ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 3, 2013-02-12 00:00

בנימין בן-אליעזר: היום יום ב' באדר התשע"ג, 12 בפברואר 2013.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את כבוד שר המשפטים, מר יעקב נאמן, לתת דברו על פעילות המשרד בממשלה ה-32.

יעקב נאמן: אדוני, ואומר גם ידידי, היושב-ראש הנכבד, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לברך את חברי הכנסת התשע-עשרה, במיוחד חברי הכנסת שנבחרו לכהונה לראשונה, ולאחל לכל חברי הכנסת תקופת עשייה פורייה ונמרצת, כהונה מוצלחת, מלאה בהישגים חשובים בתחום החקיקה, אשר יביאו לשינוי ושיפור של חיי האזרחים במדינת ישראל בכל תחומי חיינו.

יעקב נאמן: הייתי אתמול מרותק לערוץ הכנסת, ושמעתי דבריהם של חברי הכנסת החדשים, והבוקר גם – כמי שהיה בחור ישיבה ואני רגיל להתכונן – קראתי את כל 71 העמודים, כדי שאלמד מהדברים.

יעקב נאמן: כמה דברים חשובים נאמרו כאן.

יעקב נאמן: התרגשתי מאוד מהדברים שנאמרו מעל דוכן זה, ואביא רק דוגמה אחת: חבר הכנסת שמעון סולומון מסיעת יש עתיד ריגש אותי ביותר, משום שהוא דיבר דברים היוצאים מן הלב.

יעקב נאמן: וחז"ל אמרו, "דברים היוצאים מן הלב, נכנסים אל הלב".

יעקב נאמן: הוא הדגיש את האמור בפרשת תרומה, פרשת השבוע, על מעשה המנורה במשכן, העשויה מקשה אחת, וזאת על מנת להדגיש את החשיבות של האחדות, והאור היוצא מהמנורה – שיאיר על כולם.

יעקב נאמן: חברי הכנסת החדשים עמדו אתמול כאן מעל דוכן זה ונשאו דבריהם בפעם הראשונה.

יעקב נאמן: אני עומד כאן היום מעל דוכן הכנסת בהתרגשות, עם סיום תקופת כהונתי בממשלה היוצאת כשר המשפטים.

יעקב נאמן: בשליחות הציבורית, כובד המשא שאותו אני חש מיום שבו נקראתי בפעם הרביעית הוא רב.

יעקב נאמן: הזכות שממשלת ישראל והכנסת העניקו לי כשליח ציבור במילוי תפקידי כשר המשפטים היא עצומה, ועל כך ברצוני להודות לחברי הכנסת, לראש הממשלה ולחברי הממשלה.

יעקב נאמן: אני תפילה ותקווה כי כשליח ציבור מילאתי את תפקידי באמונה.

יעקב נאמן: גם אני ראיתי לנכון, ולמדתי מחבר הכנסת הנכבד – אתמול חבר הכנסת שמעון סולומון הפנה לפרשת השבוע, אז ראיתי בזה תקדים המחייב גם אותי.

יעקב נאמן: בפרשת השבוע, פרשת תרומה, מצאתי דבר שצריך להנחות אותנו, את שליחי הציבור.

יעקב נאמן: מכל כלי המקדש שדיברת עליהם – על המנורה, אני אדבר על ארון הברית.

יעקב נאמן: בכל כלי המקדש נאמר "ועשיתָ", בלשון יחיד, ואילו בהקמת הארון נאמר "ועשוּ", בלשון רבים.

יעקב נאמן: מדרש רבה אומר על זה: מפני מה בכל הכלים כתוב "ועשיתָ", ובארון כתוב "ועשוּ", אמר רבי יהודה בר שלום: אמר לו הקדוש-ברוך-הוא, יבואו הכול ויעסקו בארון, כדי שיזכו כולם לתורה.

יעקב נאמן: בהסתמך על מדרש זה הדגיש רבנו חיים בן עטר, שנולד במרוקו ונפטר בירושלים, בפירושו על התורה "אור החיים", את הדברים הבאים, ואני מצטט: ועשו ארון – טעם שבארון שינה ה' את דברו הטוב מכל הכלים, שבכולם אמר "ועשית שולחן", "ועשית מנורת" וגו', 'ואת המשכן תעשה', 'ועשית את המזבח עצי שטים' – – – אולי שרמז שאין גופה של תורה יכול להתקיים אלא בכללות כל ישראל, ואין מציאות בעולם יכול לעשות כל עיקרי התורה.

יעקב נאמן: וזה לך האות: אם הוא כוהן, הרי זה אינו מקים נתינת כ"ד מתנות כהונה ופדיון בכור; ואם הוא ישראל, הרי הוא אינו יכול לקיים מצוות עשה שבהקרבת הקורבנות ודיניהם, אשר רבו מצוות עשה שבהם, וכן לוי.

יעקב נאמן: ובכללות כל ישראל יקיימו כללות עיקרי התורה.

יעקב נאמן: לזה אמר: ועשו, לשון רבים.

יעקב נאמן: ובשאר פרטי תיקוני הארון אמר לשון יחיד – כי לתקן כלי התורה שהם לומדיה ועמליה והכנותיה יכולין להתקיים מאדם אחד.

יעקב נאמן: ברכתי ותפילתי ותקוותי כי דברי מדרש רבה ו"אור החיים" הקדוש ישמשו נר לרגלי חברי הכנסת, לפעול באחדות, לעשות ביחד, בשלום ורעות, לטובת כלל תושבי מדינת ישראל.

יעקב נאמן: חברי הכנסת הנכבדים, אני מתכבד להציג בפניכם מעט מהנושאים שהיו בטיפול משרד המשפטים בתקופת הכנסת השמונה-עשרה והממשלה ה-32, ומעט מן האתגרים והיעדים שעוד עומדים בפני משרד המשפטים.

יעקב נאמן: אני מקווה שבנושאים אלה יימשך הטיפול, בעזרתכם, חברי הכנסת, בכל שלבי החקיקה בתקופת הכנסת התשע-עשרה.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש שמשרד המשפטים עוסק בכל תחומי החקיקה ומהווה מעין משרד מטה לכל משרדי הממשלה המבקשים לקדם חקיקה.

יעקב נאמן: כמו כן, שר המשפטים הוא גם יושב-ראש ועדת השרים לענייני חקיקה של הממשלה.

יעקב נאמן: במהלך כהונת הכנסת השמונה-עשרה, במסגרת תפקידי כשר המשפטים, הצבתי כמה יעדים בתחומים שונים: הראשון, הפחתת העומס המוטל על בתי-המשפט באמצעות חקיקה, מינוי שופטים, בינוי בתי-המשפט, שיפור השירות לציבור המתדיינים ודאגה לאוכלוסיות חלשות הזקוקות לעזרת המערכת המשפטית; שנית, הגברת האכיפה בתחום המשפט הפלילי והתמודדות עם תופעת האלימות והפדופיליה בחברה בישראל, אשר התגברה בשנים האחרונות; 3.

יעקב נאמן: טיפול בתופעת ההסתננות, אשר פוגעת בסדר הציבורי וטומנת בחובה פוטנציאל פגיעה באורח חיינו במדינה; ורביעית, הכנסת גורמים מאזנים וממתנים לטובת האינטרס הציבורי בכל הקשור לפעילות החברות הציבוריות בישראל.

יעקב נאמן: אני אפרט את ארבעת היעדים האלה – מה נעשה ומה עוד צריך להיעשות.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש כי כיושב-ראש ועדת השרים לחקיקה חשוב שאני אביא בפני חברי הכנסת הנכבדים את הנתונים הבאים, הנוגעים לפעולות החקיקה בכנסת השמונה-עשרה: בכנסת השמונה-עשרה הונחו על שולחן הכנסת כ-4,600 הצעות חוק; ועדת השרים לחקיקה קיימה בתקופת כהונתה של הכנסת השמונה-עשרה 150 ישיבות; 2,850 הצעות חוק עמדו על סדר-יומה של ועדת השרים לחקיקה; 320 הצעות חוק ממשלתיות אושרו בוועדה, 2,017 הצעות חוק פרטיות עמדו על סדר-יומה של הוועדה.

יעקב נאמן: הוועדה החליטה להתנגד ל-1,050 הצעות חוק פרטיות ולתמוך ב-359 הצעות חוק פרטיות.

יעקב נאמן: למה אני מדגיש את הנתונים האלה?

יעקב נאמן: מעולם, בכל הכנסות הקודמות, לא הוגש מספר רב כל כך של הצעות חוק פרטיות, ולצערי, מסתבר שהמגמה הזו אולי תימשך.

יעקב נאמן: כפי שנמסר לי כבר הוגשו לכנסת הנוכחית כ-800 הצעות חוק פרטיות.

יעקב נאמן: אני טועה?

קריאה: מה?

קריאה: מה?

יעקב נאמן: 800 הצעות חוק פרטיות.

יעקב נאמן: רבות דובר על היקף החקיקה במדינת ישראל.

יעקב נאמן: אני רואה חשיבות רבה בצמצום מבול הצעות החוק הפרטיות, וזאת על מנת לאפשר למערכות להפנים, ללמוד, ליישם ולבחון בצורה עניינית רפורמות שבוצעו, וכן לאפשר לעוסקים במלאכה להתמקד ולהתקדם ולקדם רפורמות משמעותיות נוספות.

יעקב נאמן: בנוסף, מיקוד כזה יאפשר לרשות המחוקקת לבצע תפקידה בפיקוח על הרשות המבצעת בצורה המיטבית.

יעקב נאמן: לכם, חברי הכנסת התשע-עשרה, אמליץ ואבקש: התרכזו בהצעות חוק חשובות, מהותיות, רפורמות מקיפות וחשובות.

יעקב נאמן: חִשבו עליהן, בחנו אותן עם הגורמים המקצועיים ועם משרדי הממשלה.

יעקב נאמן: הובילו תהליך חקיקה בעצמכם ואל תהיו מובלים על-ידי גורמים שונים בעלי אינטרסים, אשר מביאים לאינפלציה חקיקתית שסופה באיבוד המיקוד בעניינים המהותיים.

יעקב נאמן: דבר נוסף, במהלך הכנסת השמונה-עשרה קידם משרד המשפטים רפורמות בתחומי חקיקה שונים: בתחום הפלילי, בתחום הביטחוני, בתחום האזרחי, בתחום הכלכלי-פיסקלי, בתחום המינהלי והבין-לאומי.

יעקב נאמן: אני רוצה למנות כמה חוקים חשובים שנחקקו בכנסת השמונה-עשרה.

יעקב נאמן: בתחום הכלכלי-פיסקלי: חוק החברות (תיקון מס' 20) (שכר בכירים – תנאי כהונה והעסקה בחברות ציבוריות ובחברות איגרות חוב), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: חוק שכר בכירים מסדיר לראשונה את נושא התגמול בחברות ציבוריות ובחברות איגרות חוב וקובע הליך מיוחד לאישור השכר.

יעקב נאמן: החוק מבוסס על דוח ועדת השרים שהוקמה לצורך זה.

יעקב נאמן: על-פי תיקון זה לחוק, הדרך הנכונה להגביל את שכר הבכירים במשק איננה באמצעות התערבות ישירה בשכר אלא באמצעות התערבות עקיפה במנגנוני קבלת ההחלטות ובפיקוח עליהם.

יעקב נאמן: שנית, חוק החברות (תיקון מס' 18) (מינוי מומחה לבחינת הסדר חוב בחברת איגרות חוב), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: החוק הזה ידוע בשם העממי כ"חוק התספורת".

יעקב נאמן: כידוע, על סדר-היום הציבורי עלתה הסוגיה של הסדרי החוב והצורך לאזן אינטרסים אלה לטובת האינטרס הציבורי.

יעקב נאמן: החוק שקודם בכנסת קובע כי גיבוש הסדר חוב שיש בו פגיעה מהותית בבעלי איגרות החוב יהיה מלווה במומחה מטעם בית-המשפט שישמור על האינטרס הציבורי.

יעקב נאמן: אני מציע לכם, חברי הכנסת הנכבדים, לבחון יישום החוק והאם המטרה הזו באמת הושגה.

יעקב נאמן: דבר נוסף, חוק החברות (ייצוג בני שני המינים בדירקטוריון חברה ציבורית), התשע"א–2011.

יעקב נאמן: גילינו תופעה ציבורית חמורה.

יעקב נאמן: על מנת לעמוד בחובת הייצוג ההולם לנשים, מה עשו בעלי השליטה בחברה?

יעקב נאמן: עשו דבר פשוט מאוד: מינו אישה המקורבת לבעל השליטה בחברה.

יעקב נאמן: כמו שנאמר, Cherchez la femme.

יעקב נאמן: משכך, חוקקה הכנסת חוק שיחייב חברה ציבורית למנות אישה נוספת לדירקטוריון אם נמצא שהאישה שמונתה היא מקורבת לבעלי השליטה, כך שלפחות אישה אחת תהיה אישה אובייקטיבית בדירקטוריון החברה.

יעקב נאמן: חקיקה נוספת היא בתחום ההגירה והמאבק בתופעת ההסתננות.

יעקב נאמן: בעניין חשוב זה כונס פורום הגירה, שהורכב ממשרדי ממשלה רבים, על מנת לבחון טיפול וקידום חקיקה שתסדיר את נושא הכניסה והיציאה מישראל, איחוד משפחות ומאבק בתופעת ההסתננות.

יעקב נאמן: במסגרת זו חוקק חוק מניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), התשע"א–2011.

יעקב נאמן: תופעת ההסתננות משפיעה עמוקות על הסדר הציבורי והמשק בישראל.

יעקב נאמן: החקיקה נועדה בעיקרה לאפשר החזקה של מסתננים במשמורת למשך תקופה של שלוש שנים, תוך קביעת עילות נוקשות יותר לשחרור ממשמורת והקמת בית-דין למשמורת של מסתננים.

יעקב נאמן: התיקונים בחוק נקבעו כהוראות שעה לתקופה של שלוש שנים, בתקווה שאחרי שלוש שנים לא נצטרך את הדברים כי התופעה החמורה הזו תיעלם ממדינת ישראל.

יעקב נאמן: יש עוד הצעת חוק שעדיין לא עברה קריאה שנייה ושלישית והיא חשובה מאוד בנושא הזה, הצעת החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (איסור הוצאה מישראל של כספי מסתנן – הוראת שעה), וכן הצעת חוק לאיסור הלבנת הון (עבירת מקור) (הוראת שעה), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: שתי הצעות החוק הללו קובעות איסור פלילי על העברת כספים של מסתנן מחוץ לישראל אלא אם יֵצא המסתנן מגבולות ישראל.

יעקב נאמן: מטרת החקיקה המוצעת – להביא להקטנת הכדאיות הכלכלית שבהסתננות, ועל-ידי כך לצמצם התמריץ להסתננות לישראל, וכן לעודד מסתננים לצאת מישראל.

יעקב נאמן: אני מקווה שחברי הכנסת התשע-עשרה ישלימו בהקדם האפשרי חקיקה חשובה זו.

יעקב נאמן: חקיקה נוספת שגם היא עוסקת בתחום זה היא חוק עובדים זרים (תיקון מס' 15) (העסקה שלא כדין – הגברת האכיפה), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: החקיקה קובעת כי בית-המשפט יטיל קנס מינימום של 10,000 שקל על מעסיקי עובדים זרים שלא כדין.

יעקב נאמן: קנס המינימום יכול להגיע עד סכום של 40,000 שקל בגין כל עובד לא חוקי, וזאת בנסיבות מסוימות שפורטו בחוק.

זהבה גלאון: – – –

יעקב נאמן: כמו כן, חוקק סעיף המאפשר הוצאת צו מינהלי לסגירת עסק המעסיק עובדים זרים לא חוקיים והכפלת הקנס המרבי כנגד נושאי משרה בתאגיד שעובר על הוראות החוק.

זהבה גלאון: אדוני השר, אתה מסכם את פעילותך המפוארת בארבע שנות, אני לא יודעת כמה, ואתה מתפאר בחוקים המבישים האלה, שמכתימים את ספר החוקים הישראלי.

זהבה גלאון: אתה עומד ואתה מספר לנו על חוקי ההסתננות והעובדים הזרים ואני לא מאמינה למשמע אוזני.

זהבה גלאון: זה פאר העשייה שלך?

זהבה גלאון: – – – ואתה מדבר אתנו על פאר העשייה – – – לא מאמינה – – –

יעקב נאמן: חברת הכנסת הנכבדה, מכיוון שאנחנו חיים במדינה דמוקרטית ורוב חברי הכנסת חוקקו את החוקים האלה, אני יכול באמת להסתמך על הדברים – –

זהבה גלאון: – – – הרוב – – – הרוב.

יעקב נאמן: – – כי אני סומך על כנסת ישראל ועל רוב חברי הכנסת שהם עושים כל מה שדרוש לשמירת מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

זהבה גלאון: החוקים האלה – – – את ספר החוקים הישראלי – – –

קריאות: – – –

יעקב נאמן: חקיקה בתחום הפלילי: חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 66) (סגירת תיק מותנית), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: התיקון החשוב הזה נחקק בקשר לסגירת תיק מותנית אשר מאפשר את סגירת התיק כאשר קיים בו אינטרס ציבורי להעניש עבריין שלא באמצעות כתב-אישום, בתנאי שהחשוד ימלא אחר תנאים שהוסכמו מראש בינו לבין התביעה.

יעקב נאמן: התנאים שעשוי לקבוע התובע הם: תשלום לאוצר המדינה בגין הנזק שנגרם, תשלום לנפגע העבירה, עמידה בתנאי תוכנית טיפול וכיוצא בזה.

יעקב נאמן: חוק נוסף הוא חוק העונשין (תיקון מס' 113) (הבניית הענישה), התשע"ב–2012.

יעקב נאמן: התיקון הזה לחוק של הבניית הענישה נועד להבנות את שיקול הדעת של השופט ובכך לצמצם פערי ענישה בין בתי-המשפט, כל זאת תוך הותרת שיקול דעת מלא בידי השופט בקביעת העונש.

יעקב נאמן: חוק חשוב נוסף הוא חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה ותיקון חקיקה), התש"ע–2010, וכן חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 26 – הוראת שעה), התש"ע–2010.

יעקב נאמן: בשיתוף המשרד לביטחון הפנים חוקק חוק המאבק בתופעת השכרות ותוקן חוק רישוי עסקים על מנת לטפל בתופעת האלימות הגואה בעקבות שימוש מוגבר באלכוהול, ובעיקר בתאונות הדרכים שנגרמות מכך.

יעקב נאמן: החקיקה באה לאפשר לשוטר לתפוס או להשמיד משקה משכר במרחב הציבורי ככל שיש סכנה של הפרת הסדר הציבורי.

יעקב נאמן: בנוסף קובעת החקיקה כי בעסק שבו נמכרים משקאות משכרים לא ימכור אדם משקה משכר מהשעה 23:00 ועד השעה 06:00, בבוקר למחרת, למעט מסעדות, בתי-קפה, עסק למכירת משקאות משכרים, בתי-מלון וכדומה.

יעקב נאמן: ניכר שמאז כניסת חוק זה לתוקפו חל שיפור בסוגיה הזאת של תופעת השכרות, אבל זה עדיין לא מספיק.

יעקב נאמן: עדיין אי-אפשר להגיד "דיינו".

