ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 20, 2009-05-12 00:00

ראובן ריבלין: רבותי וגבירותי, חברות וחברי הכנסת, היום יום שלישי, י"ח באייר תשס"ט, 12 לחודש מאי 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 13) (העברת סמכויות וממונה על זכויות עובדים זרים), התשס”ט–2009; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 40) (פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על תנאי ממאסר), התשס”ט–2009; הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 12), התשס”ט–2009; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 10), התשס”ט–2009; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 3), התשס”ט–2009.

איל ינון: עוד אודיע

איל ינון: כם על תיקון הודעה שנמסרה אתמול לכנסת: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 26) (רישוי הפגנות), התשס”ט–2009, מטעם הממשלה, הונחה היום על שולחן הכנסת ולא אתמול, כפי שנמסר.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש גם לי כמה הודעות, אבל הואיל והתקנון מחייב אותי לאחר הודעות המזכירות לקיים נאומים בני דקה בכל יום שלישי, נמשיך ונעשה כמצוות התקנון.

ראובן ריבלין: כדי לדעת מי רוצה להשתתף, פעם נוספת אבקשכם ללחוץ על כפתור ההצבעה, לא חשוב אם בעד, נגד או נמנע, כדי לומר מי האנשים אשר מבקשים לדבר, רק כדי שתהיה לי היכולת.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת פיניאן, ואחריו – חברת הכנסת אדטו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציון פיניאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות נושא של אטימות, ודווקא בעיתוי של ביקור האפיפיור בארץ הקודש.

ציון פיניאן: מדובר בזוג נוצרים בני 70, אריאל ורות דייוויס, אוהבי ארץ-ישראל, שעזבו את אמריקה הגדולה לפני עשר שנים, עלו ארצה והחליטו להתיישב במושבה מגדל שעל שפת הכינרת.

ציון פיניאן: זה שש שנים הם פועלים במסירות אין קץ לקידום רווחת הקשישים בצפון, ומדי שנה הם תורמים מאות אלפי שקלים למטרה זו, ונהנים מזה מאות רבות של קשישים בצפון.

ציון פיניאן: ב-14 בחודש יקבלו בני הזוג תעודת הוקרה מראשי הרשויות על פעולתם הברוכה.

ציון פיניאן: ומה אנו נותנים להם בתמורה?

ציון פיניאן: בשל פעולתם הברוכה המדינה דורשת מהם לחדש את שהותם כל שלושה חודשים – כן, כל שלושה חודשים – וזה עשר שנים הם שוהים במעמד ארעי ומאוימים כי יסולקו מהארץ.

ציון פיניאן: אני קורא לשר הפנים החדש-ישן, השר אלי ישי – ומאחל לו הצלחה – לתקן סוף-סוף את המעוות ולהעניק מעמד של קבע לזוג דייוויס.

ציון פיניאן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פיניאן.

ראובן ריבלין: רבותי, השעון נמצא מולכם, כך שאתם תמיד יכולים להתאים את עצמכם לדקה – אלה נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פיניאן, שעמד בזמנים ואף למעלה מזה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אדטו, ואחריה – חבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נחנך ברוב עם והדר בית-החולים "אסותא" ברמת-החייל.

רחל אדטו: בית-חולים מפואר, ראוותני, שאמור לשרת את אוכלוסיית המרכז.

רחל אדטו: זהו נדבך נוסף בהרס הרפואה הציבורית במדינת ישראל.

רחל אדטו: בית-החולים הזה מוציא את מיטב הרופאים מבתי-החולים שבמרכז הארץ, מבתי-החולים הציבוריים.

רחל אדטו: רופאים, שבעבור שכר שבית-חולים ציבורי לא יכול לממן, עוברים לקבל שכר בבית-חולים פרטי, וכך משאירים את בתי-החולים הציבוריים בלי רופאים בכירים.

רחל אדטו: זהו נדבך נוסף בחוסר השוויוניות בין המרכז לפריפריה, ולכן הקמתו של בית-החולים הפרטי הינה, כמו שאמרתי, הרס הרפואה הציבורית או אבן נוספת בהרס הרפואה הציבורית והשוויוניות במדינת ישראל.

רחל אדטו: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת אדטו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת פינס.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול התבשרנו כי שני חיילים נעצרו בסוף השבוע בחשד לביזה ולהשחתת רכוש של פלסטינים במהלך מבצע "עופרת יצוקה", וכי המשטרה הצבאית מנהלת תשע חקירות, המתרכזות בעיקר במקרים של ביזה, השחתת רכוש פלסטיני והתנהגות בלתי הולמת.

עפו אגבאריה: אני רואה במעצרם של אלו משום לעג לרש, וזאת מכיוון שהעבירות המיוחסות לחיילים במהלך המלחמה האחרונה נגד עזה הן קצה הקרחון.

עפו אגבאריה: אין לנו אמון לא במשטרה הצבאית ולא בפרקליטות הצבאית, אבל אם בכל זאת רוצה צה"ל למרק את מצפונו העכור, עליו לטפל בפשעי המלחמה האמיתיים ולא בעבירות קלות באופן יחסי כמו שוד וביזה.

עפו אגבאריה: הלוואי שצה"ל, שלאור החקירות והמעצרים ראוי להגדירו כצבא של "הרצחת וגם בזזת", היה מסתפק – במירכאות כפולות ומכופלות – במעשי ביזה, ולא מבצע פשעים חמורים הרבה יותר, כמו ירי ללא אבחנה ושימוש באמצעי לחימה שאסורים לפי הדין הבין-לאומי.

עפו אגבאריה: לסיכום, אני סבור כי אין מנוס מהתערבות בין-לאומית, ואין מנוס מהקמתה של ועדת חקירה בין-לאומית חיצונית, נייטרלית ובעלת שיניים, שתבחן באמת ובתמים את הפשעים שביצע צה"ל ברצועת-עזה במהלך המלחמה האחרונה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אין פה מקום להצעות.

ראובן ריבלין: אני לא מתייחס לתוכן הדברים, אני רק מבקש להקפיד על שמירת הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אורבך.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תודה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לפנות הפעם ישר אליך, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: תראה, מסתמן שחוק ההסדרים הנוכחי הוא באמת – שנינו כבר חברי כנסת הרבה זמן, אתה יותר ממני, אני לא זוכר שהיה חוק הסדרים בהיקפים כאלה.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שמישהו ניצל פה הזדמנות, על רקע המשבר הכלכלי, כדי להכניס מן הגורן ומן היקב, כל מה שנמצא אי-פעם באיזשהו מקום, באיזשהו ארכיון, באיזשהו מדף או באיזושהי מגירה.

אופיר פינס-פז: למה אני פונה אליך?

אופיר פינס-פז: הדברים יהיו מאוד תלויים ביכולת שלך ובנכונות שלך ובנחישות שלך באמת לשמור על כך שלא יתקיים דיון מחטפי בהצעות שהן הרות גורל ממש.

אופיר פינס-פז: רק לשם דוגמה, נכון לרגע זה, הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל נמצאת בחוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: הרי מדובר ברפורמה שמדינת ישראל מעולם לא עברה אותה, הייתי אומר ב-100 שנות ציונות וב-60 שנות מדינה.

אופיר פינס-פז: לא יעלה על הדעת שדבר מהסוג הזה ייבלע בתוך חוק ההסדרים, יעבור איזשהו דיון חפוז בוועדת כספים, או אפילו בוועדה אחרת, בלוח זמנים של עד ה-15 ביולי, פחות או יותר.

אופיר פינס-פז: ואני חושב שבמקום הזה, בצומת הזה, צריך לעשות את כל מה שאפשר כדי לשמור לא רק על כבוד הכנסת אלא על היכולת שלנו לקיים דיון.

אופיר פינס-פז: והיכולת הזו – באמת כולנו שואבים את כוחנו ממך, ואנחנו גם תולים בך תקוות שתדע לרסן את הממשלה במקום הזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס, הואיל ואתה הפנית את הדברים אלי – חבר הכנסת אורבך, נא לגשת כבר למקום הדיבור – אני רוצה לומר לך שקודם כול, דעתי על חוק ההסדרים לא השתנתה בגלל מקומי או מיקומי במושבי הכנסת.

ראובן ריבלין: דבר שני, אני מאוד שמח שחוק ההסדרים בידך, כי הוא לא בידי.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שמה שדובר בו הוא יהיה חוק ההסדרים מחר.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לדון בכל דבר בבוא העת.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק לאנשים תהיה אפשרות לדבר אתי על דברים כאלה ואחרים, עד אשר אנחנו נבוא ונקבע ונכריע.

ראובן ריבלין: המחלקה המשפטית קיבלה הנחיה, מייד כשיגיע חוק ההסדרים – יחד עם המחלקה הכלכלית – לבוא ולומר מהם הדברים שהם ממין חוק ההסדרים, מהם הדברים שקשורים בתקציב ומה לא.

ראובן ריבלין: כל אשר אמרת – אתה אמרת לציבור, אנחנו כבר אמרנו אחד לשני זאת, פעם אתה כיושב-ראש קואליציה ופעם אני כיושב-ראש קואליציה.

ראובן ריבלין: כולנו יודעים שבסופו של דבר אנחנו צריכים לשמור על מעמדה של הכנסת ולא יכולים לעשות דבר שבו הממשלה תשתמש בחוק ההסדרים כדבר שהוא מטרה לא לתקציב – שתראה בחוק ההסדרים לא אמצעי אלא מטרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורבך – בבקשה, אדוני.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לנצל את הבמה הזו כדי לפנות לכבוד ראש הממשלה בנימין נתניהו, ערב נסיעתו לוושינגטון, ולחזק את ידיו.

אורי אורבך: כולנו מודעים למציאות המורכבת ולאתגר הניצב בפניו עם נסיעתו לפגישה ראשונה עם הנשיא האמריקני ברק אובמה.

אורי אורבך: עמידה איתנה על העקרונות הלאומיים שבשמם נבחרנו ועל זכותו של העם היהודי לחיות ולבנות בכל חלקי ארץ-ישראל היא המפתח להצלחת דרכה של הממשלה ולאיחוד מרבית חלקי העם.

אורי אורבך: ססמת השווא של קדימה והשמאל – "שתי מדינות לשני עמים" – אינה פתרון לשלום, אלא חזרה על כישלונות העבר.

אורי אורבך: היה סמוך ובטוח, אדוני ראש הממשלה, כי בשמירה על זכותו הטבעית והלאומית של העם היהודי על ארצו תזכה לתמיכה מלאה של חברי הבית הזה בשובך ארצה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת לוין.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על עניין לוקאלי, אבל יש לו משמעות ארצית ביותר ממובן אחד.

ניצן הורוביץ: ביפו הושלמה לא מכבר הכיכר העגולה הגדולה ליד השעון, זה החיבור בין יפו לתל-אביב, זו הכיכר הגדולה ביפו, למעשה הכיכר היחידה ביפו.

ניצן הורוביץ: זה שנים תושבי האזור, יהודים וערבים, רוצים לקרוא לכיכר "כיכר בגין-סאדאת" – שם הולם, הידברות, פיוס יהודי-ערבי, חיבור בין יפו לתל-אביב, שלום, כל מה שצריך.

ניצן הורוביץ: עיריית תל-אביב, למרבה הצער, באופן מחטפי משהו, החליטה בימים האחרונים – לא החליטה אפילו; נודע שהיא הולכת לקרוא לכיכר המרכזית החשובה היחידה הזו, כאמור, "כיכר יוסי כרמל".

ניצן הורוביץ: אני לא יודע בדיוק מיהו יוסי כרמל, אני בטוח שהוא היה אדם רב-פעלים, אבל אני חושב שבכיכר כזו, בעלת משמעות אפילו לאומית, ראוי להתחשב בתושבי האזור, להגיע להחלטה תוך הידברות אתם ולקרוא לכיכר "כיכר בגין-סאדאת".

ניצן הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, ואחריו חבר הכנסת – מיכאלי, אתה לא רשום, ווקנין, אתה לא רשום.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לנצל את הבמה הזו כדי לפנות לכבוד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, ערב נסיעתו לוושינגטון, ולחזק את ידיו.

יריב לוין: כולנו מודעים למציאות המורכבת ולאתגר הניצב בפניו עם נסיעתו לפגישה ראשונה עם הנשיא האמריקני ברק אובמה.

יריב לוין: עמידה איתנה על העקרונות הלאומיים שבשמם נבחרנו ועל זכותו של העם היהודי לחיות ולבנות בכל חלקי ארץ-ישראל היא המפתח להצלחת דרכה של הממשלה ולאיחוד מרבית חלקי העם.

יריב לוין: ססמת השווא של קדימה והשמאל – "שתי מדינות לשני עמים" – אינה פתרון לשלום, אלא חזרה על כישלונות העבר.

יריב לוין: היה סמוך ובטוח, אדוני ראש הממשלה, כי בשמירה על זכותו הטבעית והלאומית של העם היהודי על ארצו תזכה לתמיכה מלאה של חברי הבית הזה בשובך ארצה.

ראובן ריבלין: חבר קדימה נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נחמן שי, בבקשה.

ראובן ריבלין: באופן אוטומטי, אחרי ההליכוד באה קדימה, מייד, באופן אוטומטי.

ראובן ריבלין: עכשיו, רבותי, מי שנתתי לו בפעם שעברה מקום ראשון זה לא סימן שהוא קנה לו שביתה – אין לו חזקה על המקום הזה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל אני מנסה לאזן בין החברים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברי, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רק רציתי להביע תמיהה כיצד שני חברי כנסת התנבאו בזה הרגע בלשון זהה.

נחמן שי: נס, נס קרה.

קריאה: יש אחידות בקואליציה.

נחמן שי: מה-זה אחידות בקואליציה.

נחמן שי: אני חוזר לדברי – – –

ראובן ריבלין: חברים, הנה אני מאפס, אני מאפס.

ראובן ריבלין: דקה, בבקשה.

נחמן שי: אני רציתי, ברשותך, אדוני היושב-ראש, להביא גם לבית הזה דברים שנדמה לי נוגעים לך, במידה מסוימת, ולהביע גם מהמקום הזה אכזבה על העובדה שהאפיפיור בביקורו בישראל, עד לרגע זה, לא מצא לנכון לתת את ההד המתאים והראוי לזכר ששת המיליונים שנספו בשואה.

