ישיבת מליאה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 2, 2013-02-11 00:00

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, היום יום שני, א' באדר התשע"ג, 11 בפברואר 2013.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: הודעת מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת בפועל, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין הרפובליקה של סרביה לבין מדינת ישראל בדבר העסקה בשכר של בני משפחה של חברי משלחת דיפלומטית או נציגות קונסולרית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת זאב אלקין להציג את הרכב הוועדה המסדרת – הודעה שמחייבת הצבעה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, נציגי הסיעות בכנסת התשע-עשרה התכנסו ביום כ"ז בשבט התשע"ג, 7 בפברואר 2013, והציעו פה-אחד את ההרכב של הוועדה המסדרת, אשר עליה יוטל להציע את ההרכב של ועדות הכנסת הקבועות.

זאב אלקין: סעיף 2א(ב) לחוק הכנסת מ-1994 קובע לאמור: "הייצוג בוועדה המסדרת יהיה לפי גודלן היחסי של הסיעות, ובלבד שלכל סיעה בת ארבעה חברים או יותר יהיה נציג בוועדה המסדרת; סיעה שאין לה נציג בוועדה המסדרת רשאית להודיע לוועדה כי אחד מחבריה ישמש כמשקיף מטעמה בוועדה; למשקיף כאמור לא תהיה זכות הצבעה בוועדה".

זאב אלקין: לפיכך, הרכב הוועדה המסדרת לא יכלול את סיעות בל"ד וקדימה, המונות פחות מארבעה חברי כנסת, והן יסתפקו במשקיף.

זאב אלקין: ההרכב המוצע לוועדה המסדרת, כאמור פה-אחד במפגש של נציגי הסיעות, הוא כדלקמן: הוועדה המסדרת תהיה בת 29 חברים, ובראש הוועדה יעמוד חבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: לסיעת הליכוד – ישראל ביתנו, שמונה חברי כנסת: זאב אלקין, אופיר אקוניס, יריב לוין, דני דנון, מירי רגב, רוברט אילטוב, דוד רותם וחמד עמאר.

זאב אלקין: לסיעת יש עתיד, חמישה חברי כנסת: עפר שלח, שי פירון, עליזה לביא, עדי קול ושמעון סולומון.

זאב אלקין: לסיעת העבודה, ארבעה חברי כנסת: יצחק הרצוג, איתן כבל, נחמן שי ומיכל בירן.

זאב אלקין: לסיעת הבית היהודי, שלושה חברי כנסת: אלי בן-דהן, איילת שקד ואבי וורצמן.

זאב אלקין: לסיעת ש"ס, שלושה חברי כנסת: אברהם מיכאלי, דוד אזולאי ויצחק וקנין.

זאב אלקין: לסיעת יהדות התורה, שני חברי כנסת: משה גפני ומאיר פרוש.

זאב אלקין: לסיעת התנועה, חבר כנסת אחד: מאיר שטרית.

זאב אלקין: לסיעת מרצ, חבר כנסת אחד: אילן גילאון.

זאב אלקין: לסיעת רע"ם-תע"ל, חבר כנסת אחד: אחמד טיבי.

זאב אלקין: לסיעת חד"ש, חבר כנסת אחד: מוחמד ברכה.

זאב אלקין: המשקיפים בוועדה המסדרת יהיו חברי הכנסת הבאים: מסיעת בל"ד – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ומסיעת קדימה – חבר הכנסת ישראל חסון.

זאב אלקין: אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: הצבעה, חברים.

בנימין בן-אליעזר: הצבעה מס' 1 בעד הרכב הוועדה המסדרת – 61 נגד – אין נמנעים – 1 הרכב הוועדה המסדרת נתקבל.

בנימין בן-אליעזר: בעד – 61, אין מתנגדים, נמנע אחד.

בנימין בן-אליעזר: ההצעה אושרה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את שר המסחר והתעשייה – סליחה, חברי הכנסת, לפנים משורת הדין אני מאפשר לוועדה המסדרת להתכנס לישיבה קצרה, כדי שתוכל להביא עוד היום למליאה את החלטתה, שגם היא מחייבת הצבעה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, חבר הכנסת שלום שמחון – – –

שלום שמחון: אני לא חבר כנסת, פואד.

בנימין בן-אליעזר: – – – מר שלום שמחון, לדווח על פעילות משרדו בממשלה ה-32.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לברך אתכם, חברי הכנסת החדשה, על כניסתכם לתפקיד.

שלום שמחון: זוהי זכות גדולה לכהן כחבר בכנסת ישראל.

שלום שמחון: חלקכם ותיקים ובעלי ניסיון בבית הזה, וחלק נכבד מכם חדשים.

שלום שמחון: כך או כך, ההתרגשות מכובד האחריות המוטלת על כתפיכם זהה בעוצמתה, ואני מאחל לכל אחד ואחת מכם הצלחה – שתגשימו את השליחות הציבורית שבשמה נבחרתם, ותשכילו למצוא את המסלול הנכון שישרת את מלוא טובת המדינה ואת כלל הציבור.

שלום שמחון: באשר לי, גם עבורי מדובר בימים מרגשים במיוחד.

שלום שמחון: אני חותם היום כהונה בת 17 שנים בכנסת, מתוכן עשר שנים כשר בממשלה, וזוהי לי שעת סיכום ופרידה מהבית הזה ומממשלת ישראל.

שלום שמחון: לאורך תקופה ארוכה זו הייתה לי זכות גדולה לשרת את הציבור הישראלי ואת כלכלת ישראל בתפקידי מפתח.

שלום שמחון: במהלכה כיהנתי שלוש פעמים כשר החקלאות ופיתוח הכפר, וכמי שהגיע מהשטח ומכיר את הסוגיות מקרוב, הצלחתי להניח תשתית לפעילותה של חקלאות ישראל בעשורים הבאים.

שלום שמחון: עוד כיהנתי גם כשר להגנת הסביבה, כיושב-ראש ועדת הכספים וכיושב-ראש ועדת הכלכלה, ובמסגרת זו קידמתי רפורמות מבניות משמעותיות למשק.

שלום שמחון: בשנתיים האחרונות כיהנתי כשר התמ"ת.

שלום שמחון: בתקופה זו זכיתי לא רק להשפיע על חייהם ועתידם של כל אחד ואחת בישראל, אלא גם ללמוד ולהבין את משמעות הנושאים שבהם מטפל המשרד, לדעת באיזה אתגר עצום מדובר, ולא פחות מכך – למדתי שהדרך להגשימו היא קשה.

שלום שמחון: אם אני מבקש לסכם את שעמד לנגד עיני במהלך כהונה זו, אומר זאת כך: במהלך שנתיים אלו זכיתי לראות לנגד עיני את האדם.

שלום שמחון: פגשתי את האדם העובד המבקש להתפרנס בכבוד ולמצוא את מקומו בשוק העבודה, ראיתי את בעל העסק הקטן שמנסה לשרוד מול הביורוקרטיה והחסמים הרבים, הכרתי מקרוב את תושב הפריפריה החרד מאובדן מקור פרנסה באזור מגוריו והבנתי את אותה האם העובדת המבקשת לילדיה מסגרת הולמת במעונות-היום.

שלום שמחון: אני מניח שכולכם יודעים כי בשנתיים אלו הבנו מהו סדר העדיפויות הרצוי.

שלום שמחון: הצבנו בראשו, בין היתר, את הצרכן המתמודד עם יוקר המחיה, את התעשיין המשווע לידיים עובדות במקצועות הנדרשים, את אותם הורים – לפרנס את משפחתם בכבוד, ואת הנער המחפש את דרכו בחינוך הטכנולוגי.

שלום שמחון: למעשה, כל אזרח במדינת ישראל פוגש מדי יום, ובכל שלב בחייו, את נציגי משרד התמ"ת.

שלום שמחון: עם זאת, עלי לציין כי העבודה במשרד התמ"ת היא סבוכה ומאתגרת במיוחד היות שהיא דורשת למצוא איזון נכון ומדויק כזה שידאג הן לתעשיין הישראלי, הן לאחרון עובדיו והן לצרכן; דהיינו, לכולם.

שלום שמחון: בדיוק משום כך ראיתי בתפקיד זה שליחות מיוחדת, ולכן פעלנו במשרד בהתאם לחזון זה כשמבטנו פונה אל עבר עתיד המדינה.

שלום שמחון: כך הקו שהנחה את סדר-היום של המשרד היה שילוב אוכלוסיות רבות ככל האפשר בשוק העבודה.

שלום שמחון: הדבר קריטי לעתידה של המדינה, חברתית וכלכלית כאחת, ומדובר באחד האתגרים החשובים שלפנינו.

שלום שמחון: כולנו ראינו כיצד נושא השוויון בנטל כיכב במערכת הבחירות האחרונה, ויש לומר שבצדק.

שלום שמחון: אולם יהיה שר התמ"ת הבא אשר יהיה, השוויון בנטל חייב להתחיל בראש ובראשונה בשוק העבודה.

שלום שמחון: אנו במשרד התמ"ת פעלנו רבות לשלב מגזרים מודרים בשוק העבודה, בדגש על גברים חרדים, נשים ממגזר המיעוטים ואנשים עם מוגבלות.

שלום שמחון: עד שנת 2020 עלינו לייצר 700,000 מקומות עבודה, וזאת על מנת לשמר את מצב התעסוקה במשק כפי שהוא היום.

שלום שמחון: אני מזכיר לכם כי בעשור הראשון של האלף יצרנו את אותו מספר מקומות עבודה כאשר מצב המשק היה טוב יותר, עם שיעורי צמיחה גבוהים יותר.

שלום שמחון: בכל הנוגע לשילוב גברים חרדים בשוק העבודה קידמנו מגוון תוכניות, ירידי תעסוקה ומסלולים שמטרתם לתמרץ מעסיקים להעסיק חרדים.

שלום שמחון: כבר היום אנו נמצאים בשלבים מתקדמים להקמת שמונה מרכזי הכוון תעסוקתי, והראשונים – בירושלים ובבני-ברק.

שלום שמחון: אני בטוח שאין לאף אחד ספק ששילוב חרדים, וכמותם גם בני-מיעוטים, בשוק העבודה הוא תנאי לצמיחה.

שלום שמחון: בשנתיים האחרונות ראינו את השינוי הזה במו-עינינו.

שלום שמחון: כמי שלמד את הנושא לעומק וראה את העבודה שנעשתה בתחום אני יכול לומר לכם כאן, כי כדי שנוכל לראות את התהליך מצליח על החברה הישראלית לבוא לקראת החרדים ולבצע את ההתאמות הנדרשות כדי לשלבם בשוק העבודה.

שלום שמחון: כפייה לא מושכלת אינה הדרך והיא תביא רק למחלוקת ולכישלון.

שלום שמחון: עלינו לבטא עמדה שאומרת: אין לנו עניין לשנות את אורח חייכם בכפייה.

שלום שמחון: נכבד את אורח חייכם, אבל בואו, השתלבו בשוק העבודה, ונמצא את הדרכים היעילות לעשות זאת.

שלום שמחון: והפעולות לשוויון לא מסתיימות כאן.

שלום שמחון: כלל פעילות התמ"ת מוכוונת לנושא המיעוטים.

שלום שמחון: הפעלנו מסלולים שמטרתם לתמרץ מעסיקים להעסיק בני-מיעוטים.

שלום שמחון: השקענו בפיתוח אזורי תעשייה, בהכשרה מקצועית, במעונות-יום ובתמיכה בעסקים קטנים של נשים ערביות.

שלום שמחון: לשתי האוכלוסיות שציינתי מצטרפת אוכלוסייה מיוחדת והיא אוכלוסיית המוגבלים.

שלום שמחון: שם נדרשת פעולה מיוחדת של הממשלה.

שלום שמחון: קידמנו חקיקה, התאמת שכר המינימום וחוק קידום תעסוקת נכים.

שלום שמחון: הקמנו מרכזי תמיכה למעסיקים, מסלולי סבסוד שכר לאנשים עם מוגבלויות, תוכנית להעסקת אנשים עם מוגבלויות משלב בית-הספר ושילוב אנשים עם מוגבלויות בשירות הציבורי.

שלום שמחון: אחד הנושאים הנוספים שקידמנו בסיוע הכנסת הוא תחום העסקים הקטנים והבינוניים.

שלום שמחון: חיזוק העסקים הקטנים הוא צעד משמעותי להגברת התחרותיות במשק ולהפחתת הריכוזיות.

שלום שמחון: בישראל מוגדרים קרוב ל-99% מהעסקים כעסקים קטנים ובינוניים, והם מספקים תעסוקה ליותר ממחצית העובדים במשק.

שלום שמחון: העברנו בקריאה ראשונה את חוק העסקים הקטנים, המסדיר את הטיפול הממשלתי במגזר חשוב זה, ובהקשר זה עלי להודות לחברת הכנסת היוצאת רוחמה אברהם שסייעה לנו בכך.

שלום שמחון: בנוסף, קידמנו שתי החלטות משמעותיות למען מגזר זה: הרחבת הזכאות לתשלום מע"מ במזומן והקניית סיוע לעובד העצמאי שנותר ללא פרנסה עקב סגירת העסק.

שלום שמחון: כל אלו נועדו לתת מענה לחסמים מרכזיים הנוגעים לפעילות המגזר ולצמצום הנטל הביורוקרטי שעל העסקים הקטנים שהוא אחד החסמים המרכזיים שעומדים בפניהם.

שלום שמחון: בתוך כך, דבר נוסף שעשינו הוא סיוע לעובד העצמאי שנותר ללא פרנסה עקב סגירת עסקו, מה שהיווה מהפכה של ממש.

שלום שמחון: אני בטוח שהדבר יחזק את העסקים הקטנים ויסייע לא רק לפרנסתם ולביטחונם התעסוקתי של בעליהם אלא גם לצמיחה.

שלום שמחון: אוכלוסייה נוספת שעמדה לנגד עינינו היא ההורים העובדים.

שלום שמחון: הקצבנו תקציב מיוחד לבינוי מעונות, ופעלנו יד ביד עם חבר הכנסת היוצא זבולון אורלב לקדם את חוק הפיקוח על המעונות שישפר את הבטיחות והרמה הפדגוגית במעונות ויביא להגדלת ההיצע של מעונות-היום.

שלום שמחון: הפצנו תזכיר חוק הקובע כללים לעניין רישוי מעונות-יום שבהם שוהים פעוטות.

שלום שמחון: הצעת החוק קובעת פיקוח על כלל המעונות הן בהיבט הבטיחותי והן בהיבט החינוכי.

שלום שמחון: הכנסת כלל המעונות בישראל לפיקוח תגדיל באופן משמעותי את היצע המעונות להורים ואת היקף הסיוע הכלכלי לאימהות המבקשות להשתלב בשוק העבודה.

שלום שמחון: ב נוסף, השקענו מאמץ גדול שכלל הסרת חסמים ביורוקרטיים, ובימים אלו נבנים מאות מעונות-יום חדשים, וזאת במטרה לעודד שילובן של נשים ממשפחות נוספות בשוק העבודה.

שלום שמחון: כבר בתחילת שנת 2012 הוקצו מעל חצי מיליארד שקלים אשר הועברו לרשויות המקומיות לטובת הבנייה, ועד סוף התוכנית יוקצו מעל מיליארד שקלים לבינוי, וזאת במסגרת המלצות ועדת-טרכטנברג, ואלו יאפשרו בסך-הכול הרחבת המערכת שבפיקוח עבור כ-30,000 ילדים נוספים.

שלום שמחון: בד בבד עם הרחבת המערכת, יורחב תקציב הסבסוד הניתן כסיוע להורים.

שלום שמחון: נושא חשוב נוסף, המשתלב בשרשרת הטיפול של משרד התמ"ת, הוא נושא הצרכנות.

שלום שמחון: מטרה שהצבתי לעצמי היא למצוא את האיזון הדרוש בין טובת הצרכן והורדת יוקר המחיה לבין הבטחת התעסוקה הישראלית וקידום תוצרת הארץ.

שלום שמחון: המחאה החברתית של קיץ 2011 התרחשה סמוך מאוד לכניסתי לתפקיד.

שלום שמחון: הבנתי שיש להניח תשתית משמעותית לקידום התחרות במשק ולצמצום הריכוזיות.

שלום שמחון: יחד עם שר האוצר יובל שטייניץ הקמתי את ועדת המזון, בראשות מנכ"ל משרד התמ"ת שרון קדמי, תחת הכותרת "הצוות לבחינת התחרותיות והמחירים בשוק מוצרי המזון והצריכה".

שלום שמחון: הוועדה, שהמלצותיה אושרו לאחרונה בממשלה, ביצעה את העבודה הממשלתית המקיפה ביותר שנעשתה בישראל מעולם במטרה ללמוד את מאפייני שוק המזון ומוצרי הצריכה, לאתר כשלי שוק ולגבש המלצות אשר יביאו להגברת התחרותיות ולהורדת יוקר המחיה לטובת אזרחי מדינת ישראל.

שלום שמחון: הצעת המחליטים שאישרה הממשלה לא הסתפקה ברמה ההצהרתית וכללה, בין השאר, פירוט של האופן שבו יחוקק חוק על בסיס עקרונות ה"צו המוסכם" המסדיר את יחסי הספקים והקמעונאים בישראל.

שלום שמחון: הממשלה קבעה את יישום מודל התחרות האזורית, שלפיו ייקבעו בחוק הוראות שמטרתן קידום והבטחת תחרות בשוק קמעונאות המזון.

שלום שמחון: כך, לדוגמה, הוחלט כי ייאסר על קמעונאי גדול המחזיק ביותר מ-30% מפדיון המכירות להיות צד להסדרים שיגבילו קמעונאים אחרים.

שלום שמחון: נוסף על כך, במטרה להגביר את שקיפות המחירים בתחום המזון ומוצרי הצריכה, הוחלט על קביעת הסדרים בחוק שיחייבו קמעונאי לפרסם באופן פומבי, באמצעים אלקטרוניים, את מחירי המוצרים שהוא מוכר באופן שיאפשר לבצע על בסיס הפרסום כאמור השוואה של מחירים בזמן אמת.

שלום שמחון: החלטת הממשלה שהתקבלה בנושא היא חסרת תקדים ומשקפת את הכוונה מחד גיסא לאפשר ולעודד מגמת תחרותיות לאורך שרשרת הערך בשוק המזון ומוצרי הצריכה, אך מאידך גיסא להימנע מהתערבות ממשלתית מוגזמת ולשמור על האיזונים הקיימים בשוק.

שלום שמחון: אני מקווה שהממשלה הבאה והכנסת החדשה שנבחרה יביאו ליישום מהיר של המלצות אלו.

שלום שמחון: הציבור שיצא לרחובות משווע לפתרונות שלא יהיו ברמת ההצהרות אלא יביאו לשינוי משמעותי.

שלום שמחון: את חצי הדרך עשינו, כעת החצי השני מוטל על הממשלה והכנסת החדשה.

שלום שמחון: אימוץ ההחלטה ויישומה המהיר, לרבות השלמת תהליך החקיקה של תזכיר החוק, יביאו להסדרת שוק המזון, לשקיפות צרכנית ולהוזלה משמעותית של סל המזון הביתי בשנים הקרובות.

שלום שמחון: בד בבד עם הקמתה של ועדת המזון הקמנו את המטה להגנת הצרכן, הכולל את הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, הרשות להגבלים עסקיים, המועצה לצרכנות והמינהל למחקר וכלכלה בתמ"ת.

שלום שמחון: מטרתנו הייתה ליצור סינרגיה בין הזרועות השונות הפועלות בתמ"ת, כדי לקדם במשותף נושאים למען הצרכן הישראלי.

שלום שמחון: חיזקנו את המועצה לצרכנות כזרוע ביצועית של משרד התמ"ת, לרבות חיזוק תקציבה.

שלום שמחון: התעשייה בפריפריה הכרחית כעוגן כלכלי וכמעסיק מרכזי לתושבים בצפון ובדרום.

שלום שמחון: במסגרת זו קידמנו יחד עם משרד האוצר תוכנית להקמת תשעה אזורי תעשייה מרחביים בצפון ובדרום.

שלום שמחון: אזורים אלו ינוהלו במשותף על-ידי כמה רשויות ויביאו לשיפור מצב התעסוקה באזורים אלו.

שלום שמחון: בהחלטה יש בשורה של ממש ליישובי הפריפריה, שכן אזורי התעשייה המרחביים צפויים להוסיף כ-8,000 מקומות עבודה חדשים בתוך ארבע שנים.

שלום שמחון: בחלק מהאזורים אחוז האבטלה גבוה מאוד.

שלום שמחון: אזורי התעשייה המרחביים יעניקו להם תנופה כלכלית גדולה.

שלום שמחון: כוונת המשרד בראשותי הייתה למשוך ולהביא לאזורי התעשייה המרחביים מפעלי עוגן שיסייעו בשיפור מצב התעסוקה וימשכו מפעלים נוספים.

שלום שמחון: בהקשר זה של חיזוק התעשייה אי-אפשר שלא לדבר על העתיד.

שלום שמחון: העתיד מחייב אותנו לפעולות להבטחת כוח עבודה מקצועי לשנים הבאות.

שלום שמחון: הדגש הוא על מקצועיות במיומנויות טכנולוגיות, ומשום כך יש להחזיר את החינוך הטכנולוגי למקומו הראוי ולעודד שילוב תלמידים בחינוך שיעניק להם גם מקצוע לחיים.

שלום שמחון: בעניין זה אני מאמץ בשמחה את חזונו ומשנתו של התעשיין סטף ורטהיימר, שתומך בכך הלכה למעשה.

שלום שמחון: באשר לנו, אישרנו ביצועה של תוכנית חומש להעצמת החינוך הטכנולוגי, וזאת במטרה להפוך את החינוך המקצועי לנדבך משמעותי בפיתוח משק ישראלי מתקדם ובחיזוק התעשייה והתרומה לתוצר, תוך טיפוח הון אנושי איכותי, מקצועי, מיומן, אפקטיבי ויצרני.

שלום שמחון: הצעת חוק בנושא נמצאת בהליך חקיקה מתקדם ותובא לכנסת החדשה לאישור.

שלום שמחון: לקראת סיום אני רוצה לציין הישג חשוב בעבודתי ובעבודת המשרד.

שלום שמחון: הישג זה לא היה מושג ללא שיתוף הפעולה של הכנסת ובמיוחד של חברי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, חברי חיים כץ.

שלום שמחון: תרשה לי פעם נוספת להצדיע לך על שותפות של אמת ועל עבודה משותפת.

שלום שמחון: ודאי נחשפתם לאחרונה לתשדירים העוסקים בחוק להגברת האכיפה תחת הססמה "יהיה לך עסק עם התמ"ת".

שלום שמחון: החוק להגברת האכיפה, שהצלחנו להעביר לאחר שנים של ויכוחים, מהווה בשורה אדירה לעובדים בכלל, לא רק לעובדי הקבלן.

שלום שמחון: הוא יאפשר למדינה לצמצם את הפער הגדול הקיים בנושא אכיפת חוקי העבודה.

שלום שמחון: מעבידים יחשבו פעמיים לפני שיעניקו לעובדיהם שכר הנמוך משכר המינימום, לא ישלמו גמול שעות נוספות, או ימנעו בדרך אחרת מעובדים את זכויותיהם על-פי חוקי העבודה.

שלום שמחון: החוק הזה הוא מהפכני, ויאפשר ל-100,000 עובדים להתפרנס בכבוד ולהיחלץ ממלכודת קו העוני.

שלום שמחון: אני מאוד גאה בחוק הזה.

שלום שמחון: הוא אחד החוקים המתקדמים ביותר בעולם.

שלום שמחון: ולבסוף, אני רוצה להודות להנהלת משרד התמ"ת – אני בהזדמנות הזאת רוצה להודות גם לך, אדוני היושב-ראש, על שהשארת לי משרד שהיו לי העונג והכבוד להמשיך לחזק אותו; למשרד התמ"ת יש הנהלה דינמית ומקצועית, שמונתה על-פי שיקולים מקצועיים בלבד – ולעובדי משרד התמ"ת, על הדרך שעשינו יחד.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לחברי הממשלה היוצאת על שיתוף הפעולה, וכן להודות לחברי הכנסת היוצאת.

שלום שמחון: אני מאחל לחברי הכנסת החדשה הצלחה רבה בפועלם לטובת עם ישראל.

שלום שמחון: עבודה רבה לפניכם; עבודה קשה, מתסכלת לא אחת, אולם בעלת רגעים רבים של הנאה והצלחה.

שלום שמחון: ובנימה אישית עוד יותר, עבורי מדובר במעמד מרגש.

שלום שמחון: אחרי תקופה ארוכה של עשייה, שאיפות, הצבת יעדים ומטרות בתנאים שאינם תמיד פשוטים, אני עוצר ונפרד מהמשכן הזה.

שלום שמחון: אני משוכנע שאמשיך ואחפש את הדרכים לתרום, לסייע ולהשיג הישגים, אולם זה לא יהיה כאן – לא יהיה כאן, במקום הזה.

שלום שמחון: אני כמובן מברך על ההזדמנות לנוח, לעצור, לחשוב ולהיות בחיק המשפחה.

שלום שמחון: אני מאחל לכולכם הצלחה רבה, ומשוכנע שלא תשכחו את טובת האזרחים שבשמם ובזכותם אתם נמצאים היום כאן.

שלום שמחון: וכמיטב המסורת, מאחר שסדר-היום גם מציג את מי שבא אחרי, אני רוצה לברך את מי שיעלה לדוכן הזה אחרי, חבר כנסת חדש אומנם, אך אדם מוכר מאוד לציבור הישראלי – יאיר לפיד, יושב-ראש יש עתיד.

שלום שמחון: בחירתך לכנסת בראש רשימה מכובדת מעוררת תקווה גדולה בקרב הציבור הישראלי.

שלום שמחון: הערכים שאתה מייצג והמחויבות שאתה מקרין נגעו בלב רבים שהאמינו בכוונותיך וברצונך לפעול לטובת המדינה.

שלום שמחון: אני מאחל לך שתצליח ליישם את עקרונותיך לטובת עם ישראל.

שלום שמחון: ובאופן אישי, אני הרי לא הכרתי אותך, בסך הכול הכרתי אותך לפני קצת יותר משנתיים – לא התראיינתי אצלך בשום תוכנית טלוויזיה, כך שאני לא משוחד, אני צמוד למה שאתה כותב – אני חייב לומר באופן אישי שאני גאה בך ובדרך שבה אתה מתנהל עד רגע זה, מהרגע שנבחרת.

יאיר לפיד: תודה רבה.

שלום שמחון: אני משוכנע לחלוטין שתרומתך למדינת ישראל ולחברה הישראלית תהיה אדירה.

שלום שמחון: אני בטוח שאתה מסמל לכל אחד מאתנו את התקוות, את השאיפות, את המאוויים, אבל הדבר החשוב מכול, אתה מסמל את חילופי הדורות במדינת ישראל, ועל כך אני מאחל לך ולתנועתך הרבה מאוד "בהצלחה".

יאיר לפיד: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אדוני השר – –

שלום שמחון: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: – – לחבר הכנסת דב חנין שאלה בענייני משרדך.

בנימין בן-אליעזר: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, מילת הקדמה – אני רוצה לנצל את ההזדמנות קודם כול להודות לך על שיתוף הפעולה שלך אתנו, חברי הכנסת.

דב חנין: הזכרת את החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, חוק חשוב ביותר שהועבר באמת בשיתוף פעולה שהיה פה בכנסת.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה לתרומה שלך ולהתגייסות שלך לעשות את השינוי החשוב הזה.

דב חנין: אני גם שמחתי לקרוא על מבצע האכיפה שמתחיל עכשיו בקשר לחוק הזה, ואני מברך על כך.