יעקב נאמן: הצעת חוק חשובה אשר נמצאת בהליכי חקיקה בכנסת ועברה בקריאה ראשונה במליאה היא הצעת חוק המאבק בטרור, התשע"א–2011.

יעקב נאמן: הצעת החוק באה לתת בידי רשויות החוק מגוון כלים בתחום המשפט הפלילי והציבורי, שתכליתם מניעה וסיכול של פעולות טרור, הכרזה על ארגוני טרור, פגיעה בתשתית הארגונית והפיננסית שמזינה את ארגוני הטרור ותפיסת העבריינים והבאתם לדין.

יעקב נאמן: נוסף על כך אני רוצה להביא בפניכם, חברי הכנסת, כי התכנס צוות לבחינת נושא המאבק בפדופיליה ועבירות מין, שבו קודמו ארבע הצעות חוק שעיקרן הגברת שיתוף ומסירת מידע בין הגורמים הרלוונטיים על קטינים שבסיכון, הרחבת מניעת העסקה של עברייני מין במוסדות, הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין ובחסר ישע ושכלול הפיקוח, המעקב והשיקום על עברייני מין.

יעקב נאמן: בארבע הצעות אלו יש כדי לחולל שינוי מהותי בתחום שעד היום לא הוסדר כראוי בחקיקה ואשר האינטרס הציבורי מחייב הסדרתו.

יעקב נאמן: אני רוצה לדבר על כמה חוקים בתחום האזרחי: חוק ברית הזוגיות לחסרי דת, התש"ע–2010, מטרתו לאפשר לכ-300,000 נשים וגברים תושבי ישראל, שאינם יכולים להינשא בישראל משום שאינם בני אחת הדתות שיש לה בישראל בית-דין מוכר, להקים זוגיות ומשפחה המוכרות על-פי החוק בישראל.

יעקב נאמן: חוק נוסף הוא חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012, שבו נקבע כי פעולה לשם מניעת טרור, או מעשי איבה, או התקוממות, תיחשב לפעולה מלחמתית, הפוטרת את המדינה מאחריות נזיקית.

יעקב נאמן: אני רוצה להזכיר רפורמות חשובות שנמצאות עדיין בתהליך החקיקה ואשר עוד נותר להשלימן במהלך עבודת הכנסת התשע-עשרה: החוק הראשון שהוא החוק החשוב ביותר – חוק-יסוד: החקיקה.

יעקב נאמן: ההצעה נועדה להסדיר את תחום החקיקה במדינת ישראל, דבר שהכנסת נמנעה מלעשות עד עצם היום הזה.

יעקב נאמן: כשמונה הצעות חוק-יסוד: החקיקה בגרסאות שונות פורסמו מטעם הממשלה ומטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, והחוק טרם נכנס לספר החוקים.

יעקב נאמן: הצעת החוק מגדירה את רבדיה השונים של החקיקה וקובעת מדרג נורמטיבי ביניהם.

יעקב נאמן: בין היתר, הצעת חוק-היסוד מעניקה במפורש לכנסת את הסמכויות של האספה המכוננת ומעגנת סמכות הכנסת לכונן חוקה.

יעקב נאמן: הצעת חוק-היסוד קובעת במפורש את העליונות של כל חוקי-היסוד על פני הוראותיהם של חוקים רגילים.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש שכיום ניתן לבטל למשל את עצמאות הרשות השופטת, את הזכויות הרבות המנויות בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ואת הזכות לערער על החלטה שיפוטית ברוב מקרי של שניים נגד אחד בכנסת.

יעקב נאמן: על-פי הצעת חוק-יסוד: החקיקה, אם ברצון הכנסת לבטל או לשנות עניינים יסודיים וחשובים אלה, עליה לעשות כן באמצעות רוב משמעותי המבטא הסכמה רחבה בבית זה.

יעקב נאמן: הצעת חוק-היסוד קובעת הליכים נבדלים לחקיקתו של חוק-יסוד, כי הכנסת היא הרשות המחוקקת ומכוח סמכותה זו היא מחוקקת חוקים, וכי חוק לא יסתור הוראה בחוק-יסוד, ובכך היא משקפת מדרג נורמות ראוי בישראל.

יעקב נאמן: עוד מוצע בתזכיר החוק כי רק בית-המשפט העליון, בהרכב של תשעה שופטים לפחות, יהיה מוסמך לקבוע כי חוק אינו תקף.

יעקב נאמן: כמו כן, יתאפשר לכנסת כריבון לחוקק חוק התגברות על פסיקת בית-המשפט העליון, הפוסלת חוק או סעיף בחוק ברוב מיוחס.

יעקב נאמן: על-פי המוצע, הרוב הדרוש לחקיקת חוק ההתגברות יהיה רוב של 65 חברי הכנסת.

יעקב נאמן: אציין כי הוועדה הציבורית אשר הוקמה על-ידי ממשלת אריאל שרון בשנת 2002, שבראשה זכיתי לעמוד, המליצה על רוב של 70 חברי הכנסת.

יעקב נאמן: רבים מחברי הכנסת השמונה-עשרה ביקשו לקבוע רוב קטן יותר, של 61 חברי כנסת, לצורך ההתגברות.

יעקב נאמן: אני סבור כי רוב של 65 חברי כנסת מהווה פשרה בין הגישות השונות ובסיס לבחינת הנושא על-ידי הכנסת בהליכי החקיקה במליאה ובוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יעקב נאמן: אני קורא לחברי הכנסת הנכבדים להשלים את המלאכה ולהמשיך במפעל חוקי-היסוד, ובראש ובראשונה לחוקק את חוק-יסוד: החקיקה.

יעקב נאמן: יודגש כי הצעת חוק זו נבחנה במשרד המשפטים ובוועדות ציבוריות – שימו לב – מאז שנת 1975.

יעקב נאמן: אז הביא שר המשפטים חיים צדוק ז"ל את הצעת חוק-יסוד: החקיקה, התשל"ו–1975, דהיינו, לפני 38 שנים הובא לכנסת החוק הכי חשוב, הצעת החוק הכי חשובה, והכנסת עדיין לא חוקקה את החוק החשוב הזה.

יעקב נאמן: תזכיר נוסף שהופץ וטרם הונח בכנסת הוא חוק הורים וילדים, המבוסס על ועדת כבוד השופטת רוטלוי וועדת פרופסור שניט.

יעקב נאמן: הצעת החוק משתיתה יחסי הורים וילדים על יסוד תפיסת האחריות ההורית המשותפת, תוך שימת דגש בראש ובראשונה על טובת הילד.

יעקב נאמן: הצעת חוק נוספת, שגם היא נדונה בציבור ובמשרד המשפטים במשך יותר מ-30 שנה, הוגשה לכנסת השמונה-עשרה, היא הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, שנקראת "הקודקס האזרחי".

יעקב נאמן: הצעת החוק הזאת עברה בקריאה ראשונה והוחל הדיון בה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יעקב נאמן: זו הצעת חוק חשובה ביותר – אני מוכן לבוא ולומר: הצעת החוק הממשלתית החשובה ביותר בשנים האחרונות.

יעקב נאמן: תכליתה של הצעת החוק לאחד את כל החקיקה האזרחית בישראל תחת קורת גג אחת ליצירת הסדר חקיקתי מקיף וכולל.

יעקב נאמן: כפי שאמרתי, ועדת החוקה, חוק ומשפט החלה לדון בהצעת החוק, ומן הנכון להשלים את הדיון הזה בהקדם ולהביא את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית, כי זה נושא שלא מוסדר בחוקי ישראל, והייתי אומר שזה החוק לעידוד פרנסת עורכי-הדין ורואי-החשבון, כי בהיעדר החוק הם מוצאים את כל הדרך לנהל משפטים כשהמצב המשפטי לא ברור.

יעקב נאמן: הצעת חוק נוספת: חוק העונשין – עבירות המתה.

יעקב נאמן: ההצעה מבוססת על המלצות ועדת פרופסור קרמניצר ומטרתה עריכת רפורמה בעבירות ההמתה שבחוק העונשין לשם יצירת מדרג ראוי בין עבירות ההמתה השונות.

יעקב נאמן: גם זאת הצעת חוק חשובה שאני חושב שהכנסת התשע-עשרה חייבת לדון בה.

יעקב נאמן: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), התשע"ב–2012 – הצעת החוק הזאת היא פרי המלצותיה של הוועדה המייעצת לשר המשפטים לעניין סדר דין פלילי וראיות, בראשות כבוד השופטת מרים נאור; היום היא כבר כבוד המשנה לנשיא בית-המשפט העליון.

יעקב נאמן: תכלית החקיקה המוצעת היא להבהיר זכויות וחובות הנחקרים והיקפן, ומנגד – חובות החוקרים הנגזרות מזכויות וחובות אלה.

יעקב נאמן: הזכויות העיקריות אשר הוועדה המליצה לעגן בחוק הן הזכות להימנע מהפללה עצמית, זכות השתיקה וזכות ההיוועצות בעורך-דין.

יעקב נאמן: אחרי שנתתי סקירה על החקיקה, אני רוצה לדבר על פעילות מערכת בתי-המשפט בארבע השנים האחרונות.

יעקב נאמן: כיום מצבת השופטים מונה 655 תקנים, וכל התקנים מאוישים.

יעקב נאמן: כל זאת, בזכות היכולת להגיע בוועדה לבחירת שופטים להבנות בין הגורמים השונים המרכיבים את הוועדה.

יעקב נאמן: בתקופת הכנסת השמונה-עשרה הוגדל תקן השופטים ב-50 שופטים נוספים.

יעקב נאמן: יחד עם זאת, אין בכך כדי להתמודד עם העומס הרב המונח לפתחי בתי-המשפט.

יעקב נאמן: אומנם במהלך ארבע השנים האחרונות חלה ירידה מסוימת, קלה, במלאי התיקים התקועים במערכת המשפט, מ-468,443 תיקים – שימו לב – ל-442,633 תיקים שתקועים היום במערכת.

יעקב נאמן: תעשו חשבון, כמעט כל אזרח שמיני במדינת ישראל יש לו תיק תלוי ועומד בבית-משפט.

יעקב נאמן: בשנת 2009 המערכת סגרה 98 תיקים על כל 100 תיקים שנפתחו.

יעקב נאמן: כיום נסגרים 105 תיקים על כל 100 תיקים שנפתחים.

יעקב נאמן: נכון, מדובר בהישג – אני מוכן להגיד אפילו "משמעותי" – נוכח העובדה שכמות התיקים שנכנסים למערכת הולכת וגדלה בשנים הללו.

יעקב נאמן: אני רוצה לציין: בנושא מספר התיקים המוגשים לבית-המשפט פר-קפיטה, לנפש, מדינת ישראל נמצאת בשיא עולמי למספר התיקים לנפש.

יעקב נאמן: כפי שניתן לראות, למרות המאמצים הרבים עדיין המלאי גדול, והוא נמצא על מדפי בתי-המשפט.

יעקב נאמן: מלאי גדול של תיקים מביא לירידת אמון הציבור במערכת בתי-המשפט.

יעקב נאמן: אני מבקש מהכנסת לא להשלים עם מצב זה, שבו אזרחים חושבים פעמיים לפני שפונים לבירור תביעותיהם בערכאות שיפוטיות.

יעקב נאמן: ודאי שאין גם לקבל גם מציאות שבה ההחלטות בתיקים התלויים ועומדים נמשכות שנים רבות עד לסיום, תוך עינוי דין ופגיעה קשה במתדיינים.

יעקב נאמן: אני רוצה להעלות נושא שלצערי הרב קיים היום בחוק אבל החוק לא מתמלא, וזה הנושא של שמיעה רצופה של משפטים עד גמר.

יעקב נאמן: הנושא הזה עומד בראש סדר העדיפויות לפתרון – ההימשכות של הדיונים בבתי-המשפט.

יעקב נאמן: כבר כיום קיימת הוראה, בסעיף 125 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, ובסעיף 152(א) לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד–1984, הקובעת בצורה מפורשת כי חובה על השופט, בהיעדר נסיבות מיוחדות, לנהל המשפט מיום ליום.

יעקב נאמן: זה לא מתמלא היום, אני רוצה להדגיש את זה.

יעקב נאמן: גם יותר מזה, בסעיף 181א לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, ובסעיף 190(ד) לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד–1984, שופט צריך לתת פסק-דין בתוך 30 יום אלא אם כן ניתנה לו הארכה, והחוק מפרט.

יעקב נאמן: ההוראות האלה לא מקוימות, לא של שמיעת משפטים מיום ליום ולא של מתן פסקי-הדין בתוך 30 יום.

יעקב נאמן: דבר זה מהווה מכשול להורדת מספר התיקים התלויים ועומדים.

יעקב נאמן: שמיעה רצופה של משפטים יכולה לייעל פעילות מערכת המשפט בישראל, להקל על מלאכת השפיטה ולהיטיב עם האזרח שמגיע אל בין דלתות ההיכל ומעוניין בפתרון הסכסוך בהקדם האפשרי.

יעקב נאמן: בנוסף, אם מותר לי להעיר, גם מן הראוי שפסקי-הדין יינתנו בתמצית ובקצירת האומר.

יעקב נאמן: הכרעות דין צריכות להיות קצרות, ענייניות, אלא אם כן מדובר בסוגיה משפטית חוקתית סבוכה, כל זאת מבלי לפגוע, כמובן, בהתפתחות המשפט בישראל באמצעות הרשות השופטת.

יעקב נאמן: לבסוף, על מנת למנוע את השיא העולמי שלנו במספר התיקים התלויים ועומדים בבתי-המשפט, יש להטיל הוצאות משפט משמעותיות על מגישי טענות סרק שכל עניינן בזבוז זמנה היקר של מערכת המשפט וכספם של משלמי המסים וניסיון לדחות את הדברים עד כמה שאפשר, אם אתה נתבע.

יעקב נאמן: בקשר לייעול מערכת המשפט: במהלך כהונת הכנסת השמונה-עשרה נחקקו חוקים שונים שנועדו לייעל עבודת מערכת המשפט ולשפר מצבה.

יעקב נאמן: אמנה חלק מהם: א. חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 62) (סמכויות רשם), התשע"א–2011, אשר מקנה לרשמי בתי-משפט סמכויות לדון ולהחליט בתובענות אזרחיות עד לסכום של 50,000 שקלים.

יעקב נאמן: ב. הוקם בית-המשפט הכלכלי בתל-אביב על-פי חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 59) (סמכויות בעניינים כלכליים), התש"ע–2010, שעניינו הסמכת בית-המשפט המחוזי בתל-אביב לבית-דין מיוחד לדון בעניינים כלכליים.

יעקב נאמן: התמקצעות בית-המשפט בנושאים כלכליים תביא לשיפור וייעול של הדיונים.

יעקב נאמן: ג. הצעת חוק שתלויה ועומדת בוועדת חוקה, חוק ומשפט היא הצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011.

יעקב נאמן: בהצעת חוק חשובה זאת לא הסתיימו הליכי החקיקה.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש שאם היא תתקבל, היא תשפר משמעותית מצבה של מערכת המשפט ותקל את העומס.

יעקב נאמן: לפי הצעת חוק בוררות חובה, נשיא או סגן נשיא בית-משפט שלום יהיו רשאים להעביר תובענה אזרחית להליך בוררות חובה, שיסתיים – והחוק קובע – בתוך שישה חודשים.

יעקב נאמן: פסק הבורר יאושר על-ידי בית-המשפט וניתן יהיה לערער עליו בזכות.

יעקב נאמן: חבל שהצעת החוק הזאת עדיין לא עברה את הקריאה השנייה והשלישית, כי היא תביא לחיסול משמעותי של התיקים התלויים ועומדים.

יעקב נאמן: ד. חוקק חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2010, שהקים יחידות סיוע בבתי-הדין הדתיים בדומה ליחידות הסיוע הפועלות בבתי-המשפט לענייני משפחה.

יעקב נאמן: יחידות הסיוע מצליחות במקרים לא מעטים לגשר על הפערים ולייתר את ההליכים המשפטיים.

יעקב נאמן: מלבד חקיקה שהכנסת השמונה-עשרה חוקקה בנושאים האמורים, אני רוצה להדגיש שגם נבנה בניין בית-המשפט המחוזי מרכז בלוד, וזאת במטרה לחזק את הפריפריה כך שלוד תיהפך לעיר מרכזית שאליה ינהרו אלפי אנשים מדי חודש, להיכל בתי-המשפט.

יעקב נאמן: כמו כן, נבנה בניין בית-משפט השלום באשקלון ובניין בית-משפט השלום בקריית-שמונה.

יעקב נאמן: בית-משפט השלום באשדוד ובניין בית-המשפט המחוזי והשלום בתל-אביב נמצאים בתהליך הרחבה, על מנת למנוע את המצב הקשה שבו נמצאים השופטים והמתדיינים.

יעקב נאמן: אבל המצב הגרוע ביותר הוא בירושלים.

יעקב נאמן: גם בית-משפט השלום וגם בית-המשפט המחוזי נמצאים בתנאים קשים מאוד, ואני מקווה שבמהלך התקופה הבאה הנושא הזה יבוא על פתרונו.

יעקב נאמן: אני עובר לנושא של הוועדה לבחירת שופטים.

יעקב נאמן: כאן חלה תופעה שלא הייתה קיימת במדינת ישראל לפני כן.

יעקב נאמן: אם הייתם יודעים – בעבר כמעט שלא נבחרו שופטים לבית-המשפט העליון פה-אחד.

יעקב נאמן: מה קרה עכשיו?

יעקב נאמן: הפעילות החשובה של הוועדה לבחירת שופטים ראויה לציון מיוחד.

יעקב נאמן: במהלך כהונת הכנסת השמונה-עשרה נבחרו על-ידי הוועדה 273 שופטים ורשמים בכירים.

יעקב נאמן: מתוך ה-273, 176 היו שופטים חדשים שבאו מחוץ למערכת – לא רק אלה שקודמו מהשלום למחוזי, אלא גייסנו 176 שופטים חדשים; נבחר נשיא לבית-המשפט העליון פה-אחד על-ידי הוועדה; נבחרה משנה לנשיא בית-המשפט העליון פה-אחד על-ידי הוועדה; נבחרו שבעה שופטים לבית-המשפט העליון, גם הם פה-אחד על-ידי הוועדה.

יעקב נאמן: אני רוצה להודות לשר גלעד ארדן ולחברי הכנסת דודו רותם ואורי אריאל על עבודתם המסורה והשתתפותם הפעילה בכל דיוני הוועדה לבחירת שופטים.

יעקב נאמן: בנוסף, אני רוצה להודות, תודה והערכה גדולה, לחבר הכנסת דודו רותם על פעילותו המקצועית והיעילה כיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יעקב נאמן: דודו, כל ההישגים שציינתי לא היו יוצאים לפועל בלעדיך ובלעדי חברי הוועדה.

יעקב נאמן: יישר כוחכם.

יעקב נאמן: אני רוצה להודות גם ליושבי-ראש ועדות הכנסת השונות על הסיוע הרב שקיבלנו מהם בתקופת הכנסת השמונה-עשרה.

יעקב נאמן: רבותי חברי הכנסת, כדי לדעת מה עומד בפניכם, אני מציע לקרוא בעיון רב את דוח ועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת השמונה-עשרה, על מנת לבחון אילו הצעות חוק הוגשו על-ידי הוועדה לקריאה שנייה ושלישית ואילו הצעות חוק עוד מצויות על שולחן הדיונים להעברתן כחוק במליאת הכנסת.