נחמן שי: זה מאוד מאכזב, כי זו היתה הזדמנות, והיא חוזרת אחת להרבה שנים, ואינני יודע מתי תהיה הפעם הבאה שבה הכנסייה תוכל באמת להביע עמדה חדה ונחרצת בנושא של הכחשת השואה וגם בנושא של מיליוני היהודים שנספו.

נחמן שי: הדברים לא נעשו במקרה, לדעתי.

נחמן שי: עומדת מאחוריהם איזושהי מחשבה, וזה אפילו עוד יותר מפריע לי, כי זה אומר שמישהו בוותיקן חשב שאפשר להסתפק באמירה פחות ברורה ולהשאיר עמימות או טשטוש.

נחמן שי: הדברים האלה אינם נכונים.

נחמן שי: מי שבא לירושלים, מי שהולך ל"יד ושם", צריך להעמיד את הדברים במקומם ועל דיוקם.

נחמן שי: חבל שההזדמנות ההיסטורית הזו הוחמצה, ואני מודה לך על הדברים שאמרת אתמול וגם הבוקר.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת שי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת גנאים, או טלב – אתה יושב-ראש הסיעה?

ראובן ריבלין: גנאים, גנאים.

ראובן ריבלין: רציתי לראות אם טלב אלסאנע מבקש בכירות, זה הכול.

ראובן ריבלין: כל הזמן אנחנו, היהודים, מתווכחים בינינו.

ראובן ריבלין: אז רציתי שפעם אתם תתווכחו, זה הכול.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מעלה נושא קצת כאוב.

אברהם מיכאלי: לפני חודש נפטר נשיא הקונגרס העולמי של יהודי גרוזיה, ואתמול אחרי הצהריים ציינו את יום ה-30 שלו.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש אף השתתף בלוויה באותו יום, שם, בלוד.

אברהם מיכאלי: מדובר באדם שנפטר באופן פתאומי, אבל מה שהוא הספיק לעשות עד גיל 66 זה באמת דוגמה ומופת לאיש ציבור שלא רק עשה מעשי חסד ועזר למגזרים שונים – לאו דווקא ליוצאי גאורגיה, אלא הוא עזר באמת לכל עם ישראל, בכל הצרכים שהוא התבקש, הוא ומשפחתו.

אברהם מיכאלי: הוא גם, בעצם, לפני כשמונה שנים, התנדב לעמוד בראש הקונגרס העולמי של יהודי גרוזיה, ומאז ועד היום, עד יום פטירתו, בעצם, עשה הכול כדי להיטיב עם הנזקקים בתחומים שונים.

אברהם מיכאלי: הוא היווה דוגמה ומופת – יחד עם בני המשפחה שלו, יחד עם הבנים שלו, יחד עם החתן שלו – של אדם שעוסק בצורכי ציבור באמונה, ואת ממונו לא שומר רק לעצמו, אלא גם מוכן להוציא אותו לצורך הנזקקים, לצורכי היהודים במצבים שונים.

אברהם מיכאלי: על זה צריך להוקיר אותו ואת נשמתו, ואנחנו מנחמים את בני המשפחה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להפסיק בזמן הספד, לכן לא הפסקתי אותך.

ראובן ריבלין: אז ביקשתי את חבר הכנסת גנאים, ולאחר מכן את גברת קירשנבאום, חברת הכנסת הנכבדה.

ראובן ריבלין: אחריה – חברת הכנסת מירי רגב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה ימים ציינה הכנסת את יום הרצל.

מסעוד גנאים: אני זוכר, כמורה להיסטוריה, שהססמה החשובה שלו היתה "אם תרצו, אין זו אגדה".

מסעוד גנאים: לפי דעתי את הססמה הזאת צריכים לאמץ לא רק לבניית מדינה ליהודים, אלא גם לחתירה לשלום.

מסעוד גנאים: "אם תרצו" – אני חושב שהוא פנה גם אל היהודים, בעיקר אל היהודים – "אם תרצו, אין זו אגדה".

מסעוד גנאים: אני רוצה שהיהודים יאמצו את הססמה הזאת בחתירה לשלום ולא ישימו מכשולים בדרך לשלום, כמו הדרישה מהפלסטינים להכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית.

מסעוד גנאים: פה יש לי הצעה מקורית, לפי דעתי.

מסעוד גנאים: ההצעה היא שהכנסת והחברה הישראלית והרוב היהודי ידונו בהתחלה בשאלה מי הוא היהודי ומה זאת אומרת מדינה יהודית.

מסעוד גנאים: אחרי שכל הפלגים בחברה היהודית וברוב היהודי יסכימו להגדרה מסוימת, יבואו לפלסטינים וידרשו מהם שיכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, לא הייתי מורה לציונות, אבל כשהוא אמר לנו "אם תרצו", זה לא היה תלוי באחרים.

ראובן ריבלין: אתה מבין?

ראובן ריבלין: עכשיו, אם נרצה שלום, נדמה לי שזה תלוי גם באחרים.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, פה אנחנו צריכים הרצל עם עוד איזה פיתוח.

ראובן ריבלין: כלומר, "אם תרצו" זה לא מספיק פה, צריך שגם אחרים ירצו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קירשנבאום, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חברת הכנסת רגב.

פניה קירשנבאום: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני מקווה שכולכם, כמוני, מודעים לכך שיש מצג שווא, כאילו הבנייה בהתנחלויות נמשכת בסתר – מצג של התקשורת ושל השמאל הישראלי.

פניה קירשנבאום: בפועל יש הקפאה כללית של הבנייה בשטחים, אפילו לריבוי הטבעי.

פניה קירשנבאום: אלפי זוגות צעירים נאלצים לעזוב את יישוביהם בשל העדר דיור.

פניה קירשנבאום: על-פי נתונים של מועצת יש"ע, 1,600 זוגות צעירים מתוך 2,100 שנישאים בשנה באזור נאלצים לחפש מגורים הרחק מהוריהם בשל מצוקת דיור אמיתית.

פניה קירשנבאום: אני מבקשת מהממשלה לפתור את האבסורד הזועק הזה.

פניה קירשנבאום: צריך להבין שלא כל החלטה על בנייה ביהודה ושומרון היא פוליטית.

פניה קירשנבאום: לפעמים יש לשחרר מחנק הומניטרי של המתנחלים דווקא ולאפשר להם איכות חיים כשל כולנו.

פניה קירשנבאום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, בבקשה.

מירי רגב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה עומדת לאשר היום את חוק ההסדרים במשק, והוא יגיע לדיון בכנסת.

מירי רגב: לאחר עיון בחוק ההסדרים – שעדיין לא אושר – הופתעתי לגלות כי במינהלות שהולכים להקים – מינהלת ההשקעות בתיירות והרשות הממשלתית למקרקעין – יהיו חברים נציגים מהמשרדים השונים, בעיקר נציגי משרד האוצר.

מירי רגב: באופן בולט חסרה נציגות מהפריפריה.

מירי רגב: אנחנו ממשיכים לנתק את הפריפריה מהעם.

מירי רגב: המדינה זקוקה לפריפריה לא פחות מאשר הפריפריה זקוקה לפיתוח של עצמה.

מירי רגב: צריך לשנות את הגישה ולהפסיק את הקיבוע התפיסתי שהמוכשרים יושבים במרכז והם שצריכים לדאוג לעתיד של אותם אנשים לא מוכשרים שיושבים בפריפריה.

מירי רגב: הגיע הזמן לתת ייצוג אמיתי לפריפריה ואנשיה.

מירי רגב: לכן, אני מבקשת מכם להצטרף לחוק שיזמתי שיחייב שילוב של אנשים מהפריפריה בשירות הציבורי.

מירי רגב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת חנין.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אני רוצה לתבוע את עלבונם של הסוהרים ושל השוטרים שהיום נמצאים ב"שלדי" ועובדים על ביקור האפיפיור, בזמן שאנחנו שומעים על גזירות שונות ומשונות שנעלמות ועל בלונים תקציביים שמתפוצצים לנו בפנים.

אריה ביבי: אני מדבר על הכוונה לקצץ מיליארד וחצי שקלים מתקציב המשטרה והשב"ס, כאשר ראש הממשלה דיבר על משטרה שתילחם בפשיעה.

אריה ביבי: שר האוצר הגדיל לעשות ודיבר על יחידה מיוחדת שתילחם בפשיעה.

אריה ביבי: הוא באמת המציא את הגלגל.

אריה ביבי: כולנו יודעים שהמשטרה היא הסכר לפני התהום, ובלי המשטרה – התהום הזאת יכולה להיות בלי סכר?

אריה ביבי: במקום לחזק אותה מקצצים את כנפיה.

אריה ביבי: נשאלת השאלה: האם יש סיבה?

אריה ביבי: מהי הסיבה?

אריה ביבי: אדוני ראש הממשלה, מכובדי שר האוצר, האם אתם יורים כל הזמן מהמותן?

אריה ביבי: הגיע הזמן שתירו דרך כוונות.

אריה ביבי: לכבודכם ולכבוד עם ישראל, אל תקצצו לקבוצה כזאת, שאין לה ועד עובדים.

אריה ביבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: אני מבקש בפעם הבאה להסתפק בדקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אקוניס.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, היום התפרסם מחקר מדאיג ביותר של ד"ר רונית חיימוב מהיחידה לפוריות בבית-החולים "הדסה הר-הצופים" בירושלים, ולפיו איכות הזרע של הגברים בישראל ירדה באופן מדאיג בעשור האחרון.

דב חנין: אנחנו מדברים על נפילה חדה של כ-40% בריכוז תאי הזרע.

דב חנין: התמונה היא תמונה קשה ביותר.

דב חנין: אנחנו מדברים במקביל על עלייה של כ-30% במספר התינוקות הישראלים הנולדים עם מומים מולדים.

דב חנין: את הנתונים האלה אנחנו יכולים לצרף למחקר ישראלי אחר, אדוני היושב-ראש, שהתפרסם לפני כשנתיים, ולפיו לדגים בנחלים ליד בית-שאן נמצאו תכונות נקביות עקב זיהומים במי הנחל.

דב חנין: התמונה היא תמונה קשה והיא מחברת אותנו לזיהומים קשים שנמצאים בקרקע ובמים שלנו במיוחד.

דב חנין: זו הוכחה נוספת שזיהומים סביבתיים פוגעים בבריאות ובחיים של בני אדם בישראל.

דב חנין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, האם זה נושא אקולוגי?

ראובן ריבלין: הרגעת אותי, כי היה לי חשש שזה עניין אישי.

דב חנין: – – –

ראובן ריבלין: אבל זה עניין רציני ביותר.

ראובן ריבלין: הנושא האקולוגי מדאיג ביותר והתוצאות לא מאחרות לבוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, ואחריו – חבר הכנסת פלסנר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מודה שאני מרגיש קצת נבוך לדבר על הנושא המדיני לאחר האמירה הנוקבת של חבר הכנסת חנין בנושא איכות הזרע של הגבר הישראלי.

אופיר אקוניס: בכל זאת, אני אחזור לנושא המדיני.

אופיר אקוניס: אני רוצה להצטרף לחבר הכנסת הורוביץ, שיצא מהאולם.

אופיר אקוניס: אתמול התקיימה פגישת ראש הממשלה נתניהו ונשיא מצרים מובארק.

אופיר אקוניס: הרעיון של חבר הכנסת הורוביץ לקרוא לכיכר ביפו על שם בגין וסאדאת הוא רעיון מצוין, ואני בטוח שכל הכנסת מצטרפת אליו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, גם אני מבקש לנצל את הבמה כדי לפנות אל ראש הממשלה נתניהו ולחזק את ידיו ביציאתו במוצאי שבת לביקורו הראשון בארצות-הברית.

אופיר אקוניס: אני מבקש לומר שססמת השווא של קדימה והשמאל – "שתי מדינות לשני עמים" – אינה פתרון לשלום, אלא חזרה על כישלונות העבר.

אופיר אקוניס: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שהפלסטינים אינם רוצים שתי מדינות לשני עמים.

אופיר אקוניס: הפלסטינים רוצים שתי מדינות לעם אחד – לעם הפלסטיני – ושמענו את זה גם כאן מחברי הכנסת הערבים.

אופיר אקוניס: הם רוצים שתי מדינות לעם אחד.

אופיר אקוניס: הם אינם רוצים בפתרון הזה, כיוון שהם אינם רוצים להכיר, או מסרבים להכיר, בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אופיר אקוניס: אני מציע, אדוני היושב-ראש, בביקור הבא של ראש הממשלה להעביר את חובת ההוכחה של השלום במזרח התיכון, לשם שינוי, לצד הפלסטיני.

אופיר אקוניס: אני בטוח שכל הבית מברך את ראש הממשלה לקראת צאתו לביקור הראשון בארצות-הברית.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת חוטובלי; אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע; לאחר מכן – חבר הכנסת מולה, ואחריו – חבר הכנסת אלקין.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אני שמח לראות שחברי הליכוד מדקלמים אחד אחרי השני את אותה מנטרה שאף אחד כבר לא מאמין בה ואף אחד לא מדבר עליה, אבל הם ממשיכים לדבוק בה.

יוחנן פלסנר: אני שמח על הנאמנות הפוליטית שהם מגלים.

יוחנן פלסנר: אני רוצה לשים דגש היום על עוד קורבן של המדיניות המבולבלת של ניהול התקציב על-ידי ראש הממשלה, וציין את זה חבר הכנסת אריה ביבי – הפגיעה בתקציב המשטרה.

יוחנן פלסנר: מסתמן שיש כוונה של הממשלה לקצץ 1.4 מיליארד שקל מהתקציב של 2009 ו-2010.

יוחנן פלסנר: המשמעויות הן נרחבות, וכוללות פגיעה במלחמה בפשע המאורגן, סגירת יחידת "להב", שהוקמה כדי לטפל בפשע המאורגן, פיטורי שוטרים, פגיעה בשכר.

יוחנן פלסנר: אני חושב שברור מה המשמעויות ומה החומרה שלהן.

