ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 137, 2010-05-31 00:00

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת הכנסת.

יצחק וקנין: היום יום שני, י"ח בסיוון התש"ע, 31 במאי 2010.

יצחק וקנין: אני אגיד מלים מספר לגבי מה שקרה הבוקר בפעולת חיילי צה"ל מול השיט של אותן אוניות לכיוון עזה.

יצחק וקנין: אני חושב שחיילי צה"ל עשו את פעולתם על-פי הוראת הדרג המדיני, בצורה הטובה ביותר.

יצחק וקנין: ככל שאנחנו מקבלים את התמונות בזמן הפעולה, אנחנו רואים עד כמה שחיילינו פעלו בהתאם לכל הכללים הנדרשים.

יצחק וקנין: מפה אני רוצה לאחל רפואה שלמה לכל אותם חיילים שנפגעו, גם לאותם אזרחים, לצערנו, שנפגעו בפעולה.

יצחק וקנין: כולי תקווה שהדבר הזה יסתיים בכי טוב.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת הכנסת.

יצחק וקנין: למזכירת הכנסת יש הודעה.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן אנחנו נמשיך בסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, היושב-ראש.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 6) (יחסי מרות ותלות – הרחבה), התש"ע–2010, של חברי הכנסת עתניאל שנלר וזבולון אורלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם, החל בהצעת חוק פ/2407/18 וכלה בהצעת חוק פ/2428/18: הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – ייצור תוצרת הארץ), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, אופיר אקוניס, אלכס מילר ומגלי והבה; הצעת חוק הכרת השתתפות בתנועות נוער לעניין ציונים במוסדות החינוך, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת גזענות), התש"ע–2010, מאת חברי הכנסת מיכאל בן-ארי, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, אברהם מיכאלי, ישראל חסון ומשה גפני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת שכר מנהלים בחברה ציבורית), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק תגמול למאבטח הנפגע בהצלת חיי הזולת, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זאב אלקין; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – תנאים למתן תעודת הכשר), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת יעקב כץ ומיכאל בן-ארי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מימון הריסת מבנה לא חוקי על חשבון הבונה), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת פניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תווי קנייה), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק מערך רפואה מונעת בגוף ביטחוני, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, משה מטלון, צחי הנגבי, יריב לוין, משה גפני, זבולון אורלב, אריה אלדד, אברהם מיכאלי, רחל אדטו, איתן כבל, , אלי אפללו ועמיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – נסיבות מיוחדות לפטור ממכרז, קידום יישובם של מפוני גוש-קטיף, חבל-עזה וצפון השומרון), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, אריה אלדד, אמנון כהן, אורי אורבך, משה גפני ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות באקה-אל-ע'רביה וג'ת), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת גאלב מג'אדלה, , זבולון אורלב, זאב אלקין ומשה גפני;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – תקציב אתרי הנצחה ממלכתיים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, משה מטלון, צחי הנגבי, יריב לוין, משה גפני, זבולון אורלב, אריה אלדד, אברהם מיכאלי, איתן כבל, עמיר פרץ ואלי אפללו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה לעידוד ההתנדבות בישראל, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי ואנסטסיה מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המים (תיקון – איסוף מי גשמים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת , אורית זוארץ, איתן כבל, משה גפני, מירי רגב, ניצן הורוביץ ודוד אזולאי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הקלטה של עסקה טלפונית), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הרחבת הזכאות לקבלת פיקדון), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – זכות קטין לקשר עם קרוביו), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, רוני בר-און, דב חנין ואורי אורבך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – אישור על-ידי ועדת משנה חסויה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת יריב לוין ומשה גפני; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – בחירה מבין נותני שירותים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת חיים אורון, אחמד טיבי, רחל אדטו, עפו אגבאריה, אריה אלדד, אורי אורבך, , ניצן הורוביץ ואיתן כבל; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור דרישת בחינה פסיכומטרית כבחינת כניסה וקביעת חלופה), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת רונית תירוש.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנתו של חבר הכנסת מגלי והבה נגד חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: תמיכת ארצות-הברית בדרישה לפקח על מתקני הגרעין של ישראל

יצחק וקנין: הנושא הראשון בסדר-היום הוא הצעות לסדר-היום מס' 3265, 3279, 3285, 3290, 3294 ו-3302, של חברי הכנסת חנא סוייד, אברהם מיכאלי, יוחנן פלסנר, אריה אלדד, מסעוד גנאים ואילן גילאון, בנושא: תמיכת ארצות-הברית בדרישה לפקח על מתקני הגרעין של ישראל.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חנא סוייד – אני מבין שהוא איננו.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יוחנן פלסנר: מי משיב?

יצחק וקנין: ישיב השר בנימין זאב בגין.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, החלטת ועדת האו"ם על פירוז המזרח התיכון מנשק גרעיני, תוך התעלמות מהנשק שבידי אירן, מלמדת אותנו על עמדתו של האו"ם במאבק לפירוז הגרעין העולמי.

אברהם מיכאלי: בעוד האו"ם מתעלם מאירן ומהסכנות, לא רק לישראל, אלא לעולם כולו מההתחמשות הגרעינית באירן, האו"ם פונה לישראל.

אברהם מיכאלי: ו-189 מדינות החתומות על האמנה למניעת הפצה לנשק גרעיני אישרו החלטה שקוראת, בין היתר, לקדם את פירוז המזרח התיכון מנשק להשמדה המונית.

אברהם מיכאלי: על-פי החלטה זו ישראל מתבקשת לפתוח את מתקני הגרעין שלה לפיקוח.

אברהם מיכאלי: כך הם רוצים.

אברהם מיכאלי: בהחלטה הזאת, אדוני היושב-ראש, בעצם מעמידים את העולם בעיוות הגדול, שהעולם לא רואה נכוחה את הסכנה בהתחמשות בנשק גרעיני של מדינות שבאמת מהוות סכנה לכל העולם, ולעומת זאת מנסים בכל דרך לגרום לכך שמדינת ישראל תוצג כסרבנית, עדיין, ומי שמתנגדת כביכול לשלום העולם, בכך שהם כל הזמן מאשימים אותנו שאנחנו אלה שמתחמשים בנשק הגרעיני.

אברהם מיכאלי: החלטה זאת קוראת לישראל לחתום על האמנה ולהעמיד את מתקניה תחת פיקוח של פקחי הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית, שהאמריקנים ביקשו בתחילה להיפטר ממנו, אבל כעת נראה שוויתרו על הדרישה הזאת, ובעצם האמריקנים אפילו לא מזכירים במפורש את אירן בנוסח ההחלטה שהם אמורים היו לקבל.

אברהם מיכאלי: מה המשמעות המעשית של זה?

אברהם מיכאלי: הפרשנים מסבירים שבעצם בשלב הזה אין לזה תוקף מעשי, וזה רק הצהרת כוונות של המדינות החתומות.

אברהם מיכאלי: עם זאת, יש לזה, אדוני היושב-ראש, משמעות רבה, שכן ההחלטה הזאת מציבה את מדינת ישראל כמדינה גרעינית יחידה, לעומת מדינות אחרות כמו הודו ופקיסטן שלא מוזכרות באופן מפורש בהחלטה.

אברהם מיכאלי: זה עלול להביא, אדוני היושב-ראש, להחלטה עתידית אופרטיבית של מועצת הביטחון, במידה שבסוף באמת לא יילחמו, לפחות בווטו שיש לאמריקנים בדבר הזה, ולא יטילו וטו על ההחלטה הזאת, כי העיוות והעוול, שבסוף אנחנו נצטייר כמדינה שגורמת להפרת השקט העולמי או שביטחון העולם כביכול מופר על-ידי מדינת ישראל, וזה בעצם גורם לשנאה נגד מדינת ישראל ולהתקפות שלצערנו גם כך לא חסרות, במיוחד בימים האלה שכל העולם מוסת נגדנו.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא תמיד יכולים לגבור באו"ם על הכוח הגדול שיש למדינות, שהן לא רק אנטי שלום, הן מהוות באמת את הסכנה האמיתית לעולם, כמו אירן וכמו אחרים, שבאמת חותרים כל הזמן, כמו דרום-קוריאה וצפון-קוריאה וכאלה.

אברהם מיכאלי: הנקודה היא שבסוף אנחנו נצטרך כמדינה לבוא ולהיאבק על זכותנו להיראות כמדינה נורמלית שחותרת כל הזמן להגן על עצמה.

אברהם מיכאלי: ובמקרה של היום, שאנחנו רואים התקפה תדמיתית על מדינת ישראל בכל העולם, על התגוננות שבוצעה נגד ספינות שניסו לחדור ולשבור את המצור על עזה, והם בסוף עוד יהפכו לגיבורים בכל התקשורת העולמית, וזה באמת בסוף הקו שכנראה העולם כל הזמן חותר נגדנו.

אברהם מיכאלי: הסוגיה הזאת של החלטת האו"ם שמדינת ישראל היא זו שמערערת את ביטחון העולם, הצגתה באופן כזה שהיא בעצם סרבנית לחתימה על אותה אמנה, היא סכנה מאוד גדולה למדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: ואנחנו צריכים, כמדינה, מצד אחד לעמוד על שלנו ולא צריכים לחשוש כל הזמן מה יגידו בעולם, אבל אנחנו צריכים גם להיערך לזה שההתקפות האלה תגברנה לצערנו בתקופה הקרובה, ואני מקווה שבסוף נוכל לדחות אותן כמו שנדרש מאתנו.

אברהם מיכאלי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: גם לרשותך, חבר הכנסת פלסנר, חמש דקות.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לחזק את כוחות צה"ל, את חיל הים, בפעולה שלהבנתי עדיין לא הסתיימה – שחיילינו ישובו הביתה שלמים ובריאים וישיגו את משימתם.