יעקב נאמן: הכנסת היא בראש ובראשונה הגוף המחוקק.

יעקב נאמן: אלה עיקרי הדברים.

יעקב נאמן: מובן שנושאים רבים נוספים קודמו בתקופת כהונת הכנסת השמונה-עשרה, אך קצרה היריעה מלהרחיב לגביהם.

יעקב נאמן: בספר קהלת נאמר "סוף דבר הכל נשמע".

יעקב נאמן: על אף ההישגים, הירידה בעומס התיקים במערכת המשפטית והחקיקה האינטנסיבית והמהותית במגוון תחומי חיינו, אתגרים רבים עומדים בפני מערכת המשפט בישראל ובפניכם, חברי הכנסת התשע-עשרה.

יעקב נאמן: אני רוצה לציין את עבודתם המקצועית, היעילה והנמרצת של עובדי משרד המשפטים, וביניהם היועץ המשפטי לממשלה, המשנים ליועץ המשפטי, מחלקת ייעוץ וחקיקה, מנכ"ל המשרד וראשי היחידות שהביאו להשגת היעדים.

יעקב נאמן: אני גאה בכם ובמסירותכם לעשייה הציבורית.

יעקב נאמן: תודה מיוחדת לכל העובדים המסורים במשרד המשפטים.

יעקב נאמן: ולבסוף, אני רוצה להודות לראש הממשלה, לשרי הממשלה ולחברי הכנסת השמונה-עשרה הנכבדים על האמון וההזדמנות לכהן כשר משפטים ולשרת את הציבור בתקופה מאתגרת זו.

יעקב נאמן: חברי הכנסת התשע-עשרה הנכבדים, המשימה לחוקק חוקים לשיפור מצב האזרחים הנה המשימה העיקרית בפניכם; לא הנאומים, החקיקה.

יעקב נאמן: אני לא רוצה להשתמש בדברי המשנה מה מביא לעשייה: לא המדרש עיקר, אלא המעשה.

יעקב נאמן: המלצתי לכם לפעול בנועם הליכות, בצנעה, בהגעה להבנות ובהידברות.

יעקב נאמן: לא הדיבור עיקר, אלא המעשה.

יעקב נאמן: בהצלחה רבה לכם, חברי הכנסת, בהמשך הדרך.

יעקב נאמן: עלו והצליחו לטובת כלל תושבי מדינת ישראל.

יעקב נאמן: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אדוני השר, אנחנו מודים לך.

בנימין בן-אליעזר: עכשיו יש שאלות.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין לשאלה הראשונה את חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שאלתי מתייחסת לעמדה של המשרד בקשר לדוח ועדת טירקל, לחלק השני שכולל בתוכו המלצות קונקרטיות לשינויים בחקיקה, במיוחד בנושא הטלת אחריות פלילית.

באסל גטאס: מה העמדה של המשרד בעניין?

יעקב נאמן: תודה על השאלה.

יעקב נאמן: חז"ל אמרו "אין מזרזין אלא למזורזין".

יעקב נאמן: הנושא הזה כרגע נמצא בבדיקה ולימוד במשרד המשפטים.

יעקב נאמן: הדוח יצא רק בשבוע שעבר, והנושא כרגע בלימוד לקראת הכנת התיקונים הדרושים בחקיקה בהתאם להמלצות הוועדה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת נחמן שי.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, אני רגיל לחקירה נגדית.

יעקב נאמן: זה לא כל כך מסוכן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, שתי הערות על דבריך ושאלות שמשתמעות מהן:

נחמן שי: האחת היא – ציינת ש-4,600 הצעות חוק פרטיות הוגשו ונדונו בוועדת שרים לענייני חקיקה, וגם הצעות חוק ממשלתיות.

נחמן שי: הציבור אינו יודע כיצד פועלת הוועדה, מה עומד לפניה, איך היא מחליטה.

נחמן שי: דיוניה סגורים.

נחמן שי: כמובן שממילא גם חברי הכנסת אינם מבינים מדוע הצעה אחת מאושרת ואחרת לא.

נחמן שי: היו יוזמות שהוכשלו להציג את הפרוטוקולים של ועדת שרים לענייני חקיקה לעיני הציבור, כדי שהציבור ילמד וישפוט.

נחמן שי: מדוע הדבר הזה לא נעשה?

נחמן שי: מדוע הדבר הזה לא ייעשה?

נחמן שי: הערה שנייה נוגעת לסוגיית חופש העיתונות במדינת ישראל; והיום במיוחד, כשעלה עניין מסוים על סדר-היום ואנחנו יודעים עליו מעט מאוד.

נחמן שי: יש סוגיה ביטחונית-תקשורתית מסוימת ויש ניסיונות לבלום את המידע הזה ולמנוע אותו מלהגיע לידיעת הציבור; האם אדוני ער לעניין הזה?

נחמן שי: ומדוע כשאתה מסיים את הכהונה שלך כשר משפטים העיתונות בישראל חלשה יותר מאשר הייתה?

נחמן שי: ציפיתי, ואני עדיין מצפה, שהמערכת של משרד המשפטים, ומערכת המשפט בכלל, תחזק את חופש העיתונות בישראל.

נחמן שי: דבר שלישי, מאחר שאני לא אחזור שוב אל המיקרופון, אני רוצה בכל זאת להודות לך מאוד על עבודתך כשר משפטים.

נחמן שי: אני חושב שבשנים שכיהנת תרמת תרומה גדולה וחשובה למערכת המשפט במדינת ישראל, ולהיות שר שאינו חבר הכנסת זה לא בהכרח יתרון, למרות מה שחושבים, וידעת לנווט את דרכך בהרבה תבונה וחוכמה במערכת הזאת, ועל כך אני מודה לך מאוד.

יעקב נאמן: תודה, אבל לא צריך להספיד אותי עדיין.

יעקב נאמן: אני רוצה לענות בקצרה.

יעקב נאמן: ועדת השרים רושמת רק את ההחלטות.

יעקב נאמן: אין פרוטוקול מילולי, כי אם היינו עוסקים בפרוטוקול מילולי לא היינו גומרים אחת חלקי מאה של המשימות שהוועדה צריכה לדון בהן ולהביא כל יום רביעי לכנסת את הצעות החוק.

יעקב נאמן: זה פשוט לא מעשי.

יעקב נאמן: יש החלטות; ההחלטות נשלחות לכנסת בצורה ברורה וגלויה.

יעקב נאמן: חופש העיתונות – אני מאוד מודה לך על השאלה – אני אתן דוגמה לחופש העיתונות.

יעקב נאמן: עמדנו לבחור ארבעה שופטים לבית-המשפט העליון.

יעקב נאמן: כל העיתונות, בלי יוצא מן הכלל, אמרה שאין סיכוי, אף אחד לא ייבחר.

יעקב נאמן: השמיצו את כל המועמדים, כל אחד אמר מה שהוא רוצה, עד כדי כך שחברי הוועדה באו אלי ואמרו: חבל לקיים את הישיבה, אין סיכוי.

יעקב נאמן: מה הייתה התוצאה?

יעקב נאמן: אגב, כל העיתונאים גם עזבו את הזירה של משרד המשפטים, כי אמרו שממילא אין טעם לחכות.

יעקב נאמן: אחרי שעה ורבע נבחרו ארבעה שופטים לבית-המשפט העליון פה אחד על-ידי הוועדה.

יעקב נאמן: כדאי שתיקחו את הדוגמה הזאת.

יעקב נאמן: העיתונות איננה דבר קדוש.

יעקב נאמן: אם אתה שואל אותי מה אני עושה.

יעקב נאמן: אני, בלילה, לפני שאני הולך לישון – כבר אמרתי את זה מעל במת הכנסת – קורא את הפרק היומי בספר "חפץ חיים" ובספר "שמירת הלשון".

יעקב נאמן: תאמין לי שזה עוזר יותר מאשר לקרוא ידיעות בעיתונות.

יעקב נאמן: או כמו שאמר לי הנכד שלי, שהוא בישיבה תיכונית – הוא אמר לי: סבא, אתה רוצה לדעת מה נכון?

יעקב נאמן: קח את העיתון, תהפוך אותו, תדע מה נכון.

יעקב נאמן: אני לא רוצה להגיד שזה בכל העיתונות, אני לא רוצה שזה יהיה – אני רוצה לדעת, שיהיה ברור: זה לא דבר קדוש ולא דבר הכרחי.

יעקב נאמן: רוב העיתונות במדינת ישראל היא עיתונות מגמתית, ואני אומר את זה כמי שלא שייך לאף מפלגה.

יעקב נאמן: מעולם לא הייתי חבר מפלגה.

יעקב נאמן: גם המילה "מפלגה" באה מ"דור הפלגה" שהביא להחרבת העולם.

יעקב נאמן: אני אומר לכם: מה שחשוב הוא לדון לגופו של עניין בכל נושא.

יעקב נאמן: לכן הצלחנו בוועדה לבחירת שופטים, למרות העיתונות, לבחור ארבעה שופטים פה אחד על-ידי הוועדה.

יעקב נאמן: אני מודה לך על השאלה, ותודה לכולם שלא ביקשתי ממך לשאול אותה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול, אני באמת רוצה לברך אותך ולהודות לך בוודאי על חצי הכוס המלאה בדברים לא מעטים וחשובים, כפי שהצגת כאן, אבל אני בכל זאת מבקש להעיר כמה נקודות שהייתי שמח לשמוע התייחסות לגביהן.

יריב לוין: הנקודה הראשונה היא סוגיית חוק המלחמה בתופעת השכרות שאדוני הזכיר כאן.

יריב לוין: כאשר חוקקנו את החוק הזה, לאחר מאבקים מאוד קשים, נאלצנו להתפשר על חלק ממרכיבי החוק ולהפוך אותם להוראת שעה, שהייתה לשלוש שנים, אף שאני מוכרח לומר שכבר אז היה ברור שהתופעה לא תיעלם מאליה ושנכון לחוקק את החוק הזה כהוראה קבועה.

יריב לוין: אין ספק שהחוק הזה הביא תועלת רבה, והשאלה היא האם נעשות הפעולות הדרושות כדי להביא אותו לכאן שוב על מנת לחוקק אותו כהוראה קבועה בטרם תפקע הוראת השעה.

יריב לוין: הערה שנייה נוגעת לסוגיית הטמעת המשפט העברי.

יריב לוין: אדוני השר, נדמה לי שבנושא הזה צריך לעשות עוד הרבה יותר, אם לא לומר כמעט להתחיל מההתחלה, והייתי שמח לשמוע מה בכל זאת – אילו ניסיונות נעשו, מדוע הם לא צלחו מספיק וכיצד אתה רואה את היכולת להתקדם בנושא החשוב הזה.

יריב לוין: הערה או שאלה שלישית נוגעת לדברים שהתפרסמו היום בעקבות פרסום פרוטוקולים של הוועדה לבחירת שופטים – דבריו של כבוד נשיא בית-המשפט העליון שמדבר על כך שישנם שופטים בתוך המערכת שבעצם אינם מתאימים לתפקידם ואינם מוּצָאים מן המערכת.

יריב לוין: על הרקע הזה אני שב ושואל האם לא הגיע הזמן לבצע שינוי בשיטת בחירת השופטים, בהרכב הוועדה לבחירת שופטים, בדרך שתבטיח מצד אחד שקיפות של התהליכים, ומן הצד השני תמנע את המצב שבו השופטים מחזיקים בזכות וטו גם על מי שבא בשעריו של בית-המשפט העליון מצד אחד וגם על העברת שופט מתפקידו מן הצד השני.

יריב לוין: תודה.

יעקב נאמן: תודה רבה, חבר הכנסת הנכבד.

יעקב נאמן: תופעת השכרות – גם אני חושב שצריך להאריך את תוקף החוק, ולא רק להאריך אותו אלא להכניס בו דברים שהכנסת השמונה-עשרה, בלחץ של אינטרסנטים – אני מוכן לומר את זה בצורה הכי ברורה – הסתובבו פה – אני קורא להם שליחי ציבור, ואני לא רוצה להשתמש בשם האמיתי שלהם – לשכנע חברי כנסת לא לחוקק את החוק.

יעקב נאמן: בעלי האינטרסים האלה מומנו על-ידי החברות שמייצרות את המשקאות המשכרים.

יעקב נאמן: אני בהחלט חושב שהחוק הזה דורש הרחבה – דורש לא רק הרחבה אלא ללמוד מהניסיון.

יעקב נאמן: אני חושב שצריך להביא לכנסת את התוצאות.

יעקב נאמן: מי שעוסק בנושא הזה זה המשרד לביטחון פנים, והוא עוסק בזה בצורה מצוינת, אני מוכרח להגיד, ממש עבודה טובה מאוד בבדיקת נהגים – האם הם שתו יתר על המידה ולכן הם עברו על החוק.

יעקב נאמן: אני מקווה שהנושא הזה יבוא לכנסת הבאה בצורה רחבה יותר, בלי שיהיו בעלי אינטרסים שישפיעו על חברי הכנסת.

יעקב נאמן: אני מוכן להגיד יותר מזה.

יעקב נאמן: בדיון אצלי במשרד בא נציג משרד ממשלתי עם השר שלו וטוען נגד החוק הזה.

יעקב נאמן: מתברר לי שאותו נציג של השר הוא נציג של חברה לייצור משקאות חריפים גם כן.

יעקב נאמן: הוא לא ראה בזה ניגוד עניינים בכלל; אני חושב שהוא היה שיכור, בגלל זה.

יעקב נאמן: הנושא הזה הוא חשוב.

יעקב נאמן: זה חיי אדם, זה דיני נפשות, זה לא דיני ממונות, ואני מודה לך מאוד על ההערה.

יעקב נאמן: בקשר למשפט העברי – בשבוע שעבר נפטר מורי ורבי פרופסור מנחם אלון, זיכרונו לברכה, שהיה מחיה המשפט העברי במדינת ישראל.

יעקב נאמן: חוק דיני ממונות שהזכרתי, שמונח על שולחנה של ועדת החוקה, חוק ומשפט, מבוסס בעיקרו על הוראות המשפט העברי.

יעקב נאמן: יש לנו בספרות השאלות והתשובות במשך מאות השנים שקדמו להקמת מדינת ישראל דיונים מלאים בנושא הזה ופתרונות.

יעקב נאמן: כשהייתי מרצה באוניברסיטה בדיני חברות או בדיני מסים הבאתי דוגמאות של שאלות ותשובות של חכמי ישראל איך הם פתרו את הבעיות הללו: בצורה מאוד מאוד סבירה, הוגנת, ובעיקר – שמירה על האזרח הקטן.

יעקב נאמן: יש לקדם את נושא המשפט העברי, ואני מקווה ששר המשפטים שיבוא במקומי יעשה את הפעולה הזו.

יעקב נאמן: הרכב הוועדה לבחירת שופטים – ראשית, אני קיבלתי החלטה שכל פרוטוקול הישיבה מופיע באתר האינטרנט של הנהלת בתי-המשפט חוץ מאשר כשדנים בנושאים האישיים.

יעקב נאמן: כל ההחלטות מופיעות.

יעקב נאמן: אבל עוד דבר עשיתי.

יעקב נאמן: כיוון שאני מאמין באמרת חז"ל "אמור מעט ועשה הרבה", הקמתי לפני כחודש ועדה ציבורית בראשות עורך-דין משה נסים, שהיה שר האוצר וגם שר המשפטים, שתבחן את הנושא הזה של איך מביאים לפרישה של שופטים שלא מתאימים, שהתברר אחרי זמן מסוים שהוועדה – היה לה מידע, ומתברר שהמידע הזה לא תמיד מיושם בשטח.

יעקב נאמן: הוועדה הזו נתבקשה להגיש בתוך זמן קצר את המלצותיה.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש: אין בוועדה הזו אף שופט.

יעקב נאמן: הוועדה הזו מורכבת ממנכ"ל משרד האוצר לשעבר, מפרופסור בתחום הכלכלי, ממי שהיה הממונה על זכויות העובדים במשרד האוצר, והיא תדון בנושא ותביא את מסקנותיה על איך מביאים לכך ששופט שלא מתאים יוכל לפרוש ויקבל פנסיה כדי שלא יישאר רק משום שהוא לא מקבל פנסיה.

יעקב נאמן: תודה על העלאת הנושא.

יעקב נאמן: אני לא רוצה להיכנס לשאלה של שינוי החוק שהיום – הכנסת השבע-עשרה חוקקה חוק שכדי למנות שופט לבית-המשפט העליון צריכים שבעה קולות בוועדה.

יעקב נאמן: זאת אומרת, בלי הסכמת לפחות אחד משופטי בית המשפט העליון אי-אפשר למנות.

יעקב נאמן: לגבי זה לא היה בעייתי.

יעקב נאמן: כפי שהדגשתי קודם, כל שופטי בית-המשפט העליון שמונו בתקופת כהונתי מונו פה-אחד על-ידי כל חברי הוועדה.

יעקב נאמן: לכן, השאלה היא איך מיישמים את הדבר הזה, מי זה שר המשפטים שמנהל את הדיונים.

יעקב נאמן: אני יכול להגיד לכם שאני מעולם לא התראיינתי בנושא מינוי שופטים או בנושא אחר של העבודה היומיומית של משרד המשפטים, כי ידעתי שאם אתה מתראיין, אז זה טוב בשביל הפריימריז אבל לא טוב בשביל הנושא עצמו.

יעקב נאמן: לכן אני לא בטוח שצריך לשנות את החוק, אם באמת שר המשפטים הבא ידע לנווט את הוועדה להגיע להסכמות ולהבנות.

יעקב נאמן: אני חסיד גדול של הסכמות והבנות.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, ארבע שאלות קצרות: שאלה ראשונה – האם בבתי-הסוהר בישראל יש אנשים שדבר מאסרם נשמר בסוד?

יעקב נאמן: לא הבנתי.

יעקב נאמן: סליחה.

דב חנין: האם בבתי-הסוהר בישראל יש אנשים שדבר מאסרם נשמר בסוד?

דב חנין: שאלה שנייה – מה הם מנגנוני הבקרה המשפטיים על מאסר כזה ועל אי-פרסום כזה?

דב חנין: שאלה שלישית – מה הם מנגנוני הבקרה הפרלמנטריים על מאסר כזה ועל אי-פרסום כזה?

דב חנין: שאלה רביעית – איך תתאפשר ביקורת ציבורית על מאסרים כאלה?

דב חנין: תודה רבה.

יעקב נאמן: על ארבע השאלות – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, השאלה שלי באותו עניין.

זהבה גלאון: אפשר – – –

יעקב נאמן: אין אגרות, אז את יכולה לשאול כבר את השאלה.

יעקב נאמן: אין אגרות פה על שאלות.

זהבה גלאון: אדוני השר, ראשית, תודה על הסקירה המקיפה שלך על פעילות המשרד שלך.

זהבה גלאון: אני רוצה להוסיף – – –

יעקב נאמן: המשרד לא שלי.

יעקב נאמן: המשרד של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: אבל הייתה לי תחושה לעתים שהוא שלך.

זהבה גלאון: אדוני השר, אני רוצה לשמוע את עמדתך בקשר לעובדה שעיתונאים מתנדבים לצנזר מידע על-פי בקשת השלטונות.

זהבה גלאון: האם זה נראה לך תקין שמשרד ראש הממשלה מזמן את ועדת העורכים כדי למנוע פרסום של פרשה שעלולה להביך את מדינת ישראל?

