאלקה: צדק אנחנו רוצים ולא צדקה.

יצחק וקנין: כשהתחלתי – חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק וקנין: אתם צריכים להתרגל – –

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מחפשים צדק ולא צדקה.

יצחק וקנין: – – שעד היום הנאומים היו נאומים – –

ג'מאל זחאלקה: הוא ממנה את החבר שלו כשר שידאג לאלה שהוא יפגע בהם.

יצחק וקנין: – – נעימים לאוזן.

יצחק וקנין: כל הנאומים נעמו לנו לאוזן.

יצחק וקנין: מהרגע הזה זה יהיה שונה.

יצחק וקנין: רבותי, תתרגלו למצב.

ג'מאל זחאלקה: טוב.

ג'מאל זחאלקה: הצהרות על כוונות לקצץ, וכאילו אנחנו לא מכירים את נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו הוא איש הקיצוצים הגדולים, ואנחנו יודעים איך הוא עושה את זה בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: הוא עושה את זה – מנסה להעביר שינויים מרחיקי לכת על חשבון השכבות החלשות, בשם, בגלל המשבר.

ג'מאל זחאלקה: הוא מנצל את המשבר כדי להעביר את משנתו הקפיטליסטית, שלוחת הרסן, האלימה, הפוגענית, שלא מתחשבת.

ג'מאל זחאלקה: אומרת: החלשים יכולים ליפול בדרך.

ג'מאל זחאלקה: זו משנתו והוא לא שינה אותה.

מאיר כהן: אתה יודע שאתה מדבר לא לעניין.

ג'מאל זחאלקה: והוא איש – – –

מאיר כהן: אתה מדבר לא לעניין, אבל תמשיך.

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: זה, יש לך עשר דקות.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה שאתה נותן לי לדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן – – –

מאיר כהן: – – – אתה אומר?

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן – – –

ג'מאל זחאלקה: אבל אתה חבר כנסת חדש.

מאיר כהן: – – – אז מה?

ג'מאל זחאלקה: קצת, קצת, קצת, איך אומרים – ענווה.

יצחק וקנין: בדרך כלל לא אומרים שלא מדבר – האמת.

ג'מאל זחאלקה: מידת הצניעות, מידת הצניעות שנעלמה מהארץ – – –

מאיר כהן: – – – אז אתה, אתה הוותיק תלמד אותי מה זו ענווה, ותדבר קצת יותר נעים – –

מיקי לוי: דרך ארץ.

מיקי לוי: דרך ארץ.

מאיר כהן: – – ותפסיק להשתלח באנשים.

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: הכול מותר?

יצחק וקנין: רבותי, אני אמרתי לממשלה החדשה ולחברי הכנסת החדשים: תתחילו להתרגל לשיח אחר.

מאיר כהן: לא, אנחנו לא חייבים.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: זה לא יעזור, רבותי.

מאיר כהן: תתחילו להתרגל אתם לשיח אחר.

יצחק וקנין: זה לא יעזור.

פנינה תמנו: זה שיח של דמגוגיה.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא יעזור.

מאיר כהן: – – – להתרגל לשיח אחר.

יצחק וקנין: לא כל הדברים ינעמו לאוזן שלכם.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, הבאנו תרבות של נחת, של אורך רוח.

יצחק וקנין: בסדר, אני מסכים אתך – – –

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: – – –

יצחק וקנין: אבל אני אומר לכם: תתחילו להתרגל לביקורת, גם.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש – – –

מאיר כהן: – – –

מיקי לוי: – – – בעיה בתנאי שזה יהיה – – –

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מציע לחברי, אני מציע לחברי מימין, כאן, ללכת וללמוד ולקרוא מה עשה נתניהו, איש הקיצוצים ותוכנית ההבראה הכלכלית, בשנת 2004, וכיצד הוא קיצץ בקצבאות הילדים, בתמיכה ברשויות המקומיות.

ג'מאל זחאלקה: הוא ניצל את המשבר הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: בזה אני אומר.

ג'מאל זחאלקה: מה זה "לא לעניין"?

ג'מאל זחאלקה: זה האבא של העניין.

ג'מאל זחאלקה: זה האימא של העניין.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה לא יודע, אז תשתוק.

ג'מאל זחאלקה: אל תדבר.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה לא מבין, אז אל תדבר.

מיקי לוי: אני מבין – – –

ג'מאל זחאלקה: אם אתה לא יודע, תאמין לי, בורות זה לא טענה.

מיקי לוי: אני מבין היטב – – –

ג'מאל זחאלקה: אם יש לך – אם אתה בור ועם הארץ, אתה לא יודע – –

יצחק וקנין: לא, לא, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: – – אתה לא – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, עד כאן.

יצחק וקנין: לא, אני לא ארשה – – –

ג'מאל זחאלקה: כי הוא תוקף אותי.

ג'מאל זחאלקה: הוא מדבר על – – –

יצחק וקנין: לא, לא, לא, סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: אתה אל תקרא לו בור ואל – זה לא סגנון ולא יפה.

מיקי לוי: אני מבקש שתחזור בך עכשיו, אדוני.

יצחק וקנין: אני מבקש שכבודו יחזור בו.

יצחק וקנין: זה לא מכובד.

יצחק וקנין: לא מכובד.

ג'מאל זחאלקה: בור במובן שהוא לא יודע.

יצחק וקנין: אבל זה לא – – –

ג'מאל זחאלקה: זה לא כמו בור במובן – שהוא בור בעניין הזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, אני חושב – –

ג'מאל זחאלקה: הוא יודע הרבה דברים חוץ מהעניין הזה.

יצחק וקנין: – – קצת, קצת הרחקת לכת בהתבטאות שלך.

ג'מאל זחאלקה: טוב.

מיקי לוי: דרך ארץ.

מיקי לוי: דרך ארץ.

יצחק וקנין: אני חושב שזה לא במקום.

ג'מאל זחאלקה: אם הוא יודע בעניין הזה – – –

יצחק וקנין: אני חושב שכבודו צריך לחזור בו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, בעניין הזה של ניתוח מדיניותו הכלכלית של ביבי נתניהו אני עומד על שלי, ואני מזהיר ממנה.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר: כל אדם שרוצה באמת – אתה לא יכול לדבר בשם השכבות החלשות ולתמוך בנתניהו, במדיניות הכלכלית שלו.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול ללכת בשני הכיוונים באותו זמן.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להחזיק במקל ארוך בשני הצדדים.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר אפילו אם אתה אקרובט.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר.

ג'מאל זחאלקה: ובזה אני מזהיר.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר מה שאמרו.

ג'מאל זחאלקה: יהיו קיצוצים – הקיצוצים של נתניהו יבואו על חשבון השכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא יפגע בעשירים, כי יש לו משנה, משנת הטפטוף מלמעלה.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה שאני אסביר אותה?

ג'מאל זחאלקה: המשנה של הכלכלה הקפיטליסטית, הליברלית, הקיצונית, שאומרת: העשירים יתעשרו; יש חורים בכיסים של העשירים וזה יטפטף למטה.

ג'מאל זחאלקה: זו המשנה הכלכלית שלו.

ג'מאל זחאלקה: מה, אנחנו לא יודעים?

ג'מאל זחאלקה: אם כמה אנשים ייפגעו בדרך, זה לא נורא.

ג'מאל זחאלקה: יש קריצת עין.

ג'מאל זחאלקה: הוא מתכוון לפגוע; הוא לא אומר: אני רוצה לפגוע בעניים, אבל התוצאה תהיה פגיעה.

ג'מאל זחאלקה: והוא אומר: זה לא נורא.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת אומרת שהיא לא תדאג לתהליך המדיני.

ג'מאל זחאלקה: נהפוך הוא.

ג'מאל זחאלקה: רואים משפט קצר אחד בכל ההסכמים הקואליציוניים.

ג'מאל זחאלקה: המטרה היא לדחוק את העניין הפלסטיני לשוליים, והוא לא יידחק.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה מסוכנת.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה, בגלל אי-יציבותה היא יכולה ללכת להרפתקה צבאית בלבנון, באיראן – – –

פנינה תמנו: הממשלה עוד לא התחילה לעבוד, ואתה משתמש בדמגוגיה.

ג'מאל זחאלקה: אהלן וסהלן.

ג'מאל זחאלקה: שוואיה שוואיה.

ג'מאל זחאלקה: טוב.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע אותך איך תסבירי את המדיניות של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: ותסבירי לי – אם ניפגש עוד כמה שנים – מה תעשה הממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שאת, את, לא מישהו אחר, תבכי על זה שתמכת בממשלה הזאת.

יעל גרמן: ואולי אתה.

יעל גרמן: אולי אתה תצטער על הנאום שלך.

ג'מאל זחאלקה: אני לא.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אתמוך בה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אבכה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אתמוך בה.

יעל גרמן: אולי תצטער על הנאום שלך.

ג'מאל זחאלקה: לא, אני לא אצטער על הנאום שלי.

ג'מאל זחאלקה: לא תיתנו לי.

ג'מאל זחאלקה: תיתנו את ההזדמנות – את יודעת מה?

ג'מאל זחאלקה: אני אעלה כאן לדוכן ואני אכה על חטא.

ג'מאל זחאלקה: תעשו שלום, תעשו צדק חברתי, תעשו שוויון, תעשו דמוקרטיה – – –

פנינה תמנו: אלו דברים שטותיים נטולי תקווה.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא אומרים ככה אפילו במצע.

ג'מאל זחאלקה: אתם מציעים לפגוע בדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: אתם מציעים רוב של 65 חברי כנסת כדי להוריד ממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אתם מציעים להעלות את אחוז החסימה ל-4%.

ג'מאל זחאלקה: מאיפה המצאתם את זה?

פנינה תמנו: ואתה מציע לקחת את התקווה מהציבור.

ג'מאל זחאלקה: מאיפה המצאתם את ה-4%?

ג'מאל זחאלקה: הרי ידוע, אדוני כבוד היושב-ראש, יש עניין הייצוגיות במשטר דמוקרטי – –

דוד רותם: כן.

ג'מאל זחאלקה: – – ויש מדינות שבהן יש אחוז חסימה יותר גבוה אפילו.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה, או שהם מבטיחים ייצוג של מיעוטים על-ידי קווטה, אחוז מסוים, או על-ידי כך שיש מפלגות גדולות שבאידיאולוגיה שלהן, במצע שלהן מכילות את המיעוטים.

ג'מאל זחאלקה: למשל, המפלגה הדמוקרטית בארצות-הברית מכילה את השחורים.

ג'מאל זחאלקה: המפלגות הציוניות כאן לא מכילות את הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: הן נגד הציבור הערבי, אידיאולוגית.

יצחק וקנין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: איך אני יודע?

יצחק וקנין: משפט אחרון.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה את ההסכם בין – רק אני רוצה שאנשים יבינו על מה אני מדבר – יש עתיד לליכוד ביתנו.

ג'מאל זחאלקה: מה כתוב כאן?

ג'מאל זחאלקה: "הממשלה תפעל להעמקת תחושת ההזדהות הציונית בקרב אזרחי ישראל בכלל ובמערכת החינוך בפרט.

ג'מאל זחאלקה: " מה, אתם רוצים ללמד אותנו ציונות?

ג'מאל זחאלקה: אתם רוצים שהציבור הערבי ילמד ציונות?

ג'מאל זחאלקה: אתם מתכוונים לכך, דרך אגב, אני מאמין לכם – –

דוד רותם: זו מדינה יהודית ציונית.

ג'מאל זחאלקה: – – אבל אתם תיכשלו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא ניתן.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן ציבור ערבי שלא יוותר על זכויותיו, לא יוותר על הזהות שלו – –

יצחק וקנין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – למרות לפיד ולמרות החושך ולמרות נתניהו ולמרות בנט ולמרות כולם.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: אחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גרמן, לרשותך חמש דקות.

יעל גרמן: כבוד אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, לפני שנה יצאנו למסע מופלא; מסע שנועד להביא לשוויון בין כל חלקי החברה בישראל, לתת תקווה לזוגות הצעירים, לאפשר דיור בר-השגה, לדאוג לקשישים, לשמור על מעמד הביניים במדינה, לחזק את העסקים הקטנים, לחזור למשא-ומתן לשלום, ובעיקר – לשים במרכז את האזרחים, כל האזרחים.

יעל גרמן: היום אנחנו מתחילים לפרוע את השטר שהפקדנו בידי הבוחרים שלנו.

יעל גרמן: המשרדים שהופקדו בידינו מורכבים ומציבים בפנינו אתגרים קשים: אוצר, חינוך, בריאות, רווחה ומדע.

יעל גרמן: אנחנו נכנסים לתפקידינו בדחילו ורחימו ומתוך חרדת קודש, ובתחושה עמוקה ואמיתית של מחויבות.

יעל גרמן: מחויבות לעמוד בציפיות, להישאר נאמנים לבוחרים, לעמוד בכל עת על דעותינו, ולקבל את ההחלטות הנכונות ביותר לציבור.

יעל גרמן: החלטות נטולות שיקולים זרים, נטולות לחצים סקטוריאליים.

יעל גרמן: אנחנו כאן כדי לשנות, לעבוד קשה ולשרת את כל תושבי המדינה ללא הבדל דת, מגזר דתי, גזע, מין ונטייה מינית.

יעל גרמן: אני רוצה לסיים בשירו של חיים חפר "בדרך אל האור": "באמונה שבלבי, באהבה ללא גבולות, בצדק אשר בקרבי, ובתקוות הכי גדולות, ובמוסר שבלבי, הרם מכל העלילות" – היום אני נשבעת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, הרבה אתה עובד היום, לא קל.

מרב מיכאלי: הברית המפורסמת לפיד–בנט, שסנוורה את התקשורת עם הפוליטיקה החדשה, מתגלה – לצערי, רבותי, אני מתנצלת, אני מקווה שלא תתרגזו פה, החברים שיושבים וצועקים – אבל מתגלה באמת כהתגלמות הפוליטיקה הישנה והעבשה.

מאיר כהן: את מפתיעה אותנו.

מרב מיכאלי: המילים אולי חדשות, אבל המעשים והתוצאות ישנות-ישנות.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: הנה מה שבהסכמים הקודמים הוגדר כשמירה על הסטטוס-קוו – נקרא לו "הפוליטיקה החדשה" – זכות וטו של הבית היהודי על כל החלטה בנושאי דת.

מרב מיכאלי: כלומר, דתיים ימשיכו להחליט על חילונים וחילוניות, מיהי יהודייה ומיהו יהודי ואיך.

מרב מיכאלי: למעשה, אנחנו אפילו מתהדרות ב"מינהלת זהות יהודית" – לאן הגיעה הדת היהודית, שהמדינה עושה לה מינהלת לזהות יהודית.

מרב מיכאלי: באמת, הנביאים היו אוהבים את זה.

מרב מיכאלי: כך יחליטו הדתיים של מי הכותל, של מי השבת, איך אנחנו מתחתנות ומתחתנים, איך אנחנו נקברות ונקברים.

מרב מיכאלי: גברים ימשיכו להחליט על נשים – איפה הן יתפללו, האם הן יתפללו, האם הן יתגרשו ובאילו תנאים.

מרב מיכאלי: אצל המפלגות החרדיות קראו לזה סטטוס-קוו, עכשיו קוראים לזה: אחי, באנו לשנות.

מרב מיכאלי: אבל זה אותו הסטטוס-קוו הישן והרע.

מרב מיכאלי: גם לשאלה "איפה הכסף?

מרב מיכאלי: " בהקשרים שהועלו במהלך הקמפיין, התשובה לא עומדת להשתנות.

מרב מיכאלי: להפך: יותר ישיבות יקבלו יותר כסף, רק שעכשיו אלה תהיינה לא רק ישיבות ומוסדות של כיפות שחורות אלא כיפות ומוסדות של כיפות סרוגות, וכיפות סרוגות מתנחלות בשטחים שאינם שטחי מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: כסף רב ביותר.

מרב מיכאלי: המון המון המון כסף שמונע הסכם שלום ומונע חיים של שקט וביטחון במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: ואם כבר ביטחון – בהסכמים הקואליציוניים אין מילה אחת על שלום.

מרב מיכאלי: יש משא-ומתן, גם לא הרבה משא-ומתן, אבל אף מילה על שלום.

מרב מיכאלי: בהסכמים הקואליציוניים, לעומת זאת, כתובים הרבה סעיפים שמחלישים את הדמוקרטיה הישראלית בכלל ואת הבית הזה בפרט, ובכך פוגעים בביטחון האישי של כל אזרחית ואזרח בישראל, כי הם מסכנים את זכויות האזרח, האדם והפרט של כל אחת ואחד מאתנו.

מרב מיכאלי: הטרנד של מנהיגי מפלגות לא נבחרים גולש אל הממשלה שמנסה לבצר את עצמה כך שאי-אפשר להחליף אותה.

מרב מיכאלי: אחד מהסעיפים המדאיגים האלה הוא הסעיף שקובע שהקבינט המדיני-ביטחוני יהיה בעל סמכויות אופרטיביות לקבלת החלטות ללא אישור הממשלה בכפוף לקבוע בדין.

מרב מיכאלי: עכשיו, בדין, שזה חוק הממשלה וחוק-יסוד: הממשלה, קבוע כבר מעמדו של הקבינט המדיני-ביטחוני בדיוק ככזה, אז למה צריך להוסיף סעיף מיוחד בהסכם הקואליציוני, שלא היה בהסכמים קודמים, שמאפשר לקבינט המדיני-ביטחוני לפעול ללא אישור הממשלה?