יוחנן פלסנר: אני חושב שזה היה נכון שהחלטנו, כסיעת האופוזיציה הראשית, להסיר את הצעת האי-אמון היום.

יוחנן פלסנר: זה לא הזמן לדון באי-אמון בממשלה; זה הזמן להתאחד, להתלכד ולגבות את כוחות הביטחון, וכמובן, להירתם למאמץ ההסברה, כי מה שקורה הוא שמדינת ישראל עכשיו מואשמת.

יוחנן פלסנר: אנחנו עוד לא מגיעים לדון בנושא המדיניותי, מדיניות ישראל ביחס לעזה, אלא מאשימים את חיילי צה"ל שהם ירדו לספינה של פעילי שלום תמימים וטבחו בהם.

יוחנן פלסנר: אלה הן ההאשמות שמאשימים בהן את חיילינו.

יוחנן פלסנר: אלה האשמות שקריות, לא נכונות, ארסיות, ציניות, ואנחנו צריכים להתמודד עם זה – ראשית, כמובן, עם התמונות ועם התיעוד, ואני מקווה שיופץ מה שיותר ומה שיותר מהר, וכמובן, אנחנו צריכים בנושא הזה להיאבק על צדקתנו.

יוחנן פלסנר: וכמובן, הטענה השנייה שמושמעת, אני אומר כמי שהופיע היום בתקשורת זרה, היא שיש איזה מצור הומניטרי נוראי על עזה, והם נמצאים שם לכאורה רעבים ללחם, וגם זה לא נכון.

יוחנן פלסנר: זה שקרי.

יוחנן פלסנר: 15,000 טונות של ציוד רפואי, של מזון, מועברים מדי שבוע לעזה.

יוחנן פלסנר: גם כאן אנחנו צריכים להתייצב, להתלכד, עוד לפני שאנחנו מגיעים לכל השאלות שתישאלנה מאוחר יותר, לגבי ההיגיון של הפעולה והמדיניות ארוכת הטווח שלנו ביחס לעזה – היגיון, לא של הפעולה, אלא של האופן שבו היא בוצעה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, לגבי ההצעה לסדר-היום, מה שאנחנו רואים כאן בזירה הבין-לאומית זה שינוי מדיניות אמריקני ושינוי בשיח הבין-לאומי בכל הנוגע למדיניות גרעין.

יוחנן פלסנר: האמריקנים, בראשות הנשיא אובמה, מאמצים באופן גורף מדיניות חדשה של שאיפה לעולם נקי מנשק גרעיני.

יוחנן פלסנר: זה לא שלא היו דיבורים כאלה קודם לכן, אבל עכשיו זה הפך ממדיניות לממש תוכנית עבודה, עם אבני דרך, אידיאולוגיה אמריקנית, שאחת הנגזרות ממנה היא שהמאבק מול הגרעין האירני, או למניעת התחמשותה של אירן בנשק גרעיני מסתמך על האידיאולוגיה האמריקנית הרחבה הזאת.

יוחנן פלסנר: האמריקנים אומרים: אנחנו שואפים לעולם נקי מנשק גרעיני, ולכן גם נפעל למנוע מאירן את הנשק הגרעיני.

יוחנן פלסנר: זה הקו האמריקני החדש.

יוחנן פלסנר: בהקשר זה נתקבלה החלטה, שהיא לא פשוטה מבחינת מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: מדינת ישראל הוזכרה, מה שנקרא בלעז singling out – היא בודדה באזכור שלה.

יוחנן פלסנר: מדינת ישראל לבדה הוזכרה כמדינה שנקראת לחתום על ה-NPT, על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני; פיקוח על המתקנים שלנו, והנושא הזה נתחם בזמן – ועידה ב-2012 שכבר תדון בנושא הזה.

יוחנן פלסנר: זה מאתגר את המדיניות הישראלית, זה מציב סימן שאלה לגבי הקו המסורתי שלנו, שחשב שלא נכון להעלות את הנושאים האלה על סדר-היום הציבורי, שלא נכון לדון בנושאים הללו, וזה מציב סימן שאלה משום שהיום מתחילים לדון בנושאים האלה, אתנו או בלעדינו, אם אנחנו רוצים או לא רוצים.

יוחנן פלסנר: עכשיו מתחילים לכרוך את הדיון בנושא האירני בדיון בנושא הגרעיני הרחב, בדיון בנושא הגרעיני במזרח התיכון, ועכשיו נשאלת השאלה לא אם אנחנו בעד זה או נגד זה, אלא מה אנחנו עושים אל מול המציאות הזאת.

יוחנן פלסנר: אני חושב שכאן צריך לשאול או להעלות שתי הערות או שלוש ביחס למדיניות הממשלה.

יוחנן פלסנר: אחת, ההתנהלות שלנו מול ארצות-הברית.

יוחנן פלסנר: עולות לא מעט שאלות.

יוחנן פלסנר: חלק אומרים שהממשלה הופתעה מהתמיכה האמריקנית בקריאה שקוראת לנו להצטרף ל-NPT, אחרים אומרים שלא הופתענו.

יוחנן פלסנר: יש יותר מדי שאלות לגבי פרימה ברמת התיאום וברמת האינטימיות בינינו לבין האמריקנים, וכאן אני חושב שנכון וחשוב להגיד: אנחנו צריכים לשים את הדברים שבאמת חשובים בסדר-היום בינינו ובין האמריקנים בראש סדר העדיפויות, וזה הגרעין האירני, וזה מה שקורה בבושהר ונתאנז, ואסור לתת חשיבות – אני לא חושב שזה כל כך חשוב, אבל יש כאן אנשים בבית הזה שחושבים שצריך לשים את יצהר ואיתמר בראש סדר העדיפויות שלנו, ולשלם על זה במטבע אסטרטגי קשה.

יוחנן פלסנר: אנחנו רואים שמערכת היחסים שלנו עם ארצות-הברית זה מכלול, ואתה לא יכול מצד אחד להתמקד ביצהר ואיתמר ובשיח'-ג'ראח ומצד שני לצפות לתמיכה אמריקנית באינטרסים שהם באמת חשובים וחיוניים לנו, ואנחנו צריכים לעשות את השיקול הזה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי למנוע את העובדה – ואני רוצה לשמוע מנציג הממשלה, כמובן, איך זה נעשה, כי לי יש הרעיונות שלי; על הדיון הגרעיני, על משטר האייטולות שמנסה להשיג גרעין – עכשיו הולך ומופנה כלפי מדינת ישראל, מכל מיני סיבות, חלקן קשורות בנו, חלקן לא קשורות בנו, ואנחנו צריכים למנוע את הדבר הזה, ואני הייתי רוצה לשמוע את התייחסות הממשלה.

יוחנן פלסנר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד, ולאחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד, גם לרשותך חמש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שניגע בבגידה האמריקנית בנושא האמנה לאי-הפצת נשק גרעיני, אי-אפשר שלא להתייחס למה שקרה הלילה ולפנות בוקר בים התיכון, ולברך את חיילי צה"ל על פעולתם, לברך גם את הדרג המדיני, שעמד נחוש והחליט שלא להיכנע לפרובוקציה להסרת המצור מעל רצועת-עזה, לברך בברכת החלמה את חיילי צה"ל הפצועים, ולקוות שממשלת ישראל לא תיבהל מההשתוללות ברחוב הערבי ומהסערה הבין-לאומית, ותמשיך להסביר את מה שאנחנו צריכים להסביר ולהודיע שגם להבא, אם ינסו לפגוע בנו, בביטחוננו, זו תהיה התוצאה.

אריה אלדד: אבל בשבת נפל דבר שמבחינת ההשלכות ארוכות הטווח על ישראל הוא חמור הרבה יותר ממה שקרה הלילה במימי הים התיכון.

אריה אלדד: כמדומני, מאז ההבנות שהושגו בין ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר ונשיא ארצות-הברית דאז לינדון ג'ונסון, ב-1969, כל ראשי הממשלה בישראל וכל הנשיאים האמריקנים חזרו וחידשו את ההבנות על שימור מדיניות העמימות הגרעינית של ישראל.

אריה אלדד: הממשלים האמריקניים, כל אחד בדורו הבין בדיוק מדוע היתה צריכה ישראל להקים את הקריה למחקר גרעיני, והבינו את מהות האיומים המאיימים על עצם קיומה של ישראל במעגלים הקרובים והרחוקים, ושימרו את היכולת של ישראל לפעול במסגרת המגבלות שהיא נטלה על עצמה, ועמדה במבחנים לא פשוטים – גם מלחמת יום הכיפורים, אחד מהם.

אריה אלדד: למרות מה שנאמר גם כאן בבית הזה בחודשים האחרונים, על ההבנות העמוקות שיש בין ישראל ומצרים בסוגיה האירנית, ומה שנאמר גם כאן, גם מעל במות אחרות, שמצרים מודאגת מאירן לא פחות ממה שישראל מודאגת מאירן, הובילה מצרים את המהלך של המדינות החתומות על האמנה לאי-הפצת נשק גרעיני, הובילה את המהלך לכתיבת הסיכום הנוכחי, סיכום שנכתב אחת לחמש שנים, ובו ישראל מצוינת כמי שנדרשת לחתום על האמנה ולפתוח את שעריה לפיקוח.

אריה אלדד: אז מצרים היא מצרים.

אריה אלדד: היא באמת לא צריכה להפתיע אף אחד מאתנו, ודאי לא את אלה שידעו את האמת כשסיפרו לנו עד כמה שיתוף הפעולה אתם הוא כל כך מצוין בזמן האחרון.