זהבה גלאון: האם בשם מה שנקרא "צרכים ביטחוניים" או "סוגיות ביטחוניות" אפשר לאשר בארץ מעצרים חשאיים?

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לאדוני שאני בזמנו חשפתי את קיומו של מתקן החקירות 1391.

זהבה גלאון: אני עתרתי לבג"ץ, ובג"ץ קבע בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שלא ניתן להחזיק אנשים במעצר חשאי, שהדבר הזה לא יקרה יותר במדינת ישראל.

זהבה גלאון: והיום אנחנו שומעים שבמדינה שמתיימרת להיות דמוקרטיה מתוקנת גם עיתונאים משתפים פעולה עם השלטון, בלי הנחיית בג"ץ שאכן יש בדבר סכנה ודאית קרובה לפגיעה בביטחון המדינה; שעצירים עלומים מתאבדים, אף אחד לא יודע על קיומם.

זהבה גלאון: איך זה מסתדר עם דמוקרטיה מתוקנת, עם שלטון חוק תקין?

זהבה גלאון: תודה רבה.

אחמד טיבי: זה באותו עניין, אם אין אגרות – – –

זהבה גלאון: אין אגרות – – –

אחמד טיבי: היות שאין אגרות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, פורסם היום כי אסיר בעל אזרחות אוסטרלית התאבד באחד מבתי-הכלא בישראל תחת זהות אחרת, הוא נרשם תחת זהות אחרת שהיא לא זהותו המקורית.

אחמד טיבי: האם ידוע לך, אדוני השר, על המקרה?

אחמד טיבי: האם אתה מאשר את העובדה שאזרח אוסטרלי התאבד בתוך הכלא תחת זהות בדויה, ובלי לפרסם את עובדת היותו אסיר ועצור בבית-כלא במדינת ישראל?

יעקב נאמן: תודה רבה לחברי הכנסת.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש, כל נושא בתי-הסוהר לא נמצא במסגרת סמכויות משרד המשפטים, אני רוצה להדגיש את הדברים, ואני לא יודע, כדי להשיב על השאלות שלכם – הן חייבות להיות מופנות לשר לביטחון הפנים שממונה על בתי-הסוהר.

יעקב נאמן: אני יכול רק להגיד לכם דבר אחד – – –

בנימין בן-אליעזר: השר לביטחון הפנים מופיע מחר בפני הכנסת, תהיה הזדמנות לשאול אותו.

יעקב נאמן: אני רק יכול להגיד דבר אחד לחברי הכנסת.

יעקב נאמן: במשך ארבע השנים שהייתי במשרד המשפטים ערכתי סיורים בבתי-הסוהר.

יעקב נאמן: אחד הדברים הקשים ביותר שראיתי – איזו טעות חלה שמנעו את פתיחת בית-הסוהר בבאר-שבע, שהיה צריך להיות בית-סוהר שמנוהל על-ידי חברה פרטית.

יעקב נאמן: האסירים בכו בפני: למה אנחנו לא יכולים להיות במצב יותר טוב?

יעקב נאמן: אם היינו בבית-הסוהר הפרטי – הם נמצאים באותו בניין – היה לנו זה והיה לנו זה והיה לנו זה והיה לנו זה.

יעקב נאמן: למה?

זהבה גלאון: – – – לא יכול להיות אחראי על חירות – – –

יעקב נאמן: בג"ץ החליט כך, נכון?

יעקב נאמן: בג"ץ החליט, אבל הכנסת יכלה לדון בנושא הזה, לשלוח חברי כנסת, לדבר עם האסירים ולשמוע מה דעתם, ולא להיות תלויים בכותרות, וכבר על זה אמרתי משהו.

יעקב נאמן: אשר לשאלות של חבר הכנסת חנין.

יעקב נאמן: כפי שאמרתי, אין לי יכולת לענות על השאלות החשובות הללו כיוון שחוד כל הנושא הזה איננו בתחום סמכויות משרד המשפטים, אבל כפי שאומרת הגמרא על הרבה דברים – דבר שצריך בדיקה.

יעקב נאמן: אין ספק שאם הטענות האלה נכונות, הדבר טעון בדיקה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אולי תזמן את השר לביטחון פנים ושר הביטחון לוועדת חוץ וביטחון, שייתנו מידע גם לחברי הכנסת, לא רק לעורכי העיתונים?

דב חנין: – – –

זהבה גלאון: מה קורה פה, אין פיקוח של הכנסת, הכנסת לא מתנהלת, אין ועדת חוץ וביטחון.

זהבה גלאון: עורכי העיתונים – – –

אחמד טיבי: – – –

זהבה גלאון: במליאה השר לביטחון פנים לא ימסור מידע.

זהבה גלאון: בכל הכבוד לעורכי העיתונים, הם לא צריכים לדעת כמו חברי הכנסת, יש פיקוח של הכנסת.

זהבה גלאון: זה סממן של משטרים טוטליטריים מה שקורה כאן, והכנסת מתנהלת, פה אני שומעת כל מיני סיכומי משרדים.

זהבה גלאון: אדוני, אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הישיבה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, לפני שאני אשאל את השאלה שלי אני רוצה להעיר, בהמשך לשאלה של חבר הכנסת נחמן שי בנוגע לוועדת השרים לחקיקה.

אורית סטרוק: היות שהשרים – רוב השרים בכל אופן – יושבים בוועדה הזו כנבחרי ציבור, מן הראוי היה לכל הפחות שהציבור ידע כיצד כל אחד מהם הצביע על החוקים, והדבר הזה – היעדר השקיפות לגבי ההצבעה של השרים – – –

יעקב נאמן: אף שר לא יופיע לישיבה.

אורית סטרוק: למה בכנסת חברי כנסת יכולים להצביע באופן שקוף, ובוועדת שרים לחקיקה – לא?

אורית סטרוק: אני לא מבינה את זה.

אורית סטרוק: אבל בכל אופן זאת לא השאלה שלי, אני אשמח לשמוע את ההתייחסות אחר כך.

אורית סטרוק: אני רציתי לשאול בנושא אחר.

אורית סטרוק: כשר המשפטים אתה היית אחראי למינויה של ועדת השופט אדמונד לוי, ובדוח שהגישה הוועדה לממשלה מודגש, בין היתר, עקרון יסוד.

אורית סטרוק: אני מצטטת, כתוב שם בהדגשה: "סכסוכי מקרקעין הם מתחום המשפט הפרטי ואל להן לרשויות להתערב בהם".

אורית סטרוק: זה עיקרון כל כך פשוט וטריוויאלי, שלכאורה לא היה צריך לכתוב אותו.

אורית סטרוק: זה מקובל בכל העולם החופשי, זה מכונה בפי כול "הזכות למשפט הוגן", ומערכות החוק והמשפט של מדינת ישראל לא היו מעלות בדעתן להפר את העיקרון הזה כשמדובר באזרחי ישראל.

אורית סטרוק: אבל משום מה הדוח חושף שביהודה ושומרון העיקרון הזה מופר באופן שיטתי, סיסטמטי, וכל הזמן רשויות החוק – שהן פועלות תחת משרד המשפטים למעשה, מה שנקרא יועמ"ש איו"ש וכו' – מפרות את הזכות הזו של האזרחים ביהודה ושומרון למשפט הוגן, והרשויות מתערבות בסכסוכי מקרקעין.

אורית סטרוק: זה דבר שהוגדר בדוח ועדת לוי כנהלים דרקוניים.

אורית סטרוק: השאלה שלי: האם תוכל להסביר לנו מדוע מערכת החוק והמשפט, שאתה אחראי לה, במשך כמעט תשעה חודשים מאז הוגש הדוח הזה לממשלה מאפשרת את המשך הנהלים הדרקוניים האלה ומאפשרת המשך רמיסת זכויות יסוד כמו הזכות למשפט הוגן?

יעקב נאמן: את התחלת – אני רוצה גילוי נאות – אמרת "חברי השר".

יעקב נאמן: אנחנו באמת ידידים הרבה שנים, אז זה הגילוי הנאות.

יעקב נאמן: לגופו של עניין, אני רוצה לבוא ולומר בצורה מאוד ברורה.

יעקב נאמן: אני לא מציע – אם רוצים עבודה טובה של הוועדה, ועדת השרים לחקיקה – להתחיל עם נימוקים ופרסום דוחות וכל הדברים האלה; לא תהיה עבודה.

יעקב נאמן: אני הקראתי לכם מה מספר הצעות החוק שעומדות בפני הוועדה.

יעקב נאמן: הכנסת הזו לא תוכל לדון, כי היא לא תקבל תשובה של הממשלה, וזה יעצור את כל העבודה.

יעקב נאמן: השר שמופיע ומסביר את הצעת החוק או מתנגד לה, או איש משרדו, נותן את הנימוקים בוועדת השרים לחקיקה.

יעקב נאמן: לגבי דוח לוי – אני, שוב, מעולם לא סיפרתי, אני הייתי מאחורי הקמת דוח לוי, אני חתום על כתב המינוי ביחד עם ראש הממשלה.

יעקב נאמן: לצערי הרב, תשעת ירחי הלידה של הדוח הזה כבר עברו.

יעקב נאמן: אני מקווה שהממשלה הבאה עלינו לטובה והכנסת יאמצו את הדוח החשוב הזה, כי הוא נותן למדינת ישראל תשובה כנגד אויבי המדינה, ואני חושב שהדוח הזה הוא חשוב מאוד, וכדאי שהוא יאושר בהקדם.

יעקב נאמן: דיברתי פה בכנסת, כשדיברתי על דוח טליה ששון אמרתי שהדוח הזה נכתב במרצ, אבל דוח לוי נכתב לגופו של עניין, ואני חושב שחשוב שהוא ייושם על-ידי הכנסת הבאה ועל-ידי הממשלה הבאה.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: חברת הכנסת איילת שקד.

יעקב נאמן: סליחה.

יעקב נאמן: שכחתי לברך אותך על הצטרפות לכנסת, אם תחשבי שזה ברכה.

איילת שקד: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, ועדת שמגר, שבחנה את סמכויות היועץ המשפטי לממשלה, קבעה שאם היועץ המשפטי לממשלה מתנגד לעמדת ממשלה, זכותה של הממשלה לשכור ייעוץ אחר, או פרטי או מהפרקליטות.

איילת שקד: מדוע זה לא מיושם?

יעקב נאמן: מה השאלה?

איילת שקד: השאלה: מדוע הקביעה של ועדת שמגר שלממשלה תהיה זכות לשכור ייעוץ אחר, אם היועץ המשפטי לממשלה לא מוכן לייצג את עמדתה – – –

יעקב נאמן: אני יכול להגיד לך, בדידי הווה עובדא.

יעקב נאמן: אני נתמניתי לייצג ראש ממשלה, אריאל שרון, כאשר הוגש בג"ץ – עתירה לבית-המשפט העליון על זה שהוא שלח את בנו להיפגש עם יאסר ערפאת.

יעקב נאמן: היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין סירב לייצג את ראש הממשלה, כי הוא אמר שזו שאלה לא משפטית, שאלה מדינית, ואני נתמניתי לייצג את ראש הממשלה כעורך-דין פרטי.

יעקב נאמן: יש תקדימים לדבר הזה, ואת צודקת.

יעקב נאמן: דוח שמגר קובע את זה, ולא רק דוח שמגר; ההיגיון קובע שהממשלה צריכה להיות מיוצגת בפני בית-המשפט – לא רק בית-המשפט הגבוה לצדק, כל בית-משפט – ואם היועץ המשפטי לממשלה, מטעמים שלו – ואני מאוד מכבד את היועץ המשפטי לממשלה – סבור שהוא לא רואה לנכון לייצג, יש צורך שהיועץ המשפטי ייתן את הסמכתו, כפי שקרה במקרה של אריאל שרון, שעורך-דין פרטי או מישהו אחר מייצג את ראש הממשלה בפני בתי-המשפט.

יעקב נאמן: אמרתי לך בדידי הווה עובדא.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

יעקב נאמן: סליחה, שכחתי לברך אותך, חברת הכנסת הנכבדה.

יעקב נאמן: אני מראש אומר שאני מברך, מיקי, גם אותך, כדי שאני לא אצטרך לבזבז את זמנכם על ברכות.

מיקי רוזנטל: חן-חן.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני השר.

מיקי רוזנטל: שאלתי היא כדלקמן: לאחרונה פורסמה יוזמה לביטול בתי-הדין לעבודה.

מיקי רוזנטל: האם היוזמה הזו ידועה לך?

מיקי רוזנטל: האם היא זכתה להתייחסות פורמלית של משרד המשפטים?

מיקי רוזנטל: מה עמדתך בסוגיה?

יעקב נאמן: תודה רבה על השאלה.

יעקב נאמן: בתי-הדין לעבודה חשובים ביותר ליחסי העבודה במדינת ישראל.

יעקב נאמן: תזכרו שבבתי-הדין לעבודה, בניגוד לבתי-המשפט הרגילים, יש נציג עובדים ונציג מעבידים שיושבים לשולחן הדיונים.

יעקב נאמן: לא רק הצדדים יכולים לשכנע את השופטים.

יעקב נאמן: בתי-הדין לעבודה עושים עבודה חשובה ביותר בתחום יחסי העבודה במדינת ישראל.

יעקב נאמן: אני יכול להגיד לכם, כשהייתי שר אוצר, הופעתי מול מזכיר ההסתדרות – איפה הוא, פה, חבר הכנסת?

יעקב נאמן: הוא איננו כרגע – בפני בית-הדין הארצי לעבודה, ובהתדיינות הנשיא אדלר הצליח להביא אותנו להסכמות ולהבנות.

יעקב נאמן: בתי-הדין לעבודה הם חלק חשוב לא רק בעשיית הצדק במדינת ישראל, אלא במניעת סכסוכים, בפתרון סכסוכים, כי אחרת היינו מגיעים למקומות שקשה לתאר איזה נזק זה יגרום לכלכלת מדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך, אדוני השר.

בנימין בן-אליעזר: בטרם תרד מהדוכן, אני מקווה שהממשלה תמצא את המועד ואת המקום כדי להיפרד ממך בצורה הראויה המגיעה לך.

בנימין בן-אליעזר: אני חושב שזה לא מספיק, הסקירה שמסרת פה – סקירה שלפי דעתי ובעיני היא מרשימה, אלא שאני חושב שאתה חותם בעצם שורה ארוכה מאוד של תפקידים ברוב ממשלות ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אני, בשם הכנסת, רוצה להודות לך על כל מה שעשית למען המדינה.

בנימין בן-אליעזר: זכיתי לשבת לידך, ואני יודע שאתה נכנסת בתקופה – אחרי הרבה סערות שהיו במשרד המשפטים, וקשה להתעלם מהדרך.

בנימין בן-אליעזר: בצנעה ובענווה ובשקט נפשי הצלחת להרגיע את הרוחות ולהביא את משרד המשפטים וכל פקידיו בחזרה למסלול.

בנימין בן-אליעזר: אני יודע – בעיני, אני זכיתי לשבת לידך בשולחן הממשלה, ותמיד לחברי אמרתי – אתה תמיד מזכיר לי את המגשר הלאומי.

בנימין בן-אליעזר: הצלחת בעצם לפתור הרבה מאוד בעיות, כאשר אתה עוקף דרך חתחתים ארוכה מאוד, ולהביא אותן בצורה הכי ראויה לקבלת החלטה על שולחן הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: בשמי ובשם הכנסת אני רוצה להודות לך ולאחל לך המשך עשייה וחיים ארוכים.

יעקב נאמן: תודה רבה.

יעקב נאמן: אני זוכר את ועדת השרים שישבנו בה ביחד לגבי שכר בכירים, את העבודה המשותפת, ואני רוצה להודות לך על הדברים החמים.

יעקב נאמן: אני לא יודע אם אני ראוי לזה, אבל תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להזמין את – – –

יעקב נאמן: תודה לחברי הכנסת הנכבדים.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט לשאת את נאום הבכורה שלו.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני יושב-ראש הכנסת, אחיותי ואחי חברי הכנסת, יום אחד כשהייתי ילד, בערך בן עשר, באחת הארוחות, שני האחים שלי ואני דיברנו על חבר מהשכונה וכינינו אותו "פראייר".

נפתלי בנט: אימא שלי, שהיא עולה מארצות-הברית, לא הכירה את המושג, והיא שאלה אותנו במבטא שלה מה זה "פראייר".

נפתלי בנט: אמרנו לה: אימא, איך את לא יודעת?

נפתלי בנט: פראייר זה אחד שעוזר, נותן לאחרים, ולא מקבל בתמורה שום דבר.

נפתלי בנט: ואמי הטובה נזפה בנו ואמרה, עוד פעם במבטא הכבד: אם ככה, אז פראיירים הם טובים ואני רוצה שאתם כל החיים תהיו פראיירים.

נפתלי בנט: הרי אימא ואבא עזבו את החיים הטובים בארצות-הברית ובאו להקים בית בארץ-ישראל בלי שידעו מילה בעברית; לא מאילוץ אלא מאידיאולוגיה.

נפתלי בנט: הם לא באו לקבל, הם באו לתת.

נפתלי בנט: הם באו להיות פראיירים, כמו החלוצים, כמו מייבשי הביצות, כמו לוחמי תש"ח, כמו הלוחמים שמסיירים ממש בשעה זו לאורך גבול הלבנון ובקדמת סיני.

נפתלי בנט: כל אלה הפראיירים שמקיימים את מדינת ישראל.

נפתלי בנט: אימא ואבא חינכו אותנו להיות פראיירים ולעשות את הדבר הנכון, גם אם זה כרוך במחיר אישי.

נפתלי בנט: חברי חברי הכנסת, בואו אנחנו, הפוליטיקאים, נהיה פראיירים למען עם ישראל.

נפתלי בנט: היכולת שלנו, חברי הכנסת, לחולל שינוי בישראל תלויה בכך שנסכים להסתכן ולשלם מחיר אישי למען דברים שאנחנו מאמינים בהם.

נפתלי בנט: נפלה בחלקנו ההזדמנות של פעם בדור לחולל שינויים שתמיד חלמנו עליהם.

נפתלי בנט: בפעם הראשונה יש 47 חברי כנסת חדשים.

נפתלי בנט: זה יוצר תמהיל של נבחרי ציבור חדשים וישנים או ותיקים שלא כבולים בבליל מחויבויות – לקבלני קולות, לטייקונים, לוועדי עובדים, וגם לא לקיבעון מחשבתי.

נפתלי בנט: רבותי, אנחנו נמצאים היום במזלג דרכים גדול, בצומת T היסטורי.

נפתלי בנט: זו הבחירה שעומדת בפנינו: האם נפחד או נעשה.

נפתלי בנט: למשל, כולם יודעים שכדי להוריד את יוקר המחיה חייבים לייצר תחרות במשק על-ידי העברת חוק הריכוזיות.

נפתלי בנט: אני לא שונא טייקונים, אבל אסור שעלות המחיה שלנו תיקבע בידי מספר מאוד קטן של בעלי הון שמחזיקים כמו בתיאטרון בובות את החוטים של כמה בובות ביחד, שמחזיקים כמה מהגופים והעסקים השולטים על חיינו ביחד.

נפתלי בנט: זה מסוכן.