דב חנין: רציתי לנצל את ההזדמנות, אדוני השר, כדי להעלות בפניך שתי שאלות קצרות שנוגעות לענייני משרדך.

דב חנין: השאלה הראשונה נוגעת לסוגיה של משפחתוני התמ"ת.

דב חנין: לפי המכרז שמשרד התמ"ת הוציא, המשפחתונים האלה במקרים רבים נותרים עם שיבוץ ילדים מאוד מצומצם, וזה מותיר בעצם את הגננות עם תגמול שהוא מתחת לשכר המינימום.

דב חנין: השאלה שלי: האם אתם מודעים לנושא הזה?

דב חנין: האם אתם פועלים כדי לעשות שינוי בעניין הזה?

דב חנין: השאלה השנייה נוגעת גם היא לפעוטונים של ילדים, אני מתכוון למאבק של ארגון נשי חרות בישראל.

דב חנין: אני יודע שזה לא משהו ששייך למשרד התמ"ת, אבל בכל זאת, זה ארגון ציבורי שנותן טיפול במסגרת של משפחתונים, ואותן מטפלות, אותן סייעות שעובדות בפעוטונים מקבלות שכר ותנאים הרבה פחות מהמקובל במקומות אחרים.

דב חנין: השאלה היא – האם משרדך מכיר את המאבק הזה, והאם אתם שוקלים להיכנס בעובי העניין ואולי לנסות להגיע לאיזשהו פתרון שיביא את המשבר הזה, את הסכסוך הזה לידי סיום מוצלח.

דב חנין: תודה רבה.

שלום שמחון: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

שלום שמחון: לגבי השאלה הראשונה – הבעיה מוכרת לי.

שלום שמחון: עסקתי בה גם טרם כניסתי לתפקיד שר התמ"ת, נפגשתי עם הוועד של הסייעות.

שלום שמחון: אני מודע לעובדה שיש כשל בחישוב השכר שלהן בדרך להשתתפות, אבל אני רוצה להזכיר שזה קשור לחלק הראשון של הדברים שלך.

שלום שמחון: בסופו של יום, אחד החלקים החשובים בחוק לאכיפת דיני עבודה הוא העובדה שגם הממשלה, בעת שהיא יוצאת למכרז, לוקחת אחריות לכך שתנאי העובדים לא יקופחו.

שלום שמחון: זאת אחריות אישית, אני מניח שבמכרזים הבאים הפער הזה ייסגר.

שלום שמחון: יחד עם זאת, יש בעיה מבנית – הרבה שנים קודם עסקה בכך גם חברת הכנסת זהבה גלאון – שצריך לפתור, וצריך לנסות ולהניע תהליך עם משרד האוצר להשכיל לסגור את הפער הזה במהלך של כמה שנים קדימה כחלק מההשתתפות בעלות המשפחתונים האלה.

שלום שמחון: לגבי החלק השני, של המאבק בארגון נשי חרות – אני לא מכיר אותו, אני אדאג שאתה תקבל תשובה מסודרת אם הוא נמצא על השולחן שלנו.

בנימין בן-אליעזר: שאלה נוספת – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דני דנון: – – – לא ניתן לך ללכת.

שלום שמחון: עשית מאבק כזה גדול שאני אלך הביתה, עכשיו אתה מתחרט?

שלום שמחון: אתה יודע, אולי ההכרעה היא תמיד – – –

אחמד טיבי: אדוני השר, לפני חודשים מספר נענית להזמנה וביקרת באזור התעשייה בטייבה, מה שקרוי אזור תעשייה.

אחמד טיבי: ראית את המקום בשטח, הבעת פליאה שזה המצב במדינת ישראל ב-2013, או 2012.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים תושבי העיר הפגינו במקום, א.

אחמד טיבי: בגלל הפקעה מתוכננת של עשרות דונמים; וגם בגלל היעדר תשתיות באזור התעשייה בטייבה – כבישים בתוך, וכביש גישה אל האזור, אתה הכרת את זה, שמעת את אנשי המקום.

אחמד טיבי: האם מאז הביקור יצא לך להורות על תוכנית פעולה, או מה אנשי המקצוע של המשרד מתכוונים לעשות כדי להוציא את מה שאתה הבטחת במקום, אדוני השר, בכל מה שקשור לאזור התעשייה בטייבה.

אחמד טיבי: תודה.

שלום שמחון: קודם כול, אני מסכים אתך על העובדה הבסיסית שלאזור התעשייה בטייבה לא הייתי קורא אזור תעשייה.

שלום שמחון: אני גם מסכים לעובדה שיש קיפוח מתמשך בחלק לא קטן של היישובים במגזר הערבי, וזה אינטרס של מדינת ישראל לסגור את הפערים שנדרשים, כי בסוף משם תבוא הצמיחה, היא לא תבוא ממקום אחר.

שלום שמחון: הזכרתי גם בנאום שלי נתון של 700,000 מקומות עבודה.

שלום שמחון: אני רוצה שחברי הכנסת בבית הזה ידעו, שמתוך 700,000 מקומות העבודה שאנחנו צריכים לייצר בשנים הבאות, מחציתם, או קצת יותר ממחציתם יבואו מהמגזר הערבי.

שלום שמחון: אין לנו מקום אחר להביא ממנו את העובדים האלה, אלא אם כן יש למישהו תוכניות להביא כמות כזו של עובדים מחוץ-לארץ.

שלום שמחון: מאחר שכך, אין למדינת ישראל ולממשלת ישראל ברירה, אלא לייצר תשתיות אמיתיות כדי שיהיה אפשר לקלוט את אותם מאות אלפי מקומות עבודה מהמגזר הערבי.

שלום שמחון: זאת אומרת, אם צריך להניח תשתית לבאות, הנה, הוצע שם בפיתוח אזורי תעשייה במגזרי המיעוטים.

שלום שמחון: אני חושב שהתוכנית שהכנו, שמשלבת שותפות בין רשויות ערביות לרשויות היהודיות, תיתן פריצה גדולה קדימה, מרביתה בגליל ובנגב.

שלום שמחון: דוגמה לכך יש בשני האזורים באזור הדרום שהם גם מתקדמים מאוד יפה.

שלום שמחון: לאחרונה "סודה סטרים" הודיע שהוא יקלוט באזור הדרום כ-1,000 עובדים – זאת פריצה גדולה.

שלום שמחון: אני חושב שלגבי טייבה הוכנה הצעת החלטה לממשלה, היא הייתה צריכה לעבור עוד לפני הבחירות.

שלום שמחון: אני מאוד מקווה שהצעת ההחלטה שמביאה בחשבון השקעה תקציבית בפיתוח התשתיות באזור התעשייה בטייבה תיושם ותגיע לאישור הממשלה.

שלום שמחון: נכון לרגע הזה אנחנו פועלים תחת אילוץ של אין תקציב, ומאחר שאין תקציב אז אין לנו הרבה יכולת.

שלום שמחון: כאשר התקציב יעבור, אחד הנושאים שמונחים אצלי בתיק החפיפה לשר התמ"ת הבא הוא באמת אזור התעשייה בטייבה שמשווע לביצוע של משרד התמ"ת – אנחנו מתכוונים לעשות את זה.

בנימין בן-אליעזר: השואל הבא – חבר הכנסת יצחק הרצוג.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, רק השלמת תשובה לחבר הכנסת דב חנין: הנושא של סוגיית נשי חרות מוכר לאנשים שבמשרד התמ"ת.

שלום שמחון: הצענו להם סיוע במשא-ומתן, הן טרם יצרו אתנו קשר.

שלום שמחון: אנחנו נעשה מאמץ ליצור אתן קשר בימים הקרובים כדי לראות איפה ניתן לעזור.

יצחק הרצוג: אדוני השר, נושא שהיה על שולחנך, שאנחנו הובלנו שדולה בעניינו, זה נושא המכללות להנדסאים.

יצחק הרצוג: המכללות להנדסאים, כמו שאתה יודע, על סף קריסה.

יצחק הרצוג: כ-60 מכללות, 20,000 סטודנטים, מאגר כוח האדם האמיתי של תעשיית ההיי-טק בישראל, מוסדות שהם בעצם בפיקוח של המשרד שלך, שנמצאים בין הפטיש לסדן, בין משרד האוצר, המועצה להשכלה גבוהה שהם לא בתחומה והתמ"ת.

יצחק הרצוג: מה התקדם בנושא הזה לאחרונה, ומה ניתן לצפות כשבמשך השנה בתחזית הצפי אנחנו חושבים שאנחנו על סף סגירתן של מכללות שלא תעמודנה מבחינה כספית לתפקד – זו שאלה אחת.

יצחק הרצוג: הערה אישית: אני יודע שאתה מסיים כהונה ארוכת שנים בכנסת, שבה כיהנת גם כיושב-ראש ועדה, וגם כחבר ממשלה בשלושה תיקים משמעותיים.

יצחק הרצוג: אנחנו גם ברמה האישית והחברית – הרבה חברים.

יצחק הרצוג: אני מבקש להיפרד ממך ולאחל לך – שלום, חברנו האהוב – הרבה הצלחה בכל אשר תפנה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

שלום שמחון: תודה רבה לך, חברי הטוב, חבר הכנסת הרצוג.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לך בהזדמנות הזאת על המעורבות שלך במאבק של המכללות בתחום ההנדסאים.

שלום שמחון: אני חושב שבהחלט, הסיוע שלך, בעיקר כמי שהקים שדולה לטובת העניין, היה חשוב כדי להשיג פתרון ביניים בינינו לבין המכללות.

שלום שמחון: אכן, ערב הבחירות לכנסת הזרמנו כסף לטובת המכללות לפרק הזמן של השנה הקרובה.

שלום שמחון: אני מאוד מקווה ששר התמ"ת הבא ייקח את הנושא הזה בשתי ידיים.

שלום שמחון: עד כמה שאני מבין, בחלק מהמצעים של חלק מהמפלגות – אני לא רוצה לשבח פה פעמיים את חבר הכנסת לפיד, אבל נדמה לי שזה היה אישי.

שלום שמחון: כל הנושא של החינוך הטכנולוגי מוצה שם – לא שלמדתי בעל-פה את הכול, יש חלקים שלא ראיתי, אבל את החלק הזה דווקא כן ראיתי.

שלום שמחון: אין ספק שהמכללות להנדסאים מקופחות יחסית למסלולים המקבילים של המועצה להשכלה גבוהה.

שלום שמחון: אני מאוד מקווה שהנושא הזה יקבל טיפול.

שלום שמחון: אנחנו בסך הכול הנחנו תשתית, נתנו פתרון ביניים לשנת המעבר הזאת, של 2013, ואני מאוד מקווה שנזכה לפתרון, או בהסכם הקואליציוני או בתקציב שמשרד התמ"ת הבא יציב.

שלום שמחון: בכל מקרה, זה עוד נושא שנמצא אצלנו על השולחן.

בנימין בן-אליעזר: אדוני השר, אני מודה לך על סקירתך ומאחל לך הצלחה בהמשך דרכך.

שלום שמחון: תודה רבה, אדוני.

שלום שמחון: תודה.

בנימין בן-אליעזר: לפני שנזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד, אני מבקש להזמין את חבר הכנסת זאב אלקין למסור הודעה על מינוי שני סגנים ליושב-ראש הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: זה טוב שהחברים החדשים ילמדו את תורת החיבוקים והנישוקים.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, הוועדה המסדרת ממליצה לכנסת לבחור בחברי הכנסת אופיר אקוניס ויצחק וקנין כסגנים זמניים ליושב-ראש הכנסת בפועל.

זאב אלקין: כהונתם תסתיים עם מינוי סגנים קבועים ליושב-ראש הכנסת.

זאב אלקין: אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש להצביע על הודעת חבר הכנסת אלקין.

בנימין בן-אליעזר: ההצבעה החלה.

בנימין בן-אליעזר: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הוועדה המסדרת – 58 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הוועדה המסדרת לבחור את חברי הכנסת אופיר אקוניס ויצחק וקנין לסגנים ליושב-ראש הכנסת נתקבלה.

בנימין בן-אליעזר: 60 בעד.

בנימין בן-אליעזר: אני מוסיף את חבר הכנסת דהן.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד והעונג להזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד לנאום הבכורה שלו.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: עיני הכול נשואות אליך בתקווה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך שתזכה להרבה ימים טובים ומאושרים.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתחיל ולומר שאני עומד כאן היום ביראת כבוד אל מול המשימה הניצבת בפנינו.

יאיר לפיד: לפני כמה ימים קמתי פה במליאה ואמרתי "מתחייב אני", ואני מתייחס להתחייבות הזאת כאל משימת חיים, דווקא מפני שהיא נאמרת בימים לא פשוטים למדינת ישראל.

יאיר לפיד: אנחנו בעיצומו של משבר, וככל שנכיר מהר יותר בעוצמתו ובמהותו של המשבר הזה נוכל מהר יותר גם להתחיל את התיקון.

יאיר לפיד: זהו משבר כלכלי, אבל הוא לא רק משבר כלכלי, זהו משבר חברתי, אבל הוא לא רק משבר חברתי, וזהו משבר פוליטי, אבל הוא לא רק משבר פוליטי, כי לפני כל דבר אחר, הדבר שנשבר, הדבר שמוטל לפנינו מפורק לרסיסים, הוא יכולתה של המדינה לפעול כריבון אל מול הקבוצות השונות שמרכיבות אותה.

יאיר לפיד: הרעיון היסודי של מדינת הלאום, של כל מדינה, הוא להיות לשלם שגדול מסכום חלקיו.

יאיר לפיד: ישראל מורכבת מחלקיה.

יאיר לפיד: אנחנו אנשים שונים זה מזה; יש בינינו חרדים ודתיים וחילונים, ויהודים ונוצרים ומוסלמים, וגברים ונשים, וצעירים ומבוגרים, ועשירים ועניים, וותיקים ועולים חדשים.

יאיר לפיד: ויש יופי רב בפסיפס הצבעוני והמורכב הזה, ויש בו עוצמה אינטלקטואלית, ולא הייתי רוצה לחיות במדינה שבה כולם יצאו מאותו פס ייצור.

יאיר לפיד: אבל מה שהיה הסיכוי הפך לסיכון.

יאיר לפיד: במקום שמה שמאחד בינינו יגדיר אותנו, אנחנו מוגדרים היום בידי מה שמפריד בינינו.

יאיר לפיד: במקום שההבדלים בינינו יהפכו למקור של חיוניות תרבותית וערנות חברתית, הם הפכו לסיבה לשיתוק משילותי ולחוסר אונים פוליטי.

יאיר לפיד: לפני 61 שנה, בנאום ההתפטרות שלו מן הכנסת השלישית, לאחר סדרה של משברים ממשלתיים שאיש היום כבר לא זוכר את סיבתם, נשא דוד בן-גוריון דברים שהיום נשמעים נבואיים; הוא אמר: "לכל אחד מן המשברים הממשלתיים היו נימוקים מיוחדים, אולם הנימוקים האלה נבעו כולם ממקור אחד, ממשבר הממלכתיות המלווה את הקמת המדינה מן הרגע הראשון ועד היום.

יאיר לפיד: משבר זה טבוע בהתפצלות המנופחת והחולנית שירשנו מן העבר האומלל שלנו, מחיי תלות וחוסר חיים ממלכתיים ועצמאיים במשך אלפי שנים".

יאיר לפיד: 61 שנים מאוחר יותר אנחנו צריכים להכיר בכך שמשבר הממלכתיות חזר.

יאיר לפיד: הוא חזר מפני שאיבדנו את אמוננו בכוחה של המדינה לפעול, להחליט החלטות, להתייצב ביושר ובאומץ בפני הקבוצות המרכיבות אותה ולהגיד להן שיש לנו כללים ברורים של מותר ואסור.

יאיר לפיד: נשים נשלחות לאחורי האוטובוס בירושלים, והמדינה כבר אינה יודעת לומר: אם זה יימשך מחר לא יהיה פה אוטובוס, מפני שיש לי כללים ויש לי חוקים, והם חלים על כולם.

יאיר לפיד: תקציבי הדיור, החינוך, הרווחה, אפילו הבריאות, לא נקבעים לפי טובת הציבור, אלא לפי מפתח מפלגתי או קואליציוני.

יאיר לפיד: בממשלה יש לפחות תריסר משרדים ושרים שאין בהם שום צורך, וכולנו מעמידים פנים שאלה חוקי המשחק ואין ברירה אלא להיכנע להם.

יאיר לפיד: פורעי חוק בשומרון חודרים לבסיסי צה"ל, משליכים אבנים על חיילים וקצינים, וכל מה שהמדינה יודעת לעשות הוא להיות מזועזעת ולגנות את המתפרעים בשפה רפה.

יאיר לפיד: ביישובים ערביים בצפון ובדרום המשטרה כבר לא מעזה להיכנס, התושבים מופקרים בפני פשע ואלימות, והמדינה מסתתרת מאחורי טיעונים תקציביים – –

נסים זאב: – – –

יאיר לפיד: – – כדי להסביר מדוע היא לא עושה דבר.

יאיר לפיד: זו לא דמוקרטיה.

יאיר לפיד: זו אנרכיה.

יאיר לפיד: זה שלטון המיעוטים על פני הרוב.

יאיר לפיד: יש בינינו ויכוחים.

יאיר לפיד: צריכים להיות בינינו ויכוחים.

יאיר לפיד: אולם הבית הזה בעיני לא מסמל רק את הזכות להתווכח ולטעון, אלא גם את העובדה שלכל ויכוח כזה צריך שיהיה סוף.

יאיר לפיד: הבית הזה לא יכול לחמוק מחובתו להחליט החלטות שלא כולם יאהבו.

יאיר לפיד: הבית הזה אינו יכול להתחמק מאחריותו לערכים הבסיסיים של המדינה – השוויון בפני החוק, השאיפה לשלום, החובה להעניק חינוך הולם לכל ילד, החלוקה ההוגנת של המשאבים, עיצובו של סדר עדיפויות שלא נקבע בידי הקרבה לצלחת אלא על-פי סל הצרכים האמיתי של החברה הישראלית.

יאיר לפיד: זו תהיה הפרה ברורה של ההתחייבות שנתנו ביום שלישי האחרון אם הכנסת הזאת לא תוביל את החזרה למשא-ומתן המדיני, למרות הידיעה שמדובר בחומר נפץ פוליטי.

יאיר לפיד: לא נבחרנו כדי להסתיר בעיות או להתעלם מהן, נבחרנו כדי להתמודד אתן למרות הקשיים הכרוכים בעניין.

יאיר לפיד: הדיון על השלום הוא אולי הדיון הנוקב ביותר שעלינו לנהל, והוא חודר היישר לבשר החי של המחלוקת הישראלית, אבל הוא לא יכול להתנהל תחת איומי אלימות או קריאה להפרת חוק.

יאיר לפיד: כל מי שמעורב במחלוקת הזאת צריך לדעת שקולו יישמע וזכותו להביע את עמדתו היא עיקרון עליון, אבל הוא צריך לדעת גם שאם המדינה תחליט בניגוד לדעתו יהיה עליו לציית להחלטה אפילו אם היא נוגדת את כל מה שקדוש בעיניו.

יאיר לפיד: ובאותה מידה אסור לנו להיבהל מן העובדה שהדיון על השוויון בנטל העלה שוב את הקולות שמאיימים עלינו במלחמת אחים.

יאיר לפיד: לא תהיה פה מלחמת אחים.

יאיר לפיד: 10% מן האוכלוסייה לא יכולים לאיים במלחמת אחים על 90% האחרים.

יאיר לפיד: חברה מתוקנת לא מתנהלת באיומים, ואם הבית הזה יירתע מלפעול בגלל איומים זה מרוקן מתוכן את כל הרעיון הדמוקרטי.

יאיר לפיד: אני מכיר בכך שהדיון לא סטרילי.

יאיר לפיד: זה לא רק דיון רעיוני תיאורטי על דמותה העתידית של מדינת ישראל; הוא נוגע במקומות העמוקים ביותר, בפחדים הגדולים ביותר, במתחים הגדולים ביותר.

יאיר לפיד: אולם בדיוק בשל כך הציבור בחר אותנו בשביל לשבת בבית הזה – כדי שנתנשא מעל הפחדים, כדי שנתגבר על המתחים, כדי שנביא בפניו פתרונות אמיתיים לבעיות שקורעות את החברה הישראלית.

יאיר לפיד: אנשים שאומרים לי שאנחנו גורמים לקרע, מסתירים את פניהם מן המציאות.

יאיר לפיד: לא באנו ליצור קרע, באנו לאחות את הקרע הקיים; הקרע כבר שם.

יאיר לפיד: אנחנו נקרעים זה מזה בבתי-הספר, אנחנו נקרעים זה מזה בלשכת הגיוס, אנחנו נקרעים זה מזה בשוק העבודה.

יאיר לפיד: הגיע הזמן להודות שיש פצע פעור בלבה של החברה הישראלית, הגיע הזמן להחלים.

יאיר לפיד: כדי שזה יקרה, עלינו להשיב למדינה את יכולת ההחלטה שלה.

יאיר לפיד: הריבון צריך לחזור ולהתנהג כמו ריבון.

יאיר לפיד: זה תפקידו של הבית הזה.

יאיר לפיד: תפקידנו, וזה החלק הכי יפה בו, הוא לדמיין יחד איך צריכה מדינת ישראל להיראות.

יאיר לפיד: האם זה מוגזם לדמיין מדינה שבה כל ילד חרדי לומד אנגלית וכל ילד חילוני יודע איך נראה דף גמרא?

יאיר לפיד: האם זה מוגזם לדמיין מדינה שגבולותיה בטוחים ומוכרים ויש לה עם שכניה יחסים של שלום ומסחר?

יאיר לפיד: האם זה מוגזם לדמיין מדינה שמובילה את העולם במדע ובתרבות, ובטכנולוגיה ובמחקר, שזוכרת שתפקידה לעזור ליתום ולאלמנה ולגר הבא בשעריה?

יאיר לפיד: האם זה מוגזם לדמיין מדינה שהמנוע הפנימי שלה הוא לא שנאת הזר והאחר אלא אהבת האדם?

יאיר לפיד: אני מאמין בכל לבי שלא.

יאיר לפיד: אני מאמין בישראל, ואני מאמין בישראלים, ואני מאמין ביכולתנו להתעשת ולהתחיל מחדש וליצור פה חברת מופת שכולנו יכולים להיות גאים בה.

יאיר לפיד: וכדי שזה יקרה אנחנו צריכים לשמור מכל משמר על מה שמאחד בינינו, ולזכור בו בזמן שאיחוד כזה לא יכול להתקיים אם כל מרכיביו לא מכירים בעיקרון הבסיסי ביותר של הדמוקרטיה – בסמכותה של המדינה לפעול על-פי החלטת הרוב.

יאיר לפיד: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך כל טוב.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס לברך את חבר הכנסת יאיר לפיד.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת מוזס.

בנימין בן-אליעזר: אין דבר, אין דבר, זה בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: אני צריך שיאיר ישמע את הדברים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש הנכבד, קודמי לנאום, חבר הכנסת יאיר לפיד, אביו, יוסף לפיד, טומי לפיד – כולם הכרנו, אבל אני רוצה להציג את יאיר לפיד מזווית אחרת שאחרים לא יודעים.

מנחם אליעזר מוזס: יאיר לפיד בא משורשים של גאונים, צדיקים וקדושים.

מנחם אליעזר מוזס: יאיר הוא נכד של דוד גלעדי.

מנחם אליעזר מוזס: דוד גלעדי היה מבית של חסידי ויז'ניץ, וגם אני משתייך לחצר הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: דוד גלעדי בא מבית של 18 ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: נכון.

מנחם אליעזר מוזס: האבא, שלמה זלמן קליין, הרב שלמה זלמן קליין, היו לו 18 ילדים, ומכאן הסתירה לאלה שאומרים שלבית של ברוכות ילדים צריכים לקצץ בקצבאות, על מנת לא להביא כל כך הרבה, אלא האיכות מתבטאת במיעוט הילדים – ותראו איזה ילד נחמד יצא מ-18 ילדים.

אברהם מיכאלי: – – –

משה גפני: תגיד לי, הם למדו אנגלית?

משה גפני: אנגלית הם למדו אצל הרב גלעדי?

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך, אבל שיא השיאים זה אביו של ר' שלמה זלמן, האבא ל-18 ילדים, ר' אליהו קליין מהאלמין, אבל הסבא היה רעבע, ר' שמעלקא מסֵעליש.

מנחם אליעזר מוזס: ומי לא יודע בעולם התורה, בעולם החסידות, בעולם הישיבות, מה זה היה רעבע ר' שמעלקא?

מנחם אליעזר מוזס: מי לא יודע?

מנחם אליעזר מוזס: ספריו "צרור החיים" מתבדרים בכל הישיבות, החת"ם סופר מביא אותו, ה"כתב סופר" – כולם מתפלפלים בדבריו, בפסקי הלכותיו, גאון המחשבה והדעת.

מנחם אליעזר מוזס: אני בטוח שאתה יודע במה מדבר ר' שמעלקא סֵעלישר, שזה מעביר רעד בכל היהודים, לא רק מטרנסילבניה, אלא איך הוא מאותר באנציקלופדיה – "גאון וצדיק כביר, מפורסם בכל קצווי ארץ".

מנחם אליעזר מוזס: שושלת של רבנים גאונים וצדיקים שתורתם נלמדת אצלנו בישיבות ודבריהם עוברים אצלנו מדור לדור.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא בטוח שאלה שלומדים את הליבה יודעים על מה אני מדבר, אבל אני רואה עליך, יאיר, אוהו, איך שאתה יודע במי מדובר.

מנחם אליעזר מוזס: יאיר, אתה נכנס כאן לבית שמה שרואים מכאן לא רואים משם.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי את הנאום שלך הנפלא, אבל תאמין לי, שמעתי על כל המשברים, על משבר אחד לא שמעתי: על המשבר החינוכי.

מנחם אליעזר מוזס: אני, עדיין כסגן שר החינוך, אומר לך שעל סדר-היום הציבורי צריך להיות במקום הראשון הנושא החינוכי, כי אם אנחנו – אתה דיברת על עתיד של חברת המופת.

מנחם אליעזר מוזס: העתיד של זה, אם כאשר 30,000 תיקים במשטרה פתוחים כנגד בני-נוער, אגב של לומדי ליבה, או 60,000 תלמידים שצורכים סמים ומתוכם 32,000 סמים קשים, או 200,000 תלמידים שהשתכרו מצריכת משקאות חריפים – פשוט מדינת נוער שיכורים.

דני דנון: גם זה החרדים, הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: רגע, תשמע הכול.

מנחם אליעזר מוזס: תכף תשמע, זה הכול לא אני, אני משמש כסגן שר החינוך, יש כל הנתונים.

מנחם אליעזר מוזס: ועל הכול כותרת שהייתה משום מה בעיתון אחד מעיתוני הצהריים לפני חודשיים, ולא ראיתי על זה שום כתבה, אבל שום כלום, אפילו לא מאמר.

מנחם אליעזר מוזס: הייתה כותרת: מכת מדינה – חברים, תשמעו, בפרט החדשים, אנחנו מדברים כאן על העתיד של החינוך – 2,000 מורים בעל-יסודי הוכו בידי תלמידיהם.

מנחם אליעזר מוזס: עוד פעם תשמעו: 2,000 מורים בעל-יסודי הוכו בידי תלמידיהם.

מנחם אליעזר מוזס: הנתונים הם מארגון המורים – העל-יסודי.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה לא בכותרת ראשית באותו עיתון, כי בכותרת הראשית אז היה ש-50,000 תלמידים לא לומדים מתמטיקה ואת הליבה, אה, ואז הבורות מתרחבת.

