ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-02-18 00:00

יצחק וקנין: אחר-צהריים טובים, אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: היום יום שני, ח' באדר התשע"ג, 18 בפברואר 2013.

יצחק וקנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת הוועדה המסדרת בדבר ישיבות הכנסת בשבוע שבו חל חג הפורים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם תעופה בין ממשלת מדינת ישראל לבין האיחוד האירופי והמדינות החברות בו.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו מתחילים בסדר-היום.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים בדיווח של שר הפנים וסגן ראש הממשלה, השר אלי ישי, על פעילות משרדו בממשלה ה-32.

יצחק וקנין: אדוני שר הפנים, רשות הדיבור שלך.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הייתה קדנציה מלאה, אפשר לומר; מזה כמעט שני עשורים שלא הייתה כמוה – שבאמת אפשר היה סוף-סוף לעשות דברים.

אליהו ישי: מטבע הדברים, כששר נכנס למשרד והתקופה היא קצרה, אז הוא כמעט לא מספיק, הייתי אומר לא מספיק בכלל; בהתחשב בביורוקרטיה הנוראה, שחלק מהחברים החדשים פה, שאני מאחל להם להיות בממשלה הבאה, יבינו עד כמה הדברים מורכבים ומסובכים, ועד כמה, לצערי הרב, עם הביורוקרטיה שצריך באמת להתמודד אתה – עד כמה לא פשוט לבצע דברים, גם כשאתה רוצה ואתה באמת מייחל לעשות אותם.

אליהו ישי: אחד הדברים המשמעותיים שתפסו אותנו, את כל אזרחי מדינת ישראל, הוא תופעת המסתננים.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר שעוד בקדנציה הקודמת, כשאני באתי למשרד הפנים, התנהלתי בצורה מאוד ברורה וחדה ואפילו חריפה על מנת לתת את הטון ואת הקו ולעורר חלק מחברי הממשלה, הייתי אומר את רובם, וודאי גם הרבה מבין חברי הבית הזה.

אליהו ישי: אז היו כאלה שנהנו מאוד מהתקפות נגד שר הפנים, אבל אני הצהרתי פה, על הדוכן, אמונים למדינת ישראל ולא לכלי התקשורת ולא לכאלה מתייפייפים, וידעתי שאם אני לא אהיה נחוש במאבק, ובדרך למאבק, הרי לא נצליח.

אליהו ישי: ואז דיברו – להעניק אזרחויות לילדים וכדומה.

אליהו ישי: אני זוכר ביקור ב"סהרונים".

אליהו ישי: ראיתי שם אנשים שחצו את הגבול כמה ימים קודם – הביקור היה לפני כשנתיים – יחד עם ילדים.

אליהו ישי: שאלתי אותם: איך אתם באים לפה עם ילדים קטנים – בני שנה, שנה וחצי – ואת בהיריון?

אליהו ישי: את לוקחת סיכון גדול מאוד.

אליהו ישי: והיא אומרת לי: אמרו לי שברגע שבאים לפה עם ילדים, יש גם אזרחות.

אליהו ישי: לכן ההתמודדות הייתה באמת קשה; כפי שאמרתי, מורכבת מאוד.

אליהו ישי: לקח לי זמן לשכנע את כל הממשלה ואת הכנסת, וברוך השם אני חושב שבהתנהלות מאוד מהירה, חדה וברורה ותקיפה, הצלחנו לבנות את הגדר.

אליהו ישי: גדר זה קרוב למיליארד שקל.

אליהו ישי: לא קל להשיג כסף בתקופת קיצוצים, תקציב של כמעט מיליארד שקל; ולבנות גם מתקני שהייה.

אליהו ישי: התוכנית הייתה מאוד מפורטת, מאוד ברורה: א.

אליהו ישי: לבלום את ההסתננות לארץ על-ידי בניית הגדר; ב.

אליהו ישי: מתקני שהייה; ג.

אליהו ישי: הצעת חוק שכל מי שמגיע לארץ נכנס לבית-סוהר, מאחורי סורג ובריח, ואז זה חלק מרכזי, מרכיב מאוד משמעותי בהורדת מספר המסתננים לארץ.

אליהו ישי: לא רק הגדר, אלא העובדה שמי שמגיע לארץ לא מקבל עבודה ונכנס לבית-הסוהר, זה הוריד באופן מאוד משמעותי את מספר המסתננים.

אליהו ישי: כבר לא משתלם לו להגיע.

אליהו ישי: אגב, לסבר את האוזן, משכורת של חודש ימים בישראל שווה למשכורת של שנתיים באריתריאה.

אליהו ישי: שנתיים באריתריאה – למה שלא יגיעו?

אליהו ישי: אז גם החוק, שעבר פה אחרי הרבה הרבה מאבקים – באמת לא היה פשוט לשכנע את הבית הזה ולהעביר את זה בממשלה, כמו כל דבר שהוא מורכב ומסובך.

אליהו ישי: אבל היו פה הצלחות מרשימות.

אליהו ישי: אני בפירוש אומר, לולא העמידה האיתנה והנחישות והתקיפות, ללא גמגום, בעניין הזה, לא הייתה גדר, לא היו מתקני שהייה ולא הייתה חקיקה, והיינו מוצאים פה את עצמנו עם עוד 100,000–200,000 מסתננים, ועוד, השם ישמור, היד נטויה.

אליהו ישי: אני זוכר שביקרתי את מובארק בימים הטובים, עוד בממשלת אולמרט; הייתי שר התמ"ת, לא הייתי שר הפנים.

אליהו ישי: ביקש ממני אולמרט לבקש מהנשיא לשעבר מובארק לעשות מרדף חם אחרי המסתננים.

אליהו ישי: אתם יודעים מה הוא ענה לי, בהומור?

אליהו ישי: הוא אמר לי: אתם משוגעים.

אליהו ישי: אמרתי לו: למה אתה אומר כך?

אליהו ישי: הוא אומר לי: מדינה שקולטת אותם לעבודה – למה באים בטענות למה הם מגיעים?

אליהו ישי: לא תקלטו אותם למקומות עבודה, הם לא יבואו.

אליהו ישי: אתם קולטים אותם, הם יגיעו.

אליהו ישי: הוא צדק.

אליהו ישי: לכן הייתה החקיקה של מאסר.

אליהו ישי: החוק שעבר, חלקו יתוקן כבר בכנסת הזאת, וזה אכיפה מאוד משמעותית, קשה וכואבת כנגד המעסיקים.

אליהו ישי: את זה יהיה אפשר לעשות רק אחרי שמתקן השהייה יתחיל לעבוד.

אליהו ישי: אתה לא יכול לאכוף, על-פי משרד המשפטים, על-פי החוק הבין-לאומי, כך שלא יהיה לו מה לאכול, איפה לישון, לא יהיו לו כרית ומיטה.

אליהו ישי: לכן ברגע שיש מתקני שהייה אתה גם יכול לאכוף, ומי שיעסיק ישלם את המחיר, ומחיר כבד.

אליהו ישי: כך שיבואו לשם אלפים.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שבסוף, אחרי שהצלחנו לבלום את המסתננים לארץ, נצליח גם להחזיר אותם בחזרה לארצם; להחזיר אותם לארצם באמצעות מתקני השהייה.

אליהו ישי: מתקן שהייה, אכיפה תביא את המסתננים למתקני שהייה, והם יעזבו מרצון.

אליהו ישי: אני רוצה לומר עוד דבר.

אליהו ישי: אנחנו שמענו הרבה מאוד שאי-אפשר להוציא ואי-אפשר לגרש.

אליהו ישי: שמעתי כל הזמן שאי-אפשר לבנות גדר, כי גדר של 12 מטר – יש סולם של 13 מטר.

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: שמעתי כל הזמן איך אי-אפשר להתגבר ולהתמודד עם הבעיה.

אליהו ישי: אבל שמעתי את זה ולא הקשבתי לזה.

אליהו ישי: הקשבתי למה שצריך לעשות ולא למה שאומרים.

אליהו ישי: ולכן עשינו את הכול, כולל גם מה שאני אומר היום.

אליהו ישי: כשאומרים לי שאי-אפשר להחזיר אותם לחוץ-לארץ, בחזרה לארצם ולמולדתם, התשובה היא: כן אפשר.

אליהו ישי: כן אפשר.

אליהו ישי: ברגע שלא יהיו להם מקומות עבודה, הם יהיו במתקני שהייה – עובדה, מסתננים מדרום-סודאן חזרו הביתה בלחיצות ידיים.

אליהו ישי: תקפו אותנו.

אליהו ישי: הם חזרו הביתה בלחיצות ידיים ואמרו לנו תודה רבה.

אליהו ישי: קיבלו גם מענק.

אליהו ישי: כנ"ל חוף-השנהב.

אליהו ישי: אמרו: לצפון-סודאן אי-אפשר להחזיר ולאריתריאה אי-אפשר להחזיר.

אליהו ישי: אין הבדל בין צפון-סודאן לדרום-סודאן לאריתריאה.

אליהו ישי: אין שום הבדל.

אליהו ישי: אני לא רואה שום הבדל.

אליהו ישי: זה יגיע גם כן לבג"ץ.

אליהו ישי: אני אספר לכם פה דבר שלא פורסם בתקשורת, כמדומני; אולי כן פורסם, אני לא יודע, לא עקבתי.

אליהו ישי: הוצאנו מרצון למעלה מ-1,000 מסתננים לצפון-סודאן.

אליהו ישי: מרצון.

אליהו ישי: אי-אפשר להוציא כרגע שלא מרצון, רק מרצון.

אליהו ישי: וגם עשרות, אולי אפילו יותר כבר, לאריתריאה, מרצון.

אליהו ישי: כמו שאפשר מרצון אפשר גם שלא מרצון.

אליהו ישי: או ברצון עם מענק, למדינה שלהם או למדינה אחרת, שלישית.

אליהו ישי: וגם פה אמרו לי: אין סיכוי למדינה שלישית.

אליהו ישי: אני מודיע לכם שבסוף יימצא פתרון של מדינה שלישית.

אליהו ישי: הכול מתחיל ונגמר ברצון ובנחישות.

אליהו ישי: אם אנחנו מבינים שזה המפעל הציוני שלנו שיכול ללכת לאיבוד, שאנחנו יכולים לאבד את המפעל הציוני שלנו – כשזו ההבנה אתה מוצא את כל הפתרונות.

אליהו ישי: כשאתה לא רוצה להבין את זה, כשאתה לא מבין ואתה לא מעוניין להבין את הסכנה הטמונה פה, ובהחלט סכנה קיומית למפעל הציוני שלנו – מי שלא מבין את זה, גם לא ימצא פתרונות.

אליהו ישי: אני שמח שהבנתי את זה בהתחלה ויצאנו לדרך.

אליהו ישי: אנחנו היום באמת, אני יכול לומר פה, בעשייה מרשימה.

אליהו ישי: אגב, הרבה טועים.

אליהו ישי: אני מציע פה לחברי הכנסת החדשים לא להתבלבל בין מסתננים לבין פליטים.

אליהו ישי: מדובר במסתננים מהגרי עבודה, לא בפליטים.

אליהו ישי: מי שהוא פליט מקבל הכרה; וגם פה עשינו מאמצים אדירים.

אליהו ישי: בכל מה שקשור לטיפול בפליטים עשינו פה מאמצים אדירים ויש הישגים מרשימים.

אליהו ישי: פעם זה היה שנתיים – הוא יכול היה להסתובב שנתיים-שלוש בארץ עד שאתה מביא אותו לוועדה לקבל החלטה.

אליהו ישי: היום זה ימים ספורים.

אליהו ישי: לכן, מדובר במהגרי עבודה מסתננים ולא בפליטים.

אליהו ישי: מי שהוא פליט – אין כמו המדינה היהודית, ושאף אחד לא יטיף לנו מוסר, אין כמו המדינה היהודית שמתמודדת ומטפלת בפליטים.

אליהו ישי: לא היה פליט אחד שהוועדה הכירה בו וסירבתי לאשר לו מעמד.

אליהו ישי: פליט אחד לא היה.

אליהו ישי: אין הרבה, כמו שאומרים, אבל לא היה אחד שהוועדה המקצועית שהקמתי אישרה אותו כפליט ולא קיבל מעמד.

אליהו ישי: ושאף אחד לא יטיף לנו מוסר, ובטח גם לא לי במקרה הזה, איך מתייחסים כעם יהודי עם כל עברו.

אליהו ישי: העם היהודי עם עברו צריך לשמור ולהיזהר לא לאבד את המדינה שהקמנו אחרי כל כך הרבה שנים.

אליהו ישי: גם פה הייתי אומר: כמעט תם אבל לא נשלם.

אליהו ישי: תמה הגדר – כמעט; מתקני שהייה – כמעט; לא נשלם הטיפול והחזרתם לארץ מוצאם או למדינה אחרת.

אליהו ישי: אנחנו נעשה את זה במלוא העוצמה והנחישות.

אליהו ישי: טיפול במניעת סחר בבני-אדם ובקורבנותיו – קיבלנו באמת ציון מאוד גבוה בארגון בארצות-הברית, באו"ם, שישראל הייתה בין המדינות ששיפרו שיפור מרשים.

אליהו ישי: גם פה עמדנו על כך.

אליהו ישי: הנה, כשמדברים על העם היהודי – הנה העם היהודי.

אליהו ישי: עמדנו על כך וצמצמנו באופן משמעותי את הסחר בנשים והגענו להישגים מרשימים.

אליהו ישי: יש כמה נקודות נוספות חשובות מעבר למסתננים שאפשר לדבר עליהן פה עוד הרבה שעות; במשרד הפנים יש עוד הרבה מאוד דברים.

אליהו ישי: המשרד הזה מטפל – ברגע שאדם נולד, במספר תעודת זהות שלו, ועד מאה-ועשרים עם תעודת הפטירה.

אליהו ישי: פה היה שיפור שירות בצורה דרמטית.

אליהו ישי: רשות ההגירה והאוכלוסין קלטה גם את כל מעברי הגבולות.

אליהו ישי: מי שלא יודע, מעברי הגבולות היו במשטרה ובמשמר הגבול.

אליהו ישי: כל מעברי הגבולות – אוויר, יבשה, ים – הכול עבר למשרד הפנים.

אליהו ישי: פה גם המקום לשבח את עובדי רשות האוכלוסין וגם את אמנון בן-עמי, המנכ"ל הנמרץ, שעשה עבודה יוצאת מן הכלל.

אליהו ישי: פה אנחנו בשינוי משמעותי עם שיפור מאוד מיוחד.

אליהו ישי: שיפור השירות – במסגרת שיפור השירות, אחד הדברים שהגענו אתם לכנסת, לבית הזה פה, זה העניין של זכאי שבות.

אליהו ישי: נמצאת פה שרת הקליטה, היא ישבה אתי לא פעם על כך, יחד עם שרנסקי, יושב-ראש הסוכנות.

אליהו ישי: אנחנו מכירים את הבעיה האמיתית.

אליהו ישי: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר – בעתיד, בקרוב – פה העברנו חוק.

אליהו ישי: חבר הכנסת מיכאלי, אתה נמצא פה, כדאי שתשמע גם את הדברים.

אליהו ישי: העברנו חוק – לתת אשרות לזכאי שבות.

אליהו ישי: כל זכאי השבות שבאים לבקר בארץ כתיירים, נאלצים לעמוד בתור, בסבל נורא, כאילו הם מסתננים שעומדים באותם תורים ארוכים כדי לקבל אשרה לעוד שבוע.

אליהו ישי: מצאה חן בעיניו מדינת ישראל והוא רוצה עוד שבוע להיות פה, רוצה עוד חודש להיות פה, הוא רוצה שבת-זוגו תעבוד פה, הוא רוצה ארכה או שהוא רוצה אישור לעבודה – תורים ארוכים וסרבול וטרטור גדול מאוד.

אליהו ישי: נפגשנו ודיברנו על זה, ויזמתי קודם כול תקנות שמאפשרות שהות של שלוש שנים לכל זכאי שבות שהוא תייר.

אליהו ישי: הוא נקרא עדיין תייר, זר, כי הוא לא אזרח ישראל.

אליהו ישי: אבל עצם העובדה שהוא זכאי שבות – בעיני הוא בפוטנציאל להיות תייר, והוא קיבל אשרה לשלוש שנים, כולל עבודה, וחוסך גם את התור וגם את כאב הראש וגם את הסבל ואת הטרטור בשדה התעופה ובמרשם האוכלוסין.

אליהו ישי: זה הוריד מידה רבה של עומס.

אליהו ישי: חבר הכנסת מיכאלי תיקן את החוק – אופציה לחמש שנים.

אליהו ישי: זה חוק יוצא מן הכלל, חבר הכנסת מיכאלי.

אליהו ישי: גם פה, בעיני, כל זכאי שבות, ללא יוצא מן הכלל, הדלת פתוחה בפניו.

אליהו ישי: החלום שלנו, השאיפה שלנו שהוא יהיה בסוף אזרח מדינת ישראל; למה נטרטר אותו בביורוקרטיה ובפרוצדורה?

אליהו ישי: שיבוא לפה ויתקבל בסבר פנים יפות.

אליהו ישי: אגב, אם הוא היה עולה הוא היה מתקבל פה בחיבוק גדול.

אליהו ישי: ברגע שהוא רק תייר, מתנהגים אליו כמו אל כל התיירים.

אליהו ישי: אסור שזה יקרה, וזה בעצם שונה בצורה מאוד משמעותית.

אליהו ישי: הבאת אחרוני בני הפלאשמורה – גם פה הייתה עבודה קשה מאוד.

אליהו ישי: אני זוכר גם את המאבק שלי, כי הייתי שר הפנים לפני עשר שנים, והתחלנו לשחרר אותם והבאנו עוד קבוצה.

אליהו ישי: ישבנו באופוזיציה – נעצר כל הפרויקט; חזרנו לקואליציה – במאבק גדול ועיקש עם האוצר, עם כל מיני תירוצים שבעיני לא מוסיפים לנו כבוד, אני לא אכנס לזה – תקציבים וכדומה – הצלחנו לפרוץ את הדרך, והבאתם מתבצעת בקצב טוב, והם בדרך הביתה עד האחרון שבהם.

אליהו ישי: הבאתם של בני מנשה – גם פה הדברים האלה נבדקים.

אליהו ישי: נשלחו שליחים מהרב הראשי לישראל הרב שלמה עמאר; דיינים חשובים יצאו לבדוק את החיים שם, את אורח החיים שם, ואני שמח שגם זה כרגע מתחיל, בשלבים, לצאת לדרך, ואנחנו נראה בקרוב את ההצלחה בתחום הזה.

אליהו ישי: הענקת אזרחות כבוד לחיילי מלחמת הקוממיות ומלחמת העצמאות – מדובר באלפים שלא קיבלו את האזרחות תוך כדי הגעתם לארץ וגיוסם למערכות שונות במלחמות – צה"ל וארגונים נוספים – ולא הייתה להם תעודת זהות.

אליהו ישי: באמת מהלך חשוב.

אליהו ישי: סיפור קשה וכואב.

אליהו ישי: גם זה עבר בהצלחה רבה במהלך הקדנציה הזאת; דבר שהיה צריך לעבור לפני עשרות שנים, אבל מה לעשות – טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

אליהו ישי: הדבר הזה – – –

עמיר פרץ: הבחירות לרשויות המקומיות יתקיימו במועדן?

אליהו ישי: אתה רוצה שאני אעבור ישר לרשויות המקומיות?

אליהו ישי: – – – לרשויות המקומיות.

יצחק וקנין: בשלב השני יש שאלות של חברי כנסת.

יצחק וקנין: יכול להיות – אם אדוני חבר הכנסת עמיר פרץ רוצה לשאול שאלה, אנחנו נאפשר לך.

עמיר פרץ: כבוד היושב-ראש, קצת כבוד – – – הוא לא יכול להתעלם מזה לחלוטין.

יצחק וקנין: אתה יכול לעשות את זה במסגרת שאלה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לכבודו להעלות במיקרופון – – –

עמיר פרץ: – – –

אליהו ישי: מכל מקום אני אמור לדבר על השלטון המקומי בסעיף הבא.

אליהו ישי: לכבודו של חבר הכנסת עמיר פרץ אני אתחיל עם השלטון המקומי.

אליהו ישי: לשאלתך – קודם כול, הבחירות לרשויות המקומיות יתקיימו במועדן.

אליהו ישי: גם אם בסוף לא יהיה אפשר להקים קואליציה, ויכול להיות – אולי זה נראה היפותטי כרגע, אבל אי-אפשר לדעת – יכול להיות שראש הממשלה יבוא לנשיא המדינה ויגיד, לא הצלחתי להרכיב קואליציה; לא הצלחתי.

אליהו ישי: הברית בין יש עתיד לבין הבית היהודי חזקה מדי, ואני לא מצליח להרכיב קואליציה.

אליהו ישי: והוא הולך לנשיא; הנשיא יכול להטיל על מישהו אחר, שגם הוא לא יצליח מן הסתם, או לא להטיל על מישהו אחר – לשיקול דעתו – והולכים לבחירות.

אליהו ישי: ואחרי שלושה חודשים בחירות – עדיין זה לא יפגע בבחירות לרשויות המקומיות והן יתקיימו במועדן.

עמיר פרץ: גם בלוד.

אליהו ישי: מה?

עמיר פרץ: בלוד.

אליהו ישי: גם בלוד.

פניה קירשנבאום: גם בחריש.

אליהו ישי: כנראה כן.

אליהו ישי: אני אומר, כנראה כן; זה שונה מלוד.

אליהו ישי: כנראה כן.

חנא סוייד: גם בטייבה.

יצחק וקנין: רבותי, זה הפך להיות דו-שיח כזה שכנראה כל אחד מכם רוצה להתמודד ב-4 – – –

אליהו ישי: התחלנו לדבר על השלטון המקומי, ופה המקום לומר – תאמינו לי, חברים, חברי כנסת ותיקים, חדשים, השלטון המרכזי במדינת ישראל הוא שלטון מרכזי שאנחנו נתפאר בו.

אליהו ישי: במדינות המערב בעולם יכולים להתגאות או לחקות את השלטון המקומי במדינת ישראל.

אליהו ישי: אני זוכר שבאתי לממשלה ולכנסת וכולם אמרו, שלטון מקומי, שחיתויות, חגיגות.

אליהו ישי: חברים, השלטון המקומי בשנים האחרונות הוא מהשלטונות המקומיים הטובים ביותר בעולם המערבי.

אליהו ישי: ותאמינו לי, גם לשלטון המרכזי יש מה ללמוד מהשלטון המקומי בהתנהלות ובהתייעלות.

אליהו ישי: יש פה גם שני ראשי ערים לשעבר: יעל גרמן מהרצלייה; בשאילתה הקודמת באתי והיללתי את ההתנהלות המיוחדת מאוד וההצלחה הרבה של יעל כראש עיר; גם של מאיר, ראש עיריית דימונה, שעשה עבודה מצוינת בעיר.

אליהו ישי: אתם מכירים את זה היטב, אתם מבינים טוב מאוד מה אני אומר.

אליהו ישי: יכול להיות שיש פה חברי כנסת שמבינים פחות מה אני אומר.

אליהו ישי: היום הגענו למצב של כמעט יש מאין.

אליהו ישי: אם הגזירות הכלכליות או הקיצוצים שאמור האוצר להשית על השלטון המקומי יהיה כמו שהם באמת מתכוונים, תאמינו לי – לא יהיה אפשר להשאיר את השלטון המקומי, לא יהיה אפשר לנהל את השלטון המקומי.

אליהו ישי: במקרה הזה אני אסכים עם השלטון המקומי שיקום ויאמר, קחו את המפתחות, תנהלו את זה אתם.

אליהו ישי: אין כזה דבר.

אליהו ישי: הרשויות המקומיות יצטרכו לעשות יש מאין.

אליהו ישי: אבל פה בדיוק מתאים הסיפור של הסוס הסקוטי.

אליהו ישי: אתה מרגיל אותו לא לאכול, ואתה נהנה, ואתה מחייך, ואתה מבסוט, והנה הוא הולך והוא דוהר עד שברגע אחד הוא שובק חיים.

אליהו ישי: אנחנו נמצאים כבר ככה, במצב שהוא בלתי נסבל, קשה; יותר מזה – הוא יהיה קטסטרופה.

אליהו ישי: השלטון המקומי עשו כברת דרך מאוד ארוכה, הן בהתייעלות, הן בשינויים מבניים וארגוניים, רגולציה מאוד כבדה, חזקה וקשה; הייתי אומר שהיא אפילו קצת מוגזמת.

אליהו ישי: כל הדברים האלה נעשו, ולכן השלטון המקומי היום – כשר פנים אני יכול לומר – זאת הפעם השנייה שאני שר פנים, הייתי גם שר הפנים ב-2000–2003, וכבר אז התחיל השינוי.

אליהו ישי: אני שמח להיות שר הפנים של מדינת ישראל, להיות אחראי על השלטון המקומי, כי באמת אפשר להתגאות בעבודה המיוחדת שלהם.

אליהו ישי: יש עוד הרבה מה לעשות שם.

אליהו ישי: חוק השלטון המקומי, צריך לשנות אותו, בעקבות דרישה של השלטון המקומי, ובצדק, לשמור את הסמכויות לנבחרי הציבור.

אליהו ישי: כי מה שאנחנו כשרים מרגישים – כמעט – ואני לא רוצה להישמע מקטר, אבל סמכויות עברו מנבחרי ציבור יותר לדרג המקצועי.

אליהו ישי: יש מקומות שזה נכון, יש מקומות שזה צריך להיות החלטה של הדרג המיניסטריאלי; הוא צריך לקבל את ההחלטה לכאן או לכאן, טוב או לא טוב, והוא ייתן את הדין אצל הבוחר, אם הוא התנהל נכון או לא.

אליהו ישי: חלילה וחס, אני לא מדבר על ניהול לא תקין, שפה יש משטרת ישראל.

אליהו ישי: ולכן, בשלטון המקומי צריך להשאיר את הסמכויות בידי נבחרי הציבור.

אליהו ישי: וגם פה אתם הולכים כברת דרך ארוכה לקראת איזו שלילת סמכויות באופן מאוד מאוד משמעותי, כך שזה מקשה מאוד את התפקוד.

אליהו ישי: גם פה התעקשנו, יחד עם השלטון המקומי, והם קיבלו את הגיבוי שלי, להביא לשינוי, לשינוי החקיקה, ואני מאוד מקווה שבמהלך הקדנציה הנוכחית החקיקה תשתנה כך שיהיה גם תיקון לחוק מזמן המנדט, שהוא מחייב ומחויב המציאות, ושלא נתקן אותו אחרי כמה חודשים.

אליהו ישי: כבר למדנו בכנסת הזאת ובכנסות אחרות שחוקים עברו – ותוך שנה-שנתיים שוב תיקון.

אליהו ישי: יש חוקים שמזמן המנדט עוד לא תוקנו, ויש פה חוקים שתוקנו ואחרי שנה-שנתיים מתקנים אותם שוב כי מצאו ליקויים או כי לא עשו את זה נכון.

אליהו ישי: פה, בשלטון המקומי, אם כבר עושים שינוי כל כך משמעותי, כל כך מרחיק לכת, חשוב שהוא ייעשה בתיאום ובהסכמה מלאה עם השלטון המקומי, כמה שרק אפשר.

אליהו ישי: בסופו של דבר הכנסת מחוקקת, אבל חוק שנוגע בשלטון המקומי חשוב מאוד שיהיה בתיאום עם השלטון המקומי, והכנסת פה תחליט ותקבע איזה חוק יעבור ואיזה חוק לא יעבור.

אליהו ישי: הגדלת מלאי יחידות הדיור, והתכנון – גם פה, במסגרת הווד"לים – במסגרת הווד"לים – מי שזוכר, היו ול"לים, לפני יותר מ-20 שנה, בתקופת העלייה, בג"ץ ביקר באופן קשה מאוד את הוול"לים, פסל את כל התהליך של הוול"לים, ובממשלה הזאת אמרנו: נעשה לו גם שינוי השם.

אליהו ישי: שינוי השם גם כן מביא ברכה.

אליהו ישי: במקום ול"לים, וד"לים.

אליהו ישי: אבל שינוי השם, הוא לא בא רק כשינוי של שם, אלא גם בא בעקבותיו שינוי משמעותי בהליך החקיקה, כך שמצד אחד זה לא יפגע בכל הליכי התכנון ובכל מה שמסביב – לא תהיה פגיעה קשה כפי שבג"ץ טען; ומבקר המדינה דאז ביקר באופן מאוד מאוד קשה את הוול"לים.

אליהו ישי: זה עבר בצורה מאוד מקצועית – "ועדה לדיור לאומי"; כמו שהיה "תשתיות לאומיות", עכשיו זה "דיור לאומי", וזה גם כן יצא לדרך.

אליהו ישי: כתוצאה מכך יש עלייה משמעותית ביותר במספר אישורי הבנייה.

אליהו ישי: לא מספיק.

אליהו ישי: לא מספיק, צריך להאריך את תוקף הווד"לים וצריך כמובן להביא רפורמה.

אליהו ישי: ועכשיו אני אגש לרפורמה.

אליהו ישי: רפורמה בתכנון זה גם חוק משמעותי מאוד.

אליהו ישי: מאוד מאוד משמעותי, נוגע בכל אחד ואחד מאתנו.

אליהו ישי: הסרבול והביורוקרטיה היום, הן בשלטון המקומי והן במשרדי הממשלה השונים – בסוף זה נתפס במשרד הפנים, משום שראש המחוז הוא משרד הפנים, הממונה על המחוז הוא משרד הפנים.

אליהו ישי: אבל בוועדה יושבים נציגי משרד התיירות, החקלאות, הגנת הסביבה, הביטחון, ממ"י, התחבורה, הבריאות – כל משרד בתורו הוא תוקע, שלא בכוונת מכוון לתקוע, תוקע בתורו הוא.

אליהו ישי: אין ביוב שם – אז משרד הבריאות מתנגד, בצדק מבחינתו, אבל זה תקוע.

אליהו ישי: צריך עוד עשרות מיליוני שקלים, בינתיים התוכנית הזאת לא תצא לפועל.

אליהו ישי: ואז מתפלאים למה שבע שנים ו-12 שנים התוכנית לא מאושרת.

אליהו ישי: כנ"ל מחלף כזה או אחר של משרד התחבורה.

אליהו ישי: הוא לא מאשר, אם לא, שלא יהיה צוואר בקבוק, אז עוד חמש שנים עיכוב.

אליהו ישי: כנ"ל משרד הביטחון, כנ"ל הגנת הסביבה.

אליהו ישי: ראינו את כל העיכובים בכביש 6, ועוד.

אליהו ישי: שורה ארוכה של טענות שרובן – הייתי אומר רובן ככולן – מוצדקות.

אליהו ישי: נו, אז מה?

אליהו ישי: בסוף אין רישיון, צריכים לחכות חמש שנים ושבע שנים.

אליהו ישי: צריך לתקן את זה ולייעל את זה.

אליהו ישי: יש תוכניות רבות.

אליהו ישי: יש חילוקי דעות סביב שולחן הממשלה איך זה צריך להיות.

אליהו ישי: גם לוועדת הפנים של הכנסת זה הגיע.

אליהו ישי: היה דוד אזולאי, יושב-ראש הוועדה, שעשה עבודה מצוינת, אחריו – אמנון כהן, שעשה גם הוא עבודה מצוינת.

אליהו ישי: אבל בסוף זה לא עבר, מסיבות של מאבקים פנימיים: מה נכון – הייתי אומר ויכוחים צודקים, ככה הייתי מגדיר את זה – מה נכון מה לא נכון להיות.

אליהו ישי: תאמינו לי – אני אספר לכם סיפור אישי.

אליהו ישי: סיפור אישי.

אליהו ישי: אני התחלתי בהליך תכנון – תוספת חדר בבית.

אליהו ישי: המשפחה גדלה, צריך להוסיף חדר.

אליהו ישי: לסגור מרפסת – –

מאיר שטרית: – – –

אליהו ישי: – – לסגור מרפסת, אדוני שר הפנים לשעבר, לסגור מרפסת – –

מאיר שטרית: הייתי מאשר לך – – –

אליהו ישי: – – ולעשות חדר, ולעשות מרפסת נוספת לסוכה.

אליהו ישי: תאמינו לי, כמעט חמש שנים.

אליהו ישי: אני לא התערבתי.

אליהו ישי: העדפתי לסבול.

אליהו ישי: העדפתי לסבול.

אליהו ישי: אמרתי לשכנים שלי: חבר'ה, אני לא בתוכנית.

אליהו ישי: אתם עושים את התב"ע, תרוצו לבד.

אליהו ישי: שימו גם אותי בתוך הבניין, כי אני לא אזיק לכם.

אליהו ישי: אני לא אתערב, לא בוועדות המקומיות על-ידי נציגי ש"ס, ולא בוועדה המחוזית.

אליהו ישי: הייתי אז שר התמ"ת, ולאחר מכן גם שר הפנים.

אליהו ישי: היו בטוחים שאם אני שר הפנים אני מייד מסדר את זה.

אליהו ישי: אמרתי: אני לא מתערב, אל תתבלבלו.

אליהו ישי: אני רוצה להרגיש מה שכל אזרח במדינת ישראל עובר.

אליהו ישי: אז עוד שנה, ועוד שנה, ועוד שנה, כמעט חמש שנים.

אליהו ישי: לסגור חדר ולהוציא מרפסת – זה עוד קצר, זה לא מאות יחידות דיור.

אליהו ישי: להוציא חדר; לסגור מרפסת, יותר נכון.

אליהו ישי: באמת לא מוסיף כבוד.

אליהו ישי: ועד כדי כך, כשזה הגיע לעירייה, לוועדה, וראו שם את השם – בכוונה לא שמתי את שמי, אשתי הגישה את זה על שמה, ולא על שמי.

אליהו ישי: אז מישהו מחברי המועצה זיהה: מישהו גר בהר-נוף, הגברת ישי, אז אמר: אולי זה אשתו של אלי ישי.

אליהו ישי: התקשרו.

אליהו ישי: אמרתי: אני מזהיר אותך לא להתערב.

אליהו ישי: ולא רק זה: כשזה יגיע לוועדה – לא יודע מתי ואל תגיד לי מתי – תהיה בחוץ.

אליהו ישי: עד כדי כך.

אליהו ישי: כך נהגתי.

ראובן ריבלין: כמה ויכוחים היו בין משרדי הממשלה – – –

אליהו ישי: למה אני מביא את הדוגמה הזאת?

אליהו ישי: למה אני מביא את הדוגמה הזאת?

אליהו ישי: רבותי, בסוף, כל הבית הזה יֵשב לנסות לתכנן ולהעביר חוק ורפורמה.

אליהו ישי: וזה יעבור.

אליהו ישי: השאלה איזו רפורמה תעבור.

אליהו ישי: ויֵשבו פה אנשים, וייצגו גופים כאלה ואחרים, ארגונים כאלה ואחרים, ולחצים, וויכוחים, ואינטרסנטים.

אליהו ישי: תזכרו בסוף מה טוב לאזרחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: אפשר לעשות את הכול, אבל את הכול, ולעבור את כל התהליכים, ואת כל התהליכים המורכבים והמסובכים, אבל בדרך מהירה ביותר.

אליהו ישי: לא שנים.

אליהו ישי: לא שנים.

אליהו ישי: לקחת – אני כרגע לא אכנס לאיך עושים את זה.

אליהו ישי: באמת, אני יכול לדבר פה עוד שעות, אבל אני אתמצת את עיקרי העבודה וההישגים של המשרד, והפעולות של המשרד.

אליהו ישי: ולכן פה אני אומר לכולם: עוד נגיע ליום הזה – וזה לא משנה אם אנחנו נהיה בקואליציה או באופוזיציה באותו יום – נשב פה ונסביר לכולם, וכדאי מאוד להקשיב, להקשיב טוב מאוד לאזרחי מדינת ישראל, כמה הסבל הוא נורא, כמה הכאב הוא עצום, וכמה טרטור וביורוקרטיה.

אליהו ישי: תמ"א 38, גם פה היה הישג משמעותי – פָּתַח את זה למאות ולאלפים, אבל לא מספיק.

אליהו ישי: גם פה לא מספיק.

אליהו ישי: תמ"א 38 זה אינטרס של מדינת ישראל.

אליהו ישי: אם חס וחלילה – תרחיש של רעידת אדמה, או תרחיש ביטחוני כזה או אחר; אם אנחנו נאפשר בהליך מזורז, בסיוע, בסבסוד – הקלנו באופן משמעותי היטלים ואגרות – כל מי שלא מתמצא בתמ"א 38 – אחוזי בנייה משמעותיים, כדי שיהיה תמריץ וקטלי

אליהו ישי: זטור לכל דיירי השכונות ודיירי הבניינים, ובכלל לאזרחי מדינת ישראל, ללכת ולהתקדם בתמ"א 38, כי בסוף זה כולנו.

אליהו ישי: אם אנחנו נציל אלפים, מאות ואלפים, ואולי גם רבבות, מפגיעה כזאת או אחרת בנפש, ברכוש או בחיים, תאמינו לי, דיינו.

אליהו ישי: ולכן מדינת ישראל צריכה לעשות הכול, אבל הכול, כדי להקל, ולתקצב, ולממן, ולסייע, ולסבסד משפחות חלשות, כדי שיוכלו כן להגיע לשיפוץ ולחיזוק מבנים ולתמ"א 38.

אליהו ישי: יש באמת נושאים רבים מאוד ומגוונים, אני מניח שיהיו הרבה שאלות, ואני אתייחס אליהן תוך כדי זה, אבל נקודה נוספת שחשוב מאוד להדגיש: מינהל החירום במשרד הפנים – גם פה יש כמעט סיכום דיון בממשלה איפה זה יהיה ואיך זה יהיה.

אליהו ישי: מי שזוכר, ארגון פס"ח – פינוי סעד חללים, אז פינוי זה כבר עולם אחר; סעד זה רווחה; חללים זה בדרך כלל משטרת ישראל עם משרד הדתות.

אליהו ישי: גם פה עושים שינויים מאוד משמעותיים.

אליהו ישי: הפקת לקחים ממבצע "עמוד ענן", שהתחילה עוד עם "עופרת יצוקה", אז הייתי שר התמ"ת, גם פה היה מנהל אגף חירום בשם שמעון יפרח, אלוף-משנה, שעשה עבודה יוצאת מן הכלל, התחבר יפה מאוד לכל השלטון המקומי, והצלחנו לעשות דברים מאוד משמעותיים.

אליהו ישי: ארנונה.

אליהו ישי: ארנונה – אי-אפשר לדלג על ארנונה.

אליהו ישי: זה באמת אחד הדברים הכואבים.

אליהו ישי: היה לי ויכוח לא פעם עם השלטון המקומי, וסירבתי לחתום על עלייה בארנונה.

אליהו ישי: לא בכל מקום הסכמתי.

אליהו ישי: חברים, אי-אפשר לקצץ, ולקצץ, ולקצץ, לקצץ בשלטון המקומי, ואחר כך, בדרך אחרת, להכניס את הידיים לכיס של האזרחים, לממן את הגירעונות שנוצרו מהקיצוצים שהממשלה משיתה על השלטון המקומי, ואז – מי צריך לשלם את זה?

אליהו ישי: אזרחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: זה גם מס.

אליהו ישי: אומנם ב-OECD זה לא מוגדר כמסים, אבל אם אתה מעודד את מדינת ישראל – איך היא מתנהלת כלכלית – אז בוודאי זה לא נקרא מסים.

אליהו ישי: לכן, אין בעיה להעלות שם הרבה.

אליהו ישי: הדבר הזה הוא דבר לא נכון.

אליהו ישי: אני חושב שאנחנו נמצאים בין המקומות הגבוהים בעולם – המערבי, אני מתכוון – בתשלומי ארנונה.

אליהו ישי: גם פה המאבק לא היה קל, לא היה פשוט, ולא מיהרתי לעשות את זה.

אליהו ישי: המאגר הביומטרי – גם כן דבר שיצר חילוקי דעות לא מעטים בחברה הישראלית.

אליהו ישי: בסוף בסוף בסוף יצאנו לפיילוט.

אליהו ישי: החוק עבר, תקנות עברו.

אליהו ישי: זה ממש בהבשלה מלאה.

אליהו ישי: בפיילוט מי שרוצה יעשה, מי שלא רוצה לא יעשה.

אליהו ישי: הכנסת הזאת תכריע בסופו של דבר על הפיילוט: הצליח, איך הצליח, לא הצליח – אני מניח שהוא יצליח; אם זה בחובה, לא בחובה, ומה ההשלכות לכאן ולכאן.

אליהו ישי: הדבר הזה הוא חיוני מאוד בהיבט הביטחוני של מדינת ישראל – שיהיה ברור לכולנו.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אפשר לעבור לשאלות, אדוני.

אליהו ישי: אני אומר, כן, אני אומר רק כמה משפטים לסיום ואז אפשר יהיה לעבור לשאלות.

אליהו ישי: אנחנו באמת לקראת הקמת קואליציה חדשה – בתקווה שהיא תוקם בהקדם האפשרי.

אליהו ישי: בדרך כלל זה אורך כמעט עד הימים האחרונים, כך גם יהיה פה.

אליהו ישי: זה סוג של משא-ומתן קואליציוני שלא היה בעבר, משום שנוגעים בנושאים מאוד מאוד עקרוניים.

אליהו ישי: לא כולם מכירים את כל הפרטים היטב.

אליהו ישי: חברי כנסת חדשים, סיעות חדשות, לא מכירים את זה היטב, ולכן אני אנסה להסביר כמה דברים בהזדמנות הזאת על מנת שננצל את ההזדמנות ונבין קצת יותר טוב.

אליהו ישי: אז אני פונה גם לאחי ואחיותי היקרים בבית היהודי ואחי ואחיותי היקרים בבית הזה, כולם, בכלל: כשמתחילה הסתה נגד הציבור החרדי, זה אחר כך עובר גם לאחינו ואחיותינו בהתיישבות; כשמתחילה הסתה וגלי הסתה, זה מתחיל לחצות זרמים ולהגיע לכולנו.

אליהו ישי: אני רוצה להזהיר את כולנו, להזהיר את כולנו מסטריאוטיפים, מסטיגמות, מלשלול אוכלוסייה כזאת או אחרת בחברה הישראלית מישיבה בקואליציה או באופוזיציה.

אליהו ישי: אני זוכר את הממשלה השנייה של שרון.

אליהו ישי: היה טומי לפיד, זיכרונו לברכה, היה אורלב במפד"ל, מה שנהיה לימים הבית היהודי, הברית החדשה דאז, וישבו ועשו קואליציה.

אליהו ישי: מפה, מדוכן הכנסת, הבאתי ציטוט מדברי חז"ל, ושם נאמר – בתנא דבי אליהו: אם ראית עיירות נתלשות, דע לך שלא החזיקו בשכר סופרים.

אליהו ישי: שאלתי את עצמי: מה זאת אומרת "עיירות נתלשות"?

אליהו ישי: לא הבנתי את המדרש הזה.

אליהו ישי: איך אפשר לקחת עיירה ולתלוש אותה?

אליהו ישי: הבנתי לראשונה מה זה עיירות נתלשות בתקופת ההתנתקות, וזה בדיוק מה שקרה כתוצאה מהברית החדשה אז.

אליהו ישי: פגעו במכוון בלומדי התורה, לצערי הרב, וההתנתקות לא איחרה להגיע.

אליהו ישי: כאחד שאכפת לו מארץ-ישראל ומעם ישראל ותורת ישראל, ואין קיום לעם היהודי בלי תורת ישראל, אני רוצה לומר כמה דברים לכולנו פה.

אליהו ישי: אני מכיר את השסעים בחברה ואת חילוקי הדעות שיש בחברה הישראלית ואיך צריכים ליישב אותם.

אליהו ישי: דבר אחד אני רוצה לומר: גם כשעושים מהפכה היא לא ב"זבנג וגמרנו"; היא בתהליך.

אליהו ישי: ויש באוכלוסייה החרדית תהליכים מאוד מאוד משמעותיים.

אליהו ישי: מי שחושב שאפשר יהיה לעקור את לומדי התורה או לסגור את עולם הישיבות – ולא משנה מה אומרים בסוף, אלא משנה מה בסוף התוצאה שהחקיקה עלולה לעשות; מי שחושב שהוא עושה את הדבר הזה, ולא משנה באיזה סגנון, אז א.

אליהו ישי: זה לא יקרה, כי העם היהודי מסר את הנפש אלפי שנים.

אליהו ישי: נזכיר לכולנו פה, לבית הזה, לחברי הכנסת, להזכיר לכולם שעוד לפני שהוקמה המדינה, מאז חורבן הבית השני, 1,800 שנים ועד להקמת המדינה, העם היהודי בכל התפוצות, בכל העולם, בכל המקומות בעולם, גם במרוקו, גם באיראן, גם בעיראק, גם באתיופיה, גם בתוניסיה, גם ברומניה, גם בפולין וגם בגרמניה, בכל המקומות בעולם, גם בהולנד, בכל המקומות בעולם, וגם בתימן, היהודים ישבו ולמדו תורה, וזה היה הקוד שהציל את העם היהודי.

אליהו ישי: לא היינו מקימים מדינה – ומי שיש לו שאלות ומחשבות – לא הייתה מוקמת מדינת ישראל אם לא היה הבסיס של העם היהודי.

אליהו ישי: מצאת יהודים בכל המקומות בעולם.

אליהו ישי: באת לתימן מצאת יהודים, באת למרוקו מצאת יהודים, באת לאיראן מצאת יהודים, באת לסודאן מצאת יהודים, באת לאתיופיה מצאת יהודים, באת לרומניה מצאת יהודים.

אליהו ישי: והיהודים האלה עברו תלאות, תלאות, והאחרונה שבהן השואה, השם ייקום דמם של כל ההרוגים.

אליהו ישי: אינקוויזיציה, גירושים, עברנו בזמנו את המן הרשע ועברנו את היוונים, והעם היהודי שרד בזכות תורת ישראל.

אליהו ישי: זה העם היהודי.

אליהו ישי: ולכן, יש פה הבדלי תפיסות.

אליהו ישי: אי-אפשר לנתק את העם היהודי מלימוד התורה.

אליהו ישי: עכשיו, תפרידו בין תורתו-אומנותו לבין חרדים.

אליהו ישי: אני שירתי בצה"ל שלוש שנים.

אליהו ישי: חברי, רוב חברי ככולם שירתו בצה"ל, רובם שירות מלא של שלוש שנים.

אליהו ישי: חלק מחברי הכנסת שלנו, כן, גם הילדים שלהם משרתים בצה"ל.

אליהו ישי: לשאלות: האם הילדים שלכם משרתים?

אליהו ישי: חלק מהם כן.

אליהו ישי: עכשיו, מה בעצם השאלה?

אליהו ישי: האם אנחנו צבא העם או לא צבא העם?

אליהו ישי: האם אנחנו רוצים שכל חייל דתי שרוצה לשרת בצה"ל יהיו לו כל התנאים המתאימים לכך?

אליהו ישי: לכן צריך אוכל כשר, צריך תנאים מתאימים, שורה ארוכה שמבקר המדינה הצביע עליה, קבע, בדוח מבקר המדינה, שהצבא, משרד הביטחון, לא עמדו בכללים ובהתאמות לציבור החרדי בצבא.

אליהו ישי: יש "שח"ר כחול", יש "שוחר טוב", יש שורה ארוכה של מסגרות של נח"ל חרדי, של שירות של בני-נוער, בתי-ספר טכנולוגיים.

אליהו ישי: אנחנו פתחנו בתי-ספר טכנולוגיים, בתי-ספר טכנולוגיים דרך אמי"ת, דרך "אורט", דרך "עמל".

אליהו ישי: בכוונה אמרתי נפתח, אפילו אשתי פתחה בתי-ספר כאלה.

אליהו ישי: אמרתי לה: אל תפתחי דרך רשת חרדית, שלא יגידו אנחנו הולכים דרך רשת חרדית; מייד יגידו: הנה, מנסים לקחת כסף.

אליהו ישי: לא, דרך רשתות קיימות, מקצועיות ומיומנות.

אליהו ישי: אלפי תלמידים כאלה מסתובבים בחוץ ועדיין מחפשים קורת גג.

אליהו ישי: אפשר לאכלס מסגרות מקצועיות טכנולוגיות באלפי תלמידים, ואחר כך הם יתרמו לצבא גם כן, יישאו בנטל וגם יתרמו כתורמים, כעובדים מוכשרים בהכשרה מקצועית כזאת או אחרת.

אליהו ישי: יש כמה מסלולים: שירות אזרחי, שירות צבאי, נח"ל חרדי וגם לא נח"ל חרדי.

אליהו ישי: אני מכיר הרבה מאוד מהציבור החרדי שמשרתים בצה"ל ושירתו בצה"ל שלא במסגרת הנח"ל החרדי.

אליהו ישי: חבר הכנסת איציק כהן, סגן השר, יש לו תלמיד, זיכרונו לברכה, נתנאל, שנהרג ביוני האחרון בגבול עזה.

אליהו ישי: למד בתלמוד-תורה.

אליהו ישי: הוא התגייס לצה"ל במסגרת גיוס רגיל, ולא נח"ל חרדי.

אליהו ישי: חייל נוסף נהרג – נחמן, כמדומני, מעמנואל, השם ייקום דמו – ב"עמוד ענן".

אליהו ישי: הוא לא התגייס דרך הנח"ל החרדי, דרך גיוס רגיל.

אליהו ישי: שני הרוגים רק השנה, נקווה שלא יהיו יותר בכלל.

אליהו ישי: יש הרבה מאוד חיילים שמתגייסים גם בשירות רגיל, גם בשירות של נח"ל חרדי, גם בשירות אזרחי.

אליהו ישי: כל השאלה היא – נפגשתי פעם עם השופט טל – כל השאלה היא לא אם חוק טל נכון או לא נכון, טוב או לא טוב.

אליהו ישי: חוק טל היה חוק טוב – הממשלה לא עמדה ביעדים.

אליהו ישי: הממשלה לא עמדה ביעדים.

אליהו ישי: היה ויכוח בין משרד האוצר למשרד הביטחון על הגיוס והיקפי הגיוס, ובכלל כמה צריכים חרדים.

אליהו ישי: ומשרד הביטחון לא רוצה הרבה חרדים בצה"ל, כולנו יודעים את זה, אף אחד פה לא חולק על כך.

אליהו ישי: הם לא רוצים שישנו את האופי של צה"ל – מבחינת הציבור החרדי – וכולם מבינים.

אליהו ישי: לכן, גם כן הרבה הצעות שמוגשות ומוצעות – – –

קריאה: – – –

אליהו ישי: הרבה הצעות שמוגשות לצבא – אתה הרי יודע שהצבא לאחרונה, ואתה מכיר את החברים הטובים שלך גם מחוץ-לארץ שמתחננים לגייס גדוד נוסף ולא – – –

אלעזר שטרן: זה לא נכון, זה לא נכון.

אליהו ישי: אני אגיד לך – – –

אלעזר שטרן: זה לא נכון.

אליהו ישי: – – –

יצחק וקנין: טוב, רבותי.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: רבותי – – –

קריאות: – – –

אליהו ישי: חברים, חברים, אני אומר דבר פשוט, אני אומר דבר פשוט: מי שיושב ולומד תורה – זה הקיום שלנו, ככה חיה המדינה שלנו, וזה הוכיח את עצמו.

אליהו ישי: זה הוכיח את עצמו 1,800 שנים – גם בלי מדינה.

אליהו ישי: זה הוכיח את עצמו – שאנחנו חיים וקיימים ונמצאים פה והקמנו מדינה.

אליהו ישי: לא היינו מקימים מדינה אם לא היה העם היהודי שמסר את הנפש.

אליהו ישי: חבר הכנסת יאיר, שלא יפריעו לך.

אליהו ישי: לא הייתה מדינת ישראל אם לא היו אותם יהודים, מיליוני יהודים בתפוצות, עברו תלאות רבות ומסרו את הנפש על תורת ישראל.

אליהו ישי: לא היינו מקימים פה מדינה היום אם זה לא היה קורה, אם לא הייתה מסירות הנפש הזאת.

אליהו ישי: עכשיו, כמו שאני שירתי בצה"ל – ותפרידו בין תורתו-אומנותו לבין חרדים.

אליהו ישי: חלק גדול מאוד מהחרדים, הייתי אומר אפילו רוב החרדים, בסוף, בסוף התהליך, חלקם יהיו בהכשרה מקצועית, חלקם בשירות של נח"ל חרדי, חלקם בשירות צבאי רגיל, חלקם בשירות אזרחי, חלקם באקדמיה, חלקם בעבודה ובתעסוקה.

אליהו ישי: בסופו של דבר, הרוב הגדול יוצא לתעסוקה ולעבודה; הרוב הגדול יוצא לתעסוקה ולעבודה.

אליהו ישי: אם הייתי אומר לכם, חברי חברי הכנסת, לפני עשר שנים – אם הייתי אומר לפני עשר שנים שתראו חרדים באקדמיה, אף אחד לא היה מאמין לי.

אליהו ישי: אני זוכר את נחמיה לבציון, זיכרונו לברכה, ראש הוות"ת, שבא אלי, הייתי אז שר עבודה ורווחה צעיר, לפני יותר מעשור, הרבה יותר אפילו, אני חושב 15-14 שנים, ואמר לי: יש סיכוי לפתוח כיתה אקדמית לחרדים?