נפתלי בנט: תיאטרון הבובות הזה מייצר חוסר תחרותיות וקושי כלכלי, מייצר פגיעה בשכבות הביניים ובשכבות החלשות, וכל מה שצריך לעשות, או כל מה שצריך, זה אומץ כדי לעצור את זה.

נפתלי בנט: זה צריך לקרות כאן ועכשיו.

נפתלי בנט: הצעת החוק, חוק הריכוזיות, מוכנה וממתינה להעברה.

נפתלי בנט: בואו נעביר את החוק הזה מייד.

נפתלי בנט: ממש עכשיו.

נפתלי בנט: בואו נפיג את העול המיותר שנושאים אזרחי מדינת ישראל.

נפתלי בנט: ועוד דוגמה.

נפתלי בנט: כולנו יודעים שמונופול הנמלים פוגע אנושות בצרכני ישראל כולם.

נפתלי בנט: כולנו משלמים את המחיר, שהם תופסים אותנו.

נפתלי בנט: יש ועדים חזקים שמחזיקים את כל המדינה כבת-ערובה ומשביתים נמל במשך יומיים, רק לפני שבועיים, בגלל שטויות, בגלל עוזרת של חבר של יושב-ראש הוועד.

נפתלי בנט: זה במדינת ישראל.

נפתלי בנט: ספינות מחכות בלב ים בעלות יומית של מיליון שקלים ליום אבל אף אחד לא מוכן להתעסק אתם כי זה כרוך במחיר פוליטי.

נפתלי בנט: יושב-ראש הוועד אולי יֵצא בקמפיין על הראש שלך או ישבית את המשק ואז כולם יגידו "אתה אשם".

נפתלי בנט: אז יש לי רעיון, בואו נעשה את זה ביחד.

נפתלי בנט: לא לבד.

נפתלי בנט: מי שלבד עושה, יחטוף.

נפתלי בנט: ביחד נפזר את המכה בין כולנו אבל נעשה מה שצריך.

נפתלי בנט: בואו נעז.

נפתלי בנט: כולם יודעים שיש אובדן ערכים במערכת החינוך, שאיבדנו את הכבוד למורים, שקידשנו את זכויות התלמיד ושכחנו את חובותיו.

נפתלי בנט: זה משגע אותי, הדבר הזה.

נפתלי בנט: אנחנו כולנו סביב הילד, ומה עם חובות הילד?

נפתלי בנט: אני, כשגדלתי, קמתי כשנכנס מורה לכיתה.

נפתלי בנט: הילד זה חזות הכול?

נפתלי בנט: הערכים של הילד, לא הפינוק של הילד.

נפתלי בנט: אבל מי רוצה לצאת נגד תרבות ה"בא לי"?

נפתלי בנט: "בא לי" זה צמד מילים שאני לא מרשה לילדים שלי לומר בבית.

נפתלי בנט: תגידו "אני רוצה", אל תגידו את המילים "בא לי".

נפתלי בנט: תרבות ה"בא לי" תפסה אחיזה בישראל.

נפתלי בנט: גם זו חובתנו.

נפתלי בנט: חברים, בואו נודה על האמת, שירותי הדת בישראל הפכו למכונת ג'ובים ענקית שיוצרת ניכור.

נפתלי בנט: אין מה להתפלא שרבע מהזוגות מתחתנים מחוץ לרבנות.

נפתלי בנט: בואו נעז ונהפוך את שירותי הדת בישראל למוקד שיאיר לכל עם ישראל את היהדות האמיתית, לא דבר מלאכותי.

נפתלי בנט: אנחנו חייבים להביא את היהדות היפה לכל עם ישראל.

נפתלי בנט: אם לא ידע כל ילד במדינה מי היו אבות האומה, אברהם, משה, דוד, ומי היו גיבורי ישראל כמו יוני נתניהו, חנה סנש, יהודה המכבי ורועי קליין, מה זה קידוש ושבת ואיך אומרים "שמע ישראל", אנחנו נהפוך את הדור הבא לדור ללא מצפן, ללא דרך.

נפתלי בנט: בואו נחזיר את החינוך היהודי-ציוני לכל ילדי ישראל.

נפתלי בנט: אלה לימודי הליבה שלנו, של הישראלים, לא פחות ממתמטיקה ואנגלית.

נפתלי בנט: זאת לא משימה דתית, זאת משימה ישראלית, של כולנו.

נפתלי בנט: אנחנו חייבים לבחור בדרך של אמונה בצדקת דרכנו, לדעת שאדמת אבותינו היא לא פיסת נדל"ן, ואין לי שום צורך לדבר על עומק גיאו-אסטרטגי כדי להסביר למה היא חשובה לי.

נפתלי בנט: אני גר ברעננה, מרגיש בטוח כשאחים שלי שומרים עלי מהרי בנימין והשומרון.

נפתלי בנט: אין מקום בחלקת האלוהים הקטנה שלנו למדינה נוספת.

נפתלי בנט: אבל אני מבין, זה בוויכוח.

נפתלי בנט: אבל, חברים, לפני כל דיון על שטחים צריך לומר את המשפט הפשוט: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל.

נפתלי בנט: עכשיו אפשר להתווכח.

נפתלי בנט: כן, זה נכון, חברים, שלא על הכול אנחנו מסכימים, אבל אתם יודעים מה?

נפתלי בנט: על 70% מהדברים 70% מעם ישראל כן מסכימים.

נפתלי בנט: אז בואו, למען השם, נעשה את ה-70% שאנחנו כן מסכימים ונתווכח על היתר.

נפתלי בנט: ורק פחד עוצר אותנו מזה, אז בואו לא נפחד.

נפתלי בנט: באנו לארבע שנים, בואו לא נחשב את המשמעויות הפוליטיות של כל מהלך.

נפתלי בנט: בעניין הזה, כאילו אין מחר.

נפתלי בנט: בואו פשוט נעשה הכי טוב שאנחנו יכולים בתקופה הקצובה לנו ונקווה לטוב בצד הפוליטי.

נפתלי בנט: בכנסת הזאת, כאמור, יש תמהיל מיוחד של חברי כנסת חדשים וותיקים שהם לא מחויבים לאף אחד חוץ מלעם ישראל, לציבור הישראלי כולו – דתיים, חילונים, יהודים וערבים, כל עם ישראל וכל הציבור הישראלי.

נפתלי בנט: אם לא ננצל את ההזדמנות הזאת לעשות את הדבר הנכון לא תהיה לנו עוד הזדמנות.

נפתלי בנט: זה פעם בדור, קונסטלציה כזאת.

נפתלי בנט: ויש לנו גם, רבותי, הזדמנות היסטורית להביא לשיתוף אמיתי בנטל בין כל חלקי החברה הישראלית.

נפתלי בנט: אבל כדי לחולל את השינוי חייבים לאמץ שלושה עקרונות: ראשית, לימוד תורה הוא אינטרס קיומי לאומי של כל עם ישראל.

נפתלי בנט: הוא לא תבלין.

נפתלי בנט: לימוד תורה זה לא יידישקייט.

נפתלי בנט: הוא גם לא אינטרס של החרדים או הדתיים בלבד, אלא של כולנו.

נפתלי בנט: כמו שיישוב הנגב הוא לא אינטרס של תושבי דימונה וירוחם אלא לכולנו יש אינטרס שהנגב ייושב, כך גם לימוד התורה.

נפתלי בנט: לימוד התורה הוא מה שקיים אותנו, את העם היהודי, אלפיים שנים בגלות.

נפתלי בנט: אבותינו, שהיו פזורים במאות מקומות ברחבי העולם, בפס במרוקו, בצנעא שבתימן ובליטא ובפולין למדו את אותה תורה וכך שמרו על הזהות שלהם ולא נטמעו ונעלמו.

נפתלי בנט: היוונים העתיקים כן נעלמו, הרומאים העתיקים התפוגגו להם, האיטלקים היום הם לא צאצאי הרומאים, לא מדברים אותה שפה.

נפתלי בנט: אותו דבר המצרים, המצרים העתיקים התאדו להם גם.

נפתלי בנט: רק אנחנו היהודים נשארנו, בזכות התורה.

נפתלי בנט: אנחנו מדברים את אותה שפה כמו אבותינו פה ממש לפני 3,000 שנה, חיים באותה ארץ, מאמינים באותה אמונה.

נפתלי בנט: אם היו זורקים אותי ב"מנהרת הזמן" – הייתה פעם תוכנית כזאת – אחורנית 3,000 שנה, אחרי כמה ימים שהייתי מסתדר עם ה"וילך"–"הלכתי", הייתי מסוגל להבין את השפה.

נפתלי בנט: זה דבר מדהים.

נפתלי בנט: אין אף מקום בעולם שאפשר היה לעשות בו את התרגיל הזה ולהצליח.

נפתלי בנט: דבר מדהים.

נפתלי בנט: לולא התורה לא היינו כאן, ללא התורה לא נהיה כאן.

נפתלי בנט: בשואה, יחד עם רצח של שישה מיליוני היהודים באירופה, גם עולם התורה נמחק כמעט לגמרי.

נפתלי בנט: לאחר השואה עצם המשכיות עולם התורה הועמד בספק, בסכנה.

נפתלי בנט: עם קום המדינה החרדים נרתמו לשקם את עולם התורה והגיעו להסכמה מול דוד בן-גוריון, שהבין את החשיבות ההיסטורית.

נפתלי בנט: הוא שחרר 400 לומדי תורה על מנת לבנות מחדש את העולם שהושמד, שהוחרב.

נפתלי בנט: היום עולם התורה בישראל הוא עולם מפואר שמגדל דורות של תלמידי חכמים.

נפתלי בנט: העיקרון השני שנעמיד למול עינינו הוא שהחרדים הם אחינו.

נפתלי בנט: אתם אחינו.

נפתלי בנט: זה ציבור מופלא, לא סוציומטים.

נפתלי בנט: חיים חיי מסירות נפש וחסד למען אידיאל התורה.

נפתלי בנט: אבל העיקרון השלישי הוא שהמצב הקיים לא יכול להימשך.

נפתלי בנט: 400 לומדי התורה של שנות ה-50 טיפסו היום ל-50,000–60,000, וכולנו יודעים, גם אתם, אחי החרדים, שלא כולם לומדים תורה.

נפתלי בנט: חלק ניכר מהציבור שלא מתגייס גם לא לומד תורה.

נפתלי בנט: בכיתות א' של היום 30% מהתלמידים הם חרדים, לא ייתכן שהם לא ישרתו בצבא, לא ייתכן שהם לא יישאו בנטל הכלכלה.

נפתלי בנט: אתם יודעים, מדינת ישראל זה כמו אלונקה, מסע אלונקות, שבהתחלה שמונה חיילים יוצאים במסע ואחד על האלונקה, אחר כך אחד נפצע אז אנחנו כבר שבעה סוחבים את האלונקה ושניים למעלה, ושישה ושלושה – ואנחנו כרגע סביב החמישה סוחבים, שזה מעט מאוד, כי יש רק אחד שאיכשהו, וארבעה כבר על האלונקה.

נפתלי בנט: אנחנו מטים לנפול.

נפתלי בנט: זה לא יחזיק.

נפתלי בנט: האלונקה הלאומית שנקראת מדינת ישראל עומדת ליפול.

נפתלי בנט: אחי החרדים, גם שירות בצבא הוא מצווה.

נפתלי בנט: הגנה על המולדת שלנו, שמירה על הילדים שלנו, ורעות – הם הם קיום התורה.

נפתלי בנט: שירתי עם אחים יקרים שידעו ללמוד תורה וגם לסחוב אלונקה, לפתוח דף גמרא וגם להסתער בשדה הקרב.

נפתלי בנט: לא ניתן שישתלחו באחי החרדים; גם לא אתן שייפגע עולם התורה ששוקם אחרי חורבן השואה.

נפתלי בנט: אבל גם לא אסכים לכך שרק באוכלוסייה מסוימת אימהות לא יישנו בלילה מדאגה לגורל בניהן.

נפתלי בנט: אנחנו אחים לשמחות אך צריכים גם להיות אחים לדמעות.

נפתלי בנט: אין דרך אחרת.

נפתלי בנט: מה שהיה לא יהיה.

נפתלי בנט: חברי חברי הכנסת, כשהייתי ילד קינאתי בדורות הקודמים, קינאתי בחלוצים – שלמדנו עליהם בשיעור מולדת – בדור תש"ח, במפריחי השממה בנגב, במשחררי ירושלים.

נפתלי בנט: תמיד שאלתי את עצמי: מה נשאר לנו, בדור שלנו?

נפתלי בנט: שנות ה-80 – הייתה מוזיקה די גרועה.

נפתלי בנט: אני אענה בשיר שכתב נתן אלתרמן, שלא פורסם בחייו אלא רק אחרי מותו, והשיר נמצא על-ידי בתו, המשוררת תרצה אתר, זכרה לברכה.

נפתלי בנט: השיר מתאר או שואל שאלה: איך אפשר להכריע את מדינת ישראל, איך אפשר, אחרי כל המלחמות, להכריע את מדינת ישראל?

נפתלי בנט: "אז אמר השטן, הנצור הזה" – זאת אומרת מדינת ישראל – "איך אוכל לו" – איך אני יכול לגבור עליו?

נפתלי בנט: "אִתו האומץ וכישרון המעשה / וכלי מלחמה ותושייה עצה לו", זאת אומרת, יש להם 16F- ואת 8200.

נפתלי בנט: "ואמר: לא אטול את כוחו / ולא רסן אשים ומתג / ולא מורך אביא בתוכו / ולא ידיו ארפה כמקדם" – אני לא יכול להפחיד אותם, את החבר'ה האלה.

נפתלי בנט: "רק זאת אעשה: אכהה מוחו / ושכח שעמו הצדק.

נפתלי בנט: " הדרך היחידה להכריע את מדינת ישראל היא לא בשדה הקרב.

נפתלי בנט: רבותי, ראיתי את זה במלחמת לבנון השנייה.

נפתלי בנט: לא הייתה שם בעיה טקטית, לא הייתה שם בעיית תחמושת; הייתה בעיית רוח לחימה, הבנה למה אנחנו נמצאים במדינה הזאת.

נפתלי בנט: ולכן התשובה של מה המשימה שלנו, רבותי, אחי ואחיותי – משימת הדור שלנו היא להתאחד ולהחזיר את הנשמה היהודית למדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש לאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: מי ייתן ותזכה להגשים את כל חלומותיך.

נפתלי בנט: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אורי אורבך יבוא ויאמר מילים.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי נפתלי בנט, אני צריך לברך אותך.

אורי אורבך: אתם יודעים שבתחילת קדנציה חברי הכנסת עוד מברכים האחד את השני.

אורי אורבך: נצלו את ההזדמנות, תיהנו מהרגע.

אורי אורבך: אחים, אחים, למקומות.

יצחק וקנין: אני חושב שאתה יכול להתחיל את הנאום.

אורי אורבך: אדוני היושב ראש, תודה, "נפתלי שבע רצון ומלא ברכת ה'" – זה אחד הפסוקים האחרונים בתורה, בברכת משה.

אורי אורבך: אני מברך אותך, ידידי נפתלי, ברכה קצרה.

אורי אורבך: אני נזכר שלפני ארבע שנים כמעט, בתענית אסתר, עמדתי כאן בנאום הבכורה שלי, שהוא תמיד מרגש כל אחד שנואם נאום ראשון בכנסת, ודימיתי את הציונות הדתית לאסתר המלכה, מודעת לגודל השליחות אבל קצת חוששת ממנה; כאילו במקרה היא נקלעה לבית המלך, נעה בין שאיפות מלכות לבין הרגשה שזה גדול עליה.

אורי אורבך: ואמרתי גם שאולי הציונות הדתית היא היפהפייה הנרדמת – לפעמים נרדמת בשמירה, לפעמים נדהמת, יפהפייה נדהמת שלא מעריכים אותה מספיק.

אורי אורבך: וקיוויתי, בנאום הבכורה שלי, שתהיה לי הזכות להיות בין אלו שמעירים את היפהפייה הנרדמת.

אורי אורבך: ואפילו אמרתי, אם לצטט את עצמי – כי אחרים לא מצטטים אותי – שאנחנו מקווים שהבית היהודי שלנו יהיה אכן בית שדלתותיו פתוחות לכולם, גם לאלו שהם לא בדיוק בדיוק כמונו, להחזיר לבית הזה את המסורתיים ואת החילונים אוהבי יהדותם, וכמובן את הדתיים הרוצים ייצוג ראוי לעולמם.

אורי אורבך: רצינו להעיר את היפהפייה הנרדמת שלנו, את הציונות הדתית, אבל לא המשכתי בסיפור ובמשל ולא הזכרתי את הנסיך שצריך לתת לה את הנשיקה.

אורי אורבך: חששתי אז – אתם יודעים, יש דתיים ודתיים יותר – שאם אתחיל לדבר פה על נשיקות בין נסיכים ליפהפיות עוד יעיפו אותי מהמפלגה.

יצחק וקנין: אורי, זה לא נאום הבכורה שלך.

אורי אורבך: לא, אני יודע.

יצחק וקנין: אנחנו שרים את שיר השירים כל שבת.

אורי אורבך: אדוני, חבר הכנסת וקנין, ידעתי שאם אתחיל לדבר על נשיקות ונסיכים, מישהו מש"ס יפריע.

אורי אורבך: אני שמח שמצאנו – ולזה אני מגיע – את נפתלי בנט, כולנו ביחד, שהוא הנסיך שהעיר את היפהפייה הנרדמת, שנתן לה, עם חברים טובים, את נשיקת החיים שהעירה אותנו פוליטית, את היפהפייה הגדולה הזאת, שתועיל לכלל המדינה.

אורי אורבך: אני רוצה לברך אותך, נפתלי, ידידנו, שתמשיך להעיר את היפהפייה.

אורי אורבך: היא כבר התעוררה, אבל עכשיו היא צריכה לעשות משהו עם היופי שלה, עם היכולות שלה.

אורי אורבך: בזכות היכולות שלך והכישרון והמאמץ והחברים והסיעה הגדולה – 12 חברים, כמו בימים הטובים, כשהיינו עוד ערים – נרוץ ונשיג ונרדוף ונחלק שלל.

אורי אורבך: נפתלי, אתה יודע, מסמל את הריצה, נפתלי איילה שלוחה.

אורי אורבך: אז אתה תרוץ בראשנו וכולנו ביחד נשיג את כל המטרות הגדולות שדיברת עליהן וגם מטרות אחרות, כדי להיות שוב כוח מרכזי במדינת ישראל, כוח שמגשר את כולם.

אורי אורבך: אבל כשאנחנו, הציונות הדתית בראשותך, נגשר את כולם, לא נהיה עוד הגשר רק במובן הזה שכולם דורכים עליו, אלא גשר במובן הזה שכולם מתחברים אליו.

אורי אורבך: בהצלחה, נפתלי, וברכות לפתיחת עבודתך כיושב-ראש הציונות הדתית הפוליטית במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין לנאום הבכורה את חברת הכנסת רות קלדרון.

רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הספר הזה שבידי שינה את חיי, והוא במידה רבה סיבה שהגעתי ליום הזה וזכיתי לנאום בכנסת ישראל כחברת כנסת חדשה.

רות קלדרון: העותק שבידי היה שייך לדוד גלעדי, סופר, עיתונאי, איש תרבות ועורך, סבו של יושב-ראש הסיעה שלנו, שהוזכר כאן גם אתמול, וזכות גדולה הייתה לי לקבל אותו מבתו, הסופרת שולמית לפיד.