מנחם אליעזר מוזס: אבל על אותם 50,000 שלא לומדים את המתמטיקה לא מוציאים היום עשרות מיליונים, עשרות מיליונים, למצלמות חצר, לראות מי מכה במי, האם התלמיד במורה, מה הולך שמה, או התלמידים ביניהם?

מנחם אליעזר מוזס: המצב הוא חמור ללא נשוא.

מנחם אליעזר מוזס: באותו הסקר, של 2,000 תלמידים, יש רובריקה: ממלכתי, ממלכתי-דתי, וערבים, וחרדי – אני מצטער לומר לכם ובשמחה לי – שזה אפס.

מנחם אליעזר מוזס: אז השאלה היא באמת, חברת המופת – העתיד, עם הליבה, עם כל הנתונים שהראיתי לכם, מול אלה שלא לומדים את הליבה, אני רוצה לדעת מה בין בני לבן חמי, כך אומר מאמר גמרא, אם מישהו יודע מה זה אומר.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך, מר יאיר, שמעתי אותך קודם בקשב רב, עמדת מול 90% ו-10% של הציבור החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך שיש לך טעות חמורה ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: הנתונים היום – שבגיל הרך אנחנו מגיעים, הציבור החרדי, לקרוב לשליש, 32%; בבתי-הספר בכיתות ח' זה 27%.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא משהו זניח ושולי.

מנחם אליעזר מוזס: לעומת זאת התקציב – ההוצאה הלאומית לחינוך השנה הייתה קרוב ל-60 מיליארד – קרוב ל-60 מיליארד תקציב מדינה, כולל רשויות מקומיות, וביתר דיוק 59.2 מיליארד.

מנחם אליעזר מוזס: מתוך זה התקציב למערכת החרדית, שלא נגועה בדברים האלה – תשמע אותי, מר פירון, כשאמרתם מאחורי הקלעים שאתה מתכונן לבוא לקומה שלי שם, במשרד החינוך – מתוך זה כל הציבור החרדי, עם כל מה – הרב גפני, ראיתי בעיתון שאתה מעביר משהו כך שלא דרך הטקסטים האלה בוועדת הכספים ובגלל זה רוצים לפסול אותך בתור יושב-ראש, חלילה – אז זה סך הכול 5 מיליארד מול 60 מיליארד הוצאה לאומית לחינוך; אז איפה כל הדיבורים האלה על הסחטנות ועל כל הנושאים האלה?

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה, מר לפיד, שתדע, אנחנו חצי מיליון בוחרים בציבור המערכת החרדית, ואתה חצי מיליון.

שי פירון: – – –

מנחם אליעזר מוזס: סליחה, כן, 500.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים למצוא את המאחד, ולא את המפריד.

מנחם אליעזר מוזס: ואפשר למצוא.

מנחם אליעזר מוזס: האם אתה באמת מאמין ש-100,000 תלמידי ישיבות אפשר לגייס בכפייה?

מנחם אליעזר מוזס: אפשר לגייס בכפייה?

מנחם אליעזר מוזס: איפה יש לך כל כך הרבה מקרקעין להעמיד בתי-סוהר בשבילם, הרי אין מקרקעין לזוגות צעירים?

מנחם אליעזר מוזס: אין לנו מקרקעין למחוסרי דיור, להקים בתי-סוהר יש לך?

מנחם אליעזר מוזס: 60,000 תלמידים בגיל 18–28, 60,000 תלמידים, תלך תגייס אותם?

מנחם אליעזר מוזס: ומה עוד אחרי ששמענו את החלטת מועצת גדולי התורה, שהאדמו"ר מבעלז אמר שאנחנו נלך עם התלמידים לבתי-הסוהר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל התקציב שם יהיה הרבה יותר יקר, אתה יודע למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי בן ישיבה מקבל בשנה – תשמעו טוב – 12,000 שקל, בשנה, ואסיר עולה למדינה – אם הוא מפרנס אז הוא עולה למדינה 69,000 ש"ח, פלוס עוד 44,000 ש"ח הבטחת הכנסה למשפחה, כי הוא יושב, נעבעך, בבית-הסוהר.

משה גפני: הם לא – – – הם פשוט מפסיקים את התקציב, זה הכול.

מנחם אליעזר מוזס: ותלמיד ישיבה רווק, סך הכול 8,000.

מנחם אליעזר מוזס: אז אם ייקחו אותם לבית-הסוהר זה יעלה הרבה יותר לאוצר המדינה, כאשר אנחנו מתים לקצץ את הבור של 50 המיליארד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך, אבל, משהו רציני.

מנחם אליעזר מוזס: בדרך לכאן הזדמן לי אחד מהעיתונים – מוישה גפני, תשמע אותי טוב, אני בדרך לכאן, ידידי מוישה – אני מוצא עיתון, ואומר מי שהיה חמש שנים ראש מדור שילוב חרדים בצה"ל – אני רוצה שתשמע את זה, מר יאיר, בקשב רב: "לצה"ל אין מה לעשות עם 6,000 בחורי ישיבה בצבא בשנה.

מנחם אליעזר מוזס: הצבא מיצה את יכולתו למצוא מסגרות עבור חרדים".

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לגלות לכם את מה שמעטים מאוד יודעים, שגם את הנח"ל החרדי מממן ברובו יהודי עשיר מלוס-אנג'לס, ולא הצבא.

מנחם אליעזר מוזס: ואם אתה מדבר לגייס אותם, להכניס אותם לא במסגרות חרדיות, אני אומר לכם, תלמידי הישיבות האלה יחזירו בתשובה את ילדיכם, אתם לא תכירו אותם כשהם יחזרו מהשירות.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בדברי ברכה.

מנחם אליעזר מוזס: נעים זמירות ישראל אומר: "יברכך ה' מציון וראה בטוב ירושלם", ואמרו חכמינו: "אין טוב אלא תורה".

מנחם אליעזר מוזס: "כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלם"; זו הכתובת.

מנחם אליעזר מוזס: חכמינו אמרו: "אין תורה כתורת ארץ-ישראל".

מנחם אליעזר מוזס: ולא נותר לי אלא לאחל לך, בכל אשר תפנה תשכיל ותצליח, ולהשכין בבית הזה הרבה אהבה, אחווה, שלום ורעות, ובהשפעה זאת גם להשכין בכל רחבי המדינה, וזו ברכתי לכל חברי הכנסת, גם החדשים וגם הוותיקים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אמן.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, היושב-ראש.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, יש לי הכבוד להזמין את חברי ורעי שר המדע, מר דניאל הרשקוביץ, לתת לנו את דבריו על פעילות משרדו בממשלה ה-32.

דניאל הרשקוביץ: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרת, חברי ורעי – לאלה שאינם יודעים, בשולחן הממשלה ישבתי ליד פואד, ואין ספק שהוא היה מעין מנטור בתחילת דרכי שם – ידידי השר, השר יעלון, חברי חברי הכנסת, אני בא היום לסכם כהונה של ארבע שנים כשר המדע והטכנולוגיה בסיפוק גדול ובהודאה גדולה.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל היא מעצמה מדעית וטכנולוגית.

דניאל הרשקוביץ: אולי כדאי שנבהיר, מדינת ישראל היא יצואנית המדע והטכנולוגיה הגדולה ביותר בעולם, בוודאי יחסית לגודלה.

דניאל הרשקוביץ: יש תחומים שבהם היא הגדולה ביותר אבסולוטית.

דניאל הרשקוביץ: אמרתי שאני מסכם את דברי ומסכם את התקופה הזאת בסיפוק רב ובהודאה גדולה, בהודאה גדולה לקדוש-ברוך-הוא, שזכינו בארבע השנים האלה להביא את משרד המדע והטכנולוגיה למקום הראוי במעצמה מדעית וטכנולוגית כל כך גדולה.

דניאל הרשקוביץ: כמה תחומים לו למשרד: המשרד אמון על יצירת תשתית אסטרטגית ומרכזי ידע, המשרד אחראי לסוכנות החלל הישראלית, המשרד אמון על פיתוח של קשרי החוץ המדעיים של מדינת ישראל, המשרד עוסק – התחלנו בקדנציה הזאת – בנושא מדע וקהילה, המשרד מפעיל מרכזי מו"פ – מחקר ופיתוח – אזוריים, המשרד אמון על מדיניות המחקר של מדינת ישראל, ועל עניינים מיוחדים.

דניאל הרשקוביץ: בכל הדברים האלה זכינו לסייעתא דשמיא גדולה כדי לפתח ולמנף, אם בתחום פיתוח תשתיות אסטרטגיות בתחומי עדיפויות – ואנחנו סימנו כמה תחומי עדיפויות, כגון מכשור מתקדם וסייבר, מדעי המוח, מדעי הים, אנרגיה בדגש על תחליפי נפט לתחבורה.

דניאל הרשקוביץ: המשרד מממן מחקרים ומלגות בהיקף תקציבי של כ-50 מיליון ש"ח בשנה במוסדות להשכלה גבוהה ובמכוני מחקר בישראל בתחומים הנ"ל, כולל תוכניות ייחודיות בעולם למימון מחקרים בתחום המחלות הנוירו-דגנרטיביות, אחת הבעיות הקשות ביותר של האנושות היום בתחום הרפואה – אנחנו יודעים מעט מאוד.

דניאל הרשקוביץ: נזכיר למשל את ה-ALS, את הדושן, שהמחקר שלהם במדינת ישראל הוא בין המתקדמים בעולם.

דניאל הרשקוביץ: תוכניות בחקר הסרטן.

דניאל הרשקוביץ: מרכז לחקר המוח במסגרת תל"מ – הוחלט על הקמת מרכז בתקציב כולל של 64.5 מיליון ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת תל"מ אנחנו גם מקימים בנק רקמות בבתי-החולים בישראל.

דניאל הרשקוביץ: מרכז ידע לקרינה בלתי מייננת – אדוני היושב-ראש, בשנת 2004 החליטה הממשלה על הקמת מרכז ידע לקרינה בלתי מייננת.

דניאל הרשקוביץ: עד לפני שלוש שנים לא נעשה דבר בנושא, הקמנו, וכיום יש מרכז פעיל שבוחן את השפעת הקרינה על בריאות הציבור בתקציב כולל של 4.2 מיליון ש"ח לשנה.

דניאל הרשקוביץ: מרכז לבינה מלאכותית ועוד.

דניאל הרשקוביץ: אחד התחומים שאפשר לומר שהקמנו מחדש הוא סוכנות החלל הישראלית.

דניאל הרשקוביץ: כאשר קיבלתי את המשרד לפני ארבע שנים התקציב השנתי של סוכנות החלל הישראלית היה פחות מ-2 מיליון ש"ח – 2 מיליון ש"ח – לשנה.

דניאל הרשקוביץ: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל היא מעצמה בתחום החלל.

דניאל הרשקוביץ: כל המומחים בנושא מגדירים בעולם שבע מעצמות עולמיות בתחום החלל.

דניאל הרשקוביץ: שימו לב מי הן שבע המעצמות: ארצות-הברית, רוסיה, סין, אירופה – כן, אני לא טועה, אירופה היא יבשת, אבל אירופה היא סוכנות חלל אחת – אם כן: ארצות-הברית, רוסיה, סין, אירופה, הודו, יפן וישראל.

דניאל הרשקוביץ: אלה הן היחידות בעולם שיש להן כל היכולות בתחום החלל.

דניאל הרשקוביץ: וכשאני מדבר על כל היכולות בתחום החלל, אלה המדינות היחידות שיודעות לייצר לוויינים – הן את המעטפת, את כלי התעבורה, את הפלטפורמה והן את המטע"ד, את הציוד בתוכו; הן לייצר לוויינים, הן לשגר לוויינים ולהכניסם למסלול, והן לתקשר תקשורת דו-כיוונית עם לוויינים.

דניאל הרשקוביץ: יש עוד מדינות בעולם – יש כ-37 מדינות – שיש להן בעלויות על לוויינים, אבל רק המדינות האלה – אגב, בכל אירופה רק שתי מדינות יש להן כל היכולות: צרפת ואיטליה.

דניאל הרשקוביץ: גרמניה קרובה לזה, אבל זהו.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל היא מעצמה – אגב, כדי להבהיר, אולי אני אסטה מן המספרים, פשוט כדי לצייר – לפני שבועיים, בדיוק למחרת הבחירות, אירחנו את כנס אילן רמון השמיני, כנס החלל – בנושא החלל, שהביא לארץ לא פחות מ-14 ראשי סוכנויות חלל בעולם.

דניאל הרשקוביץ: כל הגדולים: היה כאן ראש נאס"א צ'רלי בולדן; היה כאן ראש סוכנות החלל האירופית דורדין; היה כאן ראש סוכנות החלל הצרפתית יניק ד'אסטה; היה כאן ראש סוכנות החלל האיטלקית; היו כאן ראשי סוכנות החלל הסינית, ההודית, היפנית – כולם היו כאן.

דניאל הרשקוביץ: עם שלוש מהן, שלוש הגדולות, יש לנו הסכמי שיתוף פעולה, עם ארבע בעצם – נאס"א, אירופה, רוסיה.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת שיתופי הפעולה האלה, מדינת ישראל – או נגיד כך: נאס"א רוכשת מישראל ידע בשלושה תחומים שבהם ישראל היא הבלעדית.

דניאל הרשקוביץ: אולי במקום לדבר על כמה מספרים נאמר פשוט דוגמה אחת מדהימה – לוויינים קלי משקל, לווייני תצפית שהם בעצם תחילת הנושא בחלל.

דניאל הרשקוביץ: לוויין תצפית ממוצע בעולם – רוסי, אירופי – משקלו 2.5 טון.

דניאל הרשקוביץ: האמריקנים הצליחו להוריד את המשקל לחצי מזה – טון ורבע.

דניאל הרשקוביץ: לוויין תצפית ישראלי, שביצועיו לפחות כביצועי המקבילים, משקלו 230 קילוגרם.

דניאל הרשקוביץ: האמריקנים באים כדי לקנות מאתנו את הידע בנושא הזה, כי הם מעוניינים לעבור ללווייני תצפית קלי-משקל, כדי שאפשר יהיה לשגר אותם ממטוסים במקום ממשגרים קרקעיים.

דניאל הרשקוביץ: לוויינים מולטי-ספקטרליים והיפר-ספקטרליים – הכוונה ללווייני תצפית עם מצלמות עם פילטרים מיוחדים, שמאפשרות לראות דברים גם בתחום הלא-נראה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו יכולים היום לזהות מן החלל זיהומי מים, זיהומי קרקע וסוגי קרקע, ובשלב הבא – קיומם של מחצבים.

דניאל הרשקוביץ: כן, כעיקרון אתה יכול לזהות ממרחק 500 קילומטר קיומם של מחצבים במקום.

דניאל הרשקוביץ: המדינה היחידה שיש לה פחות או יותר היכולות בתחום הזה זו מדינת ישראל.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו שיתוף פעולה עם צרפת בפרויקט הוונוס – אנחנו בונים את הפלטפורמה, הם בונים את המצלמה.

דניאל הרשקוביץ: איפה הם בונים את המצלמה?

דניאל הרשקוביץ: ב"אל-אופ" ברחובות.

דניאל הרשקוביץ: הלוויין ההיפר-ספקטרלי, פרויקט שלום, שיתוף פעולה עם איטליה – מצב דומה.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל היא מעצמה בתחום החלל.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו תוכניות רבות.

דניאל הרשקוביץ: גם זכינו, אגב, באירוח כנס הפדרציה האסטרונאוטית הבין-לאומית ב-2015 – כנס שמביא לכאן כ-5,000 איש, כל העוסקים בחלל בעולם.

דניאל הרשקוביץ: כאשר קיבלתי – אמרתי – את המשרד, תקציב הסוכנות היה 2 מיליון בשנה.

דניאל הרשקוביץ: בשיתוף פעולה – גייסנו את נשיא המדינה, את ראש הממשלה, הקמנו ועדה רמת-דרג.

דניאל הרשקוביץ: היום התקציב עומד על 180 מיליון ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: וקשה היום לחשוב, בעולם מודרני, על מדינה שמתקדמת ללא הנושא הזה, של החלל.

דניאל הרשקוביץ: פיתוח וקידום קשרי חוץ מדעיים של המדינה – הרחבנו הסכמים לשיתופי פעולה מדעיים עם סין, יפן, הודו, צרפת, קוריאה, רוסיה, בריטניה וגרמניה.

דניאל הרשקוביץ: בין היתר, בגאווה רבה, הצלחנו להביא לכך, במאמצים גדולים, שמדינת ישראל תהיה חברה מלאה במאיץ החלקיקים הענק בז'נבה, CERN.

דניאל הרשקוביץ: התקבלנו לפני קצת יותר משנה, כאמור, אחרי מאמצים רבים.

דניאל הרשקוביץ: אבל מה שאנשים לא יודעים זה על שיתופי פעולה אזוריים.

דניאל הרשקוביץ: שיתופי פעולה אזוריים – יש פרויקט של מאיץ חלקיקים במזרח התיכון, המוקם בירדן.

דניאל הרשקוביץ: שמונה מדינות חברות בפרויקט הזה, או בעצם תשע – אחת מהן היא לא מדינה, היא רשות – תשע חברות.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל היא המובילה מדעית, ועמה נמצאות שם: מצרים, ירדן, הרשות הפלסטינית, טורקיה, בחריין, קפריסין, ושימו לב – איראן.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל מקיימת כאן, במזרח התיכון, שיתוף פעולה מדעי עם מדינות, כולל עם איראן, בחריין.

דניאל הרשקוביץ: אגב, ירדן, טורקיה, איראן וישראל התחייבו גם להשקיע 20 מיליון דולר לצורך הקמתו של מאיץ החלקיקים.

דניאל הרשקוביץ: מעבר לדברים האלה יש לנו גם שיתוף פעולה מחקרי עם ירדן, בעיקר במרכז ים-המלח והערבה, מלבד שיתופי פעולה בתחום החקלאות; שיתופי פעולה עם אוסטרליה וצ'כיה בתחום מדעי המוח; מכשור מתקדם במדעי הים עם איטליה.

דניאל הרשקוביץ: אגב, איטליה קיבלה על עצמה לממן שיתופי פעולה מיוחדים עם מדינת ישראל בגובה של 216,000 יורו לשנה במשך חמש שנים.

דניאל הרשקוביץ: איטליה מממנת את שיתוף הפעולה עם ישראל.

דניאל הרשקוביץ: אחד התחומים שבו אנחנו גאים הוא נושא שהמשרד לא עסק בו בקדנציות קודמות והוא עוסק בו היום, זה הנושא של מדע וקהילה.

דניאל הרשקוביץ: כעיקרון, במדינת ישראל, מי שאמון על החינוך, מגני-הילדים ועד האוניברסיטאות, זה משרד החינוך.

דניאל הרשקוביץ: אבל כשאנחנו מדברים על מעצמה מדעית וטכנולוגית, ההון – מדינת ישראל היא נטולה או אין בה הרבה משאבי טבע, אבל יש בה הון אנושי אדיר, ועל ההון האנושי הזה צריך לעבוד ולטפח אותו מתחילה.

דניאל הרשקוביץ: והמדינה – או, כדי להגיע לכך צריך להנגיש את המדע אל הנוער כבר מילדות.

דניאל הרשקוביץ: בדגש בפריפריה, שבה, מטבע הדברים, מונגשים פחות, הפעלנו תוכניות של מדע וקהילה.

דניאל הרשקוביץ: הנה, יושב כאן מולי ידידי משכבר הימים, חבר הכנסת עמרם מצנע.

דניאל הרשקוביץ: כשהתחלתי את הקדנציה, אחד הביקורים הראשונים שלי היה בירוחם.

דניאל הרשקוביץ: עמרם היה אז ראש הוועדה הקרואה שם.

דניאל הרשקוביץ: ירוחם היא אחד המקומות שבו השקענו במסגרת המרכז המדעי, שבו התחלנו להפעיל לראשונה את התוכנית שלנו למדע וקהילה.

דניאל הרשקוביץ: מאז אנחנו, כבר שנה שלישית, תומכים במרכז.

דניאל הרשקוביץ: היום ביקרתי בירוחם אצל ראש העיר, מחליפך, מיכאל ביטון, ואני שמח גם לומר שצירפנו אתמול את ירוחם, בין היתר, לפרויקט נוסף שלנו, מעין פרויקט קדם-עתידים: קידום בנות.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מאתרים 500 בנות ברחבי הארץ, בנות בעלות יכולות מיוחדות.

דניאל הרשקוביץ: 500 בנות.

דניאל הרשקוביץ: מלווים אותן מכיתה ט' עד כיתה י"ב, כשהמטרה היא להביא אותן לכך שהן תתקבלנה לפקולטות היוקרתיות ביותר במדעים, אם בטכניון או באוניברסיטאות בארץ.

דניאל הרשקוביץ: גם ירוחם נמצאת במסגרת התוכנית הזאת.

דניאל הרשקוביץ: 500 בנות, עם דגש בפריפריה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מפעילים תוכנית חונכות ללימודי מדעים, קצת מזכירה את חונכות פר"ח, אבל כאן זה חונכות ללימודי מדעים, כשהסטודנטים חונכים תלמידי מדעים בכיתות ט'-י"ב – תלמידים מעוטי יכולת.

דניאל הרשקוביץ: ההישגים הם מדהימים, ואנחנו היום נותנים מעל ל-1,000 מלגות בתחום הזה.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו חוגים להעשרה מדעית.

דניאל הרשקוביץ: פעילות קיץ: השנה התחלנו להפעיל קייטנות מדעיות.

דניאל הרשקוביץ: 5,000 ילדים נהנו מהקייטנות המדעיות.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת חיזוק הפריפריה שמנו דגש גם במגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי.

דניאל הרשקוביץ: הקמנו עד היום, מתוך חמישה מרכזי חלל מתוכננים, שני מרכזי חלל: הראשון הוקם בירכא, השני הוקם בטייבה.

דניאל הרשקוביץ: הקמנו 20 מרכזי חישוב ורובוטיקה בכל היישובים הדרוזיים בארץ, לרבות ארבעת היישובים ברמת-הגולן.

דניאל הרשקוביץ: עסקנו בחיזוק מצוינות מדעית-טכנולוגית ברשתות חינוך.

דניאל הרשקוביץ: ועוד דבר שחנכתי היום באופקים: הקמנו שבעה מרכזי חישוב מדעיים ברשויות בפריפריה – מרכזי ניוטון.

דניאל הרשקוביץ: אלה מרכזים שהם היחידים מסוגם בארץ, היחידים מסוגם בארץ: תוכנות מיוחדות, ציוד מיוחד.

דניאל הרשקוביץ: אגב, בין הבודדים מסוגם בעולם.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת מדע וקהילה גם ביצענו את אירועי "ליל המדענים", שזה הגדלת החשיפה לקהל הרחב ברחבי הארץ.

דניאל הרשקוביץ: אגב, בכלל זה משרד המדע והטכנולוגיה מחזיק בשיא גינס בקטגוריית "שיעור הכימיה הגדול בעולם".

דניאל הרשקוביץ: עידוד צעירים ללימוד מדעים באמצעות פרויקטים חדשים, כגון "מדעניות העתיד", "מדען בגן", אירועי שבוע החלל, פענוח צופן טיורינג, תערוכות מדע במשכן הנשיא בחג הסוכות ותמיכה במשלחות הישראליות לאולימפיאדות בתחומי המדע.

דניאל הרשקוביץ: אחד הדברים המייחדים את הפעילות המדעית במדינת ישראל הוא מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים, תוכנית מדהימה שאומצה על-ידי אונסק"ו.

דניאל הרשקוביץ: אונסק"ו מתכוונת להעתיק אותה ולהפעיל אותה במדינות העולם השלישי.

דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל מפעילה מרכזי מו"פ – מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים – באזוריים פריפריאליים, כשהדגש הוא – יש כמה עקרונות והם: החוקרים צריכים להיות תושבי המקום; כולם קשורים לאוניברסיטאות; הם עוסקים במחקר המאפיין את המקום, כדי שלא יברחו למקומות אחרים; המחקר צריך להיות טוב כדי שיהיה ראוי למימון חיצוני.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו היום כמה וכמה מרכזים כאלה, כאשר הבולט בכולם הוא מיג"ל, שהתחיל עם שבעה חוקרים והיום עומד על 200 חוקרים.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו "אגודת הגליל" בשפרעם, מו"פ המשולש, מו"פ יהודה, מו"פ השומרון – בקעת-הירדן, מו"פ שדות-נגב, מרכז ים-המלח והערבה.

דניאל הרשקוביץ: ובגאווה גדולה, גם פה דבר שנוסה בעבר ולא הצליח: הקמנו לראשונה מו"פ דרוזי.

דניאל הרשקוביץ: המו"פ הדרוזי פועל כעת במסגרת מיג"ל, כדי להבטיח שיעמוד על רגליו, כאשר הושג באמצעות גורמים שונים, כולל חברי כנסת שונים, תקציבים מיוחדים לדברים האלה.

דניאל הרשקוביץ: משרד המדע והטכנולוגיה אחראי למדיניות המדע והטכנולוגיה בממשלה.

דניאל הרשקוביץ: בעצם הזרוע שלו לצורך הנושא זה המולמו"פ – המועצה הלאומית למחקר ופיתוח.

דניאל הרשקוביץ: ארגנו מחדש, ארגנתי מחדש, את המועצה הלאומית למחקר ופיתוח.

דניאל הרשקוביץ: הפעלנו אותה בהרכב חדש בראשותו של פרופסור יצחק בן-ישראל, אדם שידיו רב לו בנושא הביטחון.

דניאל הרשקוביץ: דוח המולמו"פ מוגש לוועדת השרים למדע וטכנולוגיה, דרכה לממשלה.

דניאל הרשקוביץ: ובאמצעות המולמו"פ הקמנו, בין היתר, או ביצענו החלטת ממשלה: תוכנית הפעולה הלאומית בתחום הסייבר.

דניאל הרשקוביץ: ממשלת ישראל הטילה עלינו להקים מטה שיביא לכך שמדינת ישראל תהיה בחמישייה המובילה בעולם בתחום הסייבר.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו לא רחוקים מזה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו, המשרד הקים את מטה ההקמה, וכמובן מלווה את פעולות מטה הסייבר שכבר עובד.

דניאל הרשקוביץ: המשרד גם מבצע תפקידים מיוחדים כגון בדיקת ההיתכנות להקמת איים מלאכותיים, לרבות בדיקת הטכנולוגיות לבניית איים, סוגי המתקנים, היבטים כלכליים והיבטים סביבתיים על-פי החלטת הממשלה.

דניאל הרשקוביץ: המשרד הוא גם זה שמבצע את פרס ראש הממשלה: פרס ראש הממשלה על פריצת דרך בתחום תחליפי נפט לתחבורה; פרס על שם אריק ושילה סמסון, בהיקף של מיליון דולר בשנה.

דניאל הרשקוביץ: בדברים האלה הייתה כאן ממש נגיעה על קצה המזלג בפעילות של משרד, שתקציבו הוגדל מאז הקמתו פי-חמישה.

דניאל הרשקוביץ: עדיין, הדברים, אין הקומץ משביע את הארי, ואלו דברים שאין להם שיעור, אבל כמו שאמרתי, אנחנו מסתכלים באמת בגאווה ובסיפוק רב על משרד שפרופיל פעולתו היום תואם את מעמדה המיוחד של מדינת ישראל כמעצמת מדע וטכנולוגיה.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת המשרד ישנו תחום נוסף שהוא לא מדעי ולא טכנולוגי, אבל כן נוגע אולי לנושאים שהם על הפרק היום.