מרב מיכאלי: מה משמעותו של הסעיף הזה?

מרב מיכאלי: האם מסתתרת מאחוריו איזו הסכמה בעל-פה שלא נחשפה בפנינו ובפני הציבור?

מרב מיכאלי: אולי כדאי לספר על הסעיף הזה לנשיא אובמה בביקורו הקרוב?

מרב מיכאלי: מה נראה לכם?

מרב מיכאלי: ראש הממשלה החדש-ישן בחר לפתוח את הכהונה הנוכחית שוב באיומים ובהפחדות, כרגיל.

מרב מיכאלי: עד כדי כך שהוא הודיע שאין לעם היהודי קיום ללא מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: בכל הכבוד, אדוני ראש הממשלה, שלא טורח להיות כאן עכשיו, אין לך שום זכות למחוק ככה באחת את ההיסטוריה המפוארת של העם היהודי, ובעיקר לא את כל היהודיות והיהודים שחיות ומשגשגות בחלקים אחרים של העולם.

מרב מיכאלי: ממשלה של רוב גברים, אשכנזים, עם מיעוט מזרחי, מיעוט קטנטן לפריפריה, מיעוט נשים שאין להן זכר בהסכמים הקואליציוניים, ואפס ייצוג לאזרחיות ולאזרחים הערביות והערבים, שאותם שר האוצר המיועד מכנה בכינוי גנאי.

מרב מיכאלי: בשנה האחרונה הייתה עלייה גדולה בהתבטאויות גזעניות של נבחרי ציבור; לצערי, גם של נבחרות ציבור.

מרב מיכאלי: וכמו שמתחילה הקדנציה הזאת, אז הפוליטיקה של הממשלה החדשה, חדשה או ישנה, היא פוליטיקה לא טובה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה, אני הייתי עד למעמד הזה מספר רב של פעמים.

אחמד טיבי: למרות הדיבור הרם, אדוני היושב-ראש, על פוליטיקה חדשה ואפשרות של דרך חדשה וכדומה, אנחנו ניצבים מול ממשלה שהיא ימין מדיני וימין חברתי.

אחמד טיבי: מבחינה מדינית, ראש הממשלה – שהוא הראשון בין שווים או לא שווים – הוא המחליט, הוא המביא ומוציא בכל מה שקשור בתהליך המדיני, שלא היה קיים, וכנראה לא יהיה קיים גם בממשלה הנוכחית, כי לא ייווצרו התנאים לקיומו של התהליך הזה, לא על-ידי הקפאה והפסקת פעילות ההתנחלויות, ולא על-ידי לוח זמנים מוסכם להקמת מדינה פלסטינית על בסיס גבולות 67'.

אחמד טיבי: ולכן, לא הביקור של נשיא ארצות-הברית, אדוני היושב-ראש, וגם לא ההצהרות הקוסמטיות, לאחרונה, על מדינה פלסטינית או שתי מדינות, יביאו לפריצת דרך.

אחמד טיבי: ולכן בתחום הזה, שמופיע בקווי היסוד של הממשלה כמשפט עמום כמו "הממשלה תחתור" – היא כל הזמן חותרת.

אחמד טיבי: היא חותרת תחת התהליך, לא למען התהליך.

אחמד טיבי: והחתירה הזאת היא חתירה נון-סטופ, למען החתירה.

אחמד טיבי: כלומר, תהליך למען הדיאלוג, למען השיח, למען הפוטו-אופ, לא למען השגת הסכם.

אחמד טיבי: מבחינה כלכלית, כולנו יודעים שזו תהיה ממשלת ימין חברתי, ולכן הפריפריה – לרבות הקצה של הפריפריה, היישובים הערביים – תהיה קורבן של מדיניות הממשלה, של הקיצוצים הבאים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, אני רוצה לברך אותך על הצטרפותך לאופוזיציה.

אחמד טיבי: אני חושב שאתה תהיה – אתה וחבריך תהיו תרומה.

אחמד טיבי: כמו שהייתם מצוינים בקואליציה, לצערי הרב, אתם תהיו טובים מאוד, או אפילו יותר, גם באופוזיציה.

אחמד טיבי: אני ראיתי את הלהט שלך היום בישיבות האופוזיציה בוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: אני מקווה שהלהט הזה ימשיך להיות מה שהיה.

יעקב מרגי: – – – גפני.

אחמד טיבי: 52 חברי אופוזיציה זה לא דבר של מה בכך.

אחמד טיבי: יש דברים שאנחנו יכולים לראות עין בעין, במיוחד בנושא החברתי-כלכלי, ולהיות אופוזיציה אסרטיבית.

אחמד טיבי: בקווי היסוד של הממשלה הזאת כמעט אין התייחסות חיובית לציבור הערבי, לפער האדיר הקיים בין הרוב היהודי לבין המיעוט הערבי, בין היישובים היהודיים ליישובים הערביים בנושאי תשתית, בנושאי חינוך, בנושאי תעסוקה, בנושאי תכנון ובנייה, בנושאי אזורי תעשייה שאינם, מוסדות חינוך וכדומה.

אחמד טיבי: לפעמים אומרים – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: לפעמים, אדוני היושב-ראש, אומרים: טוב, אם הייתם בקואליציה הייתם יכולים להשפיע יותר.

אחמד טיבי: מה זה המשפט הזה?

אחמד טיבי: ממשלה מחויבת לכלל האזרחים, לא חשוב אם הנציגים שלהם באופוזיציה או בקואליציה.

אחמד טיבי: תשתיות זה חובה של המדינה שצריכה לספק.

אחמד טיבי: כאשר תושב טייבה נאלץ לחכות בפקק שעתיים בבוקר בכניסה הדרומית, זה מפני שהממשלה לא מפתחת את התשתיות, את הכבישים.

אחמד טיבי: זה לא קשור בעובדה שנציגיו בקואליציה או באופוזיציה.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו נהיה אופוזיציה לוחמנית לקואליציה הזאת.

אחמד טיבי: אני שמח שגם אתה, חבר הכנסת, השר מרגי, תהיה בספסלים ההם יחד אתנו.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.

אחמד טיבי: תודה רבה, תודה רבה.

אחמד טיבי: והאמת היא – בזה אני אסיים – כל הזמן נאמרת כאן – אתה, חבר הכנסת גפני, אולי אתה, נציג הסיעה הזאת: מה זה "יהודי לא מגרש יהודי"?

אחמד טיבי: לא הבנתי.

אחמד טיבי: שאלתי ואין לי תשובה.

אחמד טיבי: את מי אתם כן מגרשים באופן לגיטימי?

משה גפני: לא, זה היה ציטוט של אמירה שנאמרה לפני כמה שנים.

אחמד טיבי: את מי?

אחמד טיבי: לא הבנתי.

משה גפני: לא יודע, ככה החלטנו בסיעה להגיד.

אילן גילאון: גוש-קטיף.

אחמד טיבי: אבל שמת לב, חבר הכנסת גפני – מה זה מדינה יהודית, או כנסת יהודית?

אחמד טיבי: כאשר חבר כנסת יהודי קם, מוחה באופן פרובוקטיבי, יוצא ואומר לראש הממשלה "יהודי לא מגרש יהודי", וחבר כנסת ערבי אומר לו "למי התכוונת?", הערבי מקבל את הנזיפה מיושב-ראש הישיבה, לא היהודי.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, לרשותך שש דקות.

מיקי רוזנטל: איך זה הולך, חלוקת הדקות?

יצחק וקנין: רבותי, החלוקה היא חלוקה סיעתית, בהתאם לגודל הסיעה.

יצחק וקנין: שלא תחשבו שאני עושה פה איזה – – –

מיקי רוזנטל: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני מקבל לוח עם זמנים, אז ככה – – –

מיקי רוזנטל: אני נותן לגפני דקה על חשבוני.

יצחק וקנין: אין שום בעיה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אם הוא יצטרך עוד כמה דקות אני אאפשר לו, תאמין לי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש לדבר על כמה נושאים, ואני אשתדל לעשות זאת טלגרפית.

משה גפני: למשל, אני בדקתי בהסכמים הקואליציוניים.

משה גפני: אז מופיע שהממשלה תפעל למנוע הדרת נשים.

משה גפני: ואני גם שמעתי שיש חברי כנסת מהבית היהודי שהגישו הצעת חוק שחלק נכבד מהוועדה למינוי דיינים יהיה נשים.

משה גפני: בסדר, אמרתי, החרדים עכשיו לא בקואליציה, לא בממשלה, הכול בסדר, אפשר לרוץ מהר.

משה גפני: בדקתי כמה נשים מהבית היהודי שׂרות בממשלה.

משה גפני: בדקתי.

משה גפני: הרי הגישו חוק על הוועדה למינוי דיינים, והחרדים לא נמצאים, לא מפריעים.

משה גפני: אפילו לא אחת.

משה גפני: הלכתי ליש עתיד – בכל אופן, מפלגה אינטליגנטית, נשים.

משה גפני: כן, הדרת נשים.

משה גפני: בדקתי – אחת.

משה גפני: הלכתי לליכוד – אחת.

משה גפני: הלכתי לישראל ביתנו – אחת.

משה גפני: זאת אומרת, החרדים לא הפריעו עד עכשיו.

משה גפני: כל מה שקרה זה שלמזלנו ציפי לבני הצטרפה לממשלה, אחרת היו בכלל שלוש נשים מתוך 23.

משה גפני: מה היית משדר לו היית שדרן היום בטלוויזיה, יאיר לפיד?

משה גפני: מה היית אומר?

משה גפני: החרדים?

משה גפני: אין חרדים.

משה גפני: טוב, האמת היא שאני חייב סליחה בפני מועצת גדולי התורה אצלנו.

משה גפני: אני הופעתי בפני מועצת גדולי התורה – אני מספר לכם את זה באמת בארבע עיניים – ואמרתי להם: תראו, בציונות הדתית יש שני חלקים.

משה גפני: יש חלק אחד שהוא באמת קרוב יותר לחילונים.

משה גפני: זה לא הרוב.

משה גפני: אבל יש חלק גדול שהוא באמת – אצלו לומדי התורה זה דבר רציני.

משה גפני: יש להם ישיבות.

משה גפני: לא ישיבות הסדר – לומדי תורה.

משה גפני: הם יודעים שעל זה קיים העם היהודי.

משה גפני: והם קרובים אלינו בכל הנושאים.

משה גפני: רק – אמרתי לגדולי התורה – בהשקפה הם קצת שונים מאתנו.

משה גפני: אבל הם אתנו.

משה גפני: הם היו אתנו בקדנציה הקודמת, בנושא של לומדי התורה הם אתנו.

משה גפני: ואני מבקש סליחה מגדולי התורה.

משה גפני: אני מבקש סליחה.

משה גפני: הם כולם אותו דבר.

משה גפני: ההבדל בהשקפה בין אלה שהם ציונים דתיים עם ישיבות ובין אלה שהם ציונים דתיים בלי ישיבות – ההבדל בהשקפה אומר שהם קרובים ליאיר לפיד ולא אלינו.

משה גפני: הם מצאו את המכנה המשותף, על הנושאים הכי קרדינליים, הכי בעייתיים, שיש ליהדות הדתית, לאדם שומר תורה ומצוות.

משה גפני: הם מצאו שפה משותפת עם יאיר לפיד ואנשיו, לא אתנו.

משה גפני: אז הם אומרים: זה התחיל בתור משהו פוליטי כזה.

משה גפני: אבל התברר שבהשקפת עולמם הם קרובים אליו.

משה גפני: עכשיו, אני עברתי על ההסכם הקואליציוני.

משה גפני: לא מצאתי הסכם קואליציוני בעולם המערבי, באיזשהו משטר דמוקרטי, הסכם קואליציוני ששני-שלישים ממנו לוקח קבוצה באוכלוסייה, קבוצה לא קטנה, ופוגע בה סעיף אחרי סעיף.

משה גפני: אברך שצריך לשלם דמי ביטוח לאומי?

משה גפני: כתוב בהסכם, הסכם של מדינה שעומדת בפני סכנות מאיראן ומסוריה, במזרח התיכון, עם בעיות כלכליות עצומות – אני הרי יודע למה אנחנו הולכים.

משה גפני: יאיר לפיד עוד לא למד את זה, הוא ילמד לאיזה גזירות קשות אנחנו הולכים.

משה גפני: אברך שלומד תורה, אחרי כמה שנים יצטרך לשלם – לא לקבל, לשלם – דמי ביטוח לאומי כאילו הוא עובד ומרוויח כסף.

משה גפני: אני לא מדבר על זה שאתם אפילו לא מבינים בחוקי-היסוד, אתם לא מבינים בכלל בנושא של שוויון, אתם לא מבינים שאי-אפשר לחוקק חוקים מהסוג הזה.

משה גפני: הרי מה תגידו?

משה גפני: תגידו שמוסד שיש בו כאלה שלא שירתו בצבא, הוא לא יקבל כסף או שיקבל פחות כסף.

משה גפני: ומה תעשו אם יבוא מישהו ויגיד שבאוניברסיטה יש כאלה שלא משרתים בצבא?

משה גפני: ומה תעשו אם יבואו כאלה ויגידו – כמו שכתבתם בהסכם, שתלמידי חו"ל בישיבות, המוסד לא יתוקצב עבורם – מה תעשו אם יתברר שיש סטודנטים תושבי חו"ל, גם תורידו מהתקציבים שלהם?

משה גפני: האנשים שמביאים כסף, אותם אברכים או אותם בחורים שמגיעים ללמוד בארץ, הכסף שהם מביאים למדינה לא יסולא בפז.

משה גפני: כולם יודעים את זה, כל הכלכלנים יודעים את זה.

משה גפני: אבל לקחתם את הקבוצה הזאת במדינה שנמצאת במזרח התיכון, מוקפת אויבים, כמו שאמרתי, עם בעיות ביטחוניות ומדיניות קשות, מדינה שנמצאת במצוקה כלכלית בלתי רגילה, שהנושא החברתי הביא בתוכה למחאות קשות והוא ימשיך גם הלאה אם אתם לא תתקנו את זה – לקחתם הסכם קואליציוני, גם יש עתיד, גם הבית היהודי, שמדבר כולו על קבוצה באוכלוסייה, על החרדים, לפגוע בהם; מה שלא פוגעים במחבלים על-פי החוק.

משה גפני: במחבל לא פוגעים בביטוח הלאומי.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, זה ממש לא נכון.

מיקי לוי: ממש לא נכון.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: אל תפריע לי.

משה גפני: פה בבניין הזה מותר להגיד דברים לא נכונים.

משה גפני: ערבי שהיה מחבל מקבל הנחה בארנונה אם המציאות היא שהשכר שהוא משתכר הוא נמוך.

משה גפני: אחד לא יקבל ארנונה, לא יקבל הנחה בארנונה לפי ההסכם – זה לא יקרה, מפני שזה נוגד חוק-יסוד, זה נוגד זכויות אזרח.

משה גפני: האחד והיחיד זה מי שלומד תורה, כך כתוב בהסכם.

משה גפני: תאמין לי, יש לי ניסיון יותר ממך בעניין הזה, ואני אומר לך: אין דבר כזה.

משה גפני: אין מישהו – בן-מיעוטים, יכול להיות שפגע במדינה הכי הרבה, לא יכול להיות שיפגעו בזכויות האזרח שלו, רק בלומד תורה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש לי הרבה מה לומר, אני יודע שאין לי זמן.

משה גפני: באמת, האמת היא – – –

יצחק וקנין: אני נותן לך עוד דקה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: האמת היא שאנחנו מאמינים שבזכות לומדי התורה אנחנו קיימים.

משה גפני: מאז היותנו לעם, מאז מעמד הר-סיני, בלי זה לא היינו כאן בארץ, כבר לא היינו קיימים כעם, ואנחנו פונים לקדוש-ברוך-הוא ואנחנו אומרים: שני ההסכמים האלה אינם מייצגים את העם היהודי – אנחנו אומרים לקדוש-ברוך-הוא – הם מייצגים קבוצת אינטרסנטים.

משה גפני: אנחנו לא מקבלים את ההסכמים האלה.

משה גפני: לא מעניין אותנו, אנחנו באופוזיציה נעשה עבודה כמו שצריך.

משה גפני: אחמד טיבי, התקווה שלך לא תהיה לשווא, נהיה אופוזיציה כמו שצריך, זה בסדר.

משה גפני: אני לא מדבר על קואליציה ואופוזיציה, אני מדבר על הכרזה שלומד תורה הוא עבריין.

משה גפני: היו פעמים – השגריר הרצוג קרע החלטה של האו"ם שהשוותה את הציונות לגזענות.

משה גפני: אני לא הולך כל כך רחוק, אבל אבא שלו, הרב הרצוג, בהפגנה מול בית-הכנסת "ישורון", לקח את הספר הלבן, שהחרים את היהודים בהעלאה לארץ, הוא קרע אותו לגזרים.

משה גפני: ואני את ההסכמים האלה, שהם הספר הלבן נגד הציבור החרדי, קורע לגזרים.

ג'מאל זחאלקה: – – –

משה גפני: זה לא אנחנו.

משה גפני: אנחנו אומרים לקדוש-ברוך-הוא: זה לא אנחנו ההסכמים האלה, אנחנו מתנגדים להם, הם פוגעים בלומדי התורה.

משה גפני: לא נקבל את זה, וזה לא יבוצע.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה גפני, יעלה חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גילאון, לרשותך ארבע דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, זו הממשלה הרביעית שאני משתתף בהשבעתה.