אריה אלדד: אבל ארצות-הברית היתה אמורה להפתיע, כי גם במסגרת הלחצים והאקדח הטעון המונח על השולחן במשא-ומתן בין ישראל וארצות-הברית והרשות הפלסטינית היתה הבנה שהכדור הזה לא טעון באקדח – שגם הבנות בכתב שחזרו ואושררו על-ידי כל ראש ממשלה וכל נשיא אמריקני, וגם ההבנות בעל-פה שהיו בין נתניהו ואובמה, אמרו: זה לא במשחק.

אריה אלדד: אז הנה, בשבת שמו האמריקנים את זה בתוך המשחק.

אריה אלדד: להבנתי, עוד אחת מהטעויות הפוליטיות של אובמה.

אריה אלדד: הוא ירה את הכדור הזה מוקדם מדי, הוא יכול היה לסחוט מישראל הרבה יותר באיום לעשות את זה, ועכשיו כשהכדור נורה יש לו פחות כדור אחד במחסנית.

אריה אלדד: יש לראש ממשלת ישראל סיבה אחת פחות לפחד מהנשיא אובמה, כי הוא כבר בגד בנו בסוגיה שהיתה מובנת ודיסקרטית וברורה, שבעניין הזה לא עוזבים את ישראל לבד, והוא עשה את זה.

אריה אלדד: אחר כך הוא הסביר שהוא באמת מצטער על כך שאירן לא הוזכרה וישראל הוזכרה, אבל הוא הצביע בעד.

אריה אלדד: אי-אפשר להתעלם מהעובדה ש-189 המדינות החתומות, כולל ארצות-הברית, תמכו פה-אחד בהחלטה, ונשיא ארצות-הברית, המחויב בכתב, עם התחייבויות לרציפות ממשלית ושלטונית וקבלה של התחייבויות של ממשלים קודמים, פשוט התנער מההתחייבויות שלו.

אריה אלדד: מה זה אומר?

אריה אלדד: זה אומר לממשלת ישראל היום להתייחס ברצינות הראויה לכל התחייבות אמריקנית בעתיד לערוב לביטחוננו; להיות בטוחים שהם ימשיכו לתמוך ביתרון האסטרטגי של ישראל – הבל הבלים.

אריה אלדד: זה אומר לנו שאיש לא יסיר במקומנו את האיום האירני; זה אומר שחלון ההזדמנויות שלנו לפעול צבאית מול האיום האירני הולך ומתקצר.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו ישיב השר בנימין זאב בגין.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש – – – שמי הראשון הוא כשם סבי זאב – – – אולי גם שובש בפני אדוני, אבל שמי זאב בנימין.

אילן גילאון: אדוני השר זאב בנימין בגין, המכובד מאוד – –

זאב בנימין בגין: אבל זה שיבוש שמוכר לי.

אילן גילאון: – – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמובן, אין מנוס מלפתוח במה שקרה במהלך הלילה.

אילן גילאון: אני רוצה לומר, מבחינתי ומבחינת סיעתי, על מה אין עוררין.

אילן גילאון: אין עוררין על כך שמדינה שיש מי שבא להפר את ריבונותה ואת גבולותיה, צריכה לעשות את אותה פעולה ולעתים יש גם שימוש בכוח.

אילן גילאון: לכן, מבחינתנו, המשט היה בהחלט הפרה של הריבונות הישראלית.

אילן גילאון: אבל הדבר הזה התגלגל למצב כל כך טרגי, בסופו של דבר, שאני חושב שהבמאי הטוב ביותר של ה"חמאס" מהבחינה הזאת לא יכול היה לביים את האירוע הזה כאירוע מכונן מבחינת הפלסטינים.

אילן גילאון: לפחות ברמה המבצעית יש לי רושם שעשינו פה שגגה גדולה.

אילן גילאון: איך אומר הזמר פול סיימון: יש 50 דרכים לעזוב את אהובתך.

אילן גילאון: יש גם 100 דרכים לעצור ספינה מבלי לעלות ולהשתלשל לתוכה.

אילן גילאון: ברור שזה היה אירוע מתגלגל לכל דבר.

אילן גילאון: לכן זה נכפה עלינו בצורה הטרגית הזאת.

אילן גילאון: אבל אנחנו לא יכולים להיות משוחררים משאלה הרבה יותר מוקדמת.

אילן גילאון: הרי בסופו של דבר, אדוני, המשט הזה היה צריך להגיע כך או אחרת, משום שאחרי "עופרת יצוקה" – קלאוזביץ תמיד אומר שהמלחמה היא המדיניות באמצעים אחרים, אבל גם היפוכו של דבר קיים – המדיניות היא גם המשך המלחמה באמצעים אחרים.

אילן גילאון: הבעיה הזאת לא נפתרה, לפחות אליבא דעצתנו באותו זמן על תוכנית ארבעת השלבים, שדיברה על שחרור אסירים, על שחרור גלעד שליט, על פתיחת המעברים ועל ביטול המצור בעזה.

אילן גילאון: אנחנו חשבנו אז שאבו מאזן היה צריך להיות שותף גם למהלך ההוא.

אילן גילאון: לכן, המשט הזה היה משט כמעט בלתי נמנע, ואני שוב נמצא באותה סיטואציה שבמקום שטיפש אחד זורק אבן לתוך האגם גם מאה חכמים לא יוציאו אותה.

אילן גילאון: זו המציאות שלנו היום, שהיא נפיצה בצורה בלתי רגילה.

אילן גילאון: זה מהלך מכונן, ואני מקווה מאוד שאנחנו נצליח היום לכבות את הלהבות ככל שניתן.

אילן גילאון: וכך יאה וכך צריך לעשות, ולכן ראש הממשלה צריך לחזור מייד הביתה ולכבות קודם כול את הלהבות, לעסוק בכיבוי האש.

אילן גילאון: לעניין האטום, אדוני, אתה יודע, זה הסיפור המפורסם – תמיד טוב שיש לנו ואנונו, כי תמיד אנחנו מפילים את הסיפור הזה עליו, את כל הפולקלור של האטום.

אילן גילאון: בספרות שלנו קיימים מפורסמים ונגידים גדולים – בזמנו היה אפרים קציר הנשיא, לאחר מכן שמעון פרס פה ושם.

אילן גילאון: זה מסוג הדברים שאתה אומר: אין לנו ויש לנו, ונבצר ממני להגיד וכו'.

אילן גילאון: כן, אליבא דכולם אנחנו – מותר להגיד את זה או שאני איעצר?

אילן גילאון: אני מניח, לפי מה שאני שומע, שיש לנו כנראה נשק כזה, אבל זה לא צריך למנוע מאתנו – במהלכים הקודמים שהיו לנשיא אובמה, ואני דווקא נותן בו את אמוני ולא מבטל בקלות ראש את ההתחייבויות של ארצות-הברית, כי אם תרצה או לא תרצה, אדוני, זה הידיד הטוב ביותר שיש לנו.

אילן גילאון: ולכן במהלך הזה גם לא הייתי הראשון שרוצה לוותר.

אילן גילאון: אם יש מאזן אימה – ואני, אתה יודע, התקופה של העולם במאזן האימה היתה כנראה יותר בטוחה מאשר התקופה עכשיו, כי במאזן האימה כל אחד פחד מהשני, והיום אנחנו נמצאים במציאות שכבר אין הפחד הזה.

אילן גילאון: לא הייתי הולך להתנער מן – אם יש לנו או אין לנו.

אילן גילאון: נגיד שיש לנו.

אילן גילאון: רק נגיד, כאילו, לכאורה יש לנו.

אילן גילאון: אף אחד לא נתבקש להתנער מהדבר הזה באופן מיידי וכן לצפות להתפתחויות שקיימות, אדוני.

אילן גילאון: אבל, תדע לך שמדינת ישראל איננה מוקצית מחמת המיאוס היום בגלל זה שהיא – אם, נניח, לכאורה – מחומשת בנשק גרעיני, אלא בגלל חוסר ההתקדמות שלנו בתהליך המדיני מול השכנים שלנו.

אילן גילאון: כלומר, הדבר הזה צריך ללכת בד בבד עם תהליך שבתוכו יש הליכה אמיתית לנושא של פשרה בתחום המדיני מול הפלסטינים, זה צריך לעבור דרך ציר הגנה שבתוכו יש עוד מדינות ערביות, כמו מצרים, כמו סעודיה, כמו ירדן וכמונו, מין נאט"ו אזורי של המזרח התיכון – כן, מדינות שמפחדות מהגרעין האירני יותר מאשר מדינת ישראל או לפחות לא פחות, שיש להן אותו אינטרס.

אילן גילאון: כמובן, כאן הרעיון הנפסד הזה, של ללכת ולנקוט מדיניות של הדחק ומשול, אינו מוכיח את עצמו כמו הרעיון של לאבד זמן ככל שניתן.

אילן גילאון: כן, יש סדר-יום חדש בבית הלבן.

אילן גילאון: הוא סדר-יום חדש, ואני מציע שנהיה שותפים לסדר-היום הזה ונתקדם יחד אתו עקב בצד אגודל, מבלי שנהיה הראשונים – אם לכאורה יש לנו גרעין – להתנער ממנו כבר עכשיו.

אילן גילאון: אבל ההתקדמות לפירוז העולם, איך אומרים, לא צריך להתחיל בדיוק מהמדינה שבתחום הזה, לפחות עד כה, אין לנו אכזבות ממנה, וזה שימש לה כנראה כמאזן אימה אמיתי מול כל האיומים האחרים.

אילן גילאון: ולכן אני אומר שבעניין הזה כמה שמדברים פחות, ככה זה יותר טוב.

אילן גילאון: כמה שמשתפים פעולה ומתקדמים במסלולים המקבילים, אדוני, לתהליך מדיני שבתוכו מגיעים להסכמות אזוריות, כך ייטב.