אליהו ישי: אמרתי לו: כן.

אליהו ישי: אמרתי לו: כן.

אליהו ישי: הוא לא האמין לי.

אליהו ישי: אמרתי לו: בוא נתחיל.

אליהו ישי: התחלנו עם כיתה, לפני יותר מעשור, של 24 תלמידים.

אליהו ישי: היום, 10,000 תלמידים באקדמיה, לדעתי כבר 3,000 סיימו, 7,000 ומשהו עדיין בלימודים, ועוד היד נטויה.

אליהו ישי: זאת אומרת, ככה – אם רוצים ללכת פה בייקוב הדין את ההר, הכול או לא כלום, בסוף יהיה כלום.

אליהו ישי: אני לא מכיר מישהו שיודע לגייס חרדים בכפייה.

אליהו ישי: אין מצב כזה.

אליהו ישי: ואני אומר לכם: תנצלו את האפשרויות, את המסלולים הקיימים.

אליהו ישי: אתם רוצים, תחזקו אותם, תממנו אותם.

אליהו ישי: מי שילך על גיוס בכפייה, לצערי הרב, יביא לקרע בעם, וזה לא יצלח.

אליהו ישי: אף אחד גם לא מתכוון לעשות את זה, כי מי שיעשה את זה בכפייה – אותם עשרות, או מאות, או אלפים, או רבבות, ישבו – אין בתי-כלא לכולם – כולם ישבו, יפתחו שם בתי-מדרשות וישיבות, ושם ישבו וילמדו תורה.

אליהו ישי: או – ללכת על המסלול בהבנה, בהידברות.

אליהו ישי: וזה לא משנה קואליציה או אופוזיציה, ממש לא משנה קואליציה או אופוזיציה.

אליהו ישי: יש חיים גם אחרי הקואליציה, אני רוצה לומר את זה פה לחברים שנמצאים באופוזיציה, וגם לאלה שרוצים להיכנס לקואליציה.

אליהו ישי: יש גם חיים אחרי הקואליציה.

אליהו ישי: היינו באופוזיציה בממשלת שרון השנייה שלוש שנים – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, סליחה שאני מפריע, יש לנו יותר מעשרה חברי כנסת שאמורים לשאול.

יצחק וקנין: הייתי אומר שבמסגרת השאלות אני מאמין שאתה גם תכניס את מה שתרצה.

אליהו ישי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אליהו ישי: שלוש שנים היינו באופוזיציה – להזכיר לך, חבר הכנסת וקנין, כולנו היינו פה – היינו באופוזיציה עם 11 מנדטים – –

משה גפני: אולי, אדוני השר, נפסיק לדבר על הנוער החרדי ונתחיל לדבר על הנוער החילוני, שלא יודע להסתכל בגמרא – – –

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים – – –

אליהו ישי: הייתי בטוח שאתה שואל אותי – – –

נסים זאב: – – – למה צועקים?

אליהו ישי: חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: גמרא הוא לא יודע.

אליהו ישי: – – הייתי בטוח – הייתי בטוח שאתה שואל אותי – – –

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

אליהו ישי: חבר הכנסת גפני, הרב גפני, הייתי בטוח שאתה שואל אותי מה עם המשתמטים בציבור הלא-דתי, כמה אחוזים בציבור הלא-דתי, שזה לא תורתו-אומנותו, לא מתגייסים לצה"ל.

אליהו ישי: תבדוק גם את זה.

אליהו ישי: את זה לא בדקו.

משה גפני: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, אדוני השר, במחילה, אני מדבר גם עם יושב-ראש ועדת הכספים, אנחנו פותחים את הדיון הזה, והוא נפתח יותר מדי.

יצחק וקנין: אני חייב לעצור את הדברים כדי ללכת בסדר ולא לפתוח את זה יותר מדי.

אליהו ישי: לסיום, לסיום.

אליהו ישי: היינו באופוזיציה עם 11 מנדטים, קדנציה לאחר מכן קיבלנו 12 מנדטים, כמעט 13, כך שאפשר גם להתחזק באופוזיציה, וזה לא הבעיה.

אליהו ישי: הבעיה היא, או הנקודה המרכזית והחשובה בעיני היא למנוע את הקרע בעם וליצור פלטפורמה מתאימה, בהסכמה, כדי שהחברה בישראל תמשיך לחיות כחברה בריאה ויציבה.

אליהו ישי: הרי במסגרת הנשיאה בנטל אין בדיוק שוויון בנטל, כי גם בין מי שמתגייסים לצה"ל יש כאלה שהם ג'ובניקים, רובם, קרוב ל-90%, ו-10% קרביים.

אליהו ישי: אז גם שם, ודאי, זה לא שוויון בנטל.

אליהו ישי: יש נשיאה בנטל, גם בשירות, גם בהתנדבות וגם בתעסוקה.

אליהו ישי: בעניין הזה תמצאו את הציבור החרדי פרטנרים.

אליהו ישי: את הציבור החרדי תמצאו פרטנרים גם בשמירת עולם התורה, שזה הקיום של עם ישראל, וגם בנשיאה בנטל, שזה דבר חשוב, ומצווה חשובה מאוד, הן לתרום, לשרת, והן, כמובן, להתפרנס בכבוד.

אליהו ישי: כל הדברים האלה הם מצוות חשובות.

אליהו ישי: אף אחד שלא ילמד אותנו שזה לא מצווה או כן מצווה, זו מצווה חשובה.

אליהו ישי: אבל אל לנו לנגוע – ובזה אני מסיים – אל תיגעו במשיחי.

אליהו ישי: אל תיגעו בעיקרון של תורתו-אומנותו של לומדי התורה.

אליהו ישי: אלה שלומדים תורה ורוצים ומוכנים להגיע למה שהמשנה אומרת באבות: פת במלח תאכל, מים במשורה תשתה, חיי צער תחיה ובתורה אתה עמל.

אליהו ישי: האנשים האלה שמוכנים לשלם את המחיר הזה, תאפשרו להם, כי זה שמירה על העם היהודי, ועל ארץ-ישראל, ועל כולנו.

אליהו ישי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני שר הפנים, על החלק הראשון.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים – – –

אליהו ישי: רגע, לחלק השני?

אליהו ישי: לחלק השני לא?

יצחק וקנין: החלק הראשון זה החלק הזה.

יצחק וקנין: עכשיו אנחנו מתחילים בחלק השני של שאלות חברי הכנסת לשר.

יצחק וקנין: ראשונת השואלות היא חברת הכנסת יעל גרמן, לשעבר ראש העיר הרצלייה.

יעל גרמן: ברשות היושב-ראש, כבוד השר, וכמובן חברי, אני חוזרת לענייני הפנים, לא הפוליטיקה.

יעל גרמן: העברת תאגידי המים מאחריותן וניהולן של הרשויות המקומיות הביאה, לטעמי, לעלויות מיותרות ולניתוק מלאכותי ולא רצוי מהרשויות.

יעל גרמן: מערכת שהייתה בתוך הרשויות ונהנתה מהתקורות של העירייה, כמו גזברות, מנכ"ל, פניות ציבור, משרדים, ארנונה, חשמל ועוד, הוקמה מחדש, על כל העלויות המיותרות הכרוכות בכך.

יעל גרמן: מדוע לא יוחזרו תאגידי המים לניהול הרשויות האיתנות, אותן רשויות שתעמודנה בתבחינים שייקבעו מראש?

יעל גרמן: שאלה שנייה: אחת הבעיות הבוערות בחברה שלנו היא בעיית הדיור בכלל ובעיית הדיור לזוגות צעירים בפרט.

יעל גרמן: אם אפשר היה לבנות על שטחים חומים ברשויות המקומיות, הרשויות היו יכולות להקים ולנהל את הנושא שנקרא "דיור בר-השגה להשכרה", לאו דווקא לזוגות צעירים.

יעל גרמן: על-פי סעיף 188 לחוק התכנון והבנייה, כבוד שר הפנים יכול להוסיף תכלית לשטחים החומים, המיועדים לבניית בנייני ציבור – לשב"צים.

יעל גרמן: מדוע לא נוספה תכלית – דיור בר-השגה להשכרה כחוק?

יעל גרמן: שאלה נוספת – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת גרמן, בדרך כלל אני לא נוהג לעצור בשאלות הראשונות.

יצחק וקנין: אני מבקש: תתמקדו בשאלה אחת, כדי שנזרום.

יצחק וקנין: אחרת, רבותי, אנחנו לא נסיים את השאלות.

יעל גרמן: יש לי עוד שתי שאלות מאוד חשובות.

יעל גרמן: דיברנו על הפליטים, ופירטת וסיפרת על הוועדה שהקמת.

יעל גרמן: למיטב ידיעתי, הוועדה הכירה בכ-13 פליטים מתוך אלפים – –

אליהו ישי: לא לא, הרבה יותר.

יעל גרמן: – – ובמדינת ישראל חיים עדיין אלפי אריתריאים וסודאנים שישראל מכירה בהם כבני-הגנה ומפעילה את עקרון האי-החזרה בגינם.

יעל גרמן: ואני רוצה לדעת, האם יש מישהו במדינה שמטפל בנושא?

יעל גרמן: האם יש לנו מידע היכן הם ישנים?

יעל גרמן: האם הם עובדים?

יעל גרמן: האם יש להם מה לאכול?

יעל גרמן: מה קורה לילדים שלהם?

יעל גרמן: האם יש בכלל תוכנית של המדינה לטיפול בהם כל עוד הם אורחים שלנו במדינה?

יעל גרמן: ובנושא רעידות אדמה – וזה הנושא האחרון.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: סליחה, אדוני, חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם לי יש סבלנות, לך צריכה להיות סבלנות.

נסים זאב: אבל לא יותר מעשר שאלות.

נסים זאב: ..

יצחק וקנין: רבותי – –

יעל גרמן: בנושא רעידות האדמה – – –

יצחק וקנין: – – תיתנו לי, היא חברת כנסת חדשה, לאט לאט ובנימוס רב, לא בהתפרצות.

נסים זאב: ביקשתי ממך – – –

אליהו ישי: הרב נסים זאב, היא גם הייתה ראש עיר, ראש עיר חשובה.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה לא חייב להעיר לכל אחד.

יעל גרמן: בנושא רעידות אדמה, האם התחילו לחזק את מבני הציבור בפני רעידות האדמה?

יעל גרמן: האם יש תוכנית עבודה בנושא, ואיזה סיוע ניתן לרשויות המקומיות?

יעל גרמן: בנושא תמ"א 38 – כמה אישורים ניתנו עד כה לתמ"א ואיזה אחוז הם מהבניינים שנמצאים באזורים המועדים לפורענות, כמו טבריה ובית-שאן?

יעל גרמן: ובהזדמנות זו, תודה על שיתוף הפעולה רב-השנים ועל כך ששיתפנו פעולה בהקמת בית-קברות אזרחי – לא אזרחי, בית-קברות שהוא בתפעול של תאגיד עירוני ציבורי, כמו שבתי-קברות צריכים להיות בארץ.

יעל גרמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: ישיב שר הפנים וסגן ראש הממשלה.

אליהו ישי: טוב, חברת הכנסת יעל גרמן, כפי שאמרתי, היית ראש עיר מצוינת, עשית עבודה מצוינת, את מכירה היטב את הפרטים, ואני אתייחס אחד לאחד.

אליהו ישי: לגבי תאגידי מים, בעיני זה אחד הדברים – לא רוצה להגיד את המילה "פשע", זה לא פרלמנטרי, לא הגון לומר, אולי לא נכון לומר את זה – אחד הדברים הקשים והחמורים שממשלות ישראל, בהובלה של האוצר, עשתה.

אליהו ישי: בהקמת התאגידים הייתה כוונה לקחת ולהכניס הרבה יותר כסף לאוצר.

אליהו ישי: למשל, כשזה גוף עירוני לא משלמים מע"מ.

אליהו ישי: כשזה נהיה תאגיד, אתה משלם מע"מ.

אליהו ישי: מדינת ישראל הרוויחה פה – "הרוויחה" – האוצר הרוויח, המדינה הפסידה, האזרחים הפסידו – כמיליארד שקל, פלוס מינוס; אל תתפסי אותי במילה, כי אני לא מכיר את המספר המדויק.

אליהו ישי: כוח-אדם, עובדים, יועצים משפטיים, משרדים, רכבים, חברי דירקטוריון, שכר – פשוט הזוי לחלוטין.

אליהו ישי: יכול להיות, אם תרצו, שתהיו בקואליציה, ואם תהיו בקואליציה ותבינו שאין אדם נפטר מן העולם וחצי תאוותו בידו, ותצטרכו להתפשר, ואז תוכלו להיות בממשלה, וכאשר תהיו בממשלה תהיו במשרדים חשובים, מן הסתם, כי אתם 19 מנדטים.

אליהו ישי: אם אנחנו נהיה באופוזיציה אולי את תהיי שר הפנים, לא יודע, ואז תביני כמה קודם כול זו טענה צודקת.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שנצליח לעשות את זה, אם אנחנו נהיה בקואליציה ואתם באופוזיציה, או אם שנינו יחד נהיה בקואליציה, דבר שלא נראה לי כל כך, כי אתם לא רוצים את החרדים בקואליציה כנראה.

אליהו ישי: ואם יהיה מצב שאתם בקואליציה, זה האתגר הראשון שלך; ואם אני אהיה באופוזיציה אני אעזור לך מהאופוזיציה לשנות את הדבר הזה, כי באמת זה מחויב המציאות.

אליהו ישי: ואני אברך אותך על כך – אם תצליחי לעשות את זה.

חנא סוייד: למה לא – – – קודם, למה חיכית לה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנא סוייד – – –

אליהו ישי: כשיגיע תורך תשאל.

אליהו ישי: אני מקווה מאוד שהיא תצליח.

אליהו ישי: אני מודה, אני מודה, הרבה מאוד הצלחנו.

אליהו ישי: הרבה מאוד הצלחנו – –

יצחק וקנין: אדוני, אני יכול – – –

אליהו ישי: – – יש עוד כמה דברים שעדיין לא הצלחנו, אבל הרבה מאוד הצלחנו.

חנא סוייד: – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, במה שהוא שואל, אני יכול להגיד דבר אחד: מאחר שהחקיקה הזאת, של תאגידי המים, עברה בוועדת הכלכלה של הכנסת כשאנחנו אפילו לא היינו בממשלה הזאת, היינו באופוזיציה, ומי – זאת ממשלת שרון, אחריו הייתה ממשלת אולמרט, שהמשיכה את חקיקת תאגידי המים, ואדוני חנא סוייד יודע את זה; אני ואתה ישבנו בוועדת הכלכלה.

אליהו ישי: אוקיי.

אליהו ישי: מכל מקום, אדוני היושב-ראש, יש דברים רבים, והרבה מאוד הצלחנו, יש עוד כמה דברים שלא הצלחנו לעשות, ואנחנו נעשה אותם בעזרת השם עכשיו.

אליהו ישי: לכן באנו עוד פעם לכנסת הזאת, להשפיע, לתקן ולשנות עוד דברים.

אליהו ישי: לגבי דיור בשטחים כתומים – דיור בר-השגה, וגם במסגרת הרפורמה, גם זה היה חלק מהתהליך שעבר בקריאה ראשונה, הגיע לוועדה, לא הסתיים, הכנסת הזאת תסיים את זה, וזה ברכה עצומה, ברכה עצומה.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, זה אחד האתגרים שהכנסת הזאת – הממשלה הזאת תצטרך להתמודד אתם ולעשות אותם.

חנא סוייד: זה גם לא נכון, זה לא ברפורמה.

אליהו ישי: דיור בר-השגה זה בתוך הרפורמה.

חנא סוייד: לא.

אליהו ישי: כן.

חנא סוייד: לא – – –

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: כולל זה, כולל שטחים חומים.

אליהו ישי: עוד לא הסתיימה הרפורמה, ואתה אומר: היא לא ברפורמה.

אליהו ישי: דבר נוסף, רעידת אדמה – הצטרפו – אני משיב לך; לגבי רעידות אדמה, תמ"א 38 – בשינוי האחרון שעשינו זה עלה במאות אחוזים.

אליהו ישי: את שואלת אותי אם זה משביע את רצוני ואם זה מספיק – לא, זה צריך להגיע לעשרות אלפים ולמאות אלפים.

אליהו ישי: לכן צריך לשנות את זה באופן כזה שגם יהיו הקלות משמעותיות בהיטלים, באגרות, וסיוע, מענקים וסבסוד משפחות שזקוקות לזה, כדי שהחלק הגדול במדינת ישראל יהיה מעוגן במסגרת תמ"א 38.

אליהו ישי: זה מורכב ומסובך.

אליהו ישי: אני – זה לא יהיה לייגע אתכם, אני אומר, הלוואי שחלק מהדברים שאנחנו מדברים עליהם היום, כרגע פה, יתממשו בקדנציה הזאת, כבר זה יהיה הישג גדול, כי אנחנו הולכים לקראת קיצוץ – הממשלה הולכת, הממשלה שתקום – האוצר מכין קיצוץ כל כך גדול שאני מייחל שחלק מהדברים האלה כן יצליחו לעבור.

אליהו ישי: לגבי הנושא של המסתננים – קודם כול, הם גרים פה בתנאים, בלי גוזמה, עשרות אחוזים או מאות אחוזים יותר טוב מהמקום שהם באו, מבחינת הבתים שלהם, כי התנאים פה, במדינת ישראל, אין מה להשוות אותם במדינה מפותחת לאריתריאה, סודאן וכדומה.

יעל גרמן: הם חיים בגנים ציבוריים – – –

אליהו ישי: רגע, רגע, רק רגע.

אליהו ישי: רק רגע.

קארין אלהרר: לא כולם.

אליהו ישי: הם עובדים ומשכירים דירות – שוכרים דירות, וגרים פה, ורובם עובדים.

אליהו ישי: אני כן נחוש, יעל, אני מאוד מאוד נחוש לסיים את הקמת מתקני השהייה, להעביר אותם למתקני שהייה, לאסור עליהם את העבודה במסגרת אכיפת החוק, ולהחזיר אותם לארצם או למדינה שלישית, למדינה אחרת.

אליהו ישי: סיימנו את הגדר בהצלחה רבה, הקמנו את מתקני השהייה, תיקנו את החוק כך שמי שבא לפה לא יקבל עבודה – כל החדשים כבר לא מקבלים עבודה.

יעל גרמן: – – – יש מישהו – – –

אליהו ישי: בכל הרשויות המקומיות מטפלים בהם, תאמיני לי, יוצא מן הכלל.

אליהו ישי: אבל אני מטפל בהם בטיפול הכי טוב.

אליהו ישי: הטיפול הכי טוב הוא להחזיר אותם לארצם, זה הטיפול הכי נכון.

אליהו ישי: אבל כשהם נמצאים פה בארץ, הרשויות המקומיות עושות עבודה רבה ונותנות להם את השירות, את השהות, בתנאים, תאמיני לי, שאין במדינות שלהם; במאות אחוזים הרבה יותר טובים.

אליהו ישי: את יכולה להסתובב ולראות, הם גרים בתנאים קשים – – –

מיקי לוי: 50 מיליון שקל במתקני השהייה, כאבן שאין לה הופכין.

אליהו ישי: במתקני השהייה יושקעו מאות מיליונים, לא 60 מיליון, והכוונה היא להעביר את המסתננים למתקני השהייה, ומשם שיעזבו מרצון, או שלא מרצון, לארצם ולמולדתם.

אליהו ישי: מרצון – על-ידי מענקים.

אליהו ישי: סיפרתי פה כשאתה לא היית, מסתננים מדרום-סודאן חזרו הביתה בשמחה וברצון, מרצונם, עם מענקים.

אליהו ישי: מחוף-השנהב, שלא ברצונם, חזרו לארצם.

אליהו ישי: צפון-סודאן ואריתריאה, לשם עדיין לא מחזירים – עזבו מרצונם יותר מ-1,000 מצפון-סודאן ועשרות מאריתריאה.

אליהו ישי: עזבו מרצון, והם יעזבו גם שלא מרצון, כדי לשמור על המפעל הציוני.

אליהו ישי: זה קשה, זה כואב, אני מודה שלקחתי על עצמי תפקיד קשה, מורכב ולא פשוט.

אליהו ישי: הותקפתי יום-יום בעניין של המסתננים, הצמיחו לי קרניים, הפכו אותי לגזען חשוך, אבל אני הייתי נחוש, ואני נחוש, אני אומר לך שאני נחוש, ואני אמשיך בפעולות האלה, מהקואליציה או מהאופוזיציה – מהקואליציה אני אוכל כמובן יותר – עד שאחרון המסתננים יחזור לארצו ולמולדתו, או יצא למדינה אחרת.

אליהו ישי: אנחנו רוצים לשמור על המפעל הציוני.

אליהו ישי: אז גדר זה דבר ראשון – בחקיקה – לכל המסתננים החדשים.

אליהו ישי: דבר שני, הם כבר לא באים, לא רק בגלל הגדר; כי אין להם מקומות עבודה, כמעט לא מגיעים.

אליהו ישי: דבר שלישי, מתקני שהייה.

אליהו ישי: להחזיר אותם, ולאכוף מול המעסיקים, שלא יהיה משתלם להעסיק אותם, ומי שלא יהיה מועסק – הוא לא יחזור.

אליהו ישי: חבר הכנסת מיקי לוי, שכר עבודה בישראל במשך חודש אחד שווה לשנתיים משכורת באריתריאה.

אליהו ישי: למה שהם לא יבואו?

אליהו ישי: שנתיים; למה שהם לא יבואו?

אליהו ישי: ולכן צריך לפעול בצורה נחושה: גם גדר, גם מתקני שהייה, גם אכיפה, גם חקיקה.

אליהו ישי: את כל זה עשינו.

אליהו ישי: את רוב העבודה עשינו.

אליהו ישי: תם ולא נשלם, יותר נכון, עוד לא תם וגם לא נשלם.

אליהו ישי: עוד לא תם כי את מתקני השהייה צריכים לסיים, ולאכלס אותם, ולהחזיר אותם.

אליהו ישי: זאת המדיניות שממשלת ישראל צריכה לקבל על עצמה, גם אם היא ממשלה אחרת.

אליהו ישי: אחרת אנחנו מאבדים את הזהות היהודית ואת המפעל הציוני שלנו.

יצחק וקנין: תודה ליעל גרמן.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים.

יצחק וקנין: רבותי, לפני שאני עובר לשואל הבא אני אומר מראש: שאלה אחת בלבד, קצרה, כדי שנוכל להמשיך.

יצחק וקנין: רבותי, הרשימה ארוכה.

יצחק וקנין: אני סגרתי את רשימת השואלים.

יצחק וקנין: יש לנו יותר מ-15 שואלים, ולכן לא נאפשר את זה.

יצחק וקנין: השואל הבא – בועז טופורובסקי.

יצחק וקנין: שאלה קצרה, ואני מקווה גם תשובה קצרה.

בועז טופורובסקי: שלום, כבוד השר, אני שואל בנושא הארנונה.

בועז טופורובסקי: יש חוסר שוויון בארנונה בין מה שמשלמים אברכים לבין מה שמשלמים סטודנטים במעונות סטודנטים.

בועז טופורובסקי: אברכים בעצם לא משלמים, יש להם פטור.

בועז טופורובסקי: הפטור נובע מחוזר מנכ"ל שמנוגד לחוק יסודות התקציב.

בועז טופורובסקי: והשאלה היא למה חוסר השוויון הזה, במיוחד שאנחנו יודעים שהרבה יותר אברכים מסטודנטים מקבלים את הפטור.

אליהו ישי: אוקיי, קודם כול אברכים משלמים, אין להם פטור.

אליהו ישי: הם משלמים על-פי מבחני הכנסה.

אליהו ישי: על-פי מבחני הכנסה.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת יוכל לשבת במקומו.

אליהו ישי: גם אברכים וגם מעוטי יכולת וגם מקבלי הבטחת הכנסה מקבלים את ההנחה; לא בהיותם אברכים, אלא על-פי ההכנסות שלהם.

אליהו ישי: לגבי הסטודנטים, אני בתהליך מורכב, שעדיין לא הסתיים, עם היועץ המשפטי של המשרד שלי, לפטור – אכן, אני מסכים אתך – לפטור את הסטודנטים כליל מתשלומי ארנונה.

אליהו ישי: היועץ המשפטי לא מאפשר זאת במסגרת החקיקה הקיימת; ייתכן מאוד שצריך חקיקה נוספת בעניין.

אליהו ישי: במקרה הזה נהיה אתך ונצביע אתך על פטור מארנונה לסטודנטים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשואל הבא, חבר הכנסת גטאס באסל.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רציתי לשאול אותך לגבי דעתך והרגשתך, אם היית אזרח במדינת ישראל – –

אליהו ישי: אני אזרח.

באסל גטאס: זה לא בשביל להטיל דופי בעניין, אלא לעשות תזה מסוימת.

אליהו ישי: שר הפנים לא יכול להיות בלי אזרחות.

אליהו ישי: שר הפנים לא יכול להיות בלי אזרחות.

באסל גטאס: – – אזרח מדינת ישראל שגר בבית שבנה בעצמו, על-פי היתר בנייה, בשכונה, נגיד, בעיר כמו כרמיאל או בנצרת-עילית, וקם בבוקר ומוצא ששר הפנים שלו שינה את הגבול כך שהשכונה הזאת פתאום שייכת לדיר-אלאסד, או למג'ד-אלכרום; וזה עדיין מקרה טוב, כי במקרה אחר הוא עלול להעביר את הגבול כך שהוא יהיה שייך לטול-כרם או למשהו מעבר לקו הירוק.

באסל גטאס: זה נעשה בטייבה, בעיר בישראל, שכונת מגורים שלמה שיש בה תוכנית מפורטת, בתים שנבנו על-פי היתר הוצאו מחוץ לגבול העיר, וגם למחצית מאזור תעשייה.

באסל גטאס: מה דעתך על זה?

באסל גטאס: עוד שאלה לגבי – – –

יצחק וקנין: אמרתי שאאפשר שאלה אחת בלבד.

יצחק וקנין: סליחה.

יצחק וקנין: לא נוכל לסיים כך את הדיון.

אליהו ישי: אתה תלמד את זה, מן הסתם, במהלך השהות שלך פה בכנסת; יהיו לך לא מעט שאילתות והצעות לסדר-היום מול שר הפנים ושרי ממשלה אחרים.

אליהו ישי: בכל מה שקשור לוועדת גבולות, שר הפנים מוסמך להקים ועדה על-פי חוק ולקבוע גבולות שונים, מחודשים, מתוקנים, על מנת ליצור גם הגדלת יישובים, גם חלוקה צודקת של הכנסות ושל אוכלוסיות.

אליהו ישי: וכששר הפנים קובע את זה, אחרי שהוא מקבל חוות דעת או המלצה של ועדה מקצועית שהוא הקים – יכול לקבל, יכול לא לאשר את ההמלצה; ברגע שמאשר את ההמלצה, עושים את החלוקה ואת הגבולות.

אליהו ישי: גבולות – תמיד זה לטובת הערים.

אליהו ישי: זה יוצא מהמועצות האזוריות, עובר למועצות המקומיות ולערים, תמיד זה לטובת היישובים החדשים.

אליהו ישי: וגם כשעושים סדר בתוך יישובים מעורבים, כמו בטייבה, כמו שאתה מדבר, יש מה שנקרא ביגמיה גם ביישובים.

אליהו ישי: הקמנו ועדה, יותר נכון השר הקודם הקים ועדה – עשרות רבות, למעלה מ-80, 90 יישובים בארץ שעשו אצלם תיקוני גבולות.

אליהו ישי: יש הבדל בין העברת שטח לרשויות, להגדיל את היישוב, ויש הבדל בין ביגמיה, לעשות סדר, לבין החלוקה – אחד של השני.

אליהו ישי: אז עושים עבודה מקצועית ומחלקים, מפרידים.

אליהו ישי: לפעמים זה באמת פוגע באמצע רחוב, אך עושים את זה בצורה הכי מקצועית, הכי נכונה, הכי טובה שיכולה להיות.

אליהו ישי: כך נעשה בעשרות רבות של מקרים.

אליהו ישי: לא היה כמעט מקרה שזה לא היה בהסכמת היישובים עצמם.

אליהו ישי: היו מקרים בודדים שזה לא בהסכמה, אבל ככה זה בחברה הישראלית, ככה זה בחברה בעולם כולו.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, שאלתי במובן מסוים ממשיכה את שאלתה של חברת הכנסת גרמן, אבל נוגעת למקרה מאוד קונקרטי.

דב חנין: בימים אלה אני שומע שבכלא "סהרונים" כלואה קבוצה של אריתריאים, והם מדווחים שאנשי רשות ההגירה מציעים להם, ואפילו מפעילים עליהם לחצים, לעזוב את הכלא ולעבור או לנסוע או להיות מוסעים לאוגנדה.

דב חנין: השאלה שלי היא, אילו הסכמים ערכה מדינת ישראל עם אוגנדה, ואילו ערובות ניתנו כדי להבטיח את מעמדם של מבקשי המקלט האריתריאים באוגנדה?

דב חנין: תודה.

אליהו ישי: אין דבר כזה.

אליהו ישי: אין דבר כזה.

אליהו ישי: מסתננים מצפון-סודאן ומאריתריאה – יש עזיבה מרצון, ואני שמח שיש עזיבה מרצון.

אליהו ישי: למעלה מ-1,000 – אמרתי – מצפון-סודאן, מאריתריאה, עשרות, אני מקווה שזה יהיה עשרות-אלפים; גם מצפון-סודאן וגם מאריתריאה מרצון.

אליהו ישי: אם זה לא יהיה מרצון, זה יהיה שלא ברצון או למדינה שלהם או למדינה שלישית, אחרת.

אליהו ישי: עדיין אין מדינה שלישית, אחרת, שנחתם אתה הסכם, אבל אני מאוד מקווה שאכן יימצאו מדיניות שלישיות, אחרות, שאתן יהיה הסכם ונוכל להעביר את המסתננים מכאן, מארץ-ישראל, או לארצם או למדינה אחרת; מרצון או שלא ברצון – כולי תקווה שזה יהיה ברצון, אבל נמשיך במדיניות הזאת, כפי שאמרתי, בנחישות רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: השואלת הבאה – חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

פניה קירשנבאום: שלום, כבוד השר.

פניה קירשנבאום: יש לי שתי שאלות, ושתיהן נוגעות למצב ביישוב חריש, כפי שכבר הבנת משאלתי הקודמת.

פניה קירשנבאום: השאלה הראשונה: היישוב הוא לא חרדי היום, ויש כל מיני משפחות, אבל בוועדה הקרואה שמינית – – –

אליהו ישי: לא אני מיניתי.

אליהו ישי: הממשלה הקודמת, שר הפנים הקודם מינה.

פניה קירשנבאום: נכון.

פניה קירשנבאום: אתה היית אמור בשנת 2011 או להחליף אותם או לקיים בחירות, ואתה זה שהאריך את הכהונה של הוועדה, שבעצם מונה חמישה רבנים.

פניה קירשנבאום: השאלה שלי אליך: האם אתה מתכוון לקיים – אני רוצה לשמוע אותך – את הבחירות בנובמבר, כמו בכל הרשויות?

פניה קירשנבאום: ושאלה שנייה: היישוב תוכנן כיישוב חרדי.

פניה קירשנבאום: היום, אחרי שהמכרזים שם שונו ובוטלו, האם אתה נתת הוראה למינהלת התכנון, שנמצאת תחת המשרד שלך, גם לבדוק את השינוי בתכנון של היישוב?

אליהו ישי: לגבי השאלה השנייה, בכלל לא עלה על שולחני, אז אני לא יכול לתת הוראה לדבר שלא קיבלתי ולא עלה על שולחני ואני לא יודע ממנו.

אליהו ישי: לגבי הבחירות, אני מאוד מקווה שבסופו של דבר נמצא פתרון, כי אנחנו נמצאים בדין ודברים עם בג"ץ, וגם בג"ץ עצמו קבע וביקש בחירות מוקדם ככל האפשר.

אליהו ישי: אנחנו המתנו למכרזים ולתוצאות של המכרזים.

אליהו ישי: המכרזים הסתיימו, התוצאות ברורות.

אליהו ישי: אני אמור לקיים דיון מקצועי עם הצוות המקצועי של המשרד, כולל המשפטנים, לראות כיצד לנהוג בעניין, איזו החלטה לקבל בהתחשב בטענות של העותרים ובדרישות של השופטים, בית-המשפט העליון.

אליהו ישי: אני לא רוצה לומר מה אני שוקל, כי הדיון הזה הוא דיון משפטי, שאמור להיות אצלי במשרד.

אליהו ישי: אני בזמנו המלצתי להמתין ולא להקדים את הבחירות, כפי שהרבה רצו.

אליהו ישי: חשבתי שזה לא נכון, וזה באמת לא נכון להקדים את הבחירות שם.

אליהו ישי: האם הבחירות יהיו במועדן, הבחירות המוניציפליות שאמורות להיות באוקטובר – כן או לא – אני אקבל את ההחלטה לאחר הדיון שיהיה במשרדי.

יצחק וקנין: תודה רבה לחברת הכנסת פניה קירשנבאום.

יצחק וקנין: השואל הבא – חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: כבוד השר, ברצוני לשאול אותך – קודם כול, אני רוצה להגיד לך לגבי נושא התכנון והבנייה במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני העליתי בכנסת השמונה-עשרה את הנושא הזה כל שבוע.

חמד עמאר: לא ראינו שום התקדמות בנושא הזה.

חמד עמאר: אלפי בתים ביישובים הדרוזיים לא מחוברים לחשמל.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול אותך: בארבע השנים האחרונות שום תוכנית מתאר לא אושרה במגזר הדרוזי; מה המשרד שלך עשה כדי לקדם את התוכניות במגזר הדרוזי?

חמד עמאר: והאם אני אראה בקרוב יישוב אחד שתוכנית המתאר שלו מאושרת?

חמד עמאר: כי אנשים שם משלמים מיליוני שקלים.

חמד עמאר: העדה הדרוזית משלמת קנסות באי-קידום תוכניות המתאר.

חמד עמאר: בנושא החשמל, אתה מתנגד לחיבורים, ואתה מבקש טופס 4; משרד הפנים מתנגד.

חמד עמאר: אם לא רוצים לחבר, אז בוא נהרוס אלפי בתים במגזר הדרוזי ונגיד: אנחנו לא יכולים להתקדם בנושא הזה, ולא יכולים לחבר את הבתים לחשמל.

חמד עמאר: השאלה שלי היא גם שלי וגם של יושב-ראש הכנסת הקודם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

אליהו ישי: לגבי תוכנית מתאר, לצערי אתה טועה בנתונים.

אליהו ישי: הושקעו עשרות רבות של מיליוני שקלים לתוכניות מתאר במגזר בני המיעוטים, במגזר הדרוזי, כנ"ל.

אליהו ישי: בבני המיעוטים, יש עשרות תוכניות מתאר שהמשרד כבר מימן וביקש שהמועצה המקומית תאשר.

אליהו ישי: לצערי הרב – – –

חמד עמאר: אין להם ועדות.

אליהו ישי: לצערי הרב, בחלק קטן מאוד המועצות המקומיות הסכימו לאשר אותן.

אליהו ישי: בלי שהמועצה תאשר אי-אפשר יהיה להוציא את זה לפועל.

אליהו ישי: צר לי שלא כל הרשויות המקומיות מוכנות לאשר אותן, מכל מיני סיבות שאנחנו מכירים, בעיות – – –

ראובן ריבלין: עוספיא ודאלית-אל-כרמל.

אליהו ישי: מוכר מאוד – קבוצות של חמולות, מי רוצה, מי לא רוצה – אנחנו מכירים את זה.

אליהו ישי: אנחנו, תאמין לי, יותר מאשר העגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להיניק.

אליהו ישי: האינטרס שלנו – לאשר תוכניות מתאר.

אליהו ישי: ותקשיב טוב למה שאני אומר עכשיו – אני בעד לאשר אפילו בדיעבד, מה שקוראים להלבין, את הבנייה הבלתי-חוקית.

אליהו ישי: אני מוכן – ועל זה היה לי ויכוח עם משרד המשפטים, ואני מקווה שהם יסכימו – לאשרר אלפי יחידות דיור – תקשיב טוב למה שאני אומר – ומי שיבנה ללא רישיון יהרסו לו, ובלבד שהדברים האלה יותאמו לתוכניות המתאר.

אליהו ישי: לגבי חיבור חשמל ומים – לא תלוי בי, תאמין לי.

אליהו ישי: לתת אישור לחיבור לחשמל כשאין היתר בנייה – מי שעושה את זה עובר על החוק, אז הוא לא יכול לעבור על החוק; או שתביא פה חוק חדש, שאפשר יהיה לאשר גם אם אין אישור בנייה.

אליהו ישי: אני לא יכול לעבור על החוק.

אליהו ישי: גם אם אני אגיד לאיזה פקיד לעבור, הוא לא ישמע לי, ובצדק רב.

אליהו ישי: ולכן האינטרס שלנו, וזה לא משנה מי יהיה שר הפנים, האינטרס של מדינת ישראל – אינטרס גדול מאוד – הוא לאשר תוכניות מתאר ולאשרר אפילו בנייה בלתי חוקית – תשמע, זה דבר לא פשוט ששר אומר את זה מעל דוכן הכנסת – לאשרר אלפי יחידות דיור, לא רוצה להגיד עשרות, אלפים רבים – אלפים רבים – לאשר אותן במסגרת תוכנית המתאר, להלבין אותן, כפי שקוראים לזה, הלבנה, ובלבד שמכאן ולהבא חושבנא טבא.

חנא סוייד: אתה לא לחצת – – – אתה לא לחצת כלום – – –

יצחק וקנין: רבותי, זה לא יהיה עם שאלות נוספות.

חנא סוייד: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת, חבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: רבותי, בואו נשאיר – אתם שואלים, הרי אני יכול להשאיר פה את שר הפנים שלוש שעות ולא נסיים את השאלות אליו, תאמינו לי.

אליהו ישי: לא כל מה שביקשת אושר, וטוב שכך.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: מה לעשות?

נחמן שי: – – – למה אתה מגן עליו?

נחמן שי: הוא עובד קשה, הוא ימשיך לעבוד קשה.

אליהו ישי: אני מוכן לענות על שאלות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, לי יש סדר-יום, ואני לא יכול לאפשר את המצב הזה – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת נחמן שי, אני מוכן לעמוד פה ולענות עד הבוקר.

אליהו ישי: אין לי בעיה.

חנא סוייד: את זה תגיד ליושב-ראש.

יצחק וקנין: רבותי, תאמינו לי – – –

אליהו ישי: אני לא מנהל את הישיבה.

אליהו ישי: אני מוכן, ואם מישהו פה התעייף – – –

יצחק וקנין: בואו תשבו במקומי ותנהלו את הישיבה.

אליהו ישי: אם מישהו פה התעייף ומבקש לעשות הפסקה ולהמשיך היום ב-12 בלילה, אני גם מוכן.

יצחק וקנין: רבותי, צריך להיות איזה סדר בכל זאת.

יצחק וקנין: אי-אפשר – אתה שואל שאלה, הוא שאלה.

יצחק וקנין: יש לי איזה סדר פה, רבותי.

יצחק וקנין: אני מודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – השואל הבא, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ישראל אייכלר: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, אחת הבעיות המרכזיות של מדינת ישראל היא בעיית הדיור, פשוט אין דירות.

ישראל אייכלר: מינהל מספסרי ישראל גורם לייקור הדירות; ב-40% עלו מחירי הדירות בימיו של סטנלי פישר, שהולך להיות נציב הבנק הפדרלי של ארצות-הברית, אני מקווה שהוא ייקר שם את הדירות קצת.

ישראל אייכלר: אני הצעתי בכנסת הקודמת הצעה של פיצול דירות, וכבודו, כבוד השר, גם הוציא תקנות בעניין הזה.

ישראל אייכלר: ההבדל היה אחד, שלפי התקנות של כבודו העירייה צריכה לאשר את פיצול הדירה, וראשי עיריות הודיעו כבר אז שהם לא ירשו פיצול דירות, כי להם יש דירות נרחבות, לראשי הערים, ולא אכפת להם שאנשים גרים במחסנים ובעליות גג ואין להם איפה לגור.

ישראל אייכלר: לכן שאלתי היא, אדוני:

ישראל אייכלר: בשעתו הצעתם לי להכניס את זה לרפורמה, והכנסנו את הצעתי לרפורמה, אבל הרפורמה נתקעה; האם שר הפנים – האם משרד הפנים יתמוך בהצעת חוק פיצול דירות שלפיה האזרח לא יצטרך אישור של העירייה ושל הביורוקרטיה, של מהנדסי הערים שלא רוצים פיצול דירות, אלא תהיה לו זכות, בתנאים מסוימים, אם יש לו דירה מספיק גדולה ויש לו צורך מספיק גדול, לפי התנאים שכתבנו בחוק?

ישראל אייכלר: האם משרד הפנים יתמוך בחוק פיצול דירות כדי לשחרר לשוק, גם שוק השכירות וגם שוק המכירה, אלפי-אלפי דירות וכדי שאנשים יקבלו פתרון לבעיית הדיור?

ישראל אייכלר: תודה.

יעל גרמן: יש חוק.

אליהו ישי: כפי שאמרת, באמת אישרתי תקנות, גם זה אחרי באמת, הייתי אומר, ויכוח לא קל עם הדרג המקצועי, והאישור לפיצול דירות יצא לדרך.

אליהו ישי: אתה מדבר על הצעת חוק שאתה הגשת.

אליהו ישי: בוועדת שרים לחקיקה הייתה התנגדות אליה.

אליהו ישי: אני תמכתי בה, ואני עדיין תומך בה.

אליהו ישי: שיהיה במסגרת חקיקה גם פיצול דירות.

אליהו ישי: גם בקשה והצעה שהגישה חברת הכנסת יעל גרמן – – –

יעל גרמן: יש חוק לפיצול דירות – – –

אליהו ישי: לא לא, יעל, יש תקנות שאני אישרתי כשר הפנים במסגרת תקנות – – –

יעל גרמן: כן, לפיצול.

אליהו ישי: – – – וברוב הרשויות אכן זה קורה.

אליהו ישי: הרב אייכלר, חבר הכנסת אייכלר, זה לא נכון שהשלטון המקומי לא מוכן, ברובן זה מתקיים ומתקדם יפה, בחלקן אולי לא, אבל אתה מדבר על חקיקה, לא רק על תקנות; חקיקה שתהיה הרבה יותר מורחבת, הרבה יותר פשוטה.

אליהו ישי: גם התקנות הן לא מורכבות, אבל בוא נאמר, אתה רוצה לראות שזה יהיה הרבה יותר גמיש, נקרא לזה ככה, והרבה יותר רחב, הרבה יותר מקיף.

אליהו ישי: אני בעד הצעת חוק כזאת, אני בפירוש בעד, אני בעד הצעת חוק שתוכל לקדם סיוע לזוגות צעירים, גם בשטחים כתומים, כפי שהציעה חברת הכנסת גרמן, גם בדיור בר-השגה.

אליהו ישי: יהיו פה ויכוחים לא קלים, בכנסת הזאת, עם האוצר ועוד, ואנחנו פה נעמוד במבחן, אם יש רוב להעביר את הדברים האלה או לא.

אליהו ישי: הצעת החוק שלך לא עברה בוועדת שרים לחקיקה, אף-על-פי שאני כשר הפנים תמכתי בזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: לפני שאני אקרא לחבר הכנסת ניצן הורוביץ אני רוצה לברך תלמידות של מועדונית "שלווה" שנמצאות ביציע האורחים.

יצחק וקנין: הן באו לביקור בכנסת בעקבות לימוד על הדמוקרטיה והבחירות.

יצחק וקנין: נא לא למחוא כפיים.

יצחק וקנין: אני מברך אתכן, עלו והצליחו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אדוני שר הפנים, יש לי שתי שאלות.

ניצן הורוביץ: השאלה הראשונה נוגעת בתחומי שיפוט של מועצות מקומיות ערביות.

ניצן הורוביץ: אנחנו יודעים שאחת הבעיות המרכזיות בשלטון המקומי ובמצבו של המגזר הערבי זה ששטחי השיפוט של המועצות הערביות מוגבלים לאזורי המגורים, ומסביב יש שטחים של מועצות אזוריות.

ניצן הורוביץ: היו ועדות חקירה ושינוי גבולות.

ניצן הורוביץ: אני שואל אותך, אדוני, האם יש מצב שאתה נמנע מלחתום על שינוי גבולות של שטחים של מועצות ערביות משום שאולי יש בזה בבחינת – אני לא יודע, יש מי שרואה בזה העברת שליטה של קרקע מיהודים לערבים או משהו מהסוג הזה?

ניצן הורוביץ: זאת השאלה הראשונה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אני אחדד: האם על שולחנך מונחות בקשות לשינוי גבולות של מועצות מקומיות ערביות שאתה אינך חותם עליהן?

ניצן הורוביץ: שאלתי השנייה נוגעת באותה אוכלוסייה של אנשים מאפריקה – – –

יצחק וקנין: לא, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני, שאלה אחת בלבד.

ניצן הורוביץ: אה, שאלה אחת בלבד?

יצחק וקנין: בלבד.

ניצן הורוביץ: טוב, אז אני אסתפק בשאלה הזאת, ואני שוב מדגיש: האם יש על שולחנו של כבוד שר הפנים בקשות לשינוי גבולות שעברו ועדות של משרדו והוא אינו חותם עליהן?

ניצן הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אליהו ישי: אני חושב שאתה מכיר את התשובה.

אליהו ישי: אישרתי – אישרתי העברת גבולות מהסוג שאתה מדבר עליו.

אליהו ישי: אתה גם יודע שאישרתי.

אליהו ישי: אבל אני לא מאשר את זה בכל מקרה.

אליהו ישי: אני לא אאשר את זה על-פי – – –

מסעוד גנאים: אין לו זמן – – –

אליהו ישי: שורה ארוכה – כפר-קאסם, אתה דיברת על זה, עוד הרבה, שורה ארוכה.

אליהו ישי: אני יכול להעביר לך רשימה מסודרת של מה שאושר, ואתה יודע את זה.

אליהו ישי: לא זו הנקודה.

אליהו ישי: אני לא אאשר בכל מקום, בפירוש לא.

אליהו ישי: אני אעדיף – כמו שגרים ובונים בכל הארץ בנייה לגובה, גם אתם תבנו לגובה.

ג'מאל זחאלקה: לא לא, הוא מדבר על ועדות שאתה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אליהו ישי: רגע, רגע, רגע.

ג'מאל זחאלקה: – – –

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: כולם אומרים שאתה נותן להם צו הארכה.

ג'מאל זחאלקה: מי נתן לך צו הארכה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: מי נתן לך הארכה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, תאפשר – – –

אליהו ישי: איך אתה נהנה לצעוק על דבר שאתה אפילו לא מתכוון אליו.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע הכול, אני דיברתי ראשי ערים, הם מפחדים ממך – – –

אליהו ישי: אתה אפילו לא מתכוון.

ג'מאל זחאלקה: – – –

אליהו ישי: אז תמשיך לצעוק.

אליהו ישי: לא רע, זה נשמע לא רע מפה.

ג'מאל זחאלקה: גם צועק, גם צודק.

אליהו ישי: תמשיך לצעוק, אבל אתה לא צודק.

אליהו ישי: אתה יכול להמשיך לצעוק, אני, יש לי סבלנות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתחתום – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

אליהו ישי: זה נראה מאוד רע, אבל אני אענה לך.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתחתום – – –

אליהו ישי: אני אענה לך.

אליהו ישי: אני אענה לך.

אליהו ישי: חתמתי הרבה במקום שהחלטתי לחתום, ולא חתמתי במקום שהחלטתי שלא לחתום.

אליהו ישי: ואני אסביר: במקום שנכון לחתום אני חותם ואני מעביר.

אליהו ישי: במקום שאני מבקש מכם לבנות לגובה ואתם מסרבים לבנות לגובה, אני לא אחתום.

אליהו ישי: שם אני לא אחתום.

ג'מאל זחאלקה: מה זה "מכם"?

ג'מאל זחאלקה: מהוועדה, הוועדה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – –

נסים זאב: למה אתה צועק?

יצחק וקנין: – – אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, אל תעזור לי.

יצחק וקנין: אל תעזור לי.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ג'מאל זחאלקה: אני צועק מתוך כאב, מתוך כאב.

ג'מאל זחאלקה: מתוך כאב אני מדבר.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יצחק וקנין: אל תפריע לישיבה.

יצחק וקנין: אל תיתן לי להוציא אותך, באמת.

נסים זאב: כשכואב לא צועקים, בוכים.

אליהו ישי: אתה צועק כדי – לא לא, הוא צועק כדי שיוכל לבוא לומר ביישוב שלו שהוא צעק, והוא תקף את שר הפנים, ותהיה לו כותרת מזה.

אליהו ישי: מה לעשות.

אליהו ישי: אבל מי שמבין בזה, והאוכלוסייה שלכם מבינה בזה היטב, והחברים שלך פה מבינים היטב – חתמתי, חתמתי לא מעט, אם תרצה תקבל – לא מעט יישובים שנחתמו, כן, למרות ההערה שכאילו יש נקודה הלכתית, אז אני אומר לך שבפירוש אפשר, וחתמתי.

אליהו ישי: אוקיי?

אליהו ישי: עכשיו, איפה אני חותם?

אליהו ישי: במקום שצריך לחתום.

אליהו ישי: איפה אני לא חותם?

אליהו ישי: במקום שלא צריך לחתום.

אליהו ישי: איפה לא צריך לחתום?

אליהו ישי: במקומות שמעדיפים שנרחיב גבולות ויבנו דירות צמודות קרקע ולא יבנו לגובה.

אליהו ישי: אני רוצה פתרון לכל הזוגות הצעירים, גם במגזר הערבי; שיבנו לגובה.

אליהו ישי: גם ברמאללה בונים לגובה, וגם בעזה בונים לגובה.

אליהו ישי: אין מושג כזה שלא יבנו לגובה, אני לא מקבל אותו, ואני לא ארחיב יישוב שלא בונים לגובה, וכשיבנו לגובה אני ארחיב יישוב במקום שצריך להרחיב יישוב, אחרי שמיצו את מלאי התכנון לגובה.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להגיד משהו לפני שהשר ימשיך לשואל הבא: הרבה מבקשים ממני להמשיך ולשאול – רבותי, אני סגרתי את הרשימה מזמן.

קריאה: מחר, מחר – – –

יצחק וקנין: רבותי, אם אני לא סוגר את הרשימה זה לא ייגמר מחר בבוקר, אני אומר לכם.

יצחק וקנין: אנא, אל תחשבו שאני לא רוצה.

יצחק וקנין: אחמד טיבי, אתה מבקש ממני, לפניך ביקש ממני מסעוד גנאים, וגם לו אמרתי לא.

יצחק וקנין: אני לא יכול להגיד לאחד כן ולאחד לא, רבותי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: בסדר, אני אאפשר לכם.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: רבותי, השואל הבא – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: לאחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ברצוני לשאול על תפקוד משרד הפנים במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: ידוע לך שהיישובים הערביים הם כבר כל כך גדולים – של 40,000, 50,000 ו-60,000 תושבים – כמו סח'נין, אום-אלפחם ורהט.

עפו אגבאריה: במקומות האלה אין אפילו לשכה של משרד הפנים, והאנשים חייבים לנסוע לפחות 10, 15, 20 קילומטר כדי להחליף תעודת זהות.

עפו אגבאריה: האם למשרד הפנים יש תוכנית לעשות לשכות במקומות וביישובים כאלה גדולים?

עפו אגבאריה: השאלה השנייה באותו עניין.

עפו אגבאריה: לאחרונה נפתחה לשכת משרד הפנים בכרמיאל, כי כל האזור היה אמור לקבל את השירות בעכו.

עפו אגבאריה: אבל משום מה הלשכה הזאת שנפתחה בכרמיאל משרתת רק את היישוב כרמיאל ואת היישובים היהודיים במשגב, ולא נותנת שירות לכפרים הערביים מסביב, כמו ראמה, מג'ד-אלכרום, נחף, דיר-אלאסד ובענה.

עפו אגבאריה: מדוע האנשים האלה – וכרמיאל נמצאת בטווח של קילומטר אחד והיא נבנתה על האדמות שלהם – לא יכולים לקבל את השירות בכרמיאל וחייבים לנסוע לעכו כאשר יש שם לשכה?

יצחק וקנין: תודה.

עפו אגבאריה: אותו דבר בסח'נין, אותו דבר באל-שגור – – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

עפו אגבאריה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

אליהו ישי: אדוני, השירות השתפר בצורה משמעותית מאוד ברשות האוכלוסין.

אליהו ישי: נפתחו – וייפתחו – עוד סניפים של רשות האוכלוסין על-פי קריטריונים שנקבעים.

אליהו ישי: מטבע הדברים, אי-אפשר לפתוח בכל מקום.

אליהו ישי: נקבעים כללים וקריטריונים ברורים של גודל האוכלוסייה.

אליהו ישי: כפי שנפתח בכרמיאל, נפתח גם בעוד יישוב ערבי, אני לא זוכר את שמו, לאחרונה.

אליהו ישי: ייפתחו, אני מקווה, בעוד שורה ארוכה של מקומות סניפים כאלה.