יוחנן פלסנר: זה קורבן של בלבול של הממשלה, במקום לקבוע סדר עדיפויות.

יוחנן פלסנר: אני חושב שאנחנו כחברי הכנסת צריכים להיכנס לתמונה ולדאוג לתקציב יותר רציונלי שמביא בחשבון בסדרי העדיפויות את סדרי העדיפויות האמיתיים של המדינה.

יוחנן פלסנר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לומר, ואל תכללו את זה בדקה – למדנו מהאופוזיציה לדקלם מנטרה שחוקה; אז תאר לך – אם מנטרה שלא עובדת בסוף מצליחה לתפוס דעת קהל, אז ודאי שמנטרה שהיא אמת צרופה תתפוס את דעת הקהל.

יוחנן פלסנר: אכן שחוקה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקשת לנצל את הבמה הזאת כדי לפנות אל ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, ערב נסיעתו לוושינגטון ולחזק את ידיו.

ציפי חוטובלי: כולנו מודעים למציאות המורכבת ולאתגר הניצב בפניו עם נסיעתו לפגישה הראשונה עם הנשיא האמריקני, ברק אובמה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשלוח כאן מסר ולהצטרף לחברי.

ציפי חוטובלי: עמידה איתנה על העקרונות הלאומיים שבשמם נבחרנו ועל זכותו של העם היהודי לחיות ולבנות בכל חלקי ארץ-ישראל היא-היא המפתח להצלחת דרכה של הממשלה ולאיחוד מרבית חלקי העם.

ציפי חוטובלי: ססמת השווא של קדימה והשמאל – "שתי מדינות לשני עמים" – אינה פתרון של שלום, אלא חזרה על כישלונות העבר.

ציפי חוטובלי: היה סמוך ובטוח, אדוני ראש הממשלה, כי בשמירה על זכותו הטבעית והלאומית של העם היהודי על ארצו תזכה לתמיכה מלאה של חברי הבית הזה בשובך ארצה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת חוטובלי.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אפשר רק לשאול כמה משרות הובטחו תמורת ההצהרות הללו?

ראובן ריבלין: הואיל והנאומים בני דקה הם על אחריות הנואמים, אין לי יכולת להשיב לך על השאלה, כי כל אחד מתכוון ודאי לדבר אחר.

ראובן ריבלין: לגבי חברת הכנסת חוטובלי, אני יכול להבטיח לך שגם אם היו מציעים לה משרה, היא לא היתה מסכימה.

ראובן ריבלין: היא שמחה בחלקה.

ציפי חוטובלי: שמחה בחלקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי מחברי חברי הכנסת שהם מחזקים את ידיו.

טלב אלסאנע: מדבריהם, הם בעצם מחשקים את ידיו.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת שכל העולם מדבר על מדינה פלסטינית, וללכת ולדבר על משהו פרה-היסטורי – לדבר על מדינה אחת לשני עמים – כאשר יש מדינה אחת?

טלב אלסאנע: היום, על-פי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אדוני היושב-ראש – מה שפורסם רק לאחרונה – בין הים לנהר יש 5 מיליונים ו-500,000 יהודים, ו-5 מיליונים ו-300,000 פלסטינים.

טלב אלסאנע: מאז פרסום אותם נתונים עד היום, מספר הפלסטינים עלה בעוד כמה אלפים.

טלב אלסאנע: אז בקצב הזה, אם – – –

ראובן ריבלין: אל תזלזל ביהודים, טלב.

טלב אלסאנע: לדעתי, אין שום סיכוי לפתרון אחר.

טלב אלסאנע: או מדינה אחת לשני עמים או שתי מדינות לשני עמים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רציתי להתייחס לסוגיה מאוד כואבת.

טלב אלסאנע: היום אני וחברי מסעוד גנאים יצאנו כדי להשתתף במאבקם של ראשי הרשויות המקומיות והשלטון המרכזי בראשותו של שלמה בוחבוט.

טלב אלסאנע: הופתענו לגלות את האלימות שבה נהגה המשטרה כלפי אותם מפגינים המוחים נגד הקיצוצים.

טלב אלסאנע: אלה נבחרי ציבור, וטוב תעשה יחידת המשטרה מול משרד ראש הממשלה אם תנהג באיפוק כלפי המפגינים, כי היא לא כשאר השוטרים, אלא היא יחידה מיוחדת, שצריכה להתמודד גם עם מפגינים ומוחים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בנאום בן דקה לקחת שני נושאים כל כך חשובים והצלחת להכניס אותם בשתי דקות.

טלב אלסאנע: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אבל יש לך רק דקה.

טלב אלסאנע: על חשבון הנאום הבא.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, ואחריו – חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לנצל את הבמה הזאת כדי לפנות אל כבוד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, ערב נסיעתו לוושינגטון ולחזק את ידיו.

זאב אלקין: כולנו מודעים למציאות המורכבת ולאתגר הניצב בפניו עם נסיעתו לפגישה הראשונה עם הנשיא האמריקני, ברק אובמה.

זאב אלקין: עמידה איתנה על העקרונות הלאומיים שבשמם נבחרנו ועל זכותו של העם היהודי לחיות ולבנות בכל חלקי ארץ-ישראל היא המפתח להצלחת דרכה של הממשלה ולאיחוד מרבית חלקי העם.

זאב אלקין: ססמת השווא של קדימה והשמאל – "שתי מדינות לשני עמים" – אינה פתרון לשלום אלא חזרה על כישלונות העבר.

אריה ביבי: זה הדף של חוטובלי?

זאב אלקין: היה סמוך ובטוח, אדוני ראש הממשלה, כי בשמירה על זכותו הטבעית והלאומית של העם היהודי על ארצו תזכה לתמיכה מלאה של חברי הבית הזה בשובך ארצה.

אריה ביבי: זה הדף של חוטובלי?

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ביציע האורחים נמצאים בני נוער יהודים מהתפוצות הבאים אלינו לשנת לימודים.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים אתכם בברכה ומאחלים שבבחירות לכנסת הבאה או לזו שאחריה אתם כבר תצביעו במדינת ישראל, כאזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אריה ביבי: למי אתה מעביר את הדף?

אורי אורבך: יש לנו עוד עותק אם אתה רוצה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני נותן 20 שניות לקריאות ביניים – כל אחד לצד האחר, בבקשה – ואחריהן יעלה חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה, ועוד אחד הצטרף, כי הוא כנראה הצביע אבל לא נקלט, חמד עמאר מישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, מקהלת חברי הכנסת מהליכוד שמדקלמת את נסיעתו של ראש הממשלה – האמת היא, לא יעזור לכם.

שלמה מולה: הוא יצטרך להזיע קשה מאוד בבית הלבן, בחדר הסגלגל, כי פשוט אין לו מה להציע בשיחה שתהיה לו עם אובמה.

מירי רגב: – – –

קריאות: – – –

שלמה מולה: אבל לא בעניין הזה אני התכוונתי לדבר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לדבר על נושא חברתי חשוב ממדרגה ראשונה.

שלמה מולה: קיבלתי פניות רבות מאוד מאזרחים, שאנשים שנפטרים, משפחותיהם נדרשות לשלם אלפי שקלים לבתי-עלמין.

שלמה מולה: אני לא יודע מה עוד נשאר מאנשים שמתו, אבל אני חושב שהחברה שלנו היא לא שוויונית מבחינה כלכלית עוד כשאנשים בחייהם, אבל גם כשהם אינם בין החיים, יש כאלה שנדרשים לשלם 12,000 שקלים, 31,000 שקלים, 800 שקלים, 1,600 שקלים.

שלמה מולה: אני חושב שזה לא דבר ראוי, והכנסת צריכה להגיד את דבריה בעניין זה.

שלמה מולה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מולה.

ציון פיניאן: אפשר הערה?

ראובן ריבלין: אין לי אפשרות, אלא אם כן זה באמת לוחץ עליך.

ציון פיניאן: אני הגשתי הצעת חוק על חופש הקבורה, וזה נכלל – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשתי הפגנות שהיו היום.

מגלי והבה: הפגנת השלטון המקומי מול משרד ראש הממשלה באה למחות על הגזירות הכלכליות הקשות.

מגלי והבה: גם כך מצבן של הרשויות קשה ביותר.

מגלי והבה: הרבה רשויות לא משלמות שכר לעובדים שלהן כבר כמה חודשים, והגזירות, שהיום הממשלה – ממשלת הגזירות שיושבת כרגע – הולכת לקצץ בתקציבים שלהם.

מגלי והבה: ולכן, אני מקווה שהקריאה תישמע היום גם אצל ראש הממשלה, אף-על-פי שהמשטרה, כמו שציינו קודם, לא התייחסה אליהם באדיבות הראויה שבה צריכים להתייחס לאנשי ציבור.

מגלי והבה: ההפגנה השנייה היא של הסטודנטים, שהולכים לבטל חלק מהסובסידיה שהממשלה דואגת לה, וזה משמעותי מבחינת הסטודנטים ושכר הלימוד שלהם.

מגלי והבה: אני מקווה שהנושאים של שתי ההפגנות האלה ייפלו על אוזניים קשובות ויתוקנו.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת רותם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כולם רוצים לחזק את ידיו של ראש הממשלה בנסיעתו.

חמד עמאר: אני רוצה לחזק את ידיו של שר החוץ בביקורו בלונדון עכשיו.

חמד עמאר: לאחרונה משרד הפנים מינה את מתי אבני לראשות מועצת מסעדה, כפר דרוזי ברמת-הגולן, בניגוד לפסיקת בג"ץ משנה שעברה שקבעה כי בראש המועצה יעמוד תושב הכפר שייבחר על-ידי חברי מליאת המועצה.

חמד עמאר: בעקבות המינוי הרוחות בכפר סוערות ומסרבות להירגע.

חמד עמאר: אני עצמי קיבלתי יותר מ-50 טלפונים מתושבים ומנציגי ציבור.

חמד עמאר: לא ייתכן שמשרד הפנים יעשה מינויים ככל העולה על רוחו, בניגוד לפסיקת בית-המשפט העליון ובזלזול מוחלט בה, בטענה שמדובר במינוי זמני.

חמד עמאר: אני רוצה לומר חד וחלק שניתן היה למנות באותו אופן לתפקיד ראש המועצה את בן העדה הדרוזית תושב הכפר.

חמד עמאר: מהיכרותי האישית אני יכול לומר כי יש מספיק תושבים דרוזים מקומיים מוכשרים, בעלי ניסיון, בעלי כישורים מתאימים לתפקיד, ולא היה שום הכרח לכפות על הכפר מינוי פוליטי חיצוני שאינו מקובל על כלל התושבים.

חמד עמאר: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אתה גם עמדת בלוח הזמנים למופת, על השנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו באולם אשר לא קיבל רשות דיבור לנאום בן דקה ומבקש – שיאמר לי מייד, כי אחר כך אני אסגור את הדיון הזה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, בניגוד לחברי, אני לא רוצה לחזק את ידיו של שר החוץ אביגדור ליברמן.

דוד רותם: אני רוצה לברך אותו על סיורו באירופה ועל נסיעתו היום ללונדון.

דוד רותם: על עמידתו האיתנה, ששומרת על מדינת ישראל כמדינה יהודית ציונית, אין צורך לחזק אותו, משום שהוא חזק בעניין.

דוד רותם: ולראש הממשלה אני מציע שיקבע ישיבות קבועות של סיעת הליכוד, ואז חבריו יוכלו להגיד לו את עמדותיהם בנושאים אלה.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש שיזמינו אותו לישיבה?

דוד רותם: סליחה?

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש שיזמינו גם אותו לישיבה?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אני כבר אמרתי לראש הממשלה את דעתי.

ראובן ריבלין: כי אני מבקש תמיד להיות מוזמן לסיעה שלכם לדבר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכם.

ראובן ריבלין: 22 חברים השתתפו, העניין לקח בדיוק 30 דקות, מילאנו את חובתנו לתקנון וגם העשרנו את העם בהגיגיהם של 22 חברי הכנסת, אשר דיברו פה בהגיגים בני דקה ומסרו את המסר שלהם לאומה.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 1024.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים את סדר-היום שהתחלנו בו אתמול.

ראובן ריבלין: הקיצוצים המתוכננים בתקציב המדינה – דיון על פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת – הצעות סיעות והצבעה יהיו מחר.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים את הדיון.

ראובן ריבלין: אני אקריא רק שמות של אנשים שנמצאים.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שלא רשום – אני אומר לכם מי רשום ברשימה: חברי הכנסת חנא סוייד, חיים רמון, כרמל שאמה, גדעון עזרא, מגלי והבה, מיכאל בן-ארי, נסים זאב, ניצן הורוביץ, דב חנין, חיים אורון, עפו אגבאריה ורוברט אילטוב.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שמבקש לדבר בנושא זה ולא דיבר אתמול – אני מדגיש: לא דיבר אתמול – אנחנו מוכנים לצרף אותו – עוד חמש דקות – לרשימה.

ראובן ריבלין: אני מקדם בברכה את כבוד השר.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מבקשים את נוכחות הממשלה בנאומים בני דקה, אבל אנחנו מאוד מודים על שהממשלה שלחה שר על מנת להמשיך ולהיות כאן בשעה שהמתדיינים דנים בנושא שהועלה על סדר-היום על-פי החלטת נשיאות הבית, אשר ראתה בנושא דבר שתמכו בהעלאתו על סדר-היום למעלה מ-61 חברי כנסת מסיעות שונות.

ראובן ריבלין: אדוני סגן היושב-ראש , האם דייקתי?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני לא אקרא שמות של אנשים שלא נוכחים פה כדי לא להביך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת הנכבד גדעון עזרא, כבוד השר לשעבר.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חברי הכנסת מיכאל בן-ארי, ניצן הורוביץ, סליחה, נסים זאב – אני מתנצל, אני פשוט רגיל שאתה מסיים את הדיון.

ראובן ריבלין: אנחנו ניתן לו את הזכות לדבר אחרון.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה דנה עכשיו על תקציב המדינה, ואני מוכרח להגיד שחסר לי ומפריע לי שתקציב המדינה ממומן על-ידי חלק מהאזרחים.