רות קלדרון: לא ירשתי מסבא שלי תלמוד.

רות קלדרון: נולדתי וגדלתי בשכונה ותיקה בתל-אביב, בת לאבי, משה קלדרון, שנולד בבולגריה ועלה לארץ כבחור, אחרי שנות המלחמה הקשות התחיל ללמוד חקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים וגויס מייד למלחמת השחרור להגן על גוש-עציון.

רות קלדרון: לימים התמחה אבי באנטומולוגיה, חקר החרקים, והיה למומחה עולמי באיסום תבואה.

רות קלדרון: אמי, שנולדה בגרמניה, בצירוף חסר המזל בזמנה של ילדה יהודייה, שמאלית – איטרת יד ימינה – וג'ינג'ית, עלתה לארץ בנעוריה ופגשה את אבי בחסות המצור הבריטי בירושלים; המצור אשר בסופו, כאשר ירדו להכיר את המשפחות כזוג מוגמר, כבר לא היה לשכנות הבולגריות מה לומר פרט ל"באמת נחמדה, מושיקו, אבל אין כבר יהודיות?

רות קלדרון: צריך להתחתן עם אשכנזייה?

רות קלדרון: " אני מספרת כל זאת כדי לומר שגדלתי בבית יהודי מאוד, ציוני מאוד, חילוני-מסורתי-רליגיוזי, שעירב אשכנז וספרד, בית"ר ו"שומר צעיר" במרחב הישראלי המקובל, ה"מיינסטרים" של שנות ה-60 וה-70.

רות קלדרון: התחנכתי כמו כל בני דורי, בחינוך הממלכתי ברוח "מהתנ"ך לפלמ"ח", ולא הכרתי לא את המשנה ולא את התלמוד, לא את הקבלה ולא את החסידות.

רות קלדרון: כבר כנערה הרגשתי שמשהו חסר.

רות קלדרון: דבר מה בזהות הישראלית, המשוחררת והחדשה של אליק שנולד מן הים, ושירי נעמי שמר, היה טוב ויפה אבל חסר.

רות קלדרון: חסר לי העומק, היו חסרות לי מילים לאוצר המילים, היה חסר עבר, עלילות, גיבורים, מקומות, דרמה, סיפורים.

רות קלדרון: העברי החדש, שאותו בראו מחנכי דור הקמת המדינה, הגשים את חלומם ונעשה לוחם אמיץ, מעשי ושזוף, אבל עבורי היה בו, בי, חלל ריק.

רות קלדרון: לא ידעתי כיצד למלא את החלל, אבל משנפגשתי לראשונה בתלמוד והתאהבתי בו כליל, בשפתו, בהומור שלו, בעמקות המחשבה, בשיטות הדיון, במעשיות והאנושיות והבגרות העולות מן השורות, הרגשתי שמצאתי את שאהבה נפשי, את מה שחסר לי.

רות קלדרון: מאז אני לומדת בבתי-מדרש ובאוניברסיטה לימודים אקדמיים, שבהם זכיתי לדוקטורט בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית, בספרות התלמוד, ולימודי תורה לשמה, שבהם זכיתי לשנים של דף יומי ולימודים בחברותא שעיצבו אותי.

רות קלדרון: מתוך הצורך האישי שלי וביחד עם אחרים ייסדתי את "עלמא", בית לתרבות עברית בתל-אביב, ושנים קודם לכן את "אלול", בית-המדרש המשותף לנשים וגברים דתיים וחילונים הראשון בארץ.

רות קלדרון: בינתיים, כבר כמה עשורים, קיימת תנועה של התחדשות יהודית שפורחת עכשיו, ובה לומדים עשרות ומאות אלפי ישראלים במסגרות שאינן מכתיבות להם את הדרך הנכונה להיות יהודים או את האופן שבו יעשו את תורתם תורת חיים.

רות קלדרון: אני משוכנעת שלימודי הספרים הגדולים של התרבות העברית והיהודית הכרחיים לבניית תרבות עברית חדשה לישראל.

רות קלדרון: אי-אפשר לצעוד אל העתיד בלי לדעת מאין באנו, מי אנחנו; לדעת באופן אינטימי, לפרטי פרטים, לדעת את הנשגב וגם את המקומם והנלעג.

רות קלדרון: התורה אינה קניינו של זרם זה או אחר.

רות קלדרון: היא המתנה שקיבלנו כולנו, ולכולנו ניתנה ההזדמנות להתבונן בה כשאנחנו בוראים את מציאות חיינו.

רות קלדרון: אף אחד לא לקח מאתנו את התלמוד ואת הספרות הרבנית.

רות קלדרון: במו-ידינו מסרנו אותם, בימים שבהם היה נראה כי יש משימה דחופה וחשובה יותר: לבנות מדינה, להקים צבא, חקלאות, תעשייה ועוד.

רות קלדרון: עכשיו הגיע הזמן לחזור ולנכס לעצמנו משהו שלנו, להתענג על ההון התרבותי שמחכה לנו, לעינינו, לדמיוננו, ליצירתנו.

רות קלדרון: במקום לספר על יופיו של הספר הזה, אני מבקשת לספר סיפור מן התלמוד, סיפור מיניאטורי אחד, המעשה ברב רחומי, כתובות סב ע"ב, ומתוכו לומר כמה דברים על הרגע הזה ועל המשימות שאציב לעצמי בכנסת.

רות קלדרון: מי שרוצה, הבאתי את הטקסט והוא יכול להתחלק, אבל רק למי שרוצה.

רות קלדרון: סב ע"ב – אני אקרא פעם אחת בארמית בשביל המוזיקה ואחר כך בעברית, בשביל הקריאה: "כי הא דרב רחומי הוה שכיח קמיה דרבא במחוזא.

רות קלדרון: הוה רגיל דהוה אתי לביתיה כל מעלי יומא דכיפורי.

רות קלדרון: יומא חד משכתיה שמעתא.

רות קלדרון: הוה מסכיא דביתהו: השתא אתי השתא אתי, לא אתא.

רות קלדרון: חלש דעתה, אחית דמעתא מעינה.

רות קלדרון: הוה יתיב באיגרא, אפחית איגרא מתותיה ונח נפשיה".

רות קלדרון: עכשיו בעברית: רב רחומי היה רב, הרבה איש, רב, רחומי.

רות קלדרון: "רחומי" בארמית זה אהבה.

רות קלדרון: רחומי מהמילה "רחם", מישהו שיודע להכיל, שיודע לקבל לגמרי, כמו שרחם של אישה יודע להכיל את התינוק.

רות קלדרון: זו בחירה מאוד יפה למילה "אהבה" בארמית, כי אנחנו יודעים שביוונית לקחו את המילה "רחם" ובנו ממנה את המילה "היסטריה".

רות קלדרון: אז הבחירה הארמית, לקחת מ"רחם" את המילה "אהבה", היא בחירה פמיניסטית של חז"ל.

רות קלדרון: הוא היה שכיח, הוא היה מצוי לפני רבא, ראש הישיבה של מחוזא – – –

יצחק וקנין: "רחם" זה גם רמ"ח.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: יישר כוח.

קריאות: – – –

רות קלדרון: תודה על השותפות, אני שמחה – – –

יצחק וקנין: אני חושב שהרעיון שהיא אומרת הוא רעיון – – –

רות קלדרון: אני שמחה על השותפות בדברי תורה.

רות קלדרון: הוא היה מצוי, כלומר למד, התקבל ללימודים בישיבה הגדולה, אחת מארבע הישיבות, ה-Ivy League של בבל: נהרדעא, מחוזא, פומפדיתא וסורא.

רות קלדרון: הוא למד במחוזא, והוא למד בפני ראש הישיבה של מחוזא, שהיה כל כך מפורסם שקראו לו "רבא".

רות קלדרון: אל"ף בסוף מילה בארמית זה ה"א הידיעה, ה-רב.

רות קלדרון: היה רגיל – אני רומזת לכם שחז"ל לא אוהבים אנשים שעושים דברים מתוך הרגל.

רות קלדרון: בדרך כלל, כשמישהו רגיל בתלמוד, תוך כמה שורות מישהו ימות.

רות קלדרון: היה רגיל שהיה בא לביתו – "ביתו" בארמית זה אשתו.

רות קלדרון: זה גם אשתו וגם ביתו.

רות קלדרון: כלומר, גבר שאין לו אישה הוא הומלס.

רות קלדרון: אישה שאין לה גבר היא לא, אבל גבר בלי אישה – חסר-בית.

רות קלדרון: היה רגיל שהיה בא לביתו כל ערב יום הכיפורים.

רות קלדרון: אתם שמים לב שהגמרא אומרת: היה רגיל שהיה בא לביתו כל ערב יום הכיפורים, יש כאן מידה של אירוניה חז"לית.

רות קלדרון: מה זאת אומרת "כל"?

רות קלדרון: פעם בשנה.

רות קלדרון: זה לא כל כך הרבה.

רות קלדרון: אתם בטח חושבים לעצמכם, איזה מין תאריך בן-אדם בוחר לבוא לאשתו, בערב יום הכיפורים, שהוא לא בדיוק יום של אינטימיות אלא יום של תפילה, בדרך כלל, אפילו לא בבית.

רות קלדרון: יום אחד, פעם אחת, שנה אחת, משכה אותו השמועה.

רות קלדרון: הלימוד בבית-המדרש הקסים אותו כל כך שהוא שכח, הוא לא יצא בזמן והוא לא יכול היה לעזוב את הלימודים ולא יצא הביתה.

רות קלדרון: הייתה מצפה אשתו, "הוה מסכיא דביתהו", עכשיו הוא בא, עכשיו הוא בא.

רות קלדרון: בארמית שומעים את הנשימה שלה: "השתא אתי, השתא אתי".

רות קלדרון: הציפייה הזאת שכל אס.

רות קלדרון: אם.

רות קלדרון: אס.

רות קלדרון: וכל טלפון וכל צעדים בחוץ וכל נקישה בדלת, את בטוחה שזה הוא.

רות קלדרון: עכשיו הוא בא, עכשיו הוא בא, לא בא.

רות קלדרון: ברגע מסוים היא מבינה שהשנה הוא כבר לא יגיע.

רות קלדרון: אולי יצא שופר של יום הכיפורים וכבר אף אחד לא ייכנס מפני קדושת החג.

רות קלדרון: "חלש דעתה".

רות קלדרון: האישה הזאת, שחיכתה כל השנה, שמחכה כבר שנים רבות כל השנה ליום אחד, לא יכולה לעמוד בזה יותר ודעתה חולשת.

רות קלדרון: היא מתאכזבת, היא עצובה, היא מאבדת את השליטה.

רות קלדרון: "אחית דמעתא מעינה".

רות קלדרון: היא מוציאה דמעה אחת מעינה, היא מורידה, זה לשון פעיל ולא לשון סביל.

רות קלדרון: היא נותנת לדמעה אחת לזלוג על הלחי מהעין, אחרי שנים שהיא לא בכתה.

רות קלדרון: עכשיו אנחנו צריכים לדמיין לעצמנו מסך מפוצל: בצד אחד קלוז-אפ על דמות של אישה, על פנים של אישה שדמעה אחת זולגת על לחייה, ובצד השני היה יושב על הגג, במחוזא, רב רחומי כולו לבוש לבן ומרגיש קדוש.

רות קלדרון: אתם יודעים, אחרי יום של כמה שעות בלי אוכל אנחנו מרגישים נורא מורמים, והוא לומד תורה על הגג עם הכוכבים ומרגיש כל כך קרוב לשמים.

רות קלדרון: היה יושב על הגג; כשנופלת הדמעה מהעין של האישה, נפחת הגג מתחתיו והוא נופל על הקרקע ונחה נפשו.

רות קלדרון: בארמית – ומת.

רות קלדרון: מה אנחנו, מה אני יכולה ללמוד מרב רחומי ואשתו למקום הזה ולעבודה שלי כאן?

רות קלדרון: ראשית, אני לומדת שמי ששוכח שהוא יושב על כתפי האחר – ייפול.

רות קלדרון: אני מתחברת לדבריך, חבר הכנסת בנט.

רות קלדרון: אני לומדת שצדיקות היא לא דבקות בתורה על חשבון רגישות לאדם.

רות קלדרון: אני לומדת שבמחלוקת יש לא פעם שני צדדים צודקים, ועד שלא אבין שגם אני וגם הצד השני – גם האישה וגם רב רחומי, מרגישים שהם עושים את הדבר הנכון והם אחראים לבית.

רות קלדרון: הרבה פעמים אנחנו מרגישים, האישה שמחכה והולכת לצבא ועושה את העבודה ואחרים על הגג לומדים תורה; ופעמים האנשים האחרים מרגישים שהם נושאים את כל משא המסורת והתרבות והתורה על גבם ואנחנו הולכים לים ועושים חיים.

רות קלדרון: גם אני וגם הצד השני מרגישים שעל כתפיהם כל האחריות לבית – עד שלא אבין את זה, לא אראה את הבעיה נכוחה ולא אוכל למצוא פתרון.

רות קלדרון: אני מזמינה את כולנו לשנים של עשייה מתוך מחשבה ומחלוקת מתוך הבנה וכבוד לאחר.

רות קלדרון: אני שואפת להביא למצב שבו לימוד התורה יהיה נחלת כל ישראל, בחינת תורה מונחת בקרן זווית, וכל מי שרוצה ליטול, יבוא וייטול; שכל אזרחי ישראל הצעירים ייקחו חלק בנטל גם בלימוד תורה וגם בשירות צבאי ואזרחי וביחד ייבנה הבית ולא תיחלש הדעת.

רות קלדרון: אני שואפת ליום שבו משאבי המדינה יחולקו בהוגנות ובשוויון לכל תלמיד ותלמידת חכמים על-פי איכות לימודם ולא על-פי שיוכם הציבורי; שבתי-המדרש, הארגונים והישיבות החילוניות והפלורליסטיות יזכו לתמיכה שווה והוגנת מול בתי-המדרש האורתודוקסיים והחרדיים, ומתוך קנאת הסופרים והתחרות הבריאה תגדל התורה ותאדיר.

רות קלדרון: אני מבקשת להזכיר את מורי הרב דוד הרטמן, שהלך לעולמו השבוע, שפתח לי את שערי בית-המדרש שלו ובנה שפה של יהדות אמיצה ומכילה.

רות קלדרון: יהי זכרו ברוך.

רות קלדרון: אני מבקשת לסיים בתפילה שכתב חברי חיים היימס, תפילה בכניסה לכנסת: יהי רצון מלפניך, ה' אלוהינו ואלוהי אבותינו ואמותינו, שאצא מהבית הזה כפי שנכנסתי אליו, שלמה עם עצמי ועם הבריות.

רות קלדרון: מי ייתן שמעשי יהיו לטובת של כל תושבי מדינת ישראל ושאפעל לתקן את החברה אשר שלחה אותי למעון זה ולהשכין שלום צודק בינינו, ועם שכנינו.

רות קלדרון: מי ייתן ותמיד אזכור שאני שליחת ציבור ועלי להקפיד על ניקיון כפיים ולב.

רות קלדרון: מי ייתן ואצליח ונצליח בכל מעשי ידינו.

רות קלדרון: אני מוסיפה ברכה קטנה לסיעה שלי, יש עתיד, שנשמור על התרבות המיוחדת של אחווה ושיתוף, שנישאר מאוחדים, שנישאר במליאה ושנזכה לממש את החלום ולשנות לטוב.

רות קלדרון: תודה רבה.

יצחק וקנין: אמן.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רות קלדרון.

יצחק וקנין: אני מאחל לך הרבה הצלחה בעבודתך בכנסת, בכל אשר תפני תשכילי ותצליחי, אמן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון תברך את חברת הכנסת רות קלדרון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתרגשת לעמוד כאן על הדוכן, לא רק – ולומר כמה דברים על חברת הכנסת ד"ר רות קלדרון לא בבחינת מצוות אנשים מלומדה, אלא באמת מתוך התרגשות.

זהבה גלאון: איזה כיף שיש כזו נבחרת בכנסת, של נשים מצוינות בכלל ושל רות קלדרון בפרט, שגם, כפי שהיא תיארה, הקימה את "עלמא" ואת "אלול", אבל היא שכחה לספר – אולי מתוך צניעות – על הפרסים שהיא זכתה בהם.

זהבה גלאון: אני, ברשותך, אזכיר אותם כאן: פרס "קרן אביחי" על ייסוד בית-המדרש השוויוני "אלול".

זהבה גלאון: ד"ר רות קלדרון פרסמה ספרים: "השוק.

זהבה גלאון: הבית.

זהבה גלאון: הלב".

זהבה גלאון: יש משהו מאוד אחר, מאוד מרגש – בעיקר לאנשים חופשיים כמוני, שמגדירים את עצמם כחופשיים, שלא מתעסקים בלימוד תורה, שלא מתעסקים בזה בכלל – ביכולת הזאת, בידיעה שניתן להנגיש את התלמוד, את התורה, את מדרשי חז"ל, באופן כל כך ידידותי, כל כך שוויוני, כל כך אחר, לציבור בכלל ולציבור המתעניין בפרט.

זהבה גלאון: זה לא מקרי שזה נעשה על-ידי נשים, כשאני חושבת על זה, זה לא מקרי שזה נעשה על-ידי נשים.

זהבה גלאון: וזה מרגש אותי שזה נעשה על-ידך באופן הזה, שגם השכלת לשלב תרבות כללית, את כל הידע הפילוסופי שלך, האקדמי, הידע שהבאת, מה שנקרא מהמוסדות האקדמיים, ביחד עם אותם מקורות שאנחנו – לפחות אני, אני אומרת את זה מהמקומות שאני באה מהם – אותם מקורות שהאופן שבו לימדו אותנו אותם גרם לנו לניכור, גרם לנו לחוסר רצון להתעמק.

זהבה גלאון: הדבר הזה, גם האופן שבו היום אמרת – קודם כול שכולם ידעו שאם זה קורה להם, הסוף שלהם ידוע מראש.

זהבה גלאון: שידעו, שלא ייקחו צ'אנס, שלא יתחילו אתנו, מה שנקרא.

זהבה גלאון: אני חושבת שהאופן הזה, להביא בצורה הזו את הסיפור הזה, את המדרש הזה – זה מרגש, זה מעודד לשיתוף פעולה עתידי.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין לנאום הבכורה את חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שלום רב לכולם.

עיסאווי פריג': אני לקחתי את הנשימה העמוקה, כמו רות לפני, זה תהליך טבעי ומתבקש, לעמוד כאן במקום כזה.

עיסאווי פריג': כמו שבנאום ההשבעה, התחילו את נאום ההשבעה והשמיעו ציטוט מאחד ממייסדי המדינה, דוד בן-גוריון, אני אבחר באותה דרך, כי באמת זה מה שאני מאמין.

עיסאווי פריג': "מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע או מין", כך נכתב במגילת העצמאות.

עיסאווי פריג': 65 שנה עברו ועדיין לא הצלחנו להגיע למציאות כל כך פשוטה.

עיסאווי פריג': הכנסת הקודמת, השמונה-עשרה במספר, תיזכר ככנסת שלקחה חלק בקידום שיח מכוער של גזענות, שיח של רדיפה, שיח של שנאה ואפליה.

עיסאווי פריג': "חוקי נאמנות" קראו למה שבפועל היה הסתה פופוליסטית ומכוערת.