אילן גילאון: יכול להיות שבעולם השמימי שאני מאמין בו, אין בו נשק גרעיני בכלל, אבל זה לא מתחיל מכאן.

אילן גילאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: ישיב לכל הדוברים השר זאב בנימין בגין.

דוד רותם: בפסוק כתוב: "בנימין זאב יטרף".

זאב בנימין בגין: אני מנסה לדייק, חבר הכנסת רותם, זה הכול.

זאב בנימין בגין: זה שמי, כך הובאתי בבריתו של אברהם אבינו וכך נקרא שמי בישראל, על שם סבי זאב וולף.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון שיזמו המציעים נוגע לשאלה בסיסית, יסודית: זכותה של מדינת ישראל להגנה מפני אלה המאיימים עליה ואלה הקמים עליה.

זאב בנימין בגין: ביסודו של דבר, מדובר בעניין של צדק, מדובר בהגינות, מדובר בהעמדה הנכונה של הדברים – מי המאיים, מי המאוים, מי היא זו הדמוקרטיה אשר מרגע לידתה קמו עליה לכלותה, ברגע לידתה.

זאב בנימין בגין: הסוגיה הזאת, בעיקרה, בקנה מידה אחר, נבחנה גם הבוקר בלב ים.

זאב בנימין בגין: אני מבקש להודות לחברים.

זאב בנימין בגין: למרות הסתייגות כזו או אחרת, גם חבר הכנסת גילאון, גם חבר הכנסת אלדד, גם חבר הכנסת פלסנר – אני מודה לסיעת

זאב בנימין בגין: כם על ההתייצבות, אני מבקש באמצעותך להודות לראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני, על התייצבותה הבוקר.

זאב בנימין בגין: כביכול, הדברים הם טבעיים ומובנים מאליהם.

זאב בנימין בגין: לא תמיד הדבר הוא כך, ועל כן הוא ראוי להערכה ולציון.

זאב בנימין בגין: אני חושב שראוי שלא לאבד את הנתונים היסודיים בשלל הידיעות המתרגשות ומתרחשות עלינו מאז הבוקר – מצערות, צריך לומר; איננו רוצים באובדן חיים, לא בפציעתם של אנשים – אבל צריך לדבר על היסוד, על הנסיבות היסודיות, במי מדובר.

זאב בנימין בגין: מדובר בארגון "חמאס", שעלה לשלטון באופן חוקי לאחר בחירות פתוחות, עצמאיות, אמרו גם הוגנות.

זאב בנימין בגין: הארגון הזה, ארגון טרור שכוונתו המוצהרת היא השמדת מדינת ישראל והעלמתה מארץ-ישראל, מ-Palestine, מפלסטין; הארגון הזה השתלט על עזה ביוני 2007, ומאז התעצם במאוד-מאוד, כשהוא נתמך על-ידי אירן, מפקדתו בדמשק, הוא למעשה שליח של אירן לחוף הים התיכון, כמו הארגון האחר, "חיזבאללה", בלבנון, שליח נוסף של אירן לחופי הים התיכון – זה דרומית לישראל, זה צפונית לישראל.

זאב בנימין בגין: הארגון הזה ממשיך לא רק לחרוש רעה אלא גם להתעצם, גם ברקטות ארוכות-טווח באופן יחסי, כאלה העלולות להגיע למרכזי אוכלוסייה בישראל.

זאב בנימין בגין: לא מדובר בתיאוריה, כל אחד ואחד יודע, ודאי בארץ, גם בעולם, בוודאי בדרום הארץ, לא מדובר באיזה איום תיאורטי.

זאב בנימין בגין: ה"חמאס", ותחת שלטונו "הג'יהאד האסלאמי", הפלסטיני, מתחמשים בעיקר בעזרתה של אירן.

זאב בנימין בגין: אסור לנו, כבעלי אחריות, לאפשר התעצמות חופשית של הישות העוינת הזאת למדינת ישראל – הגדרה שאומצה על-ידי הממשלה הקודמת באופן רשמי, ובצדק.

זאב בנימין בגין: זו חובתנו בהסתכלנו ובצפותנו פני העתיד, להגן על מדינת ישראל ועל אזרחיה מראש, לא לאפשר את חיזוקו של ה"חמאס", לא לאפשר את התבצרותו כתרופה לאפשרות שיטופל ביום מן הימים אם שוב ישלח רקטות לעבר אזרחי מדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: ארגונים תומכי "חמאס", יחידים תומכי "חמאס", תומכי טרור, עלו על ספינות באופן הפגנתי למשט שכותרתו "משט שלום".

זאב בנימין בגין: קשה למצוא דוגמה לצביעות כזאת, לשימוש כזה בשפה, כשהאמת היא היפוכו של שלום.

זאב בנימין בגין: לא מדובר בשייטי קיאקים, לא מדובר בשיט מפרשיות למען השלום, במפרשי לבן או תכלת, כצבע השמים.

זאב בנימין בגין: לא, מדובר בכוונת מכוון, והראיה: במשך שבועות אחדים הממשלה ניסתה לבוא בדברים – הן עם ממשלות, הן עם ארגונים, אפילו עם הארגונים המשלחים – כדי למנוע עימות כזה.

זאב בנימין בגין: המצג הוא מצג שווא.

זאב בנימין בגין: אין צורך בסיוע הקרוי הומניטרי בעזה.

זאב בנימין בגין: אלפי טונות – אלפי טונות – של מזון, של תרופות, של הדרוש, מסופקים בחבל-עזה למעשה מדי יום ביומו על-ידי ממשלת ישראל, אבל מתוך בדיקה קפדנית כך שהדברים האלה, הסחורות האלה – ולא סחורות אחרות, שאיננו רוצים שייכנסו לחבל-עזה ומטרתן חיזוק "חמאס" – יגיעו לידיו.

זאב בנימין בגין: זה יכול להיות באמצעים המאפשרים ייצור אמצעי לחימה מתוצרת עצמית וזה יכול להיות אמצעים ש"חמאס" זקוק להם להתבצרותו.

זאב בנימין בגין: על כן, לא היה מנוס מהחלטה שמשמעותה עצירת המשלוח הזה.

זאב בנימין בגין: מיהם האנשים, אנחנו יודעים בשעות האחרונות עוד יותר טוב ממה שניתן היה להניח קודם לכן.

זאב בנימין בגין: והיו הצעות פשוטות, על-פי הסדר, שאנחנו הצבנו כבר לפני שנים אחדות: אין ספינה נכנסת לעזה ללא בדיקה.

זאב בנימין בגין: ועל כן, ההצעה היתה שהספינות האלה יבואו לנמל אשדוד, המפגינים – אם הם רק מפגינים – ירדו אל החוף, המטען ייבדק כהלכה, סחורות שאינן פוגעות בביטחון יועברו לחבל-עזה, כפי שאכן נעשה פעמים רבות.

זאב בנימין בגין: היתה הצעה מצרית שההסדר הזה יוחל באמצעות הנמל באל-עריש, המעגן באל-עריש – גם לכך סירבו האנשים האלה, תומכי הטרור על הספינה.

זאב בנימין בגין: ניסיון ההשתלטות של כוחותינו, בגבורה ובמיומנות – הופעלה עליהם אלימות קשה בכלים, שאנחנו יודעים עכשיו, הוּכַנוּ מראש לצורך כך – גם סכין הורגת, גם אלה פוצעת קשה, גם מוט ברזל מהווה סכנת חיים.

זאב בנימין בגין: וכאשר המון מתנפל, חובה על חיילינו להגן על עצמם – כך עשו, הגנו איש על רעהו.

זאב בנימין בגין: איננו אלא מצטערים על התוצאה, אבל כאשר קבוצה נחושה בדעתה להביא מזור ל"חמאס" ולהתעלם מכל ההסדרים הנכונים וההוגנים המוצעים לה, לעתים התוצאות אכן אינן כאלה הרצויות לאף אחד.

זאב בנימין בגין: אבל, להווי ברור וידוע, לא נפר את אחריותנו ונמשיך לא לאפשר הבאת סחורות ואולי גם אנשים, אנשי טרור, מומחים לעניין זה או אחר, על-פי מה שניתן היה לשער, גם במשטים נוספים.

זאב בנימין בגין: לו הלכנו בדרך הקלה ואמרנו: נו, תעברו הפעם – לא היתה החלטה נכונה לו קיבלנו כזאת, והאחריות הזאת, המוטלת על כתפינו, היא זו המכתיבה את החלטותינו – אני חוזר: להווי ידוע, גם כאן וגם מעבר לים.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על נדיבותך.

זאב בנימין בגין: חשבתי שהיה מוטב, ביום סוער זה, גם להביא דברים אלה, הנוגעים לזכותה של מדינת ישראל ולזכותם של אזרחיה להגנה עצמית.

זאב בנימין בגין: התוצאות של הוועידה הידועה כ"וועידת סקר" – תרגום מן המלה review, אני חושב: תרגום לא רע – לעניין האמנה למניעת הפצת הנשק הגרעיני, ההחלטות האלה לא רק שאינן מאוזנות, כפי שנטען בהודעה רשמית מסוימת, אלא גם החלטות מעוותות; לא רק מעוותות, גם מעוותות.

זאב בנימין בגין: הנה, חברה בארגון למניעת הפצת הנשק הגרעיני, חתומה על כל ההסכמים, מפירה אותם, כידוע, זה שנים אחדות, במירוץ נחוש להשגת נשק גרעיני.

זאב בנימין בגין: חברה שראשיה מאיימים על שלום העולם, בוודאי, אבל קודם כול בפירוש, בגלוי, שוב ושוב, על קיומה של מדינת ישראל ועל שלומם וביטחונם של אזרחיה, מדינה כזאת, אם חלילה תינתן לה ההזדמנות להפגיש את רצונה עם אותו חימוש – המדינה הזאת אינה נזכרת כלל בהחלטות אלה.