גדעון עזרא: יש חלקים גדולים באוכלוסייה שלא משלמים את חלקם, ומעלימים מס בצורה קבועה ולא משלמים ארנונה ולא משלמים מע"מ.

גדעון עזרא: ואם כל האזרחים במדינת ישראל היו עושים את כל הדברים הללו, היו ימים הרבה יותר טובים למדינת ישראל.

גדעון עזרא: הגעתי למסקנה שהעלאת המע"מ ב-0.5% או ב-1%, אני לא יודע מה יעלה בסוף, בסופו של דבר זה עוד פעם ייפול על אלו שעובדים על-פי החוק, ושוב ירוויחו אלה שלא משלמים את המע"מ הזה.

גדעון עזרא: לכן אני קורא לממשלה, בצד הצעת התקציב הזו, להגדיל בצורה מאוד משמעותית את הזרועות שעוסקות בגביית מס אמיתי מהתושבים מצד אחד, ומצד שני לוותר על כל הניסיונות להטיל כופר כזה או אחר.

גדעון עזרא: הדרך צריכה להיות שליחתם של האנשים האלו לבתי-הכלא, להרתיע כל אחד ואחד שלא משלם את כספו.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד: כולנו שומעים חדשות לבקרים על רשויות מקומיות שלא מצליחות להתקיים בלי תמיכה של משרד הפנים.

גדעון עזרא: גם בנושא הזה – לא משלמים ארנונה, וכתוצאה מכך אין יכולת לקיים את היישוב, ואיש לא עושה דבר.

גדעון עזרא: מעבר לכך, אני מוכרח להגיד, וכאן אני אומר רק מהתרשמות: בתי-המשפט שלנו מטילים קנסות, ולפי כמה בדיקות שעשיתי, ואני לא יודע אם בדקתי עד הסוף, יש קנסות שפשוט לא משולמים.

גדעון עזרא: בית-המשפט מטיל קנס, ועד אשר הקנס הזה נכנס לקופת המדינה עובר זמן רב, אם בכלל משלמים את הסכומים הללו.

גדעון עזרא: בנושא של תרבות קיום החוק ותרבות התשלומים – לפי דעתי היא היתה יכולה לחסוך את כל 7 מיליארדי הש"ח שחסרים לנו בתקציב.

גדעון עזרא: אני קורא לממשלה, לנציג הממשלה פה, לדרוש אכיפה בנושא מסים, מע"מ, מס הכנסה וכיוצא בזה על כל קבוצות האוכלוסין ועל כל האוכלוסייה שאינה משלמת את זה, ולהגדיל את הזרועות הללו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר לשעבר חבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מגלי והבה וחוזר לרשימה, כי אדוני פשוט לא הספיק עד שקראתי, ובהחלט מקובל עלי.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלת הגזירות יושבת עכשיו על המדוכה.

מגלי והבה: אנחנו יודעים שרצו לקצץ כ-14 מיליארד ש"ח מהתקציב המתוכנן לשנת הכספים הבאה.

מגלי והבה: שיערתם בנפשכם מה המשמעות של הקיצוץ של 14 מיליארד ש"ח ומה ההשלכות שלו על האוכלוסייה?

מגלי והבה: הרי אנחנו זוכרים את 2003 ואנחנו זוכרים את הקיצוצים ואת ההשלכות שלהם.

מגלי והבה: חלק מהקיצוצים האלה, עדיין משלמים עליהם, השכבות החלשות, השלטון המקומי.

מגלי והבה: אין היום, כמעט, חלק מהאוכלוסייה החלשה שלא נפגע מהקיצוצים של 2003.

מגלי והבה: כל זה בשביל לייצב אז את המשק ואת התקציב.

מגלי והבה: היום אנחנו מדברים על גזירות בסכומים ענקיים.

מגלי והבה: אמרו שאולי יגדילו את מסגרת התקציב ב-7 מיליארדים.

מגלי והבה: להגדיל את הגירעון – הרי אנחנו יודעים מה ההשלכות של הגדלת גירעון.

מגלי והבה: דרך אגב, אותם אנשים ששמרו על כך שלא יפרצו את מסגרת התקציב היום מדברים אחרת.

מגלי והבה: גילינו דבר חשוב ביותר: לא צריכים בחירות ולא צריך ראש ממשלה, צריך יושב-ראש הסתדרות.

מגלי והבה: היום היו שתי הפגנות, גם של השלטון המקומי, גם של הסטודנטים, שבאו להתריע על הסכנה בגזירות הכלכליות הנדרשות שהולכים לגזור עליהם.

מגלי והבה: אנחנו שומעים שישבו – מישהו קרא להם: הרבנים סביב שר האוצר – אותם אנשים, וקבעו את הגזירות הכלכליות.

מגלי והבה: אז צריך להעריך – השאלה מי משלם את המחיר.

מגלי והבה: הגזירות הכלכליות קשות ביותר וישפיעו על האוכלוסייה החלשה.

מגלי והבה: אחת הדוגמאות, שאני אתייחס אליה בדקה שנשארה לי: כולנו יודעים מה קרה בנושא פירוק האיחוד של עיר-הכרמל.

מגלי והבה: לא נשארה סיעה בכנסת שלא הזדהתה.

מגלי והבה: במיוחד אני אזכיר לחברי מסיעת הליכוד שהיו 12 חברי כנסת, חלקם התחייב בכתב, והם באו והצביעו נגד האיחוד הזה, כי האיחוד נכשל.

מגלי והבה: האיחוד הזה, במקום להפוך את עיר-הכרמל לעיר לדוגמה בישראל – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שזה ירד מחוק ההסדרים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אם אתה אומר, אני מכבד.

ראובן ריבלין: נדמה לי, אני לא יודע.

מגלי והבה: היום שמעתי שהנושא לא ירד.

מגלי והבה: אם הנושא ירד, אז אני רוצה להודות לכל מי שעזר ועמל להוריד את הנושא.

אחמד טיבי: היושב-ראש פעל רבות.

מגלי והבה: אני מודה ליושב-ראש.

מגלי והבה: אני גם מזכיר לך שכולנו, חברים בוועדת הכספים, זוכרים את המאבקים של היושב-ראש, כחבר ועדת הכספים, למען כל השכבות, למען כל המגזרים.

ראובן ריבלין: הואיל ואתה דואג לאותו מגזר בתוך המגזר הערבי, למגזר הדרוזי, אני מוכרח לומר, אחת משתיים: אם איחוד – תמיכה ללא סייג באיחוד על-ידי העברת תקציבים המאפשרים לאחד ולגבש מצב שבו תוכל עיר אחת לשמש את כל התושבים; אבל להשאיר אותה בלי תקציבים ולקבוע איחוד – זה דבר משולל כל היגיון.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאתה זוכר את המאבקים להעביר 30 מיליון שקל פה ו-5 מיליון שקל פה.

מגלי והבה: לצערי הרב, היום הודיעו לנו על כך שסגרו את החשמל לעיריית הכרמל.

ראובן ריבלין: באמת?

מגלי והבה: כן, סגרו את החשמל לעיר-הכרמל.

מגלי והבה: מדברים על 140 מיליון שקלים חובות של שני היישובים.

אחמד טיבי: הפסיקו את החשמל, לא סגרו.

מגלי והבה: הפסיקו את החשמל, אני מסכים אתך.

ראובן ריבלין: התוצאה אותה תוצאה.

מגלי והבה: זה היינו הך.

מגלי והבה: הממשלה צריכה בנושא הזה להיות עם התושבים ולא נגדם.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה, אשר ידיו רב לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, צריך לציין שעדיין לא נאמרה המלה האחרונה בעניין התוכנית הכלכלית, בעניין התקציב, בעניין הגזירות שמדברים עליהן ושדובר עליהן בשבוע האחרון.

חנא סוייד: לרוב אנחנו שומעים ספינים ומניפולציות כאלה ואחרות, אבל דבר אחד כבר ברור: הממשלה הנוכחית איננה רוצה לעשות מה שכל הממשלות בעולם עושות על מנת לפתור, או להתמודד עם המשבר הכלכלי בעולם.

חנא סוייד: הגישה שהתקבלה בעולם, באירופה, בארצות-הברית, ששם הכוהנים הגדולים של כלכלת השוק, שפה כל כך מעריצים, היתה דווקא להגדיל את ההוצאה הציבורית, להגדיל אותה בכמויות גדולות.

חנא סוייד: אני חושב שהתחלנו לשמוע מספרים חדשים, שחלק מהציבור לא היה רגיל לשמוע אותם – טריליונים ומאות מיליארדים.

חנא סוייד: שומעים שבארצות-הברית, באנגליה ובאירופה בכלל הממשלה דווקא מזרימה יותר ויותר כסף לשוק ולאנשים, כך שהכסף הזה ישמש לצמיחה אחר כך.

חנא סוייד: מה שהממשלה הזו מתכננת לעשות הוא בדיוק ההיפך הגמור – קיצוצים.

חנא סוייד: גם כשמדברים עכשיו על פריצת המחסום של 1.7% – שזה למעשה לא תוספת אלא לשמר ולקבע את המצב הקיים, כי 1.7% זה ריבוי האוכלוסייה, כלומר אתה נשאר באותו מקום – עכשיו, כשמדברים על פריצת ה-1.7%, כבר מדברים על הקיצוץ הרוחבי, שבסופו של דבר יאכל את התוספת שמדברים עליה.

חנא סוייד: בסופו של דבר המשק יישאר כפי שהוא היום.

חנא סוייד: כסף לא יוזרם לציבור כדי שהציבור ישתמש בכסף הזה על מנת להתניע את הצמיחה הכלכלית שכולם מייחלים לה.

חנא סוייד: אני רוצה לציין שני דברים.

חנא סוייד: הראשון, בקצרה – דובר הרבה על הקיצוצים בחינוך, ואנחנו זוכרים במערכת הבחירות – עד כמה החינוך היה חשוב בתוכנית הליכוד בבחירות, וכמה שהחינוך הוא דבר מרכזי והוא השקעה לטווח הארוך.

חנא סוייד: אנחנו רואים דווקא את הפרסה שעושים בעניין החינוך, ואני מאוד מקווה שחלק מהגזירות יתבטלו.

חנא סוייד: דבר שני – אני לא רואה ואפילו לא שומע על שום כוונה לעשות רגולציה לשוק ההון, לבנקים ולמוסדות הפיננסיים, שהם חלק ניכר ומרכזי ביצירת כל המשבר הכלכלי, גם ברמה העולמית.

חנא סוייד: כהוכחה לכך אני אומר שבנק ישראל הוריד את הריבית בארץ ל-0.5%, 0.25%, וכולנו כאזרחים יודעים שהאזרחים עדיין משלמים 7%, 8%, 9% ו-10%.

חנא סוייד: איך זה ייתכן שהמדינה ובנק ישראל מורידים את הריבית באופן יזום, ובסופו של דבר האזרח, שצריך ליהנות מזה, לא נהנה מזה בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: אני חושב שתפקידה של הממשלה הוא גם לנצל.

חנא סוייד: אומרים שבכל משבר יש הזדמנות; זו הזדמנות להקטין פערים בין האוכלוסיות השונות ולזרוע את הזרעים לצמיחה כלכלית שתיטיב עם השכבות החלשות במדינה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברי הכנסת ניצן הורוביץ, דב חנין; ואם לא יהיה – חיים אורון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדיון הזה בכלל מוקדם, כי ראש הממשלה עדיין לא גיבש את התוכנית הכלכלית שלו, ואני חושב שמעולם הוא גם לא ראה אותה, כאשר פקידי האוצר הניחו בפניו טיוטה של הצעה לקיצוץ 14 מיליארד.

נסים זאב: הוא דיבר אולי בקווים כלליים – כדי לשמור על משק המדינה ועל האיזונים הנכונים וכדי למנוע אינפלציה והידרדרות במשק, זה הסכום שצריכים לקצץ.

נסים זאב: איפה לקצץ?

נסים זאב: יש דרכים רבות, ובשביל זה יושבת ועדת הכספים, בשביל זה יש הפוליטיקאים בסיעות, ראשי סיעות וראשי מפלגות, וכל אחד יושב ודן בסוגיות הרלוונטיות שקשורות וחשובות לכל אחד ואחד מאתנו ברמה הכללית, ומעצבים את המדיניות.

נסים זאב: עדיין יש 60 יום, אדוני היושב-ראש, כדי לגבש מדיניות, כדי לעצב מדיניות בנושא הכלכלי.

נסים זאב: והראיה – ראש הממשלה כבר חזר בו עוד לפני שקמה פה זעקה.

נסים זאב: ראש הממשלה כנראה הופתע, ואני אומר לכם, אני מכיר אותו, הוא אדם מאוד רציני.

שלמה מולה: קיבלתם מה שאתם רוצים, קיבלתם כסף לישיבות, למה לא?

נסים זאב: כנראה לא היה לו מספיק זמן.

נסים זאב: אני אומר לך שהוא לא ראה את התקציב, אולי הוא ראה את הקיצוצים בסך הכול.

ראובן ריבלין: הזמן נגמר, לא?

ראובן ריבלין: אני לא הפעלתי שעון.

נסים זאב: אני לא יודע.

נסים זאב: השעון אצלי כל הזמן עומד, כך שאני לא יודע מתי הזמן מתחיל.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: כי אתה מדבר כבר שלוש דקות, אבל אם לא הפעלתי שעון אני נותן לך עוד דקה, חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב מרגי: זאת גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, עכשיו מדברים על מסים – למשל על טלפון סלולרי; מדברים על הפטור לתיירים מתשלום מע"מ על לינה ושכירת רכב, שזה יביא חצי מיליארד שקלים, אולי.

נסים זאב: דיברו גם על קיצוץ נוסף בקצבאות הילדים, שזה דבר בלתי סביר.

נסים זאב: יש הסכמים קואליציוניים, וראש הממשלה צריך לדעת שאנחנו לא עלה תאנה של אף אחד, וכשיש הבטחה שאותן משפחות ברוכות ילדים צריכות לקבל את פת לחמן – אנחנו לא מדברים על יותר מזה – צריך לעשות הכול.

נסים זאב: אי-אפשר לפטור עוני במצב כלכלי, ולקצץ עוד יותר.