דניאל הרשקוביץ: בתחילת הקדנציה סופחה למשרד מינהלת השירות האזרחי-לאומי.

דניאל הרשקוביץ: אני השר הממונה על המינהלת.

דניאל הרשקוביץ: וגם כאן אני רוצה לציין בסיפוק רב פריצות דרך: הוגדל בצורה משמעותית מספר המשרתים.

דניאל הרשקוביץ: היום, כשאנחנו מדברים על השוויון בנטל, ואין ספק שבכל הנוסחאות ובכל המתווים המדוברים, גם השירות האזרחי יהיה אחד מן הגורמים.

דניאל הרשקוביץ: הרי, ב-2009 מספר המשרתים מהמגזר החרדי בשירות האזרחי היה 460.

דניאל הרשקוביץ: עם פקיעת חוק טל הגענו למספר שהוא 2,026, דהיינו כפי-חמישה.

דניאל הרשקוביץ: במגזר המיעוטים התחלנו עם 1,050, היום – 2,711.

דניאל הרשקוביץ: מעבר לזה, נוספו מאות תקנים למתנדבים בעלי צרכים מיוחדים ומאות תקנים לנוער בסיכון.

דניאל הרשקוביץ: שיפרנו את תנאיהם של המתנדבים.

דניאל הרשקוביץ: בחלק מן הדברים הצלחנו להשוות את תנאיהם אפילו לתנאי חיילים עורפיים, כגון כניסה לאתרים שונים במחירים מוזלים, הענקת סיוע לנזקקים בעניינים שונים, מימון לימודים אקדמיים בפריפריה לבוגרי שירות אזרחי-לאומי ועוד.

דניאל הרשקוביץ: לראשונה גם הוכנס התקציב לתקני השירות הלאומי בחינוך, לבסיס התקציב של משרד החינוך, דבר שהיה בעיה כאובה מדי שנה.

דניאל הרשקוביץ: התחלנו יוזמות חדשות לשירות האזרחי-לאומי.

דניאל הרשקוביץ: בין היתר, גובשה תוכנית חירום שבה המתנדבים ישולבו – אלה שמעוניינים בכך – בסיוע לעורף בשעת-חירום.

דניאל הרשקוביץ: ומעבר לזה – רפורמה מקיפה בתהליך השיבוץ והנגשת המערכת למועמדים לשירות.

דניאל הרשקוביץ: בשולי הדברים אומר רק דבר נוסף, אומנם לא שייך למשרד המדע והטכנולוגיה, אבל במשפט אחד: הייתי גם יושב-ראש הוועדה שעסקה בטיפול במפוני גוש-קטיף.

דניאל הרשקוביץ: כפי שאתה זוכר, אדוני היושב-ראש, כאשר הכנסת הקודמת נכנסה לתפקידה, בעצם גילינו שבנושא הזה היה שבר גדול, אסון גדול, מעבר לשבר שבעצם ההתנתקות.

דניאל הרשקוביץ: עד כמה שאפשר לומר על הנושא הזה "בסיפוק", מתוך שיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה בראשות מנכ"לו דאז אייל גבאי וחברי כנסת רבים, בהם מי שהיה יושב-ראש הקואליציה, זאב אלקין, ואחרים – הבאנו בעצם למתווה שסגר סופית את כל הנושא.

דניאל הרשקוביץ: יש עדיין בעיות, שבהן מינהלת "תנופה" מטפלת, אבל כל הדברים סוכמו והגיעו לידי הסכמות שמקובלות גם על המפונים.

דניאל הרשקוביץ: גם את הדבר הזה אפשר לציין בסיפוק, אם כי, כמובן, סיפוק עם טעם מר בפי בשל הנושא המדובר.

דניאל הרשקוביץ: אם נסכם, כפי שאמרתי, מסתכלים באמת בסיפוק רב, כי, כאמור, מדינת ישראל היא מעצמה מדעית וטכנולוגית, ולא רק זה שאנחנו מייצאים, אלא הדברים האלה משפיעים על מעמדה של מדינת ישראל באומות.

דניאל הרשקוביץ: בכל ביקורינו בחו"ל ראינו עד כמה מעמדה האדיר של ישראל במדע וטכנולוגיה משפיע על יחסי החוץ, משפיע על הקשרים, משפיע לטובה.

דניאל הרשקוביץ: לא אחת – אם יורשה לי לסיים בדבר תורה – אהבתי לצטט את דבריו של הרב קוק; הרב קוק הסביר – יש שיעור גדול לכולנו – הוא אמר, בעולם הזה יש אנשים שונים, גישות שונות, תרבויות שונות, דתות שונות, עמים שונים, שאיפות שונות, והשאיפות האלה זה מתכון בדוק לסכסוכים.

דניאל הרשקוביץ: אי-אפשר למנוע קונפליקטים.

דניאל הרשקוביץ: אגב, חלק גדול מהקונפליקטים בחיים הם גם קונפליקטים בגלל אי-הבנות, ואי-אפשר למנוע אי-הבנות.

דניאל הרשקוביץ: הדרך היא לא למנוע קונפליקט, אלא השאלה היא איך מתמודדים עם קונפליקט.

דניאל הרשקוביץ: אמר הרב קוק שהדרך להתמודד – או הנוסחה – נתונה בתורה.

דניאל הרשקוביץ: כאשר עשרת האחים רוצים להרוג את אחיהם, את יוסף – אחר כך מוכרים אותו לעבדות – אומר הרב קוק שהכול מתחיל בגלל ארבע מילים; ארבע המילים הן "ולא יכלו דברו לשלום".

דניאל הרשקוביץ: כשיש חילוקי דעות, הדרך לטפל בהם היא לדבר.

דניאל הרשקוביץ: הצרה היא שקשה למצוא את השפה המשותפת.

דניאל הרשקוביץ: תובנה שאני מביא מעולם המדע: כמדען יש לי מחקרים משותפים עם מדענים בסין, ברוסיה, בארצות-הברית וכו'.

דניאל הרשקוביץ: כך עם המדענים הסינים שאתם כתבתי מאמרים משותפים – אני לא מדבר סינית, הם לא מדברים עברית, וקשה גם לומר שאנגלית הייתה שפה משותפת.

דניאל הרשקוביץ: אבל כשדיברנו מדע, כשדיברנו מתמטיקה, הבנו זה את זה.

דניאל הרשקוביץ: שפת המדע – המדע, הטכנולוגיה – היא שפה שמגשרת על פערים, היא שפה שמגשרת על הבדלים בין אומות, בין עמים, בין תרבויות; היא שפה שאם – כשכולנו מדברים אִתה, כולנו משתמשים בה, כולנו נבנים ממנה.

דניאל הרשקוביץ: ברוך השם – כפי שפתחתי את דברי, אני מודה לקדוש-ברוך-הוא שנתן לנו את הזכות המיוחדת להיות שותפים לתרומה להנפת מעמדה של מדינת ישראל בתחום הזה.

דניאל הרשקוביץ: כמובן, עם הקדוש-ברוך-הוא יש לנו שותפים: כל הצוות הנאמן שליווה אותי – עוזרי האישיים, שחלק נמצאים כאן, מנכ"ל משרדי מנחם גרינבלום, אנשי משרד המדע והטכנולוגיה, שהוא משרד עם מספר עובדים קטן מאוד אבל עם איכות רבה מאוד, אני חושב שמעל כולם, מי שבדרך כלל שמעה אותי בטלוויזיה אבל היום שומעת אותי כאן ביציע – הסיוע האמיתי, ה"עזר כנגדו", שעליה אמר רבי עקיבא: "שלי ושלכם – שלה הוא".

דניאל הרשקוביץ: אז תודה לכולם.

דניאל הרשקוביץ: אני מאחל לכל חברי הכנסת, הן החדשים והן היוצאים – אני מאחל לכולנו שהקדוש-ברוך-הוא ייתן לכולנו את הכוח, את הרצון ואת היכולת להמשיך לתרום ולקדם את מדינת ישראל, את עם ישראל.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: לשר הרב הרשקוביץ אני רוצה להגיד שלוש תודות: קודם כול, תודה אישית.

נפתלי בנט: אני לא יודע אם אתם יודעים, השר הרשקוביץ הוא גם רב השכונה שלי, והוא גם חיתן אותי.

נפתלי בנט: תודה שנייה בשם הציונות הדתית – הרב השר הרשקוביץ, בנסיבות מאוד קשות, הנהיג את הציונות הדתית בשנים האחרונות, ובאמת יצא – בשנה האחרונה לי – לראות את עוצמת המגע עם כל כך הרבה אנשים, מבית-שאן ועד שדרות, בדגש על הפריפריה.

נפתלי בנט: ותודה שלישית בשם עם ישראל, באמת, על אותו מיקוד גם במדע וגם בפריפריה.

נפתלי בנט: אז באמת, תודה רבה.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה, תודה, נפתלי, על המילים החמות, שוב, תודה לכולם.

דניאל הרשקוביץ: שכחתי בתחילת דברי לברך את החדש שדיבר, את יאיר לפיד – הצלחה בהמשך דרכו הפוליטית ודרכו בכלל.

דניאל הרשקוביץ: אחרי מדבר גם אדם שהזכרתי אותו קודם, מעגלינו נפגשו אחרי מלחמת יום הכיפורים.

דניאל הרשקוביץ: הייתי בקורס קמ"נים יחד עם עמר בר-לב, ועמר הולך כעת לשאת את מילותיו הראשונות כאן.

דניאל הרשקוביץ: אז שוב, תודה לכולם.

בנימין בן-אליעזר: רגע, רגע.

דניאל הרשקוביץ: עוד שואלים?

דניאל הרשקוביץ: אה, יש עוד שואלים.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: שלום לכולם ותודה לכבוד השר.

באסל גטאס: הייתה לי הזכות להקים את המו"פ האזורי "אגודת הגליל", שהזכרת, בשנת 1995, כששרת המדע הייתה שולמית אלוני.

באסל גטאס: אני ואתה נפגשנו בטקס חנוכת המתקן החדש של המו"פ, אם אתה זוכר, בבניין של "אגודת הגליל" – – –

דניאל הרשקוביץ: בוודאי.

באסל גטאס: אומנם כל התחום של המו"פים האזוריים הוא כל כך חשוב, ולעניות דעתי הוא היה צריך להיות הרבה יותר במוקד הפעילות של המשרד.

באסל גטאס: במרוצת השנים שניהלתי את העניין נלחמתי שהמו"פים יקבלו תקציבים, במיוחד בתמיכה השנתית של המשרד, באופן הרבה יותר משמעותי.

באסל גטאס: שמחתי לאחרונה לשמוע על ועדה בין-משרדית או פנים-משרדית שהחליטה אומנם להגדיל משמעותית את תקציבי התמיכה של המו"פים האזוריים.

באסל גטאס: השאלה שלי היא אם זה יתממש כבר בשנה הקרובה, בשנת התקציב 2013.

באסל גטאס: זה מביא אותי לעניין מאוד קריטי למו"פים כמו "אגודת הגליל", שהמשרד מבקש מצ'ינג של 20% מהרשויות המקומיות.

באסל גטאס: זה טוב למועצות אזוריות חזקות כמו אלה שתומכות במיג"ל.

באסל גטאס: אתה יודע היטב, וכולנו יודעים היטב, את מצבן של הרשויות הערביות, שמצ'ינג של חצי מיליון שקל או אפילו יותר זה מעבר ליכולתן.

באסל גטאס: אז במקום – מה שיוצא – ככל שהמו"פ מצליח יותר הוא נענש יותר.

באסל גטאס: אם הוא מצליח יותר אז הוא צריך כאילו להשיג מצ'ינג הרבה יותר גדול מרשויות שבעצם אין להן.

באסל גטאס: אז אני מבקש לשקול לוותר על המצ'ינג, במיוחד בנושא של שני המו"פים שעובדים במגזר הערבי.

באסל גטאס: השאלה השלישית – פעם, אם זיכרוני לא בוגד בי, מיג"ל הוכר כמגה-מו"פ.

באסל גטאס: אני לא יודע אם המושג הזה עדיין קיים, אבל לדעתי המו"פ של "אגודת הגליל" יש בו כל המרכיבים, ובתמיכת משרד המדע הוא יכול בתוך שנים ספורות – שנתיים עד שלוש שנים – להפוך למגה-מו"פ בדמות של מיג"ל, ואז יש פה פרויקט ממש גדול, ממש משפיע, להעסקת אקדמאים ערבים, חוקרים ערבים.

באסל גטאס: מהמו"פ הקטן הזה של "אגודת הגליל" יצאו חברות היי-טק, ביו-טק, שאחת מהן היא חברה ישראלית מובילה היום בתחום הביו-טכנולוגיה, בשם חברת "אנזימוטק".

באסל גטאס: "אנזימוטק" הזו צמחה מקרוון של "אגודת הגליל" בעילבון לפני עשר שנים.

באסל גטאס: תודה.

דניאל הרשקוביץ: אני זוכר לטובה במיוחד את ביקורי בחנוכת הבניין החדש של מו"פ "אגודת הגליל".

דניאל הרשקוביץ: אגב, מו"פ "אגודת הגליל" הוא מו"פ גאווה, מו"פ אדיר, שבין היתר, פותחה בו נוסחה מיוחדת שמאפשרת לעשות מרגרינה משמן זית, נכון?

דניאל הרשקוביץ: בלעדי, ייחודי בעולם.

דניאל הרשקוביץ: והדבר הזה הביא הכנסות רבות למו"פ שאפשר בעצם את בניית הבניין החדש, וכפי שאמרתי גם קודם, אני מייחס חשיבות רבה מאוד לכך.

דניאל הרשקוביץ: ולכן, הקמת הוועדה הייתה יוזמה שלנו, בעקבות ויכוחים שהיו בינינו ובין האוצר.

דניאל הרשקוביץ: האוצר התנגד לנושא המו"פים האזוריים.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו ראינו בהם חשיבות רבה מאוד, בגלל הדברים שאמרתי, והקימו ועדה משותפת, ואני שמח שהוועדה קיבלה את עמדתנו, והרעיון באמת אושר, התקציב באמת הולך בהתאם להחלטה החדשה, ולכן הכוונה היא באמת ליישם.

דניאל הרשקוביץ: לגבי הנושא של מצ'ינג – טוב, זה נושא טכני.

דניאל הרשקוביץ: לפי מיטב זיכרוני, אבל אני לא רוצה לומר דברים שאני לא בטוח בהם כעת, ישנה אפשרות, במקרים חריגים, להתגבר על הנושא הזה.

דניאל הרשקוביץ: אבל אני חוזר ואומר, תוספת התקציב יושבה.

דניאל הרשקוביץ: ואגב, מאחר שאתה מזכיר את מו"פ "אגודת הגליל", המשרד, לפחות ההנהלה הנוכחית התמחתה ביכולת להתגבר על דברים לא שגרתיים, ואתה בוודאי יודע שדווקא רק לפני כמה שבועות היה משבר מסוים בגלל כספים שלא הגיעו וכו', מנכ"ל המשרד הגיע בזמנו, ובתוך יום הבעיה הזאת נפתרה.

דניאל הרשקוביץ: לכן, יש אוזן קשבת, כשהמטרה שלנו היא כאמור לפתח את הנושא הזה.

דניאל הרשקוביץ: זהו נושא שהוא חשוב לכולנו, הוא באמת מנגיש את המדע למגזרי אוכלוסייה רבים ככל האפשר.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת עמרם מצנע.

עמרם מצנע: מכובדי, השר הרשקוביץ – מי שלא יודע, באמת איש אשכולות, פרופסור ומדען בטכניון בחיפה, רב – דיבר כבר חבר הכנסת נפתלי בנט – רב שכונה בחיפה, שממלא את התפקיד הזה למרות תפקידו כשר וזוכה להרבה מאוד מחמאות מהקהילה.

עמרם מצנע: אתה באמת מילאת בתוכן חדש ומאוד משמעותי את המשרד שעליו הופקדת, ואני רוצה להודות לך גם כתושב חיפה, גם כראש העיר חיפה לשעבר, גם כמובן בתפקידי בירוחם.

עמרם מצנע: בזכותך ירוחם הפכה להיות מעצמה בנושא הרובוטיקה, לא רק לאומית אלא גם עולמית, וכיבדת את המשלחת שזכתה בפרס חשוב מאוד בארצות-הברית במשרדך.

עמרם מצנע: ובאמת, כל המחמאות.

עמרם מצנע: יהיה לנו מאוד חבל שלא תהיה אתנו כאן בכנסת התשע-עשרה.

עמרם מצנע: רציתי לשאול אותך בעניין השירות האזרחי.

עמרם מצנע: אתה יודע שהשירות האזרחי התכוון לתת פתרון לכמה בעיות, אבל מסתבר שהוא נותן גם פתרון לאוכלוסיות חלשות במיוחד, שמתוקף הנסיבות לא מתגייסות, לא לצבא וגם לא לשירות לאומי, וזה פתח יוצא דופן לאוכלוסיות חלשות להתחבר אל החברה הישראלית.

עמרם מצנע: אבל, לצערי הרב, יש מגבלה גדולה מאוד של תקנים.

עמרם מצנע: האם תוכל להאיר את אוזנינו כאן, את עינינו, כמה תקנים חסרים היום, שאתה יודע עליהם, בשירות האזרחי לטובת אותן אוכלוסיות חלשות?

עמרם מצנע: ומה אתה חושב ניתן לעשות כדי לקדם את זה?

עמרם מצנע: תודה.

דניאל הרשקוביץ: תודה לחבר הכנסת מצנע; תודה גם על המילים האישיות החמות.

דניאל הרשקוביץ: אותו נוער בסיכון, אותם חלקים מוחלשים, או אנשים שלא גויסו בגלל אי-התאמה, אם זו אי-התאמה בריאותית או אי-התאמה התנהגותית וכו' – הנושא הזה באמת עמד במוקד העניין שלנו והשקענו מאמצים רבים.

דניאל הרשקוביץ: כאשר ב-2009 קיבלנו את המינהלת, הסתבר שבעצם לנוער הזה לא מיועדים תקנים.

דניאל הרשקוביץ: היו איכשהו, בצורה זו או אחרת – יצאו כ-100 תקנים, וכמובן זה לא מספק.

דניאל הרשקוביץ: מסתבר שלאוכלוסיית הבנות הדתיות-לאומיות שמשרתות במסגרת השירות הלאומי – זה היה מצב של מה שנקרא steady state.

דניאל הרשקוביץ: זאת אומרת, היה מספיק היצע שיספק את הביקוש.

דניאל הרשקוביץ: בתחום החרדים והמיעוטים, בצורה זאת או אחרת, יכולנו לקבל כל מה שרצינו.

דניאל הרשקוביץ: הבעיה העיקרית הייתה באמת לגבי הנוער בסיכון.

דניאל הרשקוביץ: כאן השקענו מאמצים רבים.

דניאל הרשקוביץ: לדברים האלה הוספנו בשנתיים האחרונות מאות תקנים; במפורש, מאות תקנים.

דניאל הרשקוביץ: אני יכול לומר בוודאות די גבוהה שלרוב אלה שמעוניינים לשרת והצבא לא לוקח אותם מסיבה זו או אחרת, לרוב אלה אנחנו יכולים למצוא סידור.

דניאל הרשקוביץ: ישנה רק בעיה אחרת, שגם היא בעיה לא קלה: לפעמים גם כשיש לך תקן קשה לך לשכנע את המקומות המסוימים שייקחו את החבר'ה האלה, כי לפעמים אלה חבר'ה שלא קל להתמודד אתם.

דניאל הרשקוביץ: אבל אנחנו משקיעים מאמצים רבים ואנחנו משלבים אותם במקומות רבים.

דניאל הרשקוביץ: כיום, אנחנו משתדלים לתת מענה לרוב, כמעט לכל אלה שמעוניינים לשרת והצבא לא לוקח אותם.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: אני רציתי לברך אותך.

אראל מרגלית: לנו לא יצא הרבה לעבוד ביחד אבל בתור יזם, שתי פעולות יזמיות אחרונות היו יחד אתך, אף שלא היה מזיק אם למשרד שלך היה קצת יותר תקציב.

אראל מרגלית: האחת, חממת הסייבר הלאומית שממוקמת היום בבאר-שבע – ויושב פה גם ידידי לסיעה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן – שעל התשתית המדהימה שנבנתה שם באוניברסיטה אפשר היום להקים דבר גדול, והמשרד שלך אומנם הוביל את זה בדרך, ובמשרדים אחרים, אני מקווה, יובילו את זה גם בתקציבים.

אראל מרגלית: והדבר השני הוא בחיפה – אני באתי אליך עם יונה יהב לאחרונה – כי ניתן היום להקים בחיפה.

אראל מרגלית: נוצר מצב משונה שכמה מהאנשים הגדולים ביותר בתחום הדיזיין של הצ'יפים, של הסמיקונדקטור בעולם, יצא שהם מחיפה.

אראל מרגלית: וגם Apple וגם Broadcom וגם Qualcomm וגם עוד כמה חברות ישראליות רוצות להקים שם דבר גדול, ואני מקווה שתעודד את התעשייה כמעשה אחרון שלך כזה, לתת שם איזו דחיפה, כי יש הזדמנות אדירה להקים את אחד ממרכזי המצוינות העולמיים הגדולים, וזה יכול לעשות שם דבר גדול לחיפאים.

אראל מרגלית: אז בהצלחה, ותודה לך.

דניאל הרשקוביץ: אגב, אני שותף גם לדעה שעם יותר כסף אפשר לעשות יותר.

דניאל הרשקוביץ: ניסיתי, בנוסחה הזאת, לשכנע את האוצר במהלך הקדנציה.

דניאל הרשקוביץ: אני לא יכול להתלונן לאור העובדה שאני חושב שהייתי המשרד היחידי שהגדיל את תקציבו פי-חמישה.

דניאל הרשקוביץ: אבל כמו שאמרתי קודם, זה באמת לא מספיק.

דניאל הרשקוביץ: שוב, אנחנו גאים על הנושא של הסייבר.

דניאל הרשקוביץ: אגב, הוטל עלינו להיות חלק מהמטה שמקים את הנושא, לא מהמטה שמריץ, כי זה מטה בפני עצמו במשרד ראש הממשלה.

דניאל הרשקוביץ: אני זוכר היטב את הפגישה במשרדי בתל-אביב כאשר דיברנו על הנושא של הצ'יפים, מדינת ישראל כמובילה פה.

דניאל הרשקוביץ: גם פה אני מקווה שגם אם לא אהיה בתפקידי היום, בתפקידים הבאים שאעשה, נוכל לתרום לדברים האלה.

דניאל הרשקוביץ: כפי שגם אמרתי לך אז, אנחנו פה נוגעים בתחום שהוא בעצם יותר בעניינו של משרד התמ"ת, כי משרד המדע והטכנולוגיה לא השקיע, לא משקיע, לא אמור להשקיע, בתעשיות.

דניאל הרשקוביץ: יחד עם זאת זו באמת תשתית לאומית.

דניאל הרשקוביץ: זו תשתית לאומית, זו אחת החוזקות שלנו, בתחום ההיי-טק זה הופך להיות אולי אחת החוזקות הבלעדיות שלנו, ולכן אני באמת שותף לדברים האלה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו עדיין עובדים במשרד, ועדיין עובדים במלוא הקצב, אז ככל שנספיק להטביע את חותמנו במהלך הכהונה הזאת – נעשה, ומה שלא – נשתדל אחר כך לעזור.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תרשה לי להודות לך בשם חברי ועדת המדע והטכנולוגיה בקדנציה היוצאת.

אברהם מיכאלי: היית השר שליווה אותנו בוועדה, הופעת – מכל שרי המדע האחרים – מעבר למחויבותך כשר, באת לשם והבעת תמיכה בנושאים חשובים שהעלינו בוועדת המדע והטכנולוגיה, בקידום נוער במיוחד, אותו חוג של נוער שוחר מדע שאדוני השר הכיר בקדנציה הקודמת, ואנחנו חוגגים אתם תמיד – ללוות אותם – בבית הנשיא על ההמצאות היפות שלהם במסגרת בתי-הספר שלהם.

אברהם מיכאלי: אנחנו, כחברי ועדת המדע והטכנולוגיה, שהיא גם כן, הוועדה לא הכי גדולה בכנסת, אבל יחד אתך עשינו כמה דברים יפים, ועל כך תודה.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה גם לך, חבר הכנסת מיכאלי.

דניאל הרשקוביץ: נזכיר, אגב, שבנושא הזה גם היה לנו שיתוף פעולה של רבים, בנושא מחקרים של מדע והלכה.

דניאל הרשקוביץ: כשאנחנו רוצים לדבר על מודרנה, ואנחנו – תורת ישראל והמחקר ההלכתי אינם קופאים על השמרים, וברוך השם, המודרנה היום מאפשרת לנו להתמודד עם שאלות נוספות, ובאמת היה לנו כאן שיתוף פעולה של גורמים רבים נוספים.

דניאל הרשקוביץ: שיתופי הפעולה האלה היו, מעבר לתועלת שבהם, גם מקור רב לקורת רוח.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת יונתן שטבון.

יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להגיד תודה רבה לשר.

יוני שטבון: היו לנו שיחות ארוכות, עוד לפני כמה שנים, על כל הסוגיה הפוליטית בציונות הדתית ובכלל, אז תודה רבה באופן אישי.

יוני שטבון: אנחנו נמצאים היום בתקופה שהסוגיה של שוויון בנטל וסוגיות כאלה ואחרות עומדות על הפרק, אני חושב שהתואר הזה, שתמיד הסתבכנו אתו – הרב, השר, פרופסור ורב-סרן במילואים – זה אמירה מאוד ברורה, שהיום אפשר למצוא דרך מיוחדת של שילוב של עולם של התורה והעולם של הצבא יחד, העולם של המדע יחד.

יוני שטבון: החבורה שיושבת לימיני ודאי למדה את זה ממך.

יוני שטבון: ברור לי גם שצריכים אנשים ודמויות שלומדים תורה, שילמדו את זה כמו שצריך, עד הסוף, כמו שאנחנו מצפים לראות מח"טים ומג"דים בצבא שממשיכים ומתמקצעים במסלול הזה, אבל השילוב הזה, שאתה הובלת בחיים האישיים שלך, אני חושב שהוא מקרין לכל עם ישראל.

יוני שטבון: תודה.

דניאל הרשקוביץ: תודה.

בנימין בן-אליעזר: בטרם תרד, אדוני שר המדע, אני מבקש להודות לך על תרומתך למדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: הכרתיך לראשונה בשולחן הממשלה, והיית אחד השרים המבריקים שהכרתי; שר שמגלה בקיאות מדהימה במרחבים כמעט דמיוניים.

בנימין בן-אליעזר: מעלותיך כאדם, הצנעה והענווה שליוו את פעילותך, הפכו אותך לאחד השרים המוערכים והאהודים ביותר.

בנימין בן-אליעזר: אין לי ספק שלפניך עוד עתיד גדול.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש לאחל לך הצלחה בהמשך דרכך, ותודה מיוחדת לרעייתך, שיושבת וצופה בכל המחמאות שמגיעות לך בצדק.

בנימין בן-אליעזר: דרך צלחה.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה.

דניאל הרשקוביץ: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש להזמין – אני מבקש להמשיך.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד להזמין לנאום בכורה את ידידי חבר הכנסת עמר בר-לב.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני נרגש.

עמר בר-לב: אני עומד כאן כשליחם של חברים ושותפים לדרך שעברו אתי מסע ארוך בנבכי החברה הישראלית.

עמר בר-לב: חלקם כבר אינם כאן אתנו.