זאב בנימין בגין: איזו אירוניה, ואיזה צער, ואיזה חוסר הגינות.

זאב בנימין בגין: והדמוקרטיה המתגוננת שלנו – בסביבה אלימה, על-פי ניסיוננו וניסיון העולם כולו, שנים רבות מאז נולדה – המדינה הזאת דווקא נזכרת, וכלפיה מעלים דרישות, ולגביה מתכננים תוכניות.

זאב בנימין בגין: ההחלטה הבלתי-מאוזנת הזאת, המעוותת, המעַוותת, איננה מחייבת כלל וכלל את מדינת ישראל ולא תחייב אותה.

זאב בנימין בגין: אכן, כפי שציינו דוברים אחדים, נגרם נזק.

זאב בנימין בגין: עמדתה של ארצות-הברית, תמיכתה בהצעה הזאת, אינה מפצה על הודעות ההסתייגות שפורסמו לאחר קבלתה.

זאב בנימין בגין: ההצבעה פה-אחד נרשמה.

זאב בנימין בגין: ומי שמפרש, גם במזרח התיכון, את משמעותה – מפרשה.

זאב בנימין בגין: ולכן, קשה להקל ראש באותו נזק – האם ניתן לתיקון, האם ידידינו האמריקנים ירצו לתקן, באיזו מידה ירצו או יוכלו לתקן – הרי זו שאלה שעדיין עומדת בפנינו, אבל אני מסכים עם אותם מציעים שהעלו את ההצעות האלה מבחינת חשיבותן, אבל גם הדגישו את הנזק הזה, לא רק לעניינה של מדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: זוהי בשורה של אי-יציבות למזרח התיכון.

זאב בנימין בגין: זהו היפוכו של הרצון להביא לכך שיהיה כאן שלום ותהיה שלווה, או למצער יציבות.

זאב בנימין בגין: כי יש לא מעטים מבין השליטים באזורנו, שמפרשים הצהרות כאלה ותמיכות בהן כחולשה – כחולשה של הדמוקרטיות המערביות, ככניעה ללחץ של מדינות רבות.

זאב בנימין בגין: מהי דמוקרטיה – אפילו לא התחילו לנסות לפתוח את הספר הראשון המסביר את יתרונותיה, גם את בעיותיה, לפעמים.

זאב בנימין בגין: על כן, אנחנו צריכים לצפות בזהירות, שוב, באחריות, ולהביא במידת האפשר לידיעת אומות העולם: לא נוותר על זכותנו הטבעית, הפשוטה, האנושית, הצודקת, ההוגנת, להגנה עצמית.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, ברשותך, ואולי בהסכמת המציעים, נעביר את הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

זאב בנימין בגין: ראיתי הנהונים.

זאב בנימין בגין: אני מודה לכם.

יצחק וקנין: אני אשאל אותם.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת השר ברורה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוצה הצעה אחרת.

נסים זאב: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהנושא שנדון פה יותר זה הנושא של המשט, והנושא הוא הנושא של הגרעין.

נסים זאב: צריך לזכור שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמאוימת בהשמדתה.

נסים זאב: זאת אומרת: השכם והערב יש לנו אותם עמלקים שמנסים להכריז על השמדתה של מדינת ישראל, כאשר שותפים – ציר הרשע זה אירן, "חמאס" וה"חיזבאללה", שחרתו על דגלם את הנושא של השמדה.

נסים זאב: הנושא של כוח ההרתעה של מדינת ישראל במזרח התיכון הוא חיוני, קודם כול, לא רק למזרח התיכון אלא לעולם כולו.

נסים זאב: הנושא של הכוח של ישראל והבלימה, הייתי אומר, במזרח התיכון, הוא אך ורק – המדינה היחידה הדמוקרטית במזרח התיכון היא מדינת ישראל.

נסים זאב: ולכן, אני חושב, היינו מצפים שארצות-הברית תגבה את ישראל במלוא עוצמתה, אבל לצערנו הרב התבדינו – – –

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: אבל אני חושב שעדיין ניתן לתקן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חבר הכנסת יוחנן פלסנר, אתה מסכים להצעת השר להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון?

יצחק וקנין: אילן גילאון?

יצחק וקנין: – מסכים.

יצחק וקנין: אריה אלדד?

יצחק וקנין: – מסכים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאלי?

יצחק וקנין: – מסכים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעות לסדר-היום תועברנה לוועדת החוץ והביטחון, לדיון.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/323).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון מס' 18) (כשירות קאדי מד'הב), התש"ע–2010 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, לרשותך עשר דקות.

יצחק וקנין: רבותי, יש רשימת דוברים.

יצחק וקנין: אני עדיין לא סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: אחרי שחבר הכנסת חמד עמאר יציג את הצעת החוק, אני אאפשר לחברי כנסת נוספים להירשם, ואני אסגור את הרשימה.

יצחק וקנין: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הרשו לי, קודם כול, להביע את תמיכתי בחיילי צה"ל ולאחל לחיילים הפצועים החלמה מהירה.

חמד עמאר: אני מציג בפניכם הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון מס' 18) (כשירות קאדי מד'הב).

חמד עמאר: אני, אדוני היושב-ראש, נחשפתי לחוק אחרי שנבחרתי לוועדה למינוי קאדים, קאדים מד'הב.

חמד עמאר: ראיתי חוק שחוקק בשנת 1962, שאולי בזמנו יכול היה לעזור לעדה הדרוזית, והעדה הדרוזית יכלה לחיות עמו.

חמד עמאר: אבל בשנת 2010 יש מקום לשנות את החוק.

חמד עמאר: בשנת 1962 אולי לא יכולנו למצוא איש דת דרוזי עם ותק של חמש שנים של איש דת ועם תואר אקדמי.

חמד עמאר: היום יש לנו בעדה הדרוזית אנשים גם עם ותק של חמש שנים, גם עם תואר ראשון וגם עם תואר שני, והם גם אנשי דת שיכולים למלא את תפקידם בצורה הטובה ביותר.

חמד עמאר: את הצעת החוק יזמתי עם חברי חבר הכנסת יריב לוין, ואני רוצה להודות לו על הצטרפותו להצעת החוק ועל ראיית החשיבות של הנושא לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: בהכנה לקריאה ראשונה, שנכחו בה חבר הכנסת מגלי והבה וחבר הכנסת סעיד נפאע.

חמד עמאר: אנחנו בדקנו סעיף-סעיף, דנו בכל סעיף, וראינו לנכון, בהכנה לקריאה השנייה והקריאה השלישית, לזמן אנשי דת דרוזים לוועדה.

חמד עמאר: גם הצעת יושב-ראש הוועדה היתה לדון אתם, גם קאדי מד'הב יהיה בוועדה, ואנחנו ננסה לקדם את הצעת החוק בתיאום עם כולם; גם עם חבר הכנסת סעיד, גם עם חבר הכנסת מגלי וגם עם אנשי הדת, על מנת להציג את החוק שיכול לתת את השירות הדרוש לכל דרוזי במדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה לך.

דוד רותם: זה חוק מצוין.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: רבותי, אני ממש לפני סגירת הרשימה.

יצחק וקנין: אם יש עדיין חבר כנסת שרוצה להירשם, לדבר בנושא הזה, אני מוכן לרשום אותו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני אאפשר עוד דקה.

יצחק וקנין: אבל בכל אופן אני קורא לדובר הראשון, חבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב, ואחריה – חבר הכנסת אלכס מילר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, מדובר אכן בהצעת חוק חשובה מאוד ואני בהחלט מודה לחברי חבר הכנסת חמד עמאר ולסגן השר חבר הכנסת איוב קרא שדיברו אתי והציעו לי להצטרף ולהיות שותף להובלת היוזמה החשובה הזאת, שאני חושב גם מסדירה את כל המערך החשוב הזה של השיפוט בבתי-הדין הדתיים הדרוזיים, אבל לא פחות מכך, נדמה לי גם מעלה ומציפה בדרך כל מיני בעיות שישנן, החל מהיעדר מספר מספיק של קאדים מכהנים וכן הלאה.

יריב לוין: אני מקווה שהדבר הזה יסייע, אולי אפילו במידה מסוימת, בדרך עקיפה, לפתור גם את הבעיה הזו.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להתייחס לנקודה אחת שלטעמי טעונה התייחסות.

יריב לוין: שואלים אותי ושאלו אותי לא מעט אנשים מה לי, חבר כנסת יהודי, ולסוגיה הזאת.

יריב לוין: אני רוצה לומר כאן בצורה הברורה ביותר: הברית שלנו, השותפות שלנו עם אחינו בני העדה הדרוזית, אסור לה ולא יכול להיות שתהיה ברית דמים בלבד.

יריב לוין: זו לא רק אחוות אחים לנשק, זו אחווה של אחים ושותפים במדינה אחת, במערכת אחת.

יריב לוין: כשם שאני דואג, וחשוב לי שבעיירות פיתוח תהיה מערכת חינוך כפי שצריך, אף-על-פי שאני לא גר בעיירת פיתוח וילדי לאו דווקא לומדים שם, באותה מידה בדיוק אני חש מחויבות מוחלטת כלפי בני העדה הדרוזית, אזרחי ישראל שזכאים וראויים לקבל מערכת – בכלל, בכל תחומי החיים, אבל גם בנושא הזה – שתיתן להם את השירות הטוב ביותר בצורה הנכונה ביותר והראויה ביותר.

יריב לוין: על הרקע הזה אני בהחלט שמח להתגייס ולסייע במשימה החשובה הזאת.