נסים זאב: אני מאמין שראש הממשלה, שכבר עשה שינויים באמת מרחיקי לכת, ימשיך.

נסים זאב: לא נורא, שהמדינה תהיה בגירעון, לא קרה שום דבר.

נסים זאב: אז יהיה גירעון, יהיו עוד כמה מיליארדים ב-2009 וב-2010, עד שהמשבר הכלכלי העולמי יתייצב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, התחזית היא שהוא כן יתייצב.

נסים זאב: וכאשר הוא יתייצב, לנו יהיה הרבה יותר קל להתמודד עם הגירעון.

נסים זאב: לכן צריך לראות כרגע את הבעיות שעומדות לפתחנו ומול עינינו, ואנחנו לא יכולים לוותר על דברים בסיסיים של אותן משפחות ברוכות ילדים, שהובטחו בעבר, וראש הממשלה נתן הבטחה לשנות את המדיניות בנושא הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת ניצן הורוביץ – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון, שמשתתף גם בדיון הבא, שהוא דיון על דוח מבקר המדינה, כהצעות לסדר-היום של כמה חברים.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה את מבקר המדינה ואת הצוות אשר בא והואיל לכבד את הכנסת בדיון שלה על הדוח כדיון מקדמי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העם צופה במה שמתרחש עכשיו כאן, במשרדים הסמוכים בקריית הממשלה, ויש מלה אחת, אולי, שמתאימה לתאר את המחזה הזה, והיא "מסחרה".

ניצן הורוביץ: מוציאים סדרת צעדים לציבור, השרים מתמרמרים, הולכים באישון לילה, סוגרים איזשהו דיל, ואז פקידי האוצר מתמרמרים.

ניצן הורוביץ: אמינות הממשלה, אם היתה לה איזושהי אמינות, נשחקת עד דק, והעם לומד שמי שיש לו יותר כוח מצליח להתחמק מהקיצוץ ומי שיש לו פחות כוח מקוצץ.

ניצן הורוביץ: כל העסק נראה ומריח רע מאוד, רע מאוד.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע מה יהיה בסוף, ייתכן שעוד נצטרך לדון בזה, בטוח שנצטרך לדון בזה, אבל כבר עכשיו זה נראה רע מאוד.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות מרכזיות.

ניצן הורוביץ: ראשית, הכוונה לקצץ בתקציב החינוך.

ניצן הורוביץ: יש מין מנטרה כזאת, שאוהבים לחזור עליה כאן בבית הזה: החינוך הוא הדבר החשוב ביותר, עתיד ילדינו וכן הלאה; ובפועל – איזו עליבות, איזה יחס משפיל לכל הנושא הזה.

ניצן הורוביץ: היום הפגינו כאן ראשי רשויות מקומיות מול משרד ראש הממשלה, והמשטרה, אפילו כנגדם, הגיבה בכוח מופרז; היו גם כמה ראשי רשויות שנפצעו אפילו.

ניצן הורוביץ: הם מחו על קיצוץ מתוכנן בתקציבי החינוך, שיאלץ אותם לפטר מורים, כולל ביישובי קו העימות, יישובי פריפריה, וצריך להתייחס לנושא הזה באמת במלוא החשיבות שלו.

ניצן הורוביץ: נושא שני: הגדלת המע"מ.

ניצן הורוביץ: הגדלת המע"מ – מס עקיף שמגדיל פערים, פוגע בשכבות חלשות, מעכב צמיחה.

ניצן הורוביץ: בדיוק הדבר ההפוך שצריך לעשות.

ניצן הורוביץ: לא צריך להגדיל מע"מ, צריך להקטין מע"מ.

ניצן הורוביץ: הנושא השלישי, גם הוא דבר שנוגע לכל אזרח, תקציב המשטרה.

ניצן הורוביץ: במקום לחזק את משטרת התנועה, את הטיפול של המשטרה בשיטור קהילתי, באלימות נוער, בתיקי רכוש, עושים בדיוק את ההיפך.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד עוד מלה לסיום לחברי הקואליציה ולשרים שכביכול מתמרדים ויוצאים כנגד התקציב הנורא הזה: שרי הקואליציה וחברי הקואליציה יודעים מה היתה תרומתם לגודל הקיצוץ הזה, ולמה חלק מהקיצוצים הולכים ומה הם מממנים, ולכן כשנציגי סקטורים ומגזרים ששותפים בקואליציה ומקבלים חלק מהכסף שבמשרדים אחרים נאלצים לקצץ – אני מבקש להפסיק לגלגל עיניים ולהפסיק להגיד קיצוצים, וכספים שהולכים, ופגיעה בשכבות.

ניצן הורוביץ: רבותי, אתם יודעים בדיוק מה חלקכם ומה היתה תרומת

ניצן הורוביץ: כם למציאות האכזרית הזאת של הקיצוצים.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אדוני השר, חברי הכנסת, נותרו עוד שלושה בדיון זה: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון, שיפתח את הדיון על מבקר המדינה – – –

חיים אורון: לא אני.

חיים אורון: מישהו אחר.

חיים אורון: יש חילוף.

ראובן ריבלין: אתה תדבר אחריו בנושא זה, נושא הקיצוצים, אף-על-פי שאתה נימקת אתמול הצעה לסדר-היום שהיתה כולה אי-אמון.

ראובן ריבלין: אתה רוצה פעם נוספת, זו זכותך המלאה.

ראובן ריבלין: אז חבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: אני נאלץ להיפרד מכם בגלל מחויבויות שלי, ומבקש מסגן יושב-ראש הכנסת, , להואיל למלא את מקומי, אם הוא מסכים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חשבתי ואני עדיין חושב שהממשלה הנוכחית היא ממשלה מסוכנת מאוד, בגלל ההרפתקנות המדינית והביטחונית שהיא מייצגת, אבל מה שאנחנו רואים בפרשת התקציב זה גם הרפתקנות כלכלית – לא רק הרפתקנות, אלא חוסר מקצועיות, שהוא מדהים וחסר תקדים.

דב חנין: יושב כאן חבר הכנסת חיים אורון, ואתה, אדוני היושב-ראש, היית חבר ועדת הכספים.

דב חנין: יתקן אותי חבר הכנסת אורון בנאומו אם אני טועה, אבל אני לא זוכר תקציב שבו אנשי האוצר בעצמם כבר לא מבינים מה קורה, וצורת ההתנהלות של ממשלת נתניהו בפרשת התקציב היא דוגמה של רשלנות והתנהלות מופקרת, שמסכנת את הכלכלה ואת החברה בישראל.

דב חנין: בכל זאת, עמיתי חברי הכנסת, בשיגעון הזה יש היגיון, וההיגיון הזה הוא היגיון של המשך חלוקת נכסי הציבור לבעלי ההון, זה מה שנקרא הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

דב חנין: ההיגיון הזה הוא הכבדת הנטל על העניים, זה העלאת המע"מ, זה הפגיעה בדמי ההבראה של העובדים והמשך חלוקת עוגות לעשירים בצורת הקלות מס.

דב חנין: מעלים את המס העקיף, מע"מ – שהוא מס רגרסיבי, ואת המס שמוטל על בעלי ההון ועל העשירים אנחנו ממשיכים לצמצם, במסגרת מה שנקרא הרפורמה במסים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה מלים על הרעיון הגרוע הזה שנקרא בשם קיצוץ רוחבי.

דב חנין: זו הדרך הקלה ביותר להתחמק מאחריות ולהימנע מלקבל החלטות.

דב חנין: מקצצים את תקציבי הממשלה, כך אני שומע, אדוני היושב-ראש, ב-5%.

דב חנין: למה מקצצים למשל את תקציב המשרד להגנת הסביבה ב-5%, למה?

דב חנין: למה צריך לקצץ את תקציב משרד הבריאות ב-5%?

דב חנין: האם יש לנו עודף?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מדבר אתך על משרד הבריאות, כי אני יודע שהוא קרוב ללבך – – –

אחמד טיבי: הנושא, לא המשרד.

דב חנין: הנושא, בוודאי.

דב חנין: האם יש עודף כזה במערכת הבריאות בישראל, שאנחנו פשוט צריכים לקצץ בשומן כיוון שיש יותר מדי?

דב חנין: לא.

דב חנין: התשובה היא תשובה פשוטה: מכיוון שמחליטים על סדרי עדיפויות, וסדרי העדיפויות שמחליטים עליהם הם פגיעה במקומות שבהם אסור לפגוע – קיצוץ במערכת הבריאות, קיצוץ במערכת החינוך, גם אם אחר כך יקראו לזה בשם אחר, קיצוץ בהגנת הסביבה, קיצוץ בזכויות החברתיות של העובדים, פגיעה בדמי ההבראה.

דב חנין: הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, הם מדיניות של מלחמה נגד החברה בארץ הזאת, מלחמה נגד החברה הישראלית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת בושה למפלגת העבודה להמשיך ולהשתתף בממשלה כזאת.

דב חנין: אני אומר את הדברים מכיוון שאני קורא שהם עכשיו גאים בהישגיהם.

דב חנין: זה מזכיר את הבדיחה על האיש שהגיע אל הרבי – ובזה אני אסיים – ואמר שמאוד-מאוד צפוף לו בחדר – –

אחמד טיבי: זה כמו עז.

דב חנין: – – כי יש ילדים ואשתו, והם כולם ביחד.

דב חנין: אמר לו הרבי: תכניס לחדר הזה גם עז.

דב חנין: הכניס לחדר עז, בא שוב לרבי ואמר: אוי ואבוי, עכשיו יש גם העז.

דב חנין: אמר לו הרבי: עכשיו תוציא את העז.

דב חנין: הוציאו את העז.

דב חנין: ומפלגת העבודה אומרת: תראו איזה הישגים נפלאים, תראו כמה טוב שאנחנו בממשלה.

דב חנין: אם הבדיחה הזאת, אדוני היושב-ראש, לא היתה עלינו, היינו יכולים לצחוק.

דב חנין: לצערי הגדול מפלגת העבודה בגדה בבוחרים שלה, בגדה בהבטחות שלה לציבור, ואני חושב שהגיע הזמן שהיא תחליף פשוט את העי"ן באל"ף בשם שלה, כדי לבטא באופן יותר נכון את הדרך הפוליטית שלה – מפלגת האבודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו שני דוברים: חברי הכנסת אגבאריה ואילטוב.

אחמד טיבי: בבקשה.

חיים אורון: אני רוצה להתחבר למשל העז הידוע של חבר הכנסת דב חנין במה שכבר אמרתי פה אתמול בדיון, שאני בטוח שהרב הזה שאתה מדבר עליו לא היה לא בדואי ולא פלאח.

אחמד טיבי: הרב עופר עיני, קוראים לו.

חיים אורון: בתור פלאח אני יודע שבדיר עזים, אדוני השר, גם כשמוציאים שתי עזים החוצה, הצחנה ממשיכה לעלות השמימה, והצחנה ממשיכה.

חיים אורון: אני התכוונתי, אדוני היושב-ראש – אני מקווה שלא תיפגע – כשהכנתי מה לומר התכוונתי לדבר עם היושב-ראש הקבוע של הכנסת, עם חבר הכנסת רובי ריבלין.

אחמד טיבי: אין דבר קבוע.

חיים אורון: הנוכחי.

חיים אורון: התכוונתי לומר לו: ידידי רובי ריבלין, בין שנינו שפה על הדוכן אתה צריך להיות מאוד-מאוד מודאג.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי אם ראש הממשלה הזה לא מסוגל לנהל משא-ומתן על התקציב, מה יקרה כשיגיעו לירושלים?

חיים אורון: אתה כל פעם עולה לשידור, אדוני יושב-ראש הכנסת, ומתחיל מירושלים.

חיים אורון: מה הוא יעשה עם זה?

חיים אורון: מה זה?

חיים אורון: אני מבין, וזה הוכח כבר פעמיים, שלראש הממשלה הנוכחי יש יכולת להיבחר, אבל, חבר הכנסת בן-סימון, בכל זאת, אלוהים אדירים, כבר ראינו תקציבים, אולי יותר מדי תקציבים ראינו פה – לא היה כדבר הזה.

חיים אורון: אנשי המקצוע יוצאים מהחדר, מחליף אותם מי שהיה לפני חמש שנים ראש אגף התקציבים, הוא מצוי בעניינים.

חיים אורון: אגב, יש לו עמדות, אני מכיר אותו טוב, את אורי יוגב, אבל הוא קיבל הוראה מביבי נתניהו: תגמור.

חיים אורון: לא חשוב איך, תגמור.

חיים אורון: אני לא מצליח להבין.

חיים אורון: הוויכוח האם התקציב יגדל ב-1.7% או ב-4% היה בוועדת הכספים בנוכחות הנגיד, היה בוועדת הכספים בנוכחות מנכ"ל האוצר ורמי בלינקוב, ואמרו חברי כנסת: לא מוכרחים להישאר ב-1.7%.

חיים אורון: את מי לא הביאו לנו, את כל ספרי הקודש.

חיים אורון: ופתאום, כך, פתאום אפשר, ולא מסבירים למה.

חיים אורון: זה נימוק חדש, אדוני השר אדלשטיין: "פירוק הקואליציה יעלה הרבה יותר".

חיים אורון: אגב, זה תעריף בלי מחיר.

חיים אורון: על התעריף הזה אפשר לבקש – למה 3%?

חיים אורון: אפשר לקבל 30%.

חיים אורון: "פירוק הקואליציה יעלה יותר" – בשביל זה לא צריך את ביבי נתניהו.

חיים אורון: יש לי כמה הצעות יותר מוצלחות לנהל עסק ככה.

חיים אורון: מדבר אתך מי שאין לו בעיה עקרונית עם גידול התקציב.

חיים אורון: להיפך, אני נאבק על זה שנים, אתה מכיר את דעותי.

חיים אורון: אבל לא ככה.

חיים אורון: לא גידול התקציב שהוא תוצאה של השאריות שנפלו מהשולחן, כי נכנעו לברק ונכנעו לזה ונכנעו לזה ונכנעו לזה, אספו את החבילה, שמו אותה על השולחן ואמרו: עכשיו 3% – –

מגלי והבה: ככה הוא הרכיב ממשלה.

חיים אורון: – – ויש לנו בעיה איך לממן את זה.