אילן גילאון: אני לא רוצה שאתה תהיה במתח, אדוני היושב-ראש, אז אני אגיד לך שבסוף דברי אני אצביע נגד הממשלה הזאת.

אילן גילאון: ואנחנו, כמי שנמצאים באופן קבוע באופוזיציה, כפי שאתה יודע, יש לציין שקיבלנו את כולם בלי להדיר אף אחד, בשמחה רבה, וכל מי שבא ורצה להיות באופוזיציה, קיבלנו אותו בזרועות פתוחות: ערבים וחרדים, כולם.

אילן גילאון: זה בוודאי תמיד נאום אמביוולנטי מבחינתי, משום שבכל פעם התקווה המאוד סמויה שלי בתוך תוכי, שתפקידי כאיש אופוזיציה, לבוא יום-יום לירושלים ולנסות להפיל את הממשלה – זה לא קורה כל יום כמובן, לא תמיד מצליחים – ושצריך לייסר אותה בשוטים ובעקרבים, אדוני, באיזה מקום אני יודע שגם אחרי שאצביע נגד הממשלה הזאת, אני מקווה שאולי היא תצליח בחלק ממעשיה, כי זאת בסופו של דבר הממשלה שלי, שלנו, וכאופוזיציה אחראית אנחנו מקווים שלא כל דרכיה יהיו עקלקלות.

אילן גילאון: ואני רק רוצה להגיד לך שלא קשה להתחרות, אדוני היושב-ראש, בכישלון של הממשלה הקודמת, כלומר, לא קשה להיות טובים יותר מאשר הממשלה הקודמת, אבל גם זה אמרתי בעבר והתבדיתי גם בדבר הזה.

אילן גילאון: ולכן הייתי מעדיף להקדיש את שתי הדקות היחידות שנותרו כאן כדי לומר מהי בעיני פוליטיקה חדשה.

אילן גילאון: אגב, אדוני היושב-ראש, לפוליטיקה אין תכונות בכלל, היא איננה טובה ואיננה רעה ואיננה מושחתת, והיא כדמות האנשים שנכנסים לתוכה, ולא כל דבר שהיה באותה פוליטיקה ישנה ובפוליטיקאים הישנים היה בהכרח דבר גרוע.

אילן גילאון: מדינת ישראל בשנותיה הראשונות הייתה הרבה יותר אחראית מאשר היא היום.

אילן גילאון: לא יעזור שום דבר, אלה הן עובדות.

אילן גילאון: אבל פוליטיקה חדשה, אדוני, היא קודם כול פוליטיקה שקופה, נגישה, חפה מפוזה ועוסקת בדברים האחרים.

אילן גילאון: ועם כל הכבוד, אדוני, לצורה, לפרזנטציה, לשוויון בנטל, לדברים שקל מאוד לייצר מכנה משותף רחב סביבם, הבעיה המרכזית היא לא כמה שרים יהיו בממשלת ישראל, אלא איזה תוצרים הם יוציאו מן הממשלה הזאת.

אילן גילאון: ואני אומר לך שבתוכם יש כמה אנשים, חברים אישיים שלי, שהם אנשים מצוינים, ואני מקווה מאוד, ואני גם מתכוון לעזור להם כדי שיצליחו, לצד ההוקעה וההכאה בשוטים ובעקרבים, כפי שהאופוזיציה צריכה לעשות.

אילן גילאון: אבל הפוליטיקה השקופה, אדוני היושב-ראש, חייבת להיות פוליטיקה של סנדלרים, אדוני, של כאלה שיש להם שופין ביד וכל הזמן משייפים סוליה לכל אזרח במדינת ישראל, כי רק תפקיד אחד והתפקיד היחיד והראשון שיש לחברה זה לאפשר לכל פרט בתוכה – אגב פרטים אינם דומים אחד לשני, יש 8.5 מיליון פרטים במדינת ישראל, שהאחד שונה מן השני – לאפשר לכל אחד מהם להגיע אל מחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית, ולמעשה לממש את עיקר תמצית החיים בצורה של ביטחון.

אילן גילאון: התוצר המעניין של הממשלה והיחיד של הממשלה – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

אילן גילאון: תודה לך, אדוני.

אילן גילאון: באמת תודה לך.

אילן גילאון: – – הוא לא כמה משרדים יהיו בה, אלא בכך שהיא מבינה שהשוויון בנטל איננו מתמצה רק בנושא של השירות הצבאי, אלא במציאות שבמדינת ישראל מורה עובדת 25 שנים כדי לקבל משכורת של מנכ"ל בנק בחודש אחד; במציאות שאדם שנמצא עקוד מתחת למנורות הגדולות של חדר הניתוח חושש מאוד שאולי הרופא שמטפל בו, אולי הוא לא הרופא הזה, במציאות שכל כך הרבה אנשים בהגיעם לגיל 40 ו-50 מתחילים לפחד לגבי העתיד הסיעודי שלהם.

אילן גילאון: אדוני, צריך לזכור שהמדינה הזאת שייכת לעם היהודי וגם לכל אזרחיה בה, לכולם, כל אלה שחיים בתוכה – אלה שהיו כאן מקודם, אלה שבאו לכאן אחר כך – ואחריותה של המדינה לכל פרט ופרט בתוכה, להביא אותו אל מחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית.

אילן גילאון: ולכן, תזכרו, חברי, כאשר אתם בממשלה, תזכרו את המהלך הפשוט שבו הלכתם כולכם, ואל תאמרו, כאשר תהיו שם: דברים שרואים מכאן לא רואים משם, כי את הדברים שראיתם משם, עכשיו זה הזמן לממש מכאן.

אילן גילאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: השר יעקב מרגי, לרשותך שש דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום תושבע ממשלה שהוקמה אחרי חבלי לידה קשים, היריון עם צירים, צירים כואבים שלוו בהרבה בחילות.

יעקב מרגי: הבטיחו לנו שמשהו חדש מתחיל, הבטיחו לנו פוליטיקה חדשה, וכבר בתחילת המשא-ומתן הקואליציוני החברה בישראל קיבלה מנה גדושה של הסתה, מנה גדושה של הדרה, מנה גדושה של שנאה, מנה גדושה של ססמאות.

יעקב מרגי: ממשלה – תזכרו את הכותרת – ממשלה בתנאי שלא יהיו בה חרדים.

יעקב מרגי: לו הייתה לכם קצת בושה הייתם עושים אפילו מהלך למראית עין, מהלך סרק; הייתם מזמינים את החרדים להשתתף על-פי קווי יסוד של הממשלה החדשה, שלא היינו מסתדרים אתה.

יעקב מרגי: אבל גם לזאת לא איוויתם.

יעקב מרגי: מידת היהירות והתעוזה שלכם גברה גם על מחווה קטנה, כי הייתם חייבים להתרברב: הבטחנו לכם ממשלה ללא חרדים, והנה, הבאנו לכם ממשלה ללא חרדים.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, הבטיחו לנו פוליטיקה חדשה, וקיבלנו משא-ומתן קואליציוני מביש ומביך, ראש ממשלה שהוא ראש ממשלה של כולנו, ראש ממשלה של מדינת ישראל, ובמובן נוסף ראש ממשלה של כל העם היהודי.

יעקב מרגי: לבושתכם, חשפתם אותו במשך כחודש שלם בחולשתו, חשפתם אותו, חשפתם ראש ממשלה בישראל שנכנע.

יעקב מרגי: סחיטה גוררת כניעה, ושוב סחיטה גוררת כניעה, ועוד סחיטה גוררת כניעה.

יעקב מרגי: נחזור קצת למשא-ומתן המביש.

יעקב מרגי: הבטיחו לנו מהות וערכים, הבטיחו לנו עוד מהות ועוד ערכים, ומה קיבלנו?

יעקב מרגי: משא-ומתן על תואר סגן ראש ממשלה.

יעקב מרגי: משבר – שומו שמים, בדקה התשעים – על תואר סגן ראש ממשלה.

יעקב מרגי: והתיק הזה, אתם זוכרים, מי נאם והסביר לנו בכל קמפיין ועל כל מסך כאיש טלוויזיה מנוסה כמה תפקיד סגן שר הוא תפקיד הזוי ומיותר?

יעקב מרגי: ומה קיבלנו?

יעקב מרגי: פוליטיקה חדשה, שמונה סגני שרים.

יעקב מרגי: רבותי, שמונה סגני שרים.

יעקב מרגי: הבטיחו לנו ממשלה קטנה, עם 18 שרים, וקיבלנו ממשלה עם 22 שרים ועוד שמונה סגני שרים.

יעקב מרגי: מי שיודע חשבון בסיסי – 30.

יעקב מרגי: הכול נקרא במילים יפות עבודה בעיניים.

יעקב מרגי: אנחנו היום נתנגד לממשלה הזאת.

יעקב מרגי: הממשלה בהרכבה הנוכחי היא ממשלה רעה.

יעקב מרגי: נפעל כאופוזיציה לוחמנית להפלתה.

יעקב מרגי: ולא משום שאנחנו בחוץ, מודרים, מוחרמים.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: כי יש לנו חששות כבדים שבהרכבה הנוכחי, ומה שמייצגים השותפים בקואליציה הזאת, ואת מי שהם מייצגים, זו הממשלה – אל תתביישו לומר – הכי סקטוריאלית שהייתה מאז קום המדינה.

יעקב מרגי: זו ממשלה שמי ששולט בה הוא לא ראש הממשלה, מי ששולט בה אלו מפלגות שמייצגות סקטורים שמה שמעניין אותם זה לא הפערים בחברה הישראלית, זה לא השכבות החלשות והמוחלשות, ובטח ובטח לא מעמד הביניים; מה שמעניין אותם זה הציבור שממנו הם באים.

יעקב מרגי: הם לא קשובים לאחר, הם לא יכולים להכיל את האחר, וראינו זאת הלכה למעשה.

יעקב מרגי: ראינו אותה בתחילת דרכה – בהדרה, בשנאה ובהסתה.

יעקב מרגי: רבותי, הממשלה הזאת תמשיך להיכנע, ותסיט תקציבי עתק לאידיאולוגיות השונות שהם מאמינים בהן, כל אחד בדרכו ובשיטתו, בו בזמן שהיא מקצצת כ-19 מיליארד שקל מתקציב המדינה, מהוצאות הממשלה.

יעקב מרגי: זו ממשלה שתפגע אנושות בזהות היהודית.

יעקב מרגי: זו ממשלה רעה.

יעקב מרגי: אני אומר לראש הממשלה, ישבתי אתך כארבע שנים כחבר הממשלה.

יעקב מרגי: ישבנו אתך לבטח, הושטנו לך יד חמה ונאמנה ויציבה, ובכך שרדת.

יעקב מרגי: אם אתה מתפאר היום ששרדת ארבע שנים, מי שתרם למשילות זאת תנועת ש"ס, זה אותם החרדים, שישבו ובלעו את כל הצפרדעים, המרים, כדי שאתה תוכל לשלוט, כדי שתוכל להתפאר בהישגים האלה.

יעקב מרגי: אלה אותם חרדים שוויתרת עליהם מהר מאוד.

יעקב מרגי: על כתפיהם, לבושתכם כולכם, והחברה הישראלית, שיושבת ומחשה, על כתפי החרדים שמתם את כל תחלואי החברה הזאת.

יעקב מרגי: שמתם את כל בעיות הכלכלה, המשק, החברה, הביטחון, על כתפי החרדים, ואין פוצה פה ומצפצף.

יעקב מרגי: ואני לא רוצה לחשוב שכאן, במדינת ישראל, יש מוסר כפול, שממנו העם היהודי סבל וסובל עד היום.

יעקב מרגי: התנהלות זו היא לנגד עינינו, ולכן לציבור אנחנו נאמר, הציבור ששומע אותנו היום, וישמע אותנו בעתיד: אנחנו כאן.

יעקב מרגי: אנחנו כאן כדי להיאבק עבורכם.

יעקב מרגי: אנחנו נשמור ואנחנו ניתן לכם את התשובה – איפה נמצא הכסף.

יעקב מרגי: כן, עם הניסיון שלנו אנחנו ניתן לכם את התשובה, איפה נמצא הכסף.

יעקב מרגי: אנחנו גם נדאג שהכספים לא יעברו לברנז'ה.

יעקב מרגי: רבותי, בסרט הזה היינו.

יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה שלי בכנסת זו הייתה ממשלת שרון השנייה, ממשלת שרון, שהקדוש-ברוך-הוא ישלח לו רפואה שלמה; לפיד המנוח, טומי לפיד המנוח, והמפד"ל, אפשר לומר עליה גם המנוחה, כי היא כבר לא קיימת.

יעקב מרגי: ממשלה זו סיימה את דרכה מהר מאוד, וגם הממשלה הזאת, שמוקמת היום, תסיים דרכה מהר כי זו ממשלת סחיטה-כניעה.

יעקב מרגי: תזכרו, ממשלת הסחיטה והכניעה יצאה לדרך.

יעקב מרגי: רבותי, כשאנחנו דרשנו תקציבים לשכבות החלשות, קראו לנו סחטנים; כשאנחנו דרשנו משרדים כדי להיות שותפים בעשייה הציבורית, אמרו: אתם מדברים על תיקים.

יעקב מרגי: אבל היום, כשחודש שלם התבוססנו בבוץ המשא-ומתן המביש והמביך, זה היה ערכים, זה היה מהות.

יעקב מרגי: אז אם זה לא מוסר כפול אני לא יודע מהו מוסר כפול.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יעקב מרגי: היום מתחיל מצעד הצביעות של הממשלה בישראל, של החברה בישראל.

יעקב מרגי: סליחה שאני לא מנקה את החברה בישראל מכך שעמדה מנגד כשהחרימו 18 מנדטים.

יעקב מרגי: הציבור אמר את דברו, כן, אבל הוא אמר גם עוד משהו; גם הציבור החרדי גדל בכנסת.

יעקב מרגי: אבל זה לא עזר אצל אלה שיש להם מוסר כפול.

יעקב מרגי: אבל, רבותי, כשאנחנו אומרים: זו סחיטה, כשאנחנו אומרים: זו החרמה, זה צורם.

יעקב מרגי: כשהחרדים אומרים, וכשהמזרחים אומרים, זה צורם, אבל כשהאליטות אומרות זה נראה ערכים, זה מהות, זה סדר חדש, סדר-יום חדש, משהו חדש מתחיל כאן.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו כאן כדי לומר לציבור את האמת, ויהיה לנו, לצערי הרב, לא כל כך הרבה זמן באופוזיציה כדי לומר את האמת לחברה בישראל.

יצחק וקנין: תודה לשר יעקב מרגי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רוברט אילטוב; אני מבין שהוא איננו.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סתיו שפיר, ואחריה יעלה חבר הכנסת אריה דרעי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סתיו שפיר, לרשותך ארבע דקות.

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברות או חברי הקואליציה, או מי שנותר מכם במליאה, הרבה ברכות ואיחולי הצלחה איחלו לכם כאן, ואני מצטרפת לאיחולים.

סתיו שפיר: הצלחתכם הצלחתנו.

סתיו שפיר: אני אומרת זאת בשיא הרצינות ובשיא הכנות.

סתיו שפיר: אבל כדי להצליח צריך לזכור גם כמה דברים שנדמה שנשכחו בחודשים האחרונים.

סתיו שפיר: שמענו הרבה, בדיונים הקואליציוניים האין-סופיים, על משרות, על תיקים, על ג'ובים.

סתיו שפיר: שמענו מעט מאוד על פתרונות, על שינוי סדר עדיפויות.

סתיו שפיר: מעט מאוד על שיקום השירותים החברתיים, מעט מאוד על הקטנת האי-שוויון.

סתיו שפיר: זה לא משהו חדש מתחיל, זה משהו ישן ממשיך, וממשיך וממשיך.

סתיו שפיר: זו פוליטיקה של ג'ובים ושל אינטרסים ושל קומבינות.

סתיו שפיר: נדמה שבלהט המשרות שכחתם שכל הסיפור הזה הוא לא עליכם; הסיפור פה הוא על מיליוני האזרחים ששלחו אתכם, אותנו, לכאן, כדי לשרת אותם בבית הזה.

סתיו שפיר: ולצערי, לא התחלתם כל כך טוב.

סתיו שפיר: ראש הממשלה פתח את נאומו הראשון ואמר רק עכשיו שבראש סדר העדיפויות נמצא, איך לא, הגיוס לכול.

סתיו שפיר: אז אני מבקשת לקחת אתכם כמה צעדים קדימה, למעשה שנתיים או שלוש קדימה.

סתיו שפיר: אחרי אותו גיוס מיוחל, מה אתם מבטיחים לאותו אדם צעיר ששוחרר, ששירת את מדינתו, שהקדיש את מיטב שנותיו, חוץ מכמה מתנות שחרור צנועות?

סתיו שפיר: איך אתם באמת מתכוונים לפעול כדי לאפשר לו להפוך לאדם עצמאי, לאדם חופשי?

סתיו שפיר: דוגמה קטנה: לפני ארבע שנים בדיוק התגלה לנו כי מדינת ישראל התברכה במשאבי טבע אדירים, במרבצי גז שעשויים לשמש בסיס לתשתית האנרגיה.

סתיו שפיר: זו ערובה אמיתית, הפנסיה, אם תרצו, של הצעירים בישראל – הגז הטבעי.

סתיו שפיר: וההחלטה המיידית של ממשלת נתניהו הייתה, כמובן, לייצא אותו לחו"ל.