יריב לוין: אני רוצה לציין לטובה את הדיון הענייני שהתקיים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשות חבר הכנסת רותם, את הנכונות של חבר מגלי והבה ושל חבר הכנסת סעיד נפאע להצטרף למהלך הזה ולתרום גם מהידע שלהם וגם מתוך ההיכרות שלהם עם הציבור ועם הנושא שעל הפרק.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו בדרך הנכונה להשלים מהלך חקיקה שהוא במובנים רבים, חבר הכנסת עמאר, אני חושב היסטורי, כמעט מהפכה אפילו, בהבנה, בהסכמה ובאופן שאנחנו נשאיר בעניין הזה לעדה הדרוזית בסיס הרבה יותר טוב כדי להמשיך ולקיים את החיים ואת הפעילות המפוארת שמתקיימת כאן במדינת ישראל.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת ליה שמטוב; אני מבין שהיא לא נמצאת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלכס מילר – לא נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק היא באמת הצעה ראויה.

רוברט אילטוב: התקבלה החלטה בוועדת השרים לתמוך בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: אני מבין שגם בקואליציה וגם באופוזיציה תומכים בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: אין לי ספק, כפי שחבר הכנסת לוין אמר, שזו באמת מהפכה בבית-הדין הדרוזי.

רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שתתמכו בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: תודה רבה לכל החברים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב כץ.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, האמת שאני לא כל כך מבין בהלכות ובמנהגים הדרוזיים, אבל חבר הכנסת חמד עמאר הוא ידיד וגיבור ואיש טוב, כמו ידידינו האחרים – מגלי ואחרים.

יעקב כץ: הקהילה הדרוזית בארץ היא קהילה תומכת, יוצרת ובונה, והיא נדבך חשוב ביכולת של מדינת ישראל היום לעשות דברים טובים.

יעקב כץ: לכן, כשמוצעת הצעה שמקובלת, כך הבנו, גם על חברי הכנסת הדרוזים האחרים, אז כמובן אנחנו נרים את ידינו ונתמוך ונראה את זה בעין טובה.

יעקב כץ: אבל כמו שאנחנו רוצים לשבח, ואני לוקח את ההזדמנות כתוצאה מהפעילות שהיתה היום בים – קודם כול לשלוח מפה ברכה והחלמה לחיילי צה"ל שנפגעו היום בקרב שהם נשלחו אליו, קרב מדומה אומנם, עם רובי צבע.

יעקב כץ: לצערנו הרב, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא עומדים נכונה על רצונותיהם של שונאי ישראל שפושטים ידיהם כחזיר ואומרים שהם כשרים, אבל פעולותיהם קלשוניות, גרזניות, פגיונות וכל מרעין בישין.

יעקב כץ: חבל שחיילינו ירדו כטרף לידיהם של הפורעים, אבל אולי בהזדמנות זו – לומר כמה מלים, כמו שאנחנו משבחים את הקהילה הדרוזית.

יעקב כץ: כבוד השר בגין, כבוד השר.

יצחק וקנין: כבוד השר וחברת הכנסת ציפי חוטובלי, אתם מפריעים לשר להקשיב לדבריו של חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: גברת חוטובלי, הייתי רוצה שכבוד השר יקשיב.

יעקב כץ: כבוד השר, רציתי רק שתקשיב למלה אחת, כיוון שיש לנו תחנת רדיו שהיא תחנת רדיו צה"לית שנקראת "גלי צה"ל", ומשום מה מי שהקשיב לתחנת "גלי צה"ל" היום יכול היה לחשוב שההזדהות של השדרים – גם אחרי שהם ידעו שהפורעים והרוצחים ניסו וגם הצליחו לפגוע בחיילי צה"ל, ביניהם חיילי הקומנדו הימי שפצועים קשה – המשיכו לדבר עליהם כמשט הומניטרי, כפעילי שלום, והמלה הגרועה ביותר: מפגינים.

יעקב כץ: זה היה ב"גלי צה"ל" לאורך הרבה שעות, גם כאשר התקשרו אנשים והעירו ל"גלי צה"ל" שהדיבור הזה הוא לא ראוי, וגם אחרי שהרמטכ"ל בעצמו אמר: לא בפעילי שלום עסקינן, אלא בפושעים ורוצחים ואנשים שמבקשי רעתנו – – –

יוחנן פלסנר: שמעתי "גלי צה"ל" אחר, אני חושב.

יוחנן פלסנר: אני שמעתי – – –

יעקב כץ: לא.

יעקב כץ: אני מוכן להביא לך את ההקלטות.

יעקב כץ: יוחנן, אני מוכן – – –

זאב בנימין בגין: – – – אבל זאת לא שמעתי.

יעקב כץ: יוחנן, אני מוכן להביא לך ההקלטות.

יעקב כץ: מהבוקר, כל הזמן "גלי צה"ל" שידרו על פעילי שמאל, על משט הומניטרי, גם אחרי שידעו שהמשט ההומניטרי הזה – לכאורה, במירכאות כפולות ומכופלות – הוליד תוצאות הרות אסון לחיילינו, בנינו, יקירינו, החיילים הטובים ביותר של מדינת ישראל, שאחרי הכול נשלחו – אפשר לחלוק, אפשר להתווכח איך היה צריך להתנהג, איך היה צריך לפשוט, האם היה צריך לפגוע באונייה בדרך אחרת.

יעקב כץ: אבל כשחיילינו נפגעים, הרדיו, שמשרת את חיילינו, צריך לדבר בסגנון אוהד, בסגנון מכבד, בסגנון אוהב, בסגנון שאפשר לחוש בו אהבה וחיבה.

יעקב כץ: מי שהקשיב ל"גלי צה"ל" היום – ושלחנו אנשים שהתקשרו במיוחד ל"גלי צה"ל" ואמרו להם: תפסיקו עם הביטוי הזה, משט הומניטרי.

יעקב כץ: לא היה משט כזה, זה משט שבא לפגוע במדינת ישראל.

יעקב כץ: הם המשיכו, חדשות אחרי חדשות, להגיד את המלים האלה.

יעקב כץ: אמרנו: תפסיקו להגיד פעילי שמאל – המשיכו להגיד פעילי שמאל; תפסיקו להגיד מפגינים – המשיכו להגיד מפגינים.

יעקב כץ: לכן אני קורא פה, זו הזדמנות, אולי לשר הביטחון ואולי לרמטכ"ל, לפני שהוא מסיים את תפקידו, לעשות רוויזיה בנושא של "גלי צה"ל", ולהעמיד שם אנשים ציונים, לאומיים, אוהבי הארץ, אוהבי העם, שמכבדים את חיילינו ואוהבים אותם.

יעקב כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב כץ.

זאב בנימין בגין: – – – אבקש בכל זאת להסתייג.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת כץ, אני מציע לא להגזים.

יעקב כץ: אני רק אומר את הדברים שאני שמעתי – – –

יצחק וקנין: רבותי, תודה.

יצחק וקנין: תודה.

זאב בנימין בגין: אני משתדל להסכים עם חברי בעניין זה – – –

יעקב כץ: – – –

יוחנן פלסנר: הגזמת.

יעקב כץ: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב כץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: רבותי, אל תשכחו שאנחנו בדיון בהצעת חוק של חמד עמאר.

יצחק וקנין: אני יודע שהנושא – אני מאפשר, רבותי, אני מבין את הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה, ואני מאפשר לדוברים.

יצחק וקנין: אבל – – –

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת מהקהילה, העדה הדרוזית, אנחנו שמענו קודם את חבר הכנסת לוין, ואני הסכמתי עם כל מלה שלו.

מיכאל בן-ארי: הציבור הדרוזי בישראל, ברובו המכריע, כרת ברית עם העם בישראל, וכשותפים אנחנו רואים בהם חלק מההוויה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נאמנים להם כמו שהם נאמנים לנו.

מיכאל בן-ארי: אבל זו ההזדמנות גם, ואני רוצה להעיר הערה לגבי נאמנות שלנו במקום אחר, שלא עמדה במבחן, וזה קשור קצת למה שנקרא ענייני דיומא.

מיכאל בן-ארי: לפני שבוע ציינו עשר שנים – כל אחד יגדיר את זה כדרכו – לבריחה מלבנון, לנסיגה מלבנון.

מיכאל בן-ארי: שם, במשך שנים ארוכות לחם לצדנו, כתף אל כתף, צבא דרום-לבנון, מי שנקרא צד"ל.

מיכאל בן-ארי: הם שפכו והקיזו את דמם בנאמנות מוחלטת למדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: ואז, קמפיין של ארבע עיתונאיות, שמי שזוכר איך כינה אותן פעם מי שהיה מח"ט גולני, ולאחר מכן מפקד אוגדת עזה: ארבע משהו אחר, אני לא אזכיר את זה, הן הביאו לאותה בריחה מבישה.

מיכאל בן-ארי: אבל בואו נניח לבריחה – לבגידה.

מיכאל בן-ארי: אחד הדברים החמורים ביותר בתפיסה של היהדות זה בגידה בבעלי-ברית.

מיכאל בן-ארי: מי שמכיר את פרשת הגבעונים בספר שמואל יודע ששלוש שנים היה רעב על הארץ על כך שבגדו בברית עם הגבעונים; הגבעונים שרימו אותנו ושיקרו לנו וכרתנו אתם ברית, נשבענו להם.

מיכאל בן-ארי: ואז פגעו בברית, והעונש היה חייב להיות על כל עם ישראל, שלא מחו נגד זה, שלא נלחמו נגד הבגידה בברית.

מיכאל בן-ארי: היום, עשר שנים אחרי, אין חשבון נפש.

מיכאל בן-ארי: יש חגיגות.