חיים אורון: תמיד המע"מ הוא הפתרון.

חיים אורון: שמע, נער הייתי וגם זקנתי – כמה קל להעלות את המע"מ ב-1%.

חיים אורון: כולם יודעים: במשפחה של 4,000 שקל פתאום זה 40 שקל; במשפחה של 40,000 שקל זה גם 40 שקל, כי הם לא מוציאים על צריכה 4,000 שקל.

חיים אורון: אולי זה 80 שקל.

אחמד טיבי: נא לשאוף לסיום.

חיים אורון: ואז זה נורא קל.

חיים אורון: אני רואה מסביב – מפלגת העבודה מוחאת כפיים.

חיים אורון: עופר עיני הוא בכלל מלך העניין.

חיים אורון: חברי מפלגת העבודה, לא שמעתם על האפשרות להעלות מס הכנסה לעשירון העליון?

אחמד טיבי: יאכטות, יאכטות.

חיים אורון: יאכטות.

חיים אורון: גם כן האופן המזלזל הזה.

חיים אורון: ג'יפים, "האמר" ויאכטות.

חיים אורון: ימכרו לנו לוקשים.

חיים אורון: אבל בדברים האמיתיים – איפה אתם?

חיים אורון: מה אתם בדיוק עושים?

אחמד טיבי: נא לסיים.

חיים אורון: היות שזה עוד סיבוב בוויכוח שיתנהל פה בחודשים הקרובים – אבל השיא שהושג אתמול בלילה, שפקידי האוצר הולכים חפויי ראש עם שר אוצר, אה – בדרך כלל אני לא רוצה לפגוע באנשים – –

אחמד טיבי: אל תפגע.

חיים אורון: – – אני לא רוצה לפגוע בהם, אבל נראה שבדרך כלל אדם פוגע בעצמו יותר מכל מה שמישהו יכול לפגוע בו.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אחרון הדוברים, בבקשה.

אחמד טיבי: לשם שינוי אתה תקבל שלוש דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנו עדים לסחר-מכר בעניין תקציב המדינה, סחר-מכר שלא היה מבייש שום בזאר מזרח-תיכוני ממוצע.

עפו אגבאריה: הבוקר התבשרנו כי במסגרת הסחר-מכר הזה הניף ראש הממשלה בנימין נתניהו דגל לבן ונכנע לסחטנותו של שר הביטחון אהוד ברק, שדרש שלא לקצץ את תקציב הביטחון.

עפו אגבאריה: יתירה מזו, לשכתו של ברק הודיעה כי לא זו בלבד שהתקציב לא יקוצץ, אלא הוא אף יגדל בכמיליארד שקלים, שיופנו לצרכים מיוחדים כבר השנה, ובסוף 2010 תהיה תוספת שנייה של 1.5 מיליארד שקלים, שתבוא על חשבון תקציב 2011.

עפו אגבאריה: מכובדי, נוכח הגדלת תקציב הביטחון – שתבוא, מטבע הדברים, על חשבון האוכלוסיות החלשות ועל חשבון ציבור הנזקקים – לא נותר אלא להעלות בקול רם את השאלה, לאן מועדות פניה של ממשלת נתניהו.

עפו אגבאריה: לעניות דעתי, הגדלת תקציב הביטחון פירושה שהממשלה הזאת, שאביגדור ליברמן הוא נותן הטון האמיתי בה, ששה אלי קרב ואלי מלחמות, ועשיית שלום אמיתי היא ממנה והלאה.

עפו אגבאריה: אני סבור במידה רבה של ודאות שלא בכדי דרש ברק להגדיל את תקציב הביטחון, ולא בכדי נענה נתניהו ללחצים אלו.

עפו אגבאריה: אני משוכנע כי הגדלת תקציבה של מערכת הביטחון מעידה שאסונות רבים עוד יתרגשו וש"הצרכים המיוחדים" שעליהם דיברה לשכתו של ברק הם עוד שם קוד לעוד מעשי תוקפנות נגד הפלסטינים, ואולי אף למתקפה רבתי נגד אירן.

עפו אגבאריה: אני סמוך ובטוח כי את מחיר הגדלת תקציב הביטחון ישלמו אפוא לא רק אזרחי ישראל יהודים וערבים, שנדרשים בלאו הכי להדק את החגורות בתקופה קשה זו, אלא גם הפלסטינים בשטחים הכבושים, שתמיד נמצאים על הכוונת של מערכת הביטחון ושל חייליה.

עפו אגבאריה: אני מתפלא ומשתומם מדוע הציבור היהודי עדיין שבוי בקונספציה שלפיה ביטחון פירושו שלום, ושטילים ארוכי טווח או מטוסי קרב משוכללים פירושם שלווה וחיי נוחות.

עפו אגבאריה: על הציבור היהודי להבין אחת ולתמיד שפצצות חכמות פירושן תלמידים טיפשים, ושטילים ארוכי טווח או מטוסי קרב באים על חשבון מיטות אשפוז, מעונות-יום וקצבאות לנזקקים.

עפו אגבאריה: על הציבור היהודי להבין כי מתנהל מאחורי גבו ישראבלוף של ממש, ושבטענה של צורכי מערכת הביטחון הקופה הציבורית נשדדת, ומיטב כספי האזרחים נגזלים מתקציבי הבריאות, החינוך והרווחה לטובת איומים ביטחוניים פיקטיביים ומלאכותיים.

אחמד טיבי: נא לסיים.

עפו אגבאריה: על כן, אני קורא מעל במה זו לכל שוחרי השלום שעדיין חיים במדינה זו להרים קול זעקה נגד הגדלת תקציב הביטחון ונגד הגזירות הכלכליות, שהן למעשה גזירות אנטיוכוס בתחום החברתי-כלכלי.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין, ואף שהודעתי על סיום רשימת הדוברים, כי כשאני בשלטון אני מגלה רוחב לב ונדיבות – חבר הכנסת פלסנר, הבנת את הרמז.

אחמד טיבי: שלוש דקות בלבד.

אחמד טיבי: בבקשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אני רואה שכשאתה בשלטון עם ישראל יודע טוב.

אחמד טיבי: אל תיסחף, אל תיסחף.

נחמן שי: – – –

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יוחנן פלסנר: חברים, אנחנו עדים לשני תהליכים מאוד בעייתיים.

יוחנן פלסנר: ראשית, בעניין התוכני, בכל הנושא של הדיון על התקציב, אנחנו מגלים לראשונה שאין אפילו פרטנזיה, אין אפילו כוונה, אין אפילו ניסיון של הממשלה להגיד: יש לנו מדיניות, יש לנו חזון, יש לנו קו.

יוחנן פלסנר: הרי רק לפני שבועיים דיבר מר נתניהו על הורדת מסים.

יוחנן פלסנר: הוא הציג את זה כחלק ממשנה רחבה, כחלק מאידיאולוגיה.

יוחנן פלסנר: אחר כך הוא מעלה מסים לעשירים, אחר כך הוא מעלה מסים עקיפים.

יוחנן פלסנר: אז מה מדיניות הממשלה, אדוני היושב-ראש?

יוחנן פלסנר: הורדת מסים או העלאת מסים?

יוחנן פלסנר: אז אין מדיניות, לא ברור מה המדינה רוצה להשיג.

יוחנן פלסנר: הפשרה היא, כשאין מדיניות, כשהכול מבולבל – מסתמכים על קיצוץ flat.

יוחנן פלסנר: flat זה הדבר הכי בטוח.

יוחנן פלסנר: אבל מה עוד יש?

יוחנן פלסנר: מה עוד התגלה?

יוחנן פלסנר: במסגרת הפגיעה במעמד הכנסת ובמסגרת שבירת כל הטבואים האפשריים בשבועות האחרונים, נתניהו גילה שתי שיטות חדשות: האחת, הסתתרות מאחורי פקידים; זה לא אני, זה הפקידים.

יוחנן פלסנר: הוא מדליף.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה זועם על הפקידים, ראש הממשלה כועס, ראש הממשלה לא ידע.

יוחנן פלסנר: אז מי אתה?

יוחנן פלסנר: מה, אתה ראש ממשלה בכלל?

יוחנן פלסנר: אתה לא יכול לשלוט בפקידים שלך?

יוחנן פלסנר: זה דבר אחד, שיטה חדשה – הסתתרות מאחורי פקידים.

יוחנן פלסנר: אני לא ממליץ להשתמש בה בבית.

יוחנן פלסנר: השיטה הנוספת שאני חושב שחשוב לשים אותה במרכז הדיון הציבורי, כי יש כאן שאלות עקרוניות כבדות משקל, היא הפרטה של תהליך קביעת המדיניות.

יוחנן פלסנר: על מה אני מדבר?

יוחנן פלסנר: שמענו שראש הממשלה מינה יושב-ראש ועדת ייעוץ למועצה הלאומית לכלכלה.

יוחנן פלסנר: מה עומד מאחורי התוכן הזה?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אני אחוד לך חידה – – –

נחמן שי: – – – אולי מבקר המדינה.

יוחנן פלסנר: מה עומד מאחורי התוכן של הקביעה: יושב-ראש ועדת ייעוץ למועצה הלאומית לכלכלה?

יוחנן פלסנר: במלים אחרות: אני נותן לחבר שלי, איש עסקים פרטי, לקבוע את מדיניות הממשלה.

יוחנן פלסנר: התקשי"ר לא חל עליו.

יוחנן פלסנר: עשיתי באישון לילה איזה הסדר ניגוד עניינים שאף אחד לא יודע מהו, והוא עכשיו מחליף את שר האוצר.

יוחנן פלסנר: הוא מדבר עם עופר עיני, הוא קובע.

יוחנן פלסנר: כמובן, אני מדבר על היועץ החדש, אורי יוגב.

יוחנן פלסנר: יש כאן שאלה עקרונית, משמעותית: האם אנחנו מפריטים את תהליך קביעת המדיניות, והאם בכלל אפשר לחתום על הסכם ניגוד עניינים כשאתה נמצא בתפקיד כל כך מרכזי?

יוחנן פלסנר: לא בכדי נוצר המעמד הזה של civil servant, של עובד מדינה, שמגבש את המדיניות, ששם בנאמנות עיוורת את כל האינטרסים שלו.

יוחנן פלסנר: יש חשיבות לשקיפות, לנראות.

יוחנן פלסנר: אבל נראה שבעיני נתניהו, שכבר מכר את כל הג'ובים והקים את הממשלה בניגוד לכל הנורמות – גם הדבר הזה לא מעניין אותו.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: סיימנו את פרק הדיון בקיצוצים המתוכננים בתקציב המדינה.

אחמד טיבי: סיכום והצבעה ייערכו מחר.

אחמד טיבי: ממצאי דוח מבקר המדינה 59ב

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא, האחרון שעל סדר-היום: ממצאי דוח מבקר המדינה 59ב – הצעות דחופות לסדר-היום שמספרן 294, 301, 305, 315, 319, 342 ו-362.

אחמד טיבי: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את השופט לינדנשטראוס, כבוד מבקר המדינה, ואת צוות משרדו, שמכבדים את הכנסת בנוכחותם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ראשון הדוברים, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שלוש דקות זה אומר שאני אדבר מהר יותר מכפי שאני רגיל כדי להספיק לומר.

דניאל בן-סימון: אני רוצה קודם כול לומר מילת תודה – אפילו יותר מתודה – ומלה מצוינת על הדוח היוצא דופן של מבקר המדינה – –

אחמד טיבי: בהחלט.

דניאל בן-סימון: – – במיוחד בסעיף הזה שקראתי בעיון.

דניאל בן-סימון: לא רק התוכן קשה, גם הניסוח יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: ולכן, כל הכבוד על הדוח, על הכתיבה, על הניסוח, על הדיוק ועל האיפוק, אם אפשר לומר.

דניאל בן-סימון: האיפוק הזה לא מכסה על העובדה שזה דוח עצוב, במיוחד במה שקשור לנתונים האלה על המשרד לפיתוח הנגב והגליל, שאני חייב לומר ששמחתי כשהוקם.

דניאל בן-סימון: עם הזמן התברר שהוא הופך להיות המשרד לפיתוח או למיגור קריירה פוליטית, כי לא יצא הרבה מהסיפור הזה.

דניאל בן-סימון: אני אומר את זה בעצב – לא יצא הרבה מהמשרד הזה, ודי לקרוא.

דניאל בן-סימון: כמי שכתב הרבה על הדרום, אני אתרכז בדרום.

דניאל בן-סימון: אני קראתי כמעט כל דוח כל שנה – אין כמעט הבדל.

דניאל בן-סימון: המציאות בישראל משתנה, אבל בפריפריה היא נתקעת.

דניאל בן-סימון: היא נתקעת, והדוח מציג את זה בצורה אכזרית מאוד.

דניאל בן-סימון: בעצם, בכל הפרמטרים של החיים, מי שחי מחוץ למרכז הארץ, חייו נראים אחרת לגמרי.

דניאל בן-סימון: חייו נראים אחרת – פחות טוב מהחיים שנראים במרכז הארץ.

דניאל בן-סימון: אני זוכר את הדוח, נדמה לי מס' 50, של שנת 1999 – דוח מיוחד שמבקר המדינה הוציא על הדרום.

דניאל בן-סימון: חשכו עיני אז כשקראתי את זה.

דניאל בן-סימון: כמה עצוב שבמדינה כל כך קטנה, בגודל סיכה, מתקיימים פערים שפשוט מאיימים לא על ההרמוניה שלה, אלא על היכולת לגור יחד.

דניאל בן-סימון: כמי שכתב על הדרום, וציפה שאולי עם הזמן אנשים יקראו את דוח מבקר המדינה, ישננו ויישמו את זה – לצערי, זה לא קרה.

דניאל בן-סימון: ולכן, השר הנוכחי, סילבן שלום – אני מקווה שהוא לוקח את התפקיד הזה בחדווה גדולה, כי כש"האקונומיסט", עיתון חשוב, כתב על ישראל במלאות 60 שנה לקיומה, הוא כתב פרק שהסיפור של מדינת ישראל הצליח, הצליח מעל ומעבר, למעט דבר אחד – יש בה פיסות של עצבות, של פערים חברתיים בלתי נסבלים, של עוני עמוק, שעלולים למוטט את הסיפור כולו.