אליהו ישי: זה דבר מבורך.

אליהו ישי: זו אחת המטרות החשובות של רשות האוכלוסין וההגירה – עם הפנים לאזרח, לסייע ולהקל.

אליהו ישי: הדבר הזה הוא מאוד משמעותי ומאוד חשוב.

אליהו ישי: אני מודה לך על השאלה.

עפו אגבאריה: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: הוא לא השיב לי.

יצחק וקנין: רבותי, השר לא חייב להשיב לכם על כל השאלות, שיהיה ברור.

עפו אגבאריה: – – – הם לא יכולים לקבל את השירות בכרמיאל.

עפו אגבאריה: על זה אתה צריך לענות.

יצחק וקנין: אדוני, זו תשובתו של השר, ואני איני יכול להורות לו לעשות אחרת בתשובות שלו.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו – – –

עפו אגבאריה: אתה לא השבת.

אליהו ישי: אמרתי לך, נפתחו בהרבה מקומות.

אליהו ישי: ייפתחו בעוד הרבה מקומות, על-פי קריטריונים.

עפו אגבאריה: – – – למה צריכים לנסוע לעכו?

עפו אגבאריה: את זה תסביר לי.

עפו אגבאריה: תסביר לאנשים.

אליהו ישי: אני לא יודע.

אליהו ישי: אני מוכן לבדוק את זה, למה לא.

אליהו ישי: אני לא יודע לומר לך.

אליהו ישי: אני חושב שכן אפשר.

אליהו ישי: אם לא, אני מוכן לבדוק את זה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשואלת הבאה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

אליהו ישי: אגב, לגבי השאלה הקודמת, לגבי תוכניות מתאר – יש לי פה את הנתונים, אני לא זוכר אותם בעל-פה – ל-90% מהיישובים הערביים הוכנו תוכניות מתאר.

אליהו ישי: 90%.

אליהו ישי: ל-90% במגזר הערבי הוכנו – – –

קריאה: – – –

אליהו ישי: רגע.

אליהו ישי: 70% מהם בשלבים מתקדמים.

אליהו ישי: וחלק גדול מה-70% – תוכניות שכבר אושרו.

אליהו ישי: לצערי הרב, הרבה מאוד ברשויות המקומיות לא מאשרים.

אליהו ישי: אז אני חושב שהישג של 90% שהוכנו, למעלה מ-70% כבר בשלבי תכנון ואישור, חברים, זה הישג יוצא מן הכלל בקדנציה הזאת.

אליהו ישי: וזה רק מעיד עד כמה האינטרס שלנו גדול יותר מאשר האינטרס שלכם בעניין הזה.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים.

יצחק וקנין: רבותי, השואלת הבאה – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: בבקשה.

קארין אלהרר: כבוד השר, שמחתי מאוד לשמוע שמה שצריך לאשר אתה מאשר.

קארין אלהרר: אני פונה ושואלת אותך, מדוע עדיין לא נחתמו תקנות נגישות למקום שאינו בניין?

קארין אלהרר: אני אזכיר לאדוני שנערכו דיונים ארוכים ורבים עם נציגים ממשרדך, ובסופו של דבר החלטת, משיקוליך, שלא לחתום.

קארין אלהרר: אני יודעת שבפני אדוני הונחו עלויות שהן מאוד מאוד גבוהות.

קארין אלהרר: אבל אם בודקים את העלויות לאמיתו של דבר, רוב העלויות הן עלויות שאין צורך באמת לשאת בהן, משום שמדובר בנגישות שכבר נעשתה, כמו למשל נגישות של צמתים.

קארין אלהרר: אז אני אשמח לדעת את עמדתו של אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

אליהו ישי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות של השאלה הזאת – גם על זה תכננתי לדבר – היום נפטר עורך-הדין יונתן דוידוביץ.

אליהו ישי: בשעות אלה מתקיימת ההלוויה, או שהסתיימה.

אליהו ישי: עורך-דין שעשה עבודת קודש.

אליהו ישי: עבודה יוצאת מן הכלל.

אליהו ישי: הוא ייצג את ארגוני הנכים מול משרדי הממשלה, מול בית-המשפט.

אליהו ישי: הוא הצליח בעתירות רבות.

אליהו ישי: אני יכול לומר פה שנתתי לו דלת פתוחה במשרד שלי, אמרתי לו: למרות שאתה עותר נגד המשרד, אתה עושה עבודה מצוינת.

אליהו ישי: גם כשהמשרד ואנשי המקצוע אצלי חושבים אחרת ממך, אני מסכים עם מה שאתה מוביל.

אליהו ישי: תמכתי בו בשורה ארוכה של דברים, בניגוד לעמדות המקצועיות במשרד שלי.

אליהו ישי: איך אני יכול לעשות בניגוד?

אליהו ישי: הרי אסור לי.

אליהו ישי: כשיש עתירה לבג"ץ, הרשיתי לו לומר את העמדה שלי כשר הפנים בבית-המשפט.

אליהו ישי: אפילו פעם אחת פקססתי תוך כדי דיון בבית-משפט, כשלא רצו לאשר את מה שהוא ביקש.

אליהו ישי: נטישה – באמת, זה סיפור שאת מכירה היטב.

אליהו ישי: זה סיפור מורכב.

אליהו ישי: הלכתי פה יד ביד עם ארגון הנכים.

אליהו ישי: לכן אני מזכיר אותו פה היום, זיכרונו לברכה, שעשה עבודה באמת עצומה.

אליהו ישי: אני לא יודע מי יכול להיכנס לנעליים שלו ולהמשיך לסייע ולעזור להם.

אליהו ישי: היו מקרים שפניתי לבית-המשפט במכתב רשמי – יותר נכון ליועץ המשפטי לממשלה, עם העתק לעותר – והוא לקח את המכתב הזה והציג את זה לשופט על מנת שהוא ישמע מה עמדת שר הפנים.

אליהו ישי: כי עמדתי לא יכולה להישמע ישירות לשופט, אלא באמצעות משרד המשפטים.

אליהו ישי: חרגתי מהנוהג ששר צריך לנהוג בו במדינת ישראל – אך ורק דרך הפרקליטות, דרך משרד המשפטים.

אליהו ישי: כתבתי מכתב ליועץ המשפטי שדוידוביץ צודק, שהטענות צודקות.

אליהו ישי: ובאמת, אכן היו שינויים גדולים מאוד, גם במסגרת של נטישה.

אליהו ישי: כל הסיפור של הנטישה, כל הסיפור של העובדים הזרים שמאשרים – לא מאשרים על-פי פרמטרים כאלה ואחרים, קריטריונים שצריכים להשתנות.

אליהו ישי: שינינו הרבה מאוד בחקיקה.

אליהו ישי: לא מספיק.

אליהו ישי: לא מספיק.

אליהו ישי: וגם פה, במה ששונה, היה לי מאבק קשה.

אליהו ישי: התעקשתי לתקן יותר.

אליהו ישי: דרך בית-משפט הצלחנו, לשמחתי, לעשות כמה דברים.

אליהו ישי: אז זה המקום להזכיר אותו.

אליהו ישי: לגבי התקנות.

אליהו ישי: יש לך בסיעה שלך שני ראשי ערים, ובאמת מוכשרים.

אליהו ישי: תשאלי אותם מה הם חושבים לגבי התקנות – עלויות של מאות מיליונים.

אליהו ישי: למרות שאני כבר יכול להרגיע אותך, בכוונתי לאשר את התקנות.

אליהו ישי: בכוונתי לאשר את התקנות, זה קודם כול – –

קריאה: ובא לציון גואל.

אליהו ישי: – – אבל שתביני שזה מאות מיליוני שקלים שמשיתים על השלטון המקומי.

אליהו ישי: גם מאיר כהן לא יוכל לעמוד בהוצאות; אתה תוכל לעמוד בהוצאות האלה?

אליהו ישי: הוא לא יוכל לעמוד בהוצאות, תשאלי אותו.

אליהו ישי: הוא לא יוכל לעמוד, כי זה מיליוני שקלים ממה שאין לו, ממה שמקצצים לו.

אליהו ישי: אבל למרות הכול, בגלל שזה כל כך חשוב, אני מתכוון לאשר את זה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת שקד מתכבדת לשאול את השר.

יצחק וקנין: ולאחריה – יוני שטבון.

יצחק וקנין: ירדנה, מיקרופון.

יצחק וקנין: זה בסדר, את יכולה לשאול משם.

יצחק וקנין: פשוט לא פתחו לך את המיקרופון.

איילת שקד: ראשית, קודם אמרת שאתה לא יודע על אחוזי הגיוס בציבור החילוני, אז אני רק יכולה לספר לך שבבית-הספר שלי, בעירוני ד' בצפון תל-אביב, מתגייסים 94%.

איילת שקד: שנית, אני רוצה להביע את הערכתי הרבה לכך שאתה בעצם היחידי שלקחת את נושא המסתננים ברצינות.

איילת שקד: היית לבד חשוף לקמפיין תקשורתי.

איילת שקד: אני באותה תקופה ניסיתי לעזור לך מבחוץ, אבל הרבה אנשים מעם מישראל מחזקים את ידך ומודים לך, כי עבדת פה די לבד.

איילת שקד: באותו נושא, אני רוצה לשאול, מחר יש הפגנה של תושבי דרום תל-אביב בעניין העסקים הבלתי-חוקיים של המסתננים.

איילת שקד: מדוע המדינה לא אוכפת את החוק גם עליהם?

איילת שקד: ושאלה בנושא הבדואים – – –

אליהו ישי: אני לא הבנתי, על מי היא לא אוכפת?

איילת שקד: כן, את החוק, על עסקים בלתי חוקיים.

אליהו ישי: של המסתננים?

איילת שקד: כן.

אליהו ישי: אוקיי.

איילת שקד: ובעניין הבדואים, לפני שבועיים – – –

יצחק וקנין: שאלה אחת בלבד.

יצחק וקנין: שאלה אחת.

איילת שקד: ליעל גרמן נתת כמה.

יצחק וקנין: היא הייתה הראשונה, ואחריה עצרתי.

אליהו ישי: לגבי אחוזי הגיוס, אני מאוד שמח, הנתונים הם הרבה יותר מורכבים ממה שאני שומע ממך, מאותו בית-ספר שאת מכירה, אבל לא זו הנקודה.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שגם פה הדברים יבואו לידי ביטוי ונראה את הנתונים בכל המגזרים.

אליהו ישי: לגבי המסתננים, אני באמת פעלתי כך ואמשיך לפעול כך, ואני שמח שאת רואה את זה אתי עין בעין.

אליהו ישי: הנקודה של האכיפה, באזורים מסוימים בדרום תל-אביב, במגורים או שלא במגורים, עסקים נפתחים שלא כדין.

אליהו ישי: אני אספר לך פה סיפור מוזר: באחד המקומות שביקשתי לאכוף, ואכן אכפו, הגיעו לבית-משפט, והשופט פסק שזה טריטוריה בפני עצמה.

אליהו ישי: את מרימה גבה?

אליהו ישי: כן, כן, זה מפתיע את כולם.

אליהו ישי: כולם מתפלאים, גם אני – טריטוריה בפני עצמה, ולא צריך, או אי-אפשר, לאכוף שם.

אליהו ישי: ביקשתי מהיועץ המשפטי לממשלה בדיון בממשלה להגיש ערר על כך.

אליהו ישי: הגישו ערר, אנחנו ממתינים לתשובה.

אליהו ישי: זה דבר נורא לומר שזו טריטוריה בפני עצמה.

אליהו ישי: כולם – הנה, גם רובי, חבר הכנסת רובי ריבלין, קשה להבין את זה, מה לעשות.

ראובן ריבלין: – – – עד שמגיע החוק הבין-לאומי.

אליהו ישי: לא לא לא, הוא דיבר על עסק והוא אמר על זה: טריטוריה בפני עצמה.

אליהו ישי: זה מדהים, אפשר להביא לפה את פסק-הדין.

אליהו ישי: אני לא תופס את זה.

אליהו ישי: בכל מקרה, ביקשתי להגיש על כך ערר.

אליהו ישי: צריך כן לאכוף, לאכוף בכל המקומות, בכל המישורים, בכל התחומים, בכל הנושאים ללא יוצא מן הכלל.

אליהו ישי: יד קשה עם נחישות בעניין הזה.

אליהו ישי: כפי שאמרת, הרבה מאוד הצלחנו, יש עוד הרבה מה לעשות שם.

יצחק וקנין: תודה לאיילת שקד.

יצחק וקנין: השואל הבא – חבר הכנסת יוני שטבון, ואחריו – ג'מאל זחאלקה.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, באמת רציתי לחזק אותך בשני דברים מרכזיים שעליהם דיברת.

יוני שטבון: הראשון, כמו שחברתי איילת דיברה בצורה ברורה, על סוגיית המסתננים, על המדיניות שלך, הברורה, למרות כל הלחצים, כאלה ואחרים.

יוני שטבון: והסוגיה השנייה, שאני רוצה לחזק אותך בה, וחזרת עליה חזור ושנה, לגבי אחדות עם ישראל, שיח השטנה ושיח השנאה.

יוני שטבון: רק שאלה אחת בנושא – אני אשמח שדווקא לאור הדברים שכבוד השר אמר, אולי ננצל את ההזדמנות הציבורית, אחרי שנאמרו דברים לא נעימים בכלל כלפי ציבור גדול, הציונות הדתית, הבית היהודי, בשיח של גויים ושיח כזה ואחר, ואני פונה בזה, במלוא הכבוד, אבל עם דרישה, לשמוע, כיושב-ראש מפלגת ש"ס, מה דעתך על הסוגיה הזאת והאם אולי הגיע הזמן גם להתנצל.

אליהו ישי: לגבי ההערה הראשונה, בהקשר של המסתננים, כפי שאמרתי לחברת הכנסת שקד – אגב, גם פה כתבתי מכתב, הגשתי מכתב רשמי לכל הרשויות המקומיות ללא יוצא מן הכלל, לאכוף.

אליהו ישי: כשר הפנים דרשתי וחייבתי את השלטון המקומי, את הרשויות המקומיות, לאכוף, וזה באמת מתבצע בצורה טובה, עם מגבלות כוח-האדם שיש להם.

אליהו ישי: לגבי ההערה השנייה, אמרתי את זה גם כן במסגרת ראיונות בכלי התקשורת השונים, שהכאב האמיתי של גדול הדור, הרב עובדיה יוסף, אדם מורם מעם, ועל זה אין ויכוח גם בבית הזה, ואתה מסכים אתי, אומר בכאב, כשמדובר על נישואים אזרחיים – כך דובר לפחות בחלק מהראיונות אצלכם במפלגה, גם נישואים אזרחיים, או תחבורה בשבת, או גם זה וגם זה – הרב דיבר רק על העובדה של תחבורה בשבת ונישואים אזרחיים, שזה לא הבית היהודי שאנחנו באמת חפצים.

אליהו ישי: אני מניח שגם אתה רוצה לשמור על הבית היהודי, נישואים כדת וכדין, שמירת שבת כדת וכדין, בטח בפרהסיה, על זה גם אתה תסכים אתי.

אליהו ישי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוני שטבון.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת דב ליפמן.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, אני רוצה לשאול שאלה מאוד ספציפית.

ג'מאל זחאלקה: יש 12 ועדות שאתה הקמת, שהמשרד שלך הקים, ועדות גבולות.

ג'מאל זחאלקה: לא אני הקמתי, הן לא מייצגות אותי ולא את הרשות המקומית, משרד הפנים החליט על הקמת ועדות.

ג'מאל זחאלקה: הוועדות האלה הגישו מסקנות, המסקנות הונחו על שולחנך, ואתה סירבת לחתום.

ג'מאל זחאלקה: אל תדבר אתי על הרחבת גבול פה בשביל בית-עלמין, או שם.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר ספציפית על המלצות ועדות הגבולות של משרדך.

ג'מאל זחאלקה: אתה רמזת בדבריך שיש בעיה הלכתית בעניין, אני מבקש שתפרט.

אליהו ישי: לא, לא רמזתי.

אליהו ישי: לא רמזתי ולא אמרתי, ואני גם לא אומר.

ג'מאל זחאלקה: אמרת, יכול להיות שמצאת פתרון.

אליהו ישי: לא אמרתי.

אליהו ישי: לא אמרתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן להתערב על פרוטוקול, על פרוטוקול הישיבה.

אליהו ישי: לא אמרתי.

יצחק וקנין: אדוני השר, תאפשר לו לסיים את השאלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן להעמיד בפני חברי הכנסת את שמות 12 היישובים עם הוועדות, ואתה לא חתמת.

ג'מאל זחאלקה: על זה אני רוצה תשובה, לא על דברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אליהו ישי: קודם כול, לא אמרתי שיש בעיה הלכתית, ואין בעיה הלכתית.

אליהו ישי: זה – אחד.

אליהו ישי: שניים – – –

ג'מאל זחאלקה: בעיה – – –

אליהו ישי: תקשיב טוב, אם אתה מעוניין.

אליהו ישי: דבר שני, נכון שלא אישרתי בהרבה מקרים, ואני לא מתכוון לאשר במקום שלא מבצעים את המדיניות של בנייה לגובה.

אליהו ישי: אני חוזר ואומר עוד הפעם, מי שיבנה וימצה את הבנייה לגובה יקבל אישור, מי שלא יבנה לגובה לא יקבל אישור.

ניצן הורוביץ: אבל זה משרד – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: אנא מכם.

אליהו ישי: זו פררוגטיבה שלי כשר הפנים להחליט איפה כן ואיפה לא, ואני מממש אותה.

אליהו ישי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: זה הפרופסורים מהטכניון.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי, תודה.

ג'מאל זחאלקה: זה הפרופסורים מהטכניון, מה, אתה מטיל דופי בהם?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הם מבינים בעניין יותר ממני ויותר ממך.

אליהו ישי: מה לעשות – אבל מה לעשות שהחוק מקנה לשר הפנים לקבל את ההחלטה – – –

ג'מאל זחאלקה: זה ההסבר היחיד – – –

יצחק וקנין: תודה רבה.

אליהו ישי: – – – לשר הפנים לקבל את ההחלטה מה נכון בעיניו ומה לא נכון בעיניו ומה צודק ומה לא צודק, וזו הדמוקרטיה, וכשתבנו לגובה יימצא פתרון.

אליהו ישי: אם אתה חושב שתמשיך לבנות ללא רישיון ובשטחים שאסור לבנות שם, ותבקש על זה הרחבת גבולות, אתה טועה, וזה לא יהיה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב ליפמן, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

דב ליפמן: אדוני השר, דיברת על תורה כקיום העולם היהודי בארץ-ישראל, ואני מסכים לחלוטין.

דב ליפמן: שאלה: לדעתך, אם כל הבחורים היו משלבים לימוד תורה עם שירות צבאי או אזרחי, או לומדים תורה בבוקר לפני העבודה, ברכבת בדרך לעבודה או מאוחר בלילה אחרי יום של עבודה, והיינו דואגים שכל הזמן יהיו לומדי תורה בתוכניות האלה, האם לדעתך אלו שהולכים בעקבות רבי יוחנן הסנדלר, שמעון הפקולי, הרמב"ם ורש"י, האם הם היו שומרים על ארץ-ישראל והעולם היהודי, או לדעתך אם זה היה המצב לא הייתה לנו שמירה של התורה?

אליהו ישי: גם ההלכה – גם ההלכה – אין לי פה כל הציטטות – גם בגמרא, גם ב"שולחן ערוך", לגבי לומדי תורה, לגבי החובות שלהם והמסים שלהם, שומרי ירושלים, כולל מדרש שמדבר על אברהם אבינו, שאומרים כביכול שהוא נענש על "וירק את חניכיו", שהוא הוציא אותם למלחמה בזמן שהם ישבו ולמדו תורה – אני חוזר על מה שאמרתי: מי שבמסגרת תורתו-אומנותו – "אל תיגעו במשיחי".

אליהו ישי: לגבי תורתו-אומנותו – – –

דב ליפמן: שומרים או לא שומרים?

דב ליפמן: זו השאלה.

אליהו ישי: לגבי החרדים, שחלק גדול מאוד מהם, חלק גדול ורובם, בסופו של דבר משתלבים בשירות בהתנדבות, בתעסוקה או בהכשרה כזאת או אחרת, הם עושים את זה.

אליהו ישי: מי שלומד תורה, ומתקיים מלימוד התורה, יותר נכון מוסר את נפשו על קיום תורה, כמו שאומרת המשנה באבות: מים במשורה תשתה, לחם במלח תאכל ובתורה אתה עמל – – –

דב ליפמן: – – –

אליהו ישי: אני מסביר, אני מנסה להסביר לך את זה.

אליהו ישי: מים במשורה תשתה ובתורה אתה עמל.

אליהו ישי: יש גם כאלה שכל כולם מתמסרים.

אליהו ישי: תבין, אתה לא מוכן לחיות כמוהם, אני אפילו לא מסוגל, ואני לא מכיר הרבה אנשים שמסוגלים לעשות את זה ולקיים את המשנה באבות.

דב ליפמן: הם לא היו, הם לא היו – – –

אליהו ישי: אני עונה לך אבל, אני עונה לך.

דב ליפמן: אתה לא עונה.

יצחק וקנין: אדוני, זה לא שאלות ותשובות, זה לא סימפוזיון.

יצחק וקנין: שאלת שאלה, הוא לא חייב לענות בדיוק כמו שאתה רוצה.

דב ליפמן: הוא לא עונה, הוא לא עונה.

דב ליפמן: בסדר – – –

אליהו ישי: אני אענה, אני אענה לך, אל תפריע לי.

אליהו ישי: אתה מפריע באמצע התשובה שלי.

אליהו ישי: קורה, אתה חדש, יש כאלה שגם כוותיקים הם מפריעים, בשבילך זה בסדר גמור.

אליהו ישי: זה מאוד מובן לי, אני אפילו מקבל את זה.

דב ליפמן: אני מחכה לתשובה – – –

אליהו ישי: אני חוזר ואומר, כל מי שבמסגרת תורתו-אומנותו אפשר לשמור עליו, לשמר אותו, הוא פטור מכל דבר אחר, כל עוד הוא יושב ולומד תורה.

אליהו ישי: ומי שלא יושב ולומד תורה, או לומד תורה אבל לא יום שלם, לא תורתו-אומנותו, כמוני וכמו אלפים ורבבות ומאות אלפים בציבור החרדי, שהם עובדים, וחלקים גדולים היום גם משרתים וגם עוברים הכשרה – אני, כשר התמ"ת לשעבר, הכשרתי רבבות מהציבור החרדי, רבבות, בהכשרה מקצועית.

אליהו ישי: שילבנו והשתלבו אלפים, הן בשירות הצבאי הרגיל, הן בשירות נח"ל חרדי והן בשירות אזרחי, ואלפים רבים באקדמיה; ואני אומר בצורה מפורשת, בצורה ברורה: עוד היד נטויה.

אליהו ישי: השאלה היא אם הממשלה רוצה באמת לאפשר להם את זה, או שהיא רוצה לאפשר משהו אחר: לסגור את עולם התורה, את עולם הישיבות, והיה לא תהיה.

אליהו ישי: תודה.

דב ליפמן: שילוב, שילוב.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב ליפמן.

יצחק וקנין: השואל הבא – חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

אלעזר שטרן: אדוני השר, את המחמאות על ההגירה אני מבין ומצטרף.

אלעזר שטרן: אני רק, בהערת ביניים, אני מקווה שהוא לא נלחץ יותר מדי.

אלעזר שטרן: אני אומר גם על סוגיה של עזרה להורים שכולים בתוך סך המסגרת הזאת.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה ללכת לנושא שאתה בחרת להעלות כאן, ולומר שגם אני מכיר את שתי האמירות לגבי חשיבות לימוד התורה, וגם לגבי הקושי.

אלעזר שטרן: אז באמת, ואני מבקש, כיוון שבחרת להגיד את זה, תסביר, אם זה כל כך קשה, איך אנחנו, בגדוד הנח"ל החרדי – לא אלפים שאתה מדבר עליהם, ואני לא פגשתי אותם בחיים; לא מאות שאתה מדבר עליהם, ואני לא פגשתי אותם בחיים.

אליהו ישי: איך, אלפים במצטבר?

אלעזר שטרן: אפילו לא עשרות.

אליהו ישי: אלפים במצטבר?

אלעזר שטרן: השר, השר.

אליהו ישי: אתה סיפרת לי על זה.

אלעזר שטרן: השר, רק רגע.

אלעזר שטרן: השר, רק רגע.

אלעזר שטרן: אפילו לא עשרות מחכים בתור.

אלעזר שטרן: וגם הגדוד היחיד שמצליחים להחזיק אותו בשיניים, נאלצים לקחת אוכלוסיות אחרות כדי לאכלס אותו.

אלעזר שטרן: זאת האמת.

אלעזר שטרן: ואני מחבר לשאלה הזאת: כשר בממשלת ישראל, בהסדרים האלה של גיוס החל מגיל 21 – גם אלה שבאים בכל מיני שח"רים לצבא, בגיל 22, ל-08:00 עד 17:00, בלי תורנויות בערבים, בלי שבתות; איך יכול להיות שהם מקבלים מעל 5,000 שקל בחודש, וחייל לוחם בגבעתי לא מקבל אפילו 750 שקל, והכסף הוא כסף של כולנו, גם לפני הפתרונות החדשים שאנחנו מוציאים.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

ישראל אייכלר: והוא משקר – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר – – –

ישראל אייכלר: – – –

יצחק וקנין: אייכלר, לא נהוג שאתה תעמוד ותדבר.

יצחק וקנין: שב במקומך ותן לנו – – –

ישראל אייכלר: – – –

יצחק וקנין: אתה יכול – – –

ישראל אייכלר: – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אדוני, זה לא פרלמנטרי.

יצחק וקנין: זה לא פרלמנטרי להגיד לו שהוא משקר.

ישראל אייכלר: הוא משקר.

יצחק וקנין: אנא – – –.

יצחק וקנין: טוב.

אליהו ישי: טוב.

ישראל אייכלר: – – –

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: זו לא רשות הדיבור שלך.

ישראל אייכלר: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר, רשות הדיבור לא שלך.

אליהו ישי: אני מתפלא, אני מתפלא עליך משום שאתה היית ראש אכ"א.

אליהו ישי: ולגבי השכר, לא השכר – אתם בצבא, בצה"ל, החלטתם את ההחלטות האלה.

אליהו ישי: ואתה, כראש אכ"א לשעבר – – –

אלעזר שטרן: הכסף הוא מחוץ לצבא.

אלעזר שטרן: הכסף – – –

אליהו ישי: אתה, אתה – – – אוקיי, אתה כראש – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – –

אלעזר שטרן: את ה-5,000 – – –

יצחק וקנין: – – שטרן, שטרן – –

אליהו ישי: אתה, אתה כראש אכ"א – – –

יצחק וקנין: – – סיימת את השאלה.

אליהו ישי: אתה כראש, אתה כראש אכ"א לשעבר – – –

אלעזר שטרן: – – –

אליהו ישי: אתה כראש אכ"א לשעבר היית צריך להילחם ולהיאבק, לא לשלם את זה.

אליהו ישי: זה – אחד.

אליהו ישי: שתיים, אתה אומר עשרות בודדות.

אליהו ישי: רק בגיוס האחרון התגייסו 200 לנח"ל החרדי.

אליהו ישי: 200.

אלעזר שטרן: – – –

אליהו ישי: אתה אומר עשרות בודדות.

אליהו ישי: צר לי, צר לי, אבל מאוד צר לי שחבר כנסת נכבד כמוך אומר את הדברים האלה.

אליהו ישי: במצטבר, במצטבר, אתה אמרת לי שיש אלפים שהתגייסו וסיימו.

אלעזר שטרן: אמרת שלא רוצים לגייס – – –

אליהו ישי: רגע, תקשיב טוב.

אליהו ישי: תקשיב טוב.

אליהו ישי: אתה אמרת שיש אלפים במצטבר.

אליהו ישי: והפלוגה הכי גדולה בצה"ל – בנח"ל החרדי.

אליהו ישי: הפלוגה הכי גדולה בצה"ל – בנח"ל החרדי.

אליהו ישי: אלפים במצטבר התגייסו לנח"ל החרדי.

אליהו ישי: אתה הרי לא האמנת שיהיו אלפים – נכון, במצטבר.

אליהו ישי: נכון, במצטבר.

אליהו ישי: מאה אחוז נכון.

אליהו ישי: יש אלפים שממתינים גם לשירות צבאי וגם לשירות אזרחי.

אליהו ישי: תקשיב טוב, תקשיב טוב עד הסוף.

אליהו ישי: תקשיב טוב.

אליהו ישי: יש אלפים שממתינים גם לשירות הצבאי וגם לשירות האזרחי.

אליהו ישי: כמה בכל קבוצה וכמה בכל אוכלוסייה?

אליהו ישי: אני לא יודע.

אליהו ישי: דבר אחד אני יכול לומר לך, דבר אחד אני יכול לומר לך: אם תאפשרו, אם תאפשרו מסלולים נוספים, לא רק תותחנים, גם חילות יותר מאתגרים לציבור החרדי – ניקח תקופה, תקים גולני לציבור החרדי.

אליהו ישי: הנה, אני מאתגר אותך.

אליהו ישי: פנו אלי הרבה חרדים שרוצים ללכת לגולני, ורוצים דווקא במסגרת הנח"ל החרדי.

אלעזר שטרן: גולני – – –

אליהו ישי: רוצים גם גולני.

אלעזר שטרן: רק למה שאין.

אליהו ישי: מה לעשות, גם.

אליהו ישי: למה אין?

אליהו ישי: למה שלא יהיה?

אלעזר שטרן: שיבואו – – –

אליהו ישי: למה שלא יהיה?

אליהו ישי: למה לא יהיו יחידות קרביות נוספות?

אליהו ישי: למה לא? למה לא? הם רוצים, למה לא? הם רוצים, למה לא? לא, אתה פוסל אותם?

אליהו ישי: אז, אוקיי.

אליהו ישי: אז אמרתי: הפלוגה הכי גדולה בנח"ל החרדי, עכשיו התגייסו.

אליהו ישי: לא מזמן.

אליהו ישי: הגיוס האחרון היה כ-200, ולא עשרות.

אליהו ישי: במצטבר היו אלפים.

אליהו ישי: ותאמין לי, אתה יודע: זה בהדרגה.

אליהו ישי: ואתה יודע היטב, ואתה יודע היטב שאם הצבא יְפַתֵח יותר מסלולים, משרד הביטחון יְפַתֵח יותר מסלולים: גם של שירות אזרחי, גם של שירות צבאי.

אליהו ישי: וגם תספרו, גם תספור, אלעזר שטרן, תספור גם את המתגייסים שלא במסגרת הנח"ל החרדי.

אליהו ישי: חברי הכנסת של ש"ס, 100%, 100% הח"כים של ש"ס התגייסו לצה"ל.

אליהו ישי: 100%.

אליהו ישי: כולם התגייסו.

אליהו ישי: כולם התגייסו לצה"ל.

אליהו ישי: וחלק מהח"כים שיושבים פה, גם הבנים שלהם משרתים בצה"ל, מתגייסים לצה"ל או לשירות אזרחי.

קריאה: למה לא מגייסים את – – –

אליהו ישי: והם נמצאים שם.

אליהו ישי: ואם תפתחו יותר מסלולים, תקבלו יותר.

אליהו ישי: אבל למי שחושב – תקבלו יותר – למי שחושב שאפשר לכפות עליהם אורח חיים – –

קריאה: – – –

אליהו ישי: – – פשוט טועה ומטעה.

אלעזר שטרן: יש בנח"ל החרדי – – –

אליהו ישי: טועה ומטעה.

אלעזר שטרן: יש בנח"ל החרדי תנאים שאין בבני-ברק, ולא באים לשם.

אליהו ישי: באים – – –

אלעזר שטרן: אפילו בבני-ברק אין תנאים – – –

אליהו ישי: באים – – –

אלעזר שטרן: וגם לא במאה-שערים – –

אליהו ישי: באים – – –

אלעזר שטרן: – – ולא באים.

אליהו ישי: באים.

אליהו ישי: ואם תפתחו יותר מסלולים, יבואו.

אליהו ישי: ואל תקטלג אותם רק למסגרת של תותחנים או משהו אחר.

אליהו ישי: פתח להם גם עוד יחידות.

אליהו ישי: הנה, אני מאתגר אותך.

אליהו ישי: למה אתה לא מוכן גולני?

אליהו ישי: למה אתה ישר אומר לא?

אליהו ישי: מה קרה, חרדים לא יכול להיות בגולני?

מאיר שטרית: הם יכולים להיות בכל מקום – – –

קריאה: – – –

אליהו ישי: יפה מאוד.

אליהו ישי: אז תקים עכשיו, תקים עכשיו גדוד חרדי גולני.

אליהו ישי: תתחיל לעשות רישום.

מאיר שטרית: – – – גדוד חרדי.

מאיר שטרית: שילכו לכל מקום – – –

אליהו ישי: פואד, אדוני היושב-ראש.

בנימין בן-אליעזר: כן.

בנימין בן-אליעזר: אילן, חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: האמת היא שאני נאלץ לשאול את השאלה בצורה – – –

נסים זאב: מה הם היו עושים בלי החרדים?

נסים זאב: מה היו עושים?

אילן גילאון: מה היינו עושים בלעדיך, נסים זאב.

נסים זאב: מה הייתם עושים בלי החרדים?

אליהו ישי: היו עושים מליאה, היו עושים מליאה פעם בשבוע ושעה.

אילן גילאון: הנח"ל היה אכזב, תאמין לי.

מאיר שטרית: – – – קיימת, לא הייתה המדינה.

אילן גילאון: הנח"ל היה אכזב בלי החרדים.

קריאה: אנחנו לא מתפללים?

קריאה: לא לומדים?

אילן גילאון: ברוך השם, יש חרדים.

נסים זאב: לא היה אקשן.

אילן גילאון: נסים, אתה נותן לי לשאול איזו קושיה את השר?

אלעזר שטרן: לילדים שלנו היו דירות.

נסים זאב: – – –

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת נסים זאב, אמרת את שלך.

נסים זאב: – – – לדבר אתך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת נסים זאב, אנא.

אילן גילאון: נסים זאב, זו שאלת בכורה, מה שנקרא, עכשיו אני שואל.

אילן גילאון: מה אתה מפריע לי באמצע השאילתה שלי?

נסים זאב: אתה נראה – – –

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת – – –

אילן גילאון: אני נראה כמוך, קצת יותר טוב.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: אדוני השר, אני למעשה שואל את השאלה וגם רוצה לחזק את השאילתה של חברתי, קארין אלהרר, משום שלי יש כמה נתונים שאדוני השר התעלם מהם.

אילן גילאון: ולו התקשורת המקובלת בין הכנסת לבין משרדך הייתה מתנהלת כשורה, לא היינו מגיעים לכאן.

אילן גילאון: ביולי 2011 העבירה הוועדה בראשותי אליך תקנות לגבי נושא של בניין קיים, ואתה התעקשת באותה תקופה לתת פטור לערים לא איתנות מהדבר הזה.

אילן גילאון: במילים אחרות אומר, שאם אתה אדם מוגבל וגם גר באופקים, אכלת אותה פעמיים בעצם.

אילן גילאון: מתוך נימוקים, שהיו נימוקים שונים, חזרת בך, בסופו של דבר, ואני מברך אותך.

אילן גילאון: השנה, באוגוסט 2012, העברנו לכבודו את התקנות אחרי מאמץ רב, שבהן, בכתיבתן, השתתף גם המשרד שלך, נציגי משרדך, לגבי מקום ציבורי שאיננו מבנה.

אילן גילאון: זה קרה באוגוסט.

אילן גילאון: ארבעה חודשים לאחר מכן פניתי אליך שוב כדי לדעת מה קורה.

אילן גילאון: אני רוצה להזכיר שבתקופה שאתה חוכך בדעתך, מיליון וחצי אנשים מוגבלים במדינת ישראל לא יכולים לגשת, לא לחופי הרחצה, לא לבתי-הקברות, לא לגינות הציבוריות.

אילן גילאון: אדוני, השאלה שלי – – –

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אילן גילאון, שאלה קצרה.

אילן גילאון: כן, כן, השאלה היא קצרה, האמן לי.

אילן גילאון: והרבה זמן אני ממתין לתשובה הזאת.

אילן גילאון: השאלה היא מתי – או שאדוני, איך אומרים?

אילן גילאון: הוא סתם "נכה-פוב", או נאמר את זה בעברית פשוטה: שונא נכים.

אילן גילאון: כי אחרת אני לא מבין את המדיניות של המשרד שלך.

בנימין בן-אליעזר: אוקיי.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

אליהו ישי: טוב, מי שהקים את הגוף הזה במשרד המשפטים היה עבדכם הנאמן כשהייתי שר העבודה והרווחה לפני למעלה מעשור; 12–13 שנים.

אליהו ישי: אז אם אתה מדבר על דאגה לנכים, ברזומה שלי – – –

אילן גילאון: בנציבות?

אליהו ישי: בנציבות, הנציבות.

אליהו ישי: הנציבות לאנשים עם מוגבלות.

אליהו ישי: מי שהקים – – –

אילן גילאון: אתה הקמת את הנציבות?

אליהו ישי: מי שהקים אותה זה היה אני.

קריאה: – – –

אליהו ישי: עם שר המשפטים, עם שר המשפטים – אילן, תקשיב.

קריאה: – – –

אילן גילאון: לא אני הסתדרתי במקום – – –

אליהו ישי: עם שר המשפטים דאז, כמדומני זה היה צחי הנגבי.

אליהו ישי: הקמתי את זה.

אליהו ישי: ואני שמח ומאושר על כך.

אליהו ישי: יש לי רגישות עצומה לנכים.

אליהו ישי: יש לי גם גיס כזה.

אליהו ישי: ואני בכל אופן הובלתי מאבק.

אליהו ישי: בכל הנושאים, בכל התפקידים שכיהנתי – – –

אילן גילאון: למה אתה לא חותם, ריבונו של עולם?

אליהו ישי: בכל התפקידים שכיהנתי אמרתי תמיד לכולם: מי שלא מבין מה זה נכה, שישב על כיסא גלגלים 48 שעות או 24 שעות, ואז יבין בדיוק מה זה.

אליהו ישי: ולכן אל תטיף לי בעניין הזה – – –

אילן גילאון: מתי אתה חותם?

אליהו ישי: לכן אל תטיף לי.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: עשיתי הרבה יותר ממך – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: עשיתי הרבה יותר ממך בחיים בנושא הזה.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, גם את הנציבות הקמתי.

אליהו ישי: והייתי – – –

אילן גילאון: מתי אתה – – – במדינה, מתי אתה חותם?

אליהו ישי: והייתי שותף גם כן למינוי הראשון בנציבות – גברת נכבדה מאוד שעשתה עבודה מצוינת; אדם שמכהן היום גם עושה עבודה מצוינת.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: ואני מאוד שמח על כך.

אליהו ישי: ולגבי התקנות – דיון ארוך, ממושך, מורכב, עם עלויות של מאות מיליוני שקלים שמושתות על השלטון המקומי, שהאוצר מסרב להכיר בהן.

אליהו ישי: למרות הכול, למרות הכול – בשונה ממך ובשונה מחברים רבים שמעדיפים – – –

אילן גילאון: בשונה ממני, אדוני?

אליהו ישי: כן.

אילן גילאון: אדוני יודע בכלל במה אני עוסק בארבע שנים האחרונות ואדוני מעכב?

אילן גילאון: אתה יודע בכלל?

אליהו ישי: אני אומר – בשונה ממך – – –

אילן גילאון: שכל התקנות שמצטברות – – – אתה המעכב הראשי שלהן.

אליהו ישי: אני אומר – בשונה ממך – – –

אילן גילאון: איזה חוצפה יש לך.

אליהו ישי: אני אומר – בשונה ממך – – –

אילן גילאון: חצוף.

אליהו ישי: אני אומר – – –

אילן גילאון: אתה המעכב הראשי של תקנות הנגישות – יותר מכל משרד ומכל שר אחר.

אליהו ישי: אני אומר "בשונה ממך" בצורה מפורשת.

אליהו ישי: אתה מדבר ואני עושה.

אליהו ישי: זה כל ההבדל – אם תקשיב עד הסוף.

אילן גילאון: – – – אתה עושה.

אליהו ישי: תקשיב עד הסוף.

אילן גילאון: אתה כבר – אם אתה לא מתייחס – – –

אליהו ישי: למרות שאתה מתנהג בחוצפה, אני לא אגיד לך "חצוף".

אילן גילאון: תאמין לי – – –

אליהו ישי: למרות שאתה מתנהג בחוצפה אני לא אגיד לך "חצוף", כי יש לי קצת דרך ארץ; בשונה ממך, מה לעשות.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: יש לי יותר דרך ארץ, כנראה.

אילן גילאון: דווקא מכל מי – – –

אליהו ישי: אני לא אגיד לך "חצוף", מה לעשות.

אליהו ישי: אני לא אגיד לך "חצוף", למרות שאתה מתנהג כך.

נסים זאב: הוא לא למד את הליבה.

קריאה: ליבה, ליבה.

אילן גילאון: ליבה?

אילן גילאון: אה, ליבה.

אליהו ישי: מכל מקום – – –

אילן גילאון: אה, ליבה.

אליהו ישי: מכל מקום, תפסיק להטיף, תפסיק להטיף – – –

אילן גילאון: – – – לחתום ואל – – –

אליהו ישי: תפסיק להטיף – –

אילן גילאון: תחתום ואל תבלבל את המוח.

אליהו ישי: – – ותקשיב עד הסוף.

אליהו ישי: תקשיב.

אליהו ישי: צעקת – שמענו אותך.

אילן גילאון: תחתום – – –

אליהו ישי: התחצפת – שמענו אותך.

אליהו ישי: אתה לא נוהג בדרך ארץ – הבנו, אז תקשיב, מותר.

אליהו ישי: אחרי ההתנהגות, אחרי הסגנון – מותר גם להקשיב.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: אז תשב ותקשיב, מותר לך.

אילן גילאון: אני יושב ומקשיב.

אליהו ישי: אתה עוד מפריע.

אילן גילאון: בינתיים – – – אני יושב ומקשיב.

אליהו ישי: אתה אל תפריע לי, תקשיב טוב, תשמע טוב.

אילן גילאון: מתי אתה חותם?

אליהו ישי: כשאני אסביר לך ותשמע, אני אענה לך.

אילן גילאון: – – – אני כותב לוועדה, הוא לא – – –.

אילן גילאון: שבעה חודשים הדברים האלה מוכנים ואתה מעכב אותם.

אליהו ישי: שבעה חודשים – – –

אילן גילאון: אתה מעכב אותם – – –

אליהו ישי: שבעה חודשים, נכון.

אליהו ישי: שבעה חודשים – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: מי שבסופו של דבר עשה ודאג – – –

בנימין בן-אליעזר: אנא, כבוד השר – –

אליהו ישי: מי – – –

בנימין בן-אליעזר: – – תתחיל – – –

אליהו ישי: לא, אז אולי תוציא אותו כי הוא מפריע ורוצה להגיד לי – – –

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש – – –

אליהו ישי: עם כל הכבוד – –

בנימין בן-אליעזר: חבר'ה, אי-אפשר, אי-אפשר – – –

אליהו ישי: – – אדם מתנהג בחוצפה, אדם מתנהג בחוצפה, ואתה אומר "אי-אפשר"?

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש להתחיל לסגור את השאלה הזו.

אליהו ישי: אז אני, ברשותך, אשיב כפי שאני מוצא לנכון.

אליהו ישי: אני מצר על העובדה שחבר כנסת אומר דברים לא נכונים וגם מדבר בסגנון חריף, ואפילו מתנהל בצורה מאוד לא ראויה.

אילן גילאון: לא – – –

אליהו ישי: כן, אני אמרתי לך, אני לא אגיד לך "חצוף", למרות שאתה אמרת.

אליהו ישי: זו לא דרכי.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: אני לא אגיד לך "חצוף", למרות שאתה אמרת את זה.

אילן גילאון: למה אתה לא מסוגל לענות עכשיו?

אילן גילאון: מתי ענית – – –

אליהו ישי: אז הנה אני עונה לך.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: למה אתה לא מסוגל לשמוע משפט או שניים ולשבת – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: למה אתה לא מסוגל לשמוע משפט אחד בשקט?

אילן גילאון: – – – לענות.

אליהו ישי: למה אתה לא מסוגל לשתוק דקה אחת?

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אילן גילאון – –

אילן גילאון: – – –

בנימין בן-אליעזר: – – אני מבקש ממך, תמתין.

אליהו ישי: למה אתה לא מסוגל לשתוק 30 שניות?

אילן גילאון: דבר, דבר – – –

אליהו ישי: אני לא רוצה להגיד לך "תשתוק".

אליהו ישי: אני לא רוצה להגיד לך "תשתוק", אבל אם תשתוק 30 שניות אתה תשמע את התשובה.

אליהו ישי: אז אני הקמתי את הנציבות, ואני גם אחתום על התקנות, ונלחמתי ונאבקתי מול האוצר לתקציב לטובת השלטון המקומי בגין התקנות.

אליהו ישי: והאוצר לא מממן את השלטון המקומי בגין התקנות, ולמרות הכול, ברוך השם, אחרי עבודה משותפת, כמו שאתה אמרת, עם משרד הפנים, אנחנו נחתום, אנחנו נעשה מה שאתה לא עשית.

אליהו ישי: אתה תדבר ואנחנו נעשה.

אליהו ישי: תודה.

אליהו ישי: הנה, עניתי לך.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את – – –

אליהו ישי: למרות הכול, למרות הכול, חבר הכנסת גילאון, תאמין לי – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: תאמין לי, למרות הכול אני סולח לך.

אילן גילאון: אתה אדם – – –

אליהו ישי: למרות הכול אני סולח לך, מה לעשות.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: שבכל הקדנציה הקודמת דיברת בחוצפה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: גם עכשיו בחוסר תרבות.

אילן גילאון: אתה שונא נכים.

אליהו ישי: גם בחוסר תרבות, מה לעשות.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: אתה מתנהג בחוסר תרבות.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: אתה מתנהג בחוסר תרבות.

אליהו ישי: אתה מתנהג בחוסר תרבות, וזה לא יעזור לך, מה לעשות.

אילן גילאון: – – – תשאל את הרב שלך – – – מדאורייתא, תשאל אותו.

אילן גילאון: אל תשים מכשול בפני עיוור – – –

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, חבר הכנסת אילן גילאון.

אליהו ישי: ולכן, אנחנו היחידים שדאגנו, ואנחנו הקמנו את הנציבות, ואנחנו אלה שפעלנו יותר ממך בוודאי.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: ואני שמח שעוד הרבה שותפים בממשלה – –

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש – – –

אליהו ישי: – – ובכנסת – שותפים רבים יש – –

בנימין בן-אליעזר: זה לא – – –

אליהו ישי: – – לנציבות; שותפים רבים יש לתקנות – – –

אילן גילאון: – – –

בנימין בן-אליעזר: כבוד השר – – –

אליהו ישי: שותפים רבים, ברוך השם, גם – – –

בנימין בן-אליעזר: כבוד השר, נא לא לענות יותר.

אילן גילאון: אתה – – – ככל שאנשים יהיו יותר במצוקה – – –

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: אני תפקידי לענות.

אליהו ישי: תפקידך או להרגיע אותו או להוציא אותו החוצה, מה לעשות.

בנימין בן-אליעזר: אני לא אוציא אותו החוצה.

אליהו ישי: אם אתה לא מצליח להרגיע אותו, תוציא אותו החוצה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש ממך לא לענות לו יותר.

אליהו ישי: אני, אדוני היושב-ראש – – –

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר כהן לשאול.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני מלומד בשונה ממנו, ואני אענה למי שאני מוצא לנכון לענות.

בנימין בן-אליעזר: בסדר.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

אליהו ישי: במסגרת התקנון וגם מעבר לזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון עשה הרבה – – – נכים.

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: אני חושב שהוא מדבר בחוצפה כזאת – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: הוא יותר דיבר, הוא לא עשה.

בנימין בן-אליעזר: חבר'ה – – –

אליהו ישי: הוא לא עשה.

אליהו ישי: הוא יותר דיבר.

אליהו ישי: לצערי הרב הוא יותר דיבר מאשר עשה.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: אני יכול לומר שחברים רבים בכנסת עשו, שרים רבים עשו.

אליהו ישי: ואני חושב – – –

ראובן ריבלין: – – –

אליהו ישי: אני, לא פחות מאף אחד – בהקמת הנציבות ובאישור התקנות.

אליהו ישי: תאמין לי שאני עשיתי גם יותר ממנו – –

ראובן ריבלין: הוא דיבר אתך בחוצפה – – –

אליהו ישי: – – מתוך רגישות.

ראובן ריבלין: הוא דיבר אתך – – –

אליהו ישי: רגישות אמיתית.

אליהו ישי: מתוך רגישות אמיתית.

ראובן ריבלין: הוא דיבר אתך בחוצפה, אבל הוא לא יכול לעבוד.

אילן גילאון: בינתיים אנשים סובלים – –

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש ממך, חבר הכנסת.

אילן גילאון: – – אבל זה לא מעניין אותך בכלל.

בנימין בן-אליעזר: אילן, חברים יקרים, תנו לנו לנהל את הדיון.

בנימין בן-אליעזר: אי-אפשר להחזיק כנסת שלמה – – –

אליהו ישי: הייתי בטוח שבכנסת הזאת קצת התבגרת וקצת שינית – –

בנימין בן-אליעזר: כבוד השר, אתה מוכן – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: – – מדעתך.

אליהו ישי: הייתי בטוח שאתה מתנהג קצת יותר טוב.

אליהו ישי: מה לעשות, טעיתי, טעיתי.

אילן גילאון: אתה – – –

בנימין בן-אליעזר: בסדר, אני, אוקיי – – –

אליהו ישי: טעיתי במחשבה.

אליהו ישי: מותר גם לי לטעות.

אליהו ישי: מה אני אעשה.

בנימין בן-אליעזר: – – – טוב – – –

אליהו ישי: טעיתי כי חשבתי – טעיתי בזה שחשבתי שאתה תהיה יותר מתורבת.

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: מה לעשות, טעיתי.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת – – –

אליהו ישי: טעיתי, אתה לא יותר מתורבת בקדנציה הזו.

אליהו ישי: טעיתי.

בנימין בן-אליעזר: חבר כנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש – – –

אליהו ישי: אבל אני סולח לך.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, השר אלי ישי, שר הפנים, בואו, בשם החדשים, אני רק מבקש מכם, תכניסו אותנו לאט-לאט.

מאיר כהן: אנחנו קצת – לאט-לאט.

מאיר כהן: בבית-הספר שניהלתי הייתי כבר מזמין הורים מזמן, אבל בסדר.

מאיר כהן: אדוני השר, איזה – – –

אליהו ישי: יש כאלה שרוצים לדבר אתך מהר מאוד, מה לעשות.

אליהו ישי: קורס קצר ביותר.

מאיר כהן: חבר הכנסת ניצן, שתנוח דעתך, לא רק על המלצות של ועדות חקירה של גבולות במגזר הערבי השר לא חותם, גם אצלי – – –

ניצן הורוביץ: ברמת-נגב, במועצה אזורית תמר.

מאיר כהן: ברמת-נגב, במועצה אזורית תמר – – –

ניצן הורוביץ: – – –

מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, מדוע – אני חייב להגיד לזכותך, שאת שאלת הקמ"ג אתה פתרת, אבל כבר חמש שנים יושבת על שולחנך המלצה של הוועדה של פרופסור ביגר לחלק הכנסות וקרקעות; מדוע אתם לא חותמים על הוועדות?

מאיר כהן: מה קורה?

מאיר כהן: מה כל כך מפחיד את משרד הפנים לקבל החלטה אמיצה ולקבל את ההמלצות של הוועדות?

מאיר כהן: אגב, לחברי חברי הכנסת הערבים, יש בתוך ההמלצות גם חלוקת ארנונה וקרקעות ליישובים בדואיים בנגב.

מאיר כהן: אנא ממך, אדוני השר, עדיין לא מאוחר, תעשו את זה.

אליהו ישי: יש בהחלט ועדות רבות, חבר הכנסת מאיר כהן, אתה גם זכית לקבל את הארנונה מקמ"ג, אמרת את זה פה, חתמנו על זה, אישרנו את זה.

אליהו ישי: מה לעשות, מוקמות הרבה ועדות בצדק, ויוקמו גם בעתיד הרבה ועדות.

אליהו ישי: משרד הפנים אמור לקבל החלטה מה לאשר ומה לא לאשר.

אליהו ישי: אתה מכיר ועדות שבבג"ץ כבר כמעט עשר שנים.

אליהו ישי: כמעט עשר שנים.

אליהו ישי: מועצות אזוריות, גם דימונה ויישובים אחרים מסביב, ואין הכרעה אפילו בבג"ץ, או שבג"ץ מבקש דיון נוסף או ועדה חדשה, ואתה מכיר איך מתפתלים בלמצוא פתרון.

אליהו ישי: בכל מקום שיש בו סיכוי לבג"ץ והדבר ייתקע יותר, אני מעדיף להגיע להבנה.

אליהו ישי: כשמנסים להגיע להבנה, מטבע הדברים, ואתה יודע היטב, יושבים ומקיימים דיונים.