מיכאל בן-ארי: כשאני מדבר על הפרשה של היום, על הפרשה של המשט של הפורעים, של המחבלים – רבותי, זו חשיבה של ילד קטן.

מיכאל בן-ארי: פה זה מתחיל?

מיכאל בן-ארי: זה התחיל לפני חמש שנים, כשאנחנו אמרנו: עזה זה מעמסה, בואו ניפטר מעזה, בואו ניפטר מתפוח האדמה הלוהט הזה, וניפטר מהבעיה.

מיכאל בן-ארי: בואו נתנתק.

מיכאל בן-ארי: הנה לנו התנתקות.

מיכאל בן-ארי: כמה שאנחנו מחוברים בצווארנו לאותה התנתקות.

מיכאל בן-ארי: לאן אנחנו מגיעים?

מיכאל בן-ארי: אבל חשבון נפש?

מיכאל בן-ארי: מישהו יעשה חשבון נפש על מהלכים של מדינאים, מהלכים כושלים?

מיכאל בן-ארי: אנשים פה ממשיכים לשבת בממשלה.

מיכאל בן-ארי: בטח שברק יגיד שזה מהלך מוצלח ביותר, בטח שחברי ממשלה, ביניהם ראש הממשלה, שתמך בהתנתקות.

מיכאל בן-ארי: למה הוביל אותנו?

מיכאל בן-ארי: זה ישפר את מעמדנו הבין-לאומי.

זאב בנימין בגין: לא תמך, ראש הממשלה לא תמך.

מיכאל בן-ארי: ראש הממשלה תמך בהתנתקות, הצביע על ההתנתקות.

מיכאל בן-ארי: אלה העובדות, השר בגין.

מיכאל בן-ארי: יש לנו הקלטה שלו.

מיכאל בן-ארי: שלא תטעו, אני תומך בהתנתקות – אלו המלים שלו, והוא הצביע בעד ההתנתקות.

יעקב כץ: אחר כך הוא הצביע נגד.

יעקב כץ: אבל בהתחלה – – –

מיכאל בן-ארי: בשבוע האחרון, אחרי שכבר הכול היה מוגמר; אחרי שהכול היה כבר מוגמר.

מיכאל בן-ארי: ולאן הוא מוביל אותנו עכשיו?

מיכאל בן-ארי: אבל אין הפקת לקחים?

מיכאל בן-ארי: האם זה יוביל את מדינת ישראל לביטחון, לשלום?

מיכאל בן-ארי: לאן אנחנו מובלים?

מיכאל בן-ארי: אין חשבון נפש.

מיכאל בן-ארי: אז קודם כול אני מודה לחבר הכנסת חמד עמאר, שמסייע לנו להיות נאמנים לבעלי-בריתנו.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה להעיר כאן על אובדן דרך.

מיכאל בן-ארי: אובדן דרך זה מי שלא עושה חשבון נפש, לא עושה חשבון מדיני לתוצאות שלו.

מיכאל בן-ארי: הנה לנו.

מיכאל בן-ארי: איפה חבר הכנסת שאול מופז, שהיה שר ואמר: זה ישפר את מצבנו הבין-לאומי?

מיכאל בן-ארי: הנה התוצאות של הגירוש והעקירה.

מיכאל בן-ארי: וזו התנהלות קבועה.

מיכאל בן-ארי: יש בעיה, יש מיליון ערבים, יש 2 מיליוני ערבים.

מיכאל בן-ארי: יש בעיה.

מיכאל בן-ארי: איך פותרים את הבעיה, אדוני היושב-ראש?

מיכאל בן-ארי: יוצרים אסון, פותרים בעיה באסון: נקים מדינה של מחבלים, וזה מה שיפתור את הבעיה.

מיכאל בן-ארי: זה מה שמציעה פה יושבת-ראש האופוזיציה, ומחרה מחזיק אחריה ראש הממשלה נתניהו – להקים מדינת מחבלים.

מיכאל בן-ארי: זה יפתור את הבעיה, על צווארנו.

מיכאל בן-ארי: מי ישלם את המחיר?

מיכאל בן-ארי: ילדינו, שיצטרכו לנחות בכל מיני משטים למיניהם, ויעשו בהם לינצ'ים.

מיכאל בן-ארי: הגיע הזמן, רבותי, שנעשה חשבון נפש.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת סעיד נפאע – איננו, רבותי.

יצחק וקנין: יעלה חבר – – –

יעקב אדרי: וכל זה קשור לבתי-הדין הדתיים?

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: רבותי, אני כבר הערתי על כך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אדרי, אני הערתי על כך, שבגלל הסיטואציה של היום וכל מה שקרה היום בבוקר, טבעי הדבר שחברי הכנסת לא ידלגו על הדבר הזה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, סעיד נפאע איננו.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: אחריו יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים יהיה דוד רותם.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, אני שמעתי בקשב רב שני חברי כנסת, גם יעקב כץ וגם בן-ארי, שבימים אלה חשובה האחדות, וחשוב להתייחס למה שקורה בצורה ממלכתית ולא להתחיל – – –

מיכאל בן-ארי: חשבון נפש.

מגלי והבה: חשבון נפש אתה תעשה.

מגלי והבה: מה שאני אומר, חברים – –

קריאה: – – –

מגלי והבה: – – לא יכול להיות שאנחנו נטיל דופי בשידורי "גלי צה"ל".

מגלי והבה: גם אני הקשבתי ל"גלי צה"ל", מאז תחילת האירועים, והם תפקדו בצורה הטובה ביותר, בצורה האובייקטיבית ביותר, והם עושים את העבודה שלהם – – –

מיכאל בן-ארי: איש לא הטיל ספק בזה.

מגלי והבה: זה לא ערוץ-7, וזה לא ערוץ אחר.

מיכאל בן-ארי: איש לא הטיל ספק בזה.

מיכאל בן-ארי: הטלנו ספק במדינאים שהביאו אותם לזה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

מגלי והבה: אני אומר לכם: אל תנצלו במות בשביל לתקוף את אלה שלא יכולים לענות לכם.

יעקב כץ: הם לא – – –

מיכאל בן-ארי: מי שהביא אותנו לזה.

מיכאל בן-ארי: שיבוא מופז ויענה, שיבוא מופז ויענה לאן הוא הביא אותנו עם העקירה מגוש-קטיף.

יעקב כץ: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: – – – מה זה אובייקטיבי?

יעקב כץ: "גלי צה"ל" אובייקטיביים?

יעקב כץ: זה תחנת שידור של צה"ל.

יצחק וקנין: אתה אמרת את דבריך.

יצחק וקנין: תקשיב, כל אחד.

יצחק וקנין: על השמיעה שלנו, אתה יודע, כתוב – – –

יעקב כץ: "מפגיני שמאל", "משט הומניטרי", כמה פעמים במשך היום.

יצחק וקנין: כל אחד שומע איך שהוא רוצה.

יצחק וקנין: תאפשר לו – – –

מגלי והבה: ואני אומר לך: ביום כזה עדיף לך לא להתייחס לדברים האלה ולא להאשים ולא להטיל דופי.

יעקב כץ: – – –

מגלי והבה: המלחמה שלך היא לא עם שדרים וקריינים ועורכים ב"גלי צה"ל" שעושים את העבודה שלהם בצורה הטובה ביותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מגלי ימשיך את הנאום.

מגלי והבה: הגיע הזמן שכל אחד ידע את מקומו.

מגלי והבה: זה לגבי "גלי צה"ל".

מגלי והבה: לגבי הנסיגה מעזה, בן-ארי, אתה רוצה להחזיר אותנו לשם?

מיכאל בן-ארי: כן.

מגלי והבה: אתה רוצה להחזיר עוד 17 גדודים וחטיבות לשם?

יעקב כץ: כן, כן.

מגלי והבה: אתה רוצה עוד חללים שם?

מגלי והבה: – – –

מיכאל בן-ארי: בוודאי, לאן הבאתם אותנו?

מיכאל בן-ארי: לאן הבאתם אותנו?

מיכאל בן-ארי: ילדים במקלטים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

מגלי והבה: אנחנו יצאנו משם.

מיכאל בן-ארי: – – – לאן הבאתם אותנו?

מיכאל בן-ארי: אלפי טילים בשדרות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

מגלי והבה: מה יש לך לחפש?

מיכאל בן-ארי: לאן הבאתם אותנו?

מיכאל בן-ארי: – – – אני רוצה – – –

מגלי והבה: אנחנו יצאנו משם לא כדי לחזור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל בן-ארי: – – – לחנוק את הטרור.

מיכאל בן-ארי: הקמנו שם מדינת "חמאס".

מיכאל בן-ארי: מדינת "חמאס" על צווארנו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה מאלץ אותי להוציא אותך.

מגלי והבה: אתה יודע מה ההבדל – –

יצחק וקנין: אתה יכול להגיד משפט אחד, אבל לא נאום.

מגלי והבה: – – בין אלה שעושים את המוטל עליהם לבין אלה שרק מבקשים מהמדינה?

מגלי והבה: אתה יודע מה ההבדל בין אלה שעושים את המוטל עליהם לאלה שמבקשים מהמדינה?

מגלי והבה: אז תחשוב רק על כך שאנחנו יצאנו על מנת לאפשר לנו להתקדם בתהליך שלום.

מגלי והבה: לא יצאנו משם כדי שאנשים – – –

מיכאל בן-ארי: ומה קיבלנו?

מיכאל בן-ארי: זה מה ששאלתי.

מיכאל בן-ארי: מה קיבלנו?

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, זה לא דו-שיח.

יצחק וקנין: באמת.

יצחק וקנין: יש לו כמה דקות, תאפשר לו להגיד את דבריו.