דניאל בן-סימון: איפה נמצאים הדברים האלה?

דניאל בן-סימון: בנגב ובגליל, שאנחנו אוהבים לבקר בהם בחגים, בפסח במיוחד, ובחגים אחרים, אבל ברוב ימות השנה אלה פיסות חיים שלא נחשבות.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, כשקראתי בדוח שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל – ואני מתעסק רק בזה – לפחות נתפס כמשרד זמני, שלא הוקצו משאבים, שלא היתה חלוקה כמו שצריך, שבעצם הוא לא נתפס כמשרד ממשלתי לכל דבר, אז לכן, כמי שבא לפה כדי לקדם את הפריפריה הזאת, אני לא יכול שלא להביע עצבות לנוכח הציניות ולנוכח חוסר תשומת הלב לדברים שהם בעיני החשובים בחיינו.

דניאל בן-סימון: נכון שיוטלו מסים על ה"האמר", ועל המטוסים הפרטיים, ועל עוד כמה דברים אחרים – – –

אחמד טיבי: יאכטות.

דניאל בן-סימון: יאכטות גם.

דניאל בן-סימון: אבל במקומות האלה, שלא תמיד יש משכורת, לא תמיד יש מה להביא הביתה, גם אוכל – ציפיתי שממשלות, אולי בגלל הרגש האנושי שפועם בתוכנו, יקדישו קצת יותר תשומת לב למקומות האלה.

דניאל בן-סימון: בא דוח מבקר המדינה – שוב, ב-20 העמודים שאני מתייחס אליהם – ושופך אור די עצוב על מה שקורה שם.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אם אפשר, אני מקווה שאולי לפני הדוח הבא – ותשתמשו באותו איפוק, אבל באותה שפה קשה – יכול להיות שהם יקראו את זה.

דניאל בן-סימון: בכל מקרה, אני רק רוצה לומר: כל הכבוד לכם, ותודה רבה לכם.

אחמד טיבי: זה היה איפוק שכולו תקיפות, חבר הכנסת בן-סימון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

אחמד טיבי: אתה רביעי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחק וקנין.

חיים אורון: אני ויתרתי, ואמרו לי שאני – – –

אחמד טיבי: אין בעיה.

אחמד טיבי: יצחק וקנין.

אחמד טיבי: זאת אומרת, אתה מתחלף עם חברת הכנסת רוחמה אברהם בתור.

אחמד טיבי: מה שאומר המזכיר, זה מה שקובעים.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אדוני יכול לקרוא את סדר הדוברים?

אחמד טיבי: חברי הכנסת יצחק וקנין, עפו אגבאריה, רוחמה אברהם, חיים אורון וזבולון אורלב.

אחמד טיבי: אלא אם כן סגן המזכיר יגיד לי משהו אחר, וזה סביר.

רוחמה אברהם-בלילא: כי בסדר-יום שהונח לפנינו, סדר הדוברים – – –

אחמד טיבי: השתנה, גברתי.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני מבקר המדינה, אדוני השר, קראתי את דוח מבקר המדינה.

יצחק וקנין: גם כיהנתי בקדנציה הקודמת כחבר הוועדה לביקורת המדינה.

יצחק וקנין: השתתפתי בהרבה דיונים.

יצחק וקנין: אבל, לקחתי נושא שמבקר המדינה העיר עליו כבר בדוחות הקודמים – נושא ספציפי.

יצחק וקנין: אני יודע שיש לנו שני כרכים עבי כרס ושהמבקר כותב כמעט על כל משרדי הממשלה.

יצחק וקנין: רבותי, לקחתי קטע שכולנו צריכים להיות מודאגים ממנו – הקטע שמדבר על משרד התשתיות הלאומיות – חברת החשמל.

יצחק וקנין: רבותי, מי שקורא את הדוח מבין שיש פה מצב שאי-אפשר להמשיך בו אפילו יום אחד.

יצחק וקנין: זאת אומרת, אם משרד התשתיות לא יעשה סדר, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו יום אחד באמצע ישיבת הכנסת בלי חשמל.

יצחק וקנין: ואני מדבר במלוא הרצינות, מכיוון שמדובר פה על איזה מין חובבנות של פקידים בחברת החשמל, של פקידים במשרד התשתיות.

יצחק וקנין: המבקר מעיר בדוח בצורה ברורה שמשנת 2001 עד שנת 2008 לא נעשה כמעט דבר, ולא פעלו בנחרצות לפתור את הבעיה של עומס החשמל.

יצחק וקנין: גם אותן חלופות שהוצעו במשך השנים – הדברים טויחו, ומישהו כנראה לא אצה לו הדרך.

יצחק וקנין: מישהו מבין שרק כשיהיה משבר גדול, אז אולי אנחנו נתעורר.

יצחק וקנין: אנחנו רואים משבר דומה, שמה לעשות, הוא תלוי גם בחסדי שמים – בעיית המים במדינת ישראל.

יצחק וקנין: אם ירד גשם, יכול להיות שאנחנו פחות נסבול – בטוח.

יצחק וקנין: אבל פה זה מצב שלא תלוי בחסדי שמים, הוא תלוי בנו, בפעולות שאנחנו עושים.

יצחק וקנין: החובבנות הזאת – להגיד שכל עוד זה לא קורה, כולנו יכולים להיות אדישים.

יצחק וקנין: רבותי, מדובר פה על הפסד ונזק של מיליארדי שקלים שיכול להיגרם למדינת ישראל.

יצחק וקנין: מי שמבין את התוצאה החמורה שיכולה להיווצר מזה שחברת החשמל לא תוכל לספק את כל החשמל הדרוש למשק – וכבר היום יש לנו בעיות, רבותי.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, אם אנחנו בקיץ הזה נהיה בעומס צריכה, אני לא בטוח – כן, ואני אומר את זה בוודאות – שחברת החשמל תוכל לספק את החשמל.

יצחק וקנין: לכן, אני קורא לשר התשתיות דחוף דחוף לטפל בבעיה הזאת, כי היא בעיה קריטית מכל הבחינות, בכל הפרמטרים של המשק.

יצחק וקנין: ואני אומר – פה מגיע כל הכבוד למבקר.

יצחק וקנין: המבקר נגע בדברים וכתב אותם במלוא החומרה שלהם.

יצחק וקנין: לכן, רבותי, אסור שהדבר הזה יימרח.

יצחק וקנין: לדעתי, צריך לקיים דיון דחוף גם בוועדה לביקורת המדינה וגם בוועדת הכלכלה של הכנסת ולבדוק מה עושה חברת החשמל ומה עושה משרד התשתיות בנושא.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עפו אגבאריה – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה, ראשית, אני רוצה לברך אותך ואת הצוות שנמצא פה על העבודה הגדולה, באמת הגדולה, שעשיתם גם הפעם.

חיים אורון: לא תמיד ההיקף והגודל הם ביטוי לטיב, אבל נדמה לי, לפחות באותם פרקים שאני קראתי, שאין כאן ויתור על איכות הביקורת ועוצמתה בהיקף הרחב שלה.

חיים אורון: אין שום יכולת במסגרת שלוש דקות לעסוק בנושאים כולם, ואני בחרתי כמשל, ואני מודה, לא במקרה, לעסוק בנושא אחד – ההתקשרות בין הממשלה, ואני בכוונה אומר: בין הממשלה, ולא משרד הבריאות, ובין האגודה למען שייאות הציבור – עמודים 467–480, שעוסקים בנושא הזה.

חיים אורון: ואני אומר את זה כמשל, כי בעצם הדיון הזה קשור למה שיהיה בדיון על תקציב המדינה ובמה שיהיה במקומות אחרים.

חיים אורון: אני גם אומר אותו, כי אני מודה קצת – איך להגיד את זה, חסר היה לי פה הפרק: מה קרה בכנסת בכל אותו תהליך.

חיים אורון: כי בכנסת, לאורך כל אותה תקופה, וכבר הייתי פה, היו אנשים שאמרו: זה מהלך לא נכון, הוא מביא בסוף ל-dead end.

חיים אורון: הפרק הזה עוסק בטיב ההתקשרות, בשאלה של המכרז וכל הדברים הללו.

חיים אורון: אין פה פרק – היה בדוחות קודמים – על טיב השירות שמתקבל אחר כך, למשל בבתי-הספר.

חיים אורון: ואז מופיע בסיכום משפט שמבחינתי מבטא את הכול; רק, אדוני המבקר, אני הייתי כותב אותו – אבל אני מבין את ההבדל, אף-על-פי שלפעמים אתה יודע למצוא לשון מאוד – אני מקריא אותו מתוך הדוח: "ולבסוף, אם בכל זאת יש כשל שוק עתידי" – תקשיבו למונחים – "לקיים מעין מונופול שאיננו מונופול ממשלתי" – לא מעין, אלא מונופול; לא כשל, אלא פשוט טרגדיה.

חיים אורון: כשל זה כאשר יש מסלול נכון, והוא לא מסתדר מאיזשהן סיבות.

חיים אורון: זה לא כשל שוק.

חיים אורון: השוק לא יכול לפתור את זה.

חיים אורון: ואז מוצע: "דבר היוצר או עלול ליצור תלות באותו ספק, שומה אף לשקול את הקמתו כמונופול ממשלתי, או על-ידי סוכנות ביצוע ממשלתית".

חיים אורון: אני מציע לומר את זה בעברית מאוד פשוטה: במקום שבו יש אפשרות שנוצר מונופול, ופה חייב שייווצר מונופול, הוא צריך להישאר באחריות הממשלה.

חיים אורון: באיזו מתכונת באחריות הממשלה?

חיים אורון: גם קופות-חולים הן לא אורגן ממשלתי, הן קבלן של המדינה, אבל הן קבלן שקיבל סמכות מלאה לטפל בבריאות, בכל אחד מאתנו.

חיים אורון: ארבע כאלה יש.

חיים אורון: אני לא מדבר עכשיו על המתכונת.

חיים אורון: מה שפה בעצם לאט-לאט עשו – והכתובת היא לא משרד הבריאות, הכתובת היא משרד האוצר.

חיים אורון: ישבתי בישיבות הללו, כשאנשי המקצוע במשרד הבריאות אמרו: זאת מתכונת לא טובה, ייפגעו החולים או ייפגעו התלמידים או ייפגעו טיפות-החלב.

חיים אורון: הכול, אגב, כבוד השר, נושאים שעלו פה, כי אולמרט הבטיח טיפות-חלב – אומרים שאשתו הבטיחה – ועכשיו מקצצים את זה מחדש.

חיים אורון: ואז, אני אומר, בואו נתחיל מהסיפא.

חיים אורון: היות שגם עכשיו על הפרק מונחת שורה של הצעות, כי אומרים: הממשלה לא יודעת לנהל – – –

אדוני, נא לסיים.

חיים אורון: היות שהיית נדיב בסעיף הקודם, אני פה אסיים בזמן.

חיים אורון: לכן, אדוני היושב-ראש, הרי אין פה אפשרות לבחון את כל הנושאים.

חיים אורון: הבעיה היא לא טיבו של המכרז – גם פה היו קשיים נוראיים.

חיים אורון: הבעיה היא לא אם שקלו את כל השיקולים במהלך המכרז; הבעיה היא קבלת החלטה, כן, לחזור לאמת הפשוטה: יש תחומים שבהם ממשלה צריכה לקבל עליה אחריות, ומבקר המדינה צריך להכות בה ולהכות בה ולהכות בנו אם את האחריות הזו של הממשלה היא לא מבצעת כדין.

חיים אורון: ההרגשה שניתן את זה למישהו אחר לביצוע והוא יעשה את זה יותר טוב כשלה פה, כשלה במקומות נוספים, ועל כך בפעם אחרת.

חיים אורון: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני, אני מודה לך.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה מר מיכה לינדנשטראוס וצוות משרדו, שמכבדים אותנו כאן, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשבח אותך, מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס, ואת עובדי המשרד על העבודה הקשה, המרובה, ועל כל הליקויים אשר אתם מצאתם בכל עבודת הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אומר שאין ספק שמבקר המדינה הציב סטנדרטים חדשים לביקורת המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יותר מעורב, הוא אינו מחכה לדוח השנתי כדי להתריע על הליקויים הדורשים תיקון.

רוחמה אברהם-בלילא: ואם פעם – אני זוכרת את עצמי כתלמידה בשיעורי אזרחות: באו המורים ולימדו על מוסד מבקר המדינה, וכולם אמרו שהוא בדרך כלל מתריע ומצביע על ליקויים; למוסד מבקר המדינה אין שיניים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לומר בפה מלא שהיום, לאחר העבודה הקשה והמסורה שאתה עשית, והיא לא לקחה שנה אחת, גם לא שנתיים, אין לי ספק שעם כל הפעילות הדומיננטית שלך, ההתייחסות לממצאי המבקר כיום רצינית בהרבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מברכת על כך ובאופן אישי אני גם רוצה לומר שאנחנו מודים לך.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, שני כרכים עבי כרס הונחו על שולחננו, שני כרכים שהם בין הגדולים ביותר בהיקפם ובמשקלם מאז הקמת המדינה, ולמעלה מ-2,300 עמודים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה שלא הספקתי לקרוא את כל הדוח, אבל יחד עם זה כל אותם עמודים הם בבחינת מה שנמצא ומצריך תיקון ליקויים במדינת ישראל ובזרועות הביצוע שלה – ממשלת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: הנושאים שמבקר המדינה מעלה בדוח שלו הם נושאים מהותיים ואקוטיים הנוגעים לחיינו בארץ הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: נושאים כמו המאבק בפשיעה המאורגנת, המאבק בתאונות הדרכים, אכיפת דיני מקרקעין וניגוד עניינים בין עובדי משרדי הממשלה, התנהלות רשות השידור וליקויים במערכת החינוך – כל הנושאים הללו מחייבים טיפול, הפקת לקחים ויישום מסקנות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אני שואלת את עצמי – ודיברו חברי חברי הכנסת, וכל אחד מהם מצא לנכון להדגיש נושא מסוים – כאשר אני מדברת על הביטחון האישי, ואתה הצבעת על כך, אדוני המבקר, על כל מה שקשור בלחימה והתרעה על התגברותה של הפשיעה המאורגנת: כיצד אותו שר לביטחון פנים, השר אהרונוביץ, אמור ליישם חלק קטן מהרפורמות או לתקן חלק קטן מאותם ליקויים אשר אתה הצבעת עליהם, אם רק אתמול, בימים האחרונים, נודע לו שבמשרדו עומדים לקצץ 1.5 מיליארד שקלים?