סתיו שפיר: השותפות הקואליציוניות החדשות, הצעירות, כבר התחייבו בהסכמים לתמוך בתוכניות בתחום האנרגיה ומשאבי הטבע שהביא ראש הממשלה לשולחן הממשלה – למכור, עבור בצע כסף, בהתאם להמלצות ועדת צמח, את חשבון הבנק, את הכסף בבלטות של הדור הצעיר בישראל, וזה לא רק שם.

סתיו שפיר: אחת מנקודות האור הבודדות, מההישגים היחידים שהיו בממשלה הקודמת, הייתה תוכנית החומש להצלת ההשכלה הגבוהה.

סתיו שפיר: המערכת הזאת רק מתאוששת מהעשור הקשה ביותר שעבר עליה מאז קום המדינה, העשור האבוד המפורסם.

סתיו שפיר: והנה, רק התחלנו לראות סימני התאוששות, וכבר התבשרנו שתקצוב ההשכלה הגבוהה בסכנה, ושכחלק מההתייעלות הכלכלית מתכננים השותפים הקואליציוניים החדשים לפגוע גם באקדמיה, במרכז החוסן של התעשייה והביטחון הישראליים, בעתיד של הדור הצעיר, של הצעיר מחיפה והצעירה משדרות.

סתיו שפיר: אז את משאבי הטבע שלנו מוכרים, את ההשכלה מקצצים, ואפילו את הדיור, את הדיור – הרי פסגת השאיפות שלנו – ממשיכים לשחוק, כאילו לא למדנו שום דבר.

סתיו שפיר: ההסכמים הקואליציוניים מאריכים את חוק הווד"לים הכושל, שהניב עד כה אפס יחידות דיור בר-השגה, אפס, לשנה וחצי נוספות.

סתיו שפיר: הם מפרטים תוכניות דיור שאין בהן שום מענה על הצורך בדיור בר-השגה אמיתי.

סתיו שפיר: זה מדהים איך שוב ושוב תוכניות לדיור בר-השגה לא עונות על ההגדרה הבסיסית של מה זה דיור בר-השגה.

סתיו שפיר: אז הרשו לי לעזור לכם: הכוונה בדיור בר-השגה איננה לדירות קטנות שנמכרות במחירי שוק, ולא לדירות להשכרה ללא קריטריוני זכאות, כפי שמופיע בתוכנית הדיור של הממשלה, ובטח לא להורדת חסמים ביורוקרטיים בשביל בנייה קבלנית פרטית ללא פיקוח, ובטח לא להפרטת קרקעות המדינה.

סתיו שפיר: לא, תפיסה ראויה ומלאה של דיור בר-השגה חייבת להיות מבוססת – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – כמו בעולם, על שכר כקריטריון לזכאות, חייבת לכלול התייחסות לתמהיל החברתי הרצוי, לענות על הצרכים של זוגות צעירים ומשפחות גדלות לקרבה למרכזי תעסוקה ופנאי, לשירותים ציבוריים, ולגן, ולקופת-החולים, ולצמוח מתוך ההבנה הבסיסית והיסודית שלפיה דיור – וכדאי להקשיב לזה – דיור הוא לא רק קירות ותקרה שנמכרים במחיר הכי גבוה שאפשר לחלץ; דיור זה בית, זה מרחב מחיה, זה מענה – שהממשלה אחראית וערבה לו – לצרכים הבסיסיים ביותר של האזרח.

סתיו שפיר: השבעה של ממשלה חדשה היא רגע חגיגי, אבל היא גם רגע של אמת.

סתיו שפיר: אז אני רוצה להציב לכם אתגר קטן לסיום, אנשי הפוליטיקה החדשה.

סתיו שפיר: קדימה, חברי, בואו נעביר את הפוליטיקה החדשה מהפייסבוק אל המציאות; הכריזו כבר עכשיו על בניית התשתית.

סתיו שפיר: למשל, שקיפות בצעדי הממשלה.

סתיו שפיר: חברי הקואליציה החדשים, אתם שומעים?

סתיו שפיר: זו דרישה מאוד קטנה מחברת הכנסת הצעירה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: הכריזו כבר עכשיו על שקיפות בצעדי הממשלה.

סתיו שפיר: פתחו לציבור ולחברי הכנסת את הפרוטוקולים של ועדת השרים לחקיקה, כדי שלהבא נדע מה קידמתם ומה גנזתם עוד לפני שזה הגיע בכלל לדיון.

סתיו שפיר: בטלו מייד את התקציב הדו-שנתי המטופש, הרי ממילא מי שהמציא אותו עכשיו הולך להיות עסוק ביחסים בין-לאומיים.

סתיו שפיר: עשו בירור רציני בתוצאות ובעלויות של ההפרטות הכבדות שנגזרו עלינו בשנים האחרונות – בחינוך, בצבא, במשטרה, בבריאות.

סתיו שפיר: עשו את כל אלה.

סתיו שפיר: אני יודעת, זה עבודה, אבל תאמינו לי, זה יחסוך לנו המון המון כאב.

סתיו שפיר: ואז, לראשונה, אחרי זמן רב נדאג לתשתית הזאת, אולי נעביר פה תקציב מדינה אחראי, רציני, דמוקרטי, שמושקעת בו מחשבה אמיתית, שלכל סעיף בו יש תחזית כלכלית ברורה – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

סתיו שפיר: – – מה הוא מנסה להשיג, לאן הוא שואף להגיע, מה ההשלכות, והכי חשוב – מה הציפיות.

סתיו שפיר: זו התשתית, חברי, לפוליטיקה חדשה.

סתיו שפיר: תבנו אותה, ותוכיחו לציבור את הרצינות שלכם.

סתיו שפיר: אתגר ראשון – אנחנו נחכה כאן בסבלנות, נשתף פעולה כשנראה לנכון, ובינתיים נבנה את האלטרנטיבה הכי טובה שנוכל, אלטרנטיבה של הגינות ואחריות הדדית של דמוקרטיה, של שוויון.

סתיו שפיר: תודה, ובהצלחה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואחריו – חבר הכנסת אריה דרעי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילטוב, שלוש דקות לרשותך.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הוא יום חשוב.

רוברט אילטוב: אני שמעתי את הנאום של יושב-ראש הכנסת הנבחר, ואני התרגשתי מאוד.

רוברט אילטוב: גם בשבילו וגם בשביל כל העולים שהגיעו למדינת ישראל, ולא רק מחבר המדינות, אני חושב שזה אבן דרך.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד שאחרי מלחמת העולם השנייה, אחרי השואה, העם היהודי, אני חושב, נרדף לא רק במדינות אפריקה, ולא רק בברית-המועצות, אלא בהרבה מאוד מקומות נוספים, כולל אתיופיה, כולל מקומות אחרים, ואני חושב שעצם היבחרותו של יואל אדלשטיין, יולי אדלשטיין, אני חושב שזו אבן דרך – אסיר ציון שמגיע למעמד כה רם, כה חשוב, יושב-ראש הפרלמנט.

רוברט אילטוב: אני רוצה גם, בהזדמנות זו, להעביר תנחומים למשפחת סולודקין.

רוברט אילטוב: ד"ר סולודקין הייתה חברת כנסת מן המשקיעות בכנסת ישראל, וייצגה את העולים נאמנה.

רוברט אילטוב: עשרות אלפים, אם לא מאות – מאות אלפי עולים – פנו ללשכתה וקיבלו מענה.

רוברט אילטוב: לא תמיד אפשר היה לעזור, כי לא תמיד אנחנו יכולים לעשות הכול, אבל אני חושב שדווקא מרינה עשתה פה את המקסימום כדי לעזור לאוכלוסיות החלשות והמוחלשות של עולים, ולא רק של עולים.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני ראיתי ושמעתי פה היום הרבה מאוד מתקפות על הממשלה, הרבה ביקורת, וככה זה צריך להיות – יש אופוזיציה, יש קואליציה.

רוברט אילטוב: אבל אני רוצה להגיד שהיום בעצם מתחילה גם הכנסת הזאת לעבוד, לא רק הממשלה.

רוברט אילטוב: אני רוצה לאחל לכולם, גם לחברי הקואליציה וגם לחברי האופוזיציה, עבודה פורייה, ושנצליח לעשות הרבה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד גם לחברי מהקואליציה, שזה עתה הצטרפו לקואליציה: נגמרו מערכות הבחירות, עכשיו זה הזמן לעבוד.

רוברט אילטוב: שיהיה לנו בהצלחה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה דרעי.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: סליחה, אחרי חבר הכנסת אריה דרעי יעלה חבר הכנסת שמעון אוחיון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אוה, זה הזמן לברך אותך, אדוני היושב-ראש, בברכת הצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אין שרים לברך אותם – חברי כנסת נכבדים – – –

יולי יואל אדלשטיין: למה אין שרים?

מיקי רוזנטל: אגב, צריך לעצור את הדיון אם כך.

מיקי רוזנטל: חייב להיות מישהו מהממשלה.

משה גפני: זה עוד יכול להשתנות.

מיקי רוזנטל: לא, צריך לעצור את הדיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אדוני ימשיך, ואני לא אפעיל את השעון כל עוד לא יהיה – – –

מיקי רוזנטל: לא, יש תקנון לכנסת, אני מצטער – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש פה גם מנהגים מסוימים, בכנסת; חבר הכנסת אריה דרעי ידבר ללא שעון עד שיגיע מי מנציגי הממשלה, ואז נפעיל את השעון ויהיה לך, אדוני, כפי שכתוב לי, יהיו לך אז שש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאף אחד לא יאשים אותנו באיזה קומבינה שעשינו בעניין.

אריה מכלוף דרעי: עֵדַי שזה כך כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה מנהג מימים ימימה.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: חברי כנסת, בעיקר לחברי הקואליציה החדשה, בעת חילופי המשמרות בבית-המקדש אומר המשמר היוצא למשמר הנכנס: מי ששיכן את שמו בבית הזה, הוא ישכין ביניכם אהבה ואחווה, ושלום ורעות.

אריה מכלוף דרעי: כאזרח במדינת ישראל אני רוצה לברך את ראש הממשלה ואת שרי הממשלה הנכנסת, ולברך אתכם מכל הלב ובכל הכנות בהצלחה רבה; שלא תצא תקלה מתחת ידכם.

אריה מכלוף דרעי: אך כנבחר ציבור המייצג ציבור ענק של מאות אלפי איש, גם של אלה אשר בחרו בכם וקיבלו משהו אחר, אני חרד היום.

אריה מכלוף דרעי: אני חרד בשביל אוכלוסיות שלמות שלא מיוצגות בממשלה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: דיברו כאן קודם על מעמד הביניים, תיארו משפחות של מעמד הביניים עם שני ילדים, איך בלתי אפשרי להתמודד ולחיות.

אריה מכלוף דרעי: אני אתאר בהמשך לא משפחה שלא מסוגלת לגמור את החודש, אלא אני אתאר מציאות, לצערי הרב, של מאות אלפי אנשים שלא יודעים איך להתחיל את החודש.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שאני מקלקל שמחה, אני יודע שהיום זה יום חג, לגיטימי, בצדק, לשרים החדשים, לסגני השרים, לחברי הקואליציה, וזה לא נעים לקלקל את השמחה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אין מה לעשות, אנחנו חייבים לומר את האמת, שתזכרו את זה יום-יום, וזה תפקידנו גם להזכיר לכם את זה.

אריה מכלוף דרעי: אבל לפני זה, אני חייב להגיד לכם, חברי הכנסת – נמצא פה יושב-ראש יש עתיד, יאיר, מהבית היהודי אני לא רואה שנמצאים כאן – ליוויתי, עקבתי אחריכם בחודשים האחרונים של המשא-ומתן, כמובן, במערכת הבחירות התעמתנו, עברנו את זה, ואני חייב לומר לכם שהתאכזבתי ברמה אישית.

אריה מכלוף דרעי: התחלנו את המשא-ומתן הקואליציוני בשם ערכים שחלק חולקים, חלק מסכימים, המרכזי שבהם, שוויון בנטל, שוויון בנטל.

אריה מכלוף דרעי: שברנו את הראש, אני וחברי – ואני אומר לכם, מספר לכם סודות מהחדרים הפנימיים – איך אפשר באמת להגיע להסכמה?

אריה מכלוף דרעי: האמנו באמונה שלמה שזה הנושא שמפריד בינינו ושאנחנו נשב ונמצא פתרון, והיינו מוכנים ללכת, והיינו מוכנים להיכנס.

אריה מכלוף דרעי: התחננו שמישהו ישב אתנו סביב השולחן וידבר אתנו, מה רוצים ומה המתווה שאפשר להגיע אליו בהסכמה.

אריה מכלוף דרעי: האמנו שעוד נשב, הכנו שיעורי-בית, הכנו הצעות.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, מהר מאוד התברר שתחת הססמה של שוויון בנטל – מהר מאוד התברר מה שבהתחלה התביישו לומר: לא לחרדים.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק היום שאם אני וחברי היינו תופסים אומץ, והיו לנו יועצים פוליטיים שאמרו לנו את זה: תסכימו לשוויון בנטל שמציע יאיר לפיד, תסכימו לחוק גיוס לכולם מגיל 18 – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני רק ישים לב שהפעלתי את השעון.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: הגיע שר?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: תודה.

אריה מכלוף דרעי: – – – אין לי ספק שלמחרת היינו מקבלים נישואים אזרחיים, ואחרי יומיים היינו מקבלים – ואם הרב גפני היה מתעלה והיה מסכים לנישואים אזרחיים – – –

משה גפני: לא, לא, לא.

אריה מכלוף דרעי: חלילה, אמרתי – היינו מקבלים אוטובוסים בשבת.

אריה מכלוף דרעי: ואם חבר הכנסת יעקב אשר היה מסכים לאוטובוסים בשבת, חלילה וחס – –

משה גפני: – – – מדגל התורה, לא מסכימים עם זה.

אריה מכלוף דרעי: – – היינו מקבלים דברים אחרים, ומהר מאוד התברר המחיר.

אריה מכלוף דרעי: ההישג הגדול שהממשלה הזאת רוצה, שיש עתיד והממשלה הזו רוצות להציג, וגם זה, לצערי הרב, נכתב בטורים, בכותרות, שני הישגים – ואני עכשיו אראה מה הם ההישגים הללו.

אריה מכלוף דרעי: ההישג הראשון, מחר או היום בלילה, אני לא יודע מה קבעתם, שבתמונה אצל הנשיא, לא יהיו שם אנשים עם זקן ועם כיפה שחורה, שלא יקלקלו את התמונה.

אריה מכלוף דרעי: אפילו ציטטת, אני לא רוצה לצטט, אם אני לא טועה בשם יאיר לפיד: קשה כבר 13 שנה לראות כל הזמן את אלי ישי מחייך מצד אחד ויעקב ליצמן רציני מצד שני.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי, רבותי, את ההישג הזה קיבלתם.

אריה מכלוף דרעי: נקודה.

אריה מכלוף דרעי: התמונה הזאת תינתן לכם, תשמרו אותה לדורי דורות, להיסטוריה, תקבלו ממשלה בלי חרדים שיחייכו או שיהיו רציניים.

אריה מכלוף דרעי: ההישג השני היה השולחן הקטן הזה שלא קיים פה היום, השולחן העגול שכל כך הפריע, ממשלה צרה, ממשלה חסכונית, ממשלה שמבזבזת מאות מיליונים בגלל שרים ללא תיקים ובגלל ממשלה מנופחת, ובגלל – רבותי, מה קיבלנו היום?

אריה מכלוף דרעי: נכון, ראינו את התמונות אתמול והיום, איך הפועלים עמלים כאן לפרק את השולחן הקטן הזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל מה קיבלנו באמת?

אריה מכלוף דרעי: את האמת צריך לומר כאן, יאיר.

אריה מכלוף דרעי: הממשלה הקודמת הייתה של 78 חברי כנסת עם 31 שרים או 30 שרים וארבעה סגני שרים.

אריה מכלוף דרעי: מה קיבלנו היום?

אריה מכלוף דרעי: קואליציה של 68 עם ממשלה וסגני שרים ביחד, של 31, אם אני לא טועה.

אריה מכלוף דרעי: ביחס של אחד יותר קיבלנו היום ממשלה יותר גדולה.

אריה מכלוף דרעי: ואני אגיד לכם יותר מזה: סגני השרים היום עולים אותו דבר בדיוק כמו השרים.

אריה מכלוף דרעי: אין יותר שמירה, אין יותר אבטחה.

אריה מכלוף דרעי: את התיקים הפיקטיביים כביכול, שתקפתם כל הזמן – התיקים נשארו, הלשכות נשארו, המנכ"לים נשארו, העוזרים נשארו, שום דבר לא חסכנו.

אריה מכלוף דרעי: אלא מה?

אריה מכלוף דרעי: את השולחן הקטן.

אריה מכלוף דרעי: זה כמו בדיוק השוויון בנטל שהתחלנו אותו עם חוק גיוס לכולם, ואחר כך קיבלנו מתווה, מה שראינו כאן היום, ואת השולחן הקטן פירקנו.

אריה מכלוף דרעי: ועוד שורה של גזירות על החרדים, על התקציבים, ועל הקיצוצים.

אריה מכלוף דרעי: זה פחות או יותר, זה מעמד הביניים – רבותי, אני אומר לחברי, חברי הכנסת החרדים, אני יודע שזה קשה לבוא היום, אני יודע את הכאב ואת הפגיעה, אבל תאמינו לי שאין שמחה כשמחת התרת הספקות.