מגלי והבה: אני אומר לך: חבל שביום כזה, שאנחנו צריכים להיות מאוחדים ולתת את הגיבוי גם לממשלת ישראל וגם לחיילי צה"ל, כל אחד עושה את החשבון הפוליטי שלו.

מגלי והבה: אז זה לא מקובל וזה לא הזמן.

מגלי והבה: ולכן מכאן אני שולח, אדוני השר, את ברכותינו לחיילי צה"ל, לכל מי שעסק במלאכה, לממשלת ישראל.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לדעת להוציא את עצמנו מהמערבולת הזאת שנכנסנו אליה ומכל אלה שבאים ומנסים לנצל את המשט הזה, שנקרא לו איך שנקרא לו, שבא לפגוע בנו ובביטחון שלנו – שנדע איך לנווט את דרכנו ונדע איך להוביל גם את המדינה הזאת וגם את העם הזה לחוף מבטחים.

מגלי והבה: לנושא החוק, אדוני היושב-ראש, אין ספק שאנחנו בנושא הזה באים לתקן חוק שהוא מ-1962.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת עמאר על כך שהביא את ההצעה הזאת.

מגלי והבה: אין ספק שהתיקונים – גם של חמד עמאר וגם של אחרים שהיו שותפים, גם לוין וגם החברים – אין לנו בעיה, כל מי שמציע הצעת חוק שיש בה כדי להועיל ולהיטיב, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לנו זה דבר חשוב.

מגלי והבה: אחד הדברים שאמרנו בוועדה הוא שאין לתת לאף גורם חיצוני להתערב בענייני העדה הפנימיים.

מגלי והבה: אני לא רוצה לחשוב רק שעד 1962, בערך 1,000 שנה של שפיטה וניהול ענייני העדה וענייני האישות של העדה, היו כביכול לא מנוהלים כמו שצריך.

מגלי והבה: לא, התנהלו לתפארת העדה הדרוזית, לתפארת הדת הדרוזית, כמו שאנחנו יודעים.

מגלי והבה: רק עכשיו, מכיוון שהקידמה בעולם הביאה אותנו לשינוי החקיקה, שיהיו אנשים יותר משכילים, יותר לפי הדרישות של העידן החדש, הסכמנו לשינויים האלה.

מגלי והבה: כמובן, כפי שאמרנו, ועמדתנו ברורה דרך אגב, יש עוד מה לתקן ולעשות בהצעת החוק, בעצה אחת עם אנשי הדת.

מגלי והבה: גם חברי חמד עמאר התייעץ עם אנשי הדת, וגם אנחנו דיברנו אתם.

מגלי והבה: לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית אנחנו נשב אתם, נכניס את התיקונים הדרושים והמתחייבים על מנת ליצור חקיקה טובה, מאוזנת, שמצד אחד תענה על דרישות הקידמה והמודרניזציה של החיים ומצד שני תשמור על האופי של העדה הדרוזית בכל מה שקשור לענייניה וענייני האישות הפנימיים שלה.

מגלי והבה: ואת זה נעשה, אני מקווה, בהקדם.

מגלי והבה: אני סומך על יושב-ראש הוועדה שנביא חוק לתפארת הכנסת הזאת.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: אחריו – אני מבין שאתם התחלפתם – חבר הכנסת זאב.

דוד רותם: לא, הוא ויתר.

יצחק וקנין: אתה ויתרת?

נסים זאב: כן.

יצחק וקנין: קשה לי להאמין על נסים זאב שהוא מוותר מהר כל כך, אבל בכל מקרה – – –

דוד רותם: לא, לא, אני שכנעתי אותו לוותר.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות, ואם תרצה יותר אני אאפשר לך.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, נדמה לי שאין לנו אלא לפתוח בברכה לממשלת ישראל, לחיילי צבא-הגנה לישראל, ולשאת תפילה לרופא החולים כי ישלח רפואה שלמה לאותם חיילים שנפגעו בפעולה הזאת.

דוד רותם: יש חשיבות רבה, אדוני, לחוק הזה.

דוד רותם: החוק הזה בא לתקן מצב שבו העדה הדרוזית, שהיא עדה מפוארת – מזה שנים לא מצליחים להקים לה את בית-הדין הדתי שלה.

דוד רותם: מכל מיני סיבות ומכל מיני נימוקים לא מצאו אנשים שהיו ראויים לתפקיד.

דוד רותם: הוועדה הודיעה, כשהיא הכינה את החוק לקריאה ראשונה, כי במסגרת ההכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית אנחנו נתאם את החוק עם חכמי הדת הדרוזית, על מנת שחס ושלום לא יהיה מצב שחוק של הכנסת יפגע בהלכות כלשהן של העדה הדרוזית.

דוד רותם: בעדה הדרוזית יש ספרים סודיים ויש ספרי פרשנות, ואת כל הדברים האלה אנחנו לא יכולים לדעת ואסור לנו לדעת, ולכן אנחנו נצטרך לקבל מחכמי העדה הדרוזית, כוהני הדת הדרוזים, את האינפורמציה.

דוד רותם: אני יכול להתחייב לכם, שהחוק הזה יחוקק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית מהר מאוד, והוא יגיע למליאה להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית עוד לפני הפגרה.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: אני ממליץ לאשר את החוק.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לברך את חבר הכנסת חמד עמאר על הרעיון, ואת חבר הכנסת איוב ויריב וכל החברים שתומכים בחוק והעלו את הצעת החוק לגבי בתי-הדין הדרוזיים, שלפיה ייקבעו תנאי כשירות ותנאים שמקבילים לתנאי בתי-הדין הרבניים ובתי-הדין השרעיים.

נסים זאב: על-פי הדין הדתי הדרוזי, צריך להיות אדם דרוזי, שמקיים אורח חיים דתי ברוח הדת הדרוזית לפחות חמש שנים.

נסים זאב: גם עניין ההשכלה הגבוהה – אני חושב שזה דבר נוסף שהוא אולי חדשני מבחינת החוק, שמחייב את איש הדת שתהיה לו השכלה גבוהה.

נסים זאב: התנאי הנוסף, של 30 שנה – אני רוצה לומר לך שיש פסוק בתורה על בני הלוויים שהיו משרתים.

נסים זאב: כתוב: מבן שלושים שנה ומעלה, עד בן-חמישים שנה – כל-הבא לצבא, לעבודה באוהל מועד.

נסים זאב: זאת אומרת, צריך להיות גם תאריך קצוב, עד מתי יכול להיות אותו אחד, לכהן באותו תפקיד.

נסים זאב: אז אם כבר התחלתם בבן 30, אולי תסיימו את זה גם כן בגיל 50.

נסים זאב: יש לכם אולי אסמכתה מהתורה, שכשרוצים להטיל איזה תפקיד דתי, כל אחד והדת שלו, אפשר גם לעשות איזו מגבלה בזמן, ולא כמו שקיים במקומות אחרים שאין גבול.

נסים זאב: אולי מבחינת

נסים זאב: כם זה יכול להיות אינטרס.

נסים זאב: מכיוון שכל החוק הזה הוא חדשני, יותר קל היום לקבוע מאשר לשנות אותו בעוד עשר שנים, אם תרצו.

נסים זאב: היום הרבה יותר קל לעגן זאת כבר בחוק, אם אתם רוצים לראות אחד שמכהן בתפקיד הזה כל ימי חייו או להגביל אותו עד גיל מסוים או תאריך מסוים.

נסים זאב: אפילו הרבנים הראשיים לישראל, היום אנחנו כבר הגבלנו אותם, חמש פלוס חמש, עשר שנים.

נסים זאב: אז אני אומר: אפשר בהזדמנות הזאת לחשוב על העניין הזה.

נסים זאב: אני רק רוצה להוסיף ולומר, אי-אפשר להתעלם, כמו שחברי אמרו, מהמשט של אויבי ישראל, שזה משט של ארגון טרוריסטי לכל דבר.

נסים זאב: אומנם אנשים לובשים אזרחי ומצטיירים כאילו הם באים להושיט עזרה לתושבי עזה, דבר שמעולם מדינת ישראל לא חשבה למנוע אותו.

נסים זאב: זאת אומרת, בסך הכול הצורך הביטחוני זה הבדיקה של אותן ספינות, שבעצם באו לעשות פרובוקציה ולהסית נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: אני חושב שהדבר החמור ביותר זה שחברת כנסת עוזבת את הכנסת למשך שבועיים, מצטרפת לאויבי ישראל ובעזות מצח יוצאת בקול תרועה חזק מאוד, מתריסה נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: היום אחד מחברי הכנסת הערבים כינה את צה"ל כאויבים והשמיץ אותם, השווה אותם לגרמנים הנאצים; אני חושב, אני כך הבנתי, וכך נשמעו הדברים.

נסים זאב: אני חושב שאלה דברים מאוד חמורים.

נסים זאב: אני חושב שיש פה איזה מין תחרות פרועה של חברי הכנסת הערבים מי יותר יקצין, מי יותר יחדד את לשונו בהסתה נגד מדינת ישראל, כדי שהוא יהיה יותר פופולרי בציבור הערבי שלו.

נסים זאב: חייבים לבלום את זה.

נסים זאב: אני רוצה להודות לחבר הכנסת יריב לוין, שעושה את המלאכה בימים האלה.

נסים זאב: באמת צריכים לשבת פה על המדוכה ולעשות חשבון נפש, עד מתי להשאיר את ההפקרות הזו שלוחת הרסן של אותם חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון מס' 18) (כשירות קאדי מד'הב), התש"ע–2010 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: מי נמנע?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון מס' 18) (כשירות קאדי מד'הב), התש"ע–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק תועבר להמשך הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק תרומת ביציות, התש"ע–2010, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, אם כן, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ט בסיוון, 1 ביוני 2010, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.