אליהו ישי: רק עכשיו, לאחרונה, קיימו סדרה של דיונים גם אתכם – דווקא אתה היית יותר פרגמטי – עם יישובים רבים מסביב, שעדיין לא הגיעו להבנה.

אליהו ישי: גם לגבי ארנונה, שיהיה ברור.

אליהו ישי: אני, למשל, לא מוכן שאתה תשלם ארנונה – בוא נאמר, נקרא לזה ככה: שמועצה אזורית תיתן הכנסות ליישוב שלא משלם ארנונה, תיתן ארנונה מאזור תעשייה שלו ליישוב אחר שלא משלם ארנונה.

מאיר כהן: במקרה הזה אזור תעשייה זה מחצבים של מדינת ישראל; זה לא אזור תעשייה.

אליהו ישי: יפה, יפה, לא משנה, לא משנה, אני אשלם, אני אעביר גם את המחצבים, וגם אם אני צריך לעשות חלוקת הכנסות צודקת.

אליהו ישי: יש חלוקת הכנסות צודקת, ואני בעד כן לחזק יישובים חלשים בחלוקת הכנסות צודקת יותר.

אליהו ישי: גם במקרים האלה אני לא אתן ליישובים שלא משלמים ארנונה, למשל, ואני לא רוצה להיכנס לפרטים ולריב בעניין.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, תחילה, הפתגם הערבי אומר: "אמר מבכיאתכ וא אמר מצ'חכאתכ".

מסעוד גנאים: פרשנות: מי שגורם לך לבכות – יותר מזה שגורם לך לצחוק.

מסעוד גנאים: אנחנו פה כדי לבקר.

מסעוד גנאים: כדי לבקר את משרדך ואת העבודה שלך.

אליהו ישי: טוב מאוד.

אליהו ישי: תפקידכם, זה חשוב.

מסעוד גנאים: לכן, ביקורת ראשונה: זה המשרד, לא אומר היחידי, אבל מבין היחידים שכל התלונות לאדוני היושב-ראש רובי ריבלין – על האיחור בתשובות.

מסעוד גנאים: תשובה לשאילתה שלי, למשל, שנה שלמה עד שקיבלתי תשובה ממשרדך, כבוד השר.

מסעוד גנאים: אני מקווה שתבדוק – – –

אליהו ישי: אני לא מכיר דבר כזה.

מסעוד גנאים: לא מכיר?

מסעוד גנאים: אני מכיר.

אליהו ישי: אני אשמח לבדוק.

אליהו ישי: אתה ודאי מכיר.

מסעוד גנאים: 2009 עד סוף 2010, תשובה לשאילתה שלי.

אליהו ישי: אם זה היה מגיע אלי היית מקבל תשובה מיידית.

מסעוד גנאים: בסדר.

מסעוד גנאים: שנית, שתי נקודות שאני רוצה להעלות.

מסעוד גנאים: האחת – – –

אליהו ישי: אגב, סליחה דקה.

אליהו ישי: אתה פוגש אותי פה הרבה, למה אתה לא אומר לי את זה?

אליהו ישי: מעניין.

אליהו ישי: אם היית אומר לי היית מקבל תשובה במקום.

מסעוד גנאים: כבודו, אני אמרתי לך.

אליהו ישי: הייתי קורא לעוזר שלי והייתי מטפל בזה מיידית.

מסעוד גנאים: ואללה, אמרתי לך.

אליהו ישי: אתה מחכה שנה?

אליהו ישי: אם באמת זה הגיע – – –

מסעוד גנאים: לא מחכה, אני לא חיכיתי.

אליהו ישי: אם זה הגיע אלינו ולא קיבלת תשובה, זה לא בסדר.

אליהו ישי: ויותר לא בסדר שאתה פה מסתובב אתי שנה שלמה ואתה לא אומר לי את זה אפילו.

מסעוד גנאים: לא, לא, לא.

מסעוד גנאים: בסוף קיבלתי תשובה.

מסעוד גנאים: לא תשובה הכי, משום – – –

אליהו ישי: אתה תקבל את התשובה.

אליהו ישי: גם אם היא נראית לך או לא, אתה תקבל את התשובה שאני מוצא לנכון להגיד.

מסעוד גנאים: אני לא יודע.

מסעוד גנאים: יש חברי כנסת חדשים – אז לא תמיד לשאילתה שאתה שואל אתה מקבל תשובה, או התשובה שאתה מצפה.

מסעוד גנאים: כבוד השר חופשי להשיב איזו תשובה שהוא רוצה, ולא בהכרח על אותה שאלה.

אליהו ישי: נכון.

מסעוד גנאים: אני חושב שזה – – –

אליהו ישי: אפילו לחדשים אתה לא מחדש.

מסעוד גנאים: יופי.

מסעוד גנאים: למדנו בכנסת.

מסעוד גנאים: שתי שאלות.

מסעוד גנאים: אחת, כבוד השר, לפני יותר משנתיים הייתה הצעה של כל חברי הכנסת הערבים, של ועד ראשי הרשויות הערביות, כדי לפתור את בעיית כל צווי ההריסה במגזר הערבי, את הבתים, וכל הבעיות של בקשות הרחבת שטחי שיפוט, תוכניות מתאר, ובהצעה הזו נאמר ככה: משרד הפנים יקפיא את צווי ההריסה לשנה וחצי; שנה וחצי כל ראשי הרשויות הערביות לא ירשו לאף אחד לבנות מחוץ לגבולות המתאר, אבל תוך שנה וחצי משרד הפנים יאשר את כל הבקשות של הרחבת שטחי השיפוט של היישובים הערביים וגם של תוכניות המתאר.

מסעוד גנאים: הבקשה הזו, או ההצעה הזו, נענתה בזמנו בשלילה, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: שאלתי, למה?

מסעוד גנאים: השנייה, בקשר לבנייה לגובה, כבוד השר, ואני מבקש את תשומת לבך.

מסעוד גנאים: ישראל היא מבין המדינות היחידות אולי בעולם שהדרך איך לגור בה, איך לבנות בה, זה כבקשתך, או לפי האידיאולוגיה שלך.

מסעוד גנאים: אתה סוציאליסט?

מסעוד גנאים: תפאדל, יש קיבוצים.

אליהו ישי: במסגרת החוק, אדוני.

אליהו ישי: מאה אחוז, במסגרת החוק.

אליהו ישי: זה לא בניגוד לחוק.

מסעוד גנאים: רק רגע.

מסעוד גנאים: במסגרת החוק, יופי.

מסעוד גנאים: אז תן לאנשים לכבד את החוק, אל תכריח אותם להיות עבריינים.

מסעוד גנאים: תאשר את בקשות שטחי השיפוט.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: בזה אני מסיים.

בנימין בן-אליעזר: בסדר, חבר'ה, אבל אל תלמדו את חברי הכנסת החדשים שבמקום שאלה קצרה אתם נותנים נאום שלם.

בנימין בן-אליעזר: בחייך.

מסעוד גנאים: בסדר, הערה אחרונה.

אליהו ישי: חבר'ה, תפסיקו לפגוע באינטליגנציה של הח"כים החדשים.

אליהו ישי: הם צפו בנו בטלוויזיה והם ראו בדיוק איך מתנהגים פה בכנסת.

אליהו ישי: הם למדו את זה עוד לפני שבאו לפה.

מסעוד גנאים: כבוד השר, רק תקשיב לי.

מסעוד גנאים: תשומת לבך.

אליהו ישי: זה זלזול באינטליגנציה שלהם.

מסעוד גנאים: בישראל צורת הדיור היא כבקשתך.

מסעוד גנאים: למה כוונתי?

מסעוד גנאים: אתה קיבוצניק, אתה סוציאליסט.

מסעוד גנאים: יש יישובים קהילתיים, יש יישובים חרדיים.

מסעוד גנאים: למה רק לגבי היישובים הערביים אתה אומר: הבעיה בתרבות הבנייה שלכם?

מסעוד גנאים: עיר שלמה אתה בונה בוואדי-עארה.

מסעוד גנאים: חריש, עיר שלמה שהיא חרדית, אתה מכבד את האידיאולוגיה, את תרבות הבנייה שלהם, את דרך החיים שלהם.

מסעוד גנאים: למה רק אצלנו אתה מתנה את זה: תבנו לגובה?

מסעוד גנאים: תודה.

אליהו ישי: טוב, עכשיו אני אתן לכם תשובה.

מסעוד גנאים: לחבר הכנסת נסים זאב, אני גם למדתי ליבה בבית-ספר.

נסים זאב: אני – – – אדוני, כל הכבוד.

אליהו ישי: אתה עכשיו תקבל תשובה שתגיד עוד פעם שהיא לא מספקת אותך.

אליהו ישי: מה לעשות, אני אתן לך תשובה.

אליהו ישי: אני גם משוכנע שהיא לא תספק אותך.

אליהו ישי: אבל אני מבטיח לך שהתשובה שאני אענה לך פה, כל שר במדינת ישראל, או כל שר פנים במדינת ישראל, יענה את אותה תשובה.

אליהו ישי: מדינת ישראל היא מדינת חוק, מדינה דמוקרטית, ויש בה תכנון מסודר ותוכניות מתאר, תמ"אות, ואף אחד לא מעל החוק.

אליהו ישי: ובמגזר היהודי אוכפים ללא פשרות, ללא פשרות, והורסים ללא פשרות.

אליהו ישי: במגזר בני המיעוטים אוכפים פחות.

אליהו ישי: מגלים הבנה יותר, וצריך שוויון.

אליהו ישי: למה אתה לא דורש ממני שוויון גם פה?

אליהו ישי: למה אתה לא דורש שוויון גם באכיפה, גם בצווי הריסה, ושוויון גם בבנייה חוקית?

אליהו ישי: היקף הבנייה הבלתי חוקית במגזר הלא-יהודי הוא גדול מאוד.

אליהו ישי: אמרתי, ל-90% מהיישובים הוגשו תוכניות מתאר; מתוך 70%, בהליכי אישור סופי, עשרות אחוזים כבר אושרו.

אליהו ישי: ואיפה שאושר, חלק מהמקומות ברשויות המקומיות מסרבים להעביר את זה במועצה.

אליהו ישי: מה אתה מצפה, שאני אענה לך בשאילתה או בהצעה לסדר-היום או היום בשאלה, שאני אתן לך פריבילגיה שלך מותר לבנות בצורה בלתי חוקית, גם בניגוד לחוק, גם על שטח פתוח, גם על שטח ירוק, ואחר כך תבקש שאני אאשר חשמל שם, ותבקש לאשרר את זה, ותתקוף אותי למה לא מאשרים חשמל, ותתקוף ותצעק למה אנחנו לא מאפשרים לכם לבנות בשטח פתוח, ותבוא ותאמר למה לא עושים צמודי קרקע?

אליהו ישי: מה, במדינת ישראל אין צמודי קרקע?

אליהו ישי: יש.

אליהו ישי: יש חוק.

אליהו ישי: יש מדינת חוק ויש סדר.

אליהו ישי: תקשיב טוב, יש סדר.

אליהו ישי: ובמסגרת הסדר הזה בונים גם לגובה וגם צמודי קרקע.

אליהו ישי: במסגרת תוכניות מתאר שיש בהן צמודי קרקע, יאושרו צמודי קרקע.

אליהו ישי: תוכניות מתאר שמאשרים בהן לגובה – יאושר לגובה.

אליהו ישי: אתם מעדיפים, חלק מכם בוודאי מעדיף, לא לבנות לגובה, צמודי קרקע, בחלק גדול מאוד מהמקרים בלי רישיון, ואחר כך תצעקו מדוע לא מאשרים לכם את החשמל ומדוע לא נותנים רישיונות.

אליהו ישי: קמתי ואמרתי דבר חריג, קמתי ואמרתי דבר שלא מאפשרים את זה אפילו במגזר היהודי, שאני מוכן – ובאתי בדין ודברים עם אנשי המקצוע במשרד – לאשרר, מה שנקרא להלבין, מילה לא יפה, אלפי יחידות דיור שנבנו בצורה בלתי חוקית ולפתוח דף חדש.

אליהו ישי: לצערי הרב, למרות אישורים רבים של תוכניות מתאר שהמועצה לא מאשרת, למרות כל המאמצים שמדינת ישראל עושה, ופה כל שרי הפנים ללא יוצא מן הכלל עשו מאמצים אדירים, בקדנציה הזאת הצלחנו לממש והבשלנו את רוב התוכניות האלה.

אליהו ישי: אבל יש כאלה שמעדיפים לבנות בלי רישיון, יש כאלה שמעדיפים לבנות בניגוד לחוק גם על שטחים פרטיים, גם על שטח ירוק ועוד.

אליהו ישי: הדבר הזה לא יהיה, ואני מודיע לך שזה לא יהיה.

אליהו ישי: דבר נוסף, תאמינו לי, תדאגו לתושבים ולאזרחים במקום.

אליהו ישי: האוכלוסייה רוצה פתרון לזוגות צעירים.

אליהו ישי: תבנו לגובה, כפי שבונים בכל הארץ, כפי שבונים בכל המדינות המפותחות בעולם.

אליהו ישי: תבנו לגובה, אני אאשר לכם אחוזי בנייה, תאמין לי, שאין כמותם בשום מקום.

אליהו ישי: אני אבוא לקראתכם בצורה מאוד מאוד חריגה.

אליהו ישי: תנו את הפתרון, תאפשרו לנו להוציא לדרך, אל הפועל, את תוכניות המתאר, את הבנייה הרוויה, את הבנייה לגובה.

אליהו ישי: יהיו פתרונות לכל הזוגות הצעירים.

אליהו ישי: תפסיקו להיות נעולים ומקובעים רק בבניית צמודי קרקע.

אליהו ישי: זה לא ילך.

אליהו ישי: ולכן, מי שחושב שעל-ידי הצעקות או השאילתות אני אשנה את דעתי ואת דרכי, הדרך הנכונה והצודקת, לאפשר הרחבת גבולות או לאשר דברים שהם לא כדת וכדין, הוא פשוט טועה.

אליהו ישי: אני מוכן להגמיש, אני מוכן להיות גמיש, אני מוכן לבוא לקראתכם, גם באחוזי בנייה, גם באישורי בנייה לבנייה שלא כדין; אני מוכן לבוא לקראת מה שאף שר פנים, תאמין לי, לא בא לקראתו – אולי כן, אני לא יודע.

אליהו ישי: אבל אם לא תיקחו את היוזמה הזאת ותיישרו קו עם המדיניות הזאת, אתם פשוט תפגעו בציבור שאתם מייצגים.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, חברות וחברי הכנסת, לפני שאני אקרא לשואל האחרון, אני מבקש להסב את תשומת לבכם לחוות הדעת של היועץ המשפטי של הכנסת בנושא גבולות חסינות חברי הכנסת בעניין התבטאויות המהוות עבירה, שהונחה על שולחנכם.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לכם.

בנימין בן-אליעזר: השואל האחרון – עכשיו תראו איך מציגים שאלה בקצרה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר ישי, אני, כתושב העיר טייבה, כבר פניתי אליך כמה פעמים בבעיות מספר הנוגעות בעיר הנמצאת במצוקה קשה.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: זאת עיר שנמצאת תחת ניסיון, שדה ניסויים – גם ראש ועדה ממונה וגם נאמן זה כמה שנים.

אחמד טיבי: אני מעביר לך את שאלת כל ילד בטייבה: מתי יהיו בחירות דמוקרטיות, שבהן אנשים מטייבה ינהלו את העיר טייבה באופן דמוקרטי?

אחמד טיבי: זה אולי מוזר למשרד הפנים, אבל גם בטייבה רוצים התנסות דמוקרטית.

אחמד טיבי: זה – אחד.

אחמד טיבי: הנושא השני זה תוכנית מתאר – תוכנית מתאר, כאשר מציגים אותה, מטרתה לפתח את היישובים, לעזור להם להסתגל לצרכים עתידיים.

אחמד טיבי: למשל עכשיו הציעו תוכנית מתאר שיש בה רגרסיה מההצעה הקודמת – פוגעת באזור התעשייה, מכניסה מאות בתים כאילו הם בלתי חוקיים תחת צווי הריסה היפותטיים.

אחמד טיבי: ונשאלת השאלה, האם מותר לתושב טייבה להתפתח כמו שבכוכב-יאיר, למשל, השכנה, בהרצלייה, ברעננה, כאשר תוכנית המתאר מביאה בחשבון את הצרכים?

אחמד טיבי: האם מותר לתושב טייבה, למשל, לצאת כל יום בבוקר – אם יפתחו את תוכנית המתאר יחד עם החלטות של משרד הפנים והתחבורה – את כביש הגישה לטייבה, שכל יום בבוקר יש פקק של שעה וחצי, לכל פועל, ובחזרה אחרי-הצהריים יש פקקים של שעתיים.

אחמד טיבי: גם בכפר-קרע, אדוני השר, יש אותו דבר.

אחמד טיבי: זאת חובה שלך ושל משרד התחבורה יחד, לא רק של משרד התחבורה.

אחמד טיבי: דיברת על פתרון הגובה.

אחמד טיבי: באסל העיר לי, ובצדק.

אחמד טיבי: אגב, אדוני, הצפיפות ביישובים הערביים היא פי-שניים מאשר בכל יישוב יהודי שאתה הזכרת שבונה לגובה.

אחמד טיבי: אבל תגיד לי, במועצות אזוריות יש בנייה לגובה?

אחמד טיבי: בקיבוצים יש בנייה לגובה?

אחמד טיבי: בכפרים יהודיים – כפר יהודי הוא משהו "דליקטס"; כפר ערבי הוא משהו שעונה להגדרה: הכול מזופת חוץ מהכבישים.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האם אתה כופה רעיונית על הערבים בלבד – לא על החרדים, כפי שאמר מסעוד, לא על הקיבוצניקים, לא על המושבים, לא על תושבים במועצות האזוריות – סגנון חיים?

אחמד טיבי: אגב, בנצרת ערבים בונים לגובה; בחיפה ערבים גרים לגובה.

אחמד טיבי: אותם ערבים, אותו מגזר – התנאים שונים.

אחמד טיבי: בטייבה יש כאלה שבונים לגובה, יש כמה בניינים.

אחמד טיבי: בג'לג'וליה אולי ירצו; בקלנסואה אולי ירצו.

אחמד טיבי: אבל הם רוצים בנייה כפרית, כמו בכל כפר.

אחמד טיבי: גם עיר ערבית, אדוני, שנקראת "עיר" לפי החלטת משרד הפנים, נשארת מבחינת השירותים והתשתיות כפר, כלומר לא מפותחת מספיק.

אחמד טיבי: זאת אחריות שלך, אדוני השר.

אחמד טיבי: האם אתה מתכוון לאשרר תוכניות מתאר כמו טייבה, בלי רגרסיה, בלי הצטמקות וחניקה, אלא התפתחות והתרחבות?

אחמד טיבי: או בכפר-קרע, ב-1983, 1,000 בתים – – –

אליהו ישי: זאת שאלה?

אליהו ישי: שאני אבין.

אחמד טיבי: אני יודע שהארכתי – – –

אליהו ישי: לא לא, זאת שאלה?

אחמד טיבי: אני יודע שהארכתי, וזה מפריע לחלק מחברי הכנסת – –

אליהו ישי: לא לא, בכלל לא.

אליהו ישי: אמרתי, אני מוכן להישאר פה עד הבוקר אם יש בעיה.

אחמד טיבי: – – אבל אלה החיים של תושבי טייבה, אדוני.

אליהו ישי: אני מוכן לאפשר – –

בנימין בן-אליעזר: אנחנו חייבים להמשיך עם סדר-היום.

בנימין בן-אליעזר: אי-אפשר.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני מוכן לאפשר עוד שאלות, גם אם נסגרה הרשימה – –

בנימין בן-אליעזר: לא לא, אי-אפשר.

אליהו ישי: – – אני מוכן לאפשר לכולם לשאול עד הבוקר.

אליהו ישי: אני פה נשאר ועומד ומוכן לענות לכולם.

אחמד טיבי: אם תפתרו את הבעיות של טייבה אני אפסיק לשאול על טייבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: וזאת הבטחה.

אליהו ישי: ואם זה לא מספיק היום, אני מוכן עוד יום.

אחמד טיבי: אבל אני מצפה לתשובת אדוני.

אליהו ישי: תודה על הנאום.

אליהו ישי: עכשיו אתה מצפה לתשובה, ותקבל תשובה.

אליהו ישי: קודם כול לגבי טייבה – מגיע להם בחירות כמו כולם.

אליהו ישי: הבחירות יהיו במועדן, בבחירות לרשויות המקומיות.

אליהו ישי: ביישוב שלא מתנהל נכון, לא מתנהלים כדין – מה לעשות – במדינה דמוקרטית אנחנו, השלטון המרכזי, קרי משרד הפנים, צריך לדאוג לאזרחי מדינת ישראל לקבל את השירות הטוב.

אליהו ישי: חברי במשרד, השר הקודם מאיר שטרית, כשר הפנים, פיזר 40 יישובים – 40 יישובים – בוועדה קרואה.

אליהו ישי: 40.

אליהו ישי: זה בממוצע שניים בשנה, אחד לשנה – אחד לחודש, סליחה.

אליהו ישי: אחד פלוס לחודש.

אליהו ישי: אני, שלא כמוהו – שניים, כי אני חושב שצריך לעשות הכול, למצות הכול, לפני שמפזרים.

אליהו ישי: אבל, חבר הכנסת אחמד טיבי, כשיישוב לא מתנהל נכון, ויש שם גירעונות, ואזרחים סובלים, צריך לפזר אותו ולשלוח את ראש הרשות הביתה.

אליהו ישי: אני לא עשיתי את זה בחיפזון, לא מיהרתי ולא הייתי שש לעשות זאת, אבל עשיתי במקום שצריך.

אליהו ישי: יש שרים, כמו שאמרתי, שעשו הרבה יותר ממני, פיזרו הרבה יותר.

אחמד טיבי: – – –

אליהו ישי: רגע, רגע, רגע, רגע, רגע.

אליהו ישי: סליחה, אתה נתת נאום גדול, תן לי להשיב.

נסים זאב: אנחנו עכשיו בפתיחת כביש 6.

אליהו ישי: תן לי להשיב.

אליהו ישי: ואני, כפי שאתה אומר, לא פיזרתי את טייבה, אבל יחד עם זאת לא יכולתי לקבל החלטה על בחירות בטייבה עם הגירעונות ועם ההיקפים הנוראים שהיו בטייבה, לצערי הרב.

אליהו ישי: יש הרבה יישובים שמתנהלים לא נכון.

אליהו ישי: כל יישוב שיתנהל לא נכון, נפזר אותו ונקים ועדה קרואה, כי אני דואג לאזרחים.

אליהו ישי: אני שוב אומר – אני גם לא ממהר לעשות זאת, אבל כשצריך אני אעשה זאת.

אחמד טיבי: הבחירות באוקטובר 2013?

אליהו ישי: הבחירות יהיו במועד של הבחירות לרשויות המקומיות.

אליהו ישי: לגבי תוכניות המתאר – יש התקדמות יפה.

אליהו ישי: וגם בתוכניות מתאר, סליחה, אני מגלה לך עוד סוד – לא רק שר הפנים יכול להחליט לבד.

אליהו ישי: יש דרגים מקצועיים, ויש גם מקרים ששר הפנים אפילו לא יכול להתערב בהם, מה לעשות.

אליהו ישי: כל מה שתלוי בי, בסמכויות שלי כשר לאשר תוכניות מתאר ולקדם אותן, כולל בטייבה, שיש בה התקדמות גדולה מאוד – אנחנו נעשה את זה בשמחה.

אליהו ישי: תאמינו לי, הגיע הזמן שתאמרו את האמת גם לתושבים שלכם וגם פה בכנסת ומעל גלי האתר: מדינת ישראל עשתה הרבה מאוד, וחפצה לעשות הרבה מאוד, הרבה יותר מאשר אתם חפצים לעשות, בטח לא פחות, סליחה, לפחות לא פחות, למען המגזר הערבי.

אליהו ישי: עשינו הרבה.

אליהו ישי: בקדנציה הזאת הממשלה הזאת עשתה רבות, בכל משרדי הממשלה.

אליהו ישי: אני יודע להצביע על משרד הפנים – הישגים רבים, מרשימים.

אליהו ישי: ככל שתשתפו פעולה יותר ייטב יותר לאזרחים במקום.

אליהו ישי: ולך אני אומר, גם בטייבה, כמו ביישובים אחרים, תושבים רבים במגזר הערבי, וגם בטייבה, ביקשו לפזר את המועצה, ביקשו שלא ללכת לבחירות.

אליהו ישי: כמו שכל ילד קטן מבקש לדעת מתי הבחירות, הרבה ילדים קטנים ביקשו שלא יהיו בחירות לפני שנה-שנתיים.

אליהו ישי: הרבה מאוד ביקשו שלא יהיו בחירות, כי רצו מינהל תקין ומינהל טוב, מה לעשות.

אליהו ישי: בסופו של דבר מתקבלות ההחלטות הרצויות והנכונות, שהן תחת ביקורת ציבורית, וגם ביקורת של בג"ץ, וברוך השם, החלטות טובות התקיימו והתקבלו.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, ואני מאחל לך הצלחה בהמשך דרכך.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד להזמין לנאום בכורה את חבר הכנסת שמעון אוחיון.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

נסים זאב: – – –

אליהו ישי: אני סיימתי, אדוני.

אליהו ישי: זה היה מעניין, זה היה חשוב.

בנימין בן-אליעזר: – – – שזה הנאום הראשון שלהם.

בנימין בן-אליעזר: תנו להם את ההזדמנות לנאום.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחרי – באמת – דיון ממושך, ומתיש במידת מה, בוודאי, לעבור לחלק הטקסי יותר, ולנאומי הבכורה, זה באמת מעבר קצת חד, ואני מקווה שנהיה מספיק חגיגיים.

שמעון אוחיון: אפתח בדברי הודיה לבורא עולם, שהחייני, קיימני וזיכני להגיע לזמן הזה ולהיות אחד מ-120 נבחרי העם המייצגים את תושבי המדינה בכנסת ישראל.

שמעון אוחיון: הורי היקרים, משה וחנה אוחיון, זיכרונם לברכה, שעלו ממרוקו, צופים הם מלמעלה, עם חמי וחמותי, אברהם ולאה גרובר, זיכרונם לברכה, ומלווים, ודאי יחד, את בנם וחתנם בברכה להצלחה, כפי שעשו זאת בימי חייהם, ועודדו אותי בפעילותי החינוכית ומעורבותי הציבורית למען החברה בישראל.

שמעון אוחיון: וייבדלו לחיים טובים וארוכים רעייתי רג'ינה וילדי אורית, חנן וטל ובני משפחותיהם, שעמדו לימיני ותמכו בי לאורך כל הדרך בהחלטה על מעורבותי הפוליטית והשתלבותי בישראל ביתנו בכנסת ישראל.

שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוסנה וביטחונה של מדינת ישראל אינם נקבעים ואינם נמדדים רק על-פי מידת היערכותה, הכשרתה, של המדינה בעזרת צבא מצויד ומכשור טכנולוגי חדיש ומתקדם המאפשרים לה לעמוד מול איומים וסכנות ביטחוניות.

שמעון אוחיון: חוסנה וביטחונה של החברה בישראל נקבעים בראש ובראשונה על-פי מערכות חברה וחינוך המלוות במסגרת של ערכים לאומיים וחברתיים ומספקות תשתית חינוכית וחברתית לאומית להתנהלות תקינה.

שמעון אוחיון: זו התנהלות המציגה אמונה בצדקת הדרך ומכשירה את החברה ומציידת אותה בכלים נאותים המסייעים לקיומה ולהתפתחותה.

שמעון אוחיון: בכוונתי, כחבר כנסת חדש, לפעול בתחום החינוך ולהשקיע בו חלק ניכר מזמני, למען קידומן של מערכות חינוך; ואם אהיה ספציפי יותר, בכוונתי לפעול לחיזוק מעמד מקצוע ההוראה במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: כמי שהיה קרוב לתחום החינוך וההכשרה בתחום זה במשך יותר מ-30 שנה, במסגרת בית-הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן, עקבתי מקרוב אחרי הקשיים ההולכים ומתגברים בגיוס בוגרי אוניברסיטאות ובניסיון למשוך אותם להצטרף אל עולם ההוראה והחינוך במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: ואכן, מערכת החינוך משוועת כיום לכוחות חדשים, בעלי השכלה אקדמית רחבה, אשר יתמחו בתחומי ידע שונים, במדעי החברה והרוח, אך בפרט – ואני מדגיש: בפרט – במדעי הטבע ובמדעי החי.

שמעון אוחיון: לצערנו, מקצוע ההוראה אינו נחשב מקצוע אטרקטיבי בעבור סטודנטים רבים, למרות האתגרים והשליחות החינוכית שהוא מציב בפניהם.

שמעון אוחיון: סטודנטים רבים המגלים יכולות מפותחות מעדיפים כיום להצטרף אל עולם התעשייה, וההיי-טק בפרט, המעניקים להם סטטוס ויוקרה מקצועית המלווים כמובן בתגמולים שונים ובשכר שראוי להתכבד בו.

שמעון אוחיון: דווקא בתחום המופקד על עיצוב דור המחר, חינוכו והכשרתו, בבחינת מה שאמר המחנך הדגול יאנוש קורצ'אק: "הדואג לימים זורע חיטים, הדואג לשנים נוטע עצים, והדואג לדורות מחנך אנשים" – דווקא תחום זה, המופקד על עיצוב דור המחר, סובל מהיעדר סטטוס ויוקרה, שהם מקור משיכה למקצוע.

שמעון אוחיון: ומצער לראות שתחום האמור להצמיח לנו את מדעני המחר ולטפח יכולות של יצירה, הובלה ומנהיגות בתחומי חברה וכלכלה, דווקא הוא אינו נהנה ממידה של תגמולים כמקובל בעיסוקים אקדמיים בחברה ובכלכלה.

שמעון אוחיון: ועוד יותר מצער שבתחום האמור למשוך אליו דמויות מובילות שעשויות לשמש דוגמה ומופת באישיותן ובכישוריהן לבני-הנוער בהשתלבותם לחברה, דווקא תחום זה אינו זוכה לתגמול אטרקטיבי ומיוחד.

שמעון אוחיון: על כן, אם חפצי חיים אנחנו, ורואים בזה את עתיד ילדינו, עלינו להתגייס לשינוי העשוי להביא לחיזוק מעמדו של מקצוע ההוראה במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: ולשם כך אנחנו לא צריכים להסתמך רק על תוכניות להסבה מקצועית, תוכניות הנעשות בדיעבד בלבד, אלא זקוקים אנחנו לתוכניות שמלכתחילה מושכות צעירים וצעירות בעלי יכולות ונתונים גבוהים, גם בקני המידה המקובלים כיום, של בגרות גבוהה וציון פסיכומטרי גבוה במיוחד, צעירים וצעירות בעלי תודעת שליחות חינוכית וציונית, כושר מנהיגות והובלה, אשר יקבלו בסופו של דבר את מלוא הסיוע ממוסדות המדינה להכשרה מקצועית ברמה גבוהה וגם לשכר המסוגל להתחרות עם מקצועות מקבילים בעולם ההיי-טק והתעשייה.

שמעון אוחיון: עד לפני כמה ימים זכיתי לעמוד בראש תוכנית חדשה באוניברסיטת בר-אילן, שהיא פרי שיתוף פעולה של משרד החינוך, משרד הביטחון והקרן להכוונת חיילים משוחררים ועל-פי יוזמתה של סגן-אלוף במילואים ד"ר ענת ברקו.

שמעון אוחיון: היא יזמה תוכנית שקראנו לה "נחשונים להוראה".

שמעון אוחיון: זוהי תוכנית המגייסת מועמדים מקרב קצונה צעירה בעיקר, שזה עתה השתחררה מן השירות הסדיר בצה"ל, צעירים בעלי נתונים גבוהים במיוחד, בעלי ניסיון בהדרכה וכושר מנהיגות ומוטיבציה לשרת בשדה החינוך.

שמעון אוחיון: בתוכנית הזאת לומדים לקראת תואר ראשון ושני ותעודת הוראה בארבע שנים מרוכזות, ובין המוסדות האחראים קיים שיתוף פעולה שמאפשר להם ליהנות מפטור משכר לימוד וממלגת קיום.

שמעון אוחיון: קבוצה זו גם עוברת הכשרה מיוחדת לטיפוח מנהיגות, והיא תצא להוראה ותתחיל ללמד בכיתה רק לאחר קבלת תואר שני ותעודת הוראה.

שמעון אוחיון: אך כדי להשלים את המלאכה, אני קורא לחברי הכנסת להצטרף אלי ולהתגייס יחד כדי להבטיח להם שכר ראוי בצאתם להוראה; שכר שיעודד רבים בעלי יכולת להצטרף לקבוצות מעין התוכנית הזאת, הנקראת "נחשונים להוראה".

שמעון אוחיון: פתיחתה של תוכנית במסגרת האוניברסיטאות בארץ עשויה לתת לשדה החינוך לא רק מענה הולם על החוסר המשווע במורים בתחום מדעי הטבע, אלא תוספת משמעותית של בעלי כישורים בולטים האמורים להוביל את הדור הצעיר במדינתנו ולהכינו לקראת אתגרים במערכות החברה והחינוך שהמדינה מעמידה בפנינו.

שמעון אוחיון: נושא נוסף שאני רוצה להעלות בפניכם הוא הנושא של חיזוק הזהות היהודית ומורשת קהילות ישראל.

שמעון אוחיון: לפני כשבועיים האזנתי לתוכנית רדיו ב"גלי צה"ל" שעסקה בהשתלבות בני הקהילה האתיופית בשירות בצה"ל.

שמעון אוחיון: לאחר הקדמה שציינה את המוטיבציה הגבוהה של בני העדה לשרת בצבא, סיפרה אחת הקצינות על עבודתה עם החיילים מבני העדה, במסגרת תפקידה, ותיארה גם את פעולותיה.

שמעון אוחיון: והנה, באחד המפגשים, היא מגיעה לכלא צבאי ופוגשת שם את אחד החיילים, והיא שואלת אותו: מה קרה למוטיבציה שלך לשרת בצה"ל?

שמעון אוחיון: היא מתעניינת במצבו האישי, במצבו המשפחתי, ורוצה להבין מה גרם לו להגיע לכלא הצבאי.

שמעון אוחיון: ואותו חייל משיב – ואני מצטט ממש לא מילה במילה – בעניין הזה הוא אומר: מעולם לא הייתי עם אנשים שאינם מבני קהילתי.

שמעון אוחיון: אני רגיל אך ורק לאנשים שהם בני קהילתי, רק שם אני מרגיש בנוח.

שמעון אוחיון: הזעקה הזאת, שנשמעה מפי אותו חייל, מבטאת גם את זעקתם של אחרים כמוהו, של בני-נוער החווים חוויה דומה ואומרים: למעשה אנחנו חשים שאין לנו מקום ושייכות בתוך ההוויה החברתית הישראלית.

שמעון אוחיון: ואכן, זעקה זאת ראויה להתייחסות מעמיקה וטיפול בהיבטים שונים, כדי למנוע את תחושת הניכור, את תחושת הזרות והבדלנות, העולה ממנה.

שמעון אוחיון: אני רוצה להצביע על כיוון חשוב שאף הוא עשוי לתרום את חלקו בהתמודדות עם הזעקה המבטאת חוסר שייכות, זרות וניכור.

שמעון אוחיון: ב-14 השנים האחרונות, בתפקידי כראש מרכז דהאן באוניברסיטת בר-אילן, שעסק במורשת קהילות ישראל, עסקתי רבות בארגון ימי עיון, כנסים, כנסים ארציים, כנסים בין-לאומיים, בסך הכול כ-120 כינוסים, שכללו גם כינוסים בחוץ-לארץ, באוניברסיטת סורבון, בולוניה, נווארה, מרילנד, סאו-פאולו בברזיל ועוד.

שמעון אוחיון: כולם עסקו בחקר ובחשיפה של מורשת קהילות ישראל, וכל כינוס התמקד לרוב בקהילה אחת.

שמעון אוחיון: בעקבות הכינוסים הללו יצאו כמובן ספרי מחקר רבים, וקובצי מאמרים, ואנחנו צופים שבתוך שלוש-ארבע שנים נשלים כ-20 ספרים על קהילות רבות, כמו תוניסיה, מרוקו, תימן, צרפת, איטליה, לוב, קווקז – היינו הראשונים שהוציאו ספר על יהודי קווקז בדור האחרון, בשנים האחרונות.

שמעון אוחיון: עוד ספר, על המוזיקה של יהודי בוכרה, וכמובן גם ספרים על האישה במזרח, "האישה ממזרח", ועוד ועוד ועוד אחרים.

שמעון אוחיון: הכינוסים האקדמיים הארציים היו פתוחים גם לקהל הרחב, וזה נהר בהמוניו לשמוע וללמוד על מורשת קהילתו, על יוצריה, על חכמיה, על סופריה, על משורריה, ובפרט על תרומתה למפעל הציוני והעלייה לארץ.

שמעון אוחיון: רבים מן השומעים, שהיו מבני קהילות שונות, היו ניגשים אלינו בסוף הכינוסים הללו באוניברסיטה ואומרים לנו בזו הלשון: זקפתם את קומתנו, חשפתם וסיפרתם את חלקנו בתולדות עם ישראל ואת תרומתנו למורשת העם היהודי.

שמעון אוחיון: עד עכשיו הרגשנו כעומדים מן הצד, מבוישים במידת מה, צופים באחרים ושומעים בעיקר את סיפורן של קהילות אחרות, שהם הם התורמים, הם העושים, הם היוצרים, ועל כן סיפורם הוא סיפור המסופר ונלמד, אבל כעת אנחנו חשים שבעזרת המחקר, העשייה והחשיפה שלכם, נתתם לנו מקום ושייכות במכלול ההוויה התרבותית המתגבשת כאן, בישראל.

שמעון אוחיון: זכינו לקיים ימי עיון וכנסים בין-לאומיים, ואני רוצה לציין דווקא בהקשר של הקהילה האתיופית, שפתחתי באותה דוגמה, באותו מקרה, ולאחרונה גם היה כינוס שעסק במורשת הרוחנית של העדה, ובמרכז הדיונים עמדה עבודת הדוקטורט של רב העדה, הרב שרון שלום.

שמעון אוחיון: בהרצאות ובדיונים נכחו צעירים רבים מבני העדה, ואנחנו באוניברסיטה, ושותפינו במשרד החינוך, חשנו יחד עמם סיפוק וגאווה בלימוד ובדיון, שביטאו נתינת מקום ושייכות במכלול ההוויה התרבותית בישראל.

שמעון אוחיון: אין לי ספק שנתינת מקום ושייכות לכל קהילה וקהילה לא רק תעמיק את ההיכרות והידע שלנו ותחזק את הזהות היהודית, אלא בעיקר תמנע את התופעה של תחושת זרות, ניכור ובדלנות ותילחם בבורות שמביאה להתנשאות ולהיווצרות דעות קדומות על קהילות וקבוצות בחברה שלנו.

שמעון אוחיון: וכשאני מדבר על מורשת אינני מתכוון להסתפק באותה מגמה שפשטה בצורה עממית לאחרונה ועסקה בעיקר בארגון ערבים למאכלי עדות.

שמעון אוחיון: לא שאני מזלזל חלילה בהיבטים קולינריים של מטבח זה או אחר או בתרומתו לקירוב בין האנשים, אבל אני לא חושב שתרבותה ומורשתה של קהילה מתחילות ונגמרות בשולחן עשיר במגוון סלטים ותבשילי קדירה, יהיו מעודנים וערבים כמה שיהיו, ובמיוחד יש סכנה שלזה מצטרפות כל מיני אמירות סטריאוטיפיות ודעות קדומות שכאילו באמת אין שום דבר אחר מלבד זה הקשור למטבח.

שמעון אוחיון: כשלא מציגים את תולדותיה של קהילה, את יצירתה – לא התרבותית, ולא הרוחנית בפרט, לא סופריה ולא חכמיה – מפנים את המקום בוודאי גם לסטריאוטיפים ודעות קדומות.

שמעון אוחיון: על כן, מערכות חינוך וחברה בישראל חייבות להתגייס ולהילחם בתופעות כאלה, ואני מקווה ורוצה, בעזרת השם, להשקיע גם מזמני לטיפוח ולעידוד הלימוד וההכרה של מורשת קהילות ישראל, גם למען חיזוק הזהות היהודית, ובכלל למען המורשת הלאומית של עם ישראל.

שמעון אוחיון: נושא נוסף המטריד אותי הוא מעמדה של הרבנות הראשית לישראל כרבנות ממלכתית וציונית, רבנות הקשובה לכל קהילה וקהילה, צרכיה, בעיותיה ואתגריה.

שמעון אוחיון: גדלתי וצמחתי במסורת הרואה ברב הקהילה מנהיג רוחני של הקהילה כולה, קשוב ומעורב בין הבריות, מתמודד עם בעיות השעה ועם אתגרים שמציגים לפניו כלל חברי הקהילה, משרת לא רק את שומרי המצוות המקפידים קלה כחמורה, אלא יוצר לו מסגרת שבה הוא מכיל את כולם, ובעיניו גם אלה שאינם מקפידים בשמירת המצוות הם חלק מבני קהילתו, והוא חש אחריות כלפיהם במידה שווה.

שמעון אוחיון: ובמאמר מוסגר, אולי זאת אחת הסיבות – אולי, אחת הסיבות, מעבר, כמובן, להסברים סוציולוגיים שתרמו לכך – אולי זו אחת הסיבות לכך שבקהילות הספרדיות לא נוצרה אותה חלוקה של קונסרבטיבים, רפורמים ואורתודוקסים, אולי אותה מנהיגות רוחנית תרמה לשמירת אחדותה של הקהילה מעבר להיבטים סוציולוגיים אחרים.

שמעון אוחיון: בשעה זו, שבה עם ישראל ניצב בפני אתגרים לאומיים וחשובים, יש לחתור למינוי רבנים שהגישה הממלכתית והציונית היא נר לרגליהם, ולא חלילה למינוי רבנים הבאים מתוך גישה צרה, מחנאית וכיתתית.

שמעון אוחיון: אלה צריכים להיות רבנים המוכנים להתמודד עם בעיות השעה הלאומיות, דוגמת בעיית הגיור של אלפי עולים שהגיעו לארץ, המעוניינים לעבור תהליכי גיור אך נתקלים בפיקוח קפדני מגביל ומחמיר בגישתו הביורוקרטית שאינו מתחשב ברגשותיהם, מערים קשיים ויוצר הכבדה רבה שהופכת לתחושות של דחייה כלפי מוסדות הדת.

שמעון אוחיון: כאן המקום לשבח את היוזמה הברוכה של הצעת החוק, הנקרא "חוק רותם", להסדרת מערך הגיור, יוזמה שמאחוריה עומדת פעילות אינטנסיבית של יותר משנתיים של חברי הכנסת אביגדור ליברמן ודוד רותם, שעמדו בקשר עם הרבנים ראשיים, הרב הראשי שלמה עמאר שליט"א, הרב בקשי-דורון שליט"א והראשון לציון הרב עובדיה שליט"א, כדי לקדם את הטיפול במערך הגיור במדינת ישראל.

שמעון אוחיון: הרעיון המרכזי המתלווה לחוק הוא הקמת בתי-דין לגיורים בכל הערים המרכזיות בארץ, כדי להתמודד עם הבעיה ולזרז את ההליכים לאותם עשרות אלפים המעוניינים בגיור, להקל את מצוקתם ולסייע להם.

שמעון אוחיון: אנחנו זקוקים היום לרבנות ממלכתית ציונית, שתראה את צורכי כלל ישראל ותקבל על עצמה מהלכים אמיצים – והיו לנו בעם ישראל רבנים ומנהיגים רוחניים שתיקנו תקנות וקיבלו על עצמם מהלכים אמיצים – ועל-ידי כך נתרום, בעזרת דרכי נועם ודרכי שיח שמסביר פנים, גם לקבלת המסורת היהודית וכלל מנהגיה, ונמנע בעיקר את אותן תחושות של דחייה וניכור כלפי מוסדות הדת ומוסדותיה בכלל.

שמעון אוחיון: פעם ראשונה, למרות הניסיון, בכל זאת מתרגשים.

סילבן שלום: זה לא עובר, אל תדאג.

שמעון אוחיון: לסיום אבקש להתייחס לסוגיית השוויון בנטל.

שמעון אוחיון: רבות כבר נאמר כאן בעניין זה, ואני לא מתכונן להאריך.

שמעון אוחיון: ב-13 השנים האחרונות הייתה לי ההזדמנות, במסגרת תפקידי בבית-הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, לעבוד מול מכללות חרדיות בבני-ברק ובירושלים, והייתי שותף לקידום תוכניות להכשרה מקצועית ולהשכלה אקדמית לבני המגזר החרדי, גברים ונשים, כאשר בתוכניות האלה לוקחים חלק מאות מדי שנה בשנה.

שמעון אוחיון: אין לי ספק שבתחום זה נעשה צעד חשוב ומשמעותי, שתורם לרבים להשתלב במעגל התעסוקה, לשרת את קהילתם ולהתפרנס בכבוד.

שמעון אוחיון: יתרה מזאת, עצם הלימודים במסגרת אוניברסיטאית – ורובם ככולם לומדים קורסים בפסיכולוגיה, סוציולוגיה, סטטיסטיקה ואנגלית, בהקפדה שידיעת האנגלית תגיע לרמה אוניברסיטאית – כל זה נותן פתח לתקווה שבוגרים אלה ישמשו שליחים בקהילותיהם להחדרת הלימוד של מקצועות הליבה והדגשת חשיבותם להשתלבות במערכות חברה וחינוך בפרט ובמערכות החיים בכלל.

שמעון אוחיון: עלינו לעודד את המהלך הזה, להרחיבו ולהעמיקו, ולהביא את ההשכלה הגבוהה לכלל המגזר החרדי, ולא רק לקבוצות נבחרות וייחודיות.

שמעון אוחיון: אולם מוטרד אני עדיין מסוגיית שוויון הנטל בכל מה שקשור להשתלבות משמעותית בשירות בצבא ובשוויון בנטל המתבטא גם בשירות לאומי ובכל שירות למען הקהילה.

שמעון אוחיון: על ההנהגה בקהילות החרדיות, ובמיוחד החברים המייצגים אותם כאן, בכנסת, להקשיב לרחשי הלב בחברה, לתלונות ההולכות וגוברות על חוסר שוויון בנטל, תלונות המעידות על פצע ההולך ומעמיק בין חלקים בעם, ולומר: הגיעה השעה להפנים את הדברים ולעשות מעשה, תוך אימוץ מתווה מעשי ומזורז שיביא לשילוב אמיתי, ולא חיקוי שלו, של אנשים מהמגזר החרדי בנטל הצבאי ובנטל הקהילתי.

שמעון אוחיון: הציבור בישראל אמר את דברו בבחירות האחרונות, דרישתו היא דרישה צודקת החייבת לבוא לידי ביטוי בהסדר להקמת הקואליציה הבאה.

שמעון אוחיון: לא אהיה כאן מטיף, אך אזכיר דבר אחד, את דרישתו של משה רבנו משבט גד, ראובן ומנשה בכניסה לארץ: "האחיכם יבאו למלחמה ואתם תשבו פה?

שמעון אוחיון: " ולא ציינתי עדיין, ולא ציטטתי, את דברי ההקדמה של משה רבנו לאותם שבטים על הניסיון במעשיהם.

שמעון אוחיון: אבל, קריאתי לשוויון בנטל מופנית לא רק אל המגזר החרדי, כפי שחלק מקודמי, לצערי, הסתפקו ועשו; קריאתי מופנית אל כל המגזרים בחברה הישראלית: יהודים וערבים, נוצרים ומוסלמים.

שמעון אוחיון: על כולם מוטלת החובה לשוויון בנטל, אם במערכות צבא ואם במערכות אזרחיות של שירות לאומי.

שמעון אוחיון: ואסיים את דברי בתודה אישית למפלגת ישראל ביתנו, ששילבה אותי במסגרת מועמדיה לכנסת.

שמעון אוחיון: ידוע שרוב בניינה ומניינה של מפלגת ישראל ביתנו מתבסס על קולותיהם של יוצאי חבר העמים.

שמעון אוחיון: ובכל זאת, כאן המקום להודות, להכיר טובה ולהוקיר את הנהגת ישראל ביתנו, שבגישתה הממלכתית, ובניגוד לדעה הקדומה הרווחת – אני מדגיש, בניגוד לדעה הקדומה הרווחת כלפי מפלגת ישראל ביתנו – יש בה ארבעה חברי כנסת ילידי הארץ, ארבעה חברי כנסת יוצאי חבר העמים, יש בה חברי כנסת דתיים, יש בה חברי כנסת חילונים ומסורתיים, יש בה חברי כנסת אשכנזים וספרדים – ספרדים בלשון רבים – ויש בה גם בן יקיר אחד בן העדה הדרוזית.

שמעון אוחיון: מותר לי לומר בענווה ובצנעה: אשרי הכנסת שמפלגה זו בתוכה.

שמעון אוחיון: אסיים בתפילה לבורא עולם, שאזכה יחד עם כלל החברים החדשים בכנסת למלא את שליחותי למען החברה והעם בישראל, שלא תצא תקלה מתחת ידינו, ונראה את ברכת השם בכל עמלנו.

שמעון אוחיון: אמן ואמן.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך מלוא ההצלחה.

בנימין בן-אליעזר: לפני שחבר הכנסת דוד רותם יבוא ויאמר כמה מילים, אני מבקש להדגיש בפני הח"כים החדשים שעולים לבמה לנאום הבכורה: קודם כול להזכיר לכם – יש לכם ארבע שנים לדבר, זה הרבה זמן.

בנימין בן-אליעזר: דבר שני – נאום בכורה זה בין שלוש דקות לעשר דקות, ולא שעתיים; אז אנא מכם, אם אתם לא רוצים לגמור מחר בבוקר עם תפילת שחרית.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: תתחיל לדבר.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת שמעון אוחיון, אני רוצה לברך אותך קודם כול על זה שידעת לבחור במפלגה הנכונה.

דוד רותם: זה לא דבר פשוט, וצריך הרבה שכל ואומץ לעשות את זה.

דוד רותם: עקבתי בדריכות אחרי נאומך, אתה ניחנת בידע ובניסיון בנושאים מאוד חשובים, בנושאי חינוך, בנושאי מורשת ישראל ובנושאים של קירוב לבבות.

דוד רותם: אם אתה תרצה לטפל בכל מה שהזכרת כאן, נצטרך קדנציה של עשר שנים לפחות.

בנימין בן-אליעזר: מינימום.

דוד רותם: מינימום.

ראובן ריבלין: רק בשביל לשמוע אותו?

דוד רותם: לא, רק בשביל הנושאים שהוא רוצה לטפל בהם.

דוד רותם: הקדנציה, שמעון, היא בסך הכול ארבע שנים.

דוד רותם: אי-אפשר להספיק – – –

בנימין בן-אליעזר: מקסימום.

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: אנחנו עוד עשויים לשנות את החוק ולקבוע שהקדנציה תהיה ארוכה יותר.

בנימין בן-אליעזר: היא כפולה.

בנימין בן-אליעזר: בדיוק.

בנימין בן-אליעזר: כמו תקציב המדינה.

בנימין בן-אליעזר: בדיוק.

בנימין בן-אליעזר: כפול.

דוד רותם: אבל בסופו של דבר צריך להתרכז בנושא או שניים, להעמיק בהם.

דוד רותם: יש לך הכישרון לכך, ואני בטוח שאתה יכול להצליח בכך.

דוד רותם: הרבה הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך מאוד.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין את חבר הכנסת עפר שלח לשאת את נאום הבכורה שלו.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-4 במרס 1933, לפני 80 שנה חסר שבועיים בדיוק, הושבע פרנקלין דלאנו רוזוולט לנשיאה של ארצות-הברית.

עפר שלח: הימים ימי עננים קודרים מבית וסערה מתרגשת מבחוץ, רק חודש קודם לכן עלה היטלר לשלטון בגרמניה, אמריקה עצמה הייתה נתונה במשבר הכלכלי החמור בתולדותיה.

עפר שלח: רוזוולט, אדם שידע את מגבלות הגוף וגם את עוצמתה הבלתי-מתפשרת של הנפש, עתיד ב-12 השנים הבאות להוביל את ארצו לשגשוג ואת העולם החופשי לניצחון.

עפר שלח: את זרעי המעשים הגדולים האלה זרע כבר בנאום ההשבעה, שהמילים הבאות לקוחות מהפסקה הראשונה שלו: "הדבר היחיד שעלינו לפחוד ממנו הוא הפחד עצמו, פחד ללא שם, ללא היגיון והצדקה, המשתק את המאמצים החיוניים להפוך נסיגה להתקדמות.

עפר שלח: בכל שעה קודרת בחיינו הלאומיים מנהיגות כנה ונמרצת נתמכה בהבנת העם שהיא חיונית לניצחון".

עפר שלח: בשעה זו, כמו בכל שעה ב-65 שנות קיומה, ישראל נתונה במבחן; אויבים מבחוץ מאיימים על שלומה, מחלוקות של זהות משסעות אותה מבפנים, חשרת עב כלכלית מרחפת מעליה.