אריה מכלוף דרעי: כמה חודשים באופוזיציה ופתאום יתברר לעם ישראל ששכר המינימום שלא עולה, והשכר הממוצע במשק שלא מצליח לעלות, וכל הבעיות הקשות האמיתיות של המשק, זה לא בגלל החרדים – – –

מאיר שטרית: והמע"מ יעלה.

אריה מכלוף דרעי: והמע"מ.

אריה מכלוף דרעי: זה לא בגלל החרדים.

אריה מכלוף דרעי: הנה, ייקחו לנו עוד 100 מיליון שקל מכאן, וייקחו מכאן עוד, ויקצצו קצת בקצבאות ויעשו עוד עשרות אלפי ילדים עניים, ועוד מאות אלפי אנשים מתחת לקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: אבל את מעמד הביניים, את הנסיעה לחוץ-לארץ, או את הביקור בקולנוע שהזכירו כאן היום, זה לא יביא, כיוון שמהר מאוד יתברר לשר האוצר החדש שלנו שכל התקציבים שכביכול עומדים על-פי חוק לחרדים, אי-אפשר כמעט לנגוע בהם, כיוון שגם המעט שהם מקבלים, זה מתחת למה שמגיע להם.

אריה מכלוף דרעי: כמה זמן יש לי עוד, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד דקה וחצי לאדוני.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר לשר האוצר: אתה היום שר האוצר של כולנו – –

יאיר לפיד: בעוד שעה.

אריה מכלוף דרעי: – – עוד שעה, שר האוצר של כולנו, ואני משוכנע שיש לך כוונות טובות.

אריה מכלוף דרעי: תזכור רק, כשאתה הולך להביא לממשלה תקציב, תזכור שמאחורי כל סעיף של קיצוץ, באופן אוטומטי, באופן אוטומטי, לא משנה מה יהיה עוד שנתיים-שלוש, אבל עכשיו, מיידית, כל קיצוץ בקצבאות, כל קיצוץ במשרדי הממשלה, או קיצוץ אחר בשירותים שהממשלה נותנת, זה עשרות אלפי ילדים מתחת לקו העוני ומאות אלפי אנשים מתחת לקו העוני.

אריה מכלוף דרעי: זה ברור, זה סטטיסטיקה פשוטה.

אריה מכלוף דרעי: נכון, אולי אתם רוצים לתקן רחוק, אבל אותם אלה שייפגעו היום, אין להם תקנה, הם יוצאים מהמעגל של החברה.

אריה מכלוף דרעי: תזכרו, חמלה, תזכרו שמאחורי כל מספר יש משפחות, יש משפחות שההתלבטות שלהם זה איך באמת לחלק את הביצה לשניים.

אריה מכלוף דרעי: תזכרו את אלה שאין להם אפילו את הלחם, אין להם את האמצעים המינימליים כדי לחיות.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר את זה מתוך כאב, לא הכנתי את זה כתוב.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר את זה מתוך תחושה שמי שמכיר את זה, רק מי שנמצא בעיירות הפיתוח, רק מי שבא משם – ואני משוכנע שחברך, שר הרווחה מאיר כהן, בממשלה – אדוני השר המיועד, תולים בך הרבה תקוות, אתה כמי שגדל שם באמת, שמחתי מאוד שאתה נכנס למשרד הרווחה.

אריה מכלוף דרעי: אולי אתה תיקח באמת את המשרד הזה ותהפוך אותו למשרד שיכול לתת פתרונות, ולא רק משרד לכתובות למצוקה בלי פתרונות.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע בעצמך מה המצוקות האמיתיות שיש בפריפריה ובעיירות הפיתוח.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה מאוד שאתה, שחיית את זה והרגשת את זה, תצליח להרים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אני עוד דקה מסיים.

אריה מכלוף דרעי: אני אסיים.

אריה מכלוף דרעי: אוהבים בבית הזה להגיד דברי תורה ולצטט מדברי חז"ל.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לסיים.

אריה מכלוף דרעי: במדרש רבה כתוב ש"בשר ודם, אם עני בא לומר דבר לפניו אינו שומע הימנו".

אריה מכלוף דרעי: זה טבע העולם; העניים, לא שומעים להם, לצערנו הרב.

אריה מכלוף דרעי: זה נכון לכולנו, אני לא מאשים אף אחד.

אריה מכלוף דרעי: לבנו גס בעוני.

אריה מכלוף דרעי: אבל "אם בא עשיר לומר דבר, מייד הוא שומע ומקבלו", כך אומר המדרש.

אריה מכלוף דרעי: זה טבע העולם; אנחנו מכבדים את העשירים, ואנחנו לא מכבדים מספיק את העניים.

אריה מכלוף דרעי: אבל הקדוש-ברוך-הוא אינו כן.

אריה מכלוף דרעי: אלא הכול שווים בתפילה לפני המקום.

אריה מכלוף דרעי: תפילה של עני – היא יותר מתקבלת מתפילה של עשיר.

אריה מכלוף דרעי: אני נושא תפילה כאן היום שמלך המלכים ישמע את קול בני העם המשוועים לעוד פרוסת לחם, לעוד חמלה.

אריה מכלוף דרעי: הוא, אצלו כולם שווים.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את הממשלה הזאת שאכן גם לבם ואוזנם תהיה כרויה לאלה שאין להם, ולא להגדיל את הפערים, כיוון שהפערים, זה הקו האדום, שהגענו אליו.

אריה מכלוף דרעי: עוד קצת, חלילה וחס, אנחנו לא נוכל כבר יותר לתקן.

אריה מכלוף דרעי: חג כשר ושמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה דרעי מסיעת ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת שמעון אוחיון מהליכוד – ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאני לא רואה את שמעון אוחיון כאן, אני אזמין את חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג מסיעת העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: והנה הוא כן אתנו, מקבל שש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו מגיעים לרגע חשוב שבו תכונן ממשלה בישראל.

יצחק הרצוג: אני יודע שאנשים אוהבים לחוש רגע של התעלות ופנטזיה, היינו שם, אבל בסופו של דבר חיי המעשה הם אשר קובעים.

יצחק הרצוג: ומה שברור לכולנו – שהממשלה המתהווה לנגד עינינו, של קואליציה מול אופוזיציה, יושבת על השסע האמיתי של כמה נושאים אידיאולוגיים מובהקים בחברה הישראלית.

יצחק הרצוג: ראשית, הנושא הכלכלי-חברתי.

יצחק הרצוג: אין לי ספק שהקואליציה הזאת, שמורכבת מאנשים שתפיסת עולמם, בגדול, היא ימנית-כלכלית-שמרנית – גם שר האוצר, גם שר התמ"ת וכמובן ראש הממשלה – תאתגר אותנו בשורה של נושאים: תכריז מאבק בעולם העבודה המאורגנת, תנהל מאבקים נגד מעמד הביניים, תטיל גזירות על השכבות החלשות.

יצחק הרצוג: זה כל כך ברור, ואני אומר לכל החברים: אל תשלו את עצמכם, חברי הקואליציה, אתם תרימו יד נגד החלטות קשות וחמורות, כאשר מנגד אנחנו נציב אלטרנטיבה מובהקת, ברורה, חברתית ומושלמת.

יצחק הרצוג: הנושא השני זה הנושא המדיני.

יצחק הרצוג: לא יעזור כלום לקואליציה הזאת ולכל דורשי הטוב של הזירה המדינית.

יצחק הרצוג: כאשר שר הביטחון הוא משה בוגי יעלון, כאשר סגנו הוא דני דנון, כאשר שר הבינוי והשיכון הוא אורי אריאל, כאשר סגן שר החוץ הוא זאב אלקין, לא תיתכן תזוזה מדינית כלשהי, וכל הבטחות הסרק לנשיא אובמה, וכל האמירות של ראש הממשלה נתניהו על אומץ לב וצעדים מדיניים, לדידי – אני לא רואה כל אפשרות שהן יכולות להתממש, מן הטעם הפשוט שבסוף, בחיי המעשה, צריך לנקוט צעדים, צעדים אמיתיים, צעדים כואבים, צעדים שיחייבו גם פומביות, כמו למשל הקפאת הבינוי מעבר לגושי ההתיישבות הגדולים.

יצחק הרצוג: ואני שואל את חברי בקואליציה, אלה שמאמינים בתהליך השלום: האם אתם באמת מאמינים ששותפיכם לקואליציה יסכימו להקפאת הבינוי מעבר לקו הירוק, מעבר לגושי ההתיישבות?

יצחק הרצוג: אני לא רואה את זה קורה, ולכן זה מבטיח לנו ממשלת מבוי סתום.

יצחק הרצוג: מה שתעשה ציפי לבני – אולי היא תעשה ניסיונות נחמדים, אבל בסופו של דבר היא תיתקל בקיר, בקיר שלא ייתן לה יכולת להתקדם.

יצחק הרצוג: אבל התגלית הגדולה שמצאתי כיתרון לממשלה הזאת מצויה עמוק באחד מן הסעיפים שבו מבטיח לעצמו ראש הממשלה, לראשונה בהיסטוריה, את היכולת למנות שליש מן הדירקטורים בחברות הממשלתיות.

יצחק הרצוג: סעיף 55, כמדומני, להסכם הקואליציוני, קובע שראש הממשלה יקבל שליש, השר הממונה יקבל שליש, ושר האוצר – הנה, יש לך ג'ובים, אדוני שר האוצר, אבל לא רק אתה, גם ראש הממשלה שלך – –

יאיר לפיד: רצינו לתת לכם למנות.

יצחק הרצוג: – – ורק בשביל זה היה כנראה כדאי להרכיב ממשלה, אדוני השר ארדן.

יצחק הרצוג: הנה לכם, גם את כבשת הרש הזאת כבר לא יהיה לך במשרד לעניינים – אני לא זוכר איזה – תסלח לי, אבל – אני מכבד אותך – אשר תזכה לקבל לידיך.

יצחק הרצוג: עכשיו ברצינות.

יצחק הרצוג: הממשלה אשר מוקמת היום, בסופו של יום, מורכבת על-ידי שלושה מנהיגים שאין ביניהם לבינם – במיוחד ביניהם לבין ראש הממשלה – טיפת אמון.

יצחק הרצוג: הרי המשא-ומתן בחודשיים האחרונים הראה לנו שאין ביניהם לבין ראש הממשלה טיפת אמון.

יצחק הרצוג: הם שיחקו פוקר, בדיוק כמשנתו – אני אקריא לכם את משנתו – של שר האוצר המיועד יאיר לפיד.

יצחק הרצוג: הוא לא יכול להתכחש לכך, ידידי יאיר.

יצחק הרצוג: ואתה אומר: "לאט לאט מתברר שהזנב מכשכש בכלב" – פרסמת את זה – "נתניהו כבר אינו שולט במפלגתו.

יצחק הרצוג: הוא נער הפוסטר שלה.

יצחק הרצוג: מאחורי הקול הסמכותי והנאומים המהוקצעים מסתתרים מפעילי תיאטרון בובות.

יצחק הרצוג: הם יודעים שהוא לא יעז להתעסק אתם ומאחורי גבו של הציבור הם ביצעו השתלטות עוינת על מפלגת השלטון הישראלית.

יצחק הרצוג: מי שיצביע הליכוד ביתנו יקבל במקום זה סניף של האיחוד הלאומי".

יצחק הרצוג: הבלוג של יאיר לפיד, 26 בנובמבר 2012.

יצחק הרצוג: ואכן, אם אני הייתי בנימין נתניהו הייתי קורא את הבלוג ומבין מה יאיר לפיד חושב עלי.

יצחק הרצוג: והאמת, יאיר לפיד צודק; מפלגת השלטון מרוסקת, מפלגת השלטון מפוררת, מפלגת השלטון, כמפלגת ליבה, לא נמצאת בשיח הקואליציוני, ומי שינהל את הממשלה, זאת קבוצה של אנשים טובים באמצע הדרך, ללא ניסיון רב, אשר בינם לבין ראש הממשלה אין אמון בסיסי, אדוני היושב-ראש, אמון שנדרש ברגעים קשים ומורכבים.

יצחק הרצוג: הוא יראה את הצלליות על הקיר, הוא יסתכל בחבריו בליכוד, שחלקם מוכנים להוציא את הסכינים וחלקם פשוט כועסים ולא סולחים, והוא יבין שבקואליציה הזאת הוא לא יכול להתקדם.

יצחק הרצוג: ואני אומר גם לכל מי שבא לחגוג כאן: יש היום למחרת, יום הקטנות, מתחילים הקלקולים, והם יבואו מהר, מכיוון שהלכידות הפנימית בקואליציה הזאת לא קיימת.

יצחק הרצוג: הנושא הראשון שיעלה על סדר-היום יהיה כמובן נושא התקציב, ובנושא הזה אנחנו מתכוונים לנהל מאבק אימתני חסר פשרות על כל צעד ושעל.

יצחק הרצוג: אנחנו ננהל פיליבסטרים, אנחנו לא ניתן קיזוזים, אנחנו ננהל כאופוזיציה לוחמת, שישבה היום, מאבק על כל סעיף בתקנון.

יצחק הרצוג: אנחנו גם כאן נלמד מהגיגיו של שר האוצר המיועד יאיר לפיד – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

יצחק הרצוג: – – שאמר: "ממשלת ישראל יצרה בתקציב בור של למעלה מ-15 מיליארד שקל ועכשיו היא מעמידה פנים שהיא לא יודעת מאיפה היא תביא את הכסף.

יצחק הרצוג: הפוליטיקה הישנה שלנו והפוליטיקאים הישנים שלנו, שחושבים רק על עצמם, מגיעים תמיד לאותה תשובה: הם יעלו עוד מסים ועוד מסים למעמד הביניים הישראלי".

יצחק הרצוג: ואני מניח שזה בדיוק מה שיקרה, ואנחנו נאתגר ונשאל את כל מנהיגי המפלגות, ונשאל את ציפי לבני, שאני מציע לכם ללמוד את כל דבריה על בנימין נתניהו, האחד אחר השני.

יצחק הרצוג: דברים כאלה, שומו שמים: "כשאני יושבת ומקשיבה לראש הממשלה", אמרה ציפי לבני, "כל כולו חרחור שנאה בין חלקיו השונים של העם.

יצחק הרצוג: ראש ממשלה שלא מבין דבר, מהי דמוקרטיה, שעוסק בתרבות ביבים".

יצחק הרצוג: את זה אמרה שרת המשפטים המיועדת ציפי לבני.

יצחק הרצוג: מה לעשות, לא יהיה אפשר לברוח מהאמירות הללו, ולא יהיה אפשר לברוח מהמציאות, כי היא חוזרת על עצמה כל פעם מחדש.

יצחק הרצוג: ואשר על כן, אדוני היושב-ראש, אני אומר כאן בשם האופוזיציה, שאני חלק ממנה, וסיעות האופוזיציה: אנחנו לא ניתן מנוח לממשלה, אנחנו נאתגר אותה בכל סעיף וסעיף.

יצחק הרצוג: אני מאחל באופן אישי הצלחה ניכרת לשרים החדשים והוותיקים, אני מכיר את חלקם ומיודד אתם, אבל מה לעשות, אנחנו נהיה חלוקים עליהם בנושאים מנושאים שונים – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק הרצוג: – – גם בתחום המדיני, שלצערי – מבוי סתום, וגם בתחום הכלכלי, שלצערי, ישראל תיכנס לתקופה קשה, מורכבת ולא טובה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אופיר אקוניס, אחרון הדוברים, ואחריו השר המקשר גלעד ארדן יוכל לסכם את הדיון.

גלעד ארדן: אני עדיין השר להגנת הסביבה.

יצחק וקנין: עדיין השר המקשר.

יצחק וקנין: שש דקות, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: לא, תשע, כי קיבלתי את הזמן של אוחיון.

יצחק וקנין: תשע דקות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ארבע שנים פחות שבועיים חלפו מאז הושבעה הממשלה ה-32, זו הממשלה היוצאת.

אופיר אקוניס: ארבע שנים מלאות כיהנה הכנסת השמונה-עשרה, ובדיון דומה שהתקיים כאן, אני זוכר שהאופוזיציה מיהרה לקצוב את זמנה של הממשלה כבר בעת השבעתה.

אופיר אקוניס: היו שאמרו שהיא תחזיק מעמד שנה.

אופיר אקוניס: שנה אחת.

אופיר אקוניס: והנה, מאז כהונתה של ממשלת האחדות הלאומית, שכיהנה ארבע שנים, מ-1984 עד 1988, לא הייתה כנסת שכיהנה את מלוא ארבע השנים, ובה, אדוני היושב-ראש, ממשלה אחת.

אופיר אקוניס: כשמדברים על יציבות שלטונית מתכוונים בעצם למצב הזה שבו אזרחי ישראל נקראים אל הקלפיות פעם בארבע שנים בלבד, כמו במדינה מתוקנת.

אופיר אקוניס: וזהו הישג בפני עצמו.

אופיר אקוניס: אני אומר לכם, כמי שליווה כסגן יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית את מערכת הבחירות האחרונה בישראל, זה יקר.

אופיר אקוניס: זה יקר.

אופיר אקוניס: כסף רב ומיותר.

אופיר אקוניס: אחת לארבע שנים – חיוני.

אופיר אקוניס: מיותר, כפי שלמדנו, יותר מדי פעמים ב-20 השנים האחרונות, בתדירות הבלתי מתקבלת על הדעת של מערכות בחירות בישראל.