רוחמה אברהם-בלילא: איך הוא יעשה את זה?

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא צריכים יותר שמירה ברחובות?

רוחמה אברהם-בלילא: לא פלא שהוא אמר היום – ותרשו לי לצטט – שמשמעות הקיצוץ הזה, אדוני היושב-ראש, היא לעצור את המשטרה מלכת ולתת לפשע פרס.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, חברים.

רוחמה אברהם-בלילא: בתקציב שהגישה ממשלת נתניהו אנחנו נותנים לפשע פרס ורחוקים מאוד מיישום דוח מבקר המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, המבחן האמיתי שלנו הוא ביכולת של הרשות המבצעת לבצע את אותן רפורמות המתבקשות מממצאי הביקורת ולקיים מנגנוני בקרה ומעקב, כפי שאני עשיתי כשרת התיירות: לקחתי את דוח מבקר המדינה, כינסתי את צוות המשרד, הצבענו על כל הליקויים, וכל הליקויים הללו הופקו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שמה שקורה הוא שלא מספיק שיתקבלו החלטות במשרדי הממשלה, אדוני היושב-ראש, אלא משרדי הממשלה צריכים גם לראות אחת לרבעון שההחלטות הללו באות לידי ביצוע באותם תהליכים שכל משרד יוצא אתם לדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה גם על העובדה שמבקר המדינה הודיע שבכוונתו להקים במשרד המבקר צוות מיוחד שיעסוק במעקב אחר ביצוע דוחות המבקר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאמינה שזה הכרחי, ואני חושבת שאין ספק שזהו נדבך נוסף וחשוב בדומיננטיות שמוסד המבקר מקבל בימינו.

רוחמה אברהם-בלילא: שוב, יישר כוח על כל העבודה שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אחמד טיבי: גברתי, תודה רבה.

אחמד טיבי: בשל העובדה ששינינו את סדר הדוברים ובגלל חזרתו של חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני קורא לו לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: יש שוויון בינו לבין חבר הכנסת פלסנר – ידעתי שמישהו יעיר.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר פורסם דוח מבקר המדינה שבו מזהיר האחרון מפני מצוקת כוח-האדם ההולכת וגוברת בבתי-החולים בישראל.

עפו אגבאריה: מנתוני הדוח עולה בין השאר כי משנת 2000 חלה ירידה הדרגתית בשיעור של 6% במספר הרופאים שגילם מתחת ל-65, וכי עד שנת 2020 צפוי פיחות של 26% במספר הרופאים בישראל.

עפו אגבאריה: המחסור, קובע הדוח, צפוי להחריף בשנים הקרובות בעיקר במקצועות הרדמה, טיפול נמרץ ילדים, פגים וגריאטריה.

עפו אגבאריה: לפי התחזית הפסימית של הדוח, מצוקת כוח-האדם בבתי-החולים מגבירה את הסיכון להתרחשותן של טעויות רפואיות וגורמת לירידה ברמת השירותים הרפואיים.

עפו אגבאריה: נוכח נתונים אלה, המעידים על כך שחלומה של האם היהודייה שבנה יהיה רופא הולך ופוחת עם השנים ושהצעירים היהודים מעדיפים מקצועות מכניסים יותר כמו עריכת-דין, ראיית-חשבון והיי-טק, אני סבור שטוב יעשה משרד הבריאות אם יכשיר כמה שיותר רופאים מקרב הצעירים הערבים, שרואים במערכת הבריאות לא רק מקור פרנסה אלא גם מקום עבודה בעל שליחות לטובת החברה.

עפו אגבאריה: על המשרד גם להקל על הרופאים הערבים בבחירת ההתמחויות, שכן כיום קלושים סיכוייהם של רופאים ערבים להתמחות בתחומים כמו פלסטיקה וגינקולוגיה.

עפו אגבאריה: על משרד הבריאות גם להיות מודע לכך שאחת הדרכים לפתור את מצוקת כוח-האדם בבתי-חולים היא לאפשר לכ-800 רופאים ערבים, שסיימו את חוק לימודיהם אך לא עברו את בחינת ההסמכה, להשתלב במערכת הבריאות על-ידי מציאת פתרון יצירתי לבעיה זו.

עפו אגבאריה: אני גם סבור שטוב יעשו הפקולטות לרפואה אם יפתחו את שעריהן בפני הצעירים הערבים וישימו קץ למצב השורר היום, הכולל מגבלות גיל על הצעירים והצעירות הערבים המבקשים להגשים את חלומם ולהיות רופאים.

עפו אגבאריה: ביטול הגבלות הגיל על לימודי הרפואה בפקולטות גם ימנע את המצב השורר היום של בריחת מוחות, הווי אומר – של צעירים ערבים הלומדים בחוץ-לארץ בגלל מגבלות אלה, שנאלצים לשלם שכר לימוד גבוה לאוניברסיטאות בחוץ-לארץ במקום לשלם שכר לימוד למוסדות השכלה גבוהה בישראל.

עפו אגבאריה: רבותי, כמי ששימש שנים רבות כרופא, אני יכול לומר לכם בביטחון כי שילובם של רופאים ערבים במערכת הבריאות בישראל יתרום תרומה מכרעת לא רק לרווחתו של הציבור הערבי אלא גם לרמת שירותי הבריאות בישראל באופן כללי.

עפו אגבאריה: בחברה הערבית יש רופאים מצוינים שרק מחכים להזדמנות הנאותה להתקדם ולהוכיח את כישוריהם ולתרום מיכולותיהם.

עפו אגבאריה: אני סמוך ובטוח שאם משרד הבריאות יטה אוזן קשבת לעצותי ואף יאמץ אותן, הדוח הבא יצביע על פתרון מצוקת כוח-האדם ועל בלימת המגמה המדאיגה של מחסור ברופאים במערכת הבריאות במדינת ישראל.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני יודע שבדרך כלל רופאים ערבים שכבר הספיקו להתקבל ולהתמחות שייכים לרופאים המצטיינים בכל המחלקות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אין תשובת שר, ולכן אנחנו עוברים להצעות האחרות.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת שלמה מולה.

אחמד טיבי: אחריו – חברי הכנסת נחמן שי, מגלי והבה ומסעוד גנאים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שראוי בהחלט להצטרף לברכות לצוות מבקר המדינה ולשופט.

שלמה מולה: אני חושב שהם עשו עבודה נפלאה בביקורת שלהם.

שלמה מולה: הביקורת שלהם מאפשרת לנו, לכנסת ישראל ולגופים ממשלתיים, להסתכל במראה על עבודתנו היומיומית, ומה שנותר לנו באמת זה לאחל לעצמנו שאכן הדוחות האלה ייושמו.

שלמה מולה: עם זאת, אני רוצה לציין את אחד הסעיפים בביקורת שלהם שמתייחס לניגוד עניינים של קרובי משפחה במשרדים ממשלתיים – שמעדיפים את קרובי המשפחה שלהם במכרז.

שלמה מולה: המכרזים האלה יוצרים אפליה בין מועמדים שונים.

שלמה מולה: זו אחת הדוגמאות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, מאחר שהדוח עבה וכבד מאוד, אני מציע שכל הדוח יידון בוועדה לביקורת המדינה בצורה מתמדת, עם מעקב – – –

אחמד טיבי: אדוני, בקיצור, מציע להעביר לוועדה.

שלמה מולה: אני מציע להעביר לוועדה לביקורת המדינה.

שלמה מולה: אני חושב שזה המקום שבו נוכל לעבור סעיף-סעיף ולוודא שהדברים שכבר נכתבו עליהם דוחות לא יחזרו אלינו גם בשנה הבאה כי מאומה לא נעשה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להצטרף לברכות של חברי לצוות של מבקר המדינה ולמבקר עצמו, שמתארחים היום בכנסת.

נחמן שי: אנחנו עדים למצב שמדי שנה – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת טיבייב, השאיפות שלך ראויות להערכה.

אחמד טיבי: אסור לחבר הכנסת לשבת בכיסא של שר.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, הוא מתאמן, כי הוא יודע שלא יעבור הרבה זמן עד שהוא ישב שם.

נחמן שי: לכן הוא כבר במצב הכן.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להגיב.

נחמן שי: אני אומר כך: כל מי שעוקב אחרי הדוחות של מבקר המדינה – ואני עושה את זה שנים רבות – באמת רואה את ההתרחבות בהיקף ובתוכן של הדוחות האלה.

נחמן שי: מצד אחד, אני רואה בזה דבר חיובי, שיותר דברים ונושאים נבדקים.

נחמן שי: מצד שני, לצערי הרב, ככל שמעמיקים בבדיקה, כנראה מגלים יותר; מה שבהחלט לא צריך לשפר את מצב הרוח של אף אחד בבניין הזה, כי זה אומר שהפגמים בפעילות של המערכת הממשלתית הם עמוקים ורבים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, לכל דובר יש רק דקה בהצעה אחרת.

נחמן שי: כבר לקחת לי את הדקה או שנשארו לי עוד 30 שניות?

נחמן שי: לכן, אני רואה בדוח – כל דוח הוא פתח לדוח הבא.

נחמן שי: יושב פה ידידי השר יולי אדלשטיין.

נחמן שי: השר, אני רק רוצה לבקש ממך להעמיק בדוחות הקודמים של מבקר המדינה בנושא ההסברה הלאומית, כי אני יודע שהנושא קרוב היום ללבך.

נחמן שי: אתה תגלה שהחלטות הממשלה האחרונות, כולל הקמת משרדך, אינן עולות בקנה אחד עם דוחות מבקר המדינה.

נחמן שי: לכן, לסיכום, זה ראוי לבדיקה.

נחמן שי: עכשיו הצעתי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שראוי דווקא לשקול אפשרות לפצל את הדוח הזה בין ועדות הכנסת, לפחות חלקים ניכרים ממנו.

נחמן שי: מה קורה?

נחמן שי: ועדת הביקורת מקבלת את הדוח העצום הזה, דנה בו, ורובו הולך לאיבוד.

אחמד טיבי: אדוני, בהצעה אחרת אין הצעה של פיצול לוועדות.

אחמד טיבי: יש הצעה להעביר לוועדה או להסיר.

נחמן שי: אז אני מציע להעביר לוועדת הביקורת, אבל מתוך כוונה שוועדת הביקורת תסמיך ועדות אחרות של הכנסת לדון.

נחמן שי: יהיה חשוב שעוד חברי כנסת ייחשפו לזה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף למברכים את אדוני המבקר, צוות העובדים והחיילים האלמונים.

מגלי והבה: אחת הבעיות שאנחנו נתקלים בה בביקורת היא שמוציאים – כמי שהיה גם ברשות המבצעת וגם ברשות המחוקקת – מציינים תיקון ליקויים או דוח תיקון ליקויים.

מגלי והבה: אני שמח שהולך להיות מוקם צוות לוודא יישום של אותם ליקויים ותיקונם, כי בהרבה מן המקרים – וציינו כאן חברי את הדוחות העבים שכל שנה חוזרים על עצמם.

מגלי והבה: וידוי התיקון של הליקויים הוא הנושא החשוב ביותר, על מנת שנתקן ולא נחזור – – –

אחמד טיבי: וידוא, לא וידוי.

אחמד טיבי: לא ביו"ד, אלא וידוא בו"יו-אל"ף.

מגלי והבה: וידוא.

מגלי והבה: יש וידוי ויש וידוא.

מגלי והבה: אני מודה למורה לעברית אבל לווידוא – – –

אחמד טיבי: אבל הקונספט ברור, אדוני.

מגלי והבה: זו הכוונה.

מגלי והבה: אני גם רוצה לומר רק בהערה אחת:

מגלי והבה: טוב שלפחות יש נציג ממשלה, וכל הקואליציה – כנראה הדוח של המבקר והנושא לא מעניין אותם, וחבל.

אחמד טיבי: אדוני – מה מציע?

אחמד טיבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: – – –

מגלי והבה: אני מציע לצרף את זה לוועדה.

מגלי והבה: אומנם יושב-ראש ועדת הפנים פה, אך זה הולך לוועדה לביקורת המדינה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אחרון אחרון חביב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תחילה, אני מברך אותך על התפקיד החדש-ישן.

מסעוד גנאים: אולי אציע לך משימה אחרת: להיות במקומו של אבשלום קוּר בקשר לשפה.

אחמד טיבי: קור בחולם, ולא קור בשורוק.

מסעוד גנאים: כבוד מבקר המדינה, האמת היא שבדוח מבקר המדינה יש הרבה ממצאים שהם מסוכנים וחמורים מאוד, כמו הרעלת העופות וכל הדברים האלה, אבל אני רוצה להתייחס רק לדוח המבקר על מערכת החינוך במזרח-ירושלים.

מסעוד גנאים: הוא מצביע על מחסור חמור בכיתות לימוד ועל סכנת נשירה לאלפי תלמידים, וגם – שמשרד החינוך והעירייה לא פעלו כראוי כדי לאפשר לתלמידים לממש את זכותם לחינוך ולימוד.

מסעוד גנאים: זה מסר לעיריית ירושלים, שפועלת הרבה להריסת בתים וייהוד העיר.

מסעוד גנאים: אז שתדאג בתחילה לחינוכם של אזרחיה.

מסעוד גנאים: אני מציע, כמו החברים, להעביר את כל העניין לוועדה לביקורת המדינה.

מסעוד גנאים: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד להעביר לוועדה – מצביע בעד.

אחמד טיבי: מי שרוצה להסיר מסדר-היום – מצביע נגד.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 12, אין נגד ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדה לביקורת המדינה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אני מודה לכבוד השופט ולצוות משרד מבקר המדינה על שהואילו לכבד את הפרק הזה בנוכחותם.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ט באייר התשס"ט, 13 במאי 2009, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבת הכנסת נעולה.