עפר שלח: אבל בשעה זו, עוד יותר מבשעות קודמות בחיינו כאן, מילותיו האמיצות של רוזוולט נכונות לגבינו ביתר שאת: הדבר היחיד שעלינו לפחוד ממנו הוא הפחד עצמו.

עפר שלח: שנים רבות מדי השלטון בישראל מספסר בפחד כדי להצמית את האזרח למקומו הכנוע.

עפר שלח: המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון מכריזה על כל אויב כעל היטלר חדש, ובכך מצדיקה כל מעשה כוחני והימנעות מתעוזה מדינית ומשינויים חברתיים נחוצים.

עפר שלח: תודעת הפחד שולטת במה שילדינו לומדים ואינם לומדים בבית-הספר, באמות המידה הציבוריות הקלוקלות שלנו, בדרך שבה השלטון מעדיף לקנות סקטורים בכסף ובטובות הנאה פוליטיות במקום לפעול למען הכלל.

עפר שלח: היא שגורמת לכך שהצדק שלנו, שפעם היה בהיר ונהיר לעולם ולנו עצמנו, הפך להתכנסות עצמית יבבנית, בעוד מעמדה של ישראל בעולם מתקרב לזה של הבזויות שבאומות.

עפר שלח: הגיע הזמן להביט בראי ללא פחד ולשנות את התמונה הנשקפת ממנו.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, ביום הזה ובמקום הזה, כמו בכל יום ובכל מקום, אני נושא עמי את אהובי שעודם אתי, ואת אלה שאינם עוד; אני נושא את המורשת הגאה והקשה של המקום הזה שבו נולדתי והייתי למי שאני.

עפר שלח: כשהיה אבי המנוח מפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח, תחת פיקודם של אריאל שרון ומוטה גור, שירתו תחתיו שלושה מפקדי מחלקות שגדלו והיו לקצינים רבי עלילה: אסא יגורי בעל עיטור המופת, נפל בקרבות שיח' עבד-אלעזיז במלחמת ששת הימים; עוזי יאירי – נהרג בראש לוחמי סיירת מטכ"ל בפריצה למלון "סבוי"; מוני ניצני, בעל עיטור הגבורה ועיטור המופת, נפצע קשה בקרבות הבלימה בסיני במלחמת יום הכיפורים, מלחמה שפרצה אחרי שדרג מדיני עיוור ושיכור כוח סירב להושטת יד של האויב והתרברב שטובה לו פיסת אדמה בלא שלום משלום ללא אותה פיסת אדמה.

עפר שלח: שני עשורים אחר כך הייתי אני מפקד מחלקה בגדוד 202 של הצנחנים, תחת פיקודו של חבר הכנסת שאול מופז.

עפר שלח: תחתי שירתו שלושה מפקדי כיתות שגדלו והיו לקצינים מצטיינים: אהובי עופר שטרנברג ורון הרגיל נהרגו עם הצנחנים בדרך לביירות במלחמת לבנון הראשונה; רוני סאיג, השלישי, וגם אני, נפצענו באותה מלחמה.

עפר שלח: אבל פצעי הגוף היו קשים הרבה פחות מן הקרע בתודעה.

עפר שלח: למדנו אז, אני ובני דורי, כיצד יכול שלטון חמוש בכוחו של הפחד, להוציא אותנו לקרב נואל ושקרי, תוך שילוב הרסני של רטוריקה שואתית ויומרה יהירה להשכין בכוח הזרוע סדר חדש במדינה ערבית.

עפר שלח: מהו הלקח שצריך בני הצעיר, המתגייס בחודש הבא לשירות קרבי, לשאת אתו מן המורשת האישית והמשפחתית הזאת?

עפר שלח: ראשית, כדבריו של משה דיין על קברו של רועי רוטברג, שזו בררת חיינו: אנו נדרשים להגן על פיסת הארץ שלנו בנחישות, איש בתורו, איש בדורו; אבל לא פחות מזה, הלקח הוא ששלטון עיוור מיוהרה וסומא מחרדה יכול להשתמש במשאב היקר מכול הזה, בנכונותם של צעירים ישראלים להרוג ולהיהרג, לא רק לשם הגנה עצמית, ולא רק כמוצא אחרון, שני התנאים היחידים שבהם מותר להשתמש בו.

עפר שלח: הלקח הוא שאם לא נתגבר על הרטוריקה של הפחד אנחנו עלולים למצוא את עצמנו נגררים שוב ושוב למלחמות שולל ולמבצעי ראווה כושלים ועקובים מדם.

עפר שלח: הדבר היחיד שעלינו לפחוד ממנו הוא הפחד עצמו.

עפר שלח: הפחד לבחון את המצב לאשורו, בקור רוח ומתוך הכרת עוצמתנו מחד גיסא ומגבלות הכוח מאידך גיסא.

עפר שלח: הפחד להושיט יד באומץ אל האויב ולשאת ולתת אתו מתוך כוונה כנה להגיע להסדר שאת מתווהו ואופיו יודעים כולם, אבל טרם נמצא בנו או בהם האומץ לדלג מעל תהום האי-אמון ולהגיע אליו.

עפר שלח: המורא המונע מאתנו להגשים את הצורך העילאי להגדיר את עצמנו, את גבולותינו, את זהותנו.

עפר שלח: האימה הגוררת אותנו למהלכים חסרי היגיון ורבי-נזק בשם מניעתה של שואה שנייה.

עפר שלח: היראה שמתוכה אנחנו מתקרבים לסיומו של עשור חמישי לכיבוש, ועדיין רואים בכוח, חסר שחר ותוחלת ככל שיהיה, את הפתרון היחיד לכל בעיה.

עפר שלח: החרדה שמכוחה אנחנו הופכים את האויב לעמלק, את הצורך בהגנה עצמית לשנאה למי שאיננו אנחנו, את המוסר למס שאנחנו משלמים לעולם העוין ולא לציווי פנימי עמוק המגדיר אותנו ואת התנהגותנו הראויה.

עפר שלח: חברי חברי הכנסת, בקיץ 2011 קם הציבור הישראלי לומר די לפחד.

עפר שלח: המחאה החברתית זעקה על יוקר המחיה וקראה לצדק חברתי, אבל לא פחות מזה היא אמרה שלא ייתכן עוד שהצורך להצטופף יחד אל מול האיום החיצוני יהיה הצידוק היחיד לכל פעולה ומחדל.

עפר שלח: היא זעקה שיש לכתוב מחדש את החוזה בין האזרח הישראלי למדינתו, שעוות וטושטש בכוונת מכוון על-ידי שלטון מפלג.

עפר שלח: וככה ייכתב בו: הרוב המכריע של הישראלים יהיו שותפים מלאים לחיים בישראל.

עפר שלח: לא עוד העדפות סקטוריאליות והסדרים פוליטיים מעוותים שהפכו ציבור שלם, שלא בטובתו, לאזרחים שאינם שותפים לערך השירות ומשא העבודה.

עפר שלח: לא עוד שלטון המפריד ומושל, מפצל לשבטים וטוחנם זה בזה.

עפר שלח: לא עוד הפחדות על מלחמת אחים, המונעות את פתרונן, הניתן להשגה, של בעיות התוססות תחתינו כבר עשרות שנים.

עפר שלח: לא עוד מערכת חינוך מפוצלת ופחדנית, הנמנעת מדיון על ערכים ומוציאה מתוכה רבבות שאין להם כישורי חיים ראויים לעולם של ימינו.

עפר שלח: לא עוד תרבות של הצלחה חומרית בכל מחיר, הפרטה בכל תנאי, בוז למשפט ולצדק ולאמות המידה המתבקשות בין אדם לאדם ובין אדם לשלטון, שאותו בחרנו כדי לשרת אותנו ולא כדי שימשול בנו בכוח ההפחדה.

עפר שלח: מפלגתי, יש עתיד, קמה כדי לכתוב מחדש את החוזה הזה ולהשיב אותנו לימים שבהם הסולידריות ותחושת הצדק הפנימי שלנו היו מובנות מאליהן.

עפר שלח: היא קמה כדי להגשים את מילותיו של רוזוולט, להיות מנהיגות כנה ונמרצת, להפוך נסיגה להתקדמות, לגרש את הפחד.

עפר שלח: היא קמה כדי לייצג את כל הישראלים – יהודים וערבים, דתיים וחילונים, תושבי פריפריה ומרכז.

עפר שלח: נילחם למען הזוג הצעיר מכפר-סבא, שני אנשים עובדים שאינם רואים עתיד שבו יוכלו לרכוש דירה או אפילו לסיים את החודש, ממש כשם שנפעל למען הזקנה מבאר-שבע, שקצבתה המקוצצת מספיקה למזון או לתרופות, אבל לא לשניהם.

עפר שלח: נייצג באמונה את תושב טייבה, שמעט האדמה של אזור התעשייה הדל של עירו עומדת בסכנת הפקעה, ממש כמו את המפונה מגוש-קטיף שטרם מצא לו מנוח ומקום עבודה, או את ההורה מבני-ברק שבנו יוצא ממערכת החינוך עם כישורי עבודה של מי שלמד פחות מארבע כיתות.

עפר שלח: נגן על חירותן וכבודן של מערכת אכיפת החוק והתקשורת החופשית.

עפר שלח: נפעל בשם האינטרס המשותף לתושב רעננה ושדרות, טירה ומאה-שערים ומעלה-אדומים, להיות אזרח גאה, תורם ופעיל המקבל ממדינתו שירות ראוי, אזרח השואל את עצמו, במילותיו של ג'ון קנדי וגם בהיפוכן, לא רק מה הוא יכול לעשות למען מדינתו, אלא לא פחות מכך איך היא, המדינה, תורמת לאיכות חייו ולמשמעותם.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תפילת שליח הציבור לפני תפילת מוסף של ראש השנה ויום הכיפורים נפתחת במילים הידועות – "הנני העני ממעש".

עפר שלח: אני בא אל הבית הזה, שבו נקבעים גורלות, עני ממעש אך נחוש לעשות מעשה.

עפר שלח: מלא יראת כבוד, אך ללא יראה.

עפר שלח: אני וחברי באים בכוח הרבבות אשר שלחונו וביקשו מאתנו ליצור פה חברה טובה יותר, צודקת יותר, רודפת שלום ושוויון ושגשוג.

עפר שלח: אנחנו באים לומר לכם שזה אפשרי.

עפר שלח: אנחנו באים לומר, כמו הנשיא בכיסא הגלגלים לפני 80 שנה חסר שבועיים, שאסור שיהיה בלבנו, אלה היושבים כאן ואלה ששלחונו לכאן, מורא אלא תקווה בלבד.

עפר שלח: הדבר היחיד שעלינו לפחוד ממנו, חברי חברי הכנסת, הוא הפחד עצמו.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך בהצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל לומר מילות ברכה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – ניתן להם, ניתן להם.

איתן כבל: אני אמתין בסבלנות.

איתן כבל: סבלנות יש לי.

איתן כבל: יש מי שרוצה לחשוב שיש ארבע שנים, יולי.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עפר שלח, אני יכול לומר לך, אח שלי עפר, ולא אח במובן של בנט, אלא באמת אח, אח שלי לנשק, שכשאני עומד כאן בהתרגשות רבה אחרי הדברים המאלפים שלך, כמו תמיד, ואני נזכר בימים שאתה ואני התגייסנו יחד באותה פלוגה – אתה מחלקה 2, של החכמים, ואני מחלקה 3, של האהבלים, אלה שכל היום רצים ומטורטרים, ואיזו כברת דרך מדהימה, כשעמדנו בסנור, בקולה, בתוך כל אותם מסלולים, ובאמת זה היה נראה דמיוני, ואנחנו עומדים כאן, בבית-המחוקקים של מדינת ישראל, שני חברים לפלוגה, פלוגה א' של ערן, ואם אנחנו כבר אומרים, נמצא אתנו גם בן מחזור שלנו – אנחנו פיזרנו את העוצמות שלנו – ונמצא אתנו גם דודי צור, ואנחנו כאן, כשאלעזר שטרן – רק שנדע, לסגירת המעגל – גייס את שלושתנו בבקו"ם.

ראובן ריבלין: – – –

איתן כבל: גם זה יגיע.

איתן כבל: וכמובן, לא אוסיף את מרדכי יוגב, וזה הסיפור שלנו.

איתן כבל: עפר, הכנסת תתברך בך.

איתן כבל: אני אומר את זה בלי טיפת מליצה.

איתן כבל: היית צריך להיות כאן כבר מזמן, ואני שמח שאתה מגיע לכאן בבשלות מלאה, ואין לי ספק שהציבור במדינת ישראל יזכה לפגוש אדם מלא מטען אישי, מלא יושרה, מלא יכולות, שיעמיד את עצמו בראש ובראשונה למען אלה ששלחו אותו.

איתן כבל: ואני בטוח שהנאום שנאמת כאן הוא תחילתה של דרך, של ה"אני מאמין", שאין לי ספק, מההיכרות רבת השנים שלי אתך והאהבה שלי אליך, שגם תדע לעמוד בכך.

איתן כבל: בהצלחה לך, באהבה גדולה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: כצעד חריג אנחנו מזמינים את חבר הכנסת שאול מופז לומר גם כמה מילות ברכה לעפר.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במסכת סנהדרין כתוב שאין אדם מתקנא לא בבנו ולא בתלמידו, והערב אנחנו יכולים להוסיף, אחרי הדברים הנפלאים של עפר ושל אחרים: גם לא בפקודו.

שאול מופז: אני רוצה לומר הערב, אדוני היושב-ראש, שעפר הוא לוחם שמכיר את מגבלות הכוח, מוכן להושיט יד, ואני מאמין שמרבית חברי הכנסת של הכנסת התשע-עשרה הם במקום הזה.

שאול מופז: אוסיף ואומר שהוא הצליח בשדה התקשורת בזכות הסקרנות, הדעתנות, העובדה שיש לך יכולת ההעמקה, ואני בטוח שתדע לתרום מכל היכולות האלה לכנסת ישראל ולמדינת ישראל.

שאול מופז: יש עוד שני דברים שלא נאמרו עליו: האיש יודע לכתוב – הוא כתב ספרים, ואדוני היושב-ראש, הוא רץ מרתון.

שאול מופז: הוא רץ מרתונים, לא רק של ה-40 פלוס, אלא שמעתי, ואני יודע שהוא רץ גם 70 ויותר.

שאול מופז: התכונה הזאת נדרשת בפוליטיקה הישראלית.

שאול מופז: לכן, כרץ מרתון, אני מאחל לך הצלחה גם בחיים הפוליטיים, ואני בטוח שתוסיף לעוצמתה, לביטחונה ולביסוסה של מדינת ישראל, ששנינו כל כך אוהבים.

שאול מופז: בהצלחה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להזמין לנאום בכורה את חבר הכנסת יעקב אשר.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הכנסת, אני עומד כאן בפניכם כחבר כנסת חדש בנאומי הראשון.

לכהונתי זאת כחבר הכנסת אני מגיע לאחר 24 שנים שבהן הייתה לי הזכות לשרת את הציבור בתפקידים שונים בתחום המוניציפלי, ובשיאן ארבע השנים האחרונות, שבהן כיהנתי כראש עיריית בני-ברק.

אני מגיע מעולם של עשייה.

אני מגיע ממקום שבו נדרש להציג קבלות של מעש ועשייה, הן ברמה היומיומית והן בטווח הארוך.

לא יעזרו לו לראש עיר יכולות נאום מרשימות וסוחפות ככל שיהיו אם לא יעמדו מאחוריהן פעולות ומעשים לטובת העיר ולטובת תושביה; לא יעמדו לו לראש עיר תעודות כאלה ואחרות המעידות על מומחיותו בנושאים שונים, אם מומחיות זו לא תבוא לידי ביטוי בשפת המעשה.

אדוני היושב-ראש, באותו עולם של עשייה שממנו אני מגיע ראיתי תמיד חובה לעצמי לשרת את כל מגוון האוכלוסיות בעירי באחדות ובהרמוניה וללא כפייה וריב.

הקפדתי תמיד להעניק יחס שוויוני וזהה לכל המגזרים, ולהשקיע את המשאבים העירוניים לרווחת כלל התושבים ללא הבדל דעה או מגזר זה או אחר.

כאלף עדים יעידו על כך תנופת הפיתוח ושיפור פני העיר, וכן תוכניות חינוכיות ייחודיות שהתפרסו בכל השכונות, ולא פסחו על שכונות בעלות צביון אורח חיים שאינו דתי; גם שכונות אלה זכו לתשומת לב, השקעה ושדרוג.

כך, בגישה זו של עשייה אמיתית וכנה, ללא חיפוש כותרות או פופוליזם, בני-ברק הפכה, ברוך השם, מעיר נכשלת ומקרטעת מבחינה תקציבית לעיר מתקדמת ועצמאית העומדת על רגליה, המתנהלת באופן אחראי מכל בחינה שהיא ומעניקה לתושביה את השירות שלו הם ראויים.

חברי הכנסת, אין חולק על כך שגבולות הגזרה שבין השלטון המקומי לשלטון המרכזי אינם מוגדרים כיאות וכתוצאה מכך נוצרים לא מעט עיוותים.

השלטון המקומי ניצב בחזית האזרחית והחברתית אל מול התושב, וראשי הרשויות שיש להם מגע ישיר עם האזרח מבצעים את תפקידם באופן אשר לעתים אינו זוכה לכבוד והערכה שלהם הם ראויים.

לא מעט פעמים נוצרים מצבים הדורשים פתרון עמוק ומקיף, אולם אז אנו מגלים כי בעוד שהאחריות מוטלת לפתחנו, לפתחם של ראשי הרשויות, הרי שהסמכות והיכולת מצויות בידי השלטון המרכזי.

יחד, בעבודה משותפת, עם עמיתי חברי הכנסת החדשים, יעל גרמן ומאיר כהן מיש עתיד, וגם הוותיקים שהיו ראשי רשויות וחברי מועצות שקיימים כאן – אבל יעל ומאיר הם מראשי הרשויות הטובים שידע השלטון המקומי, ויחד אתם נעשה כל מאמץ להוביל ולקדם חקיקה אשר תסדיר באופן ברור והגיוני את יחסי הגומלין בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

אגב, יעל ואני ישבנו ארבע שנים בוועדה המחוזית בתל-אביב, גם על ענייני עירנו וגם על ענייני גוש-דן כולו, ואני חושב שעבדנו ביחד במקצועיות לטובת עם ישראל.

ואולי, חבר הכנסת שלח, כשדיברת קודם על כישורים של ילד חרדי שיוצא אחרי שנות הלימוד, כישורים של ארבע כיתות בקושי – אני חושב ששיחה קצרה עם יעל תשנה לך גם את התזה הזאת.

חברי הכנסת, אנו חיים במדינה שבה מדברים על שוויון בנטל, אבל אין שוויון בהזדמנויות.

ילד שהתמזל מזלו להיוולד ולגדול בעיר חזקה ועשירה מקבל הרבה יותר חינוך פורמלי ולא-פורמלי, הרבה יותר רווחה, הרבה יותר חוגים, הרבה יותר תרבות, הרבה יותר תמיכה.

ילד זה מקבל הרבה יותר לעומת ילד הגדל בפריפריה, שבה העירייה חלשה יותר תקציבית, ומשום כך אינה יכולה להוסיף תקציבים ממשאביה העצמיים מעבר לתקצוב הממשלתי על מנת לתגבר פעילויות אלו.

באומרי "פריפריה", אדוני היושב-ראש, כוונתי גם לפריפריה חברתית וגם לפריפריה גיאוגרפית.

בערים אלו ההזדמנויות לחינוך ולתעסוקה הן פחותות מאשר בערים הגדולות והחזקות.

בערים אלו נקודת הפתיחה של נער או נערה היא נמוכה משמעותית משל אלה המתגוררים בערים חזקות ומבוססות.

כך נוצר מצב שבו יש שני סוגים של אזרחים, שני סוגים של ילדים, כאלה עם הזדמנויות רבות יותר וכאלה שלא.

עלינו לעשות רפורמה בתקצוב הרשויות המקומיות, ובמיוחד בחינוך וברווחה.

עלינו לייצר שיטת תקצוב דיפרנציאלית בין סוגי הערים, ובכך ייעשה צדק חברתי והכרחי של שוויון הזדמנויות.

במסגרת תפקידי כראש עיר שימשתי כחבר בוועדות ציבוריות ובדירקטוריונים שונים.

בין השאר, כיהנתי כחבר דירקטוריון בפארק אריאל שרון, אשר הנו אחד מהפרויקטים הלאומיים הגדולים והחשובים שמדינת ישראל מקדמת.

כמו כן, כיהנתי בדירקטוריון מפעל הפיס, בוועדה הממשלתית לקידום הרכבת הקלה בגוש-דן, וכן כחבר פעיל בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה מחוז תל-אביב ובהנהלת מרכז השלטון המקומי.

שמחתי להיווכח כי בכל המסגרות הללו עבדתי כתף אל כתף עם עמיתי בשלטון המקומי, חובשי כיפה וכאלו שאינם, גברים ונשים.

עסקנו יחדיו בעשייה ובקידום תוך שימת דגש במכנה המשותף של כולנו, השליחות הציבורית, העבודה המקצועית, ומעל הכול – רווחת התושב.

עסקנו בזאת יחד בשותפות מתוך שליחות ואחריות.

אני נמצא ימים ספורים בזירה הציבורית החדשה, כאן בכנסת.

הספקתי לשמוע וככל הנראה אף אשמע נאומים עם הרבה חזון והמון רצון טוב וכן לשנות.

רוממות השלמות הנכספת באה לידי ביטוי בנאומים אלה.

כאדם מעשי וריאלי אני מנסה לרדת מאולימפוס השלמות ולשאוף להתקרב לקרקע המציאות המעשית.

נכון שבנאום ראשון אנו, חברי הכנסת החדשים, מרגישים ש"אני ואתה נשנה את העולם".

אולם תרשו לי, כאיש פרגמטי, להאמין שלא נצליח לשנות הכול בארבע שנים, וגם לפי התגובות של היושב-ראש קודם, גם ארבע שנים זה לא דבר כל כך בטוח.

לא נפתור את כל הבעיות היסודיות החוצות את עמנו.

ולכן בואו ונרחיק מחלוקות קשות ובלתי פתורות.

בואו נתרכז באותם נושאים בוערים שכולנו יכולים לראותם עין בעין ולשנותם.

בואו נפעל לשפר את חייהם של האזרחים ולתקן עיוותים ולהפוך את חייהם לקלים יותר.

לא כדאי להתעקש ולהתחפר בנושאים שנויים במחלוקת, אשר לכל היותר יביאו כותרות ויעמיקו את הקרע בעם, ובסופו של דבר לא יובילו לפתרון אמיתי ומעשי, ואני אסביר למה אני מתכוון.

במהלך התקופה האחרונה, ככל שהתקרבנו לבחירות, במהלכן ואף עכשיו, מתנהל קמפיין מתוזמר היטב אשר כותרתו היא מילות הקסם: שוויון בנטל.

בלהט אידיאולוגי, כביכול, החל מסע של דה-לגיטימציה נגד הציבור החרדי.

הרצון לצייר את הציבור הזה, היקר והגדול הזה, כסחטן, כמשתמט, הפך להיות כלי פוליטי לבריתות משונות בין מפלגות שונות, כטקטיקה בהרכבת ממשלה וכאסטרטגיה בשיפור עמדות במשא ומתן קואליציוני.

חברי, הקמפיין שאנו חווים בתקופה האחרונה עבר את גבול הטעם הטוב.

נדמה לי שפתאום גם הדיבור האובססיבי על הדרת נשים חוזר.

אני מתנגד לכל אלימות, פיזית או מילולית, כמובן, אבל אני מתנגד גם להסתה תקשורתית נגד הציבור שלי.

לא כל מקרה צריך להפוך לתופעה.

הרי לא כל נפגע אלימות ברחוב הישראלי הופך לכותרת ראשית וזוכה לחיזוקים מחברי כנסת ומשרים.

מעניין שרק במקרים מסוימים זה כך, מקרים מסוימים מאוד.

אני חושש מתוצאות כלפי הדור הבא.

לצערי גדל כאן דור שעבורו חרדי הוא מסית, אלים, יורק וקיצוני.

אני חושש, אני חושש באמת, שבדור הבא ילד ישראלי יחשוב שחרדי זה דמות מעוררת פחד.

הניסיון לפגוע בציבור לומדי התורה שתורתו-אומנותו ותורתו היא אמונתו, הניסיון הזה הוא מיותר וחסר סיכוי.

אך חמור מכך, להניח בצד את כל הבעיות הביטחוניות והמדיניות, הכלכליות והחברתיות, שאתן עלינו להתמודד, ולהשתמש במילת הקסם הזאת כאילו היא חזות הכול, זה דבר לא אחראי.

האם על-ידי שוויון בנטל נעזור לאותה קשישה במסדרון ונפתור את בעיות הצפיפות בבתי-החולים?

האם על-ידי שוויון בנטל ירדו מחירי המים המאמירים?

האם על-ידי שוויון בנטל נדאג לפתרון דיור בר-השגה לזוגות הצעירים?

וכשיגיע הנשיא אובמה לביקורו הקרוב כדי לדון בנושא האיראני ובחידוש המשא-ומתן המדיני, האם נגיד לו, רגע, אדוני הנשיא, עכשיו מטפלים בשוויון בנטל?

אדוני היושב-ראש, כאדם המעורה בחברה הישראלית, כאדם שעתיד החברה ודמותה חשובים לו, שתמיד מקשיב ומכבד כל דעה באשר היא, ככזה אני עומד היום מעל דוכן זה ואומר לכם: זכות התורה ולומדיה, זאת תמצית אמונתנו.

הציבור הזה, שלקח מהתנ"ך ומהתלמוד את החובות של תרי"ג מצוות ולא רק את הזכויות שהתנ"ך מקנה לנו, האם עליו אפשר לומר כי הוא ציבור שחי על חשבון השני?

האם מי שלומד תורה עושה זאת בגלל שיקולי נוחות?

האם הציבור החרדי הוא נהנתן?

האם הוא חי חיי פאר?

האם הציבור הזה שיודע לצאת ולהפגין בהמוניו כשפוגעים בציפור נפשו או כשמנסים לפגוע בדמותה היהודית של המדינה, יצא ולו פעם אחת לכיכרות על נושאים שאינם נושאים עקרוניים שברוח?

הציבור החרדי ידוע בעזרה הדדית ובעזרה לכל אדם באשר הוא אדם.

רוב עמותות החסד וארגוני הסיוע בארץ הוקמו ומופעלים על-ידי אנשים מקרב הציבור החרדי.

צאו לבתי-החולים ותראו כמה מתנדבים, ומאיזה ציבור.

נכון שלא כולם מאמינים שהתורה היא כיפת הברזל הכי חזקה שיש לעם ישראל, אבל אנחנו מאמינים בזה ויודעים זאת ללא כל ספק, ומכאן האחריות שלנו להתעקש ולשמור על התורה ועל לומדיה מכל משמר.

אין כאן שיקולי נוחות או כל שיקולים זרים אחרים.

יש כאן אך ורק מחויבות ואחריות חברתית ולאומית.

יש לנו תפקיד לשמר את עברנו ולשמור את התורה, שהיא בעצם זכות קיומנו כעם יהודי כאן, בארץ האבות.

זהו נטל כבד, ואנחנו גאים לשמור עליו.

לשאת בנטל.

"אם בחקתי תלכו ואת מצותי תשמרו ועשיתם אתם – – – ונתתי שלום בארץ" – זהו הפסוק שבחרת, אדוני היושב-ראש, לצטט בנאום הפתיחה שלך בכנסת זו, וזוהי ההבטחה ההיסטורית שבה אנו מאמינים ועל-פיה אנו חיים לא שנה ולא שנתיים, אלא אלפי שנים, מאז נהיינו לעם.

בשבוע שעבר אמר עמיתי חבר הכנסת יאיר לפיד מעל דוכן זה, כי לא תהיה מלחמת אחים כי 10% מהאוכלוסייה לא יכולים לאיים על 90%.

יש כאן, לצערי, שתי טעויות.

ראשית, יש כאן טעות קטנה במספרים, שגם אני, בצניעות ובענווה, כאדם שלא השלים לימודי ליבה, בכל זאת שמתי לב אליה: הציבור החרדי הוא יותר מ-10%, ואפשר לעשות את החשבון רק לפי תוצאות הבחירות.

אולם הטעות השנייה היא טעות חמורה יותר.

אני אומנם מקווה שמדובר בטעות, שכן כאן, מעל דוכן זה, עמדת וקראת בעצם לאיזושהי מחיקה של מיעוט ולאי-התייחסות למיעוט.

זוהי, אדוני, קריאה למלחמת אחים, לא משהו אחר.

לא משנה אם אנחנו 10%, 20% או 30%; אי-אפשר למחוק את אמונתנו, הנשענת על שורשים מוצקים של עברנו ההיסטורי.

אנחנו לא יכולים להתכחש למחויבותנו בלימוד התורה כלפי העם היהודי כולו.

מיעוט יכול, וזו גם חובתו, לדרוש: הכירו בחשיבות העליונה שאנו מייחסים לתורה וללומדיה.

האמירה שייחסו לך בתקשורת – אם אצטלם בבית הנשיא ליד שרים חרדים הקריירה שלי הסתיימה – מעליבה אותי.

הנה, אני כאן, נעים מאוד.

אני לא יודע אם נצטלם יחד, אבל אני מציע לפעול יחד ולא אחד נגד השני.

אדוני היושב-ראש, הדיון והמבחן שלנו, חברי הכנסת – האם נוכל לעזוב את יפייפות הנפש והרצון הגובר והולך בפופולריות ונוכל להתמקד בנושאים האקוטיים והרי הגורל שבהם צריכים אנו לעסוק?

האם נשכיל לחדול מנאומי כיכרות משולהבים ולתת את דעתנו על פתרון אמיתי למצוקות ולקשיים של החברה הישראלית?

האם נוכל להתמקד במאחד, ולא במפלג?

האם נעשה את הדבר הנכון, ולא את כותרת העיתון?

ידידי חברי הכנסת, מעמד היסוד של העם היהודי, שבו נהיינו לעם, היה מעמד מתן תורה.

דווקא במעמד זה, שבו התורה מבססת את הנורמות המשפטיות והמורשת החוקתית של העם, כותבת התורה: "ויחן שם ישראל נגד ההר" – כאיש אחד, בלב אחד.

ואם אכן נפעל כאיש אחד, אשר אכפת לו ממשנהו ומהשונה ממנו, ובלב אחד, ואם נשמע לקול לבנו ולקול מצפוננו, ונעשה את הנכון והראוי, אזי אין כל ספק כי נוכל לעמוד איתנים ומלוכדים אל מול האתגרים האמיתיים והרציניים העומדים לפתחנו.

אני מאחל לכולנו עבודה פורייה ומוצלחת.

תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת הרצוג לומר כמה מילות ברכה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר היקר, לפני כשנתיים הוצאתי לאור ספר שכל כולו עיסוק בתמונת המצב החברתית של מדינת ישראל, "תוכנית עבודה: מתכון לרווחה כלכלית".

יצחק הרצוג: כשהשקתי את הספר אמרתי לעצמי, את מי אני יכול להביא להשקת הספר, שיציג משהו אחר ממה שאנחנו שומעים בשטנץ של החברה הישראלית?

יצחק הרצוג: ונזכרתי ביעקב אשר, ידידי, שזכיתי להכירו בין היתר כראש עיריית בני-ברק, והזמנתי אותו לשאת דברים.

יצחק הרצוג: וכמו שראיתם, הוא פולמוסן חריף, הוא מעניין, הוא מרתק, והוא יתרום לבית הזה רבות.

יצחק הרצוג: כשביקרתי אותו כשר הרווחה והשירותים החברתיים כמה פעמים בעיר החרדית הגדולה במדינה, העיר עם הצפיפות הגדולה במדינה, עם התשתיות עם העומס הגדול ביותר במדינה, ועם אתגרים לא פשוטים בכלל, מצאתי בפני ראש עיר שהוא מנהיג.

יצחק הרצוג: ראש עיר שבאמת יש לו לב זהב, אבל גם ידי זהב.

יצחק הרצוג: הוא לא רק מדבר, הוא יודע לעשות.

יצחק הרצוג: כמו שכבר ראיתם בנאום, הוא גם איש מעשה.

יצחק הרצוג: וביקשתי ממנו ללכת ולפגוש את כל העובדות והעובדים הסוציאליים בבני-ברק.

יצחק הרצוג: הגענו למרתף, שזאת לשכת הרווחה, שמנוהלת ביד רמה על-ידי אישה נהדרת, מנהלת המחלקה, ועברנו עובד ועובדת.

יצחק הרצוג: ואז אתה רואה בפועל את סיפורה של בני-ברק, סיפור של עיר שמנסה לצאת מעוני, שיש בה אתגרים לא פשוטים, וגם יעקב אשר, אם אני לא אעמיד אותו לבוא ולהגיב על דברי, גם הוא יודע שהעולם החרדי חייב לעבור שינוי דרמטי בכל מה שקשור ליציאה מהעוני, גם בתעסוקה, וגם בעובדה שבהרבה מאוד מסתורי כביסה היום, בעיר בני-ברק, רואים גם מדים.

יצחק הרצוג: ולכן, העובדה שאתה פה, חבר הכנסת אשר, היא מבטאת יותר מכול, לדעתי, את השינוי העמוק שעובר על החברה החרדית, שינוי שכולנו היינו רוצים לראות כחלק מהיציאה מהעוני, מההשתלבות בכל מעגלי החיים של החברה הישראלית, וגם בוויכוח – שהוא ויכוח אמיתי – על הנשיאה בנטל ועל התרומה הייחודית לעם ולמדינה, שאני מאמין שהיא קיימת בעולמם של האזרחים החרדים.

יצחק הרצוג: וכמי שהיה לפני כמה שבועות בביקור אצל מורך ורבך הרב שטיינמן שליט"א, אני יודע שאתה יודע על מה אני מדבר.

יצחק הרצוג: אבל כנראה חלק מהתהליכים הללו הם תהליכים אבולוציוניים, לא תהליכים של כפייה ולא תהליכים של לעומתיות.

יצחק הרצוג: אני מאחל לך, באמת, שבכנסת הזאת תשכיל לתרום את תרומתך, כמו שתרמת בבני-ברק בהקמת מרכז עסקים אדיר, וכמו שתרמת בבני-ברק לעיצוב התקציב שלה והוצאתה מגירעון ומהתמוטטות, אני בטוח שאת תרומתך תתרום פה, גם בידע וגם במעשה.

יצחק הרצוג: ומי ייתן שייאמר עליך: וכל העוסקים בצורכי ציבור באמונה, הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרם.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אמן.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין את השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, שידווח לכנסת על פעילות משרדו בממשלה ה-32.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, א.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה באמת לקנא בחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק אהרונוביץ': הזכרת את כולם, או את חלקם, בתור של עפר, ויש פה עוד כמה צנחנים, עוד כמה מגדוד 202, גם מיקי ידידי וגם אני וגם עוד כמה אנשים, בטח לא נמנה את כולם.

בנימין בן-אליעזר: יש גם "שקדניקים".

יצחק אהרונוביץ': יש גם הרבה.

יצחק אהרונוביץ': אני עוד לא הגנתי, אני לא רוצה להזכיר את כולם, אבל אני כן רוצה להזכיר פה שלושה ניצבים שנמצאים פה אתנו.

יצחק אהרונוביץ': דוד צור ידידי, שעשה רבות עבור היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור, וכמובן מפקד משמר הגבול מפקד מחוז תל-אביב; את משה מזרחי, שהיה ראש אגף החקירות ויאחב"ל ועוד כמה תפקידים, ומיקי לוי, שגם הוא עשה תפקידים רבים במשטרה, והתפקיד האחרון – מפקד משטרת ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': זאת גאווה גדולה למשטרת ישראל שהיום נמצאים ארבעה ניצבים פה, בבית הזה, ואין לי שום ספק שהם יתרמו תרומה חשובה מאוד לאיכות החברים פה.

יצחק אהרונוביץ': לפני שאסקור את עשיית המשרד לביטחון הפנים בארבע השנים האחרונות, איני יכול להתעלם מהפרשה אשר תפסה את הכותרות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת הרצוג – היושב-ראש, אני מבקש את העזרה שלך שם.

בנימין בן-אליעזר: חברים, מי שרוצה לדבר יכול לצאת החוצה.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו מאזינים לדבריו של שר מכובד מאוד בפרשייה מאוד מסובכת, אז אנא.

אילן גילאון: אתה לא תדע – – –

יצחק אהרונוביץ': איני יכול להתעלם מהפרשה אשר תפסה את הכותרות בימים האחרונים, התאבדות עצור ב-5 בדצמבר 2010.

יצחק אהרונוביץ': הנני מתכוון להציג בפניכם את העובדות הידועות לי והמותרות לפרסום בעת הזאת של האירוע הספציפי, זאת בלבד, ואין בכוונתי וביכולתי לחרוג מצו איסור הפרסום הקיים.

יצחק אהרונוביץ': התייחסותי תינתן עם סיום סקירת עשיית המשרד לביטחון הפנים, ואני אתייחס בסוף דברי.

יצחק אהרונוביץ': הנני מתכבד להציג בפניכם בתמצית את המשרד לביטחון פנים, עיקרי העשייה בארבע השנים האחרונות.

יצחק אהרונוביץ': ראשית אדגיש כי המשרד בתקופה זו הרחיב פעילותו, אחריותו ועיסוקו בהיקף חסר תקדים, ואני אציין את זה בהמשך הסקירה.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל מונה כ-28,000 שוטרים, חיילי משמר הגבול, מערך של 35,000 מתנדבים, שוטרי חובה שנמצאים גם במשמר הגבול וגם במשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': שירות בתי-הסוהר מונה כ-8,300 סוהרים, והוא מופקד על 22,000 אסירים ועצורים, כ-2,100 מסתננים וכן אסירים המרצים עונשם כעובדי שירות שנמצאים תחת שירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': הרשות הלאומית לכיבוי אש והצלה מונה כ-2,300 איש, מתוכם 1,675 לוחמי אש ובהם 310 לוחמי אש שגויסו לאחרונה.

יצחק אהרונוביץ': מערך של מאות מתנדבים נמצא בהקמה ובהרחבה בימים אלו.

יצחק אהרונוביץ': הרשות להגנת עדים – בנובמבר 2008 עבר בכנסת החוק להקמת הרשות, אשר החלה לפעול מבצעית בתחילת 2010.

יצחק אהרונוביץ': הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול הועברה לפני ארבע שנים ממשרד ראש הממשלה למשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': הרשות לרישוי כלי ירייה עברה ממשרד הפנים במרס 2011.

יצחק אהרונוביץ': אגפים ייעודיים שנבנו במהלך התקופה, פרויקט "עיר ללא אלימות", שיטור עירוני, אכיפת דיני מקרקעין בדרום – אני אתייחס בהמשך.

יצחק אהרונוביץ': חקיקה רבה נעשתה במשרד.

יצחק אהרונוביץ': רווחה ושכר השוטרים והסוהרים, הכבאים והגמלאים, גם על זה אני אגיד מספר משפטים.

יצחק אהרונוביץ': במהלך העשורים האחרונים גבר מאוד משקלו של ביטחון הפנים במשוואה של החוסן הלאומי של מדינת ישראל, וזאת בעקבות תופעות כגון אלימות בכלל ובקרב בני הנוער בפרט, עבריינות ופשיעת רחוב, התנהגות אנטי-חברתית, פשיעה מאורגנת, סחיטת דמי חסות, שחיתות ציבורית, סחר ושימוש בסמים ושתייה בלתי אחראית של אלכוהול, בריונות בכבישים ועבירות תנועה חמורות בכלל ותופעות של בריונות בכבישים.

יצחק אהרונוביץ': תופעות אלו נוספו ונתפסות כיום כאיום חמור ביותר על החברה הישראלית.

יצחק אהרונוביץ': במקביל, נמשכים ומתעצמים איומי האויב לטרור ומלחמות, אשר הופכים את העורף בכלל ואת ציבור האזרחים בפרט למאוימים יותר.

יצחק אהרונוביץ': עיסוק זה מציב את המשרד לביטחון הפנים וזרועותיו בחזית העשייה לפיקוד, שליטה בנושאי חילוץ, הצלה, שמירה על הסדר הציבורי, טיפול בזירות אירוע, התקפות טילים, פיגועי טרור בשגרה ובחירום, כפי שראינו באירועים האחרונים בדרום.

יצחק אהרונוביץ': בדקות הקרובות אני אסקור בפניכם, חברי חברי הכנסת, את עיקרי הפעילות אשר נעשתה במשרד לביטחון הפנים בארבע השנים האחרונות, פעולות מהותיות שתכליתן חיזוק המענה הקיים אל מול האיומים הללו ומתן מענה הולם לתחושת הביטחון של תושבי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': בין אלו ניתן למנות את העברת האחריות של הרשות הלאומית לכיבוי אש והצלה והעברת הרשות לרישוי כלי ירייה.

יצחק אהרונוביץ': גיבוי של הפעלת תוכנית השיטור העירוני ב-17 רשויות מקומיות, שכבר פועלת.

יצחק אהרונוביץ': הרחבה משמעותית של תוכנית "עיר ללא אלימות" ל-120 ערים ורשויות, עשרות "מוקדים רואים" המפעילים אלפי מצלמות הממוקמות היום בערים למניעת אלימות, פשיעה, ונדליזם במרחב העירוני.

יצחק אהרונוביץ': גיבוש ויישום תוכנית לאומית לצמצום הצריכה הבלתי אחראית של אלכוהול בכלל.

יצחק אהרונוביץ': זו חקיקה משמעותית שהביאה לצמצום.

יצחק אהרונוביץ': הרחבה ומיסוד הפעילות המבצעית של הרשות להגנת עדים, שמהווה כלי אסטרטגי למלחמה בפשיעה החמורה.

יצחק אהרונוביץ': גיבוש והפעלת תוכנית לשיפור הביטחון האישי, שכולל בשלב ראשון הפעלת ארבעה מתחמים של פעילות משטרתית שאנחנו קוראים להם "אורגנים", בתחנות נצרת והאזור, טייבה והאזור, עיירות וכל האזור שם, ועכשיו האורגן הרביעי, בימים אלו הולך ונשלם, באזור כרמיאל.

יצחק אהרונוביץ': זה חיזוק הביטחון וחיזוק הנוכחות המשטרתית באותם איים שכמעט – אני לא רוצה להגיד שלא היו, אבל היו פחות שוטרים שם – וזה לתת את התחושה, א.

יצחק אהרונוביץ': שהתושבים רוצים אותה, וב.

יצחק אהרונוביץ': שנוכחות משטרתית זה כוח משטרתי, שאני אתייחס אליו, שהוא לא קשור לקרקע ופועל שם ועושה עבודה מצוינת.

יצחק אהרונוביץ': זה לא היה לפני כן, בארבע השנים האחרונות, וכל מי שמדבר פה על ההיסטוריה – ושמעתי כל מיני נאומים – זו היסטוריה.

יצחק אהרונוביץ': היום אנחנו נמצאים שם וצריך להמשיך, ויש תוכנית מובנית לאורגנים עצמם, של עוד אורגנים, ללכת ולהמשיך אתם.

יצחק אהרונוביץ': הקמת יחידות ייעודיות לתיאום ואכיפה של חוקי המקרקעין בדרום הארץ.

יצחק אהרונוביץ': הקמת יחידה ייעודית לטיפול בפשיטה הלאומנית – דבר שראינו, חווינו פה בשנה-שנתיים, גם באירועים של השבוע האחרון, במחוז שומרון, גם במחוז ירושלים וגם בארץ – שעיקר משימתה טיפול משולב עם השב"כ, צה"ל, פרקליטות, באותם פורעי חוק הפועלים בעיקר בשומרון, יהודה וירושלים.

יצחק אהרונוביץ': זה לא היה, הכוח הזה כרגע נמצא בהקמה והוא יתחיל לעבוד כבר בחודשים הקרובים.

יצחק אהרונוביץ': זה כוח נפרד שאנחנו מקימים.

יצחק אהרונוביץ': לחצתי, קיבלתי את הכוח הזה והוא יעבוד תחת אחריות מחוז ש"י ויקבל את כל מה שהוא צריך מהמטה הארצי לסיוע כדי לפגוע ולעצור את פורעי החוק האלה, שעושים נזק חמור מאוד למדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': הקמת מתקני שהייה ואחזקה למסתננים שחדרו לארץ מהגבול המצרי.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ההרחבה והקמת המתקנים, באמת, אנחנו היום חכמים אחרי מעשה אבל ניזכר שנה-שנתיים אחורה איפה היינו ולאן אנחנו צועדים.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לגדר – שבאמת הייתה צורך וזה בלם את הכניסה של המסתננים, בחודשים האחרונים אפס כניסות – אנחנו פנינו ובנינו גם מתקני שהייה לאותם מסתננים, גם שם אני אתייחס במספר משפטים.

יצחק אהרונוביץ': לצורך ייעול ושיפור הפעלת מערך המתנדבים המצוינים ושילובם באופן אפקטיבי יותר במערכי הסיור והמערכים המבצעיים הנוספים, אוחדו אגף המבצעים ואגף הקהילה והמשטרה, המהווים היום את אגף השיטור והקהילה – דבר שמתבקש.

יצחק אהרונוביץ': כבר דיברנו על זה הרבה פעמים.

יצחק אהרונוביץ': סוף-סוף זה בוצע.

יצחק אהרונוביץ': א.

יצחק אהרונוביץ': חיסכון בניצב אחד; ב.

יצחק אהרונוביץ': לאחד את המתנדבים עם הסיירים עם אגף המבצעים, דבר שפועל כבר קרוב לשנה.

יצחק אהרונוביץ': ארבעת האורגנים, דיברתי, שהם פועלים בעיקר במגזר הלא-יהודי, והאורגן החמישי, שייכנס בקרוב לפעילות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים על אורגן כזה, שמונה 58 שוטרים, בהם שוטרי יחידות סיור מיוחדות, גורמי מודיעין, שפועלים ככוח מיוחד, על-פי הערכות המצב, ללא קשר למשמרות או לגבולות גזרה, דבר שמוכיח את עצמו, ואנחנו מרגישים שם הרבה יותר ביטחון והרבה יותר שליטה ואכיפת חוק, וזה מה שהיה חשוב.

יצחק אהרונוביץ': הוקמה יחידה ייעודית לאכיפת דיני מקרקעין בדרום על-פי המלצות דוח גולדברג, שאנחנו מתכוננים לקראת היישום שלו, אם החוק יעבור בכנסת.

יצחק אהרונוביץ': הכוח הזה כבר נמצא – יותר מ-100 שוטרים – כבר נמצא למטה, וכוח נוסף כרגע נמצא בגיוס והתארגנות.

יצחק אהרונוביץ': הכוחות האלה יופנו לטובת הנושא של אכיפת החוק גם בדרום.

יצחק אהרונוביץ': הוקמו ונוספו כמה תחנות משטרה: בדרום תל-אביב, לתת יותר טיפול בעיקר בתחום המסתננים, תחנת שדות, כדי לאפשר לתחנת נתניה להתעסק יותר בעיר נתניה, הקמנו אותה במושבה, בקדימה, ותחנת גן-יבנה – גם שם ניסינו לסייע גם לראשון, גם לרחובות, ותחנה נוספת בגן-יבנה.

יצחק אהרונוביץ': הוחל בהקמת מרכז ההדרכה, דבר שחלומי היה – החלום יצא למציאות.

יצחק אהרונוביץ': התחלנו את העבודות בבית-שמש, ולמעשה, בית-הספר המרכזי של משטרת ישראל, ואני מקווה גם של שירות בתי-הסוהר וגם של הכבאות – כולם ישבו שם, כולל משמר הגבול.

יצחק אהרונוביץ': זה יהיה בית-הספר המרכזי.

יצחק אהרונוביץ': בית-הספר הזה יתחיל לעבוד ב-2014.

יצחק אהרונוביץ': חתיכת פרויקט, פרויקט גדול מאוד, ענק – כל שטחי האימונים, כל ההדרכות, הכול יהיה שם, בבית-הספר הזה, ואנחנו, באמת – אנחנו, ב-2014 אני מקווה שניכנס ונחנוך את בית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': נכנסה לשימוש מבצעי מערכת הקשר "ניצן", שמשמשת את משטרת ישראל בשיתוף פעולה עם שירות בתי-הסוהר, כיבוי אש, גופי הצלה, פשוט שתהיה רשת אחידה לכולם ולא שכל אחד יעבוד על רשת אחרת.

יצחק אהרונוביץ': אפשר לדבר אחד עם השני.

יצחק אהרונוביץ': נרכש מטוס תצפית חדש, המאפשר ליחידה אווירית של משטרת ישראל להרחיב ולשדרג בצורה משמעותית את יכולותיה לתצפית ומודיעין.

יצחק אהרונוביץ': המטוס בקרוב ייכנס כבר לפעולה.

יצחק אהרונוביץ': מוכנות לאירועי הפרת סדר המוניים ואסונות טבע: המשטרה הצטיידה והכשירה את כלל הכוחות הלוחמים לקראת תרחישים שכאלה, תוך ביצוע תרגילים, אימונים, רכש, במספרים אדירים.

יצחק אהרונוביץ': עשיית המשטרה נמדדת בשורה התחתונה בהיקפי הפשיעה ובתחושות הציבור וביטחונו.

יצחק אהרונוביץ': בארבע השנים האחרונות המשיכה מגמת הירידה בפשיעה המדווחת, בעיקר בתחום האלימות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים מ-2003 עד היום – 11% ירידה.

יצחק אהרונוביץ': מחקרים שבוצעו על-ידי ה-OECD ממקמים את ישראל כמדינה אשר תושביה חשים בביטחון – 74% מצביעים על רמת פשיעה דומה למדינות אירופיות מובילות.

יצחק אהרונוביץ': הלוחמה בפשיעה החמורה היא תחום אשר בוצעו בו מהלכים רבים, ובדגש על שילוב המשטרה, הפרקליטות, גורמי רשות המסים, כוחות המשימה, "להב 433", ושם למעשה מרוכזים כולם ופועלים יחד, כגוף אחד, בעיקר כלפי אותם ארגוני פשיעה שמתעסקים בעבירות כלכליות.

יצחק אהרונוביץ': תחום זה הוא אחד החשובים במשרד וזרועותיו, במיוחד לנוכח העובדה שבהיבט הכלכלי הנזק הישיר למדינת ישראל מהפשיעה נאמד ב-14 מיליארד ש"ח בשנה.

יצחק אהרונוביץ': תחום חשוב נוסף המלווה את עשיית המשרד לביטחון הפנים הוא הלוחמה והאכיפה בנגע – אני אומר – תאונות הדרכים.

יצחק אהרונוביץ': לפני כשלושה עשורים נהרגו בכבישי מדינת ישראל כ-700 בני-אדם בשנה בתאונות דרכים.

יצחק אהרונוביץ': בשנים האחרונות, בשילוב ידיים עם כלל הגורמים העוסקים בתחום: משרד התחבורה, הרשות לבטיחות דרכים, עמותת "אור ירוק", אגף התנועה של משטרת ישראל מוביל אכיפה נחושה וממוקדת, במיפוי כבישים אדומים, בריונות בכביש, נקיטת יד קשה בכל הקשור לנהיגה תחת השפעת אלכוהול.

יצחק אהרונוביץ': כלל הפעילויות האלה, בשילוב שיפור התשתיות וכלי הרכב החדשים, הביאו לנתון מדהים של הפחתת מספר ההרוגים בכבישים בשנת 2012 במדינת ישראל – 99 בני-אדם פחות מהשנה הקודמת, מהם 48 הרוגים פחות במגזר הלא-יהודי.

יצחק אהרונוביץ': שירות בתי-הסוהר: במטרה לשפר ולשדרג את תנאי המחיה של העצורים והאסירים הוקמו ושופצו כמה אגפים בבתי-הכלא הפרוסים ברחבי הארץ.

יצחק אהרונוביץ': כלא "אלה", שהוקם ככלא מופרט, התקבל בהמשך לפסיקת בג"ץ להפעלה של שירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': בקציעות הוקמו על-ידי שירות בתי-הסוהר מתקני שהייה ל-5,500 מסתננים שחצו את הגבול ממצרים.

יצחק אהרונוביץ': כיום שוהים שם, במתקנים, כ-2,000 מסתננים, יותר מ-2,000 מסתננים, המטופלים ומוחזקים על-ידי הארגון.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, בתהליך בנייה מתקדם של המתקן שמשרד הביטחון מקים בתוספת של עוד 3,000 מקומות.

יצחק אהרונוביץ': תשאלו אותי גם למה?

יצחק אהרונוביץ': אני אגיד לכם שזה כרגע אחת השאלות שאנחנו שואלים, אבל אם צריך לתת פתרון לאלה שנמצאים בדרום תל-אביב או במקומות אחרים – אם תהיה החלטה ויהיה גיבוי משפטי, נוכל להעבירם לשם.

יצחק אהרונוביץ': כרגע אנחנו מכינים את המתקנים.

יצחק אהרונוביץ': כאשר בנינו את המתקנים לא צפינו שזה ייגמר באפס כניסות, כפי שזה מתקיים היום, אבל צריך לצפות שיכול להיות שגם ימשיכו עוד להיכנס.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם לחוק הפיקוח על עברייני מין, הוקמה יחידת "צור" בשירות בתי-הסוהר למעקב ופיקוח על עברייני מין שסיימו את תקופת מאסרם ובית-המשפט קבע כי יש לוודא פיקוח על מעשיהם.