עמר בר-לב: אני עומד כאן ולצדי אילן גדרון, מיכאל תמרי, יגאל גלעדי וקובי חפץ, מהחבר'ה, מהחבורה בבית-הספר, שנהרגו במלחמת יום הכיפורים; אבנר כהן ויוסי ניר, חברי לצוות בסיירת מטכ"ל, שנהרגו בסיני; שלמה ביידץ, מפקד הצוות שלי; אמיתי נחמני, המפל"ג שלי; יהודה חבר, נהג הזחל"ם שלי; עמית בן-חורין, שכרעתי לצדו כשנפל; רפי בר-לב, בן-דודי, כולם נהרגו ביום הכיפורים.

עמר בר-לב: איתמר בן-דוד ועוזי יאירי שנהרגו בקומה השנייה במלון "סבוי" בעוד אנו מטהרים את הקומה הראשונה.

עמר בר-לב: יוני נתניהו, מפקדי, מפקד היחידה, נהרג באנטבה, כשאנחנו אחריו.

עמר בר-לב: ברק שרעבי שנהרג מעבר לקווי האויב תחת פיקודי כאשר אני מפקד סיירת מטכ"ל, ועוד רבים אחרים שנהרגו בדרך.

עמר בר-לב: שנפלו בדרך.

עמר בר-לב: וכדברי המשוררת רחל: "במפנה הדרך, בערוב היום/ יקיפוני חרש, ילווני דום".

עמר בר-לב: כל אלו עומדים כאן לצדי היום, ולא נותנים לי מנוח.

עמר בר-לב: כל אלה הביאו אותי להחלטה להיפרד מחיי הנוחים ולהיכנס לחיים הפוליטיים, החלטה שמקורה בשנים ארוכות של מחשבה, של ציפייה ושל תקווה שיהיה כאן טוב יותר, אך זה לא קרה.

עמר בר-לב: ראש הממשלה נתניהו, כמו חבר הכנסת יאיר לפיד שדיבר כאן לפני, מדברים על שוויון בנטל וחשיבותו.

עמר בר-לב: כדור שני של מפקדים בצה"ל, כבנו של רב-אלוף חיים בר-לב, זיכרונו לברכה, הרמטכ"ל השמיני של צה"ל, וכהורה לילדים ששירתו, משרתים וישרתו בצה"ל – לא ייתכן עוד שבמדינת ישראל רק חלק אחד, קטן והולך, ימלא את חובתו.

עמר בר-לב: בכך אני בוודאי מסכים עם ראש הממשלה ואתך, יאיר לפיד.

עמר בר-לב: אך הבעיה המרכזית של מדינת ישראל היא לא השוויון בנטל, כי אם הנטל עצמו.

עמר בר-לב: הנטל הוא הקיפאון המדיני והייאוש.

עמר בר-לב: הנטל הוא מעגלי האלימות והלחימה, ללא התחלה וללא סוף.

עמר בר-לב: הנטל הוא הפערים החברתיים שמהם מדממת מדינת ישראל.

עמר בר-לב: הנטל הוא היעדר יוזמה והאטימות שבה שקעה המדינה.

עמר בר-לב: מדינת ישראל הלכה וסטתה מהמסלול הנכון, והפכה לפסיבית, למדינה שאינה לוקחת את גורלה בידיה ואינה מובילה מהלכים היסטוריים למען אזרחיה ולמען העם היהודי.

עמר בר-לב: בשנים שחלפו דבר לא השתנה.

עמר בר-לב: אנו ממשיכים להילחם במקום להיאבק לשינוי.

עמר בר-לב: שתי מדינות ממערב לירדן לשני עמים – זו אמונתי, אמונתם של רוב אזרחי ישראל, זאת אמונתם של רוב חברי הכנסת, חברי הבית הזה.

עמר בר-לב: זו הכרזתו של ראש הממשלה בנאום בר-אילן, ואני מקווה כי זו גם הכרתו.

עמר בר-לב: אני קורא לממשלת ישראל הבאה, יהא הרכבה אשר יהא, לחתור באומץ וללא מורא למימוש יעד זה, לחזק את המשותף והמוסכם על רוב אזרחי מדינת ישראל במקום לחדד את המחלוקת.

עמר בר-לב: על הדרך לחיזוק עמדתנו זו להיות שונה בתכלית מדרכה של הממשלה הקודמת.

עמר בר-לב: הבנייה בגושי ההתיישבות היהודית הגדולים ביהודה ושומרון מקובלת על רובנו ומהווה חלק ממתווה הנשיא קלינטון.

עמר בר-לב: מנגד, המשך הבנייה ביתר ההתנחלויות באזורי יהודה ושומרון יקשה על מציאת פתרון במשא-ומתן עתידי ויחליש את עמדתנו.

עמר בר-לב: לכן, אני קורא מכאן לממשלת הבאה לעצור ולהפסיק את הבנייה בהתנחלויות הנמצאות מחוץ לגושי ההתיישבות הגדולים ביהודה ושומרון.

עמר בר-לב: לא להקפיא את הבנייה כמחווה לצד השני, כי אם להפסיקה לאלתר בהתנחלויות המבודדות, כי זהו אינטרס ישראלי מובהק.

עמר בר-לב: אם אכן ראש הממשלה מאמין כמוני כי שתי מדינות לשני עמים הוא בסופו של דבר הפתרון ההכרחי, ואם אנו חפצים כי ירושלים תהיה בירת ישראל הנצחית, עלינו לפעול בשטח כדי לאפשר זאת ולמנוע יצירתה של מציאות שתקשה על מימוש הרעיון.

עמר בר-לב: בנייה נוספת מעבר לקו הירוק בירושלים תוך הגברת החיכוך עם שכונות ערביות רק תאיץ את החיכוך עם אותה אוכלוסייה פלסטינית שממנה אנו רוצים להתנתק ותלבה את הסכסוך.

עמר בר-לב: בין אזורים אלו לבין המקומות הקדושים לנו, לעם היהודי, אין דבר וחצי דבר.

עמר בר-לב: זו אחיזת עיניים שכל מטרתה סיפוח, הענשה והתרסה אשר תוצאתם בידודה של ישראל מבעלות-בריתה, ובטווח הרחוק – מניעת כל אפשרות להגיע להסדר מדיני.

עמר בר-לב: אני קורא לממשלת ישראל שתקום לעצור גם את המשך הבנייה מעבר לקו הירוק, בקרבת השכונות הערביות בירושלים ובסביבתה.

עמר בר-לב: העולם מתקדם ומשתנה, האיומים הקודמים מתחלפים ומוחלפים באיומים חדשים, צבאות ערב הקונבנציונליים נחלשים, וחלקם מתפרק.

עמר בר-לב: במלחמות הטרור בנות ימינו המפקד הנועז החשוף בצריח ממלחמות ישראל הקודמות הוחלף באזרח בעורף, וכל זאת בשעה שהוא, האזרח, נשאר חשוף וללא צריח כי המדינה נטשה אותו.

עמר בר-לב: החזק שורד ולעתים אף מתחזק, ואילו הישראלי הממוצע נשאב לאחור, נשכח, והחלש נכחד.

עמר בר-לב: ישראל של שנת 2013 מתכבדת בכבוד המפוקפק להיות המדינה שבה האי-שוויון בחלוקת ההכנסות בין חלקה האחד לאחר הוא הגדול ביותר מבין מדינות המערב, למעט ארצות-הברית.

עמר בר-לב: הפער בין אלו שיש להם לאלה שננטשו מאחור מתעצם, ועמו גם הניכור בחברה הישראלית.

עמר בר-לב: הפריפריה מתרחקת ומורחקת עוד יותר.

עמר בר-לב: בעימותים בני זמננו, כשהעורף הופך לחזית, עוצמתה של המדינה נקבעת לא רק על סמך יכולותיה הצבאיות, יכולתם של טייסיה, חובליה ולוחמיה, כפי שהיה בעבר, כי אם יותר ויותר על סמך יכולת עמידתם של אזרחיה בעורף יחדיו במקלט תחת מטר של טילים.

עמר בר-לב: חברה הומוגנית שבניה מלוכדים סביב שותפות גורל אחת המלווה בתחושת אחריות הדדית, היא חברה חזקה שמאדירה את עוצמתה הלאומית.

עמר בר-לב: חברה מפוררת שבה הפערים בין חזקים לחלשים גדולים, שבה המרחק בין מרכז לפריפריה הולך ומתעצם, שבה המדינה מתנערת ממתן שירותי בריאות, חינוך ודיור לאזרחיה, שבה אין שוויון הזדמנויות לצעיריה, היא חברה חלשה, ואלו, לצערי, פני החברה הישראלית.

עמר בר-לב: עוד מטוס ועוד טנק ועוד תותח לא יהוו תחליף לחברה חזקה המזדהה עם יעדיה הלאומיים.

עמר בר-לב: פערים חברתיים הולכים וגדלים, ילדים רעבים, כל אלה הפכו להיות היום-יום שלנו, הייאוש שלנו, האדישות שלנו, ואני שואל את עצמי, עד מתי?

עמר בר-לב: כבוד היושב-ראש, במהלך 15 השנים האחרונות הוכחתי יחד עם שותפים רבים לדרך שאפשר גם אחרת.

עמר בר-לב: הקמתי והובלתי את תנועת "אחריי!" הפועלת בקרב בני-נוער יהודים, ערבים, דרוזים וחרדים בפריפריה הישראלית.

עמר בר-לב: מהקבוצה הראשונה של "אחריי!" בשכונת-התקווה לפני כ-15 שנה ועד ל-20,000 נערים ונערות שלקחו חלק ב"אחריי!" מאז, אנו מאמינים כי שירות משמעותי בצה"ל או שירות לאומי מהווים נדבך מרכזי לשילוב כל נער ונערה בחברה הישראלית, חברה המזוהה ומזדהה עם ערכי הציונות, הדמוקרטיה והסולידריות.

עמר בר-לב: למדתי גם כשבקרב הקבוצות השונות במדינת ישראל, ובפרט בקרב הנוער החרדי, יש נכונות ורצון להשתלב ולקחת חלק כל עוד התהליך נעשה בתבונה.

עמר בר-לב: חזונה של "אחריי!" הוא כי לכל נער ונערה בישראל תינתן הזדמנות שווה להתפתח וליצור.

עמר בר-לב: אני, מצדי, אמשיך להיאבק בכל כוחי גם בכנסת כדי שהדבר יהיה נחלת כל צעיר וצעירה במדינה הזאת.

עמר בר-לב: אזרחי מדינת ישראל בחרו אותנו – 48 חברי כנסת חדשים.

עמר בר-לב: זה מבטא, לעניות דעתי, יותר מכול את כמיהתם לשינוי ולרענון דפוסי החשיבה והעשייה שלנו, של חברי הבית הזה.

עמר בר-לב: זו גם ההזדמנות למדינה ולנו, חברי הכנסת החדשים, זו גם אחריותנו.

עמר בר-לב: בל נאבד את ההזדמנות.

עמר בר-לב: כנסת נכבדה, יוזמה, יצירתיות וחדשנות היו מאז ומתמיד מהתכונות המובילות של הציונות.

עמר בר-לב: חלום, חזון ועשייה ליוו את הציונות ואת מדינת ישראל בעשרות השנים הראשונות לקיומה ומאז נעלמו.

עמר בר-לב: קריאת תיגר על הסדר הקיים ואי-קבלתו הן מתכונותיה המובהקות של התעשייה הישראלית בשנים האחרונות, תכונות הטבועות בנו הישראלים.

עמר בר-לב: אל לנו לשקוע בחידלון ולהסתתר מאחורי אמירות הנשמעות כאן חדשות לבקרים כמו: הרי כבר ניסינו ואין פרטנר; או: לנוכח משבר כלכלי עולמי, כיצד ניתן בתקופה כזאת לצמצם את הפערים החברתיים בתוכנו?

עמר בר-לב: הפסקת הבנייה מחוץ לגושי ההתיישבות והפסקתה בסמוך לשכונות הערביות בירושלים, קידום התהליך המדיני, צמצום הפערים בחברה ומתן הזדמנות לכל נער ונערה באשר הם, אלו הם הנושאים שעבורם אלחם בכנסת זו.

עמר בר-לב: אמונה, תקווה, חזון ויוזמה הם אלה שיאפשרו לנו, לחברה הישראלית, ליצור כאן הווה טוב יותר לנו ולילדינו.

עמר בר-לב: תודה ובהצלחה לכולנו.

בנימין בן-אליעזר: הישאר במקומך, עמר.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד לברך את חבר הכנסת עמר בר-לב על נאום הבכורה שלו.

בנימין בן-אליעזר: עמר היה לוחם ומפקד צוות בסיירת מטכ"ל.

בנימין בן-אליעזר: במסגרת זו הוא לחם במלחמת יום הכיפורים במספר רב של מבצעים.

בנימין בן-אליעזר: בשנים 1984–1987 הוא פיקד על סיירת מטכ"ל.

בנימין בן-אליעזר: תחת פיקודו קיבלה היחידה צל"ש רמטכ"ל.

בנימין בן-אליעזר: בשנים 1992–1994, כמפקד חטיבה ואלוף-משנה, שימש מטעם צה"ל כחבר בצוות המשא-ומתן לשיחות השלום עם הפלסטינים ובמשא-ומתן עם הירדנים.

בנימין בן-אליעזר: בשנים 1989–1992 שימש כסמנכ"ל לתפעול בחברת "אי.סי.

בנימין בן-אליעזר: טי.אס.

בנימין בן-אליעזר: " הבין-לאומית העוסקת בעיקר באבטחת תעופה, במטה החברה בפריז.

בנימין בן-אליעזר: בין 1995 ל-2005 היה מנכ"ל ושותף בחברת "וקטופ" אשר עסקה בתחום הווידיאו והאלקטרואופטיקה.

בנימין בן-אליעזר: ב-2001 ייסד את חברת "פאיון מדיקל" העוסקת בהדמיה בתחום הרפואי, תוך התמקדות בתחום הקרדיולוגי, והוא עומד בראשה עד היום.

בנימין בן-אליעזר: עמר היה חבר הנהגה, כפי ששמעתם ממנו, בתנועת "דור שלום" שהוקמה לאחר רצח רבין.

בנימין בן-אליעזר: לאחר שירות צבאי משמעותי בפן המבצעי בצה"ל, ביחידות המובחרות ביותר, וכחבר מוביל בצוות המשא-ומתן לשלום עם הפלסטינים והירדנים, אין ספק, עמר צבר גם ניסיון עסקי בתחום הביטחוני והרפואי.

בנימין בן-אליעזר: אבל חבר הכנסת בר-לב לא מתחיל היום את שירותו למען הציבור – אלפי צעירים התגייסו לשירות צבאי משמעותי בעשור האחרון לאחר השתתפותם בתנועת "אחריי!" שהוא יזם והקים.

בנימין בן-אליעזר: צעירים אלה יהוו את דור העתיד של הפיקוד בצה"ל, ולחלקם זו הייתה הכנה לשירות משמעותי שיסייע להם בהמשך חייהם.

בנימין בן-אליעזר: אין לי ספק ואני בטוח שחבר הכנסת עמר ימשיך להוביל את הנושאים שקרובים ללבו, כפי ששמעתם, והדבר הזה יהווה כוח משמעותי לחיזוקה של כנסת ישראל, לשמירה על צבא הגנה לישראל ולקידום החינוך והחברה גם מבית-המחוקקים של מדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: בשבילי היום הזה הוא סגירת מעגל כמפקד בצבא שהיה תחת פיקודו של אביו, חיים בר-לב, זיכרונו לברכה, וכאדם שעמד בראש המטה לבחירת אביך, זיכרונו לברכה, ב-1988, לחבר כנסת במפלגת העבודה.

בנימין בן-אליעזר: אני זוכר אותך אז באותה תהלוכת ניצחון, ויש לי הזכות לבוא ולומר: אני עשיתי זאת – – –

עמר בר-לב: נכון.

בנימין בן-אליעזר: זה בשבילי סגירת מעגל לראות היום אותך עומד כאן על במת הנואמים ומנסה להאדיר את שמה של הכנסת גם בכל מעשיו של אביך, זיכרונו לברכה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין לנאום בכורה את חבר הכנסת דוד צור.

בנימין בן-אליעזר: נא לשבת.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – צמד מילים שלא יכולתי להאמין שאומרם לפני כחודשיים ועוד מהפודיום כאן.

דוד צור: כבוד הוא לי לעמוד על במה זו ולהיות מהדוברים הראשונים במליאה.

דוד צור: מכיוון שהנאום מתקיים כשלושה שבועות בלבד אחרי הבחירות, והמערכת הפוליטית – בעיצומם של המגעים להרכבת קואליציה, הרי שזוהי תקופת ביניים שבה לעשייה הפרלמנטרית יש מגבלות וגם לממשלת המעבר העוסקת בתחזוקת הקיים וההכרחי.

דוד צור: אני חושב שכולם יהיו שותפים לשאיפה כי זמן זה יהיה קצר ככל הניתן ותתגבש תמונה, והממשלה הבאה ושותפיה, וכך גם עבודת הכנסת תוכל להביא לידי ביטוי את ייעודה האמיתי כמוסד-על לחקיקה ולפיקוח על עבודת הממשלה, כיוון שהאתגרים העומדים בפנינו אינם קופאים בציפייה לסיום ההליך הפוליטי.

דוד צור: בנימה אישית – לאחר 30 שנות עשייה ציבורית במדים בתפקידים שונים אני רואה זכות גדולה ואחריות כבדה בתפקידי כחבר כנסת, אף שאני מודע, כמו רבים מחברי, לתדמית שיצאה לבית הזה, אם כי צריך להודות – מהימים שאני נמצא כאן – חלק מזה אולי נקנה ביושר, אבל החלק האחר, צריך לתת לו את הפרופורציות, ויש פה עשייה חשובה מאין כמוה.

דוד צור: אני רוצה להודות מכאן לצוות המקצועי שקלט אותנו כאן, מהיושב-ראש בפועל ועד היושב-ראש היוצא ואחרון העובדים במשכן.

דוד צור: הבחירות האחרונות יצרו תמונה מעניינת.

דוד צור: הבוחרים החליפו כמעט מחצית מחברי הבית – 48 במספר – ויש בהם ציפייה שנביא עמנו את השינוי בסגנון וגם בעשייה.

דוד צור: תוצאות הבחירות שלחו מסר ברור, שאסור לכל ממשלה שתקום להתעלם ממנו: העם רוצה שינוי משמעותי, שינוי עמוק, לא קוסמטי.

דוד צור: לא קוסמות של ניסוחי עורכי-דין או פוליטיקאים שנונים ומנוסים, אלא הבנה עמוקה של כל מי שנושא באחריות להקמתה של הקואליציה והממשלה, ובראש ובראשונה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

דוד צור: העם אמר את דברו בדבר השינוי הנדרש לצדק חברתי, לחיים שיש בהם תקווה, לדיור לזוגות צעירים, לחינוך ולחיים בכבוד, לשוויון רחב יותר בנשיאה בנטל.

דוד צור: כולם דיברו על זה כאן.

דוד צור: לא בכוח ובכפייה, אלא מתוך הבנה והסכמה כי יש צורך בשינוי הנוסחה שתביא חלקים גדולים של האוכלוסייה, שכיום מודרת מגיוס אזרחי או צבאי, או אף חמור מכך, ממעגל העבודה, לשאת בנטל.

דוד צור: ידידי ומפקדי בסיעה, חבר הכנסת אלעזר שטרן, שיישא דברים אחרי, אולי ידבר על כך בהרחבה ואני לא ארחיב בנושא הזה.

דוד צור: פתחתי בנושא הזה אף-על-פי שתפיסת עולמי וגם זו של מפלגתי היא נשיאה בדגל המדיני-ביטחוני שטושטש במערכת הבחירות האחרונה, ייתכן שמטעמים פוליטיים ואלקטורליים.

דוד צור: ולא רק שהוא לא נעלם, אלא אף יהיה בין הראשונים לפתחה של הממשלה שתקום.

דוד צור: אם היינו צריכים תזכורת לכך, הרי שביקורו ההיסטורי של נשיא ארצות-הברית ברק אובמה בחודש הבא יעמיד את זה במרכז השיח הציבורי והלאומי.

דוד צור: ברור כי האתגרים הביטחוניים והמדיניים מצריכים עמידה איתנה וחזקה של מערכת הביטחון נוכח ההתעצמות האיראנית, ואף יותר מכך – נוכח חוסר היציבות של שכנותינו הגובלות עמנו.

דוד צור: יש בכך גם סכנות גדולות אך גם הזדמנויות, ועל כן, מעבר לחוסן הביטחוני נדרשת תבונה מדינית.

דוד צור: שמחתי לשמוע את דבריו של יושב-ראש יש עתיד, חבר הכנסת לפיד, ואת המשקל בנאומו לחשיבות החתירה לפתרון הסכסוך.

דוד צור: הקיפאון אל מול הפלסטינים בארבע השנים האחרונות, ומבלי לגרוע ולו במקצת מאחריותו של יושב-ראש הרשות הפלסטינית למצב זה, הביאו אותנו, בצד הישגים ביטחוניים ורגיעה ביטחונית חשובה, לבידוד בין-לאומי ולהישגים מדיניים חסרי תקדים של הרשות הפלסטינית, ששיאם ההכרה בה באו"ם כמדינה משקיפה.

דוד צור: החזרת היוזמה לניהול התהליך המדיני הכרחית על-ידי כל ממשלה שתקום, כי בהיעדר יוזמה כזאת נמצא עצמנו מובלים ונאפשר את בינאום הסכסוך, דבר שנמנענו ממנו כל השנים.

דוד צור: לחיצת יד אחת של ראש הממשלה או שר החוץ עם אבו מאזן שווה עשר תוכניות כלכליות לצמיחתו של המשק.

דוד צור: לא צריך להמתין לאינתיפאדה שלישית או ליוזמה של הקוורטט, צריך אומץ ולעשות מעשה.

דוד צור: הנושא השלישי שיעמוד לפתחם של הממשלה והבית כאן הוא התקציב.

דוד צור: אין ספק שבשוך הססמאות של הבחירות האחרונות, האחריות להעברת תקציב שיונח בכנסת יהיה כזה שיוכל לבטא את השינוי המקווה, אך עם זאת ישמור על היציבות המקרו-כלכלית ויאפשר גם צמיחה ומקומות עבודה.

דוד צור: אין ספק כי יידרשו קיצוצים כואבים, אך בהודעת הממשלה על צמצום וגירעון חשוב שלא ניפול שוב על מעמד הביניים והשכבות החלשות במסים ובגזירות.

דוד צור: חשוב שזה יהיה תקציב שישקף את הצורך בצמצום הגירעון מחד גיסא, אך תקציב של חמלה ואמפתיה כלפי הציבור שנושא בנטל והשכבות החלשות.

דוד צור: חשוב שתהיה בו גם תשובה לנושא המעיק יותר מכול על מעמד הביניים, חלוקה צודקת ושקופה יותר של תקציב המדינה, תוך העדפת הפריפריות, חיזוק הנגב והגליל, ולא כפראזה, שינויי מפת סדרי העדיפויות הלאומיות, שתהיה קוהרנטית גם לתפיסה המדינית.

דוד צור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי הכנסת החדשים והוותיקים, אני מנצל הזדמנות להעלות את נושא הביטחון האישי, שלא בכל יום מדברים בו, נושא התעניינות מרכזי בחיי הציבוריים טרם כניסתי לפוליטיקה, הן בלוחמה בטרור והן באכיפת החוק.

דוד צור: הביטחון החברתי והביטחון האישי חד הם.

דוד צור: בכל סקר ומדד שנבחן, שאינם בעתות של מלחמה, נמצא כי נושא הביטחון האישי והעתיד הכלכלי-חברתי הם שני הנושאים המטרידים ביותר את האזרח.

דוד צור: בשנים האחרונות מטפלים משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים ביעילות בארגוני הפשיעה, גם אם אפשר לראות כי מדי פעם מרים ארגון פשיעה כזה או אחר את הראש וניסיונות החיסול ביניהם גובים קורבנות חפים מפשע.

דוד צור: מגמה זו של מאבק עיקש ומקצועי בארגוני הפשיעה מניבה פירות, אך אני סבור עדיין כי האכיפה הכלכלית והלחימה בהון השחור ובהלבנת ההון אינן מגיעות לתוצאות הרצויות.

דוד צור: אפשר דרך אכיפה, שיתוף פעולה בין רשויות – המס, האחרות, התביעה – לחלט ולהחזיר מיליארדי שקלים לתקציב המדינה המדולל.

דוד צור: שינויי חקיקה הנדרשים בנושא זה בטוחני כי יתקבלו על כל יושבי הבית ללא הבדלים פוליטיים.

דוד צור: השבת חלק גדול יותר מתקציב זה לתקציבי האכיפה תביא ליעילות גדולה יותר בצד ההישגים האלה.

דוד צור: לצערי, אי-אפשר לומר שהציבור זוכה לשירות והגנה על ביטחונו האישי ורכושו כפי שהיה מצופה.

דוד צור: הטענה כי משטרת ישראל קטנה על המדינה עדיין נכונה.

דוד צור: המגמה של חיזוק המשטרה בשנים האחרונות חייבת להימשך גם בעידן של קיצוצים.

דוד צור: צריך לזכור כי חוסננו הלאומי לא נגזר רק מכמות הטנקים והמטוסים שיש לנו, אלא מהביטחון האישי והחברתי, שילדינו יוכלו ללכת בדרכם הביתה בלי שנהג שיכור ידרוס אותם ויצא עם עונש מגוחך או שפדופילים ישובו לאזורי הפשיעה כי רק לשב"ס אין כוח-אדם מספיק לפקח עליהם, ועוד ועוד.

דוד צור: בצד זה, ודווקא היום, צריך לברך את השר לביטחון פנים ואת נציב הכבאות, ניצב בדימוס שחר איילון, על השלמת תהליך הקליטה של מערך הכבאות כרשות לאומית תחת חוק הכבאות במשרד לביטחון הפנים כאחד מלקחי אסון הכרמל על מחדליו הנלווים, שהביא למותם של 44 צוערי השב"ס, המשטרה והכיבוי.

דוד צור: נושא אחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא תופעת הגזענות, שהרימה ראש ביציעי הכדורגל, ולא רק שם.

דוד צור: כמי שעמד בראש שתי ועדות ציבוריות שעסקו באלימות בספורט, ואף היה לי חלק בהמלצות של החוק למניעת אלימות בספורט שחוקק על-ידי הכנסת הקודמת, וכמי שהספורט חשוב לו, אני רוצה להביע את שאט הנפש שחשתי כשראיתי את השלטים הגזעניים, ויותר מכך כששמעתי את הקריאות בפרשת הצ'צ'נים ב"בית"ר".

דוד צור: לדעתי זה קצה קרחון של תופעות אלימות, גזענות והכתמת הספורט בארץ.

דוד צור: בעבר ביקרתי את התנהלות ההנהלה בקבוצת "בית"ר ירושלים" במסרים הכפולים ובעצימת העיניים לנוכח גילויי האלימות ולהדרתם של מוסלמים וערבים מהקבוצה.

דוד צור: זוהי כניעה לטרור והפחדה של חבורה לא קטנה, אך עדיין מיעוט שניתן לטיפול בראש ובראשונה על-ידי הרשויות לאכיפת חוק, המשטרה, הפרקליטות, בתי-המשפט.

דוד צור: כיום, מששינתה ההנהלה את דרכיה ומנשבת בה רוח חדשה, היא חייבת בגיבוי לאורך זמן של כלל הרשויות.

דוד צור: טוב עשתה השרה לימור לבנת בגיבוי ובתמיכה בתקציב לעידוד פעילות לשת"פ עם האוהדים התומכים.

דוד צור: הפעילות המשולבת של ענישה והרתעה וחינוך ועוד מודלים שכתובים בדוח שהוגש לשרה ומטופלים על-ידי המועצה למניעת אלימות בספורט, יכולים לטפל בתופעה זו.