אופיר אקוניס: ואני, אדוני היושב-ראש, מעריך שכמו בפעם הקודמת, כשהממשלה החדשה, חבר הכנסת הרצוג, הוספדה עוד בטרם הושבעה, ובניגוד לתחזיות כיהנה ארבע שנים, כך, אני מקווה, יהיה גם הפעם.

יצחק הרצוג: אבל הוא היה שותף לה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני אופטימי היום.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד לכם שבדרך כלל אני אופטימי לגבי מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אני לא מקבל – פשוט לא יכול לקבל – כאזרח, לא כחבר כנסת, את אלה שאומרים: הכול רע בישראל; את אלה שמציירים תמיד את המדינה בצבעים קודרים ושחורים, ומתארים אותה בפני הציבור הרחב כמדינה שרע לחיות בה.

אופיר אקוניס: אני לא מקבל באופן אישי.

אופיר אקוניס: לא שהכול מושלם, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: לא, הכול לא מושלם.

אופיר אקוניס: לא שהכול ורוד.

אופיר אקוניס: לא, הכול לא ורוד.

אופיר אקוניס: לא שכולם חיים ברווחה עצומה.

אופיר אקוניס: יש רבים שתפקידנו, אדוני שר הרווחה המיועד, לפתור את המצב שבו הם נמצאים.

אופיר אקוניס: רבים מאוד.

אופיר אקוניס: מוטלת עליך אחריות כבדה; על כל שרי הממשלה, אבל בוודאי על שר הרווחה.

אופיר אקוניס: אבל להגיד שהכול רע רק בשביל פוזיציה פוליטית, זה, לצערי, קורה תמיד כשהממשלה היא ממשלת ליכוד, ממשלת ימין, והאופוזיציה היא בשמאל.

אופיר אקוניס: וברוך השם, חברי, יש הרבה מאוד משימות שעומדות בפניה של הממשלה החדשה, שהורכבה על-פי רצונו של העם, שהלך אל הקלפיות לפני יותר מחודש וחצי.

אופיר אקוניס: אפרופו רצונו של העם, אדוני היושב-ראש, ראיתי כאן בצער את יציאתם של חברי הכנסת מהסיעות החרדיות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הישיבה בצורה כזאת, רבותי.

יצחק וקנין: רבותי השרים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גדעון סער.

יצחק וקנין: אדוני שר החינוך, אתה עדיין שר חינוך.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך את הנאום.

אופיר אקוניס: ראיתי כאן, אדוני היושב-ראש, בצער את יציאתם של חברי הכנסת מהסיעות החרדיות בזמן נאומו של ראש הממשלה.

קריאה: מהסיעה החרדית.

אופיר אקוניס: הסיעה החרדית.

אופיר אקוניס: הסיעות החרדיות.

אופיר אקוניס: אדוני, כשאומרים שהבחירות שיקפו את רצון העם, אני חושב ש-18 המושבים של הסיעות החרדיות גם הם חלק מרצון העם.

אופיר אקוניס: בעת הזאת הייתי רוצה שבתוך הוויכוח הפוליטי הלגיטימי שיתקיים כאן בארבע השנים הקרובות לא יוסת ציבור שלם נגד ציבור אחר בשם הוויכוח הפוליטי.

אופיר אקוניס: ובעניין הזה, חברי, של גיוס לצה"ל ושירות בצבא – שהוא דבר שיש להתגאות בו – אלפי חרדים משרתים בצבא הגנה לישראל.

אופיר אקוניס: אני חושב שלמרות העובדה הזאת, אדוני היושב-ראש, הציבור רוצה לראות שינוי עמוק יותר ומסודר יותר.

אופיר אקוניס: וכמו שאמרתי ערב הבחירות, כך קורה גם בסוגיית השירות בצה"ל, הוא יהיה אחד הנושאים הראשונים של הממשלה החדשה.

אופיר אקוניס: הנושא הכלכלי-חברתי, אדוני היושב-ראש, מעסיק רבים מאוד בציבור הישראלי.

אופיר אקוניס: שומעים את זה ברחובות, בשיחות סלון, באירועים חברתיים, ברשתות החברתיות.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד שבאופן אולי פרדוקסלי קצת, העובדה שהממשלה היוצאת ביצרה את הביטחון האישי של האזרחים – לא היו, ברוך השם, פיגועים בחוצות הערים, וגם כאשר הטילים הומטרו, מחבלי "חמאס" הוכו בעוצמה וזה נבלם – השקט הביטחוני היחסי פינה מקום לשאלות הכלכליות, והן חשובות.

אופיר אקוניס: והמשימות החשובות שחובה עלינו לטפל בהן ביסודיות ובמהירות הן שוק הנדל"ן, שדווקא החל בשלב מסוים להראות סימני בלימה.

אופיר אקוניס: הוא צריך לעבור לכיוון מטה.

אופיר אקוניס: למטה, כדי שחבר'ה צעירים, כאלו שהיו בצבא, נאבקו למען המדינה, יוכלו ביתר קלות לרכוש דירה.

אופיר אקוניס: אדוני, חברת הכנסת יחימוביץ, יושבת-ראש האופוזיציה, איננה נמצאת כאן כרגע, אבל נמצאים כאן חבר הכנסת שמולי וחברת הכנסת סתיו שפיר.

אופיר אקוניס: חברים, אתם יודעים, הכי קל להגיד, ניתן לכם בחינם.

אופיר אקוניס: ניתן, נחלק.

אופיר אקוניס: בכלל, הרי קל להיות פופוליסט ולמצוא חן בעיני כולם.

אופיר אקוניס: חינם זה לא יהיה.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה חינם.

אופיר אקוניס: אבל זה חייב להיות במחירים שפויים יותר, במחירים נמוכים יותר; כדי שהמשכנתאות יהיו קטנות יותר, ואולי חברת הכנסת שפיר תעבור משכירות לבעלות על דירה.

אופיר אקוניס: ואני מאחל לך את זה.

אופיר אקוניס: אני מאחל את זה גם לחברות – ואולי גם אתה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: חכה.

אופיר אקוניס: ויוקר המחיה – זה לא יהיה בדרך שלכם.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה בססמאות ריקות, שכנראה לא שכנעו רבים.

אופיר אקוניס: זה יהיה במעשים.

אופיר אקוניס: פתיחת ריכוזיות, הגברת התחרות במשק, ביטול חסמי יציאה.

אופיר אקוניס: עשינו את זה בסלולר בכנסת הקודמת, זה יהיה בתחום הדיור בכנסת החדשה.

אופיר אקוניס: בסוגיית התקציב, אדוני היושב-ראש, הדיון הציבורי לא יהיה קל, והוא לא יהיה קצר, אבל מנהיגות אמיצה לוקחת החלטות, ולפעמים עושה מעשים לא פופולריים בטווח הקצר כדי להיטיב עם ציבור גדול בטווח הארוך.

אופיר אקוניס: אדוני, שמעתי כאן את חברת הכנסת יחימוביץ, יושבת-ראש האופוזיציה המיועדת, כאילו לא עברו כל השנים, והמציאות העולמית הוכיחה שהססמאות הסוציאליסטיות בעבר או בהווה הביאו מיליונים בעולם לעוני מרוד, והכלכלה החופשית היא שקירבה צדק חברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הרצוג, אני מציע לך – שמעתי שאתה דואג למפלגת השלטון המתפוררת.

אופיר אקוניס: אני מציע לך לדאוג למפלגת העבודה המתפוררת.

אופיר אקוניס: קודם תתעסק בענייניך, אחר כך, ברשותך, תתעסק בעניינינו.

יצחק הרצוג: תסתכל על המראה, מה אתה מתחמק?

אופיר אקוניס: אני מציע לך.

אופיר אקוניס: כן, אני מציע לך.

אופיר אקוניס: לא שכנעתם רבים בציבור.

אופיר אקוניס: מה לעשות, לא שכנעתם.

אופיר אקוניס: ניסיתם, ולא שכנעתם.

יצחק הרצוג: – – –

אופיר אקוניס: בזמן שאנחנו שכנענו לפחות פי-שניים מכם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יושבת-ראש מרצ, חברת הכנסת גלאון, אמרה שהיינו רוצים ממשלה של שלום.

אופיר אקוניס: ואני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: כולם רוצים שלום.

אופיר אקוניס: רק כשניסינו את השיטות שלכם, התפוצצנו, תרתי משמע.

אופיר אקוניס: ומה שמעניין זה שאתם אף פעם לא מאשימים, או מתווכחים אפילו, עם הצד השני.

אופיר אקוניס: הצד השני, גברתי חברת הכנסת גלאון, הוא שמעכב כבר 100 שנה יחסי שכנות טובה וחיים משותפים אתנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לפנינו עבודה מרובה, מרובה מאוד; בשטח הכלכלי, החברתי, המדיני והמוסרי, עבודה מרובה.

אופיר אקוניס: אולי עבודת פרך מוטלת עלינו.

אופיר אקוניס: נעשה אותה במסירות, בנאמנות, במצפון טוב, בלב בוטח ובאמונה כי בעזרת השם ניטיב עם העם.

אופיר אקוניס: כך, אדוני, סיכם מנחם בגין דיון דומה על הקמת ממשלתו הראשונה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שרבים בציבור – גם כאלה שלא הצביעו עבור הממשלה הזאת – רוצים הערב בהצלחת הממשלה.

אופיר אקוניס: הצלחתה של הממשלה החדשה היא הצלחתנו שלנו, והיא הצלחתה של מדינת ישראל כולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאזמין את השר המקשר גלעד ארדן לסכם את הדיון, אנחנו נעשה קצת סדר באולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל, לפני השר ארדן יש הודעה פרוצדורלית של יושב-ראש הוועדה המסדרת, כי אחרת נימצא במצב של חילופי גברי.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר, גברתי, להגביר לי קצת את המיקרופון, כי קובלים על כך שלא שומעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השרים המיועדים פירון וסער, נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, רבותי.

יולי יואל אדלשטיין: השרה לבנת, השרה המיועדת לבני, אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוטי יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוגב, הגב ליושב-ראש שזה עתה נבחר?

יולי יואל אדלשטיין: לא כדאי להיכנס לבעיות עם היושב-ראש הנבחר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים כץ, חבר הכנסת חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, מכובדי, אנחנו רוצים לשמוע את הדברים של יושב-ראש הוועדה המסדרת.

יולי יואל אדלשטיין: גם סגן השר המיועד, דנון, גם הוא בוודאי רוצה לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: דני דנון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר המיועד יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשמע את ההודעה החשובה של יושב-ראש הוועדה המסדרת, חבר הכנסת זאב אלקין, וחבר הכנסת הרצוג לא ידבר בפלאפון באמצע המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: שם כבר התקהלות לא של חברי הכנסת, הסדרנים יטפלו בזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני מודה לך על האפשרות להודיע על חילופי גברי שמתבקשים מתוקף העובדה שעוד מעט חלק מחברי הכנסת יהפכו לשרים, וכדי למנוע את המצב שהם יישארו חברי ועדות בכנסת, ביקשתי להודיע על חילופי גברי.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות: מטעם סיעת הבית היהודי: בוועדה המסדרת – במקום חבר הכנסת אלי בן-דהן יכהן חבר הכנסת יוני שטבון.

זאב אלקין: במקום חבר הכנסת אבי וורצמן תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

זאב אלקין: בוועדת הכספים הזמנית – במקום חבר הכנסת אורי אריאל יכהן חבר הכנסת זבולון קלפה.

זאב אלקין: בוועדת החוץ והביטחון הזמנית – במקום חבר הכנסת נפתלי בנט יכהן חבר הכנסת מוטי יוגב.

זאב אלקין: במקום חבר הכנסת זבולון קלפה תכהן חברת הכנסת אורית סטרוק.

זאב אלקין: מטעם סיעת התנועה: בוועדת הכספים הזמנית – במקום חבר הכנסת עמיר פרץ יכהן חבר הכנסת אלעזר שטרן.

זאב אלקין: מטעם סיעת הליכוד – ישראל ביתנו: בוועדה המסדרת – במקום חבר הכנסת אופיר אקוניס יכהן חבר הכנסת צחי הנגבי.

זאב אלקין: במקום חבר הכנסת דני דנון יכהן חבר הכנסת משה פייגלין.

זאב אלקין: בוועדת החוץ והביטחון הזמנית – במקום חבר הכנסת יאיר שמיר יכהן חבר הכנסת רוברט אילטוב.

זאב אלקין: מטעם סיעת יש עתיד: בוועדה המסדרת – במקום חבר הכנסת שי פירון תכהן חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

זאב אלקין: בוועדת הכספים הזמנית – במקום חבר הכנסת מאיר כהן תכהן חברת הכנסת עדי קול.

זאב אלקין: במקום חברת הכנסת יעל גרמן יכהן חבר הכנסת עפר שלח.

זאב אלקין: בוועדת החוץ והביטחון הזמנית – במקום חבר הכנסת יעקב פרי תכהן חברת הכנסת עליזה לביא, ובמקום חבר הכנסת מיקי לוי יכהן חבר הכנסת רונן הופמן.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש הוועדה המסדרת, חבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: השר המיועד נפתלי בנט, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אני מבקש קצת שקט, עוד מעט אנחנו ניגשים להשבעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים יסכם את הדיון השר המקשר, השר גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, בראשית הדברים אני רוצה לברך אותך לרגל בחירתך, ובשם כולנו לאחל הצלחה רבה למען אזרחי מדינת ישראל, מדינת ישראל כולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית הדברים אני רוצה להשלים את דבריו של ראש הממשלה ולהקריא קודם כול את רשימת סגני השרים שימונו בישיבת הממשלה, וזה כדי שהתמונה בפני חברי הכנסת תהיה תמונה שלמה ומלאה: לסגן שר הביטחון ימונה חבר הכנסת דני דנון; לסגן שר החוץ ימונה חבר הכנסת זאב אלקין; לסגן שר במשרד ראש הממשלה והמקשר בין הממשלה לכנסת ימונה חבר הכנסת אופיר אקוניס, ולאחר שנה וחצי בכהונה יחליף אותו חבר הכנסת צחי הנגבי; לסגנית שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים תמונה חברת הכנסת ציפי חוטובלי; לסגנית שר הפנים תמונה חברת הכנסת פניה קירשנבאום; לסגן שר החינוך ימונה חבר הכנסת אבי וורצמן; לסגן השר לשירותי דת ימונה חבר הכנסת אלי בן-דהן; ולסגן שר האוצר ימונה חבר הכנסת מיקי לוי.

גלעד ארדן: אני מבקש להוסיף, בהמשך להודעתו של ראש הממשלה, שאני מבקש להביא לידיעת הכנסת את ההבנה הקיימת, כי אנחנו הרי מכירים, אדוני היושב-ראש, את אותו חבר כנסת שיקום לקראת ההצבעה ויאמר, האם יש עוד הסכמים שלא הוצגו, ואז תהיה דממה, ונשאל את רובי מה עושים, ובסוף תהיה הצבעה.

גלעד ארדן: אז אני כבר מודיע שיש הבנה בין ראש הממשלה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן – הבנה זו איננה בכתב – לגבי תיק החוץ, שבאופן זמני מוחזק ומנוהל על-ידי ראש הממשלה, וכאשר בעזרת השם יסתיימו בחיוב ענייניו של חבר הכנסת ליברמן, הוא ימונה מחדש לשר החוץ.

ג'מאל זחאלקה: איזה עניינים?

ג'מאל זחאלקה: איזה עניינים?

גלעד ארדן: אני אפרט לך לאחר הדברים, חבר הכנסת זחאלקה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, הייתי שמח אם המנהג שבו אנחנו מציגים ממשלה ואז עולים חברי כנסת – ואני כמובן מאוד מעריך ומכבד ורוצה לשמור מכל משמר על הדמוקרטיה, אבל בכל זאת אזרחי מדינת ישראל נושאים את עיניהם אלינו בתקווה רבה שיתר הבעיות שעוד קיימות במדינת ישראל ייפתרו בשנים הקרובות, והייתי מאוד שמח אם חברי הכנסת, ואפילו יושבת-ראש האופוזיציה, שאני מאוד מאוד מכבד ומעריך, גם היא, כאידיאולוגית – כפי שהיא כינתה את ראש הממשלה, לא ככינוי חיובי, ותכף אסביר – הייתי מאוד שמח אם המנהג הזה היה משתנה ולפחות ביום השבעת ממשלה חדשה, שעיני הציבור נשואות אליה, אולי היינו יכולים קצת להתעלות על המחלוקות, לפרגן, ואותם מחזות של שרים לשעבר, שממש מכהנים אפילו ברגעים אלה כשרים, עולים כאן לדוכן וכבר יודעים מראש כמה רע הממשלה הזאת צפויה להביא על עם ישראל, אני חושב שהמנהג הזה היה עדיף לנו שיעבור מהעולם.

גלעד ארדן: זה כמובן צריך לבוא בהסכמה בין כל חלקי הבית הזה, אבל אני חושב שהמעמד הזה צריך להיות יותר חגיגי, יותר מאחד את העם ויותר מכובד.