יצחק אהרונוביץ': תוכנית הקמת כלא נשים חדש כחלופה לכלא "נווה תרצה" הוותיק והישן יצאה לדרך.

יצחק אהרונוביץ': הרשות הלאומית לכיבוי אש והצלה – – –

קריאה: – – – יהיה?

יצחק אהרונוביץ': בדרום.

יצחק אהרונוביץ': האחריות להפעלה ברמה הלאומית עברה ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת זו מיושמת עתה הרפורמה על-פי החוק שעבר בכנסת ביולי 2012 ונכנס לתוקפו ב-8 בפברואר 2013.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת זו נבנה מטה פיקוד ושליטה ארצי; הוקם חדר מבצעים לפיקוד ושליטה ברמה הלאומית; הוקמו שבעה מחוזות ופורקו האיגודים העירוניים; גויסו ועברו קורסי הכשרה מאות לוחמים; נרכשו מאות כבאיות חדשות והוזמנו נוספות; בית-הספר ללוחמה באש שופר ושודרג; בימים אלו נרכשות מערכות סימולציה והדרכה מתקדמות בעולם.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, פיתחו תוכנות סיוע לחיזוי התלקחות והתקדמות שרפות שפרצו, כדי לשפר את המענה המבצעי.

יצחק אהרונוביץ': הוקמה טייסת כיבוי על שמו של אלעד ריבן.

יצחק אהרונוביץ': נרכשו שמונה מטוסי כיבוי ייעודיים מסוג "אייר טרקטור".

יצחק אהרונוביץ': בהמשך לכך, ובתהליך עבודת מטה לרכש מסוקים ומטוסים, וכרגע מתבצעת עבודת מטה, ואנחנו נציג את זה לראש הממשלה ולאוצר – גם להחליף את כל צי המסוקים של משטרת ישראל, שזה צי ישן, וגם להכין גם אפשרות לכיבוי גם ממסוקים, כפי שזה קיים בעולם.

יצחק אהרונוביץ': עלי לציין כי הרפורמה במערך הכבאות וההצלה בוצעה בלוח זמנים לחוץ מאוד וקצר מאוד, ולולא הירתמות כלל הגופים, בראשם ראש הממשלה ומשרדי הממשלה, היה קשה לבצע את זה.

יצחק אהרונוביץ': מהלך דרמטי זה, בזמן כה קצר – ועל כך תודתי, הערכתי, לכל מי שעוסק ועסק במלאכה; באמת, אחת הרפורמות החשובות שהצלחנו לבצע, אחרי עשרות שנים שדיברנו ולא קידמנו את זה, סוף-סוף זה יצא לפועל.

יצחק אהרונוביץ': חבל שהיה צריך את האסון בכרמל כדי להתחיל להניע את המהלך.

יצחק אהרונוביץ': הרשות לרישוי כלי ירייה: העברת האחריות של הרשות לרישוי כלי ירייה במרס 2011 למשרד לביטחון הפנים כבר הביאה להגברה והידוק מנגנוני התיאום והפיקוח של משטרת ישראל, שמטרתם לצמצם באופן משמעותי את היקף כלי הנשק המוחזקים ללא רישיון.

יצחק אהרונוביץ': בימים אלו יוצאת הרשות, יחד עם משטרת ישראל, במבצע החזרת אלפי כלי נשק המוחזקים שלא כחוק בידי אזרחי ישראל, כפי שזה היה לפני חמש או שבע שנים.

יצחק אהרונוביץ': כל מי שיש לו כלי נשק, שיבוא ויחזיר, ולא צריך להתוודות ולא צריך שום דבר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נצא במבצע כדי להביא את כל מה שאפשר, לאסוף מהבתים.

יצחק אהרונוביץ': כל זאת על מנת להגביר את הפיקוח, השליטה על כלי הנשק האזרחי במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול מובילה את התוכנית להתמודדות עם נגע הסמים ולצמצום צריכה בלתי אחראית של האלכוהול; פועלת ליצירת שינוי תרבותי בהתייחסות לסמים ולאלכוהול – ואני מדבר בעיקר בשנים האחרונות, דגש על האלכוהול, את הסמים לא הפקרנו – פועלת בכ-100 רשויות, כרגע 36 מהן במגזר הלא-יהודי.

יצחק אהרונוביץ': בהמשך לחקיקה, ובכלל העשייה המוערכת בתחום, נפתחו אלפי תיקים על מכירת משקה משכר לקטינים; נסגרו מאות בתי-עסק – פיצוציות שאנחנו מכירים – בהליך מינהלי כנגד מכירת אלכוהול; נשפכו כמויות עצומות של אלכוהול על-ידי סיירי המשטרה, ואין ספק שנמנעו מקרי אלימות, בריונות ונהיגה בשכרות.

יצחק אהרונוביץ': הרשות להגנת עדים – דבר שגם לא היה קיים לפני שנתיים, סוף-סוף הצלחנו להקים את זה.

יצחק אהרונוביץ': הוקמה בסוף – ההחלטה הייתה בסוף 2008, ההתחלה המבצעית בשנת 2010.

יצחק אהרונוביץ': מטרתה של הרשות להגנת עדים הנה הגנה מלאה, על כל המשתמע מכך, לעד שחצה את הקווים ולמשפחתו, באופן שמאפשר מתן עדות כנגד ארגוני הפשיעה ללא חשש להיפגעות על-ידם.

יצחק אהרונוביץ': הרשות ופעילותה הן שובר שוויון במאבק הלאומי כנגד הפשיעה המאורגנת, וכבר הביאו לתוצאות משמעותיות אשר מסייעות בהפללתם של עבריינים אשר ביצעו פשעים חמורים מאוד.

יצחק אהרונוביץ': מצב זה הביא לאמון רב ברשות ולפניות לא מעטות מצד עדים ברצון להיכלל בתוכנית החשובה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': זה קיים הרבה במדינות בעולם.

יצחק אהרונוביץ': אצלנו זה לא היה קיים עד לפני שנתיים.

יצחק אהרונוביץ': במשרד לביטחון פנים הוקמה מערכת א-3 לאכיפה אלקטרונית אוטומטית כנגד נסיעה מעל המהירות המותרת בכבישים וחציית צומת ברמזור אדום.

יצחק אהרונוביץ': כיום המערכת כוללת 43 מצלמות, מתוכן 14 בשטחים עירוניים.

יצחק אהרונוביץ': עד סוף מרס השנה יהיו 63 מצלמות.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף לכך מצויות עמדות רבות נוספות המאפשרות לנייד את המצלמה מעמדה לעמדה.

יצחק אהרונוביץ': הפעלת המערכת הועברה לידי אגף התנועה של משטרת ישראל, שהיא למעשה מופקדת על הפעלתה.

יצחק אהרונוביץ': אגף ייעודי הוקם לקהילת המשטרה, המפעיל את הפרויקט "עיר ללא אלימות" ב-120 רשויות – תוכנית לאומית למאבק באלימות, בהתנהגות אנטי-חברתית בכל הרצף בטווח העירוני, בהובלת ראש הרשות יחד עם המשטרה, ובכלל הגופים החינוכיים והרווחתים בעיר.

יצחק אהרונוביץ': תוכנית זאת כבר הביאה לתוצאות חיוביות מאוד של הפחתת האלימות, ירידה דרמטית בוונדליזם ואווירה מכבדת וסובלנית כלפי כלל התושבים.

יצחק אהרונוביץ': הדבר הזה, יחד עם פרויקט השיטור העירוני שפועל ב-17 רשויות, ששם זה גם מהלך שדיברנו עליו הרבה שנים – איך ברשות תפעל משטרה, כביכול פרטית, היא לא פרטית.

יצחק אהרונוביץ': יש את המשטרה ויש את הסיירים, את הפקחים שעוברים את ההכשרה, מקבלים את הסמכויות ממני, והם פועלים ביחד, הם עברו את ההכשרה, הם עובדים ביחד ומטפלים בעיקר בעבירות איכות החיים, דבר שכל כך היה חסר להם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים את זה ב-17 ערים – דבר בלתי רגיל.

יצחק אהרונוביץ': יושב פה ראש העיר דימונה לשעבר, אבל לא רק, במספר רב של ערים – והתוכנית היא באמת להיכנס בכל הארץ – ישנו צורך בכך, ישנה דרישה מהרשויות.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי שלא בגלל שעיר חזקה שיכולה לממן היא תקבל תעדוף, אלא אנחנו נעשה חלוקה מאוזנת גם לפריפריה וגם לערים החזקות שיכולות לממן את זה.

יצחק אהרונוביץ': מי שאחראי לגבי הפעלת הכוח והחלק המבצעי זו המשטרה כולל הפיקוד, כולל הכול.

יצחק אהרונוביץ': ראש העיר יגיד מה הבעיות שכואבות לו – המשטרה תיתן את הפתרון.

יצחק אהרונוביץ': זה עובד.

יצחק אהרונוביץ': בכוונתי להרחיב את הפרויקט הזה.

יצחק אהרונוביץ': כל הדברים האלה – גם השיטור העירוני וגם "עיר ללא אלימות" הם שיתוף של גורמים אזרחיים לסייע למשטרה, כי לבד המשטרה לא יכולה לבצע, ואנחנו חייבים לסייע לה, לתת לה את הכלים לכך.

יצחק אהרונוביץ': לשיפור התייעלות המשרד וזרועותיו – וגם זה דבר חדש, שלא היה קיים – לפני כשנתיים שכרנו את חברת "מקינזי" לביצוע עבודת עומק עם המשטרה ושירות בתי-הסוהר – איפה אפשר להתייעל ואיפה אפשר לחסוך.

יצחק אהרונוביץ': גם שם, בכל מקום החברה הזאת כבר בשלבים אחרונים של העבודה, ואנחנו נכנס להתייעלות – גם במשטרה, גם בשב"ס, גם במשרד.

יצחק אהרונוביץ': וכל מה שנתייעל – נכניס ככוח אדם פנימה לסיוע בדגש למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': ההכנות למצב חירום – הוקם מרכז מידע למצבי חירום; בוצעו תרגילים; הפיקוח האלקטרוני שהיה במשרד – העברנו את זה לאחריות שירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': שירות לאומי ואזרחי – דבר שמדברים עליו הרבה, זה כרגע in, זה כרגע "באז" באוויר.

יצחק אהרונוביץ': במשרד וזרועותיו יש היום למעלה מ-700 נשים וגברים: יהודים, בני מיעוטים, חילונים, חרדים, המבצעים שירות לאומי ושירות אזרחי, ואנחנו מעודדים את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני כבר נתתי הנחיות להתכונן – לא למאות – 700, אלא גם למאות ואלפים של אנשים שיבואו וייכנסו פנימה.

יצחק אהרונוביץ': בכוונת המשרד כמובן לדאוג ולהכין את זה – במידה שיקודמו, נוכל לקדם גם את הנושא של כמה שיותר גיוס לשירות הלאומי ולשירות האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': קודמו הצעות חוק – יש פריסה גדולה מאוד של הצעות חוק: תיקון פקודת בתי-הסוהר; חוק הגנת הציבור מפני ביצוע עבירות מין ועוד ועוד.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה, רשימה ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רוצה לפרט פה.

יצחק אהרונוביץ': תנאי השכר לרווחת השוטרים, הסוהרים, לוחמי האש, הגמלאים, עובדי המשרד – לטעמי, אחת המהפכות שביצענו בשנים האחרונות או בשנתיים האחרונות.

יצחק אהרונוביץ': מאז תחילת תפקידי החל משא-ומתן מתקדם עם גורמי האוצר מתוך הבנה כי שכר השוטרים, הסוהרים, הגמלאים, כפי שהיה, אינו ראוי ולא מאפשר קיום בכבוד של השוטר או הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות כך שופר, בנוסף לשכרם של המשרתים, עלה מ-5,000 שקלים ל-7,000 שקלים לשוטרים החדשים, וכמובן הוספנו מאות שקלים גם לשוטרים הוותיקים.

יצחק אהרונוביץ': והגמלאים זוכים באמת להכרה החודש, אבל גם בשנה האחרונה קיבלו תוספות חשובות מאוד.

יצחק אהרונוביץ': גמלאי שפורש לא יכול לחיות מ-2,000, 3,000, 4,000 שקל.

יצחק אהרונוביץ': ואני דווקא מדבר על שוטרים גמלאים ולא על קצינים בכירים.

יצחק אהרונוביץ': זה היה בלתי נסבל.

יצחק אהרונוביץ': חתמנו, התנתקנו מהצבא.

יצחק אהרונוביץ': חתמתי.

יצחק אהרונוביץ': ועכשיו הצבא פשוט עבר וגם הוא קיבל את המתכונת, את התפיסה וגם הוא חתם אחרי.

יצחק אהרונוביץ': במקביל לשיפור במשכורות יש פה עדיין תהליך שאנחנו עדיין ממשיכים אתו, עדיין תוספות שאנחנו רוצים להוסיף גם לשוטרים שמשרתים פה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו כרגע נמצאים במשא-ומתן עם האוצר.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהדברים האלה גם יתקבלו.

יצחק אהרונוביץ': בנושא של שכרם של לוחמי אש – גם כאן הייתה עבודה משותפת עם גורמי האוצר, ואני מדבר בעיקר על לוחמי האש החדשים, ה-300, 350.

יצחק אהרונוביץ': וגם בנוגע לשכר העובדים במשרד – גם פה יש עבודת מטה מתקדמת כרגע במשרד, כדי לתת את המענה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה, ככה סוגר את זה, ורוצה לסכם.

יצחק אהרונוביץ': יסודותיה של חברה דמוקרטית בריאה טמונים ביכולתה להעניק ביטחון אישי בסיסי לאזרחיה, לקדם ערכים של שותפות הדדית, סולידריות, שלטון חוק וסדר ציבורי.

יצחק אהרונוביץ': השגת מטרה זו דורשת מאמץ לאומי, שילוב ידיים של הגורמים השונים בשרשרת אכיפת החוק, משרדי הממשלה, יחד עם החברה והציבור בישראל.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לכך, המשרד לביטחון הפנים מצוי בתהליך מורכב וארוך טווח.

יצחק אהרונוביץ': לצד כל אלה, המשימות המוטלות על גופי המשרד לביטחון הפנים מתרבות יום-יום גם בשגרה וגם בחירום.

יצחק אהרונוביץ': הכיוון הוא נכון.

יצחק אהרונוביץ': עלינו להמשיך לעשות לשיפור תחושת הביטחון למען איכות החיים, למען מיגור האלימות והמוכנות למצבי חירום.

יצחק אהרונוביץ': אין די באלפי שוטרים שצריכים להיות מתוגברים למשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': הוספנו אלפי שוטרים, הוספנו, באמת, גם מאות סוהרים, אבל יש להמשיך ולתת תקציבים לכך.

יצחק אהרונוביץ': יש ריבוי של משימות, שכולן מונחות על פתחה של משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': הנני רואה את המשרד לביטחון פנים כגורם המרכזי האחראי על ביטחון הפנים בישראל.

יצחק אהרונוביץ': הגבולות, צה"ל, משרד הביטחון – מה שקורה בתוך מדינת ישראל זה בתחום האחריות של המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני ממשיך לרכז את כל גופי ההצלה, את המגיבים הראשונים, לשם טיוב ושיפור המענה הלאומי.

יצחק אהרונוביץ': דיברנו – בין היתר אנחנו רוצים לקדם את הנושא של הכוונה לאיחוד מוקדי הטלפונים והיציאה לדרך לקו חירום משותף, כמו שנהוג בארצות-הברית – 911.

יצחק אהרונוביץ': זה כבר נכנס למסלול שאני מקווה שנצליח לבצע אותו במהלך השנים הקרובות.

יצחק אהרונוביץ': בכך הופך המשרד לביצועי ומבצעי, בהתאם למשימות אלו, כפי שראינו בקבלת האחריות ובפיקוד על אירועים משמעותיים ברמה הלאומית, כגון טיפול במטסי ההתרסה מחו"ל לישראל.

יצחק אהרונוביץ': המשרד לביטחון הפנים על גופיו ימשיך לתרום את חלקו, להוביל את היעדים, וזאת לשם קיום הסדר הציבורי והדמוקרטיה במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': המשרד ימשיך לקדם רפורמות, תהליכים לשיפור האפקטיביות, התייעלות, שימוש מושכל.

יצחק אהרונוביץ': האתגרים שבפניהם אנו ניצבים הנם רבים, מורכבים, אך הנני בטוח כי המשך יישומה של מדיניות זו ומחויבותה ופעולה של העוסקים במלאכה במשרד לביטחון הפנים על גופיו יובילו אותנו להשגת המטרות.

יצחק אהרונוביץ': אבקש עתה לעדכנכם, כפי שפתחתי ואמרתי, בפרטים המותרים לפרסום בנושא העצוב שדיברתי עליו בתחילת סקירתי, ואיני מתכוון לחרוג מצו איסור הפרסום אשר עדיין מוטל על חלק מהפרשה.

יצחק אהרונוביץ': בכוונתי לדבר רק על הפרשה שפורסמה, ואין בכוונתי להתייחס לנושאים אחרים הקשורים בכך.

יצחק אהרונוביץ': לפני מספר ימים נחשפנו לפרשייה אודות התאבדות עצור בכלא "איילון".

יצחק אהרונוביץ': הפרסומים התייחסו לאדם ששמו לא פורסם לפני כן, אשר הוחזק בכלא תחת זהות בדויה.

יצחק אהרונוביץ': בחלוף זמן קצר מהמועד שבו התפרסמה כתבת התחקיר באוסטרליה בנושא, צומצם צו איסור הפרסום לבקשת המדינה ואושרו לפרסום פרטים חשובים על הנושא.

יצחק אהרונוביץ': הראשון שבהם – מדובר באזרח ישראלי שנשא גם אזרחות זרה, שנעצר על-פי חוק ואשר הוחזק בשירות בתי-הסוהר תחת שם בדוי.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני – לעצור הנ"ל ניתנו כל הזכויות הניתנות לעצור בישראל על-פי חוק, והן: משפחתו קיבלה הודעה מיידית בדבר מעצרו, ביקרה אצלו בתדירות גבוהה לאורך כל תקופת המעצר.

יצחק אהרונוביץ': השלישי – ניתן לו ייצוג של עורכי-דין אשר הוא בחר מרצונו החופשי ואשר ליווהו לאורך כל הדרך.

יצחק אהרונוביץ': הגורמים הבכירים ביותר במשרד המשפטים ליוו את התהליך המשפטי.

יצחק אהרונוביץ': הרביעי – התנהל משפטי פלילי רגיל, אלא שעל-פי החלטת בית-המשפט, המשפט התנהל בדלתיים סגורות מטעמי ביטחון המדינה.

יצחק אהרונוביץ': העצור היה במעצר ימים, בתחילה, ומעצרו הוארך על-ידי בית-משפט השלום מעת לעת.

יצחק אהרונוביץ': בהמשך לכך הוא נעצר עד תום ההליכים ובהסכמתו על-ידי בית-המשפט המחוזי, לאחר שהוגש נגדו כתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': הדבר החמישי, בית-המשפט הטיל לבקשת הפרקליטות צווי איסור פרסום על הפרשה.

יצחק אהרונוביץ': העצור הסכים לאיסור הפרסום.

יצחק אהרונוביץ': גם החזקתו תחת שם בדוי נעשתה בהסכמתו המלאה, וסיבת השם הבדוי הייתה לשם שמירה על ביטחון המדינה וכן לשם שמירה על ביטחונו של העצור וביטחון משפחתו.

יצחק אהרונוביץ': העצור לווה בכל תקופת מעצרו על-ידי מערכות התמיכה והטיפול של גורמי בריאות הנפש, חיצוניים ושל השב"ס.

יצחק אהרונוביץ': צו איסור הפרסום על הפרשה ניתן על-ידי נשיאת בית-המשפט המחוזי של מחוז מרכז.

יצחק אהרונוביץ': נגד צו זה הוגש ערעור לבית-המשפט העליון, שדן בערעור בראשות נשיאת בית-המשפט העליון, השופטת בייניש.

יצחק אהרונוביץ': בתום הדיון משכו המערערים את ערעורם בהמלצת בית-המשפט.

יצחק אהרונוביץ': לכן, חברי חברי הכנסת, אומר בפירוש: אין במדינת ישראל עצורים נעלמים.

יצחק אהרונוביץ': יש במדינת ישראל פיקוח וליווי מתאים, הקפדה על חוקים ועל נהלים, וכן יש גם דאגה גדולה לביטחונה של מדינת ישראל, דאגה אשר על מנת לטפל בה יש לעתים לפעול בחשאיות רבה.

יצחק אהרונוביץ': הנני מדגיש כאן, כי מייד עם התרחשות האירוע הטרגי מונתה נשיאת בית-משפט השלום בראשון-לציון, השופטת דפנה בלטמן קדראי, כשופט חוקר לחקירת סיבת המוות, על-פי חוק חקירת סיבות המוות, חוק החס"מ.

יצחק אהרונוביץ': השופטת קבעה בהחלטתה כי העצור התאבד.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן אבקש לעדכנכם כי השופטת, אשר סיימה את חקירתה, העבירה את החלטתה לפרקליטות ב-19 בדצמבר 2012.

יצחק אהרונוביץ': באשר לצו איסור הפרסום, החל גם על החלטת השופטת, הרי שהמדינה שוקלת אם ניתן לצמצם החלטה זו בחלקה.

יצחק אהרונוביץ': ייתכן כי הצו יוסר בקרוב, ולו בחלקו.

יצחק אהרונוביץ': התאבדות עצור, כל עצור, היא אירוע מצער וקשה.

יצחק אהרונוביץ': שירות בתי-הסוהר מודע לגודל האחריות המוטלת על כתפיו בשמירה על חייו של כל אסיר ועצור.

יצחק אהרונוביץ': בשנים האחרונות, ולאחר מספר אירועי אובדנות, ננקטו פעולות מהפכניות רבות אשר צמצמו והפחיתו את מספר מעשי האובדנות בשירות בתי-הסוהר בצורה דרסטית, מ-12 מקרי אובדנות בשנת 2010 ו-12 מקרים בשנת 2009, לארבעה מקרים בשנת 2011 ושלושה מקרים ב-2012.

יצחק אהרונוביץ': יחד עם זאת אני אומר, ואמרתי זאת בעבר: מי שנחוש להתאבד, יש סיכוי שבסופו של דבר יעשה זאת.

יצחק אהרונוביץ': יכול שירות בתי-הסוהר לעשות רבות, לפתח מערכות טכנולוגיות מהמתקדמות בעולם ולבצע הכשרות סגל בנושא, אך כאשר אדם מחליט להתאבד, יש סיכוי שהוא יעשה זאת.

יצחק אהרונוביץ': ועדה חיצונית לשירות בתי-הסוהר בראשות פרופסור איזיקוביץ מאוניברסיטת חיפה, אשר בחנה בשנת 2011 את טיפול שב"ס בנושא האובדנות, קבעה כי נעשית עבודה והשקעה רבה בתחום.

יצחק אהרונוביץ': רוב רובן של המסקנות והממצאים שנמצאו במהלך כל הבדיקות והמהלכים תוקנו וטופלו, ואם צריך ייעשו פעולות נוספות, וזאת באופן סדור ומקצועי.

יצחק אהרונוביץ': אני פה למעשה סיימתי את החלק הזה, כולל אינפורמציה שיכולתי לתת לכם במסגרת צו איסור הפרסום, ואני רוצה כמובן להודות לכם, חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': לחדשים – הרבה הצלחה.

יצחק אהרונוביץ': אני מנצל את הבמה, מאחר שבטח אני אשאל שאלות ובטח יש רשימה – אני רוצה קודם כול לברך את חבר הכנסת שיעלה אחרי, מיקי רוזנטל, ברכות לרגל יום הולדתך שחל החודש.

יצחק אהרונוביץ': עלה והצלח בעשייתך הפרלמנטרית.

יצחק אהרונוביץ': כמי שעסק בעיתונות חוקרת בתחומים של זכויות עובדים, עוולות כלכליות חברתיות, אני סבור שגם כאן תעשה ככל הניתן למען הצדק החברתי בפרט והחברה בישראל בכלל, ושיהיה לך הרבה הצלחה.

יצחק אהרונוביץ': מפה שאלות, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: קודם כול אני מודה לשר על סקירתו.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, יש לנו 18 חברי כנסת וחברות כנסת שנרשמו.

בנימין בן-אליעזר: אם כל אחד יעמוד וייתן הרצאה, אנחנו נגמור בחול-המועד פסח.

בנימין בן-אליעזר: אני מציע להזכיר, מדובר בשאלות.

בנימין בן-אליעזר: נא לשאול שאלה את השר, והוא יענה.

בנימין בן-אליעזר: ראשון השואלים, חבר הכנסת דב חנין – איננו.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: שלום.

סתיו שפיר: אדוני השר, יש לי שאלה אליך בנוגע לתפקידה של המשטרה והאחריות שמוטלת עליה במדינה דמוקרטית.

סתיו שפיר: כמו שאתה בוודאי יודע, בשנה שחלפה מאז המחאה החברתית, מאז ההפגנות הגדולות, פעילי המחאה המשיכו לחוות תחושות קשות והתנהגות מאוד אלימה מצד משטרת ישראל.

סתיו שפיר: המחאה הציבה לעצמה מהתחלה את רעיון האי-אלימות כרעיון מנחה וכרוח וכדרך, ובצעדות – כולנו פה יודעים, והרבה מאתנו היינו בהן – צעדנו עובדים סוציאליים, מורים, מורות, קצינים במילואים, אנשים שומרי חוק.

סתיו שפיר: אבל בשלב מסוים התקבלה התחושה כאילו המשטרה פתאום שינתה את פניה.

סתיו שפיר: התחילה לנקוט אלימות מאוד קשה.

סתיו שפיר: את התחומים אנחנו מכירים.

סתיו שפיר: אנחנו מכירים את ההכנסה של ה"רקון", רכב הריגול, לתוך ההפגנות.

סתיו שפיר: אנחנו מכירים מכות ואגרופים ואלימות קשה, מעצרים לא הוגנים של אנשים שפשוט הלכו ברחוב.

סתיו שפיר: ויותר מזה, היום מתנהלים עדיין תיקים מול 40 מפעילי המחאה.

סתיו שפיר: חלק מהמעצרים האלה אנחנו ראינו.

סתיו שפיר: ראינו את המעצר האלים של דפני, ראינו את המעצרים של אנשים אחרים על לא עוול בכפם.

סתיו שפיר: השופטים כבר התבטאו בעניין הזה ואמרו שהמשטרה מתבקשת לשחרר את האנשים האלה לפני שהם בכלל מגיעים למשפט, אם כבר נעצרו.

סתיו שפיר: ופה השאלה שלי: האם המדיניות הזו היא מדיניות שקבעו שוטרים בשטח, או שהיא מדיניות שנקבעה מלמעלה, מדרגים גבוהים יותר?

סתיו שפיר: האם הייתה פה איזושהי יד מכוונת שדרשה להפעיל אלימות קשה יותר כלפי המפגינים במטרה לעצור את המחאה, או אולי במטרה פשוט לשוות לה ניחוח של מחאה אלימה, של מחאה אנרכיסטית?

סתיו שפיר: ובנוסף, מדוע ממשיכים להתנהל גם בימים אלה משפטים כנגד אותם פעילים?

סתיו שפיר: ואם אתה, אדוני, מאמין שהמעצר באמת נעשה באופן אלים ולא בצדק, האם תוכל להורות לבטל או למשוך את ההאשמות האלה?

סתיו שפיר: אני אומר ממש במשפט אחרון – הדבר הזה יוצר תחושה מאוד לא נעימה בציבור הרחב בקשר למשטרה ולמדינת ישראל, מדינה שאמורה לשמור על הדמוקרטיה.

סתיו שפיר: ואם נעשה פה מעשה שממשלה שרצתה לעצור תנועת מחאה שפעלה נגד המדיניות שלה והשתמשה לשם כך בגוף שאמון על ביטחוננו האישי, זה מעשה מאוד קשה, ואני אשמח לברר את הפרטים על כך.

סתיו שפיר: תודה.

מרב מיכאלי: זאת בדיוק השאלה שלי גם.

בנימין בן-אליעזר: אני חוזר ומבקש להתמקד יותר בשאלות ולא בהרצאות.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת סתיו, אני רוצה לקבוע קטגורית שיש לנו משטרה טובה, משטרה מקצועית.

יצחק אהרונוביץ': שמעתי אותך.

יצחק אהרונוביץ': משטרה מקצועית, משטרה שעושה את עבודתה בתנאים לא פשוטים, וברוב המקרים היא פועלת בצורה נכונה ומקצועית.

סתיו שפיר: – – –

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להגיד את הדברים האלה בפתח הדברים, כי אני בא משורות המשטרה ואני מכיר אותה.

יצחק אהרונוביץ': וכשיש אירוע שלא מוצא חן בעיני אני גם יודע להעיר למי שצריך להעיר.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך שהמשטרה עושה עבודה טובה, והמפכ"ל הוא מפכ"ל מצוין, והשוטרים הם שוטרים טובים שנמצאים לילות כימים בעבודה קשה מאוד – – –

סתיו שפיר: – – –

יצחק אהרונוביץ': תני לי שנייה, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': האירועים שאת מתייחסת אליהם, אני ראיתי אותם.

יצחק אהרונוביץ': הייתי גם בעצרת שאתם הובלתם; את היית בין המארגנים.

יצחק אהרונוביץ': הייתי בכיכר המדינה בעצרת הגדולה יותר.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, מחוז תל-אביב ומרחב ירקון ויתר המרחבים באמת היו בתקופה לא פשוטה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר "לא פשוטה" מבחינת אירועי הסדר שהיו שם.

יצחק אהרונוביץ': מצד אחד הפניית התנועה, מצד שני יש גם לטפל בכל הניסיונות לפגוע בהפגנה עצמה, וגם לאפשר את זכות קיום ההפגנה כפי שצריך להיות במדינה מתוקנת.

יצחק אהרונוביץ': המקרים שאת מדברת עליהם הם כולם – כל נושא החקירות במשטרה כבר לפני הרבה שנים הועבר למחלקת חקירות שוטרים במשרד המשפטים.

יצחק אהרונוביץ': שם המקרים מטופלים.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שחלק מהתלונות עצמן הועברו למח"ש, אם לא כולן.

יצחק אהרונוביץ': כל נושא האלימות של שוטרים ואזרחים, כשיש צידוק, זה עובר למח"ש לחקירות, ובמח"ש אין לי שום שליטה, לא לי ולא למשטרה, כי רק מח"ש צריכים לתת את המענה אם הייתה אלימות, אם הייתה אלימות מוגזמת – או שסוגרים את התיק.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, שתדעי, סתיו, אני אומר לך – ואני לא שר המשפטים – ישנן הרבה תלונות שווא, באחוזים גבוהים מאוד.

יצחק אהרונוביץ': לא זה המקרה, אני מדבר בדרך כלל.

יצחק אהרונוביץ': יש לנו הרבה מפגשים בין אזרח לשוטר; בדרך כלל כששוטר רושם או עוצר או מעכב או כל דבר – יש תלונה מייד.

יצחק אהרונוביץ': בדרך כלל זאת התגובה של המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': יש תגובה, יש מייד תלונה למח"ש, והדברים האלה נבחנים ונבדקים.

יצחק אהרונוביץ': כל מי, ברגע שיש החלטה – להעמיד אותו לדין פלילי, על-פי החלטת מח"ש, ואם לא – לדין משמעתי, על-פי החלטת משטרת ישראל, והתיק עובר למשטרת ישראל לטיפול בעבירות של משמעת.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שהדברים האלה נמצאים כרגע במח"ש בחקירה, ואני לא יודע מה התשובות שם.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שחלקן כבר התקבלו.

יצחק אהרונוביץ': אני גם ראיתי תופעות – אני ראיתי אותן והערתי עליהן – של אלימות יתר מצד השוטרים.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה גם נחקרים.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני חושב שגם מח"ש יתייחסו לדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אבל צריך להבין שהמשטרה ברובה לפחות היא משטרה טובה שמבצעת את תפקידה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי נושא הסטטוס המשפטי – הוא לא קשור אלי, הוא קשור למעשה לפרקליטות, והוא קשור לתביעה.

יצחק אהרונוביץ': אם יש מקום להגיש כתב אישום אז מגישים כתב אישום, ומי שמחליט – אם וכאשר – זה הפרקליטות, ובית-המשפט ישמע את ההוכחות או ישמע מה יש בכתב האישום.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל יכולה להמליץ, והתביעה או התביעה המשטרתית או הפרקליטות הן למעשה הסמכות אם להגיש כתב אישום.

סתיו שפיר: שאלתי שאלות אחרות.

סתיו שפיר: שאלתי אם הייתה – – –

יצחק אהרונוביץ': סתיו, אני אומר לך, יש מדיניות השר שהיא לא מתערבת בכל נושא של הצבת שוטרים ושימוש בכוח.

יצחק אהרונוביץ': זאת מדיניות מפכ"ל, מפקד מחוז, מפקד מרחב.

יצחק אהרונוביץ': לשר אין בכלל שום קשר לדברים.

יצחק אהרונוביץ': יש מדיניות כללית יותר, ומי שמחליט אם יש מדיניות כוללת – זה המדיניות המקומית של מפקד המחוז ומפקד המרחב.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר בצורה ברורה: לא היה שום ניסיון לא מצדי ולא מצד המפקח הכללי לדכא או לפגוע בזכות ההפגנה או בראשי המפגינים.

יצחק אהרונוביץ': לא היה דבר כזה, ולא הייתה הנחיה כזאת.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את המשטרה; אין דבר כזה, זה לא בבית ספרנו – של המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': לכן לא צריך להגיד כאילו היה פה משהו מכוון.

יצחק אהרונוביץ': לא היה משהו מכוון.

יצחק אהרונוביץ': זה אירוע מקומי שאת מדברת עליו, ראיתי אותו, ועל הדברים האלה צריך להיבדק, ומח"ש ייתנו את התשובות אם יש פה באמת היבטים משמעתיים או פליליים לחלופין.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: אדוני השר, אני רוצה לשאול בהמשך לשאלה של חברת הכנסת סתיו שפיר.

אורית סטרוק: יש דבר אחד שהוא בהחלט בתחום סמכותך, וזאת השאלה מה עושה המשטרה עם שוטרים שבתי-המשפט או בית-הדין המשמעתי של המשטרה מצאו שהם שיקרו או שיבשו הליכי חקירה או משפט.

אורית סטרוק: אתמול פורסם סיפור נוסף כזה, ששופט בבית-משפט השלום בנצרת קבע בפסק-הדין שארבעה שוטרים תיאמו ביניהם עדויות.

אורית סטרוק: לפי מה שאני מכירה, המשטרה לא משעה את השוטרים האלה למרות שזה נקבע בפסקי-דין, וחמור מזה – יש שוטרים כאלה ששופטים קבעו שהם שיבשו הליכי חקירה ומשפט, והם משמשים ראש מחלקת חקירות: באחת הערים בשפלה, קצין חקירות נוער בשומרון, תובע משטרתי במחוז ש"י.

אורית סטרוק: הייתי שמחה לשמוע מה עמדתך בנושא הזה.

אורית סטרוק: שאלה שנייה: לפני שנתיים ב-28 בפברואר 2011, התחייב מפכ"ל המשרד בפני ועדת הפנים של הכנסת להביא לכנסת בתוך 30 יום תבחינים חדשים לנשיאת נשק ביהודה ושומרון.

אורית סטרוק: זה קרה בעקבות האירוע המזעזע שבמהלכו ארבעה נוסעי רכב אחד נהרגו בפיגוע רצחני תוך וידוא הריגה, בין היתר משום שנהג הרכב, יצחק איימס הי"ד, רישיונו לנשק ונשקו נשללו על-ידי המשטרה בסך הכול בגלל שהוא היה פעיל בנושא של הר-הבית.

אורית סטרוק: הייתה מסקנה של ועדת הפנים של הכנסת ושל המשטרה שחייבים לשנות את התבחינים בכל מה שנוגע ליהודה ושומרון.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול מתי ייגמרו 30 הימים האלה, כי התבחינים החדשים עדיין לא הוגשו, וכידוע לך, ביהודה ושומרון מתחילה כרגע, כפי הנראה, אינתיפאדה שנייה על כל הכרוך בכך, ולנוסעים בכביש לא ניתנת אפילו הזכות שנתן אחשוורוש ליהודים "לעמוד על נפשם".

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת אורית סטרוק, משטרת ישראל ומחלקת משמעת מטפלות בשוטרים שסרחו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה כי בסוף אני חותם על הפיטורים שלהם, ויש כאלה.

יצחק אהרונוביץ': מגיעים לשולחני – בעיקר ברמות הקצינים; ברמות השוטרים גם מגיעים.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני אומר, ננקטת יד.

יצחק אהרונוביץ': הכוונה היא באמת שכל מי שסרח ודיבר, שיקר ואמר דברים שבית-המשפט קבע שהם מחייבים את השעייתו או את פיטוריו, הדברים נבדקים על-ידי מחלקת משמעת, והם נעשים.

יצחק אהרונוביץ': אם את מדברת על מקרה של אתמול-שלשום בנצרת אני לא יכול לתת לך תשובה לגבי השוטרים האלה, אבל אם יש מקרים ספציפיים שאנשים ששיקרו או עשו מעשה פלילי כזה או אחר שבית-המשפט קבע, אני יכול לעדכן אותך אם תביאי לי את השמות, ואז אני אחזור אלייך עם תשובות יותר מדויקות.

יצחק אהרונוביץ': כי אני לא יכול פה לעמוד ולתת לך – את אומרת לי, פה תובע במחוז ש"י ושם שוטרים – אני לא כזה בקי בכל שוטר ושוטר, מה קורה לגביהם.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני אומר שיש החמרה, גם של המפקח הכללי וגם שלי, שבאמת, שוטרים שמעלו בתפקידם, ויש תיק פלילי לגביהם, אין להם מקום במשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': זה – אחד.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, לגבי הנושא של התבחינים, אני אגיע, אני אבדוק את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': למה זה לא הובא?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רוצה למסור פה דברים שאני לא בקי בהם.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שדיברנו על התבחינים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני אחזור אלייך ואני אעדכן אותך.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, קודם כול אברך אותך על תקופת כהונתך, אני חושב שקידמת באמת כמה רפורמות מאוד משמעותיות במשרד, וכל הכבוד.

מיקי רוזנטל: מצד שני, המלאכה לא הושלמה.

מיקי רוזנטל: הזכרת את דוח "מקינזי".

מיקי רוזנטל: חברת הייעוץ מצאה שבמשטרת ישראל מספר הקצינים הוא הגדול ביותר במשטרות המערב ביחס לשוטרים, אבל משום מה הנתון הזה לא פורסם.

מיקי רוזנטל: האם תוכל לתת לנו את הנתון ולהגיד מה עמדתך בסוגיה?

מיקי רוזנטל: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני יכול להגיד לך, קודם כול, שזו הייתה פעם ראשונה שאני כשר – לא היו שרים לפני ולא מפכ"לים לפני המפכ"ל הנוכחי, ולא נציג לפנֵי – שהיו מוכנים לקחת חברה רצינית לכל דבר ולהכניס אותה, שתעשה את הבדיקה.

יצחק אהרונוביץ': היא עובדת כבר שנה וחצי, עוד מעט שנתיים, והיא מסיימת את תפקידה, ובחלק כבר אנחנו נכנסים לתהליך.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול, זו באמת תעודת כבוד למי שעוסקים במלאכה, ואני באמת גם התייחסתי לזה בסקירה, שלא כל אחד מוכן ללכת – ואני אומר לך שאף גוף, במשרדי הממשלה, אתה תהיה ותראה, לא היו מוכנים לקלוט את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני הלכתי לקראת הדברים, ומה שצריך לשפר – לשפר, ולהתייעל.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הקצינים, אני יכול להגיד לך כמה דברים.

יצחק אהרונוביץ': א.

יצחק אהרונוביץ': הנתון שנתת לי – אני יכול, אגב, רק להגיד לך בכמה מילים.

יצחק אהרונוביץ': למשל במטה הארצי – יושב לימינך משה מזרחי – יושבים שם מחלקת זיהוי פלילי, או יושבים שם מנ"ט – מחלקת טכנולוגיות, או כל מיני דברים מקצועיים מאוד, שאם לא תחזיק שם את הקצונה, הם לא יבואו.

יצחק אהרונוביץ': אין סיכוי ששוטר או סמל או רס"ר יבוא לשם, במשכורות הקיימות.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, שם אנחנו מוצאים, במטה הארצי, בעיקר קצינים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מדבר כרגע על המחוזות, אני מדבר בתחום המקצועי, של האגפים ושל המחלקות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מוצאים את זה הרבה במטה הארצי.

יצחק אהרונוביץ': קח את "להב 433", גם שם יש ריבוי גדול מאוד של קצינים, בגלל אופי היחידה, בגלל הרכב היחידה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך שגם "מקינזי", להבנתי, אני אומר, "מקינזי" ייכנסו גם לנושא הזה.

יצחק אהרונוביץ': לא תהיה ברירה.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר שהפירמידה תהיה הפוכה, שיהיו יותר קצינים ופחות שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': זה דבר בלתי סביר, ואני מאמין שגם פה היא תיתן את הדעת.

יצחק אהרונוביץ': אני אעדכן אותך לגבי ההתקדמות, לגבי ההמשך.

יצחק אהרונוביץ': נראה לי שאנחנו פה בכיוון הנכון, אבל באמת במשורה אני אומר את זה.

יצחק אהרונוביץ': במשורה.

יצחק אהרונוביץ': כשפירקנו את המרחבים במחוז הצפוני, והזכרתי את הדברים, זה לא היה פשוט.

יצחק אהרונוביץ': והקמנו את המחוזות, את שני המחוזות האלה, שנמצאים, וצמצמנו, הורדנו דרגים שלמים, והיה שיפור של השירות.

יצחק אהרונוביץ': זה חלק מהדוגמאות, אבל אני אעדכן אותך לגבי ההמשך.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת דוד צור.

דוד צור: אדוני השר, אין ספק שהיית פורץ דרך בעובדה שאתה השר הראשון שמגיע מתוך הארגון, וניכרת ההבנה הזאת בפעילות שלך לאורך זמן.

דוד צור: בוצעו פה כמה רפורמות שאנחנו מכירים אותן שנים, שהיו מונחות על מדפים, אבל – הערכה גדולה מאוד על היכולת שלך באמת להוציא אותן לפועל.

דוד צור: מנית אותן אחת לאחת.

דוד צור: אני אזכיר אולי רק שתיים שהן מאוד דרמטיות: זה באמת היישום של התוכנית להגנת עדים, שהתחילה עוד אצל השר הקודם, והנושא של כיבוי האש.

דוד צור: עכשיו, יש לי כמה שאלות אליך; אני רואה את פניו של היושב-ראש מתכרכמות, אז אני אתחשב בלו"ז, ולכן אני אשאל אותך בסך הכול שאלה אחת.

דוד צור: בעניין של השלמת התהליך של האחריות לניהול החירום – ההשלמה של התהליך הזה של הכיבוי, כמו גם, אמרת, לגבי מד"א – האם המשרד לביטחון פנים מתכוון להשלים מהלך שבו הוא יקבל אחריות מלאה על פיקוד העורף ועל ניהול כל מערך החירום בעורף המדינה, במצב שיהיה קוהרנטי, עם פיקוד אחד ושליטה, שבו מי שבשגרה מנהל את אירועי החירום ינהל את זה גם בחירום?

דוד צור: אפשר גם בכך לחסוך בכלל משרד אחד, ואולי לקרב את הקואליציה, כי אפשר לבטל את המשרד להגנת העורף.

דוד צור: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דוד צור, ידידי, א.

יצחק אהרונוביץ': אתה פגעת פגיעה נכונה.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של מד"א, זה תהליך.

יצחק אהרונוביץ': גם שם עדיין, במשרד, לא הכילו את זה.

יצחק אהרונוביץ': לא כל כך מתלהבים מהרעיון הזה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נפתור את הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': לטעמי לא תהיה ברירה.

יצחק אהרונוביץ': לא תהיה ברירה.

יצחק אהרונוביץ': מד"א, כב"ה, משטרה – גוף אחד, יוצאים, כמו שאתם מכירים.

יצחק אהרונוביץ': אתה מסתובב הרבה בעולם.

יצחק אהרונוביץ': לא תהיה ברירה, כולל קו חיוג אחיד.

יצחק אהרונוביץ': לגבי נושא החירום, גם פה, אני, לפחות, שוחחתי עם ראש הממשלה על זה, ואני יודע את עמדותיו.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך שלה

יצחק אהרונוביץ': בנתי לא תהיה ברירה, זה הכיוון שצריך ללכת אליו.

יצחק אהרונוביץ': גם את רח"ל וגם את העורף.

יצחק אהרונוביץ': כמובן לאפשר – עוד הפעם, לעורף, יש לו היכולות שלו מבחינת הקשר לצבא: הנושא של הגיוס, הנושא של החיול.

יצחק אהרונוביץ': יש לו הרבה יתרונות.

יצחק אהרונוביץ': אבל ההפעלה – אני מדבר על ההפעלה המבצעית – זה מה שהיה גם ב"עמוד ענן" בדרום.

יצחק אהרונוביץ': בסוף ראינו, הפרשנים בטלוויזיות, מי היה ומי עשה את העבודה בשטח.

יצחק אהרונוביץ': וכל המבין מבין.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני אומר, הפיקוד הוא פיקוד משטרתי, שצריך להיות, וכל הגופים כפופים אליו, כפי שזה מתבצע בשוטף.

יצחק אהרונוביץ': מה שעובד בשוטף יעבוד גם בחירום.

יצחק אהרונוביץ': אני מזכיר, אני הייתי שר בממשלה הקודמת.

יצחק אהרונוביץ': דובר על זה, אבל היינו אחרי מלחמת לבנון השנייה ואמרו שכרגע לא ניתן לבצע את המהלך הזה.

יצחק אהרונוביץ': היה השר דיכטר, אני תמכתי – שני האנשים היחידים.

יצחק אהרונוביץ': כרגע זה ניתן, הדבר הבשיל, ואפשר ללכת למהלך הזה.

יצחק אהרונוביץ': זה מהלך לא פשוט, וצריך להתקדם אתו.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי: מהגבולות החוצה – הצבא; מהגבולות פנימה זה המשרד לביטחון פנים על כל זרועותיו.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שזו תפיסה נכונה, בעיני.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: כבוד השר, פרויקט של משטרת ישראל להגדרת הנשים כאישיות מאוימת ולמעצר מוקדם של הגורמים המאיימים, הביא לכך שברמלה ולוד סיכמו שנה ללא רציחות, לעומת ארבעה מקרים ב-2011.

מיכל רוזין: כל אישה מהיישובים הערביים בתחומי המחוז, שהתקבל מידע מודיעיני שבכוונת מישהו מבני משפחתה לפגוע בה, הוגדרה מיידית כאישיות מאוימת וזכתה לסל אבטחה על מנת לשמור על שלומה.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול מדוע, אם כן, לא מופעל הנוהל הזה לגבי כל פיסת אינפורמציה שמגיעה למשטרה – אם זה מהרווחה ואם למשטרה עצמה – כתלונה על-ידי האישה, כדי באמת להגן על אותן נשים שמגיעות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שרבות מהנרצחות פנו לפני כן, אם לרשויות הרווחה, אם למשטרה, ובעצם היה סימן מוקדם וידעו על כך.

מיכל רוזין: מדוע הנוהל הזה אינו מופעל בכל המקרים?

מיכל רוזין: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, לגבי רמלה-לוד – מחר אני בלוד, במקרה; לא תכננו לדבר על זה, אבל מחר אני בלוד.

יצחק אהרונוביץ': כי לוד, לקחנו אותה כדגם למקום שחייבים להביא את השינוי אליו, ונעשו שם דברים נהדרים.

יצחק אהרונוביץ': יש פה, נדמה לי, חבר כנסת, איציק, שחי שם.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני אומר, לוד כדגם – ויש ירידה ברציחות.

יצחק אהרונוביץ': יש ירידה, את צודקת, גם בלוד וגם ברמלה, ובכלל במגזר הערבי, בגלל הפעילות המשטרתית.

יצחק אהרונוביץ': נתתי עדיפות – אני אומר – למגזר הלא-יהודי.

יצחק אהרונוביץ': נתתי את זה.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אנחנו את רוב הפעילויות מבצעים שם, כדי להוריד.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מוצאים שם רצח על כבוד המשפחה – דבר איום ונורא; אנחנו בכלל לא רוצים – מה זה על כבוד המשפחה לרצוח נשים?

יצחק אהרונוביץ': זאת דוגמה אחת, הנושא הזה במגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': באמת אנחנו פועלים ועושים עבודה באמת רבה, ויש לזה גם תוצאות.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של נוהל של המשטרה לתת הגנה לאותן נשים – אני אומר לך, אני לא מכיר.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שאם למשטרה מגיעה תלונה שאישה מאוימת, שהיא אומרת לבת משפחה, למישהו מהמשפחה, היא אומרת שהיא מאוימת – אבל לתת אבטחה או סל אבטחה, היא לא נוקטת.

יצחק אהרונוביץ': גם לגבי ראשי רשויות ואישי ציבור אנחנו לא נותנים את הסל, אנחנו פשוט מפנים את האמירה, והרשות המקומית בדרך כלל נוקטת את הפעולות האלה.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, בסוף – ובסוף זה תקציב.

יצחק אהרונוביץ': סל אבטחה זה תקציב.

מיכל רוזין: – – – נשים – – –

יצחק אהרונוביץ': המשטרה לא עושה את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה: היא לא עושה את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': בדרך כלל גם ברשויות, ראשי ערים שמאוימים, לצערי – עשרות ראשי ערים כאלה יש – נוקטים פעולה והם מקבלים את זה דרך – ומשרד הפנים גם מתקצב את זה בחלקו.

יצחק אהרונוביץ': ביקשנו להוסיף תקציב – היה שר הפנים לפני.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר ששם צריך לבוא באמת – הקופה הזאת, שבסוף ייקחו ממנה, אם יש איום כזה צריך לקחת מאותה קופה של משרד הפנים דרך הרשות המקומית.

יצחק אהרונוביץ': אבל מי שקובע שקיים איום זה המשטרה, ולהבנתי היא עושה את זה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בתחילה אני מברך אותך.

מסעוד גנאים: אין ספק שעשית הרבה דברים.

מסעוד גנאים: שאלתי הראשונה: פורסם שלפני כשנה נעשה דוח על-ידי מבקר המשרד שלך, מבקר משרד הפנים, על כל עניין אבטחת בתי-הספר.

מסעוד גנאים: הדוח הצביע על הרבה דברים חמורים, ובהם שהמשטרה לא עוקבת אחרי חברות האבטחה, וגם יש מאבטחים של מוסדות החינוך, בתי-ספר, שהם לא מתאימים למשימה הזאת.

מסעוד גנאים: פורסם שמפכ"ל המשטרה אסר פרסום דוח זה.

מסעוד גנאים: אני שואל, האם זה נכון, ולמה ומה נעשה?

מסעוד גנאים: שאלה שנייה היא לגבי האלימות והפשע וכל העניין של הנשק בחברה הערבית שאנחנו מרבים לשאול אותך על דברים האלה.

מסעוד גנאים: נכון, יש דברים שהם נעשים, אבל אני שואל לגבי כמה מקרי רצח שעד עכשיו לא פוענחו כמו בשפרעם לפני שנה וחצי, יאסר מטאוע, בג'דיידה-אלמכר – אנס קיאל; יש כמה שמות.

מסעוד גנאים: אז אני שואל לגבי השמות האלה, ובכלל כי הכלל ידוע: לא תפסת, לא הענשת, אז זה אור ירוק לרצח או לקטל הבא.

מסעוד גנאים: שאלתי השלישית היא לגבי פשע "תג מחיר", וגם היום שמענו שהיה דבר כזה בכפר פלסטיני.

מסעוד גנאים: מה המשרד לביטחון הפנים – – –

יצחק אהרונוביץ': מה השאלה השלישית?

מסעוד גנאים: על כל הפשע של "תג מחיר".

יצחק אהרונוביץ': "תג מחיר".

מסעוד גנאים: "תג מחיר", כן.

מסעוד גנאים: היום גם שמענו על ניקוב צמיגים, שרפת לא יודע מה בכפר פלסטיני.

מסעוד גנאים: אז אני שואל, מה משרדך עשה בעניין הזה?

מסעוד גנאים: ושאלה אחרונה לגבי כל הפרויקט של "עיר ללא אלימות".

מסעוד גנאים: הפרויקט הזה ישנו בעשרות או בכמה יישובים במגזר הערבי, בערים הערביות, בכפרים ערביים, אז שאלתי: האם המשרד עשה איזה הערכה ובדיקה לגבי כל הפרויקט הזה – האם הוא באמת יעיל, האם הוא באמת הצליח למגר את הפשיעה או האלימות?

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק אהרונוביץ': טוב, אני גם אנסה בקצרה, כי באמת כל שאלה זה שאלה.