דוד צור: חשוב כשמדברים על ספורט שנדבר על תוצאות – לצערי לא תמיד יש על מה – ולא על אלימות, על אבטחה ועל שוטרים במגרשים.

דוד צור: צריך לזכור כי אלימות היא סרטן בלב הדמוקרטיה, והיא מוצאת לעצמה ביטוי בכבישים, ביציעים, בחצר בית-הספר ובכל מקום – אגב, כבוד הרב מוזס, שאני לא רואה אותו – גם במקומות שיש בהם לימודי ליבה וגם בכאלה שאין בהם לימודי ליבה, ואף אחד לא חסין.

דוד צור: זו אינה גזירה משמים וזה ניתן לטיפול.

דוד צור: אני משוכנע שאמצא אוזן קשבת, ובעזרת חברי – הזדמנות לברך את ארבעת הניצבים בדימוס שיש בכנסת זו, ללא קשר לזהותם הפוליטית או לתפקידים השונים שכל אחד מאתנו ייטול עליו – נוכל לקדם את נושא מיגור האלימות למען עתיד טוב יותר לילדינו.

דוד צור: תודה רבה לכם.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חברת הכנסת ציפי לבני לשאת דברים.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ביקשתי היום לברך את חברי הכנסת החדשים שלנו בתנועה, ואני לא יודעת אם זה לשמחתי או לצערי, אני יכולה לעשות את זה בלי שאני אצטרך לעלות על הבמה הרבה פעמים, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת דוד צור.

ציפי לבני: מה שאתם יודעים על צורי, חוץ מזה שהוא ניצב, והיה מפקד הימ"מ ומפקד משמר הגבול ומפקד משטרת מחוז תל-אביב, אז אולי בניגוד למה שמצפים מחברי הבית הזה, צורי הוא גם צנוע, ומה שאתם לא יודעים עליו זה שהוא קיבל את עיטור האומץ על פעולתו בימ"מ, על סיכול חדירת מחבלים דרך גבול מצרים, על פעילות שעשה לחילוץ בני-ערובה, על ההיתקלות במחבל שרצח בזמנו את רכז השב"כ בירושלים.

ציפי לבני: מה שאתם עוד לא יודעים עליו זה שבצד היותו מפקד, צורי הוא גם בן-אדם, וכך גם התייחס בכל פעולותיו, גם במשטרה, תמיד להיבט החברתי, לשיטור הקהילתי, במומחיות שכמעט לא תתואר, לכל מי שמכיר את המצב בלוד, כשהיה מפקד השפלה, הפריד בין החמולות ואפשר לחיים שם, שעדיין דורשים תיקון מהותי, לעבור מסלול אחר.

ציפי לבני: האמת היא שבגלל, אולי, קורות החיים הרשמיים, זה נראה טבעי שצורי יבוא לפוליטיקה, אבל לי היה חשוב שתבוא לתנועה גם כי אתה אדם, ועל הרקע הזה בעצם נפגשנו לראשונה.

ציפי לבני: למי שלא יודע, הפגישה הראשונה ביני לבין צורי הייתה כשצורי כמפקד הימ"מ בעצם ביקש להקים יישוב ללוחמי הימ"מ, כדי שיוכלו לגור קרוב ליחידה, כדי שזמן ההקפצות שלהם יהיה קצר מהרגיל, והם יוכלו להיות יחד עם המשפחה, ואני גם יודעת עד כמה המשפחה שלך חשובה לך, ואני בטוחה שעכשיו הילדים שלך מסתכלים – שמעתי שגם יש לך טלפון מיוחד, שאתם גם עם השיטות החדשניות מראים האחד לשני מה אתם עושים בכל נקודת זמן; אז עכשיו אתה באקווריום שקוף, אז הם יראו כל הזמן.

ציפי לבני: ולי אין ספק שאתה חושב היום על שני דברים – גם על אשתך לינדה, זיכרונה לברכה, שנפרדת ממנה לפני כמה שנים, וגם על הילד בן השש שעלה מטורקיה וניצב כאן היום בכנסת ישראל.

ציפי לבני: אני רוצה לומר באופן אישי שאין לי ספק שבעיניך זאת התמודדות לטובת הציבור, ואני אסירת תודה שבחרת לעשות את זה אתנו, אתי.

ציפי לבני: תודה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הכבוד המיוחד להזמין לנאום בכורה את חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, תפיסת עולמי עוצבה בשני אירועים טרגיים מכוננים.

מיכל רוזין: אותו ערב ארור בכיכר – הייתי שם.

מיכל רוזין: בלילה שבו אויב מבית ניסה לכבות את ניצוץ התקווה לשלום; בלילה שבו ויכוח אידיאולוגי הפך לטראומה לאומית שלא תעזוב אותנו לעד.

מיכל רוזין: כשהאיר השחר על הלילה הנורא הזה, נשבעתי שאעשה הכול כדי שרוח דבריו של רבין תמשיך להדהד עד להבשלת תהליך מדיני, שיביא לקץ הסכסוך האלים ורווי הדם בינינו לבין שכנינו.

מיכל רוזין: כמעט בכל יום ב-11 השנים האחרונות אני חושבת על חברתי הטובה חן פלד קינן, שאיבדה באותו יום את היקר מכול, את בתה הקטנה בת השנה וארבעה חודשים, סיני, ואת אמה רותי, בפיגוע רצחני של מחבל שפל שהחריב את עולמה, פצע פתוח שלא יירפא לעולם.

מיכל רוזין: הייתי אתה ברגעים הקשים שבהם התבשרה על האובדן.

מיכל רוזין: הייתי קשובה למחשבותיה על המדינה שבגדה, ללבטיה על שלום עם אויבים מרים, ועל המחיר שאנחנו משלמות כדי לחיות כאן.

מיכל רוזין: הבטחתי לעצמי ולה כי אעשה הכול, בכל שעה ובכל מקום שאליו אגיע, על מנת להבטיח עתיד בטוח לילדים של כולנו.

מיכל רוזין: אנחנו חיים במציאות של סבבי אלימות ומסרבים למצוא את הדרך להפסיקם.

מיכל רוזין: לא ניתן להשלים עם מצב שבו אזרחים חיים תחת חרדה מתמדת מפני נפילת טילים ואזעקות "צבע אדום".

מיכל רוזין: אי-אפשר להמשיך במעצרים מינהליים במחשכי הלילה, בענישה קולקטיבית, בסגרים, במחסומים ובהפרה מתמשכת של זכויות אדם.

מיכל רוזין: סיום הכיבוש הוא המפתח למדינה שוויונית, בריאה, צודקת ומשגשגת.

מיכל רוזין: עימות צבאי נוסף עם הפלסטינים הוא עניין של זמן, והחשש מהתרחבות העימות אל שטחי הגדה המערבית הופך למוחשי עם כל יום נוסף של כיבוש ודיכוי.

מיכל רוזין: אסור לנו להיכנע לדמגוגיה ולפחדנות של אלו המבקשים להנציח את הסכסוך, של אלו הטוענים באופן גלוי כי נועדנו לחיות על חרבנו.

מיכל רוזין: מתוך אינטרס ישראלי מובהק לחיים בשלום, אנו מחויבים לסגת מהשטחים הכבושים ולתמוך במדינה הפלסטינית.

מיכל רוזין: בשנתיים האחרונות קמה כאן מחאה, צעקה חברתית.

מיכל רוזין: מאות אלפי בני-אדם יצאו לרחובות וביקשו לשנות את המציאות.

מיכל רוזין: וזו לא הייתה צעקה חד-פעמית.

מיכל רוזין: חזרנו לקחת אחריות על המדינה.

מיכל רוזין: רואים את זה ברוח ההתנדבות המתחדשת, ביוזמות החברתיות הרבות שקמות, מקומיות וארציות.

מיכל רוזין: אזרחיות ואזרחי מודל 2013 הם אזרחים ערים, מודעים ומעורבים.

מיכל רוזין: ממשלת ישראל נוהגת במדיניות כלכלית-חברתית הפוגעת בחלקים רחבים מהחברה הישראלית.

מיכל רוזין: התפיסה הכלכלית שלפיה כוחות השוק החופשי והצמיחה הכלכלית יאפשרו חיים ברווחה לכולם נכשלה.

מיכל רוזין: האי-שוויון הכלכלי מעמיק, ועמו מקצינים הפערים החברתיים.

מיכל רוזין: חלוקת המשאבים של הכלל באופן לא שוויוני יוצרת פערים בין עניים לעשירים, שוחקת את מעמד הביניים והופכת רבים מהם לנזקקים.

מיכל רוזין: ההפרטה פוגעת קשות במערכות הרווחה, הבריאות והחינוך, מה שפוגע נואשות בחוסנה של החברה הישראלית.

מיכל רוזין: מדינת ישראל חייבת לחזור ולקחת אחריות על איכות החיים של אזרחיה.

מיכל רוזין: את זה לא ניתן להשיג באמצעות הפרטות או עבדות קבלן, ובפרט לא באמצעות תקציב או מיסוי שמשמרים ואף מגדילים את הפערים בחברה ודורסים את המוחלשים.

מיכל רוזין: כל הדברים הללו הם חלק בלתי נפרד מתפיסת עולמי הפמיניסטית.

מיכל רוזין: משום שמדינה שמדברת ביטחון ומטפחת עוני, דוגלת בשוק חופשי ומייצרת תעסוקה פוגענית, חברה שמפלה כל מיעוט פוליטי, מגדרי, לאומי, תרבותי או עדתי, ממשלה שמפקירה את ביטחוננו הקיומי-חברתי – היא ממשלה פוגעת בנשים.

מיכל רוזין: נשים בישראל הן שקופות ומושתקות.

מיכל רוזין: הן חסרות במוקדי הכוח ובהנהגת המדינה, בממשלות נטולות נשים, בכנסת שבה הרוב באוכלוסייה מיוצג במיעוט מושבים, בצוותי משא-ומתן להרכבת הממשלה, לתהליכים מדיניים ובקבינטים הממשלתיים.

מיכל רוזין: כולם כמעט נטולי נשים.

מיכל רוזין: הדרת נשים בישראל מובילה פגיעה ישירה בביטחוננו האישי, אם על-ידי השלטת הונם של בעלי האמצעים על אפלייתן של נשים בשוק התעסוקה ובביטחונן הסוציאלי, אם בהפקדת מעמדן האישי בידי מוסדות דת אשר נשלטים בידי רבנים גברים, ואם על-ידי יחס סלחני כלפי פוגעים ומטרידים; ובמיוחד אלה אשר מנצלים לשם כך את מעמדם הציבורי, בין שהם נשיאים, שרים או יועצים בכירים.

מיכל רוזין: הדרה ממוקדי הכוח מובילה גם להדחה אל שולי החברה.

מיכל רוזין: מדי שנה נסחרות ונסחרים בזנות עשרות אלפי נשים, נערות ונערים, וגופם מופקע מרשותם ומוצע לכל דורש.

מיכל רוזין: ההגנה מפני אפליה חייבת לכלול גם הגנה על רקע נטייה מינית, כמו גם על רקע זהות מגדרית.

מיכל רוזין: קהילת הלהט"ב זכאית להיות מוגנת מפני הסתה המובילה לפשעי שנאה, כר פורה למעשי אלימות על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.

מיכל רוזין: יש לאפשר לארגוני הקהילה השונים נגישות שווה למשאבי המדינה, להכיר בתא המשפחתי האלטרנטיבי ובמורכבות הקהילה עצמה.

מיכל רוזין: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את הציבור כולו לרגל יום המשפחה שחל השבוע, את כל המשפחות, כולל אלו של בני-זוג מאותו מין, משפחות יחידניות, משפחות של בני דתות שונות.

מיכל רוזין: המין האנושי נבדל ביכולתו לבחור, וזכותנו לבחור את מי לאהוב ועם מי לחיות את חיינו.

מיכל רוזין: המשפחה מסמלת את כוחה של אהבה בין נשים ואנשים, ולכל אחת ואחד יש הזכות לבחור את האופי וההרכב המשפחתי הרצוי לו.

מיכל רוזין: לכולם ולכולן יש הזכות להינשא על-פי רצונם ובחירתם.

מיכל רוזין: אלה הם האתגרים האמיתיים העומדים בפנינו.

מיכל רוזין: ההתמקדות בשוויון בנטל ובשינוי שיטת הממשל יוצרת טשטוש של הבעיות האמיתיות בחברה הישראלית.

מיכל רוזין: לא גיוס חרדים ולא העלאת אחוז החסימה הם הפתרון לבעיות הקיומיות של החברה הישראלית.

מיכל רוזין: הרבה תקווה תולים בממשלה החדשה שבדרך.

מיכל רוזין: אני וחברי במרצ לא נהיה חלק מהממשלה הזו.

מיכל רוזין: לנו אין ספק כי נתניהו מרכיב ממשלה שתאפשר לו למשול אך לא להוביל; ממשלת שרידות פוליטית, ולא ממשלה אמיצה שתפרוץ דרך.

מיכל רוזין: זאת תהיה ממשלה שבין חבריה פעורה תהום אידיאולוגית בלתי ניתנת לגישור.

מיכל רוזין: כי הרי מה משותף בין יעל גרמן לאורית סטרוק, בין יאיר לפיד לאלי ישי, בין איילת שקד לעפר שלח, בין עמרם מצנע ועמיר פרץ לדני דנון ולמשה פייגלין?

מיכל רוזין: זו תהיה ממשלה שהולכת לעבר שום-מקום; ממשלה שתנציח את הקיבעון והקיפאון שבהם אנו נמצאים מזה שנים ארוכות.

מיכל רוזין: אני קוראת מכאן לראשי הסיעות שעומדות להיכנס לממשלת נתניהו: הציבו את חידוש התהליך המדיני בראש דרישותיכם הקואליציוניות.

מיכל רוזין: דרשו כי תהליך זה יתבצע במתווה של יוזמת הליגה הערבית, אשר משמעה פיוס היסטורי בין ישראל לעולם הערבי.

מיכל רוזין: אני מסתכלת על הכנסת הנכנסת ולא יכולה לשכוח את ניסיונות החקיקה הגזעניים והחשוכים של הכנסת היוצאת, חוקים שמקומם הרחק מבית-מחוקקים דמוקרטי במדינה שוחרת שלום.

מיכל רוזין: אני מצפה מהכנסת הנכנסת לעצור את הרדיפה הפוליטית של נשות ואנשי המחאה, לבלום את ניסיונות החקיקה לפגיעה בחופש הביטוי ובפגיעה בעצמאותו של בית-המשפט העליון.

מיכל רוזין: במקום זאת, עלינו להוות דוגמה ולהיאבק בתופעת הגזענות; גזענות נגד ערבים, עולים ומהגרי עבודה.

מיכל רוזין: עלינו להוביל לחקיקה מהירה שתכביד באופן ניכר את הענישה על גילויי גזענות ופשעי שנאה מכל סוג, אם אלה אוהדיה של קבוצת כדורגל, רבנים המטיפים לא להשכיר דירות לערבים או להעסיקם, מבצעי פעולות "תג מחיר" ונבחרי ציבור המתייחסים לקבוצה אתנית כלמחלה סופנית.

מיכל רוזין: כל אלה אינם נענשים די ואינם מוקעים מן החברה.

מיכל רוזין: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני יודעת דבר בוודאות: ממשלה רחבה כפי שמבקש נתניהו, משמעה כנסת חלשה המחויבת להסכמים קואליציוניים.

מיכל רוזין: אתגרים עצומים עומדים בפתחה של הכנסת החדשה, אתגרים שנדע להתמודד אתם רק באמצעות פוליטיקה של שיתוף פעולה וכבוד הדדי.

מיכל רוזין: נבחרנו כי לאזרחים נמאס מהייאוש והם דורשים שינוי ותקווה.

מיכל רוזין: אל תיכנעו.

מיכל רוזין: לכו עם צו מצפונכם והיושר האישי שלכם.

מיכל רוזין: אנחנו יכולים להוביל יחד חקיקה מתקדמת, נאורה, פלורליסטית, שתיטיב עם כל חלקי העם.

מיכל רוזין: אני באופן אישי מתחייבת כי השקפת עולמי, אשר התעצבה באירועים רבי משמעות, תאיר את דרכי הפוליטית.

מיכל רוזין: אני וחברי לסיעת מרצ, חברות וחברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, עיסאווי פריג' ותמר זנדברג, נפעל להביא לכך שישראל תהיה מקום טוב יותר לחיות בו עבור כולן וכולם; מקום שאנחנו גאים וגאות לשאת את שמו; מקום של שוויון, אחווה ושלום.

בנימין בן-אליעזר: תרשו לי לומר לכם שחברת הכנסת מיכל רוזין – חברת הכנסת מיכל רוזין, אם תשבי אז אני גם אומר כמה מילים לכבודך.

אילן גילאון: אתה יכול להציג אותי, היושב-ראש, בסדר.

אילן גילאון: עליתי ללא הזמנה, לא נורא.

אילן גילאון: לא יכולתי להתאפק.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח לומר לך שאני התכוונתי לומר כמה מילים לטובתה של מיכל, כי את מיכל אני מכיר לא מהיום, כלומר מיכל היא לא פנים חדשות פה, ואני מודה ומתוודה – מיכל, מה יהיה הסוף?

אילן גילאון: אתה יודע איזה קרבות הלכו על הזכות לברך אותה?

אילן גילאון: אין לך מושג.

בנימין בן-אליעזר: אבל מיכל הצליחה לא רק לרגש אותי, אלא גם להחזיר אותי ללילה ההוא, ובלילה ההוא עמדתי 40 מטרים מיצחק רבין, זיכרונו לברכה.

בנימין בן-אליעזר: בלילה ההוא עמדתי למעלה על המרפסת וראיתי את מה שראיתי.

בנימין בן-אליעזר: אבל היא בדרכה גם הצליחה להוביל אותנו לאורך כל דרך החתחתים שעברה המדינה עד עצם היום הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני גאה לראות אותך פה, אני חושב שהניסיון שצברת פה, גם כעוזרת פרלמנטרית וגם כחברה די ותיקה כאן, במסדרונות הכנסת, הקנה לך לא רק את החן ואת התבונה.

בנימין בן-אליעזר: אין לי צל של ספק שתצליחי לעשות הרבה.

בנימין בן-אליעזר: ואת יודעת, כשאת מדברת, הלב מתחיל לתקתק.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך רק הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת אילן – – –

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כמעט גנבת לי את הפרנסה; מה יהיה פה?

אילן גילאון: מה יקרה כאן?

אילן גילאון: שמע, אני חושב שעל הדוכן הזה הייתי מאות פעמים, זה הנאום הכי מענג והכי מהנה – אני חושב, מבחינת פוליטיקאי, לראות את מושג "זרימת הדורות" או "זִרמת הדורות", אני אקרא לזה כך, זה הדבר הכי יפה.

אילן גילאון: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, אצלנו השמאלנים הדור הבא תמיד יותר טוב מהדור הקודם, לכן אין לי טיפים לתת למיכל – –

בנימין בן-אליעזר: זה נכון.

אילן גילאון: – – ממש לא.

אילן גילאון: אני אומר שהיא יודעת ברוורס מה שאני לא למדתי עוד קדימה.

אילן גילאון: אבל אני רוצה להגיד לך שאני מכיר אותה 20 שנה, מאז הייתה ממש ילדה קטנה, לא?

אילן גילאון: והיא לא אכזבה אותי אף פעם, משום שאצלנו, בבית-המדרש שלנו, או של מרצ השמאלנית, מאמינים שהאדם הוא תכלית הכול.

אילן גילאון: אני לא יודע אם להגיד שבעצם מיכל היא בת דמותה של מרצ, או מרצ נוצקה בדמותה של מיכל, וזה גם ממש לא משנה, כי זה אותו דבר.

אילן גילאון: ואצלנו, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, לא מקבלים את הזכות לעמוד על הדוכן הזה על מגש של כסף, זה דרך חתחתים.

אילן גילאון: בטעות אמרו על מפלגה אחרת שהיא המפלגה הכי קרבית, אני חושב שמרצ היא המפלגה הכי קרבית, כי אצלנו קשה מאוד באימונים, אבל קל בכנסת.

אילן גילאון: והיא, מלבד זה שהיא גם הייתה קצינה בצבא, והתחילה את דרכה בתא הסטודנטים של מרצ, ועברה את כל דרך החתחתים הזאת עד להגיע לכאן, ולמדה גם אצל הכי טובים; במשל, כמו שהאמנים הצרפתים לומדים באטלייה, היא למדה – היא הייתה העוזרת הפרלמנטרית של נעמי חזן, שהייתה אחת המחוקקות המזהירות ביותר, ואצל רן כהן, כשהוא היה שר השיכון, לכן היא יודעת גם לדבר ממש בשפת לבה.

אילן גילאון: ולכן, אדוני, מהבחינה הזאת, בכל תכונותיה היא כל כך מוכנה, וכל כך בשלה, וכל כך ממחישה את מה שנקרא "כל דבר בעתו", שאנחנו כולנו רק נהיה גאים וניהנה מן התרומה שלה, כי היא עומדת כשליחת ציבור מול ארון הקודש עם הידיעה, גם, כמאמר המשורר, לצמצם לפעמים את עצמה לנקודה קטנטנה כדי לא להטריד ממלכות, כי היא באמת מביאה כאן שליחות.

אילן גילאון: מיכל היא חרוצה, היא עמלנית – היא מזוהה יותר מכל דבר אחר בתפקידה האחרון, שבו חמש שנים היא הייתה מנכ"לית – למרכזי נפגעות ונפגעי סיוע – לנפגעי תקיפה מינית – אני תמיד מתבלבל בהגדרה הזאת, אבל מבינים על מה אני מדבר – והיא דעתנית.

אילן גילאון: אני חושב שאם הייתי צריך לחשוב מה ממחיש יותר את שלושת המותגים של מרצ: ציונות, סוציאליזם, אחוות עמים, משום שהכול אנשים, וקווי יסוד הם אנשים, אז הנה, אלה הם קווי היסוד שלנו.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך שזה כיף גדול להיות כאן ולראות את זרמת הדורות הזאת, ואני יודע שכאן מדובר בשליחה שעומדת נכון ויציב מול ארון הקודש.

אילן גילאון: ולמיכל אין מתווה, אדוני היושב-ראש, יש לה דרך, ויש לה אג'נדה.

אילן גילאון: ואני באמת חושב שזה נאום שאני הכי נהנה ממנו היום.

אילן גילאון: תודה רבה לך.

אילן גילאון: ראית בעצמך, אני לא צריך להוסיף מילים.

בנימין בן-אליעזר: טוב, חכה, תשמע את הנאום של חברת הכנסת יעל גרמן.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת יעל גרמן.

אילן גילאון: אני אחד המעריצים של יעל גרמן, שלא תחשוב.

בנימין בן-אליעזר: את זה אני יודע.

בנימין בן-אליעזר: לכן שב קרוב, כי אתה צריך לדבר עוד פעם.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים יקרים, בין סלעים אדירים שמזכירים עולם קדמון ובראשיתי, רחוק מהמולת העיר, נוסד באיסלנד בשנת 930 לספירה האלת'ינגי, מה שנחשב לפרלמנט הראשון בעולם.

יעל גרמן: הוא נועד ליישב סכסוכים ולקבוע חוקים.

יעל גרמן: האספה המחוקקת ישבה על שלוש שורות של ספסלים שהיו ערוכות במעגל, ועל הספסל האמצעי ישבו 48 ראשי השבטים, כשלכל אחד מהם שני יועצים פרלמנטריים.

יעל גרמן: כל גבר חופשי יכול היה להופיע לפניהם, והם היו יושבים ימים ושבועות, שומעים את העם, שופטים ומנסחים חוקים במטרה אחת – לפתור את בעיות העם.

יעל גרמן: קדם להם במאות שנים מי שנחשב לאבי הדמוקרטיה, סולון האתונאי, שחי במאה השישית לפני הספירה ביוון.

יעל גרמן: כאשר גברה המתיחות בין האצילים ובין העם הסכימו כל הצדדים למסור בידיו את השלטון כדי שינהיג רפורמה בעיר.

יעל גרמן: סולון הצליח לבטל את ההתחייבויות של האיכרים לנושיהם האצילים, ולמעשה ביטל את העבדות באתונה.

יעל גרמן: הוא חילק את היישוב לארבעה מעמדות לפי הרכוש, והנהיג, אז, מס מדורג, פרוגרסיבי.

יעל גרמן: הכול היו זכאים להשתתף באספות ולבחור.

יעל גרמן: הוא נתן מעמד חוקי לבתי-הבושת, הקל את העונשים שקבע דרקון, פרסם את החוקים לעיני כול באגורה – למעשה המציא את השקיפות הפוליטית; קבע זכויות אדם בסיסיות שאינן ניתנות לערעור – חוקי-יסוד; חיזק את מעמד הביניים – יש עתיד?

יעל גרמן: שינה את שיטת הבחירה, וכל זאת עשה בשנה אחת בלבד.

יעל גרמן: הפרלמנט הראשון בעולם וסולון היווני מעוררים בי התרגשות אדירה לנוכח האפשרויות הטמונות בבית-המחוקקים שלנו.

יעל גרמן: אבל בנושא אחד אנחנו יכולות לחדש גם להם: בנושא הנשים.

יעל גרמן: ביום שישי פנתה אלי עורכת באחד מערוצי הטלוויזיה וביקשה שאגיע לאולפן.

יעל גרמן: זה היה לאחר חודש שלא ביליתי עם כל המשפחה וקבענו ארוחה משפחתית.

יעל גרמן: חשבתי לרגע, ולאחר מכן התנצלתי בפניה שאני מעדיפה להיות עם המשפחה.

יעל גרמן: העורכת ציינה בפני כי כל שישי היא מנסה להביא נשים לאולפן אך לרוב נתקלת בסירוב בנימוק דומה, נימוק שמעולם לא שמעה מגבר.

יעל גרמן: היה לי ברור שאני מחזקת את מה שאני מתקוממת כלפיו – היעדר נשים מדיונים משמעותיים במדיה, בחברה ובכלל.

יעל גרמן: אך דווקא צורת החשיבה הזאת היא הסיבה לכך שצריך לשלב נשים בכל פורום, בכל צוות, בכל דיון, בכל אולפן, בכל ועדה, בכל דירקטוריון.

יעל גרמן: כן, אנחנו חושבות אחרת.

יעל גרמן: המקום האימהי, המשפחתי, המכיל, האמפתי, עדיין כל כך חסר בחברה ובפוליטיקה, והוא שמחייב ייצוג נשי הולם בכל מקום שבו חושבים יחד.

יעל גרמן: חשיבות הייצוג אינה רק בעמדות ההשפעה הנלוות אליו, ביוקרה, בכוח המעשי ובמעורבות בעשייה, אלא גם, ובעיקר, בדימוי העצמי ובתחושת הערך העצמי שהוא מעורר.

יעל גרמן: הערכה עצמית תלויה במידה רבה ביחסם של האחרים בחברה אלינו והיא נחוצה להגשמת כל תוכנית חיים בעלת משמעות.

יעל גרמן: לכן מיצוי היכולות שלנו כנשים בחברה לטובת החברה הוא תוצאה של מידת שיתופנו במוסדות החברתיים והפוליטיים, והדבר נכון לכל מגזר בחברה.

יעל גרמן: במגילת העצמאות הכריז בן-גוריון כי מדינת ישראל "תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין".

יעל גרמן: בשנת 1951 נחקק בישראל החוק לשיווי זכויות האישה, אשר משנת 2000 הבטיח וקבע שוויון מלא בין האישה לבין האיש ברוח העקרונות שבהכרזה על הקמת מדינת ישראל.