גלעד ארדן: אבל אם כבר הדברים עלו, והם עלו באופן נרחב מצדה של יושבת-ראש האופוזיציה, אני חושב שצריך לזכור שכשמדברים על אידיאולוגיה, חברת הכנסת יחימוביץ, אני לא זוכר שהאידיאולוגיה שלך הוכיחה שאת כל הבעיות שהצגת כאן, של הזכות למקרר מלא, הזכות לטוס לחו"ל – איך אמרת, מדי פעם, פעם בכמה שנים – וכל מיני זכויות יסוד שאת הצגת כאן כמשהו מאוד מאוד אידיאולוגי מטעמך, אני גם לא בטוח שמה שעשית עם ענייני השכר, כמי שהרוויחה בעבר מעל 56,000 שקלים בחודש, כשהמפיקות לצדה לא הרוויחו אפילו לא עשירית מזה, אני לא יודע כמה התחקירניות הרוויחו, לא בטוח שזה הדבר שצריך לעשות ביום השבעת הממשלה, אבל כל אחד וסגנונו.

גלעד ארדן: זו זכותך והעם ישפוט איזו דרך הוא רוצה לבחור.

גלעד ארדן: אבל אני זוכר דווקא, חברת הכנסת יחימוביץ, שהאידיאולוגיה שלך – וכמובן את תספרי לנו על סוציאל-דמוקרט ועל מדינות שבהן תקציב הביטחון הוא לא 20% מתקציב המדינה, אולי 3%–4%, אבל אני זוכר שדווקא במקומות שלקחו את האידיאולוגיה הזאת המקררים לא ממש היו מלאים.

גלעד ארדן: ואני חושב שהפעם היחידה שהעוני שינה כיוון במדינת ישראל – כמובן הוא עדיין קיים וצריך להיאבק בו וצריך לצמצם את הפערים, וצריך להמשיך בהרבה מאוד דברים שהממשלה היוצאת עשתה, כמו הכנסת התחרות בשוק הסלולר או חינוך חינם או טיפולי שיניים חינם, כל הדברים שאת מבטלת כך במחי יד.

גלעד ארדן: אני לא זוכר שאותן מדינות שהלכו עם האידיאולוגיה שלך, ככה, עד הקצה, המקררים היו לגמרי לגמרי מלאים, והטיסות לחו"ל גם כן לא היו מתרחשות באופן תדיר כמו שאת שואפת אליו.

גלעד ארדן: אבל אולי יותר מכול, מה שמסמל את העובדה שהדברים שאמרת הם לדעתי די ריקים מתוכן, הוא פשוט ססמת הבחירות שלך.

גלעד ארדן: אני, כראש מטה ההסברה של הליכוד, נסעתי, ככה, בכבישי המדינה, ושבוע לפני הבחירות פתאום הכתה בי ההכרה – הרי יושבת-ראש אופוזיציה, שרוצה להחליף את השלטון, אמורה להציג לציבור תמונה כאילו הכול כאן שחור משחור, ואם היא תיבחר יהיה כאן טוב.

גלעד ארדן: אז כמובן הלכת עם הססמה הנבובה של "ביבי זה טוב לעשירים", אבל פתאום, שבוע לפני הבחירות, ראיתי את הסלוגן המרכזי שלך, שאתו הלכת לבחירות – אני לא בטוח שהציבור זוכר, אבל אני אזכיר לחברי חברי הכנסת מה היה הסלוגן הזה: "יכול להיות כאן טוב יותר".

גלעד ארדן: זאת הייתה ססמת הבחירות של יושבת-ראש האופוזיציה.

גלעד ארדן: כלומר, קודם כול, בניגוד לתמונה השחורה שהצגת כאן קודם, את עצמך, בססמת הבחירות, אמרת שבמדינת ישראל המצב טוב, ואת צודקת, כי כשמשווים את המצב במדינת ישראל, ואני לא משווה אותו לעולם השלישי, אני משווה אותו למדינות המערב; כשמסתכלים על האבטלה – הכי נמוכה, כמעט, מכל מדינות המערב; כשמסתכלים על הצמיחה, כשמסתכלים על הרבה מאוד נתונים כלכליים שקרו כאן, שהיו כאן בשנים האחרונות, אל מול מדינות המערב, איפה מדינת ישראל, ברוך השם, ואיפה אותן מדינות; ושוב, אני מדגיש, בעוד אותן מדינות לא נאלצות להוציא עשרות אחוזים מתקציבן על הקמת גדר הפרדה או רכישת "כיפת ברזל", במדינת ישראל, עם ההוצאות הביטחוניות הללו ועם כל יתר ההוצאות הייחודיות לכלכלת ישראל, עדיין ההישגים הכלכליים והחברתיים היו הרבה הרבה יותר משמעותיים מכל אידיאולוגיה או דרך שבה את תומכת, תמכת, או היית חלק ממנה.

גלעד ארדן: ולכן אני מציע שקודם כול תיטלי קורה מבין עינייך, לפני שאת באה ביומה הראשון של הממשלה ומתארת את הדברים בצורה כל כך מדכאת.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר שהממשלה הנוכחית, כפי שאמר – הממשלה, שבעזרת השם תושבע כאן הערב, אם יהיה רוב, אדוני היושב-ראש, בהחלט תטפל כאן בנושאים שהם נושאים היסטוריים.

גלעד ארדן: אני שמעתי את הדברים הקשים שהטיחו כאן חברי הכנסת מהסיעות החרדיות.

גלעד ארדן: אני חושב שלדברים האלה אין מקום.

גלעד ארדן: אני זוכר היטב היטב, בעבר, כאשר סיעות אחרות מהמחנה הלאומי לא נכנסו לקואליציה, אני לא זוכר את הכאב הרב והעצום שהסיעות החרדיות הביעו.

גלעד ארדן: וכאשר זה קורה, כדי לקדם נושאים שהציבור מצפה בהם להכרעות היסטוריות, בין שזה השוויון בנטל, בין שזה ההשתתפות של כלל הציבור כאן בשוק העבודה – ואני באמת מייחל לכך שנושא לימודי הליבה יוכנס סוף-סוף, בזכות ההרכב הקואליציוני, לכל מערכת החינוך במדינת ישראל, ואנחנו גם נשים את כל המאמצים ואת כל האנרגיות שלנו כדי שבהמשך לתחרות ולהישגים שתיארתי, גם בתחום הלאומי של הדיור תהיה הפחתה משמעותית, אני חושב – – –

מאיר פרוש: אדוני השר, אתה מכין את העורף?

גלעד ארדן: אני גם אשתדל, כמיטב יכולתי, להכין את העורף, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אתה מכין את העורף?

גלעד ארדן: בעזרת השם אנחנו נכין את העורף יחד.

מאיר פרוש: – – – עורף – – –

גלעד ארדן: תודה, חבר הכנסת פרוש.

גלעד ארדן: אני אעשה כמיטב יכולתי.

גלעד ארדן: בכל אופן, חברי חברי הכנסת, לסיום הדברים אני רוצה לבקש את אמונם של חברי הכנסת בהרכב הממשלה שהציג ראש הממשלה, ולהודות לך, אדוני היושב-ראש, ולחברי הכנסת, כי גם אני מסיים כאן היום ארבע שנים כשר המקשר בין הממשלה לכנסת, ואני מאחל הצלחה לסגן השר בעוד כמה דקות, אופיר אקוניס, במילוי התפקיד.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: צר לי לאכזב אותך, אבל סגן השר אקוניס לא יהיה סגן השר המקשר בעוד כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: דרושה ישיבת ממשלה, ולאחר מכן תביאו את זה לכנסת, כך שבינתיים נמשיך ליהנות ממך, אם, כפי שאמרת, יהיה רוב לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, שנייה אחת, ראיתי את האצבע של חבר הכנסת ליצמן, אני רק מזהיר מראש: היו כמה חברי כנסת שביקשו לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: השאלות הן בנושא פרוצדורה, שאלות מוכרות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה לנאום נאום נוסף, איך אומרים?

יולי יואל אדלשטיין: לא בבית-ספרנו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הורוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: היה מספיק זמן במהלך הנאום של השר גלעד ארדן ללחוץ ידיים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, בלי יוצא מן הכלל, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כהן, אמנון כהן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסדרנים, הם מתאמצים, אבל גם תשתפו פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה המיועד, לפני שאנחנו נעבור להצבעה יש שני חברי כנסת שביקשו לשאול שאלות בעניין הפרוצדורה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב ליצמן – בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, האם יש הסכם בין יש עתיד לבית היהודי על הרכבת הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: ולמה זה לא מונח לפנינו?

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס לנושא הזה, אדוני, אתה יכול לשבת, ואני אאפשר גם לחבר הכנסת דב חנין לשאול, שמא יש כפילות בשאלות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר סיעתך כבר שאל, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: שאלה מאוד עניינית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חבר סיעתך שאל כבר.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אני אאפשר לך לפנים משורת הדין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, האם קיים מכתב מחברי הבית היהודי שהוא חלק ממכלול ההסכמים הקואליציוניים?

דב חנין: אם קיים מכתב כזה, מה תוכנו ומדוע הוא לא מוצג בפנינו?

דב חנין: הערה נוספת, אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק לא הבנתי: מכתב לסיעה אחרת, או לראש הממשלה?

דב חנין: לראש הממשלה – האם קיים מכתב כזה שהוא חלק ממכלול ההסכמים הקואליציוניים?

דב חנין: הערה נוספת, אדוני היושב-ראש:

דב חנין: סעיף 1 להסכמים הקואליציוניים עם יש עתיד ועם הבית היהודי אומר שנספחיו של ההסכם הם חלק בלתי נפרד ממנו.

דב חנין: סעיף 46 של ההסכם הקואליציוני עם יש עתיד, למשל, מפנה את תשומת לבנו לנספח שמכונה "נספח ו'", שהוא הצעת חוק שלמה שהממשלה מתחייבת להעביר אותה כמו שהיא.

דב חנין: טענתי, אדוני היושב-ראש, היא שהוראה כזו היא פגיעה מהותית בשיקול הדעת של חברי הכנסת בעבודה שלהם, היא באה במקום התהליך הפרלמנטרי, ולכן טענתי היא – –

יולי יואל אדלשטיין: השאלה ברורה.

דב חנין: – – שהוראה כזו היא בלתי חוקית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי השאלה הראשונה של חבר הכנסת – סליחה, חבר הכנסת פרוש?

יולי יואל אדלשטיין: נשאלה השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: נאפשר לך ובזה תם פרק השאלות.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לשאול את ראש הממשלה ואת הממשלה: האם יש הסכם כלשהו, בכתב או בעל-פה, בין הליכוד לישראל ביתנו, שעוסק בהליכי כינון הממשלה, לרבות חלוקת תפקידים, ובכלל זה תפקידים במוסדות הלאומיים, כמו למשל הקרן הקיימת, קרן היסוד, הסוכנות היהודית ועוד תפקידים, שבסופו של דבר הם חלק מההבנות שהביאו לקואליציה דהיום?

יצחק הרצוג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני מבין נכון, ויעזור לי היועץ המשפטי לכנסת, יש פה סוגי שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: אחת נוגעת בהסכמים בתוך הקואליציה, בין הסיעות השונות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה להציג לי חוות דעת שלך בנושא הזה, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי, להלן חוות הדעת של היועץ המשפטי לשאלה לגבי הסכמים, במקרה זה בין יש עתיד לבית היהודי, בין סיעות הקואליציה שלא עם מפלגת השלטון: סעיף 1 לחוק הממשלה קובע, כי אם נעשה הסכם בכתב בקשר לכינונה של ממשלה, ימסרו הצדדים את ההסכם, את נוסחו המלא, למזכיר הכנסת בתוך שלושה ימים מיום החתימה ולא יאוחר מ-24 שעות לפני ההצבעה בכנסת, ומזכיר הכנסת יביא את ההסכם לידיעת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, נוסף על האמור בחוק, הונחו היועצים המשפטיים לממשלה ולכנסת במשך השנים, כי יש חובה להביא לידיעת חברי הכנסת הסכמים בקשר לכינונה של הממשלה לפני קיום ההצבעה במליאה, גם אם הסכמים אלה נעשו בעל-פה.

יולי יואל אדלשטיין: זה, אם אני מבין נכון, מעשה שעשה כאן השר המקשר גלעד ארדן והביא לידיעת הכנסת את ההסכם בעל-פה הקיים בין חבר הכנסת נתניהו, ראש הממשלה המיועד, לבין חבר הכנסת אביגדור ליברמן בעניין משרד החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: החובה הקבועה בחוק הממשלה ביחס לפרסום הסכמים בכתב, כמו גם ההנחיה ביחס להסכמים בעל-פה, אינן מוגבלות רק להסכמים שנעשו בין סיעתו של ראש הממשלה המיועד לבין יתר הסיעות המרכיבות את הקואליציה, אלא הן חלות גם על ההסכמים האחרים שסיעתו של ראש הממשלה המיועד אינה צד להם אם הם נוגעים לכינונה של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, לגבי שאלתו של חבר הכנסת ליצמן, אנחנו תכף נבקש התייחסות של ראש הממשלה או מישהו שמוסמך על-ידו – אלא שלא כל הבנה פוליטית בין אישים או בין סיעות באה בגדרו של סעיף זה, אלא אך ורק הסכמות מגובשות וקונקרטיות שהצדדים רואים עצמם מחויבים להן, המשליכות באופן ישיר על כינונה של הממשלה והצבעת האמון בה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לדוגמה, הסכמה לפרוש מהממשלה במועד מסוים, הסכמות לגבי מינויים עתידיים בממשלה ובכנסת וכיוצא באלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, יש לשאול את הצדדים שלגביהם נטען כי יש ביניהם הסכם, האם יש הסכמות קונקרטיות בעל-פה בעניינים מסוג זה שהצדדים רואים עצמם מחויבים להן, ואם כן, יש להביאן לידיעת חברי הכנסת לפני קיום ההצבעה על כינון הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסיפה של היועץ המשפטי כאן זה דבר מאוד מאוד חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: לא מדובר בהנחה מראש, על-פי חוות הדעת של היועץ המשפטי, אלא בהבאת הדברים האלה לידיעת מכובדי חברי הכנסת שנמצאים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: מי מטעם הממשלה רוצה להתייחס לשאלה?

יולי יואל אדלשטיין: השר המקשר גלעד ארדן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, הוא לא יודע, הוא לא חלק מזה.

יעקב ליצמן: הוא לא יכול להתייחס לזה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר גלעד ארדן, למען הסר ספק – זה ברור – הוא יתייחס רק לשאלות שקשורות להסכמים שסיעת הליכוד – ישראל ביתנו צד בהם.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לנו לגמרי שלגבי השאלה של חבר הכנסת ליצמן, לגבי הסכמים בעל-פה המחייבים את הסיעות יש עתיד והבית היהודי, נבקש מנציגי הסיעות המוסמכים להתייחס לשאלה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, קודם כול, החוק מדבר על הסכמים בין סיעות שנוגעים לכינונה של הממשלה.

גלעד ארדן: אז קודם כול, סיעת הליכוד – ישראל ביתנו היא הרי סיעה אחת ולכן אין כאן הסכם בין סיעות.

גלעד ארדן: ובכל אופן, כל הסכם שהיה בין המפלגות בעבר איננו נוגע לכינונה של הממשלה.

גלעד ארדן: ההבנה היחידה שנוגעת לכינונה של הממשלה הוצגה על-ידי בדברי הסיכום שלי קודם.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, סליחה, סליחה, מה הבעיה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, צריך 24 שעות.

משה גפני: צריך 24 שעות לפחות לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שמי שלא הבין את מה שאני קראתי מן הדף – חוות הדעת של היועץ המשפטי – יכול למצוא את הדברים בפרוטוקול ולקרוא עוד הפעם.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש קושי עם הפרוטוקול, אני אתן את הדף למי שמעוניין.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, התשובה של השר ארדן לא מניחה את הדעת, מכיוון שכולנו יודעים שבכנסת הזאת מתפקדות שתי סיעות נפרדות, הליכוד וישראל ביתנו.

יצחק הרצוג: זה לא סוד.

יצחק הרצוג: הן לא מוזגו לסיעה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת, תודה.

יצחק הרצוג: היות שהן לא מוזגו לסיעה אחת, מן הראוי שהכנסת תדע את האמת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: כאן אני לא אבקש אפילו חוות דעת נוספות, הנושא הזה נבדק על-ידי גורמים שונים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת – ברגע זה הוועדה המסדרת – מכירה רק בסיעה אחת, רק בסיעה אחת, כולל כל הבדיקות שנעשו, כולל עם הלשכה המשפטית, מדובר בסיעה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: במידה שיהיו שינויים, על השינויים האלה יודיעו הגורמים המוסמכים בסיעות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי לא מוסמך להודיע על השינויים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, מתי בדקתם?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני מתייחס כרגע רק לשאלה מהי הסיעה, אם זה הליכוד –ישראל ביתנו או אם זה סיעת הליכוד וסיעת ישראל ביתנו.

יולי יואל אדלשטיין: התשובה בנושא הזה היא חד-משמעית.

אביגדור ליברמן: אני רק רוצה להבהיר, והבהרנו את זה אין-ספור פעמים: סיעת הליכוד – ישראל ביתנו היא סיעה אחת; כך היא מופיעה במסמכים מול הכנסת, מול החשבות של הכנסת, מול כל הגורמים.

אביגדור ליברמן: אלה אומנם שתי מפלגות אבל סיעה אחת, כמו למשל תקומה והבית היהודי, או מפד"ל.

אביגדור ליברמן: יש פה עוד כמה סיעות בכנסת שמורכבות מכמה מפלגות.

אביגדור ליברמן: לצורך העניין מדובר בסיעה אחת.

אביגדור ליברמן: גם ההתכנסות של הסיעה היא אחת.

אביגדור ליברמן: מוסדות מפלגה – מוסדות מפלגה שונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שלי יחימוביץ': אז יש הסכם כזה או אין הסכם כזה?