עיסאווי פריג': – – – באותו נושא, כי אני הדובר הבא – – –

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, אדוני השר, אני מחזיק כאן חוברת שחילקתם לנו בכניסה, כשנכנסתי.

עיסאווי פריג': נורא נחמד.

עיסאווי פריג': אני רואה אישה ערבייה עם מטפחת לבנה מחייכת, ולידה: 69% חשים תחושת ביטחון אישי באזור מגוריהם במגזר.

עיסאווי פריג': אני תוהה ושואל את עצמי אלף ואלף שאלות.

עיסאווי פריג': מאיפה הנתונים האלו?

עיסאווי פריג': אדוני השר הביא אותם?

עיסאווי פריג': אני כבן מגזר שסובל לא מפשע ולא מאלימות – אנחנו עברנו מדרגה, זה טרור של פשע.

עיסאווי פריג': מה שעובר המגזר הערבי – טרור, טרור, טרור.

עיסאווי פריג': אין יום שאין בו יריות, אין שבוע שאין בו נרצחים.

עיסאווי פריג': אנחנו שמענו על תוכניות אין-ספור, המלצות ומילים חמות, וחבל על ה-.

עיסאווי פריג': אבל בסופו של דבר תחושת הביטחון האישי היא לא בדיוק כמו שהיא מופיעה בספר.

עיסאווי פריג': אני שואל את כבוד השר: מתי?

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע תוכנית מעשית שהתוצאות בשטח ייראו אחרת, שהאזרח הערבי במדינת ישראל אכן יתחיל להרגיש כמו ידידו, כמו שכנו האזרח היהודי, עם ביטחון אישי.

עיסאווי פריג': אבל תוכנית מעשית, כבוד השר, כי המלצות שמענו רבות ודובר רבות בנושא.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק אהרונוביץ': טוב, לגבי השאלות – אני אעבור ככה – מאבטחים לא ראויים או מאבטחים – בתוכנית שפורסם שמבקר המשרד עשה, חבר הכנסת גנאים, קיימתי על זה דיון לפני מספר ימים.

יצחק אהרונוביץ': מה שאפשר לפרסם – אנחנו הפנינו את זה ליועץ המשפטי לממשלה שיבחן מה ניתן להוציא ומה לא ניתן.

יצחק אהרונוביץ': אני מעריך שבימים הקרובים נקבל את התשובה, ומה שנוכל להוציא – להוציא.

יצחק אהרונוביץ': יש שם כמובן כמה דברים שצריך לטפל בהם בכל הנושא של מוסדות חינוך, גם במגזר הערבי, גם במגזר היהודי.

יצחק אהרונוביץ': יש שם כמה דברים שצריך לעשות.

יצחק אהרונוביץ': לא תמיד זה באשמת המשטרה, אבל נעזוב את זה כרגע כי הדוח כדוח צריך לצאת.

יצחק אהרונוביץ': מה שאפשר לפרסם אנחנו נפרסם.

יצחק אהרונוביץ': מקרי פשע לא מפוענחים במגזר – לצערי, זה קיים לא רק במגזר, גם במגזר היהודי זה קיים.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של הפשיעה במגזר הערבי, ואני מתייחס לחבר הכנסת – ברח לי רק השם.

עיסאווי פריג': עיסאווי פריג'.

יצחק אהרונוביץ': פריג'.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שכל הנושא, מאחר שאני עם גנאים כבר ארבע שנים ואתה – הנושא הזה, אמרתי, זה אחד הנושאים שאנחנו מטפלים בהם, אחד הנושאים.

יצחק אהרונוביץ': זה לא "זבנג וגמרנו", זה לא היום אתה שם תוכנית, מחר יש ביצוע.

יצחק אהרונוביץ': זה לא, זה לא נכון.

יצחק אהרונוביץ': זה תוכנית שצריך להמשיך להתעסק אתה.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי את הפרויקטים.

יצחק אהרונוביץ': גם "עיר ללא אלימות" וגם השיטור העירוני, גם תחנת משטרה שהקמתי בטירה, לדוגמה אני אומר, אבל גם המתחמים באותם מגזרים שהקמתי.

יצחק אהרונוביץ': זה גם נותן תחושה יותר טובה.

יצחק אהרונוביץ': למנוע את הרצח הבא – לא.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של הנשק הלא-חוקי – אני דיברתי על זה גם בסקירה.

יצחק אהרונוביץ': ישנם עשרות אלפים של כלי נשק.

יצחק אהרונוביץ': אני לא הבאתי אותם לשם.

יצחק אהרונוביץ': לא צריך – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק אהרונוביץ': לא, תרשה לי.

יצחק אהרונוביץ': פריג', תרשה לי.

יצחק אהרונוביץ': לא כל דבר באים: אתה תנקה ואתה זה.

יצחק אהרונוביץ': התפקיד זה שלך ושלי, קודם כול, ששנינו מחוקקים ושנינו צריכים לדאוג שלמטה יעשו.

יצחק אהרונוביץ': גם האזרחים יש להם אחריות, וגם ראשי היישובים יש להם אחריות, וגם העברייניים יש להם אחריות.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר לבוא רק למשטרה ותבואו ותגידו – – – אתה יודע את זה לא פחות ממני – – –

עיסאווי פריג': – – – לקחת את החוק לידיים?

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

יצחק אהרונוביץ': סליחה?

עיסאווי פריג': כשאתה אומר – – –

יצחק אהרונוביץ': לא, לא.

יצחק אהרונוביץ': לא לקחת את החוק, חס וחלילה.

עיסאווי פריג': לקחת את החוק לידיים?

יצחק אהרונוביץ': לא, אתה לוקח את זה למקומות אחרים.

יצחק אהרונוביץ': מה זה לקחת אחריות?

יצחק אהרונוביץ': כשאני בא ואני מבקש, למשל, תתגייסו למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': פיניתי עשרות תקנים.

יצחק אהרונוביץ': רציתי שירות הלאומי, רציתי מתנדבים.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודע כמה מגיעים לשם?

יצחק אהרונוביץ': גם סיוע אני צריך לקבל מכם, ולא רק ולהגיד: אתם תעשו ותעשה, או המשטרה תעשה ותעשה.

יצחק אהרונוביץ': גם סיוע של השלטון המקומי ושל התושבים שישמרו על עצמם, כמו שקיים שיטור עירוני ויש שם מפקחים ויש שם סיירים שכל אחד דואג לביטחון האישי.

יצחק אהרונוביץ': אתה חושב שאני יכול להביא עשרות שוטרים בכל עיר ועיר?

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר לעשות את זה.

יצחק אהרונוביץ': זה גם לא בר-ביצוע, ולכן יש מוקדים של פשע, יש ארגוני פשיעה.

יצחק אהרונוביץ': ארגון כמו עבד אל-קאדר, ניקח, בטייבה.

יצחק אהרונוביץ': אתה מדבר, גנאים.

יצחק אהרונוביץ': עבד אל-קאדר, הארגון הזה שנה שלמה טופל.

יצחק אהרונוביץ': למעשה, אנחנו יכולים להגיד: הארגון הזה כבר בקריסה אמיתית.

יצחק אהרונוביץ': רובם נכנסו לבתי-הכלא.

יצחק אהרונוביץ': תראה מה קרה בראמה, ואתם מלווים את זה.

יצחק אהרונוביץ': תראה מה שהיה שם.

יצחק אהרונוביץ': הארגון שם טופל כמו שצריך בשנה האחרונה, ועוד ארגונים יטופלו במהלך 2013.

יצחק אהרונוביץ': זה ארגוני פשיעה שגדלים באמת על מרבדים של פשיעה מקומית וצעירים וסמים והיקפים של פעולות פליליות והם יורים לכל עבר.

יצחק אהרונוביץ': אני בא, אני רואה ראשי ערים.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודע כמה ראשי ערים במגזר הערבי מאוימים בירי, בזריקות מטענים?

יצחק אהרונוביץ': יש שם תופעות קשות מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, בכל דבר צריך להתחיל את המהלך, ומה שאני באתי וסימנתי זה ההתחלה, ולתת תעדוף למגזר גם באיסוף, גם במבצעים, גם בהקמת המתחמים, כדי לתת תחושת ביטחון יותר טובה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להבטיח שלא יהיה מקרה רצח, הלוואי שהייתי יכול להבטיח.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להבטיח שלא יירו.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להגיד, רבותי, שצריך להמשיך להתעסק בדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, רוב הכסף או רוב התקציב והתוספות של מאות שוטרים שהיו הופנו לטובת המגזר, כולל הפרויקטים.

יצחק אהרונוביץ': לקחנו ב"עיר ללא אלימות" ושיטור עירוני, ובדגש על "עיר ללא אלימות", והרשות למלחמה בסמים ואלכוהול – נתנו במגזר הערבי על חשבון המגזר היהודי.

יצחק אהרונוביץ': אני עשיתי את זה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה נעשו.

יצחק אהרונוביץ': אבל לבוא ולהגיד לך שאנחנו נמגר את הפשיעה?

יצחק אהרונוביץ': תראה, כשמתפוצץ רכב בחולון או בבת-ים – מה, זה לא קורה?

יצחק אהרונוביץ': לצערנו, צריך להמשיך להתעסק עם זה.

יצחק אהרונוביץ': לכן, אמרתי: תחושת הביטחון – צריך להמשיך להילחם בזה.

יצחק אהרונוביץ': זה לא דבר שאפשר להפסיק אותו.

יצחק אהרונוביץ': יש מקרים שצריך להמשיך, יש הרבה עבודה.

יצחק אהרונוביץ': אבל להגיד לך שאני מבטיח לך מחר גן-עדן ושאפשר להסתובב ברחובות ולא יירו שם בנשק לא חוקי?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להבטיח דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': "תג מחיר" – אמרתי, חבר הכנסת גנאים: שנתיים או קרוב לשנתיים לא נעשו פעולות כפי שאני – נעשו פעולות על-ידי מחוז ש"י, על-ידי שירות הביטחון הכללי, על-ידי צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': נעשו פעולות – קמתי ועשיתי מעשה, ואני אומר לך את זה.

יצחק אהרונוביץ': בשנה האחרונה אמרתי: ראש הממשלה, חייבים להפסיק את הטרור הזה, חייבים להפסיק עם זה, כי אחרת מישהו פה באמת ישלם מחיר, ודלקה כזאת, של פיגוע כזה, יכולה להדליק לנו את כל המדינה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': הקמתי כרגע יחידה – 30 תקנים כבר נמצאים בהקמה, ועוד 50–60 תקנים נקבל בזמן הקרוב.

יצחק אהרונוביץ': נקים יחידה, כמו שהמשטרה יודעת לעבוד, גם בתחום המודיעין, גם בתחום החקירות, ואני אומר לך שאנחנו נהיה בעוד שנה במקום אחר.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהאירועים האלה ייפסקו.

יצחק אהרונוביץ': יש גם התקדמות בכמה מקרים שהיו, אבל המקרים הם מסוכנים וצריך להוקיע אותם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עושים את הפעולות האלה, וסוף-סוף באמת התחלנו את התהליך הזה, אני מקווה שגם יהיו תוצאות.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של מחקר על "עיר ללא אלימות" – אני אומר לך: מחקרים כל חצי שנה מונחים.

יצחק אהרונוביץ': מחקר חוץ, לא של המשרד.

יצחק אהרונוביץ': מחקר חיצוני.

יצחק אהרונוביץ': יש עלייה, באמת, ברמת שביעות הרצון, גם של ראשי הערים וגם של התושבים.

יצחק אהרונוביץ': הפרויקט של מצלמות ומרכז רב-תחומי ייתן עוד נדבך חזק, אבל בהחלט יש ערים שעדיין לא התקדמנו אתן, גם זה נכון; לא הרבה, אבל יש ערים שלא התקדמנו בהן.

יצחק אהרונוביץ': יש 120 ערים, והלוואי שהיה לי כסף להוסיף עוד 100 ערים, כי יש באמת דרישה לדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': תודה, היושב-ראש.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת דב ליפמן.

דב ליפמן: אדוני השר, אתמול פורסם כי אישה הוטרדה מינית באוטובוס משום שסירבה לעבור לשבת בירכתי האוטובוס.

דב ליפמן: כחרדי מבית-שמש אני יודע שאי-טיפול במקרים כאלה מוביל להתגברות התופעה ולפגיעה בנשים.

דב ליפמן: ברצוני לשאול, האם משרדך פועל לחקירה והגשת כתבי אישום נגד המטרידים, ומה בכוונתך לעשות כדי לוודא שהמקרים האלה לא יישנו?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב, הדרת נשים – חמור מאוד.

יצחק אהרונוביץ': חמור מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את האמירה הזאת בצורה ברורה, חדה, שלא משתמעת לשתי פנים.

יצחק אהרונוביץ': למקרה הספציפי, בדקתי אותו לפני שנכנסתי לפה, במקרה; אמרתי, אולי דב ישאל אותי, אז באתי מוכן.

יצחק אהרונוביץ': ביום שישי האחרון נסעה נועה – אנחנו מדברים על אותה נועה, נכון?

יצחק אהרונוביץ': שנסעה באוטובוס מצפת לאשדוד.

יצחק אהרונוביץ': היא ישבה בקדמת האוטובוס.

יצחק אהרונוביץ': צעקו לעברה: טמאה, תעברי אחורה.

יצחק אהרונוביץ': בשלב מסוים בנסיעה האוטובוס עצר להתרעננות, ואז הניחו לה פתק על הכיסא שבו היא ישבה – היא ירדה מהאוטובוס – כתבו לה: תעברי אחורה.

יצחק אהרונוביץ': הגברת התקשרה למשטרה; מהאוטובוס התקשרה למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': ואכן המשטרה המתינה לה, היא הגיעה לתחנה הסופית.

יצחק אהרונוביץ': היא המתינה, גבתה את העדות ממנה, נעצר חשוד בן 19 מנוסעי האוטובוס, הוא נחקר, הודה בהנחת הפתק ושוחרר בהתאם; אחרי שהחומר גובש.

יצחק אהרונוביץ': זה יעבור לפרקליטות.

יצחק אהרונוביץ': האם יש מקום להגשת כתב אישום?

יצחק אהרונוביץ': כרגע זה נמצא בחקירה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אדוני השר אהרונוביץ, לצד שוטרים אמיצים שעושים עבודתם נאמנה יש לא מעט מקרים של אלימות שוטרים כלפי בני מיעוטים, ובכללם עולים חדשים, אתיופים ורוסים, שהשוטרים נוקטים כלפיהם אלימות יתרה, כולל גידופים גזעניים; ואני בטוחה שגם אתה נחשפת למקרים כאלה, שעלו על סדר-היום הציבורי.

פנינה תמנו: אני רוצה לדעת מה המשרד שלך עושה בנדון.

פנינה תמנו: והשאלה השנייה: גם אם יש הגדלה במספר התקנים של חוקרי נוער וילדים, עדיין אנחנו רחוקים מהמצב האידיאלי, ויש תיקים שתקועים במשטרה ולא מגיעים לידי טיפול, אפילו ברווחה.

יצחק אהרונוביץ': חוקרי נוער ו– – –?

פנינה תמנו: ילדים.

יצחק אהרונוביץ': ילדים זה לא אצלי, זה משרד הרווחה.

יצחק אהרונוביץ': אבל בסדר, חוקרי נוער.

יצחק אהרונוביץ': תודה, חברת הכנסת פנינה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי אלימות שוטרים, אני אומר עוד פעם בצורה ברורה: אני לא מקבל ואני לא אקבל אלימות של שוטרים, נקודה.

יצחק אהרונוביץ': חד וחלק, לא אקבל.

יצחק אהרונוביץ': אבל כל מקרה צריך לבדוק עניינית, וצריך לראות.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי: כל הנושא של שוטרים, תלונות כלפי שוטרים – המחלקה לחקירות שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': טוב שזה יצא מהמשטרה לפני עשרות שנים, הרבה שנים, וטוב שיש מחלקה שמתעסקת בזה במשרד המשפטים, והיא מחליטה: פלילי, משמעתי, או סגירת התיק.

יצחק אהרונוביץ': אני מעביר את המסר הזה, המפכ"ל מעביר את המסר.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שהדברים האלה ברורים.

יצחק אהרונוביץ': לא נסבול.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע לגבי אתיופים, אני יודע לגבי רוסים, ראינו את המקרה האחרון, ראיתי את זה בטלוויזיה, גם באשדוד, נדמה לי, שהכו והרביצו, וכל הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': שאלו אותי איפה זה נמצא, בדקתי את זה, זה נמצא במח"ש כרגע.

יצחק אהרונוביץ': התיק נמצא במח"ש.

פנינה תמנו: מעבר למח"ש מה המשטרה עושה?

פנינה תמנו: איזה נהלים אתם מעבירים?

יצחק אהרונוביץ': קודם כול, אני מעביר מדיניות, והמדיניות ברורה וחדה, כפי שאמרתי, המפכ"ל מדבר על זה כמעט בכל שיחה ושיחה עם מפקדי המחוזות, המרחבים והתחנות.

יצחק אהרונוביץ': כמובן במסגרת החינוך, יש בכל זאת חטיבת חינוך, יש במסגרת כוח-אדם הנחיות וגם לימוד.

יצחק אהרונוביץ': מבחינת המפקדים עצמם, הם גם מנתחים אירוע.

יצחק אהרונוביץ': אחת לכמה זמן מנתחים את האירוע, והם מציגים את הדברים האלה ולומדים מהדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': יש דברים, באמת, שבסוף פוגעים בדימוי ובתדמית של המשטרה, ואת זה אני מסביר, ואני חושב שכולנו יודעים.

יצחק אהרונוביץ': זה מיעוט שבמיעוט, אבל הם פוגעים בתדמית המשטרה, ולכן את ועוד חברי כנסת מדברים על זה, ואתם צודקים.

יצחק אהרונוביץ': ואני אומר לכם: נמשיך, אני לא אתן להם הגנה, אני אוקיע את הדברים האלה, כי כל אלימות פוגעת בסוף בארגונים עצמם; פוגעת בהם, פוגעת בנו, פוגעת בכם.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני אומר מסר ברור: לא ניתן את ידנו לדברים האלה, לטיוח או לכל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': מצד שני, צריך להמשיך בחינוך, וצריך לראות; לפעמים יש עימותים, ולא תמיד צריך לשפוט את המשטרה לחומרה, לפעמים האזרח או העבריינים – אני אומר את זה – וחס וחלילה לא האתיופים ולא הרוסים, אני מדבר על עבריינים – כשיש מפגשים בעיקר זה עם הבלשים, עם הסיירים.

יצחק אהרונוביץ': יש מפגשים ולפעמים נפתחת תקרית או התקהלות בלתי חוקית, או כל דבר אחר, והדברים האלה מגיעים בסוף למח"ש, והם סוגרים את התיק, כי באמת השוטרים פעלו או שהותקפו או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': צריך לבדוק את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי חוקרי הנוער – אני יודע שתגברנו את חוקרי הנוער.

יצחק אהרונוביץ': את אומרת: זה לא מספיק.

יצחק אהרונוביץ': אני אעשה בדיקה, ואני אעדכן גם אותך.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: שוב, יש אחרי השר עוד ארבעה נאומי בכורה, אז אני שוב פונה ומבקש, תצמצמו את השאלות עד כמה שרק אפשר.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: תודה, אדוני היושב-ראש, על ביטוי נכון של השם שלי.

באסל גטאס: אדוני השר, אני שוב חוזר לעניין של הנשק הבלתי-חוקי בקרב האוכלוסייה הערבית.

באסל גטאס: דיברת על הצלחה במלחמה בכנופיות, וזה היוצא מן הכלל שמעיד שזה אפשרי.

באסל גטאס: אבל מה עם הנשק המסתובב ברחובות?

באסל גטאס: שבוע שעבר נהרג צעיר באעבלין, רביע טוקאן, בן 19, בידי חבר שלו ושכן שלו בן 21.

באסל גטאס: מאיפה הגיע הנשק לידי הבחור הזה?

באסל גטאס: כל ילד במגזר הערבי יודע שאפשר לקנות נשק בקלות, והסוחרים מסתובבים לעיני המשטרה.

באסל גטאס: אצלנו אומרים: אם הנשק הזה היה מופנה נגד יהודים, היו אוספים אותו ב-24 שעות.

באסל גטאס: השאלה שלי היא, למה לא אוספים את הנשק?

באסל גטאס: דיברת על מבצעים.

באסל גטאס: אני לא רואה בשטח, לפחות, מתי ייעשה מאמץ לאסוף את הנשק הבלתי-חוקי ולמנוע מלכתחילה מהסוחרים למכור אותו בקלות כזאת.

באסל גטאס: שאלה שנייה, מה נעשה בעניין הפעילות הגזענית במגרשי הכדורגל, במיוחד בקרב הגורמים הקרימינליים שבין אוהדי "בית"ר ירושלים"?

יצחק אהרונוביץ': הנשק הלא-חוקי – אנחנו נדבר על זה עוד הרבה, אני רואה, בשנים ובחודשים הקרובים, וזה אחד הדברים שחברי הכנסת כבר דיברו עליהם הרבה, ונעשו פעולות.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להגיד לך שכל הפעולות נעשו וכל הנשק נאסף, לא.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה לחבר הכנסת באסל – לא.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה נשק, אמרתי עשרות אלפים, להבנתי.

יצחק אהרונוביץ': הנשק מגיע, א.

יצחק אהרונוביץ': מיהודה ושומרון, ב.

יצחק אהרונוביץ': הוא מגיע מיהודים טובים שמוכרים לערבים, הוא מגיע ממחנות צה"ל, הוא מגיע ממחנות, ממשטרת ישראל או ממשמר הגבול.

יצחק אהרונוביץ': לא חסרים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו הרבה פעמים מוצאים שנפרץ מחסן נשק במחנה של צה"ל ונגנבו לא רק כלי נשק – נגנבו טילים, נגנבו כל מיני חומרי חבלה, והדברים האלה לצערי קיימים.

יצחק אהרונוביץ': הייתה לי שיחה גם עם הרמטכ"ל, גם עם מצ"ח, מהדקים את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': יש מספיק, ברגע שמשלמים – בכסף אפשר לקנות כל דבר.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הגזענות, אני אמרתי ויצאתי בהתבטאות חריפה מאוד; אני לא אסבול גזענות במגרשי כדורגל, ולא בכל מגרש ספורטיבי אחר.

יצחק אהרונוביץ': לא אסבול את הדברים האלה; לא בהנפה, לא בדיבור ולא בצעקות, וכל הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה, היו כבר עשרות מקרים, נפתחו תיקים, הורחקו מהמגרשים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שמשטרת ירושלים, גם אחרי מקרה ההצתה של המועדון, עלתה עוד פאזה וגם היא תביא את הפענוח של מקרה ההצתה שם.

יצחק אהרונוביץ': אבל התופעות האלה הן מסוכנות – תופעה מסוכנת לדמוקרטיה בארץ.

יצחק אהרונוביץ': ולכן נמשיך באמת לטפל בזה, כך הנחיתי, ככה המפקח הכללי דיבר על זה, ונמשיך ללוות את זה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את רשותך להגיד תודה.

מיקי לוי: גם זה מותר.

מיקי לוי: קודם כול אני רוצה להגיד לחברי הכנסת הנכבדים שיש לנו משטרה נהדרת, משטרה קטנה מאוד מאוד, עם משימות רבות.

מיקי לוי: לפי החלטת הממשלה 911, גם ביטחון הפנים מוטל לפתחה של משטרת ישראל.

מיקי לוי: אני אשמח מאוד אם כמה חברי כנסת יצטרפו אלי ונוביל מהלך של תוספת 1,500 תקנים למשטרת ישראל מדי שנה בארבע השנים הקרובות.

מיקי לוי: אני מבטיח לכם שיפור בעניין הזה.

מיקי לוי: חלפו ארבע שנים סוערות, עם אירועים רבים, שבהן כיהן השר אהרונוביץ כשר לביטחון הפנים.

מיקי לוי: אני יכול להעיד, מתוך היכרות אישית של המאטריה ומתוך הבנה מקצועית, כי השר אהרונוביץ הוביל שינוי מהותי ומקצועי במשרד לביטחון פנים; שינוי חיובי, שינוי מבורך בתחומים רבים, רפורמות, בניין הכוח, הטיפול בפרט, לחימה בפשיעה, מערך הכיבוי ועוד ועוד.

מיקי לוי: טביעת האצבע שלך, אדוני השר, ניכרת בכלל התחומים שבאחריותך.

מיקי לוי: אני מבקש להביע את הערכתי והערכת חברי, חבר הכנסת דוד צור וחבר הכנסת משה מזרחי, לכלל העשייה שלך.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': אין לי אלא רק להצטרף.

קריאה: – – –

יצחק אהרונוביץ': "לייק" זה למעלה, נכון?

יצחק אהרונוביץ': למעלה.

יצחק אהרונוביץ': אז, מיקי, תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': באמת, אתה, כשפרגנתי לך ולמזרחי, הייתם בחוץ, אז דוד הנציג נשאר, קיבל את האיחולים שאני מאחל לכם, אבל החזרת לי את זה, אז תודה רבה לך.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: אדוני השר, אני חשבתי לוותר על השאלה שלי, אדוני השר, משום שסתיו שפיר, חברת הכנסת, שאלה מה שרציתי לשאול, אבל מה שקרה – שחשבתי שגילה הצעיר, כנראה, של חברת הכנסת שפיר, בלבל כנראה את כבודו ומנע ממנו לענות על השאלה שלה.

יצחק אהרונוביץ': הגיל הצעיר לא מבלבל אותי.

מרב מיכאלי: תרשה לי לחדד.

מרב מיכאלי: השאלה היא, האם אלימות, מעצרים, התנכלות, מעקב אחרי פייסבוק של צעירות וצעירים אידיאולוגיים, ערכיים, שיצאו למחות נגד מדיניות הממשלה, האם זה תפקידה של המשטרה במדינה דמוקרטית?

מרב מיכאלי: האם זו הדרך שבה צריך לדכא מחאה לגיטימית, והאם המשטרה מוצאת את עצמה בנוח כשהיא משרתת דיכוי של מחאה לגיטימית באמצעים – איך להגיד – מפוקפקים שכאלה?

בנימין בן-אליעזר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני אומר בצורה נחרצת: זה לא מתפקידה של משטרת ישראל לדכא – זו מילה איומה, אני פשוט לא מקבל אותה.

יצחק אהרונוביץ': אין בכוונתנו, כמובן, לא המשטרה ולא אני, לדכא חופש הבעה, חופש הפגנה, דברים שקיימים בכל מדינה דמוקרטית.

יצחק אהרונוביץ': עובדה, נערכו אלפי עצרות, אלפי תהלוכות.

יצחק אהרונוביץ': קרה אירוע אחד שסתיו דיברה עליו, אירוע אחד, אולי יותר, שצריך פשוט – התלונות הוגשו, ייבדקו.

סתיו שפיר: אני מתכוונת לשנה שלמה, לא לאירוע אחד.

יצחק אהרונוביץ': אז יכול להיות שנה שלמה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהתלונות האלה הוגשו למח"ש.

יצחק אהרונוביץ': זה מה שאני מקווה, שהן נמצאות במח"ש והן נבחנות שם, ואני לא יודע מה דינן, אני באמת לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': אבל הדברים האלה – אני אומר לגבי זה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי דיכוי – לא יהיה, אנחנו לא נאפשר את זה, ואין שום כוונה כזאת, לא שלי ולא של המשטרה; ההפך, לאפשר.

יצחק אהרונוביץ': כן תפקיד המשטרה זה באמת לעלות ולבדוק ולהיות מספיק ערניים כדי להיות ערוכים לקראת הפגנה כזאת – כמה כוחות צריך להכין, איזה כוחות, אם יש הלכי רוח, אם יש דברים שצריכים באמת להעלות את רמת הפיקוד או להביא כוחות מיוחדים, או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': נעזרים בכל הרשתות החברתיות.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכחיש את זה, זה דבר פתוח לקהל, ולמשטרה זה חלק מאיסוף המודיעין.

יצחק אהרונוביץ': להיכנס ולחפש מה היא ומה הוא – זה לא תפקידה.

יצחק אהרונוביץ': הכוונה היא באמת הלכי רוח, מוכנות לקראת עצרת, הפגנה, כדי להעביר אותה בצורה מושלמת; ודאגה לשלום הציבור.

יצחק אהרונוביץ': זאת הכוונה.

מרב מיכאלי: מעקב אחרי הפייסבוק שלהם לצורך איסוף ראיות, לא לצורך – – –

יצחק אהרונוביץ': – – –

מרב מיכאלי: דווח בעיתונים בהרחבה.

יצחק אהרונוביץ': אז דווח בעיתונים.

יצחק אהרונוביץ': אתה יודעת כמה דווח בעיתונים שאני לא אחראי להם?

מרב מיכאלי: המשטרה לא הכחישה.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, יש הרבה דברים בעיתון שאני לא מכחיש אותם.

סתיו שפיר: – – –

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את עבודת המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר אותם, ואני אומר לך שאין מדיניות כזאת, ואני יודע שגם אין מדיניות מלמעלה, בדברים האלה, לעקוב אחרי אנשים.

יצחק אהרונוביץ': איפה אנחנו נמצאים?

סתיו שפיר: חיפושים בבתים, טלפונים מאיימים מהמשטרה, כל הדברים האלה נעשו.

יצחק אהרונוביץ': עוד פעם, הכול נעשה – אם יש תלונות, נבחן את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אין פה מדיניות.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שזו הייתה מדיניות מקומית של אותו מפקד שעשה את זה.

יצחק אהרונוביץ': זאת לא מדיניות – לא שלי, לא של המפקח הכללי ולא של פיקוד המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אין דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו פשוט מאפשרים את זה, ועובדה שהעברנו את כל השנה, העברנו – כל העצרות הגדולות האלה – הייתי שם, אני אומר לך, זה עבר בצורה מושלמת, ואפשרנו.

מרב מיכאלי: שנה ראשונה כן, שנה שנייה לא.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, אז היו מקרים, צריך לבחון אותם, צריך לבדוק אותם.

יצחק אהרונוביץ': אבל לבוא ולהאשים שהמשטרה מדכאת הפגנות, או עוקבת אחרי אנשים, אחרי פעילים?

יצחק אהרונוביץ': רבותי, המרחק הוא באמת מרחק רב מאוד.

יצחק אהרונוביץ': זה לא קיים בלקסיקון שלי, שאני מכיר, ולא צריך לבוא ולהאשים את המשטרה בדברים האלה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מוצא חובה נעימה להגיד לך תודה רבה.

מאיר כהן: ניהלנו בעירי, דימונה – עד לפני שבועיים אני הייתי ראש העיר – יחד אתך את השיטור הקהילתי, דבר יוצא מן הכלל, ואני רוצה להגיד לחבר הכנסת פריג', ששאל, שזאת הצלחה בלתי רגילה, ואני מודה לך על זה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מאיר כהן, הנושא של הפזורה הבדואית הוא נושא שדנו עליו רק לפני שבועיים בישיבת הממשלה לגבי יישום דוח גולדברג.

יצחק אהרונוביץ': אישרנו את התוכנית על-פי המתווה החדש, עם התיקון שעשה השר בגין, שאתם מכירים.

יצחק אהרונוביץ': זה יבוא בטח לכנסת ישראל, ויהיו דיונים בוועדות, ויצטרכו לראות אם מקבלים או לא מקבלים.

יצחק אהרונוביץ': לטעמי, היא תוכנית טובה, סבירה; ותמיד יהיו התנגדויות לתוכנית הזאת, תמיד יהיו.

יצחק אהרונוביץ': השאלה היא, האם אנחנו באמת רוצים לתת פתרון, לא רק באכיפה אלא גם בהסדרה.

יצחק אהרונוביץ': לטעמי, בגין הלך עוד צעד אחד כלפי המגזר הבדואי, ואני חושב שזה פתרון נכון, וצריך ללכת אתו.

יצחק אהרונוביץ': לגבי האכיפה, אמרתי – קודם כול, הוספנו, אני מבחינתי הוספתי אורגנים שם, כולל בערוער, כולל ברהט, כולל בביר-הדאג'.

יצחק אהרונוביץ': הוספתי את האירועים – ביר-הדאג', שאתה יודע שזה קרוב יותר אליך, לדימונה.

יצחק אהרונוביץ': גם אתמול וגם שלשום – אתן לך רק תיאורים שהותקפו ניידות, שברו ניידות; על מה?

יצחק אהרונוביץ': על הדבקה של צווי הריסה, כשמי שמוציא את הצווים האלה זה משרד הפנים, או הרשות המקומית, או המינהל, או לא חשוב.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה באה עם הניידות לתת אבטחה – כוסחו הניידות שם.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, אנחנו מתעסקים בחלקה – בחלקה, אני אומר – בעבריינות, באוכלוסייה לא פשוטה, וצריך להמשיך לאכוף את החוק שם.

יצחק אהרונוביץ': לזה הוספנו עוד 100 שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו נמצא עוד כוח נוסף, כדי ליישם את חוק גולדברג – שיהיה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שיהיו שם 200–250 שוטרים תוספת למחוז.

מאיר כהן: האם מגייסים שוטרים מתוך הפזורה?

יצחק אהרונוביץ': כן.

יצחק אהרונוביץ': זה שוטרים חדשים רק בשנה-שנתיים האחרונות.

יצחק אהרונוביץ': לגבי גיוסים בכלל, אני נתתי תעדוף למגזר הערבי, למגזר הבדואי, מכסף קואליציוני.

יצחק אהרונוביץ': פתחתי 200–300 תקנים, שיבואו להתגייס.

יצחק אהרונוביץ': חלקם הקטן באו – חלקם הקטן – מהבדואים.

יצחק אהרונוביץ': גם מהמגזר הערבי באו עשרות; לא המאות שרציתי.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שיש אפשרות.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר גם, כל מי שעונה על הקריטריונים, יגויס.

יצחק אהרונוביץ': מאיר, אני אומר לך – שיבואו.

יצחק אהרונוביץ': כי כואב לי הלב לראות איך חייל בדואי שמשרת, ועושה את העבודה, ושנינו יודעים במה מדובר, ובסוף הוא לא מוצא פרנסה כדי לחיות; ואני אומר את זה לא רק על חיילים אלא גם תושבים נורמטיביים אחרים.

יצחק אהרונוביץ': שיבואו, יתגייסו – למשטרה, למשמר הגבול, ובכלל למשמר הלאומי או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': מה שיש אצלי במשרד – אני מוכן לקלוט אותם, אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מגייסים מאות תקנים כל שנה, וניתן להם את התעדוף, ואם יש לך אנשים נקודתיים, אני מוכן לסייע.

יצחק אהרונוביץ': כן.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי שנותרו במליאה, נושא נפגעי תקיפה מינית בכלל ותקיפה של ילדים ובני-נוער הוא נושא מאוד מאוד רגיש ומאוד כאוב.

יעל גרמן: אני יודעת שחוקרי הנוער במשטרה עושים עבודת קודש, עושים עבודה מאוד רגישה.

יעל גרמן: אני חושבת שגם כבוד השר מבין שכדי שבאמת נפגע או נפגעת של תקיפיה מינית ייתנו את אמונם בחוקר נוער, צריך להיות קשר מיוחד, וודאי צריכה להיות שפה משותפת.

יעל גרמן: לכן צריכים להיות חוקרי נוער בשפה הרוסית, בשפה האמהרית, בשפה הערבית.

יעל גרמן: שאלתי היום היא, האם יש חוקרי נוער חרדים שמייעדים ומיועדים לחקור בני-נוער נפגעי תקיפה מינית במגזר החרדי?

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת יעל גרמן, ידע אישי – אנחנו מחזיקים חוקרי נוער כאלה בתל-אביב ובירושלים, שבעיקר שם יש הריכוזים שאנחנו מכירים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא בטוח שיש בכל תחנה ותחנה או בכל מרחב ומרחב.

יצחק אהרונוביץ': אבל חוקרי נוער למגזר החרדי, זה תופעה לא פשוטה, ואת מכירה את זה – גם נחשפנו בימים האחרונים או בחודשים האחרונים – זו תופעה, ויש דגש למגזר הזה, בעיקר בתחום תקיפות ועבירות מיניות.

יצחק אהרונוביץ': אבל החוקרים קיימים; לא מספיק אולי, אבל הם קיימים.

יצחק אהרונוביץ': צריך אולי להגדיל את זה – אבדוק גם מה קורה במשטרה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של חוקרי המשטרה, הם עברו הכשרה, כמו שאת אומרת, חבורה מצוינת.

יצחק אהרונוביץ': צריך להגדיל אותה.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, התופעה הזאת קיימת, היא מתרבה, ואגיד לך – גם אמרתי את זה בסקירה – הקמנו יחידה כדי לעקוב אחרי אותם עברייני מין, שמסתובבים אחרי שהם ריצו את עונשם.

יצחק אהרונוביץ': הם יוצאים, אותם פדופילים, שנקרא להם פדופילים, יוצאים.

יצחק אהרונוביץ': הקמנו יחידה שלמה בשב"ס, שנקראת "צור" היום, והיא עוקבת אחריהם, והרבה פעמים היא גם מונעת מקרים של תקיפה בזמן אמת.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה נעשו.

יצחק אהרונוביץ': אני עכשיו גם נותן להם סמכויות נוספות, לאותם סוהרים – כי הם לא שוטרים – סמכויות של חיפוש ועיכוב.

יצחק אהרונוביץ': אני אכשיר אותם ואתן להם את הסמכויות.

יצחק אהרונוביץ': גם הם יעברו קורס הכשרה לעיכוב.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה – כדאי לתת את המענה; ואולי אפילו נגדיל את היחידה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, התופעות האלה הולכות ומתרבות, אבל צריך להמשיך ולעקוב אחרי הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני גם מעביר פעם בחצי שנה או פעם בשנה דוח מסודר לוועדת הפנים של הכנסת – מה קורה עם אותם עבריינים, או חוקרים, או כל דבר אחר; זה מגיע גם לכנסת.

יעל גרמן: מה מספר חוקרי הנוער?

יצחק אהרונוביץ': בשפה הרוסית, האמהרית והאתיופית?

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את זה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת רינה פרנקל.

רינה פרנקל: אדוני השר, יש לי שתי שאלות קצרות, אם אפשר: מה אחוז חקירות המשטרה המוצלחות, ומה אחוז התיקים שנסגרו בלי לפתוח חקירה?

יצחק אהרונוביץ': מה השאלה השנייה?

קריאה: בלי הגשת כתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': בלי הגשת כתב אישום?

רינה פרנקל: נסגרו בלי לפתוח חקירה.

יצחק אהרונוביץ': חייבים לפתוח בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': אין דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': שהתיקים נסגרים, את אומרת.

רינה פרנקל: כן.

רינה פרנקל: לפי דעתי, המדדים האלה צריכים להיות שקופים לציבור, וכמו יעילות המשטרה – גם לציבור משלם המסים – זו שאלה אחת.

רינה פרנקל: השאלה השנייה, האם ידועה לך התופעה, שבזמן אחרון מכוניות המשטרה חונות בחניית נכים?

רינה פרנקל: זו גם כן, לדעתי, תופעה מאוד חמורה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת, לגבי חניה במקום של נכים, זו חניה אסורה, אין פה פשרות.

יצחק אהרונוביץ': רכב משטרתי שחונה בחניה של נכים עובר עבירה, לכל דבר.

יצחק אהרונוביץ': יש הרבה מקרים שיבואו ויספרו – אני לא מקבל אותם.

יצחק אהרונוביץ': יש שיבואו ויספרו: אני רק ירדתי לשנייה לקנות, או רק ירדתי לשנייה לבית-חולים – הדברים האלה מטופלים ברמת המשמעת במשטרה, ולפעמים גם לוקחים להם את הרכבים; את זה אני יודע מידע אישי.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, הם מטופלים במלוא חומרת העבירה.

יצחק אהרונוביץ': אין אפשרות לחנות בחניית נכים, נקודה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של אחוזי החקירות המוצלחות ואחוזי התיקים הנסגרים – אחוזים מדויקים אני לא רוצה לתת לך, אני רק יודע שיש אחוז גבוה מאוד יחסית – אני מדבר על המגמה – יש אחוז גילויים גבוה יותר, כולל בשנת 2012.

יצחק אהרונוביץ': ולגבי התיקים הנסגרים, שוב, מספר אני לא רוצה לתת לך, אבל אחזור אלייך עם תשובה.

רינה פרנקל: האם זה מפורסם?

יצחק אהרונוביץ': יש ועדת הפנים והגנת הסביבה שמפקחת על עבודת המשטרה והמשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': אני מופיע לפניהם פעם – או פעם בשנה.

יצחק אהרונוביץ': הדוחות – הם מקבלים את זה על-ידי היושב-ראש באופן שוטף.

יצחק אהרונוביץ': הכול מונח בוועדת הפנים.

יצחק אהרונוביץ': את רשאית גם להעלות את זה בשאילתה או כל דבר אחר, ואני אתך לך את כל הנתונים.

יצחק אהרונוביץ': אני פשוט לא רוצה לשלוף פה נתונים שאני לא בקי בהם.

בנימין בן-אליעזר: אדוני השר, איני שייך למפלגתך, אבל הייתה לי הזכות לשבת לידך בשולחן הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שזכית היום להרבה נחת מהרבה חברים ששיבחו את עבודתך.

בנימין בן-אליעזר: אני יכול להעיד שאכן בתקופה שאתה השר הממונה על ביטחון הפנים משטרת ישראל זזה קדימה הרבה שנים, ולא מעט בזכותך חסכנו הרבה כאבי ראש על-ידי זה שאיגדת הרבה מאוד גופים למערכת אחת.

בנימין בן-אליעזר: אני משוכנע ובטוח שטוב תעשה הממשלה אם תמשיך לתת לך להוביל את המשרד הזה.

בנימין בן-אליעזר: איחולי לך ולכל בני ביתך.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין את חברי, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, לנאום הבכורה שלו.

בנימין בן-אליעזר: חכה, חכה.

מיקי רוזנטל: אני מחכה.

בנימין בן-אליעזר: מחבקים אותו ומנשקים אותו כאילו שהוא עולה חדש.

בנימין בן-אליעזר: חברים, תשמרו את הנשיקות למיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: זה טוב, תקשיב, זהו, קשרים עם השר לביטחון פנים זה תמיד היה עניין לא רע.

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: בדיוק.

בנימין בן-אליעזר: טוב.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, חן חן.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על המעמד הזה ועל ההזדמנות שניתנה לי לומר את דברי.

מיקי רוזנטל: לכאורה זה מוזר, הרי במקצועי הקודם היו לי שפע של הזדמנויות להשמיע את דברי וגם אמרתי לא מעט דברים.

מיקי רוזנטל: רוב חיי הבוגרים הייתי עיתונאי, והמילים היו לי כלי עבודה מרכזי, ובכל זאת אני חש שלמילים מהדוכן הזה יש משמעות אחרת, שונה.

מיקי רוזנטל: לא כולם מסכימים אתי.

מיקי רוזנטל: אלה שאוהבים אותי יעצו לי לא להצטרך לפוליטיקה, ובין היתר הם השתמשו ממש בנימוק הזה.

מיקי רוזנטל: הרי בתקשורת, כך הם אמרו לי, דיברת בו-זמנית למאות אלפי אנשים, ומהדוכן הזה ישמעו אותך אולי עשרות, וכמה יקשיבו באמת?

מיקי רוזנטל: בודדים.

מיקי רוזנטל: ובכל זאת ביקשתי להיות כאן, ואני ממש אסיר תודה על שנבחרתי.

מיקי רוזנטל: בדחילו ורחימו אני נכנס בוקר בוקר למשכן, הציניות נותרה מאחור.

מיקי רוזנטל: לעיתונות באתי כי חלמתי לתקן את העולם, ולכנסת ביקשתי להגיע ממש מאותה סיבה.

מיקי רוזנטל: ללא אנשים חולמים היקום הוא מקום עגום מאוד.

מיקי רוזנטל: חלילה לנו אם נפסיק לחלום.

מיקי רוזנטל: החלום הוא גם נחמה, החלום הוא גם תקווה.

מיקי רוזנטל: מותר לנו לחלום על מדינה טובה יותר, על חברה צודקת יותר ושוויונית יותר, וראוי מאוד שנאמין בזה ונאמין שזה אפשרי.

מיקי רוזנטל: אני מאמין, ואני כאן כדי להיאבק על מימושו של החלום הזה.

מיקי רוזנטל: חברי כנסת נכבדים, גם אם החלומות שלנו שונים זה מזה ולעתים סותרים זה את זה, כולנו חשים שהחברה הישראלית ממש מייחלת להתחדשות.

מיקי רוזנטל: זוהי שעת רצון נדירה, נדמה לי, גם בבית הזה.

מיקי רוזנטל: המילה "תקווה" חוזרת לשיח, ריח של שינוי לטובה עומד באוויר, והשאלה היא אם נשכיל לקחת את שעת הרצון הזאת ולהפוך אותה למשהו אמיתי.

מיקי רוזנטל: ידידי יאיר לפיד, אני באמת מסתכל עליך בעונג רב, אבל אני רוצה לשאול אותך, למה לחלום בקטן?

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, שוויון בנטל הוא ערך חשוב ומטרה ראויה, אבל מה, שוויון בין נשים לגברים לא?

מיקי רוזנטל: ושוויון בין פריפריה למרכז – לא מטרה ראויה?

מיקי רוזנטל: ובין ערבים ליהודים?

מיקי לוי: זה מופיע.

מיקי רוזנטל: למה רק דגל אחד?

מיקי רוזנטל: בוא נניף את הדגל של השוויון – – –

מיקי לוי: אבל זה מופיע במצע.

רות קלדרון: תקרא את המצע.

מיקי רוזנטל: זה מופיע במצע, נרגעתי.

מיקי רוזנטל: לא, באמת, השאלה החשובה איננה אם הממשלה הזאת קטנה מדי או גדולה מדי, אלא – האם היא מנהיגה אותנו למחוזות הנכונים?

מיקי רוזנטל: שלא נטעה בעניין הזה, קצה נפשו של הציבור הישראלי במדיניות החברתית והכלכלית שהנהיגו הממשלות שלנו בעשורים האחרונים, המדיניות שממנה צמחו רוב התחלואים של החברה הישראלית, לדעתי.

מיקי רוזנטל: הציבור לא ישלים יותר עם הפערים הכלכליים ההולכים ומתרחבים, עם הפגיעה המתמשכת בשירותים החברתיים, עם המהלכים הכוחניים של אלה שמקורבים לצלחת, עם הרמיסה של זכויות עובדים, עם ריכוז העושר בידי מעטים, עם הגידול בעוני, ועם חוסר יכולתו של הדור הצעיר להבטיח את עתידו בארץ הזו; לא ישלימו עם זה יותר.

מיקי רוזנטל: מי שחושב שאפשר למרוח את הדבר הזה – זה נגמר.

מיקי רוזנטל: אלה המטרות לשמן נבחרנו ועליהן ישפוט אותנו הציבור, אבל לא רק על המה, לא רק על התוכן, אלא גם על האיך, על הדרך.

מיקי רוזנטל: הציבור מאס בשחיתות ובניצול לרעה של המשאבים הלאומיים למימוש אינטרסים אישיים וסקטוריאליים; הציבור מאס בקנוניות הפוליטיות.

מיקי רוזנטל: הציבור מצפה מאתנו, נבחריו, לניקיון כפיים ולדרך ארץ; הציבור דורש שאלה שמנהלים את חייו יישאו באחריות ויעשו את זה בשקיפות מלאה.

מיקי רוזנטל: רק כך נוכל להחזיר את האמון ההכרחי של הציבור ברשויות השלטון.

מיקי רוזנטל: חברה מתוקנת היא חברה שמונחית על-ידי תפיסה ציבורית של צדק, של חלוקה הוגנת של משאבים.

מיקי רוזנטל: דיבורים על צדק אינם נחשבים לעשיית צדק, כמו שלדיבורים על שלום אין שום קשר לשלום.

מיקי רוזנטל: עד שלא יהיה הסדר הוגן עם הפלסטינים, לא יהיה כאן צדק חברתי.

מיקי רוזנטל: השלום הוא אינטרס מוסרי והוא אינטרס קיומי.

מיקי רוזנטל: שלום הוא הביטחון היחידי, וגם אם לדעת רבים אין עם מי לדבר, חובה עלינו לדבוק בעיקרון ולחתור לשלום תוך שמירה על מדינתנו וריבונותנו.

מיקי רוזנטל: אלפיים שנה חיו היהודים ללא ריבונות משלהם, וזה לא היה סידור מי יודע מה מוצלח.

מיקי רוזנטל: אשרינו שזכינו לחיות ולחוות את דור התקומה.

מיקי רוזנטל: אני אוהב את המדינה הזאת, אני אוהב את אנשיה, אני אוהב את נופיה, וכמו רבים אחרים אני נושא עמי את צלקות הסיפור הישראלי והיהודי.

מיקי רוזנטל: משפחתי מצד אמי, משפחת ויקטור, גורשה מספרד, נמלטה להולנד, נדדה לגרמניה, ועלתה לישראל אחרי "ליל הבדולח".

מיקי רוזנטל: זו משפחה שחלמה לפני 500 שנה בשפת הלדינו, לפני 200 שנה היא חלמה בגרמנית, והיום בניה חולמים בעברית.

מיקי רוזנטל: אבל אז, בגרמניה, לצלילי מוזיקה קלאסית, חשבה בטעות שיהודי, אפשר שיהיה גרמני לכל דבר.

מיקי רוזנטל: הרי כולם העריצו שם את גתה, והשליכו את יהבם על קאנט ששחרר אותנו מהכבלים שכל כך העיקו על האנושות.

מיקי רוזנטל: בתקופת שפינוזה נכנסו אבות אבותי לברלין דרך שער ששמו היה "שער רוזנטל".

מיקי רוזנטל: זה היה שער צדדי בחומה של ברלין, זעיר ממדים.

מיקי רוזנטל: דרך השער הזה נכנסו אז רק יהודים וחזירים, משום שהכניסה דרך השער הראשי נאסרה עליהם.

מיקי רוזנטל: החלום להיות כמוהם נגוז, עשרות מבני משפחתי נרצחו בשואה, אבל אני רוצה לשאול אם ההיסטוריה הזו מחייבת אותנו להסתגר בפחדינו מפני עולם עוין?

מיקי רוזנטל: או דווקא להפך, להצטרף למאבק האנושי נגד גזענות ונגד שנאת חינם?

מיקי רוזנטל: אני, באופן אישי, מעדיף את הסיפה על הרישה.

מיקי רוזנטל: כבוד היושב-ראש, גם מאבי ז"ל, שרגא רוזנטל, למדתי שיעור מאלף בחיים.

מיקי רוזנטל: הוא היה איש לח"י בנערותו, הפך להיות מגדולי התעשיינים בישראל הצעירה, הוא הפך מסגרייה קטנה למפעל עצום למיכון חקלאי.

מיקי רוזנטל: אני לא אגזים אם אספר לכם שבמו ידיו הוא בנה את המשוריינים שאתם רואים כל יום בדרך לירושלים, ממש במו ידיו.

מיקי רוזנטל: ובימי קום המדינה הוא הקים בתי-אריזה ודירים בקיבוצים ובמושבים הראשונים.

מיקי רוזנטל: ואבי חינך אותי כך – הוא אמר לי: תקשיב ילד, בעולם יש בני-אדם ויש אנשים.

מיקי רוזנטל: כל בני-האדם הם אנשים, אבל לא כל האנשים הם בני-אדם, ומה שמבדיל ביניהם הוא בסך הכול מילה אחת ושמה "עוול".

מיקי רוזנטל: בני-אדם רואים עוול ומקימים נגדו קול זעקה, ואחר כך נאבקים בעוול כדי למגרו, אפילו תוך סיכון עצמם.

מיקי רוזנטל: לעומתם, אנשים סתם, הם נוטים להתעלם מהעוול כדי שלא להסתבך וכדי שלא ייאלצו להסתכן ולהילחם נגדו.

מיקי רוזנטל: אבי נפטר כשהייתי ילד קטן, אבל לפני שהלך לעולמו הבטחתי לו שאני אשתדל להיות בן-אדם.

מיקי רוזנטל: גם בכנסת הזו אנסה לפעול ברוח הזו – למנוע עוולות, לבלום פגיעה בחלשים ובמיעוטים.

מיקי רוזנטל: בעיני, תפקיד חבר הכנסת הוא קודם כול לבקר את פעולות הממשלה, לעצור רוע, לבלום טעויות – הן את אלה שנעשות בתום לב, ובוודאי את אלה שנרקמות בזדון.

מיקי רוזנטל: עניין זה קודם אפילו ליוזמות חקיקה, שזכו פה לתהילה בלתי סבירה מצד התקשורת.

מיקי רוזנטל: מילה אחרונה אני מבקש לבני משפחתי, לעפרה רעייתי ולשלושת בני, שללא תמיכתם האמיתית, באמת באמת, לא הייתי יכול להגשים חלומות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: נאום גדול ומרגש.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, יש סברה שחתולי רחוב מיטיבים לזהות אלה את אלה.

אילן גילאון: ואני מתוודה שלבי יוצא אל חתולי הרחוב.

אילן גילאון: בעיקר כאשר חתול הרחוב הוא בולדוג, ויש לו מגאפון, וכשמגרשים אותו מהדלת הוא נכנס מהחלון, וכשמעיפים אותו מהחלון הוא נכנס מהמרפסת, ולא חדל ולא מפסיק.