יעל גרמן: אך אנו יודעות כי רק בעקבות עתירות לבתי-משפט הצלחנו למעשה להשתלב במועצות הדתיות, בקורסי ניהול ב"אל על", בקורס טיס בצה"ל, לקבל מימון שווה מהעיריות לכדורסל, לקבל זכות להיות חברות עובדות במושב ועוד ועוד.

יעל גרמן: באמנה הבין-לאומית למתן זכויות פוליטיות לנשים נכתב כי נשים תהיינה רשאיות לכהן במשרה ציבורית ולממש את כל הפונקציות הציבוריות שהוקמו בחוק הלאומי בתנאים שווים לגברים ללא כל אפליה, אלא שניסיון העבר מלמד שאין די במתן הזדמנות שווה, שכן מתן שוויון במצב של אי-שוויון מנציח את האי-שוויון.

יעל גרמן: בהיעדר שוויון התחלתי נדרש יחס מועדף לבני כל קבוצה חלשה.

יעל גרמן: רק מתן העדפה לבני הקבוצה החלשה יכול באמת להביא למימוש אמיתי של זכויות חברתיות, כלכליות ופוליטיות לנשים ולכל האוכלוסיות המוחלשות בחברה.

יעל גרמן: כדי לקדם את החברה שלנו, כדי לקיים שוויון זכויות אמיתי, כדי להצטרף למדינות המתקדמות בעולם ולממש את מגילת העצמאות והאמנות הבין-לאומיות בנושא, יש להרחיב את החוק הקיים ולקבוע ייצוג הולם לנשים בכל פורום, אך בעיקר יש לעגן את עקרון השוויון בחוק-יסוד אשר יבטיח את מימוש מגילת העצמאות.

יעל גרמן: אני מקווה ומייחלת שהכנסת הזאת תאשר חוק שבמסגרתו ייקבע כי הדרת מגזר כלשהו, לרבות נשים, היא עבירה פלילית, שכן אני מאמינה שדגל שחור מתנוסס מעל הדרת נשים, הדרת הומוסקסואלים, לסביות, בי, טרנסג'נדרים, מניעת אימוץ ילדים על-ידיהם, מניעת גישה לפונדקאות, דחיקת אתיופים ממוסדות חינוך וממקומות בילוי, שנאת חרדים, אפליית ערבים וחוסר סובלנות לשונה.

יעל גרמן: זהו דגל שחור של שנאת האחר, אותה שנאה שסבלנו ממנה כיהודים.

יעל גרמן: הרי בסופו של דבר כשאנשים נפגשים ומדברים בחושך, או מתכתבים ברשת, מבלי לראות את צבע האור, מבלי לדעת את הנטייה המינית, הדת, המגזר או המוצא, הם יכולים למצוא כל כך הרבה מן המשותף.

יעל גרמן: כמה חבל שהאור לעתים מעוור את עינינו.

יעל גרמן: אני מייחלת כי נצליח לממש את עקרון "מסך הבערות" של ג'ון רולס האומר כי כדי לקבל החלטה נכונה וצודקת יש לשכוח את הדעות הקדומות, את האינטרסים האישיים, את המידע שלנו על המציאות וכל פרט שיכול להטות את דעתנו ולחשוב רק על מה שהוגן לציבור.

יעל גרמן: אני מבקשת לסיים בפרפראזה על דבריו של בראד מלצר בהרצאתו ב-TED ולאחל לכולנו, לכל משרתי הציבור כאן במשכן, שתמיד נחלום חלומות גדולים, שתמיד נעבוד קשה כדי להגשימם ושלעולם לא נשכח מאין באנו ולאן נשוב.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך ואני מאחל לך הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אילן גילאון.

בנימין בן-אליעזר: השרה לימור לבנת תאמר כמה דברי ברכה לחברת הכנסת יעל גרמן.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הזדמנות נפלאה ומצוינת לברך את חברת הכנסת החדשה על נאום הבכורה.

לימור לבנת: חברת הכנסת יעל גרמן, חדשה בכנסת אבל ותיקה מאוד בחיים הציבוריים, לשעבר ראש עיריית הרצלייה.

לימור לבנת: אבל אני רוצה לצרף לזה גם ברכות לחברת הכנסת החדשה מיכל רוזין, שנמצאת שם בפאתי המליאה, בכל זאת להגיד מילה, כי זו הזדמנות מיוחדת שבה שתי חברות כנסת חדשות מדברות זו אחרי זו, ובכלל, זו כנסת שבאמת יש בה 27 חברות כנסת.

לימור לבנת: ממש המון.

לימור לבנת: מעט מאוד כמובן, אבל יותר מאשר היו בכל הכנסות הקודמות.

לימור לבנת: אנחנו יודעות בדרך כלל שההישגים שלנו הם אטיים מאוד אבל הם מגיעים.

לימור לבנת: הם מגיעים.

לימור לבנת: צריך לנסות להאיץ אותם.

לימור לבנת: אבל לפני זה באמת מילה לחברת הכנסת יעל גרמן.

לימור לבנת: יעל, אנחנו מכירות לא מהיום, כלומר, די הרבה שנים בתפקידך כראש – ראשת אומרים היום, מילה שאני לא מתה עליה – אז ראש-ראשת העיר הרצלייה, שבה נבחרת, אם אני לא טועה, שלוש פעמים לתפקיד; נכון, אני לא טועה?

לימור לבנת: שלוש פעמים, שלוש קדנציות שבהן הציבור בהרצלייה נתן בך את אמונו, ובאמת עשית שם דברים נפלאים, הצלחת בתפקידך מאוד והוכחת שכאישה את מצליחה גם לקבל את אמון הציבור, גם לעשות עבודה מצוינת, גם ביום שישי ארוחות עם המשפחה על אף כל המחויבויות האחרות שלך כאשת ציבור, והנה, גם להגיע לכנסת, ואין לי שום ספק שאת תייצגי כאן בצורה מצוינת את הציבור, את המפלגה שאת חברה בה, את יש עתיד, ואת כל אותם נושאים שאת רואה לנגד עינייך כנושאים חשובים.

לימור לבנת: שמחתי שבחרת לדבר בחלק ניכר מנאומך על הנושא של מעמד הנשים והזכרת את זה שלא רק שוויון הזדמנויות אלא גם העדפה מתקנת, כפי שאני רואה את זה, בדיוק כמוך, הם חלק חשוב מאוד כדי להביא את הנשים למקום שראוי שהם יהיו בו, כדי לקדם – ואנחנו עשינו אגב בחלק מהדברים, כפי שאת יודעת היטב, בחברות ממשלתיות, ולא רק, אבל זה לא מספיק כי צריך הרבה מעבר לזה, ואני מסכימה עם הדברים שאת אמרת כאן.

לימור לבנת: יש כאן – איך אמר שם, במפלגה, ששם הם יושבים, בבית היהודי – אחיות ואחים שיכולים לשלב כאן

לימור לבנת: ידיים יחד בכנסת הזאת כדי לקדם את כל הנושא של ייצוג נשים, של מעמדן של נשים בכל התחומים, כדי שאנחנו נוכל לדעת שאנחנו חיים בחברה צודקת יותר, שיכולה גם להשיג הרבה יותר למען כולנו ולמען הילדים של כולנו, הנכדים של כולנו, הדורות הבאים.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, השרה לימור לבנת.

בנימין בן-אליעזר: ואני מתכבד להזמין לנאום בכורה את חבר הכנסת אליעזר שטרן.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

אלעזר שטרן: אתה יודע, לפני שאני אתחיל, אתה מחזיר אותי לגן.

אלעזר שטרן: מאז הגן אני צריך לתקן את הגננת, את המורה, את הרב: אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אבל על זה פעם אמרו לי: תמשיך להתעקש, כי ההבדל בין אליעזר לאלעזר זה ההבדל בין כוהן גדול לעבד.

בנימין בן-אליעזר: יש לי חולשה לשם אליעזר, כי אני בן-אליעזר.

אלעזר שטרן: אני הבנתי.

אלעזר שטרן: אז סליחה על מה שאמרתי קודם.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, זכות גדולה נפלה בחלקי, כמו בחלקנו כולנו, אבל אני כבן לשרה לבית אייזנר ולוי שטרן ששרדו את התופת בבירקנאו, במטהאוזן, לעמוד כאן בכנסת ישראל בירושלים, בירת הנצח של העם היהודי.

אלעזר שטרן: ההחלטה על ההצטרפות לחיים הפוליטיים לא הייתה פשוטה עבורי.

אלעזר שטרן: מחד גיסא מכיר אני את קשייהם של העוסקים בצורכי ציבור באמונה, ומאידך גיסא, גם טרם הגיעי לבית זה עסקתי גם בחיי האזרחיים בשליחויות ציבוריות בנושאים שונים.

אלעזר שטרן: החשובה שבהם הייתה בשימור זיכרון השואה, ויותר מכך בסיוע לנפגעי השואה בישראל.

אלעזר שטרן: חובה עלינו לסייע בידם עוד יותר מאשר אנחנו עושים היום.

אלעזר שטרן: עסקתי במשך שנים רבות בסוגיות שונות הקשורות לשימור ולטיפוח אופייה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלעזר שטרן: מאמץ מיוחד בתחום זה הקדשתי לנושא הגיור כדי להופכו לידידותי ככל האפשר, הרבה יותר מכפי שמקובל כיום.

אלעזר שטרן: הקדשתי ליצירת מקום של גאווה יהודית לכולנו – גלויי ראש וכסויי ראש כאחד.

אלעזר שטרן: כתושב הגליל וחייל שנים רבות הייתי מודע – ופעלתי להגברת שוויון הזכויות של בני המיעוטים החיים בקרבנו.

אלעזר שטרן: גם כאן, לצד ההישגים, עוד רבה הדרך.

אלעזר שטרן: הרצון, ואולי ליתר דיוק הניסיון, לקדם נושאים אלה ביתר שאת הם שהביאוני הלום.

אלעזר שטרן: הייתי שמח להקדיש את מילות הביכורים שלי בבית זה לסוגיות אלו, אך לנוכח הסער ההומה סביב איני מוצא עצמי בן-חורין מלהימנע מלנסות לתרום את חלקי גם לנושאים בנטל.

אלעזר שטרן: "חרדים לגורלם חרדים לגורלנו" – כך קראתי לפני שנים מספר, עוד בהיותי לובש מדים, לפרק בספרי העוסק בסוגיית גיוס החרדים לצה"ל, או אם תרצו, לשילובם בחברה הישראלית.

אלעזר שטרן: יש מי שיפרש זאת כאומר "חרדים לגורלם" – שילכו החרדים לגורלם, כיוון שאנחנו חרדים לגורלנו שלנו, של אלה הנושאים בנטל הביטחוני, של אלה הנושאים בנטל הכלכלי והחברתי; יש מי שיאמר: אנחנו חרדים לגורלם, כיוון שחרדים הם חלק מגורלנו.

אלעזר שטרן: חלקי עמהם.

אלעזר שטרן: אנשים אחים אנחנו, וגורל אחד ימצא את כולנו.

אלעזר שטרן: הנחתי שם לראשונה את תקופת הביניים שתאפשר את שילובם של החרדים בנטל, גם אם בשלב ראשון יתרחש הדבר בעיקר בשוק העבודה.

אלעזר שטרן: אני אכן מאמין בכל עומק לבי בחשיבותו של עולם התורה ובערך לימוד התורה לעם ישראל, אבל לא פחות מכך יודע אני ש"צורכי עמך מרובים הם", ואיננו יכולים עוד לשאתם לבד.

אלעזר שטרן: איננו יכולים עוד להמשיך לשאת לבדנו את נטל השירות הצבאי, ודאי שלא את המשמעות הערכית הכרוכה בעובדה שהמונים אינם שותפים לו.

אלעזר שטרן: איננו יכולים גם לשאת את המשא הכלכלי המושת עוד פעם על אותה אוכלוסייה המשרתת והעובדת.

אלעזר שטרן: לאלה בינינו שמאמינים כמוני שהעבר נגזר מלמעלה, אבל את העתיד מצווים אנו לשפר, כמו שאנחנו אומרים כל יום שישי: אשר ברא אלוקים לעשות – הוא ברא, ואנחנו מצווים לעשות – להם אומר שאיננו יכולים לחמוק מלומר שגם תוצאות הבחירות הן מסר משמים.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן לשנות, הגיע הזמן להשתנות.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, השינוי ההכרחי אינו יכול להיעשות מהיום למחר, באבחה של החלטה.

אלעזר שטרן: חייבים אנו להקדיש זמן וליצור גם שינוי תודעתי בקרב החרדים, כדי לשלבם בנשיאה בנטל הביטחוני, אבל גם בנטל הכלכלי.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן שבו כולנו, אבל באמת כולנו, נצא ונשרת את המדינה שבתוכה כולנו חיים – ונותנת לכולנו כל שיכולה לתת.

אלעזר שטרן: אהוד מנור, במילותיו: "לחיות על פני ובתוכי האדמה הנוראה והיפה הזאת", תיאר מציאות כואבת.

אלעזר שטרן: לעתים, לצערנו, נדרשים מאתנו, הטובים שבינינו, לחיות גם בתוככי האדמה.

אלעזר שטרן: הגיע הזמן שאם נגזר עלינו לשאת גם במחיר הכואב הזה, נתחלק בו כולנו.

אלעזר שטרן: חלה עלינו חובת ההתמודדות עם תרבות ההשתמטות מהשירות.

אלעזר שטרן: נכון, אין זאת רק נחלתם של החרדים, ולצערנו הרב זהו נגע שפשה במקומות רבים מדי בחברה הישראלית.

אלעזר שטרן: הוא הדיר שינה מעיני במשך שנים, וממשיך להדיר גם היום.

אלעזר שטרן: ההתמודדות עם ההשתמטות מחייבת אותנו להתמודד גם, ואולי קודם לכול, עם ההשתמטות עצומת הממדים שפשתה בקרב החרדים.

אלעזר שטרן: תרבות ההשתמטות מביאה בשלב מאוחר יותר לבטלה מעבודה ולהווי חיים המושתת על תרבות של אי-נשיאה בנטל, של פעמים רבות מדי של חיים בשקר ולעתים קרובות מדי גם בעוני של ממש, עוני שגורם להקצנה דתית ומדינית.

אלעזר שטרן: חובה עלינו למצוא פתרון שיביא בו בזמן לשילוב החרדים הן בנטל הביטחוני והן בנטל הכלכלי, לשילובם גם בשוק העבודה.

אלעזר שטרן: יש לעשות זאת מתוך כבוד וחשיבות לערך לימוד התורה, יחד עם החשיבות של השמירה על החיים היהודיים והדמוקרטיים בישראל, על יכולת הקיום שלנו כאן.

אלעזר שטרן: הצעתי ואני חוזר ומציע מתווה אמיתי של שילוב החרדים בנשיאה בנטל: שלב היערכות של כשבע שנים – לא נתווכח עליו בדיוק – שבמהלכו יצומצמו בהדרגה התמריצים הכלכליים השונים, כ-20% מדי שנה עד לסכום שיהיה לא יותר מ-25% מהמקובל היום.

אלעזר שטרן: במקביל תינתן אפשרות למי ששירותו נדחה לצאת לשוק העבודה ולשאת בנטל.

אלעזר שטרן: במהלך שבע השנים יוכל כל בחור חרדי, בהגיעו לגיל 20, לבחור באחד משלושת המסלולים האלה: שירות צבאי, שממנו יופנה לשירות אזרחי, אם יצטרך; לימוד בישיבה; יציאה לשוק העבודה.

אלעזר שטרן: עם פתיחת התהליך יופנו משאבים רבים לתגמול המשרתים, והתגמול החודשי של המשרתים, לפחות אלה בשנתם השלישית, יהיה לפחות מחצית משכר המינימום.

אלעזר שטרן: דוגמה קטנה למציאות המעוותת כל כך היא העובדה שבחור ישיבה היום, בן 19 או בן 20, מקבל מהמדינה בחודש יותר משמקבל חייל בגולני או בגבעתי באותו גיל.

אלעזר שטרן: אני חושב שאת המציאות הזאת היה עלינו לשנות כבר אתמול.

אלעזר שטרן: בתום תקופת ההיערכות יהיו בני הישיבות בני גיוס כמו כל אזרח אחר בהגיעו לגיל 18, למעט כמות מוגבלת של בני ישיבות שיוגדרו עילויים אשר יוכלו להמשיך ליהנות מההסדר הקיים.

אלעזר שטרן: קבלתו של הסדר זה מחויבת להיות משולבת בהקניית מקצועות ליבה או ברכישת מקצוע במוסדות החינוך שבעולם החרדי, כדרישתו של רבי יהודה: "כל שאינו מלמד את בנו אומנות כאילו מלמדו ליסטות".

אלעזר שטרן: בזכות ההסדר הזה נוכל להגיע להסדרים הגיוניים יותר בעתיד בדבר הגבלת אותה כמות.

אלעזר שטרן: צה"ל יחדל אז להיות שומר הסף, או ליתר דיוק הסוהר של עולם הישיבות.

אלעזר שטרן: רמת החיים בחברה החרדית תהיה גבוהה יותר, הם יפגשו אותנו במקומות העבודה, יראו שהשד אינו נורא כל כך; הם יבינו אז את חשיבותו של השירות ואת כדאיותו הערכית והחומרית, ויתגייסו יותר.

אלעזר שטרן: הם יהיו מפרנסים גאים, הם יהיו אבות גאים, תהיה כאן מציאות אחרת.

אלעזר שטרן: אני מבין את עומק הפשרה ואת משמעותה של דחיית הפתרון.

אלעזר שטרן: אל יחשוד בי איש שאיני מבין את מחירו של הוויתור.

אלעזר שטרן: יש לי חלק לא מבוטל בעוררות המאבק בהשתמטות, זאת הדתית וגם זאת שאינה כזאת.

אלעזר שטרן: על כלי הרכב שלי ושל בני משפחתי כבר שנים תלוי הסטיקר: "ישראלי אמיתי לא משתמט".

אלעזר שטרן: אני מודע לוויתור הכואב של כל הנושאים בנטל, להקרבה ולאי-שוויון הטמונים בהצעתי.

אלעזר שטרן: זהו אכן ויתור בתוך עולם הערכים שלנו, אך השוויון המוחלט בנטל הוא מושג שלצערנו אינו קיים בעולמנו.

אלעזר שטרן: הוא שייך לעולם האידיאי שאף פעם לא היה פה ולצערי גם אף פעם לא יהיה.

אלעזר שטרן: מעמדו המיוחד של השירות הצבאי במדינת ישראל הושתת לאורך שנים בעיקר על היותו דורש חירוף הנפש, על הזכות הכואבת או על החובה הערכית לתת למדינה הזאת כל שיכולנו לתת, מה שכבר נתנו ומה שעוד לא נתנו ואנחנו באמת מוכנים לתת.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שבהיבט הזה אף פעם לא היה שוויון.

אלעזר שטרן: שוויון איננו עכשיו, וגם לא יהיה.

אלעזר שטרן: אם נאמר שהדברים ברורים, אבל ניצור שוויון לפחות בהיבט הזמן שאותו מקדיש הצעיר הישראלי או זה המתבגר לחברה ולמולדת, גם בזה אין ולא היה שוויון.

אלעזר שטרן: לא דומה בחור המתחיל לשרת ב-08:00 ומסיים ב-17:00 – ואני מכבד אותו – לבחור המתחיל ב-08:00 וחוזר לביתו כעבור שבועיים או שלושה, ובוודאי לא דומה בחור שהשלים שלוש שנות של שירות חובה ויום מילואים בחייו הוא אירוע נדיר – וגם אותו אני מכבד, אבל אי-אפשר להשוותו לאותו מיעוט שהשלים שלוש שנים או יותר בשירות קרבי, ומרגע שחרורו נכונו לו עוד שנים רבות מאוד של שירות מילואים, שנים שבהן ייאלץ עשרות ימים בשנה להיעדר מספסל הלימודים באקדמיה, ממקום העבודה שאולי לא ירצה לקבל אותו, ממשפחתו, מילדיו שאך זה נולדו.

אלעזר שטרן: כיוון שכך, כיוון ששוויון אמיתי לא בדיוק מתרחש כאן, אני קורא לכולנו להיות סבלנים יותר, ולהבין שאכן שינוי מהותי מאוד מוכרח להיעשות כאן, ואכן נקרתה לנו הזדמנות היסטורית לעשותו, אך גם אחריות כבדה מאוד.

אלעזר שטרן: אכן, מצווים אנו על "והגית בו יומם ולילה", ומצווים אנו גם על משמר הארץ, פיתוחה ושגשוגה.

אלעזר שטרן: בתנועת הנוער שממנה אני בא שרנו: "ראשינו בעמקי תורתה", אבל גם "כפינו ברגבי אדמתה".

אלעזר שטרן: גם הרמב"ם, שלא חשוד באי-ידיעת הלכה, קבע: "כל המשים על עצמו שיעסוק בתורה ולא יעשה מלאכה ויתפרנס מן הצדקה, הרי זה חילל את השם וביזה את התורה, וכיבה מאור הדת, וגרם רעה לעצמו ונטל חייו מן העולם הבא".

אלעזר שטרן: כך דרש, וכך נהג בעצמו.

אלעזר שטרן: ובאשר לסוגיית המכסות: בערבו של יום מוכרחים שתהיינה מכסות בשני צדי המשוואה.

אלעזר שטרן: לצה"ל יש מכסות.

אלעזר שטרן: הוא לא יכול להשאיר את הסיורים בגבול הצפון או את שולחנות העבודה בחיל המודיעין ללא תכנון מדויק של כוח-אדם.

אלעזר שטרן: רק הבוקר התבשרנו על מאות צווי גיוס כבר לחודש הבא, למאות דחויי שירות בסעיף תורתו-אומנותו, עקב מחסור בכוח-אדם.

אלעזר שטרן: ברור לכולנו שגם בצד השני של המשוואה, לפטורים של תורתו-אומנותו לסוגיהם השונים, מוכרח שתהיינה מכסות ותישמר יכולת התכנון.

אלעזר שטרן: השאיפה שכל שחשקה נפשו בתורה ילך וילמד, אינה יכולה להיות מנותקת מצורכי עמך בית ישראל.

אלעזר שטרן: אנחנו היום חכמים על חלשים: אין מכסות למספר הנהנים מתורתו-אומנותו, אין מכסות אפילו להסדרים מיוחדים כמו הנהנים ממסלול ישיבות ההסדר או הנח"ל, אבל יש מכסות אפילו למספר הלומדים במכינות הקדם-צבאיות, שדווקא הם עתידים לשרת שירות מלא.

אלעזר שטרן: הדרך הזאת לא פתוחה היום בפני כל בחור ישראלי.

אלעזר שטרן: נתן אלתרמן כתב: "אל תתחנני אל הנסוגים מגשת/ לבדי אהיה בארצותייך הלך".

אלעזר שטרן: איננו יכולים עוד להיות לבדנו ה"הלך בארצותייך", אבל הפעם, באמת, גם אין בכוונתנו להתחנן בפני הנסוגים מגשת.

אלעזר שטרן: כנסת נכבדה, נאלמה תרועת הפסטיבלים של הבחירות, והוטלה עלינו, כולנו יחד, המשימה הכבדה של שינוי פניה של החברה הישראלית, או אם תרצו – הצלתה.

אלעזר שטרן: בהכירי את עמיתי החדשים, וגם את אלה הוותיקים, אני משוכנע שבכוחות משותפים, בלב אמיץ ובעזרת השם, עלה נעלה.

אלעזר שטרן: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך – –

אלעזר שטרן: תודה.

בנימין בן-אליעזר: – – הצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת ציפי לבני לברך את חבר הכנסת אלעזר שטרן.

ציפי לבני: טוב, כבוד גדול הוא לי לברך גם את חבר הכנסת הצעיר, החדש במשכן הכנסת, אלעזר שטרן, כמובן לא צעיר ולא חדש בתרומתו למדינת ישראל.

ציפי לבני: מאלעזר שטרן למדתי על נשיאה בנטל.

ציפי לבני: לא הייתי צריכה לחכות לאלעזר כדי ללמוד על האי-שוויון בנטל, על אלה שמשרתים ועל אלה שלא, אבל אלעזר היה הראשון שישב – וממנו למדתי גם על פתרונות קיימים, גם על היכולת לזהות בעיות בקבוצות שונות וגם על היכולת לגשר על הפערים בצורה שהיא לא פופוליסטית, היא אמיתית, היא רואה גם את הבעיות, גם את הצרכים של החברה הישראלית, של הכלכלה הישראלית, וגם, כן, גם את הערכים שהחברה הישראלית צריכה להתבסס עליהם.

ציפי לבני: מה שנכון, לא מה שנראה אולי טוב באותו רגע, וזה ברמת התוכן.

ציפי לבני: אבל הפגישות שהיו בינינו, לפני כניסתו של אלעזר לפוליטיקה, לא עסקו רק בפתרונות לשוויון בנטל, אלא עסקו – אתה יודע מה?

ציפי לבני: לא גם, אלא בעיקר, בזהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ואיך אחת ולתמיד מכניסים תוכן בשתי המילים האלה באופן שלא יחשבו הצעירים שגדלים כאן

ציפי לבני: שמדובר בשני ערכים מתנגשים או באיזה שתי רכבות שאחת יוצאת מירושלים עם הכיתוב של מדינה יהודית והשנייה מתל-אביב עם הכיתוב של מדינה דמוקרטית, והן עלולות להתנגש, אלא שיש דרך לאחד ולצקת בהן תכנים וערכים שהם ערכים משתלבים שחיים בהרמוניה ולא מתנגשים זה בזה.

ציפי לבני: ואולי הדרך הטובה ביותר לתאר את העניין, מבחינתי, זה דווקא מתוך דברים שאתה תיארת על פגישתך עם עזר ויצמן, בזמנו, שבהם אתה מספר על פגישתך, שאתה נכנס – בעצם עזר ויצמן נכנס למשרד שלך, והוא רואה שהשבוע שבו אתה עוסק, כתוב עליו: זהות יהודית.

ציפי לבני: וכמובן, נושא שאתה הכנסת לתוך מסלול החיים של החיילים.

ציפי לבני: והנשיא אומר: מה, למה אתה עושה את זה, זה בעצם לא התפקיד שלך, ואתה עונה לו שיש לך רק תפקיד אחד, וזה להכשיר קצינים שינצחו במלחמה.

ציפי לבני: ואז עזר – אני גם יכולה לדמיין את השיחה הזאת, ככה בקוצר רוח, אומר: רגע, אבל מה העניין של הזהות היהודית לניצחון במלחמה?

ציפי לבני: ואז עונה אלעזר את הדברים הבאים: אדוני הנשיא, יש לנו פה גם קצינים בדואים וגם קצינים דרוזים שאנחנו חייבים בכבודם וגם בהכרת מורשתם, ומעל כל זה אני מאמין שקצין יהודי שלא ירצה להגיד אני גאה להיות יהודי, ושידע להסביר את סיבת גאוותו לפקודיו במשך 20 דקות לפחות, לא ינצח במלחמה.

ציפי לבני: ולא אכפת לי איך הוא יסביר, ממשיך אלעזר.

ציפי לבני: האחד יאמר: אני מתפלל שלוש פעמים ביום, אוכל כשר, צם ביום כיפור; האחר יאמר: אני לא מתפלל שלוש פעמים ביום, אוכל לא כשר אבל צם ביום כיפור, והשלישי יאמר: אני לא מתפלל, לא אוכל כשר, לא צם ביום כיפור, אבל אני מרגיש יהודי בכך שאני חי במדינת ישראל או כי הסבא שלי בא לכאן מהשואה, ולא אכפת לי מה בעצם ההסבר שלו, אבל שירצה להגיד: אני גאה להיות יהודי.