אביגדור ליברמן: תראו, יש הסכמים בין סיעת הליכוד – ישראל ביתנו לבין שאר הסיעות.

אביגדור ליברמן: כל השאר פשוט לא רלוונטי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני רוצה, בהתייחס לשאלה של חבר הכנסת ליצמן, לשאול קודם כול את יושב-ראש יש עתיד, חבר הכנסת לפיד – – –

יאיר לפיד: חבר הכנסת שלח.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מסמיך את חבר הכנסת שלח לענות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש הסכמים בין הסיעה שלכם לסיעת הבית היהודי שלא הובאו לידיעתנו?

עפר שלח: בשם סיעת יש עתיד – – –

אריה מכלוף דרעי: זו סיעה אחת, זה לא שתי סיעות.

יולי יואל אדלשטיין: הערכנו את הבדיחה, אפילו חייכתי במקום לומר שאין מקום לקריאות ביניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עפר שלח: בשם סיעת יש עתיד אני מודיע: אין שום הסכם, לא בכתב ולא בעל-פה, בינינו לבין הבית היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: האם הבית היהודי מסכים עם הקביעה של סיעת יש עתיד?

יעקב ליצמן: אבל לא שמענו את התשובה.

עפר שלח: תפסיקו לצעוק, תשמעו.

עפר שלח: לא נורא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שקד, בבקשה, אני רוצה לשאול גם את נציגי הבית היהודי למען הסר ספק, האם גם הם מבינים כך את המציאות?

איילת שקד: אין שום הסכם כזה, לא בעל-פה ולא בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הזה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו לגבי השאלה של מכובדי חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הנספח שהזכיר חבר הכנסת דב חנין, הוא אינו חלק מהנוסח הרשמי שהועבר לחברי הכנסת – אני מתנצל, אני קורא פה כתב-יד – שהוא הנוסח המחייב.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בנספח שהופיע בנוסח שהופץ לעיתונאים ביום ו' ולא בנוסח המחייב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: אני לא הבנתי את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

יולי יואל אדלשטיין: ברור, ברור, התשובה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין מה לא ברור.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני שאלתי שאלה פשוטה: האם יש מכתב כזה?

דב חנין: ואם יש, מה כתוב בו?

דב חנין: ואם אין – להודיע לנו.

דב חנין: זה הכול.

יולי יואל אדלשטיין: הבנתי.

דב חנין: אם הוא לא קיים כחלק – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז נבקש מהשר המקשר בפשטות לומר – יש מכתב כזה או אין מכתב כזה?

גלעד ארדן: אני מודיע: אין מכתב כזה.

יולי יואל אדלשטיין: אין מכתב כזה, זו תשובת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ובנימה זו אנחנו יכולים לעבור – – –

דב חנין: מה עם החוק?

דב חנין: מהי התשובה המשפטית – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה לא ברור עדיין, חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: קיבלתי תשובה לשאלתי אבל לא קיבלתי תשובה להערתי.

דב חנין: ההערה הייתה שישנו בהסכם הקואליציוני סעיף שפוגע בהליך הפרלמנטרי של חקיקה, פוגע בשיקול הדעת של חברי הכנסת במהלך תהליכי החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הזה לא כובל את שיקול הדעת של חברי הכנסת ואנחנו לא מוצאים בזה בעיה, ודאי זה לא יכול לעכב את ההצבעה שאנחנו תכף עוברים אליה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק שאלה אחת, ברשותך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אני אמרתי שתם פרק השאלות אז תם פרק השאלות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה, אדוני.

משה גפני: סליחה, אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אתן לך בפעם הבאה לשאול ראשון, עלי.

מוחמד ברכה: יש פה תשובה שהיא לא נכונה לדעת כולם.

יולי יואל אדלשטיין: מה התשובה שלא נכונה, חברים?

מוחמד ברכה: ההודעה של יש עתיד והבית היהודי היא לא נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, נא לחזור למקום.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצטרך לחיות עם המציאות שמליאת הכנסת היא לא ועדת חקירה פרלמנטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שמענו את התשובות.

יולי יואל אדלשטיין: התשובות נרשמו בפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: אם, חס ושלום – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – התשובות האלה שונות מהמציאות, ברור שיהיו לזה השלכות כפי שכולנו מבינים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אדוני – – – היושב-ראש.

מוחמד ברכה: היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

מוחמד ברכה: לפחות יש סיכום בין – – – בנט, שכל אחד יקרא לשני אחי, מה?

יולי יואל אדלשטיין: גם אם יש ביניהם סיכום שהם יישארו חברים, זה לא מעניינה של המליאה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: – – – על מה להצביע.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

משה גפני: לא – – – על מה להצביע.

משה גפני: – – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – – הבהרה.

משה גפני: הבהרה.

משה גפני: יש סעיף – – –

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לי כבר הכול ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אז קל וחומר, בנו של קל וחומר, לך הכול – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים להצבעה על הודעת ראש הממשלה המיועד.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, הצבעה על הודעת ראש הממשלה המיועד – אני מקווה שלא צריך להסביר את אופי ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה לאשר את הודעתו, יצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמתנגד – – –

קריאה: – – –

מאיר פרוש: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שמתנגד, יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שירצה להימנע, יגיד זאת.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון – – –

קריאה: שמית, שמית.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מילא חבר כנסת חדש.

יולי יואל אדלשטיין: ראית אותי מנהל מאות ישיבות, פעם נעלמה מעיני הצבעה שמית?

בנימין נתניהו: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שמית, אנטישמית, שמית.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, חבר הכנסת גפני, נו.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת, לא מן הכנסת הזאת אתה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כנדרש, על-פי התקנון, הוגשו חתימות לקיום הצבעה שמית בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו, אם המזכירות ערוכה – גם לקריאת שמות וגם לספירה – אנחנו, אכן, נעבור להצבעה שמית על הודעת ראש הממשלה על קווי היסוד של ממשלתו, הרכבה ותחומי הפעילות של השרים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: טלב אבו עראר – נגד עפו אגבאריה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יצחק אהרונוביץ – בעד שמעון אוחיון – בעד אורי אורבך – בעד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – בעד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – בעד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד יעקב אשר – נגד מיכל בירן – נגד בנימין בן-אליעזר – נגד אלי בן-דהן – בעד נפתלי בנט – בעד יחיאל חיליק בר – נגד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – נגד עמר בר-לב – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד דני דנון – בעד אריה דרעי – נגד רונן הופמן – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד אבי וורצמן – בעד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – אינו נוכח חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – בעד דב חנין – נגד ישראל חסון – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – נגד מרדכי יוגב – בעד שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – בעד אליהו ישי – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד מיקי לוי – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד דב ליפמן – בעד יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – בעד שאול מופז – נגד משה מזרחי – נגד אברהם מיכאלי – נגד מרב מיכאלי – נגד עמרם מצנע – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – נגד משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – בעד חנא סוייד – נגד שמעון סולומון – בעד אורית סטרוק – בעד ניסן סלומינסקי – בעד גדעון סער – בעד חמד עמאר – בעד משה זלמן פייגלין – בעד שי פירון – בעד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – נגד רינה פרנקל – בעד עמיר פרץ – בעד דוד צור – בעד אברהים צרצור – נגד עדי קול – בעד פניה קירשנבאום – בעד רות קלדרון – בעד זבולון קלפה – בעד יפעת קריב – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד דוד רותם – בעד יואל רזבוזוב – בעד ראובן ריבלין – בעד יוני שטבון –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – בעד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – נגד יאיר שמיר – בעד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – בעד פנינה תמנו-שטה – בעד

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, חברים, עוברים לסיבוב שני.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת תקרא רק את שמות אלה שלא נכחו באולם, על מנת לבדוק אם מישהו מחברי או חברות הכנסת הופיע בינתיים באולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נסים זאב – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח תם ונשלם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תכף הם – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמתין לתוצאות ההצבעה השמית, שתכף יימסרו לנו על-ידי המזכירות.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן, אם יהיה רוב להודעת ראש הממשלה, נעבור להשבעת השרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת והשרים, היוצאים והמיועדים, אני מנצל את הזמן, כי אחר כך תהיה התרגשות רבה, אני ודאי אודיע את זה גם בסוף הישיבה כנהוג וכמקובל, אבל מחר ישיבת הכנסת תתקיים בשעה 11:00, זה הסיכום.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות נכון לעכשיו זה הסיכום; נכון, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: איפה חבר הכנסת יריב לוין?

יולי יואל אדלשטיין: זה הסיכום נכון לעכשיו בין הקואליציה לאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו הודעות נוספות אנחנו נודיע אותן בהמשך, בכפוף, ודאי, לאישור הוועדה המסדרת, כי אם לא יגיע אישור כזה אז המליאה נפתחת ב-16:00.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט כבר עכשיו להכניס ללו"ז של חברי הכנסת.

משה גפני: מליאה ב-11:00?

יולי יואל אדלשטיין: זה הסיכום בין הקואליציה לבין האופוזיציה שאתה חבר בה, חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: בכפוף, עוד הפעם, לאישור הוועדה המסדרת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, נא לשבת, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאות: בעד הודעת ראש הממשלה – 68, נגד – 48.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הודעת ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, התקבלה על-ידי הכנסת.

קריאה: יום שחור לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה, כפי שהציג אותה ראש הממשלה המיועד, חבר הכנסת בנימין נתניהו, קיבלה את אמונה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצהרת האמונים של ראש הממשלה וחברי הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

דוד רותם: – – – גם רוצה להצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלקין, תשחרר בבקשה את חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שהוא יברר את הדברים האלה עם נציגי האופוזיציה, לא אתך.

משה גפני: – – – לסדר את הקואליציה, היא לא מסתדרת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, ההשבעה היא ודאי לפי סדר האל"ף-בי"ת של שמות השרים, אבל ראשון, אני מתכבד להזמין את ראש הממשלה המיועד, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לבוא ולהצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין נתניהו מיועד להיות ראש הממשלה, שר החוץ ושר ההסברה והתפוצות.

בנימין נתניהו: אני, בנימין נתניהו, בן צילה ובנציון, זכרם לברכה, מתחייב כראש הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כראש הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

בנימין נתניהו: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שלכל אחד מאלה שיצהירו כאן אמונים זה רגע מרגש, גם כאלה שעושים את זה לא פעם ראשונה, אנחנו נאפשר כמה שניות לברכות בין לבין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, המיועד להיות השר לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': אני, יצחק אהרונוביץ, בן הרצל וגניה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אורי אורבך, המיועד להיות השר לאזרחים ותיקים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים, חברי הכנסת מקלב, לוי, נא לשבת, לכבד את המעמד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אורבך.

אורי אורבך: אני, אורי אורבך, בן אהרן, זכרו לברכה, ופנינה, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אורי אורבך: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המיועד חבר הכנסת אורי – גלעד ארדן, סליחה, כמעט פסחתי עליך, לא בכוונה.

יולי יואל אדלשטיין: השר המיועד גלעד ארדן, המיועד להיות השר להגנת העורף ושר התקשורת.

גלעד ארדן: אני, גלעד ארדן, בן אבינעם ויהודית, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

גלעד ארדן: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל, המיועד להיות שר הבינוי והשיכון.

אורי אריאל: אני, אורי אריאל – סליחה, אני, אורי יהודה אריאל הכהן, בן יצחק יעקב ונעמי, זכרם לברכה, מתחייב כחבר ממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אורי אריאל: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: כולם מדברים על תמונות ניצחון.

יולי יואל אדלשטיין: אורי אריאל עם ז'קט – זאת תמונת ניצחון של הבית היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: ונעליים, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת, השר המיועד, נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נפתלי בנט מיועד להיות שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, השר לשירותי דת והשר לענייני ירושלים והתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נפתלי בנט: אני, נפתלי בנט, בן ג'ים יעקב ומירנה לאה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

נפתלי בנט: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת יעל גרמן, המיועדת להיות שרת הבריאות בממשלה ה-33.

יעל גרמן: אני, יעל גרמן, בת בנימין ואדלה, זכרם לברכה, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יעל גרמן: (חותמת על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת משה בוגי יעלון, שר הביטחון בממשלה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, נא לתפוס מקומות, בכל זאת – – –

משה יעלון: אני, משה יעלון, בן דוד ובתיה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

משה יעלון: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מאיר כהן, המיועד להיות שר הרווחה והשירותים החברתיים בממשלת ישראל ה-33.

מאיר כהן: אני, מאיר כהן, בן דוד, זכרו לברכה, ואסתר, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

מאיר כהן: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, אני מציע שבין החיבוקים אנחנו בכל זאת נשב, נכבד את הבאים בתור.

יולי יואל אדלשטיין: סגני השרים המיועדים שם וחבר הכנסת אילטוב, נא לסיים את פרק הברכות ולשבת.

יולי יואל אדלשטיין: העין שלי התבייתה עליך פשוט, חבר הכנסת אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל כץ, המיועד להיות שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אני, ישראל כץ, בן מאיר, זכרו לברכה, ומלכה, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

ישראל כץ: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת – אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נלך לפי הסדר.

יולי יואל אדלשטיין: את צודקת, נשמור על האל"ף-בי"ת.

יולי יואל אדלשטיין: כבר תיקנו לי את השמית ושמית, אז אנחנו נשמור על סדר האל"ף-בי"ת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת ציפי לבני, גברתי, המיועדת להיות שרת המשפטים בממשלה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: אני, ציפי לבני, בת איתן ושרה, זכרם לברכה, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

ציפי לבני: (חותמת על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת לימור לבנת, המיועדת להיות שרת התרבות והספורט בממשלה הבאה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין, אני מבין, אבל בכל זאת.

אלעזר שטרן: אנחנו קטנים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו עוד שנייה נמתין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

לימור לבנת: אני, לימור לבנת, בת עזריאל ושולמית, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

לימור לבנת: (חותמת על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עוזי לנדאו, המיועד להיות שר התיירות בממשלה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד השר כץ, חברת הכנסת יחימוביץ, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, אני מבקש ממך לשבת, וגם מחברת הכנסת מירי רגב, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: אני, עוזי לנדאו, בן חיים, זכרו לברכה, ואולגה, תיבדל לחיים טובים וארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

עוזי לנדאו: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: תכף, אנחנו ניתן חצי דקה לברכות לשר עוזי לנדאו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר, את יכולה להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אכן אני מזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר, השרה לקליטת העלייה בממשלה הבאה.

סופה לנדבר: אני, חברת הכנסת סופה לנדבר, בת גירש וחיה קוכין, זכרם לברכה, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

סופה לנדבר: (חותמת על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד, שר האוצר הבא.

יאיר לפיד: אני, יאיר לפיד, בן יוסף טומי, זכרו לברכה, ושולמית, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יאיר לפיד: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת גדעון סער, שר הפנים הבא.

גדעון סער: אני, גדעון סער, בן שמואל וברוריה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

גדעון סער: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פירון, אתה לא חייב לחזור למקומך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול להצטרף אלינו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת שי פירון, שר החינוך הבא.

יולי יואל אדלשטיין: ששש, חברים.

שי פירון: אני, שי משה פירון, בן אברהם טוב ואסתר, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

שי פירון: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יעקב פרי, שר המדע והטכנולוגיה בממשלה הנכנסת.

יעקב פרי: אני, יעקב פרי, בן אליעזר ומלכה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יעקב פרי: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרץ ישמש השר להגנת הסביבה בממשלה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ – – –

עמיר פרץ: אני, עמיר פרץ, בן דוד ורוחמה, זכרם לברכם, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

עמיר פרץ: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ, המיועד להיות השר לנושאים אסטרטגיים, השר לענייני מודיעין, מופקד על היחסים הבין-לאומיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סטרוק וחבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו אותי הם לא שומעים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סטרוק וחבר הכנסת נחמן שי, תשבו.

יולי יואל אדלשטיין: תדברו בשקט.

יובל שטייניץ: אני, יובל שטייניץ, בן מינה, זכרה לברכה, ודן, ייבדל לחיים ארוכים וטובים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יובל שטייניץ: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת סילבן שלום, המיועד להיות שר האנרגיה והמים, השר לפיתוח הנגב והגליל, השר לשיתוף פעולה אזורי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אני, סילבן שלום, בן שמעון, זכרו לברכה, ומרים, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

סילבן שלום: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אחרון אחרון חביב, אני מזמין את חבר הכנסת יאיר שמיר, המיועד להיות שר החקלאות ופיתוח הכפר.

יאיר שמיר: טוב, לפחות שיהיה שקט.

יולי יואל אדלשטיין: צודק, מגיע לך.

יאיר שמיר: מה?

יאיר שמיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מגיע.

יולי יואל אדלשטיין: עוד 30 שניות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נבקש מחברי הכנסת לשבת וגם מן השרים החדשים לשבת ומחבר הכנסת יצחק הרצוג גם לשבת כי בכל זאת יש כאן גם איזשהו עניין טיפה מיוחד בהשבעת השר יאיר שמיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יאיר שמיר: אוקיי.

יאיר שמיר: אני, יאיר שמיר, בן יצחק ושולמית, זיכרונם לברכם, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יאיר שמיר: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני לברך את ראש הממשלה ושרי הממשלה בשם הכנסת ובשם כל עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לכם הצלחה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ח' בניסן תשע"ג, 19 במרס 2013, בשעה 11:00, בכפוף לאישור הוועדה המסדרת.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.