עיסאווי פריג': מדינה שהאווירה בה היא אווירה גזענית, שהדיה נשמעים ברחובות, בכנסת, ואפילו בממשלה, היא לא מדינה נורמלית.

עיסאווי פריג': היא מדינה שלא ניתן באמת לחלום בה לא על שוויון ולא על צדק חברתי.

עיסאווי פריג': אחד האתגרים הגדולים העומדים לפתחנו, חברי הכנסת התשע-עשרה, הוא להביא לשינוי השיח בינינו לבין עצמנו, בינינו לבין הציבור הישראלי, להפוך אותו משיח של בידול לשיח של חיבור, ולהפוך את ישראל סוף-סוף למדינה שכל אזרחיה הם אזרחים סוג א'.

עיסאווי פריג': שאלו אותי מדוע לא הצטרפתי לחברי חברי הכנסת הערבים שיצאו מהאולם בזמן שירת "התקווה".

עיסאווי פריג': תשובתי הייתה שלמרות שכמו חברי גם אני לא נפש יהודי הומייה, עשיתי זאת כי אני מאמין שהמאבק הוא על המהות, על החיים במדינה הזאת.

עיסאווי פריג': סמלים לאומיים הם דבר חשוב, אבל המאבק שלי כחבר כנסת ערבי הוא קודם כול על השוויון, ורק אחר כך על הסמלים.

עיסאווי פריג': אני רוצה לציין כמה מהמאבקים שאני מתכוון להיאבק – המאבק שלי הוא על קליטת יותר ערבים למשרות בשירות המדינה, לא רק בהוראה; המאבק שלי הוא על מינוי יותר דירקטורים ומנהלים ערבים; המאבק שלי הוא על הקצאת תקציבי פיתוח נרחבים לרשויות המקומיות הערביות, על הקמת אזורי תעשייה ומסחר ביישובים הערביים; המאבק שלי הוא שהילדים שלי ירגישו שהם אזרחים שווים במדינה, שכל האפשרויות פתוחות בפניהם; המאבק שלי הוא על כך שיישובים ערביים יפסיקו להיות החצר האחורית של המדינה, ושאת מדיניות האפליה תחליף מדיניות של שותפות אמיתית; המאבק שלי, חברים, הוא על כך שאנחנו, הערבים תושבי מדינת ישראל, נפסיק להיות נוכחים-נפקדים ונתחיל להיות נוכחים-שותפים.

עיסאווי פריג': הזהות שלי כערבי פלסטיני ישראלי שונה משל הרוב היהודי.

עיסאווי פריג': היא שונה.

עיסאווי פריג': אני רוצה שתלמדו לקבל אותי כשונה, אבל שווה.

עיסאווי פריג': אני לא חלק מעם ישראל, אבל אני ישראלי ובן הארץ הזאת לא פחות מכם.

עיסאווי פריג': אני בן כפר-קאסם.

עיסאווי פריג': הטראומה של 1956 חיה במשפחתי עד היום.

עיסאווי פריג': אני חי את הכאב, אבל בחרתי להתגבר על האיבה ולפעול ממקום של שותפות גורל.

עיסאווי פריג': אני מאמין שרק שותפות יהודית-ערבית אמיתית, שותפות גורל, תוכל להביא את השינוי.

עיסאווי פריג': אני גאה לייצג כאן את מרצ, מפלגה שמאפשרת לי לפעול במצפון נקי, אבל גם נותנת לי כוח להשפיע על החברה הישראלית להפוך להיות חלק אינטגרלי של העשייה והצמיחה.

עיסאווי פריג': כולם רוצים למכור לערבים, אבל אנחנו גם רוצים את ההזדמנות לייצר, רוצים להיות חברה שתורמת לתעשייה, לעבודה, ונהנית מפירות הצמיחה.

עיסאווי פריג': מדיניות האפליה הממסדית התחילה עם קום המדינה, ב-1948, ונמשכת עד היום.

עיסאווי פריג': היא שקבעה ועיצבה את המצב שבו נמצאת החברה הערבית, והיא שהכתיבה את האופי ואת ההתנהלות של המיעוט הערבי, את ההסתגרות, את חוסר הרצון להשתלב.

עיסאווי פריג': כי מה כבר אפשר לצפות מאדם שעסוק רק בהישרדות?

עיסאווי פריג': החיים של המיעוט הערבי בישראל הם חיים של הישרדות, לעומת הרוב היהודי, שחי חיים של קידמה, חיים של פיתוח.

עיסאווי פריג': היישובים הערביים לא צריכים להמשיך להיות החצר האחורית של החברה הישראלית – חצר של עוני, חצר של אלימות.

עיסאווי פריג': חובה לשנות את המציאות הכלכלית והחברתית העצובה, ולעשות את זה עכשיו.

עיסאווי פריג': אז למה זה קורה?

עיסאווי פריג': אני שואל: למה זה קורה?

עיסאווי פריג': למה חוקקו וממשיכים לחוקק חוקים גזעניים ואנטי-ערביים?

עיסאווי פריג': למה לוקח עשרות שנים להכין תוכניות מתאר ליישובים הערביים?

עיסאווי פריג': למה יש עדיין יישובים בלתי מוכרים, בלי חשמל ובלי מים?

עיסאווי פריג': למה שוטר ישראלי רואה מול עיניו ערבי ולא אזרח ישראלי שווה-זכויות?

עיסאווי פריג': למה ערבי מסתכל על השוטר כאויב ולא כמשרת הציבור?

עיסאווי פריג': למה המשטרה ממשיכה להעלים עין מהפשע במגזר הערבי ומהנשק הבלתי-חוקי?

עיסאווי פריג': למה ההשקעה בתלמיד היהודי היא פי-ארבעה מההשקעה בתלמיד הערבי?

עיסאווי פריג': למה העיר הערבית נראית שונה מזו היהודית – מוזנחת, לא מטופחת?

עיסאווי פריג': למה קל יותר להפר את זכויות האזרח הערבי?

עיסאווי פריג': למה היהודים והערבים לא רואים את עצמם כבני אותה מדינה?

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלות האלה, אבל גם לתת את התשובות.

עיסאווי פריג': והתשובות כולן כבר שם – באין-ספור תוכניות והחלטות לא מיושמות בעניין החברה הערבית: ועדת אור, תוכניות פיתוח מתקופת ממשלת ברק, ייצוג הולם במוסדות המדינה, ועוד החלטות, המלצות, הצעות – כולן נשארו כאות מתה.

עיסאווי פריג': יש צורך גם בשינוי תודעה, של שני הצדדים.

עיסאווי פריג': כמו שתלמידים ערבים לומדים עברית ולומדים על ההיסטוריה והספרות הציונית, כך נכון שהתלמידים היהודים ידעו יותר על מי שהם חיים אתם באותה מדינה.

עיסאווי פריג': אנחנו לומדים את ביאליק, וטוב שכך, אבל הערבים, וגם היהודים, צריכים ללמוד את אמיל חביבי, את מחמוד דרוויש, ללמוד את הזהות שלנו ואת הזהות של האחר.

עיסאווי פריג': כי אם מכירים יותר, שונאים פחות.

עיסאווי פריג': תפסיקו לפחד מהזהות שלנו, חברים.

עיסאווי פריג': תפסיקו לפחד מהזהות הפלסטינית.

עיסאווי פריג': האבסורד הוא שהממסד כל כך מפחד מהזהות שלנו, עד שאפילו בבתי-הספר הערביים לא לומדים את ההיסטוריה והתרבות הפלסטינית.

עיסאווי פריג': 60% מבני-הנוער הישראלי לא מתנגדים לאמירות גזעניות ולאפליה.

עיסאווי פריג': נורת האזהרה חייבת לדלוק, ומחובתנו לשנות את המציאות העצובה הזאת.

עיסאווי פריג': אם למדנו משהו מהאירועים האחרונים ב"בית"ר ירושלים", הוא שמי שלא גודע את הגזענות בתוכו, בסופו של דבר הגזענות תפגע בו.

עיסאווי פריג': מדינת ישראל לא רחוקה מלהיות "בית"ר ירושלים".

עיסאווי פריג': אבל בכוחנו לסובב את ההגה ולשנות את הכיוון.

עיסאווי פריג': עדיין לא מאוחר מדי.

עיסאווי פריג': זכויות המיעוט צריכות להיות האינטרס של הרוב.

עיסאווי פריג': חברה שוויונית היא חברה בריאה, חברה בטוחה יותר וחברה משגשגת יותר.

עיסאווי פריג': נורא נחמד לצאת לסמינרים של דו-קיום בסופי שבוע.

עיסאווי פריג': אבל דו-קיום הוא בין אויבים, בין מדינות.

עיסאווי פריג': אנחנו כאן צריכים קיום משותף, ממקום של שוויון.

עיסאווי פריג': אני רוצה שהילדים שלי יוכלו להיות גאים במדינה שמכבדת אותם, שרואה אותם שווים בין שווים, שווים במעמד, שווים ביחס, וכן – שווים גם בכסף.

עיסאווי פריג': החברה היהודית חייבת להכיר בשוני ולקבל אותו.

עיסאווי פריג': אני מצפה מהעם היהודי, למוד הרדיפות והשנאה, לדעת לשאת באחריות – לשאת באחריות כלפי המיעוט שחי אתו וכלפי כל מיעוט באשר הוא.

עיסאווי פריג': אני מצפה שהמחויבות לא תהיה רק פנימה אלא גם החוצה – ביחס לפלסטינים וביחס לכיבוש על כל היבטיו.

עיסאווי פריג': אני כאן כדי להשמיע את קולו של מי שבחר בי, וגם מי שלא; להשמיע את קולם של החלשים ולייצג אותם במוקדי קבלת ההחלטות.

עיסאווי פריג': באתי להילחם בגזענות ולפעול לשיפור מצבן של השכבות החלשות והחלשים מבני עמי, ולא רק הם.

עיסאווי פריג': אני כאן לשרת את החלש ולבקר את המחליש.

עיסאווי פריג': לסיום, סיפור קצר.

עיסאווי פריג': אגדה אינדיאנית עתיקה מספרת על סבא משבט הצ'ירוקי שמלמד את נכדו חוכמת חיים על שני זאבים שנאבקים בתוכנו: זאב של שנאה, של נגד, וזאב של טוב של אהבה ושל כבוד.

עיסאווי פריג': הנכד שואל את הסבא: אז מי ינצח?

עיסאווי פריג': הסבא משיב: הזאב שמנצח הוא זה שאנחנו מזינים יותר.

עיסאווי פריג': בואו נזין את הזאב הטוב וניתן לו לנצח כדי שנבנה כאן חברה בריאה שבסיסה קיום משותף ושוויוני.

עיסאווי פריג': אני אגיד כמה מילים בערבית – לאנו "עלא הד'ה אל-ארצ' מא יסתחק אל-חיאה".

עיסאווי פריג': בהצלחה לכולנו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: תברך אותו יושבת-ראש סיעת מרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני, יש פה התרגשות גדולה, זה לא ככה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה שאני מתרגשת.

זהבה גלאון: אני מתרגשת לברך את חברי הטוב חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים יותר משני עשורים, אני כבר לא זוכרת כמה.

זהבה גלאון: ואם יש משהו שאני יכולה לאפיין בו את עיסאווי, וכולכם שמעתם את הדברים הנכוחים, הנוקבים, החד-משמעיים, אם יש משהו שבולט בדברים שלו, שמאפיין אותו, אני חושבת שאפיין אותו במהלך כל השנים האלה, זו המחויבות, המחויבות לשיתוף פעולה אמיתי, המחויבות הזו של להיות במפלגה ישראלית – מרצ – שיש בה חברים יהודים וערבים.

זהבה גלאון: וצריך הרבה אורך רוח, וצריך הרבה נחישות וגם צריך הרבה אומץ.

זהבה גלאון: המאבק לשוויון, לשלום ולדמוקרטיה זה מאבק ארוך, מתמשך, לא מובן מאליו.

זהבה גלאון: עם כל ההתרגשות שלי ועם כל השמחה של עיסאווי, ובאמת אני כל כך מתרגשת בשבילך, אני – – –

עיסאווי פריג': 30 שנה ביחד כבר – – –

זהבה גלאון: איך עברו 30?

זהבה גלאון: ספרתי 20.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: התחלתם בגיל חמש – – –

זהבה גלאון: יפה, ניצן.

זהבה גלאון: אני מודה לך, ניצן.

זהבה גלאון: 30 שנה של פעילות, ועיסאווי נבחר לכנסת ברשימת מרצ.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר שעם כל השמחה שלי שאתה ברשימת מרצ בכנסת, זה קצת מצער אותי שמרצ נותרה המפלגה הציונית היחידה שיש בה חבר כנסת אזרח ישראלי ערבי, ככה כשאני מסתכלת על הכנסת.

זהבה גלאון: והדברים הנחרצים שלך היום, העמידה שלך כאן היום בעצם אומרת שערך השוויון, כמו הדמוקרטיה, אינו ניתן לחלוקה.

זהבה גלאון: אני לא מדברת על שוויון בנטל, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אני מדברת על שוויון מהותי לכחמישית מאוכלוסיית המדינה, שמודרת ומופלה אפליה ממסדית – כן, 65 שנה אחרי הקמת המדינה מופלית בגלל ההשתייכות הלאומית שלה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, שמענו קודם את השר נאמן מסכם את הפעילות שלו.

זהבה גלאון: גולת הכותרת של הפעילות שלו הייתה באזכור החוקים שהכנסת הזו חוקקה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, שבשנים האחרונות נשבה רוח רעה מבית-המחוקקים הישראלי, ובמקום שהכנסת תהיה זו שמגינה ומבצרת את הדמוקרטיה, שמגינה על זכויות האדם, כנסת ישראל הייתה זו שחוקקה חוקים אנטי-דמוקרטיים, גזעניים, מפלים, פולשניים, שביקשו לפגוע בזכויות אזרחי ישראל הערבים וגם להצר את צעדיהם של חברי הכנסת הערבים.

זהבה גלאון: הכנסת הזו, באיזה שטף של אקטיביזם חקיקתי, חוקקה את חוק הנאמנות וחוק הנכבה וחוק ועדות קבלה, וועדות חקירה לארגוני שמאל, ותקצר היריעה מלפרט את כל החוקים האלה.

זהבה גלאון: והחוקים האלה גרמו לכך שהופעלה אלימות על אזרחי ישראל הערבים, ואנחנו רואים את גילויי הגזענות המסוכנים.

זהבה גלאון: והכול קרה מפני שכנסת ישראל נתנה לכך לגיטימציה, בניגוד לציטוט שנתן חבר הכנסת עיסאווי על עקרונות רוח מגילת העצמאות על השוויון.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הדבר המסוכן הוא, אני אומרת לכם – אנחנו, ככה, באיזה רגעים שמחים, כנסת חדשה; הרצון לחוקק הוא כל כך עז, הרצון לפעול, לשנות.

זהבה גלאון: חוקי הגזענות, החוקים האנטי-דמוקרטיים שעברו בכנסת, עברו תוך עריצות הרוב, תוך שימוש בכלים לגיטימיים לכאורה של חקיקה שהופנתה כנגד אזרחי ישראל הערבים.

זהבה גלאון: חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג', יש לך אתגר גדול.

זהבה גלאון: האתגר – אבל הוא לא רק שלך – האתגר הוא של כולנו, כולנו חברי הכנסת.

זהבה גלאון: האתגר שלנו הוא לפעול כנגד אלו שמסיתים, והאתגר שלנו הוא להביא – הכנסת הזו – לביטול החוקים הגזעניים, כי כדי שהרוע ינצח פשוט צריך שהאנשים הטובים יעמדו בצד, והרבה אנשים עמדו בצד.

זהבה גלאון: והמחויבות שלך, והמחויבות של מרצ והמחויבות שלנו, של חברי הכנסת, היא להיאבק לאזרחות שוויונית.

זהבה גלאון: אתה תעמוד כאן להזכיר להם מה זה אזרחות שוויונית, מה זה חיים משותפים, למה צריך לבטל את האפליה.

זהבה גלאון: כי שוויון זה הדבר שהדריך אותך – כמה שנים, אמרת?

זהבה גלאון: 30 שנה.

זהבה גלאון: שותפות, מפלגה ישראלית, יהודים וערבים, אנחנו צריכים לחיות בשלום בארץ הזאת.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון ותודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אני מאחל לך עבודה פורייה בכנסת התשע-עשרה.

יצחק וקנין: בכל אשר תפנה תשכיל ותצליח.

יצחק וקנין: אני מזמין לנאום בכורה את חברת הכנסת יפעת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: תודה.

יפעת קריב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עומדת כאן לפניכם לשאת את נאום הבכורה שלי בכנסת ישראל מתוך יראת כבוד, מתוך הוקרה והערכה מלאה למעמד ולכל השותפים הרבים במעגלי האין-סוף שהנם חלק מהדרך שהביאה אותי למעמד זה.

יפעת קריב: אפתח בתפילת הדרך, אותה תפילה עתיקת יומין במסורת העם היהודי שנוהגים לומר בעת היציאה לדרך חדשה: "יהי רצון מלפניך ה' אלוהינו ואלוהי אבותינו, שתוליכנו לשלום, ותצעידנו לשלום, ותסמכנו לשלום, ותדריכנו לשלום, ותגיענו למחוז חפצנו לחיים ולשמחה ולשלום, ותצילנו מכף כל אויב ואורב ולסטים וחיות רעות בדרך, ומכל מיני פורענויות המתרגשות לבוא לעולם, ותשלח ברכה בכל מעשה ידינו, ותתננו לחן ולחסד ולרחמים בעיניך ובעיני כל רואינו, ותשמע קול תחנונינו, יהי רצון מלפניך ה' אלוהינו ואלוהי אבותינו, שתוליכנו לשלום, ותצעידנו לשלום,.

יפעת קריב: ברוך אתה ה' שומע תפילה".

יפעת קריב: בראשית דברי אומר מילת תודה לאמי נחמה ולאבי דן היקרים, ולאחי הקטן אורי, שהתגייס בימים אלו לשירותו הצבאי.

יפעת קריב: משפחתי היא בעצם מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית כולה: סבי מצד אמי, שמואל מליניאק, זיכרונו לברכה, וסבתי, אסתר מליניאק, תיבדל לחיים ארוכים, שחגגה השבוע 83, הם ניצולי שואה ועלו לישראל עם קום המדינה.

יפעת קריב: סבי מצד אבי, אליהו בן-משה, זיכרונו לברכה, וסבתי, ג'ילברט בן-משה, תיבדל לחיים ארוכים, עלו לישראל במסע ארוך לאחר קום המדינה מתוניס והתיישבו בבאר-שבע.

יפעת קריב: אני בתם ונכדתם של עולים, אנשי עבודה ובוני הארץ, אנשים שהאמינו בחזון המדינה לעם היהודי.

יפעת קריב: אני מודה לדביר בעלי, שותפי לדרך שבה אנו צועדים יחדיו ומגדלים את ארבעת ילדינו: עומר ורום, שחגגו בר-מצווה ובת-מצווה בשנה החולפת, עידן בן השלוש ונוגה שנולדה לפני שמונה חודשים.

יפעת קריב: הסיפור האישי שלי ושל משפחתי הוא סיפור חייהם של זוגות צעירים רבים במדינה – חלומות, אהבה, זוגיות, חתונה, ילדים, דירה, השכלה, פיתוח קריירה, חיי משפחה וקהילה, משכנתה, הלוואות וחובות.