ציפי לבני: לא ירצה להגיד את זה?

ציפי לבני: לא ידע להסביר?

ציפי לבני: לא ינצח במלחמה.

ציפי לבני: ואז, כמובן, הנשיא, מול טיעונים כאלה, אומר: טוב, מצוין, נלך לפגוש את הצעירים, ואלה באמת הצעירים שמשרתים מתוך הכרה ואמונה עמוקה, ואנחנו צריכים לראות, יותר ויותר מבינים באופן העמוק והמשמעותי ביותר מה זה – מה המשמעות של מדינה יהודית ודמוקרטית, מדינה שכל אזרחיה שווים, ומדינה שכל אזרחיה מרגישים שייכים לדבר הזה שאנחנו נבנה כאן יחד, בכנסת הזאת, יחד אתך.

ציפי לבני: תודה.

בנימין בן-אליעזר: תודה לך.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכבד להזמין לנאום בכורה את ידידי חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ביקרתי בכנסת ישראל עשרות רבות של פעמים בתפקידי הקודמים.

מיקי לוי: הפעם הזאת שונה מכולן.

מיקי לוי: אני עומד כאן כחבר הכנסת מטעם תנועת יש עתיד בהנהגתו של יאיר לפיד.

מיקי לוי: זהו מעמד מרגש במיוחד.

מיקי לוי: לא אדבר על התוכניות ועל העמדות שהביאו את חברי ואותי לכנסת הזאת בציפייה שנתרום לשינוי במדינת ישראל – עשה זאת מי שעומד בראש התנועה והקים אותה יחד עם חבריה שסחפו מאות אלפי בוחרים שנתנו בנו אמון, וזו אחריות כבדה לעמוד במבחן הציפיות והתקוות של אזרחים רבים.

מיקי לוי: בהזדמנות חד-פעמית זאת, לפני שהכנסת התשע-עשרה תיכנס לשגרת עבודתה, אני רוצה לומר לכם כמה דברים היוצאים מלבו של מי שנולד בעיר ירושלים ומרבית חייו נלחם כדי להגן עליה ועל תושביה.

מיקי לוי: אמי שרה, שתיבדל לחיים ארוכים, ואבי מצליח ז"ל הקימו כאן את משפחתנו.

מיקי לוי: אני הבכור מבין חמישה ילדים.

מיקי לוי: שניים מאחי כבר אינם אתנו.

מיקי לוי: אחי הצעיר ממני, פיני ז"ל, נהרג על-ידי מחבל שחצה את הירדן בנובמבר 1990, וחדר למוצב צה"ל בבקעת-הירדן.

מיקי לוי: אחי רונן נהרג בתאונת דרכים.

מיקי לוי: שני אחי נהרגו בהפרש של חמישה חודשים האחד מהשני, באותה שנה.

מיקי לוי: אבי מצליח ז"ל נפטר מאוחר יותר משיברון לב על אובדן שני הבנים.

מיקי לוי: משפחתי גרה תמיד בירושלים.

מיקי לוי: פה היינו חלק בלתי נפרד מחיי הארץ הזאת והעיר המיוחדת, בירת מדינת ישראל, זה 3,000 שנה.

מיקי לוי: כאן צמחנו ובנינו שבט של אנשים עמלים וחרוצים אוהבי הארץ.

מיקי לוי: כאן התמודדנו עם המצוקות והכאב של אובדן שהם חלק בלתי נפרד מהחיים של כולנו.

מיקי לוי: מסלול חיי הוא הסיפור האופייני לבני דורי.

מיקי לוי: שירתי כקצין בחטיבת הצנחנים; התגייסתי ליחידה ללוחמה בטרור, והפכתי במשך השנים להיות מפקד במשטרת ישראל.

מיקי לוי: נפלה בידי הזכות להיות מפקד מחוז ירושלים בימים שהיו אולי הקשים ביותר בחיי העיר הזאת מאז הקמת המדינה.

מיקי לוי: היו אלה, אדוני היושב-ראש, ימי האינתיפאדה השנייה.

מיקי לוי: ימים ולילות של פיגועים, מחבלים מתאבדים, מכוניות תופת ואין-ספור נפגעים.

מיקי לוי: הרוגים ופצועים מבין תושבי העיר שחייהם הפכו לבלתי-נסבלים.

מיקי לוי: כמעט מדי יום ראיתי כיצד בהבזק אחד קצר נקטעים חיים.

מיקי לוי: משפחות נהרסות, ילדים שותתי דם זועקים לעזרה מבין הריסות אוטובוס שהתפוצץ על-ידי מחבל מתאבד, ואלפי אנשים משוועים לסיוע.

מיקי לוי: זעקות הכאב של הנפגעים והדממה המכאיבה עד אין קץ של הרוגי הפיגועים ממשיכים ללוות אותי מאז, ואינם מרפים.

מיקי לוי: הולך אני ברחובות העיר ירושלים – כל פינת רחוב וכל אבן מדברים אלי.

מיקי לוי: הייתה לי זכות יוצאת דופן לחבק עיר שלמה ולנסות יחד עם אלפי לוחמי משמר הגבול, שוטרים מסורים ואמיצים עם המנהיגות האזרחית של העיר, לסייע לתושבי ירושלים לשמור על שגרת חייהם, להתאושש מדי יום במציאות כמעט בלתי אפשרית.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תושבי ירושלים הם הגיבורים האמיתיים.

מיקי לוי: מהם שאבתי את הכוח והעוצמה לפקד על העיר בתקופה כל כך קשה.

מיקי לוי: באותם ימים חלמתי – ואני עדיין ממשיך לחלום – בתקווה שיגיעו ימים של שלווה, של יחסי שכנות טובה ושל סובלנות בינינו לבין שכנינו הפלסטינים.

מיקי לוי: אני מאמין כי מהמקום הזה אוכל יחד עם חברי לתרום לכך.

מיקי לוי: האמנתי תמיד כי אין תחליף לסובלנות ולאיפוק, אבל אף פעם לא על-חשבון הנחישות והנכונות להילחם על חלקת הארץ שאין בלתה.

מיקי לוי: אף פעם לא עם שנאה ואף פעם לא עם רצון לנקמה.

מיקי לוי: בעת היותי נציג משטרת ישראל בארצות-הברית נמסר לי כי ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט מבקש לשוחח אתי.

מיקי לוי: ידענו יחד ימים רבים של עבודה משותפת – הוא כראש העיר ירושלים ואני כמפקד המשטרה.

מיקי לוי: הפעם הזאת הייתה שונה:

מיקי לוי: ראש הממשלה סיפר לי כי הוא קיבל פנייה מהמלך חוסיין, מירדן השכנה לנו.

מיקי לוי: המלך ביקש כי המחבל אשר חדר למוצב צה"ל בבקעת-הירדן וירה באחי פיני, נשפט והיה אסור בארץ, יועבר להמשך ריצוי מאסרו במדינת הממלכה ההאשמית.

מיקי לוי: ראש הממשלה הדגיש כי הוא מתכוון להיענות לבקשתו של המלך מאחר שיש שיקולים לאומיים ואינטרסים של מדינת ישראל שהוא אינו יכול לפרט באוזני.

מיקי לוי: הוא הדגיש כי חובתו לספר לי על כך מראש, וביקש באמצעותי למסור זאת למשפחתי, ובעיקר לאמי.

מיקי לוי: יש נסיבות מיוחדות, כך ציין בפני.

מיקי לוי: ראש הממשלה, שידע עד כמה יהיה קשה לי ולמשפחתי לשאת החלטה זאת, רצה שאהיה הראשון לשמוע על כך.

מיקי לוי: חשבתי על אמי ועל הכאב הנורא שהחלטה זאת תגרום לה.

מיקי לוי: חשבתי על יתר בני משפחתי.

מיקי לוי: ובעיקר לא יכולתי להשתחרר מהכאב הנורא שלא חדלתי לחוש על אובדן אחי.

מיקי לוי: הייתי זקוק לכמה דקות כדי להתאושש.

מיקי לוי: ביקשתי מראש הממשלה כי יסכים לדבר עם אמי, והוספתי: זה רגע מכאיב מאוד, אבל האינטרס הלאומי – אדוני היושב-ראש – חשוב יותר מהכאב הפרטי שלי ושל משפחתי.

מיקי לוי: המחבל שוחרר, ובני משפחתי ואני התמודדנו עם הצורך להמשיך הלאה.

מיקי לוי: כך חונכנו אחי ואני: למדינה יש ערך עליון, והיא נמצאת מעל הכול.

מיקי לוי: כך האמנו שצריך לנהוג.

מיקי לוי: עתה אני כאן, במקום שבו יתקבלו החלטות שיעצבו את אופי החיים במדינת ישראל.

מיקי לוי: רציתי להיות כאן עם חבורת האנשים המופלאה של מפלגת יש עתיד כי חשתי שמוטל על בני הדור שלי לפעול כדי להבטיח לדור הצעיר, לילדינו, עתיד שיש בו תקווה וסיכוי לחיים של שלום; חיים של חברה שיודעת לחלק את משאביה בצורה הוגנת בין כל אזרחיה: חילונים כדתיים וחרדים, יהודים ולא-יהודים; שיש לה מערכת חינוך שנותנת הזדמנות מגיל צעיר להגיע להישגים שעד היום רבים לא יכולים להגיע אליהם בגלל סדרי עדיפויות מעוותים; להתחשב באוכלוסיות החלשות, ולהעניק לדור הצעיר שסיים את שירותו הצבאי הזדמנות שאין לו היום לחיות ברווחה מעמלו, מהישגיו ומיכולותיו.

מיקי לוי: בשביל כל אלה, אדוני, חברי ואני ממפלגת יש עתיד הגענו לכאן.

מיקי לוי: נעשה הכול – אבל הכול – כדי להצדיק את האמון והציפיות שבני הארץ הזאת תולים בנו.

מיקי לוי: בהצלחה לכולנו.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך את מלוא ההצלחה.

בנימין בן-אליעזר: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב לבוא ולומר כמה דברי ברכה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי הזכות והעונג לברך את ידידנו חבר הכנסת מיכאל לוי – מיקי זה קיצור שם.

נסים זאב: חשבתי, מה פתאום הזמינו אותי ברגע האחרון – מיקי, למה דווקא אותי?

נסים זאב: חשבתי.

נסים זאב: אנחנו שנינו ילידי 1951, ושנינו מהמוצא העיראקי, אז כנראה, לא יודע, מישהו חיבר בינינו והחליט שאני – וגם היושב-ראש הוא בבלי עיראקי.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש סליחה.

נסים זאב: אז ככה זה, והחוט המשולש לא במהרה יינתק.

נסים זאב: מיקי, אני מכיר אותו, בצניעות שלו, בעבודתו הציבורית במשך שנים רבות.

נסים זאב: הרי אני הייתי 15 שנה סגן ראש עיריית ירושלים, והשם מיקי היה מצלצל אצל כל אחד ואחד מאתנו.

נסים זאב: מיקי לוי, שהוא יליד 1951, נשוי לנורית ואב לארבעה ילדים, צמח במשטרת ישראל, שירת בה בתפקידים בכירים, שהבולט בהם היה שירותו כמפקד מחוז ירושלים של המשטרה, תפקיד שמילא בשיאה של אינתיפאדת אל-אקצא, אני לא יודע למה קוראים לזה "אינתיפאדת אל-אקצא", אני תמיד חושב שהמונח הזה הוא לא נכון; הלוא תמיד האשימו את אריק שרון שהוא עלה למסגד ואז התחילה האינתיפאדה, אף-על-פי שאנחנו ידענו הרבה זמן קודם לכן שהאינתיפאדה עומדת להתחולל.

נסים זאב: בכל מקרה, כולנו זוכרים את התקופה הקשה הזאת, שבמסגרתה הוא ניהל את הפעילות המשטרתית לטיפול בשרשרת פיגועי הטרור הרצחניים שאירעו בירושלים ובמניעתם.

נסים זאב: בתפקידו האחרון במסגרת שירותו במשטרת ישראל שימש חבר הכנסת לוי כנספח המשטרה בשגרירות ישראל בוושינגטון, ארצות-הברית.

נסים זאב: לוי זכה בפרסים רבים, בהם אביר איכות השלטון, פרס איש השנה בחברה ובביטחון לשנת 2002 של ערוץ 2.

נסים זאב: הוא משמש כחבר הנהלת עמותת ערכים בספורט למניעת אלימות בספורט; חבר הנהלת עמותת "וראייטי" בירושלים.

נסים זאב: מיקי לוי הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת דרבי; בשנים האחרונות משמש מנכ"ל חברת "אגד תעבורה" ויועץ לביטחון פנים ולביטחון עירוני ברוסיה ובברזיל.

נסים זאב: אני רוצה לאחל לך, אדוני וידידנו, שאני מכיר ומוקיר אותך באופן אישי, את הענווה שלך, את הצניעות שלך, דרך ארץ ונועם ההליכות שבך, ומכל הלב – עלה והצלח.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: ינעל את נאומי הבכורה חבר הכנסת שמעון סולומון, האיש שעלה לישראל ברגל מאתיופיה בשנת 1980 עם הוריו וחמישה מששת אחיו ואחיותיו.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה.

שמעון סולומון: תודה רבה.

שמעון סולומון: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, יש להניח שלמי שעומד לשאת דברים בפעם הראשונה מעל הדוכן הזה יש סיבות טובות להיות נרגש ונפעם מן המעמד.

שמעון סולומון: אני רוצה להאמין ולהתפלל במילים של לאה גולדברג, שגם כאשר לא אהיה עוד חדש בבית הזה, לא יהיה יומי עלי הרגל, והרגש הזה, של הראשוניות, ימשיך ללוות אותי תמיד.

שמעון סולומון: המפגש הראשון שלי עם הכנסת, כמו אצל רוב צעירי ישראל, היה ליד מנורת שבעת הקנים שמול הכניסה למשכן.

שמעון סולומון: היום, בתוככי המשכן, כשאני נזכר במעמד ההוא, נוסף על כך נדבך משמעותי, והדברים מתחברים לשבעת הקנים בפרשת השבוע שלפנינו, פרשת תרומה.

שמעון סולומון: בפרשה זו הקדוש-ברוך-הוא מצווה על משה להכין מנורה למשכן, והוא משתמש במילים האלה: "ועשית מנֹרַת זהב טהור מקשה תֵעשה המנורה ירכה וקנה גביעיה כפתֹריה ופרחיה ממנה יהיו".

שמעון סולומון: המנורה חייבת להיות עשויה מקשה אחת, אך למשה יש קושי רציני לבצע את המשימה, בגלל המרכיבים הרבים: שבעה קנים, גביעים, כפתורים ופרחים; הנרות חייבים להאיר אל המרכז, אל מרכז המנורה.

שמעון סולומון: הקושי הזה נפתר, לפי רש"י, כאשר הקדוש-ברוך-הוא הציע למשה: השלך כיכר הזהב לאש, והיא נעשית, על כל מרכיביה, למקשה אחת של זהב.

שמעון סולומון: כך, בכוח האש, באה לעולם המנורה המקורית המופלאה שמסמלת במהותה את אחדות השבטים והפלגים בעם הזה, והיום לא חסרים לנו פלגים; יש לנו כל כך הרבה שסעים שזה נכון גם להיום.

שמעון סולומון: אך האש שאל תוכה המנורה מושלכת, כוחה גם לשרוף יערות, להרוס ולכלות חיים.

שמעון סולומון: מי ייתן ונשוב אל האש שהתיכה את המנורה המקורית להיות יצירה נשגבת, מקור של חום אנושי ואור של דעת, מנורה של שלמות.

שמעון סולומון: כמו הנער ההוא שעמד והתפלל מול המנורה של הכנסת אני ממשיך לבחור באופציה של האש הטובה, המחממת והמאירה, שבונה ומעצבת מציאות ועתיד טוב יותר עבור אלה ששלחוני לכאן.

שמעון סולומון: בסמל המנורה גלום עוד ייעוד, ייעוד אוניברסלי של היות אור לגויים.

שמעון סולומון: עבורי זו אינה אמירה חלולה; עד אשתקד, במשך שלוש שנים, זכיתי לחיות ולפעול בלב אפריקה, ברואנדה, מדינה שעברה ג'נוסייד נורא, שם הייתי בין המקימים של מפעל חינוכי יוצא דופן עבור יתומי רצח העם.

שמעון סולומון: כפר הנוער שהקמנו שם נקרא "אגהוזו–שלום", משמעו בשפה המקומית: המקום שבו הדמעות פוסקות, בצירוף המילה "שלום", מילה המייצגת את כל הטוב והיפה שאנו מאחלים לעצמנו.

שמעון סולומון: כפר הנוער המיוחד הזה, שהוקם על-פי מודל ישראלי, הוא סיפור הצלחה מוכח ביכולתו להעביר בני נוער ממצב של הישרדות להשתלבות נורמטיבית במערכת החיים ולהובלה חברתית בארצם.

שמעון סולומון: יחד עם יתומי רואנדה חוויתי את צמיחתם של צעירים להיות לבוגרים בעלי תודעה עצמית מפותחת, רוחב דעת ויכולת לבנות עולם חדש.

שמעון סולומון: אנשים צעירים אלה יהיו ללא ספק פורצי דרך בכל הקשור לאיכות התרבות השלטונית בארצם.

שמעון סולומון: השליחות הזאת אפשרה לי לראות את המציאות החברתית בארץ בפרספקטיבה אחרת.

שמעון סולומון: כבר נאמר: אין נביא בעירו.

שמעון סולומון: בכל הענווה, אני מקווה ומתפלל להוכיח אחרת.

שמעון סולומון: יחד עם חברי ביש עתיד, שאני לא אמנה אותם כי הם הרבה, בהנהגתו של יאיר לפיד, אני שואף לתרום בקדנציה הזאת תרומה משמעותית בפן הזה בדיוק של מציאות חיינו – איכות התרבות השלטונית; ולו רק שנהיה ראויים לכל החיים הצעירים ולכל הקורבנות שהוקרבו כדי שהחלום הציוני יתגשם.

שמעון סולומון: מדינה מתוקנת היא בראש ובראשונה מדינה שפקידיה ומנגנוני השלטון שלה מכבדים את אזרחיה ופועלים מתוך תודעת שירות, ולא אדנות.

שמעון סולומון: הנושא הזה, של מנגנון קשוב ומכבד כל אדם באשר הוא אדם, בוער בעצמותי, על רקע הניגוד החריף בין ציפיותינו כעולים אידיאליסטים למדינה המיוחדת הזאת לבין חוויית הקליטה.

שמעון סולומון: מתוך כמיהה לירושלם – המקום השלם – חצינו מדבריות במסע טראומטי של סכנות ואובדן חיים.

שמעון סולומון: להשקפתי, סיפורה של הקהילה שממנה אני בא עונה על המבחן של החברה האזרחית בכל הקשור לקבלת השונה – כי אחיך הוא.

שמעון סולומון: בכוונתי לשאת שני דגלים בפעולותי הציבוריות: להיות מוביל ושותף בכל הנושאים שאנחנו הצבנו לעצמנו; והשני, דגש על טיפול בקהילת יוצאי אתיופיה, הנמצאת במצוקה כמעט בכל תחומי החיים – בחינוך בני-נוער, משברי קליטה, דיור לצעירים, שילוב אקדמאים צעירים, חיילים, שמעל 50% מהם בכלא, וכן גילויי גזענות שאין הדעת סובלת, דווקא במדינה שקמה על חורבות השואה.

שמעון סולומון: הגזענות, השנאה – אסור היה שבמדינת ישראל תהיה גזענות.

שמעון סולומון: לכן אנחנו חייבים להילחם בזה ולא לראות בזה דבר שגרתי.

שמעון סולומון: היעדר מנגנוני שלטון המאופיינים בכבוד ובחמלה הוא אחת ההחמצות הגדולות של המפעל הציוני.

שמעון סולומון: תודעה זו של כבוד וחמלה אצל מי שהכוח והסמכות בידיו חייבת להיות מוקרנת, מעל לכול מכאן, מן הבית הזה.

שמעון סולומון: המנורה שאליה התייחסתי בפתח דברי אמורה להקרין מכאן אור וחום אנושי.

שמעון סולומון: אני שואב את כוחותי מהורי ומדורות של כוהנים ולומדי אורייתא – שזה אורית, התורה בעברית – שחייהם, כנטע זר ומנוכר על אדמת אתיופיה, הוקדשו לשמירת הזהות היהודית, בציפייה בלתי נפסקת להתאחדות מחודשת עם עם ישראל בארצו.

שמעון סולומון: אלה הם הערכים שעיצבו אותי.

שמעון סולומון: "להיות שחור היה מתת של מורשת מופלאה, גורל מיוחד, מסע מפואר שרק חזקים יכולים לשאתו" – דברים אלה כתב הנשיא אובמה בספרו "חלומות מאבי".

שמעון סולומון: רק טבעי הוא עבורי ועבור אחיותי ואחי לחוש הזדהות חזקה עם המילים האלה.

שמעון סולומון: לסיכום, כאחד שמיום שכף רגלו דרכה על אדמת מדינת ישראל הרגיש שהיא שייכת לו, אני מתחייב להשקיע את מרצי וכוחי לפעול למען כלל אזרחי ישראל, בדגש על אוכלוסיות מוחלשות, כדי שלא ייוותרו מאחור.

שמעון סולומון: תודה רבה.

בנימין בן-אליעזר: אני מאחל לך הצלחה.

שמעון סולומון: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי לומר דברי ברכה למענו של חבר הכנסת שמעון סולומון.

בנימין בן-אליעזר: נא לשבת.

בנימין בן-אליעזר: בבקשה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, אתה ממשיך מנהג יפה של הכנסת, שמקדישה את הימים הראשונים של המליאה לדברי ברכה ראשונים לחברי הכנסת החדשים במיוחד.

אברהם מיכאלי: ובאמת אנחנו רואים כמה זה יפה, בלי פולמוסים, בלי מחלוקת, חברי הכנסת החדשים שמצטרפים אלינו – כל אחד נושא דבריו, בלי להפריע להם.

אברהם מיכאלי: לפחות כך אנחנו נוהגים.

אברהם מיכאלי: אני מאוד שמח לברך את חבר הכנסת שמעון סולומון בתור חבר כנסת חדש שהגיע אלינו ועל הנאום הראשון שלו.

אברהם מיכאלי: כנציג יהדות אתיופיה שנמצא אתנו, אנחנו ככנסת תמיד גאים בכך שנציגי עלייה בכלל, בכל העליות האחרונות שהיו כאן בארץ, נמצאים כאן אתנו.

אברהם מיכאלי: בשתי הקדנציות האחרונות אני, כחבר ועדת העלייה והקליטה – חבר הכנסת סולומון, אנחנו באמת יושבים ודנים בכל הסוגיות שהזכרת כאן במסגרת קליטת יהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהעלייה הנפלאה הזאת, שהגיעה לארץ בכמה וכמה מבצעים, קודם כול בזכות הכרתו ההיסטורית, הנועזת, של הרב עובדיה יוסף, להכיר בקהילה הזאת כיהדות לכל דבר, ואנחנו גאים בכך שאחים ואחיות של יהודי אתיופיה מצטרפים אלינו.

אברהם מיכאלי: לצערנו, הם עדיין אכן עוברים קשיי קליטה מעבר לרגיל אצל עליות אחרות.

אברהם מיכאלי: גם אני הגעתי כעולה, נכון, לפני 40 שנה, אבל גם העליות שבאות ממדינות אחרות עדיין לא גמרו להיקלט לגמרי, אבל יהדות אתיופיה, לצערנו, אכן עוברת קשיי קליטה חריגים במיוחד, ועל כן אנחנו, כחברה ישראלית, צריכים עדיין לעשות הרבה כדי לתקן את העוולות שלצערנו נגרמות ליהדות המפוארת הזאת.

אברהם מיכאלי: ולכן אני שמח שאתה אתנו, ונמצאת אתנו חברת כנסת חדשה, שבוודאי תורה יגיע לשאת את נאום הברכה – נברך אותך גם.

אברהם מיכאלי: אכן יש פה בכנסת הזאת הרבה מה לעשות כדי להירתם ולסייע בנושא הזה של קליטת יהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: אני זכיתי להיות שליח הכנסת, חבר הכנסת סולומון, וביקרתי בגונדר לפני כשנתיים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהמשלחת שלנו רשמה לעצמה כזכות לפרוץ בסוף את אותו מחסום שהיה בכנסת הזאת ולצערנו בכמה ממשלות, וגרמנו לכך שאנחנו מובילים כעת את סיום עלייתם של יהודי גונדר, שיושבים בגונדר כבר כמעט שמונה שנים, לצערנו.

אברהם מיכאלי: אני מאמין שהקצב שגבר כבר בחודשים האחרונים – אנחנו נסיים את זה בחודשים האלה, את גמר העלייה שלהם.

אברהם מיכאלי: מצד אחד העלייה היא חשובה, אבל מצד שני הקליטה שלהם לא פחות חשובה.

אברהם מיכאלי: ולכן אני מקווה, יחד אתך, יחד עם כל החברים שנמצאים בבית הזה, בכנסת הנוכחית, נגרום לכך שאותן עוולות – כפי שקרה בעליות קודמות, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: כל העליות הקודמות תמיד היו אלה שקופחו בהתחלה, עד שהגיעו לתיקון המצב.

אברהם מיכאלי: אני מקווה שאותם עולים אחרונים שמגיעים מגונדר לא יסבלו כפי שסבלו אלה שלפניהם.

אברהם מיכאלי: רבותי, מי שלא ביקר בגונדר לא ראה מה זה תנאים קשים, לא ראה באיזה תנאים היהודים האלה חיו שם במשך שש-שבע שנים.

אברהם מיכאלי: הוויכוח הביורוקרטי הוא זה שעיכב את העלאתם לארץ, לא שום סיבה אחרת.

אברהם מיכאלי: ומכיוון שאתה, חבר הכנסת סולומון, גם ביקרת, גם כנציג הסוכנות היהודית שם באדיס-אבבה, וגם ביצעת כמה תפקידים חשובים של שליחויות מטעם המדינה לצורך עזרה וסיוע – מי כמוך יֵדע להירתם בנושא הזה, יחד עם החברים האחרים שנמצאים בבית הזה.

אברהם מיכאלי: ומכיוון שבאמת הרקורד האישי שלך, ילד עולה אני קורא לזה, שזכית להגיע לארץ בדרך-לא-דרך – היו לנו פה עוד כמה חברי כנסת לפניך שלצערנו גם הם התנסו בזה.

אברהם מיכאלי: גם חבר הכנסת שלמה מולה, שהיה אתנו פה בקדנציה הקודמת, חבר הכנסת מזור בהיינה, שבוודאי אתה מכיר אותו – חברי כנסת שבאמת, כל אחד בפני עצמו ראוי לכל שבח.

אברהם מיכאלי: אבל אין אנשים כמוך, שידעו להעריך ולהוקיר את אותו מעבר שעשית משם לפה, כדי לבוא ולהילחם יחד אתנו כדי לתקן את העוולות האלה.

אברהם מיכאלי: ולכן אני מאחל לך שבעזרת השם בכנסת הזאת, יחד עם החברים האחרים, שנוכל בתחום הזה של עלייה וקליטה ותיקון העוולות לעולים ממדינות שונות, במיוחד ליהודי אתיופיה, שהדבר הזה, לפחות בכנסת הזאת, נרשום לזכותנו שאנחנו פתרנו אותו.

אברהם מיכאלי: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, תם סדר-היום.

בנימין בן-אליעזר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ב' באדר התשע"ג, 12 בפברואר 2013, בשעה 16:00.

בנימין בן-אליעזר: ישיבה זו נעולה.