אילן גילאון: או כמו שאומרים בפרסומת, זה הלוחם שלנו.

אילן גילאון: בעיני, מיקי מייצג את הנציג היותר אותנטי – אני יודע שמדברים הרבה על מעמדות – של מעמד הפועלים, שמבין שהבעיה המרכזית היא בעיה חלוקתית, והשאלה האמיתית שבה הפוליטיקה מתעסקת היא מי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: ולכן חיינו הם חלוקות.

אילן גילאון: אתה יודע, יש גם קנאה בפוליטיקה, גם לי אפילו.

אילן גילאון: ומיקי הוא אחד האנשים שגרמו לי לקנאה למה האיש נמצא במפלגה שהוא נמצא בה ולא נמצא במפלגה שלי.

אילן גילאון: אבל איך אומרים?

אילן גילאון: ברוך השם, הוא נמצא כאן, וזה הדבר החשוב ביותר.

אילן גילאון: אני רוצה לספר לך סיפור שאולי הוא לא יודע.

אילן גילאון: לאחר שהריבון הפריש אותי מן הכנסת החמש-עשרה ניסיתי לעבוד לפרנסתי, וניגשתי למכרז שיצא כאשר מיקי רוזנטל עזב את התוכנית "בולדוג".

אילן גילאון: וניגשתי לאודישן.

אילן גילאון: תראה, אני מודה שאני לא הצלחתי לקבל עבודה כמו שהייתה למיקי רוזנטל, אבל מיקי רוזנטל בהחלט הצליח להגיע למקום הזה כאן.

אילן גילאון: אתה יודע מי נבחר, מיקי, בסופו של דבר?

אילן גילאון: זה היה גיא מרוז.

אילן גילאון: מה, הוא יותר בולדוג מאתנו, אתה חושב?

אילן גילאון: תשמע כל מה שיושב-ראש הכנסת אומר לך, רק בדבר אחד אל תשמע כלום.

אילן גילאון: תלמד את כל הפרוצדורה בעל-פה.

אילן גילאון: בדבר אחד אל תשמע כלום ותנסה להמשיך להיות בולדוג, כי זה מה שיותר צריכים להיות, ואנחנו צריכים את זה יותר מכל דבר אחר.

אילן גילאון: הפנים של הציונות הבאה, מיקי, הן פנים מעמדיות.

אילן גילאון: מדובר ב-100 שנים, לא בעשר ולא ב-20.

אילן גילאון: אנחנו מתחילים – אני בכלל לא מאמין שאידיאולוגיות מתות.

אילן גילאון: הן גוועות כל 100 שנים ומתחילות מחדש כל 100 שנים, כי אחרת אין טעם לשום דבר.

אילן גילאון: ו-100 השנים הבאות הן 100 שנים של ציונות מעמדית, הייתי אומר בתנועה כמעט הפוכה למה שבן-גוריון אמר בתחילת הדרך, בהקמת המדינה, שלהפוך ממעמד לעם – ב-100 השנים הבאות, מיקי, עלינו להפוך מעם למעמד, לפחות לתקופה של 100 שנים.

אילן גילאון: אז לכן אני רוצה להגיד לך, אדון שקשוקה, שאתה מאוד מקובל ורצוי בצל קורתנו.

אילן גילאון: ברוך הבא לכאן.

אילן גילאון: תמשיך עם הבולדוגיות הזאת כי היא יאה לך, מתאימה לך, וזו הדרך האמיתית להיות לוחם, נון-קונפורמיסטי ושליח ציבור כפי שצריך.

אילן גילאון: וכמו שאומרים בצרפתית – אבל אסור להגיד פה שום דבר בצרפתית כי זה לא ממלכתי – comme il faut.

אילן גילאון: כך אומרים.

אילן גילאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: אני גם אומר תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואני מאחל לו הרבה הצלחה בכל אשר יעשה.

יצחק וקנין: ישכיל ויצליח.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

קריאה: הרב.

יצחק וקנין: הרב.

יצחק וקנין: בדרך כלל לא נותנים תארים.

יצחק וקנין: תתרגלו לזה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "אין המדינה האושר העליון של האדם.

אלי בן-דהן: זה ניתן להיאמר במדינה רגילה, שאינה עולה לערך יותר גדול מחברת אחריות גדולה – – – מה שאין כן מדינה שהיא ביסודה אידיאלית, שחקוק בהווייתה תוכן האידיאלי היותר עליון שהוא באמת האושר היותר גדול של היחיד.

אלי בן-דהן: מדינה זו היא באמת היותר עליונה בסולם האושר, ומדינה זו היא מדינתנו, מדינת ישראל, יסוד כיסא ה' בעולם, שכל חפצה הוא שיהיה ה' אחד ושמו אחד, שזהו באמת האושר היותר עליון".

אלי בן-דהן: דברים נפלאים ומרוממים אלו נאמרו על-ידי הרב הראשי הראשון לישראל, הרב הגאון הרב אברהם יצחק הכהן קוק, זכר צדיק לברכה, בספרו "אורות ישראל" שנים רבות לפני הקמת מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: דברים אלו קובעים לנו את מעמדה הרוחני המיוחד של מדינתנו.

אלי בן-דהן: ברוך השם, זכיתי ללמוד חמש שנים בישיבת "מרכז הרב" שאותה הקים הרב קוק.

אלי בן-דהן: מדינת ישראל אינה ככל המדינות אשר בעיקר נועדו להיות מקום נוח לתושביהן.

אלי בן-דהן: למדינתנו יש ייעוד אידיאלי גדול – להיות ממלכת כוהנים וגוי קדוש המהווה אור לגויים ויסוד כיסא ה' בעולם.

אלי בן-דהן: ומכך צומחת האחריות החברתית והלאומית של כולנו.

אלי בן-דהן: בשטף החיים הרגיל, ובמיוחד בזמן בחירות, מתחדדות העמדות בין הקבוצות השונות בעם, מוטחות האשמות אחד כלפי השני, ולצערנו, מובלטים הדברים השליליים בעמנו ובמדינתנו.

אלי בן-דהן: אך אל לנו לשכוח את הטוב והחיובי שבה.

אלי בן-דהן: מעתה עלינו להשתדל להיות ענייניים, להביט קדימה ולפעול למען האינטרס הלאומי והפרטי של אזרחי המדינה.

אלי בן-דהן: אלפיים שנה חלמנו על מדינה משלנו.

אלי בן-דהן: בשנות הגלות הארוכות, בפרעות, ובגזירות הקשות שסבל עמנו, וגם בשואה האיומה, המשכנו לחלום על ארצנו.

אלי בן-דהן: ברוך השם, זכינו לממש את חלומם של כל אלו שעונו, עלו על המוקד ומתו על קידוש השם.

אלי בן-דהן: בית זה שאנו יושבים בו כעת הוא סמל ומופת לתקומת ולתחיית עם ישראל בארצו ולהגשמת חזון הנביאים בדורנו.

אלי בן-דהן: שם המקום, "כנסת ישראל", נגזר מן הכנסת הגדולה שהנהיגה את עם ישראל מלשכת הגזית בתקופת בית-המקדש השני וקבעה חוקים ותקנות לעם ישראל.

אלי בן-דהן: שמעון הצדיק, שהיה משיירי אותה כנסת, קבע בדבריו את שלושת הדברים שעליהם העולם עומד: התורה, העבודה וגמילות חסדים.

אלי בן-דהן: ללא התורה אין קיום לעם ישראל והוא כגוף ללא נשמה.

אלי בן-דהן: עם ישראל שואב את זכותו ההיסטורית על ארצו מהתורה הקדושה.

אלי בן-דהן: חשוב לנו לומר זאת בקול רם ונישא, במיוחד בימים אלה שבהם נשמעות טענות על גדיעת קרן התורה כביכול.

אלי בן-דהן: אני מאמין כי יש לשמור על זכותם של לומדי התורה להגות בה יומם ולילה, כמו שכתוב בירמיהו: "אם לא בריתי יומם ולילה חֻקוֹת שמים וארץ לא שמתי".

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, אל לנו לשכוח את היסוד השני שעליו העולם עומד – העבודה.

אלי בן-דהן: רק בשבוע שעבר, בתפילת ראש חודש, קראנו במזמור ק"ד בתהילים את סדר העולם לפי דוד המלך: "יֵצא אדם לפעלו ולעבֹדתו עדי ערב".

אלי בן-דהן: יש להדגיש כי אין ביציאה לעבודה כדי לפגום בתלמוד התורה, להפך, "כל תורה שאין עמה מלאכה סופה בטלה וגוררת עוון".

אלי בן-דהן: כמו שיש להגן על לומדי התורה יש לכוון את אלו שאינם נושאים בעול התורה לשאת בעול הפרנסה ובעול הצבא.

אלי בן-דהן: אני אומר את הדברים כמי ששילב לימוד תורה ושירות בצה"ל ואף בני וחתני משלבים לימוד תורה ושירות בצה"ל.

אלי בן-דהן: הדבר השלישי העומד ביסודו של העולם הוא גמילות חסדים.

אלי בן-דהן: מחובתנו כחברי כנסת וכמייצגי העם להיות רגישים לסבלו, לצרכיו ולבעיותיו הכלכליות ולעשות ככל אשר לאל ידנו לעזור לסייע לכל נצרך.

אלי בן-דהן: זהו תפקידנו ולשם כך נבחרנו.

אלי בן-דהן: עם הקמתה של המדינה, שהיא לדעתי ראשית צמיחת גאולתנו, ראינו את התחדשות עם ישראל בארצו, קיבוץ הגלויות ושיתוף הפעולה בין כל חלקי העם לשם הקמת מדינתו.

אלי בן-דהן: למרות שלכאורה הקמת מדינה כרוכה רק בפעולות גשמיות רבות, למעשה לא היה זה מעשה חול אנושי רגיל, שכן הופעת העצמאות הישראלית היא גילוי שכינת ה' בעולם ואחד הנסים הגדולים שקרו לעם היהודי במאות השנים האחרונות.

אלי בן-דהן: יודע אני כי טרם הגענו להגשמה מלאה של חזון הרב קוק זצ"ל.

אלי בן-דהן: אנו עסוקים עדיין בתיקון חיי היום-יום וקשייהם, בטיפול הכרחי בנושאים חברתיים, בשיפור החיים של בני המעמדות השונים, בהבטחת השוויון לכל אזרחי המדינה, בביטול הפערים בין המרכז לפריפריה, בנושאים ביטחוניים כבדים וחמורים ובנושאים מוסריים וחינוכיים.

אלי בן-דהן: עדיין המלאכה מרובה לפנינו כדי שנהיה לפחות חברת אחריות גדולה וצודקת.

אלי בן-דהן: אבל אסור לנו לאבד את החזון האידיאלי.

אלי בן-דהן: אם נדע להתרומם מהשגרה ולכוון דעתנו ומעשינו אליו, אזי נתקדם מאוד ונתעלה להגשמתו.

אלי בן-דהן: כאן בכנסת, ביכולתנו כחברי כנסת לתרגם את האידיאל לידי מעשה.

אלי בן-דהן: ברשותכם, אמנה מספר נושאים שברצוני לעסוק בהם ולקדמם, אם ירצה השם.

אלי בן-דהן: נושא אחד הוא המשפחה בחברה הישראלית כאבן היסוד לבניית העם.

אלי בן-דהן: לשם כך אפעל למציאת פתרונות במסגרת ההלכה בענייני נישואים וגירושים, חיזוקו של התא המשפחתי, העמדת טובתם של הילדים ראשית כול ולפני הכול, גם בשעות הקשות, הסדרי ראייה ומשמורת.

אלי בן-דהן: כך פעלתי בתקופת כהונתי כמנהל בתי-הדין הרבניים להצלתן של אלפי נשים עגונות ומסורבות גט וכך אפעל, בעזרת השם, בעתיד.

אלי בן-דהן: הנגשת שירותי הדת לכל אזרח ואזרח במדינת ישראל הוא נושא נוסף; בין היתר, הקלה בתהליך המינהלי של רישום הנישואים והגיור, פתיחת האפשרות לגייר כהלכה כל אדם שנמצא במדינת ישראל ומעוניין להיכנס לעם היהודי, בין אם הוא תושב המדינה או אזרח מדינה אחרת.

אלי בן-דהן: פעולות אלו נועדו לחזק את מעמדה של תורת ישראל והמסורת היהודית ככאלה ששייכות לכולם ולכל אחד מאתנו.

אלי בן-דהן: נושא שלישי הוא חיזוק תודעת זכותנו על הארץ וההתיישבות בה.

אלי בן-דהן: זכיתי להיות ממקימי היישוב חיספין שבגולן, שהוקם סמוך למקומו של היישוב היהודי הקדום חיספיא המוזכר בתלמוד, וממתיישבי היישוב בית-אל.

אלי בן-דהן: בעזרת השם אפעל להסדרת היישובים שעדיין לא הוסדרו בהתאם לכללים שנקבעו על-ידי ועדת השופט אדמונד לוי ולהרחבת ההתיישבות בכל מרחבי ארצנו.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, היום לפני 59 שנים, בח' באדר התשי"ד, עלה בסערה השמימה חייל אלמוני עד אז, נתן אלבז.

אלי בן-דהן: נתן, שעסק בפירוק רימונים, הטיל עצמו על רימון שנצרתו נשלפה כדי להציל את חבריו במחנה.

אלי בן-דהן: הוא עלה ממרוקו בגפו, וכחייל בודד גם בחופשות היה נשאר במחנה כיוון שלא היה לו לאן ללכת.

אלי בן-דהן: חבריו סיפרו שלמרות בדידותו שמר תורה ומצוות גם במסגרת הצבא.

אלי בן-דהן: אני נרגש לספר לכם שביום שבו נתן אלבז, זיכרונו לברכה, עלה השמימה, נולדתי אני במרוקו.

אלי בן-דהן: שנתיים לאחר מכן עליתי לארץ עם הורי ואחי הצעיר, והתגוררנו בבאר-שבע, בשכנות ל"מחנה נתן", שנקרא על שמו של נתן אלבז.

אלי בן-דהן: הערבות ההדדית ומסירות הנפש של נתן מתחברות דרך מסירות הנפש של בני העם היהודי בכל הדורות ועד למסירות הנפש שהתגלתה על-ידי רועי קליין, השם ייקום דמו, במלחמת לבנון השנייה.

אלי בן-דהן: חברות וחברי הכנסת, אני מזכיר לעצמי ולכולנו כי לא שררה אנו מבקשים, לא כבוד אנו מחפשים, אלא כולנו שליחי הציבור, משרתיו ונציגיו.

אלי בן-דהן: אנחנו נמצאים היום בכנסת מכוח האמון שנתן בנו הציבור ולא מכוח עצמנו.

אלי בן-דהן: אסיים בתקווה לעתיד שיחד אתכם הכנסת התשע-עשרה תיזכר ככזו שבה ראו נבחרי הציבור את מעלת חבריהם ולא חסרונם, כמי שהפכו את מטבע הלשון הנהדר הזה למציאות.

אלי בן-דהן: אני מקווה שכולנו נוכל להתחבר כאן, כפי שעשו אבות אבותינו במעמד הר-סיני, כאיש אחד בלב אחד.

אלי בן-דהן: נזכור שזכינו להיבחר על מנת לשרת את עם הקודש בארץ הקודש, להמשיך את שרשרת הדורות כאומה בארצה ולא כיחידים, ולשים לנגד עינינו תמיד את האידיאל של המדינה היהודית שהיא יסוד כיסא ה' בעולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: אני מאחל לו שיתמלאו משאלות לבו ובכל אשר יפנה ישכיל ויצליח.

יצחק וקנין: יעלה לברך אותו חבר הכנסת שמעון אוחיון.

שמעון אוחיון: יש לי באמת עונג מיוחד לברך את ידידי הרב אלי בן-דהן.

שמעון אוחיון: ראשית, שנינו בילינו את ילדותנו ונערותנו בבאר-שבע.

שמעון אוחיון: לא כאן המקום לספר חוויות עוד מהתקופה שאביו היה מקרין לנו סרטים ב"בית יציב" בבאר-שבע.

שמעון אוחיון: יצאנו לדרך להשתלבות במערכות חברה והנה אנחנו נפגשים היום כחברים בכנסת ישראל.

שמעון אוחיון: מי שעוקב אחרי קורות החיים של הרב בן-דהן יכול באמת לשים לב לייצוגיות המיוחדת, המגוונת והעשירה שהחברה בישראל באמת זקוקה לה.

שמעון אוחיון: העניין שבעיני נראה ממש כמלח הארץ.

שמעון אוחיון: גם הכשרתו הצבאית, המסירות שלו והשירות בצה"ל כקצין באגד הארטילרי, ההכשרה שלו בעולם הרבני הציוני, הביאו אותו לכך שבעצם הפך אותו למגשר, למתווך, למקשר בין המוסדות לשירותי הדת לבין הקהל הרחב, ואנחנו כבר היינו עדים למרחק, לפער שנוצר בין שני החלקים הללו.

שמעון אוחיון: לראות אותו כשליח שנלחם בתוך המוסדות למען עגונות, למען נשים עגונות – ואני שמח היום שהוא גם הצהיר על כך שיצטרף ויחזק את התא המשפחתי בחברה בישראל.

שמעון אוחיון: שכחנו את העניין הזה, את חשיבותו של התא המשפחתי.

שמעון אוחיון: ואני מאמין שהוא יעשה זאת משום שהוא באמת מייצג ערכים באמת נדירים, ומשלבים כמה וכמה כוחות.

שמעון אוחיון: אני מבקש באמת לקצר, לא נאריך בזה, כי גם השר יולי אדלשטיין רוצה לומר כמה מילים, ולאחל לך ברכה והצלחה בכל מעשי ידיך בכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את השר יולי אדלשטיין לומר מספר מילות ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, לשר, כידוע, מותר להתערב בכל שלבי הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לא ניצלתי את הזכות הזאת במהלך ארבע השעות.

יולי יואל אדלשטיין: יותר – מהשעה 16:00, כמה זה?

יולי יואל אדלשטיין: כמעט שש שעות של התורנות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רק הייתי רוצה לומר לחברי חברי הכנסת ששמחתי שמחה גדולה כשראיתי בעיתונים את הפרסום על כך שהרב אליהו בן-דהן מצטרף לאחת הרשימות, לרשימת הבית היהודי, ונכנס לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חייב להעיד, פשוט עדות אישית, שהמילים שזה עתה שמעתם – יש מאחורי המילים האלה תוכן והוכחות.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך כהונתי כשר הקליטה – אני חייב לומר שאם הרב בן-דהן מדבר על רגישות, הרגישות הייתה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא מדבר על גיור, הוקמו עשרות רבות של אולפני גיור בסיוע שלו.

יולי יואל אדלשטיין: עד אז הייתה משום מה תפיסה שאולפן גיור צריך להיות בקהילה דתית, בקיבוץ דתי או ביישוב דתי; כנראה עולה שגר בכרמיאל או בבאר-שבע צריך לעזוב את המשפחה לחצי שנה ולעבור לגור בקיבוץ סעד.

יולי יואל אדלשטיין: בסיוע של הרב בן-דהן שינינו את התפיסה הזאת, והגענו ל-70–80 אולפני גיור.

יולי יואל אדלשטיין: כשמדברים על התרת עגונות ועל המשימה הלא-פשוטה הזאת – השליחים מטעמו יצאו גם למקומות שאם אני אתחיל להזכיר את השמות שלהם, אני לא בטוח שתוכלו לחזור אחרי ולבטא את השמות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עשו כל מה שהיה ניתן על מנת להתיר עגונות, ברחבי ברית-המועצות לשעבר במיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: ואותו דבר לגבי בירור יהדות.

יולי יואל אדלשטיין: לסיכום, יש עכשיו הרבה אפשרויות בפניך.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא תפקיד מקצועי, זה תפקיד של נבחר ציבור.

יולי יואל אדלשטיין: ומי ייתן שבאמת נמשיך למלא את המשימות האלה ביחד, באותה רגישות, באותו רוחב לב, באותה נכונות לעזור.

יולי יואל אדלשטיין: ואני סמוך ובטוח מהיכרותי אתך, לכן גם התעקשתי לומר את כמה המילים האלה, מאותה היכרות אתך אני סמוך ובטוח שעוד רבים בעמנו יזכו לפתרונות הודות לפעילות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לשר יולי אדלשטיין.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, בספרו "המלחמה על הבית" מתאר רן כהן, חבר הכנסת לשעבר מרצ וממרצ, מורי ורבי הפוליטי, את אחד ממהלכי החקיקה המפוארים שיצאו מהבית הזה; חוק שהיה לא רק הליך פרלמנטרי אלא גם מאבק חברתי ושינוי פוליטי ותודעתי: חוק הדיור הציבורי.

תמר זנדברג: וכך כותב כהן: "אני משוכנע כי ללא סולידריות החברה הישראלית לא תחזיק מעמד ותתפרק.

תמר זנדברג: יש לשנות את המציאות על מנת שחסרי הרכוש יהיו לבעלי רכוש בסיסי – – – חוק הדיור הציבורי היה מופת של מהלך שעורר בתודעתם של עשרות, אם לא מאות אלפים, את התחושה שהמדינה, בכל זאת, היא גם שלהם".

תמר זנדברג: תביעת הבעלות המחודשת על המדינה, הקריאה שהמדינה היא גם שלנו, היא שעמדה יותר מכל דבר אחר במוקד המאבק החברתי של קיץ 2011; מאבק שהתחיל למעשה הרבה קודם לכן ושעדיין לא הסתיים.

תמר זנדברג: בפעם הראשונה בחיי דרכתי כאן, בבניין הזה, בשלהי קיץ 2003, לצדו של רן כהן.

תמר זנדברג: יחד אתו יצאתי אל מדרכות הכביש שמוביל ממשרד ראש הממשלה למשרד האוצר; ממש כאן, בחוץ.

תמר זנדברג: הן היו עמוסות אוהלים, מחצלות, אימהות – וילדים – שיצאו לרחוב למחות נגד מדיניות כלכלית שהפנתה להן עורף.

תמר זנדברג: הן הלכו ברגל מרחבי הארץ לירושלים בעקבות אישה אמיצה בשם ויקי קנפו, שפשוט לא יכלה לשתוק.

תמר זנדברג: שם פגשתי נשים שהתבצרו בדירות הדיור הציבורי, מגוננות בגופן על ילדיהן.

תמר זנדברג: שמונה שנים מאוחר יותר, ב-2011, פעילות ופעילי הדיור הציבורי מתייצבים לצדן מול נציגי החוק, שמגיעים עם צו פינוי לבית היחיד של משפחות שאין להן לאן ללכת.

תמר זנדברג: זאת תזכורת כואבת לידיעה שחוק לא תמיד שווה צדק.

תמר זנדברג: שם פגשתי משפחה, הורים לשלושה ילדים; הוא חייל בצבא הקבע, היא סוכנת נסיעות.

תמר זנדברג: את ביתם איבדו לבנק.

תמר זנדברג: לעבודה ולבתי-הספר יצאו בכל בוקר מהאוהל על המדרכה, כאן, מחוץ לכנסת.

תמר זנדברג: כמו משה סילמן, זיכרונו לברכה, לא מדובר היה בטרגדיה אישית, מדובר בתופעה.

תמר זנדברג: תופעה שנקראת "העובדים העניים".

תמר זנדברג: גורלם של נשים ואנשים אלה הוא תוצאה של החלטות ספציפיות שהתקבלו כאן, בבניין הזה, ובבניינים שסביבו.

תמר זנדברג: אם להשתמש בלשונו של רן כהן: "ממשלת ישראל הפכה את בעלי הרכוש לחסרי רכוש".

תמר זנדברג: "זו לא טעות, זו מדיניות" – צעקנו ברחובות ב-2011.

תמר זנדברג: זו לא טעות, זו מדיניות שהביאה לכך שקורת גג אינה דבר מובן מאליו, לא בקנייה ולא בשכירות.

תמר זנדברג: זו לא טעות, זו מדיניות שהפכה חינוך איכותי לעניין של מעמד, שבגללה תור לרופא כבר לא קשור למי הגיע קודם לקופת-חולים אלא לשאלה אם יש לו או לה ביטוח משלים או ביטוח פרטי.

תמר זנדברג: זו לא טעות, זו מדיניות שהביאה לכך שחיסכון ופנסיה נמחקו מהלקסיקון של דור שלם, ובמקומם חדרו מושגים כמו קבלני שירותים ומיקור חוץ.

תמר זנדברג: וזו לא טעות, זו מדיניות שהביאה לכך שעל אף מהפכת ההפרטה, ואולי דווקא בגללה, המדינה הותירה בידיה פרויקט אחד עצום ויומרני: הכיבוש; פרויקט שקלע את ישראל לסחרור קטלני ומסוכן, שמעמיד את הדמוקרטיה בסימן שאלה, שמעמיק את שנאת הזרים ואת הגזענות, כאן, בתוכנו, ושמציב, לראשונה זה דורות, סכנה ברורה ומוחשית לעצם הישרדותה של המדינה.

תמר זנדברג: אוהבים לדבר היום על מות האידיאולוגיות.

תמר זנדברג: אבל בישראל ניכרת היטב השפעתה הממארת, ההרסנית, של אידיאולוגיה אחת, שבה מה שקרוי המדיני ומה שקרוי החברתי הולכים יד ביד.

תמר זנדברג: יד אחת מפרקת את מדינת הרווחה, השנייה מעמיקה את השליטה בשטחים הכבושים.

תמר זנדברג: יד אחת שוללת זכויות חברתיות, והשנייה אינה מכירה בזכויות אדם.

תמר זנדברג: יד אחת מזהה אויבים בכל פינה – באקדמיה, בספרות ובין ידידינו הטובים בעולם, והשנייה דורשת, בשם הביטחון, לדחות לעתיד לא ידוע את הדיון בתרבות, בחינוך ובסביבה.

תמר זנדברג: מנקודת מבט זו, זה לא מקרה שאותן ממשלות שהעשירו שכבה דקה, באמצעות מכירתם והפקרתם של המשאבים הציבוריים, הן אלה שהפכו את הכיבוש לפרויקט המרכזי של ישראל זה שנות דור.

תמר זנדברג: הן אלה שהפכו סוג מסוים מאוד של ציניות וחלקלקות מרוצה מעצמה, לסימן ההיכר של הפוליטיקה ושל הפוליטיקאים.

תמר זנדברג: הן אלה שהשקיעו את מיטב המרץ, את טובי המוחות, בטמינת הראש בחול, בסגידה לכוח הזרוע ולמבחן התוצאה שבו נכשלו שוב ושוב ושוב.

תמר זנדברג: זו לא טעות, זו מדיניות, והכנסת היוצאת ביטאה את המדיניות הזאת באופן המובהק ביותר.

תמר זנדברג: כנסת וממשלה שהפכו את הקיפאון ואת הבידוד המדיני לתוכנית פעולה, ואת התביעה העממית לצדק חברתי הפכו למושא ללעג.

תמר זנדברג: כנסת שממנה יצאו יוזמות החקיקה המופרכות ביותר, הלאומניות והמגוחכות ביותר שידעה ישראל.

תמר זנדברג: כנסת שעסקה באובססיביות בכבוד הלאומי; וככל שדרשה אותו בקולניות מלאכותית, כך הפכה פחות ופחות ראויה לו.

תמר זנדברג: קיץ 2011 סימן מפנה פוליטי עמוק ויסודי בישראל; הגם שאינני בטוחה שכל הנוגעים בדבר מבינים אותו או מכירים בו.

תמר זנדברג: הוא התרחש חרף ניסיונותיו שלו לטשטש את היותו פוליטי.

תמר זנדברג: הוא דחף דור שלם, את הדור שלי, אל הפוליטיקה.

תמר זנדברג: אל פוליטיקה יצירתית, אטרקטיבית ומרגשת; אל פוליטיקה שאינה מתרחשת רק בכנסת.

תמר זנדברג: בזכות קיץ 2011 שיח הנאמנות והפחד פינה את מקומו לשיח התקווה והצדק.

תמר זנדברג: מי שהעדיף לראות במאבק החברתי אופנה חולפת, קיבל תשובה מהדהדת בקלפי.

תמר זנדברג: מי שלא הבין את התשובה, ישמע אותה בקול גדול יותר בשנים הקרובות.

תמר זנדברג: עצם המספר חסר התקדים של חברות וחברי כנסת חדשים, מספר שיא – הגם שעדיין נמוך באופן מקומם – של נשים, וגיל שהולך ויורד מבטאים תביעה חד-משמעית לשינוי.

תמר זנדברג: זו תהיה טרגדיה היסטורית, שלא לומר איוולת פוליטית, להתעלם מהדרישה הזו.

תמר זנדברג: אם יש לקח אחד מקיץ 2011 הוא שישראל זקוקה לתיקון, שהיא זקוקה להתחלה חדשה.

תמר זנדברג: ישראל שאני רוצה לחיות בה היא ישראל בת-קיימא.

תמר זנדברג: דבר מה בר-קיימא הוא דבר שיכול להתקיים לאורך זמן, לתמיד, מפני שהמשאבים והאנרגיה שהוא מייצר ומחדש שווים או עולים על אלה שהוא מכלה.

תמר זנדברג: ישראל בת-קיימא היא ישראל שתוכל להתקיים לאורך זמן, לתמיד; ישראל שתהיה מקיימת – שתקיים לכל תושביה ותושבותיה חינוך, בריאות ורווחה מצוינים; שהעוני בה לא מתחלק לפי צבע, מגדר או לאום.

תמר זנדברג: זו ישראל שחיה בשלום עם סביבתה הנופית, החופית, הגיאוגרפית והפוליטית; ישראל שמוצאת במזרח התיכון בית, שאינה כובשת עם אחר.

תמר זנדברג: ישראל בת-קיימא היא ישראל שמארגנת מחדש את דחף כיבוש המרחב, את תפיסת הגבעות, את הסלילה, האספלט והמלט, ומגיעה לעידן של צמיחה חכמה, של פיתוח בר-קיימא, של תכנון נבון, נגיש, שקוף וצודק; זו ישראל חסכנית במשאבים ובקרקע, ישראל צנועה, ישראל משתלבת ולא משתלטת; זו ישראל שהתכנון והכלכלה בה משרתים את האדם ואת החברה ולא להפך.

תמר זנדברג: ישראל שמשקיעה בתשתית האנושית, בעיר, ברחוב, באוטובוס, ולא במיזמים צרכניים ומגלומניים; זו ישראל שהתחבורה בה איכותית ומתפקדת, מקשרת ביעילות ובזול בין שכונות המגורים, מקומות העבודה, חוף הים, בתי-החולים ואתרי התרבות 364 ימים בשנה, ולא חולמת רק על כבישים בתשלום וחניוני ענק במרכזי הקניות.

תמר זנדברג: ישראל שמחלקת את משאבי הטבע הציבוריים ואת הרווחים והמסים מהם בצורה שוויונית וצודקת.

תמר זנדברג: ישראל בת-קיימא היא ישראל בטוחה ומוגנת; ישראל שהביטחון בה אינו מתבטא רק בהתבצרות ובהתחמשות, שהאלימות בה היא מוצא אחרון ולא ראשון; זו ישראל שרואה ביותר ממיליון וחצי פלסטינים אזרחים שווים לכל דבר ועניין, ולא איום אוטומטי.

תמר זנדברג: ישראל שמבינה שהביטחון מתחיל קודם כול בבית, בעבודה, ברחוב ובקהילה.

תמר זנדברג: לפי מחקר של קואליציית מדד הביטחון של נשים – מלחמות, הפצצות ופיגועים מעוררים בנשים פחות פחד מאשר אלימות מינית, דאגות כלכליות ודאגה ליקירים להן.

תמר זנדברג: עבור שיעור משמעותי של נשים בישראל, הבית ומוסדות המדינה מהווים מקור לפחד ולא להגנה ולביטחון.

תמר זנדברג: ישראל בת-קיימא היא ישראל שמסוגלת להכיל בתוכה את זהותן התרבותית של קהילות וקבוצות אתניות שחיות בה, ואינה חוששת לבטא הכלה זו בתכנים במערכת החינוך, בתקציבי התרבות ובייצוג במוקדי קבלת ההחלטות; זו ישראל שאינה כופה אחידות, אלא רואה בריבוי את סוד כוחה.

תמר זנדברג: ישראל שיודעת להשלים עם עברה, לאחוז בו על הצלחותיו ועל פלאיו וגם על שגיאותיו ועוולותיו, ולהביט לעבר העתיד בתקווה ובאומץ.

תמר זנדברג: אני גאה להשתייך לתנועה שמשלבת תפיסת עולם שלמה ומגובשת עם אפקטיביות פוליטית וציבורית.

תמר זנדברג: אבותינו ואמותינו הפוליטיים שייסדו והובילו את התנועה הזו, ביחד עם עמיתי ועמיתותי מעוררי ההשראה לסיעת מרצ היום, אחראים לכמה מההישגים הבולטים שידע הבית הזה.

תמר זנדברג: אני גאה ומתרגשת להצטרף אליהן ואליהם.

תמר זנדברג: אני מגיעה לכאן מלאה באמונה ובביטחון שהשינוי שתבענו, אזרחיות ואזרחי ישראל, אינו רק אפשרי אלא הכרחי.

תמר זנדברג: אני מגיעה לכאן כשליחה וכנציגה של ציבור גדול שיכולתו להדהד, ללוות וגם לבקר את שנעשה בבית הזה, ומהיום גם אותי, היא מהנכסים החשובים של כולנו.

תמר זנדברג: לכם ולכן, תודה רבה על האמון ועל ההשראה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: אני מאחל בשם כולכם הרבה הצלחה והמשך עשייה פוליטית.

יצחק וקנין: יברך את חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: מגיע לה, מגיע לה.

ניצן הורוביץ: עבדה קשה.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, באמת זה גורם לי שמחה מיוחדת לברך את חברתי תמר זנדברג אחרי נאום הבכורה שלה כאן בכנסת התשע-עשרה.

ניצן הורוביץ: תמר היא לא רק עמיתה ושותפה לדרך, לתנועה שהיא תנועה אידיאולוגית ומחויבת כמו מרצ, תנועה עם שורשים של 100 שנה.

ניצן הורוביץ: תמר היא גם שכנה.

ניצן הורוביץ: היא "בת עיר", כמו שהיו אומרים יהודים מהגלות.

ניצן הורוביץ: בת עיר לאותה שכונה שבה אנחנו גרים במרכז תל-אביב.

ניצן הורוביץ: אבל בת עיר במובן גם של שותפות להכרה בעירוניות, בעירוניות נכונה כערך, כמכשיר לסולידריות חברתית, כמו שהיא הסבירה כל כך יפה.

ניצן הורוביץ: תמר היא תוספת של משב רוח רענן במיוחד מעירנו תל-אביב–יפו.

ניצן הורוביץ: כשהיא באה לכאן היא מבטאת את הערכים האלה שתל-אביב מבטאת – ערכים של סובלנות, של פתיחות, של השכלה, של חופש, של דמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: תמר זנדברג, זו לא הפעם הראשונה שהיא בכנסת הזאת, היא הרבה יותר ותיקה ממני.

ניצן הורוביץ: היא התחילה כעוזרת פרלמנטרית, במשך חמש שנים, של חבר הכנסת רן כהן מהתנועה שלנו.

ניצן הורוביץ: לאחר מכן היא נבחרה למועצת העיר תל-אביב בשנת 2008, וניהלה מאבקים חשובים בתל-אביב, למשל למען תחבורה ציבורית בשבת; היא הובילה את הנושא של נשים בעיריית תל-אביב; מאבקים סביבתיים – תמר הייתה היושבת-ראש של ארגון חשוב "ישראל בשביל אופניים", והיא פעילה סביבתית וחברתית מובילה בישראל.

ניצן הורוביץ: אני שמח שהיא באה לכאן ומביאה את כל הדברים האלה לכנסת, כי הכנסת, ובכלל מדינת ישראל, זקוקות לתפיסה סביבתית וחברתית חדשה.

ניצן הורוביץ: הכנסת ומדינת ישראל צריכות להבין מה המשמעות של עירוניות נכונה.

ניצן הורוביץ: במדינה שבה יותר מ-90% מהתושבים גרים ביישובים עירוניים, מאוד חשוב להבין מה היכולת ומה הצורך בעיר נכונה, בתכנון נכון, בתחבורה מקיימת, בסביבה – כפי שהסבירה את זה בעצמה, והיא עוד תסביר לכם ותעשה כאן גדולות ונצורות בתחום הזה.

ניצן הורוביץ: אני מאוד שמח שמישהי כמו תמר זנדברג נבחרה מטעם התנועה שלי, מטעם מרצ, ומביאה את הערכים האלה לבית הזה.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שמי שיעבוד עם תמר – כפי שאני עבדתי אתה בשנים האחרונות בכל מיני גלגולים – יכיר ביכולות שלה, בכישורים שלה.

ניצן הורוביץ: תמר התחילה לעשות דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בתחומים האלה של העירוניות.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שאת העבודה החשובה, את ההתעמקות, את העומק, היא תמשיך לעשות כאן בכנסת.

ניצן הורוביץ: ואני באמת מאחל, מכל הלב, לך, תמר, יקירתי, הצלחה גדולה.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שתצליחי.

ניצן הורוביץ: יש לך את כל הכלים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שכשמסתכלים עלייך ועל הדרך שעשית, נאמר בעשור האחרון שהביא אותך לכאן, אני חושב שזאת דוגמה פשוט יוצאת מגדר הרגיל לאנשים שמסתכלים על הבית הזה ואומרים: אולי גם אני יום אחד אגיע לכאן – סטודנטים ופעילים ואנשים שיצאו מתוך המחאה.

ניצן הורוביץ: גם בזה היא הייתה פעילה בצוות האלטרנטיבי, ספיבק–יונה, בנושא התכנון והדיור.

ניצן הורוביץ: אז אני חושב, תמר, שאת כאן באמת דוגמה פשוט יוצאת מגדר הרגיל לאיך צריך לעשות פוליטיקה נכונה, מה זה שילוב נכון של סביבה וחברה ואיך אפשר להביא את כל הדברים האלה לכאן, לבית הזה.

ניצן הורוביץ: אז שיהיה המון בהצלחה, וכולנו מתברכים בחברת כנסת כמוך.

ניצן הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: ניצן, בשבילך עוד אישה תל-אביבית.

איילת שקד: חברי הבית, תודה שנשארתם עד שעה כזאת מאוחרת.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, אני נרגשת מאוד לעמוד כאן לפניכם היום.

איילת שקד: אני יודעת שאני עומדת כשליחה של אנשים רבים שפגשתי לאורך חיי, ועוד רבים אחרים שציונות בשבילם היא ערך ומטרה.

איילת שקד: נקודות מפנה רבות יש לאדם מישראל בחייו, נקודות מכוננות ומעצבות אישיות.

איילת שקד: אותי המקום שעיצב יותר מכול הוא שירותי הצבאי בחטיבת חי"ר בגולני, שם שירתי כמש"קית חינוך.

איילת שקד: שפת הלוחמים בצבא ההגנה לישראל, השפה שאתה נפגשתי, תל-אביבית צעירה המבקשת להתחבר לעולם מחוספס, עולם של לוחמים, התחילה ונגמרה במילה "אחי" – אחי, איפה אתה?

איילת שקד: בחייאת, אחי; אחי, איך השבת?

איילת שקד: אחי, תשמור על עצמך.

איילת שקד: הגעתי לעולם הלוחמים בגולני, ונפגשתי עם עולם האחים.

איילת שקד: המושג "אחי" הוא הביטוי שעליו מתבססת הרוח היהודית.

איילת שקד: מכוחותיו קמה מדינת ישראל, ורק עליו היא תמשיך ותתקיים.

איילת שקד: מיעקב אבינו על הבאר, הקורא: אחי, מאין אתם?

איילת שקד: שהראה שכולנו באנו מהאין, כולנו שווים ולכולם מגיע מקום של חסד ומשמעות בעולם.

איילת שקד: כך גם בנו של יעקב, יוסף, המחפש את אחיו בקריאה האלמותית "את אחי אנוכי מבקש", ועד לתפילות שלא חדלנו להתפלל לשיבתם של אסירי ציון ויהדות ברית-המועצות, אחינו.

איילת שקד: קריאת "את אחי אנוכי מבקש" המשיכה להישמע גם לפני 22 שנים, בהבאת יהדות אתיופיה לישראל.

איילת שקד: ציונות אקטיבית של 150 שנה וגאוות עלייה פלאית ב-20 השנים האחרונות, שבניה ובנותיה, ישראלים לחלוטין, כבר השתלבו בכנסת המיוחדת הזאת, הכנסת התשע-עשרה.

איילת שקד: אך משהו קרה לנו.

איילת שקד: בשלושת העשורים האחרונים קמו כוחות מפלגים.

איילת שקד: קבוצה קטנה שעסוקה בלהגיד לנו שלא, אנחנו לא אחים, אלא סתם אסופת אזרחים, שבמקרה התקבצה בארץ הזאת; שאין לאנשים כאן מכנה משותף, ייעוד או מטרה.

איילת שקד: דמויות אלה, שנציגיהן הבולטים הם היסטוריונים חדשים פוסט-ציוניים, שולחות את זרועותיהן אל עבר כל חלקה טובה, ממומנות במשאבים של כוחות אנטי-ציוניים מהארץ ומהעולם.

איילת שקד: הם מנסים לבלבל את צעירי ישראל על-ידי מאמרים, ספרים ותעמולה כוזבת.

איילת שקד: ציונות, אהבת העם, אהבת הארץ, שליחות ומסירות נפש הן בשבילם מילים גסות.

איילת שקד: קבוצות מצומצמות אלה מנסות לספר לנו שיש כאן קבוצות נבדלות, חילונים לבדם, חרדים לבדם, שמאלנים לבדם, ימנים לבדם, דרוזים לבדם, דתיים-לאומיים לבדם, בדואים לבדם, ערבים לבדם, ואין מכנה משותף.

איילת שקד: הכול מקרי, ולשום דבר עבורם אין תכלית אמיתית וייעוד.

איילת שקד: מבחינתם אפשר לפגוע בביטחון המדינה ובלוחמי צה"ל בשם חופש הביטוי והדמוקרטיה.

איילת שקד: הם אינם מבינים שלהיות אחים משמעותו אחדות, אחווה ואחריות.

איילת שקד: כשאנו מציגים חזות זו כלפי חוץ, אנו נותנים נשק לאויבינו.

איילת שקד: כמו במגילת אסתר, שנקרא בסוף השבוע, הסבירו לעולם שישנו עם אחד מפוזר ומפורד בין העמים, והעולם הגיב בהתאם כלפינו.

איילת שקד: אבל אני הוצבתי בגולני, בפיקודו של תת-אלוף ארז גרשטיין, זיכרונו לברכה, אוהב ארץ-ישראל ועם ישראל.

איילת שקד: שם, בגולני, חילוני, דתי, אתיופי, רוסי, דרוזי, צ'רקסי ובדואי לוחמים ביחד, וכשצריך מוסרים את החיים למען העם והארץ.

איילת שקד: אספר לכם על גיבור, חוסיין עמאר, זיכרונו לברכה, דרוזי מג'וליס, המג"ד שלי.

איילת שקד: הוא אסר עלינו להתחיל אימון ברמת-הגולן עד שאחרון החיילים לא יבקר לפחות באחד מיותר מ-30 בתי-הכנסת העתיקים הפזורים ברמת-הגולן, שנדע מהיכן באנו ועל איזו היסטוריה אנו נלחמים.

איילת שקד: בחברון לא לקחנו אחריות גזרתית עד שווידא אתי שאחרון הלוחמים והטבחים יבקרו במערת-המכפלה וב"בית הדסה".

איילת שקד: נוסף לאלו הפגיש אותי השירות בגולני גם עם הציבור הדתי-לאומי.

איילת שקד: ואני, אישה צעירה שאינה דתייה, בחרתי את הבית היהודי כביתי הפוליטי.

איילת שקד: שורשיו של חיבור זה, ניתן לומר, ניטעו עוד בגולני.

איילת שקד: הבנתי שם שרק ביחד נוכל לחדש את הרוח של הערבות ההדדית והאחריות שטמונה בסוד האחים.

איילת שקד: הבית היהודי, הבית שלי, היא מפלגה ותנועה כלל-ישראלית החיה בתודעת ייעוד, חזון ואהבת העם והארץ ללא פשרות, תוך לחימה עיקשת על חוסן המדינה ועל זכותנו על הארץ.

איילת שקד: אתמול הייתי באזכרתם של בני משפחת פוגל, השם ייקום דמם.

איילת שקד: בשנה האחרונה נקראו 14 תינוקות על שם בני המשפחה, והם מצטרפים לכ-20 תינוקות בשנה שעברה.

איילת שקד: כי אחים אנו.

איילת שקד: ראיתי את תמר, רועי וישי היתומים, שנותנים כוח ואומץ לכלל עם ישראל, ולא יכולתי שלא לחשוב שבני הבלייעל המנוולים ששחטו את בני משפחתם, בתקופה מבולבלת כזו עשויים יום אחד להשתחרר.

איילת שקד: כשם שאנו יודעים את מי אנו מחויבים לאהוב, אסור לנו לשכוח כנגד מי אנו נלחמים.

איילת שקד: אנשי הרוע רעים לכולם.

איילת שקד: ניתן לראות זאת היום בסוריה ובמדינות ערביות אחרות.

איילת שקד: אצל קבוצות הטרור, משניתנה הרשות למשחית לחבל, אינו מבחין בין צדיק לרשע.

איילת שקד: בכל פעם שאנו מגלים רפיון כלפי חיות אדם אלה, אנו פוגעים בחזון השלום הגדול שאליו העם היהודי מחויב.

איילת שקד: אני נשבעתי כשהרוצחים נתפסו, שהם לא ידעו לעולם חופש מה הוא.

איילת שקד: במדינת ישראל עניין זה לא מובן מאליו.

איילת שקד: הרי משחררים רוצחי המונים מעת לעת בעסקאות חסרות רסן.

איילת שקד: יחד עם חברי לסיעה נילחם שהממשלה תאמץ את מסקנות ועדת שמגר, שירדו לתהום הנשייה.

איילת שקד: לא עוד שחרורי רוצחים.

איילת שקד: יחד עם חברי נסביר לעם ישראל שוויון בנטל מה הוא.

איילת שקד: הנטל הוא נטל המדינה היהודית, נטל הריבונות השלישית, שהעם היהודי כשל כבר פעמיים מלשאת אותו.

איילת שקד: והנטל הזה הוא לא רק נטל השירות בצה"ל, הוא לא יכול להיות רק נטל השירות בצה"ל.

איילת שקד: הצבא אינו מטרה, הוא אמצעי.

איילת שקד: אם נפרק לרגע את הססמה הזו, נגיע למסקנה שנטל המדינה היהודית הוא נטל משולש: נטל ההגנה, נטל העבודה ונטל התורה.

איילת שקד: הנטל הזה הוא זכות שאנו גאים לחלוק בה עם שאר אחינו.

איילת שקד: ברגע זה, כשהרשות נתונה לי, אני רוצה לנצל את המעמד המכובד ולקרוא לנשיא ארצות-הברית ברק אובמה: בוא לבקר בארץ-ישראל, ברוך הבא למדינת ישראל, אך אנא אל תבוא בידיים ריקות.

איילת שקד: השב לנו את יהונתן פולארד, כי אחינו הוא.

איילת שקד: ולסיום, היום נקבר היוצר שמוליק קראוס.

איילת שקד: לזכרו אני רוצה להקריא שיר מקסים שכתב אריק איינשטיין וששמוליק קראוס הלחין וביצע, "ארץ-ישראל": "בית לך בניתי שם בחול/ ארץ-ישראל// שרתי שיר יפה על ים כחול/ ארץ-ישראל// ערב שוב נוטה על הגולן/ ארץ-ישראל// שם חייל צעיר אורב דומם/ ארץ-ישראל// כמה שאני אוהב אותך/ ארץ-ישראל// למה זה אני עצוב כל כך/ ארץ-ישראל".

איילת שקד: אבל אני מאוד מאוד שמחה היום ומאוד גאה היום, כי אני מוקפת חברי כנסת חדשים וותיקים, ממפלגות שונות, אנשים נחושים, שמאמינים במדינה הזאת ובארץ הזאת, כל אחד בדרכו, כל אחת בדרכה.

איילת שקד: אני יודעת שלעם ישראל יש על מי לסמוך.

איילת שקד: כשדיברתי היום על הרעיון המאחד אותנו, שהוא כמטרה וערך, אני מחזירה את כולנו למושג הראשון, לפעם הראשונה שמופיע בתנ"ך המילה "אחי".

איילת שקד: כשאלוהים פונה אל קין אחרי שרצח את אחיו הוא שואל אותו: אי הבל אחיך?

איילת שקד: כתגובה עונה לו קין: השומר אחי אנוכי?

איילת שקד: התנ"ך מלמד אותנו שהאנושות נחלקת לשתי קבוצות אנשים: אלה שהם "שומרי אחי", ואלה שהם "אנוכי".

איילת שקד: אני מתחייבת היום שאנחנו ביחד נעבוד קשה להיות שומרי אחינו.

איילת שקד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: אני מאחל לך הרבה הצלחה בהמשך עבודתך הפרלמנטרית.

יצחק וקנין: בכל אשר תפני תשכילי ותצליחי.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אורי אורבך לברך.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האחרון לא יכבה את האור, אבל תקשיבו טוב, אחרי אתם הולכים הביתה.

אורי אורבך: איילת היקרה, ראיתי ממש עכשיו מדרש קטן: למנצח על איילת השחר; אמר רבי חייא, מי היא איילת השחר?

אורי אורבך: זוהי כנסת ישראל.

אורי אורבך: שומעת, איילת?

אורי אורבך: מי היא איילת השחר?

אורי אורבך: זוהי כנסת ישראל.

אורי אורבך: איילת השחר מסמלת את האור הראשון – לפני האור הראשון בעצם – וגם גאולתם של ישראל נמשלת במקורותינו לאיילת השחר.

אורי אורבך: "כך היא גאולתן של ישראל, בתחילה קמעה קמעה, כל שהיא הולכת היא הולכת ומאירה".

אורי אורבך: אני חושב שההצטרפות שלך, בלי כל ההשוואות, היא התחלה של מהלך, של אור גדול בפוליטיקה בגלל מה שאת מסמלת, שאישה שמגדירה את עצמה חילונית באה למפלגה שמגדירה את עצמה דתית, ופתאום המשחק לא משתנה.

אורי אורבך: יש לי ידיד, דני קרמן, מאייר ידוע.

אורי אורבך: שאלתי אותו פעם, דני, אתה אוכל כשר?

אורי אורבך: אז הוא אמר לי תשובה נפלאה; הוא אמר לי, גם.

אורי אורבך: זאת תשובה כל כך יפה כי היא אומרת לא "רק".

אורי אורבך: ואני חושב שבפוליטיקה ובמפלגות הקיימות בבית הזה אנחנו מפסיקים להיות "רק".

אורי אורבך: אתה מתנחל?

אורי אורבך: גם; אתה חילוני?

אורי אורבך: גם; אתה דתי?

אורי אורבך: גם.

אורי אורבך: אנחנו לא עסוקים רק בהגדרות המצמצמות שחילונים קוראים לנו – "נרצח בידי חובש כיפה" – להגיד, כולנו אותו דבר.

אורי אורבך: דתיים אומרים על חילונים "אוכלי שפנים".

אורי אורבך: כאילו חילוני רואה שפן, ישר הולך ואוכל אותו; זאת כל החילוניות שלו.

אורי אורבך: אני חושב, איילת, שההצטרפות שלך לבית הנבחרים והנבחרות – ככה צריך להגיד היום – וההצטרפות שלך למפלגה שלנו היא הצטרפות של "גם", לא של "רק".

אורי אורבך: כי אנחנו רואים בזה שותפות אמיתית שהיא התחלה כמו איילת השחר – "קמעה קמעה".

אורי אורבך: השותפות הזאת היא הבשורה הגדולה של הבית הזה, של כל המפלגות.

אורי אורבך: זה יגדיר מחדש מהי מפלגה דתית ומהי מפלגה חילונית, ומהי מפלגה בכלל.

אורי אורבך: ולכן אני חושב שאת מימשת בעצם ההצטרפות שלך את החזון האמיתי של הציונות הדתית דווקא בגלל שאת לא עונה להגדרות.

אורי אורבך: אני מאחל לך שתמצאי בבית הזה שתהיי "גם" ולא "רק", ותמצאי שותפויות כמו שאת מוצאת במפלגתנו גם עם אנשים ונשים במפלגות אחרות, ואני בטוח שהנוכחות שלך ברשימה מסמנת לכלל הציבור בישראל, ובוודאי לנבחרי הציבור, שאנחנו הולכים לבנות פה חברה שהיא גם וגם – "אחוז בזה, וגם מזה אל תנח ידך".

אורי אורבך: זאת תהיה בשורה מאוד גדולה.

אורי אורבך: אני מאחל לך הצלחה גדולה.

אורי אורבך: אחותנו – כולם אומרים פה, אחותנו את.

אורי אורבך: שאנחנו נהיה לאלפי רבבה.

אורי אורבך: תודה לך ובהצלחה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי ט' באדר התשע"ג, 19 בפברואר 2013, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זאת נעולה.