יפעת קריב: ומעל הכול השאלה הקיומית – מה צופן לנו העתיד?

יפעת קריב: כל מה שעשיתי כל חיי מתחבר לרגע הזה, שבו משולבים ושזורים יחדיו שלושה מעגלים: מעגל המשפחה, הקריירה וההתנדבות.

יפעת קריב: בהסתכלות על המציאות הישראלית במכלול גווניה ועושרה בחרתי לפני שנים להתמקד ולהתפתח מקצועית לקידום שלוש אוכלוסיות – בני-נוער, צעירים ונשים – אשר הפכו להיות דרכי ומעגלי עשייתי.

יפעת קריב: את שני העשורים האחרונים הקדשתי לפיתוח, ניהול והקמה של מיזמים לבני-נוער ולצעירים בישראל, דרך ניידות "ילדי הלילה" של עמותת "עלם", תוכניות לקטינים מנוצלים מינית, ועד לעבודה ממוקדת עם בני-נוער עולים ובני-נוער מנהיגים.

יפעת קריב: את העשור האחרון הקדשתי לפיתוח מיזם מרכזי הצעירים, הפועל כיום ב-50 רשויות מקומיות ונותן מענה ליותר מ-150,000 צעירים.

יפעת קריב: הצעירים בישראל הפכו להיות הדגל שאני נושאת.

יפעת קריב: מרכזי הצעירים הם כיום הפלטפורמה המרכזית והמובילה ביותר לקידום יוזמות וחלומות של צעירים בשלטון המקומי ופלטפורמה מרכזית לשינוי חברתי מתוך שותפות מתקדמת רב-מגזרית של חברה ממשלתית וחברה אזרחית מעורבת, המחברת יחדיו את משרדי הממשלה, השלטון המקומי, המגזר השלישי והמגזר העסקי.

יפעת קריב: בישראל חיים כ-2 מיליון צעירים בגילים 18–35.

יפעת קריב: כשליש מדורשי העבודה במשק הם צעירים.

יפעת קריב: כמעט כל צעיר עסוק במציאת פתרון דיור הולם.

יפעת קריב: תעסוקה ודיור מהווים בסיס לביטחון כלכלי, לזוגיות, למשפחה, להבאת ילדים לעולם, בסיס לחיים חברתיים, למקום מבטחים ולתקווה.

יפעת קריב: אנו, כמשרתי ציבור, מחויבים לפעול על מנת לייצר ביטחון כלכלי, חברתי ותעסוקתי; מחויבים לפעול לחיזוק התשתיות ולחיזוק ההון האנושי.

יפעת קריב: אני מאמינה כי עשייה מדויקת ומקצועית למען הנוער והצעירים תוביל לשוויון, לצמצום פערים כלכליים, ותאפשר קידמה לקראת חברה אזרחית, שוויונית וצודקת.

יפעת קריב: לכן הפעולה הראשונה שלי כחברת כנסת הייתה הקמת השדולה למען הצעירים בישראל והשדולה למען הנוער בשלטון המקומי.

יפעת קריב: אני מזמינה אתכם, חברי חברי הכנסת, להצטרף ולקחת חלק בשדולות.

יפעת קריב: לצד העשייה המקצועית בחרתי בדרך של מעורבות קהילתית בשני רבדים: מעמד האישה והשלטון המקומי.

יפעת קריב: כחברת מועצת העיר הוד-השרון עמדתי בראש סיעה חברתית-חינוכית בעיר ופעלתי לקידום נשים לעמדות מפתח והשפעה ולמוקדי קבלת ההחלטות.

יפעת קריב: פעלתי שנים רבות מתוך אמונה על מנת לחזק את מעמדן האישי, החברתי והכלכלי של נשים.

יפעת קריב: אנו נמצאים בפתחו של חודש אדר, שבו אנו מעלים על נס את מקומה של האישה בחברה הישראלית.

יפעת קריב: מימי אסתר המלכה ודבורה הנביאה, מימי חנה סנש ושותפתה לדרך, שוריקה ברוורמן, שהייתה ממקימות חיל הנשים בצה"ל, והלכה לעולמה בשיבה טובה השבוע, אנו רואים את כוחן של הנשים, את עוצמתן ותושייתן ברגעי משבר ורגעי קושי לאומיים.

יפעת קריב: בדרכן נשים תורמות באופן משמעותי לבניית המדינה ולקידומה בתחומי המדע, המשפט, החינוך, הביטחון, הבריאות, החקלאות, קליטת העלייה, ובעצם בכל תחום אפשרי.

יפעת קריב: הנתונים מראים שמאז קום המדינה לא גדל במידה ניכרת שיעורן של נשים הנושאות בתפקידים ניהוליים בעולם הציבורי בישראל, וייצוגן בתפקידים בכירים בכנסת ובמפלגות, ברשויות המקומיות, בשירות המדינה, באוניברסיטאות ובעולם העסקים עדיין נמוך: בכנסת התשע-עשרה רק 27 נשים יכהנו כחברות כנסת; בחמש מפלגות כלל אין נשים ברשימה, ובחלקן לנשים בכלל אין זכות להתמודד כשוות בין שווים; רק חמש נשים הן ראשות עיר מתוך 256 רשויות; רק 350 נשים מכהנות כחברות מועצת עיר מתוך כ-3,000 חברי מועצת עיר, ובשליש מכלל הרשויות המקומיות בישראל נשים לא מכהנות כלל.

יפעת קריב: זה נתון מדהים.

יפעת קריב: בנוסף, ועל אף המודעות הציבורית הגוברת לנושא מעמד האישה, אירועי אלימות נגד נשים הנם תופעה שכיחה וחמורה.

יפעת קריב: כ-200,000 נשים בישראל חיות כיום בפחד ובטרור, מאוימות בתוך ביתן.

יפעת קריב: כמנהיגים, כמחוקקים, כנבחרי ציבור, אסור לנו להישאר אדישים.

יפעת קריב: החברה שלנו אינה יכולה להכיל תופעות של יחס משפיל ומפלה לנשים.

יפעת קריב: אין כל דרך להשלים ולעבור לסדר-היום מול הדרת נשים, בכל תחום בחיינו, בחברה שלנו.

יפעת קריב: אני מתחייבת לפעול בנחישות למען מעמדן של נשים בישראל בחקיקה ובאכיפה ולהקדיש ממרצי וזמני לטפל בנושא חשוב זה.

יפעת קריב: כבוד היושב-ראש, מכובדי, נולדתי בחורף שנת 1973.

יפעת קריב: כשנולדתי הארץ הייתה פצועה ועצובה.

יפעת קריב: גדלתי באווירה שהשלום בדרך, שהכול עומד להשתנות: "הבטחתם יונה, עלה של זית, הבטחתם שלום".

יפעת קריב: ב-1995 עבורי הכול השתנה; הדרך אבדה.

יפעת קריב: תחושתי הייתה שהמדינה שלי הולכת לאיבוד – השלום נעצר, החלום התפוגג.

יפעת קריב: הרגשתי שאין עתיד.

יפעת קריב: 2013 – העתיד כאן.

יפעת קריב: גאה להיות שותפה לסיעת יש עתיד, המונה 19 חברות וחברי כנסת חדשים, חבר אחד חדש עבור כל כנסת שהייתה לנו מאז קום המדינה.

יפעת קריב: יודעת אני שמחכים לנו ימים טובים וימים טובים פחות.

יפעת קריב: ניצבים לפנינו אתגרים לא פשוטים.

יפעת קריב: אני ניצבת מולכם בענווה נוכח המשימה המחכה לנו, חלק מנבחרת שבאה לשנות, מסיעה של חברים שבאו לפעול למען חברה שוויונית וצודקת יותר, שתקדם עשייה מתוך מנהיגות, ערכים ואחריות חברתית, למען העתיד שלנו ולמען עתיד ילדינו.

יפעת קריב: באנו לשנות ובאנו לשנים, כי הבטחות צריך לקיים.

יפעת קריב: פסיפס ישראלי שלם ממלא אותי ויוצר את מי שאני – אימא, אישה צעירה, עובדת סוציאלית, אשת חינוך, נושאת בנטל, חלק ממעמד הביניים של מדינת ישראל, מרגישה שייכת, בת בית, ישראלית, יהודייה, דור שלישי לניצולי שואה ולעולים מצפון-אפריקה; חשה את העוצמות, את הפחד, את כובד האחריות ואת התקווה והאופטימיות.

יפעת קריב: תפילת הדרך הפרטית שלי מונעת מאמונה בעתיד ואמונה שהשלום יגיע.

יפעת קריב: אני פועלת ואפעל מתוך האור ולא מתוך הפחד, גאה להיות חלק מהעם היהודי ומאמינה בעתיד החברה הישראלית.

יפעת קריב: אני מתחייבת כאן והיום לעשות ככל יכולתי על מנת למלא שליחות זאת בדרך נאמנה לציבור ולהצדיק את האמון שניתן לנו.

יפעת קריב: אסיים במילותיו של דוד בן-גוריון מימי הקמת המדינה, המלוות אותי שנים רבות בדרכי: ידעתי שזה לא קל ולא פשוט ומי שרודף אחרי הקלות אל ילך בדרך זאת.

יפעת קריב: אבל מי שיש לו אלוהים בלבו ומרגיש צורך ויכולת להשתתף במעשה בראשית, זאת הדרך.

יפעת קריב: ברכת דרך צלחה לכולנו.

יפעת קריב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.

יצחק וקנין: אני מאחל לך הרבה הצלחה בעשייה הפוליטית.

יצחק וקנין: בכל אשר תפני, תשכילי ותצליחי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, רשות הדיבור שלך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני שמח לברך את חברת הכנסת יפעת קריב, אבל לפני שאני מתחיל לברך אותה באופן אישי, אני רוצה לנצל את ההזדמנות, כשיש פה קבוצה גדולה ואיכותית של חברי וחברות כנסת חדשים, לברך את כולכם יחד, לפני שנתחיל לברך את יפעת.

דב חנין: אתם קבוצה מעוררת הרבה הערכה והתפעלות.

דב חנין: בימים האחרונים יצא לי להיפגש עם כמה וכמה מכם.

דב חנין: אתם ממלאים את לבי הרבה מאוד אופטימיות.

דב חנין: אני נורא שמח שאתם כאן.

דב חנין: אני מאוד שמח שבאתם לשנות.

דב חנין: אני קודם כול מאחל לכם שלא תשכחו שבאתם לשנות ואל תסתגלו מהר מדי למערכת שבאתם לשנות אותה.

דב חנין: אני מאחל לכם שתלמדו הרבה דברים, אבל לא תלמדו את הכול.

דב חנין: למשל, לא תלמדו מעמיתי הוותיקים את היכולת לא להיות במליאה.

דב חנין: אתם יודעים, תסתכלו על דמותה של המליאה כרגע ותראו בעיקר את עצמכם, את הקבוצה המרשימה של חברי וחברות הכנסת החדשים.

דב חנין: לצערי הגדול לא תראו הרבה מחברי הכנסת הוותיקים.

דב חנין: אני חושב שדווקא את הדבר הזה כדאי לא ללמוד כי מליאת הכנסת היא מקום חשוב.

דב חנין: היא מקום שמתנהלים בו דיונים, גם כאשר הדיונים האלה מתנהלים במספר לא גדול של חברי כנסת.

דב חנין: זה נכון שתפקידכם כחברי כנסת כולל הרבה מאוד משימות ומטלות ולא בכל רגע צריך להיות במליאה, אבל אם אפשר להיות במליאה, כדאי להיות במליאה, קורים פה דברים מעניינים.

דב חנין: אל תתפתו לציניות.

דב חנין: קל להתפתות לציניות.

דב חנין: אל תעשו את זה.

דב חנין: אל תתפתו לקיצורי דרך.

דב חנין: הדרך היא ארוכה ולפעמים קשה ומסובכת, אבל אפשר לעשות אותה ואפשר לייצר בכנסת שיתופי פעולה ואפשר לעשות בכנסת דברים מעניינים ומרתקים ולעשות את הכנסת באמת לביתו של העם, שיעשה למען העם הרבה מאוד דברים חשובים וטובים.

דב חנין: בעיקר, תנו לעצמכם בכל ערב, בלילה מאוחר, כשחוזרים הביתה ובאמת מנסים לחשוב על היום שהיה, תשתדלו בכל יום כזה לתת לעצמכם דין-וחשבון אמיתי ותשאלו את עצמכם – מה באמת עשיתם היום?

דב חנין: האם באמת הייתם נאמנים לערכים שלכם?

דב חנין: האם עשיתם את הכול למען הערכים שלכם?

דב חנין: האם עזרתם לאדם אחד שאתם יכולים לזכור את השם שלו בסוף היום?

דב חנין: בן-אדם אחד, איש אחד או אישה אחת שאתם יכולים בסוף היום לזכור שעשיתם משהו טוב כדי לסייע לו.

דב חנין: אני אומר לכם מתוך ניסיון: האדם האחד הזה שזוכרים אותו בלילה, הוא שנותן את הכוח הכי גדול ליום שאחרי.

דב חנין: אני מאוד שמח לברך את חברת הכנסת יפעת קריב, אישה צעירה ומרשימה.

דב חנין: יש לה הרבה מעגלים של פעילות.

דב חנין: קודם כול, אני רוצה לברך אותה, במיוחד כשהיא באה מהשלטון המקומי.

דב חנין: אבל, להבדיל מחברי כנסת אחרים מעולים שמגיעים מהשלטון המקומי מכס ראש העירייה, היא דווקא מגיעה מהספסל של חברת מועצה.

דב חנין: אני רוצה לומר לך שדווקא החוליה הזאת היא חוליה שבוודאי למדת בה הרבה ותוכלי גם ללמד אותנו הרבה.

דב חנין: השלטון המקומי איננו רק ראשי ערים ואיננו רק ראשי ערים מוצלחים כמו השניים שנמצאים אתנו כאן.

דב חנין: השלטון המקומי הוא גם חברי המועצה, וגם הדמוקרטיה העירונית, וגם היכולת של הציבור להתבטא דרך חברי המועצה והיכולת של חברי המועצה לפעול ולהשפיע ולעשות.

דב חנין: יש הרבה מה לעשות בתחום הזה כדי לחזק את מעמדם של חברי המועצה.

דב חנין: אני בטוח שמתוך ניסיונך והתרומה שכבר תרמת בתחום הזה, את תדעי לפעול בכנסת גם בתחום החיוני והחשוב הזה.

דב חנין: חברת הכנסת קריב במקצועה היא עובדת סוציאלית ובוגרת תואר ראשון ושני בתחום הזה.

דב חנין: זה מקצוע שיש בו שליחות גדולה.

דב חנין: בקדנציה הקודמת ליווינו בכנסת מאבק מאוד קשה, מרשים וכואב של העובדות הסוציאליות.

דב חנין: בצער אני אומר שהמאבק הזה הסתיים ללא הישגים גדולים.

דב חנין: תחום העבודה הסוציאלית הוא תחום שצריך לתמוך בו ולסייע בו כי הוא באמת תחום של שליחות חברתית, הוא באמת תחום של עשייה חברתית חיונית למען החברה כולה.

דב חנין: אני בטוח שכמי שבאה מהתחום הזה ומכירה אותו, את תדעי לעשות פה עשייה מצוינת בתחום הזה.

דב חנין: אני מאחל לך שתעשי אותה כי היא חשובה וראויה לחברה הישראלית כולה.

דב חנין: חברת הכנסת קריב הובילה פרויקטים בתחום הצעירים.

דב חנין: ייסדה את מרכזי הצעירים.

דב חנין: זאת הייתה פלטפורמה חשובה לצעירים, שעסקה, בין היתר, בנושאים של דיור בר-השגה לצעירים ובכלל, נושאים שאני בטוח שיהיו במרכז העיסוק של הכנסת הנוכחית.

דב חנין: אני מקווה ובטוח שאת תילחמי על הדברים האלה גם מהספסלים האלה ותדעי לעשות כדי לקדם אותם.

דב חנין: הרבה אנשים מצפים מהכנסת הזאת שתעשה שינוי גדול בתחום הזה.

דב חנין: חברת הכנסת קריב הייתה פעילה בתחומים של נוער במצוקה, ואני רוצה מכאן להביע הערכה גדולה לפעילות שלך ולפעילות של האנשים שעוסקים בתחום הזה.

דב חנין: את היית פעילה בעמותת "עלם" למען נוער במצבי סיכון ומצוקה, פיתחת את המיזם של ניידות ל"ילדי הלילה" והיית שותפה לפיתוח התוכנית "ערים בלילה" לטיפול בקטינים מנוצלים מינית.

דב חנין: אני מכיר חלק מהפעילויות האלה, מזווית של מי שבאמת בוודאי פעל פחות ממך, אבל התבונן מהצד ועקב מהצד ושמע מהצד וקיבל הדים מהצד.

דב חנין: אני רוצה להגיד לך, ודרכך לכל האחרים שעסקו בדברים החשובים האלה, המון תודה.

דב חנין: אתם עשיתם מעשה שיש בו כדי להציל, בפירוש להציל, נערים צעירים במצבים קשים, במצבי מצוקה קיצוניים.

דב חנין: על כך מגיעה לכם תודה גדולה מצדה של החברה הישראלית.

דב חנין: אני שמח שיש לי את ההזדמנות להודות על כך.

דב חנין: קידמת תחומים בענייני חינוך, ואני רוצה לציין במיוחד את העיסוק בחינוך הלא-פורמלי, שהוא מאוד מאוד חיוני וחשוב.

דב חנין: אנחנו צריכים תמיד לזכור שמערכת החינוך שלנו לא מסתיימת בבית-הספר ולא יכולה להסתיים בבית-הספר.

דב חנין: חינוך לא פורמלי, תנועות נוער, מה התלמידים עושים אחרי בית-הספר – אלה הן שאלות חשובות.

דב חנין: אני מאוד שמח על הפעילות שכבר עשית בתחום הזה, ואני בטוח שתמשיכי לעשות אותה גם בכנסת.

דב חנין: כמובן, כמובן, תחום הנשים, שאת הזכרת אותו גם בדברייך.

דב חנין: את היית ממקדמי הקמת המרכז לנפגעות תקיפה מינית בבית-חולים פורייה.

דב חנין: בכנסת הזאת ישנן כמה נשים שעסקו בתחום הזה ועוסקות בתחום הזה, ואני בטוח שאפשר יהיה לקדם שיתופי פעולה מצוינים שיקדמו את העבודה שלנו כחברה מול התופעות הקשות והמגונות האלה, שצריך להילחם בהן.

דב חנין: קידמת הרבה עניינים שקשורים לשוויון נשים – מועצת הנשים בעיר הוד-השרון, ארגון "מעגל נשים בישראל", הפעילות בעמותת כ"ן – כוח נשים, קידום הקורסים למען העצמת נשים בעולם הפוליטי, הכלכלי והחברתי.

דב חנין: אני מאחל לך ומאחל לכולנו שהקדנציה הזאת תהיה קדנציה שבה באמת נצליח יחד לקדם את שוויון הנשים בחברה הישראלית בכל המעגלים האלה, וניצור מצב שהחברה הישראלית תהיה חברה ראויה, קודם כול במבחן הבסיסי הזה של יחסה לנשים.

דב חנין: אני מאחל לך המון הצלחה ואני בטוח שתצליחי.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ג' באדר התשע"ג, 13 בפברואר 2013, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.