ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 28, 2009-06-01 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ט' בחודש סיוון התשס"ט, ראשון ביוני 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר – הודעות למזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה), התשס”ט–2009; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32) (תיקון) (דחיית המועד הקובע), התשס”ט–2009; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 170) התשס”ט–2009.

איל ינון: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1206/18 וכלה בהצעת חוק פ/1244/18: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הכללת מועמד בפנקס הבוחרים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקמת אוניברסיטאות בנצרת, בבאקה-אל-ע'רביה וברהט, התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תאגיד בריאות המפעיל מעון יום שיקומי) התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (הפעלת מרכזי התעסוקה על-ידי שירות התעסוקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, שלי יחימוביץ ומרינה סולודקין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – הרחבה לגבי מוסדות שאינם מוכרים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק איסור מימון מופעי תרבות וספורט בהשתתפות משתמטים, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת ישראל חסון ומשה מטלון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הגברת האכיפה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק הגבלה על פרסום שם נפטר, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – ביצוע חקירה תוך 48 שעות), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (ביטול הודאה שנגבתה באמצעים פסולים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תרגום בהליכים אזרחיים בבית-המשפט), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלמה מולה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק שמירה על ערכי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – תקופת צינון במעבר משירות המדינה למגזר הפרטי),

איל ינון: התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – כלי רכב לנכים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקרימינולוגים, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – הגבלה על העלאת דמי השכירות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לתושבי הנגב, הגליל, עיירות פיתוח ושכונות שיקום), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – שוויון ושקיפות בקבלה למוסד חינוך), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הענקת קצבת זיקנה וקצבת שאירים לנשים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק מרשם הפרות מעבידים, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה לרגל נישואין) התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – פגרת הורות), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי רפואת שיניים לילדי משפחות מצוקה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – החלת החוק על מעונות לילדים עד גיל 18), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק המים (תיקון – איסור ניתוק מים לרשות מקומית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – ועדה מיוחדת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקדמת מועד תשלום גמלה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – כפיית גט), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (זמזמים לעיוורים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת חמד עמאר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – אישור ועדת העבודה,

איל ינון: הרווחה והבריאות לשינוי התקנון האחיד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת ניידות), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, שלמה מולה וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקרן לעידוד העסקת עובדים מבוגרים, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מתשלום אגרה בתקופת שהייה מחוץ לישראל), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר אקוניס; הצעת חוק דיור סוציאלי, התשס”ט–2009, מאת חברות הכנסת מרינה סולודקין ואורית זוארץ.

איל ינון: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להאריך את תקופת תוקפה של הוראת השעה לפי חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (הוראות שעה), התשס"א–2001.

איל ינון: קובץ חיקוקים והחלטות בדבר משכורות וגמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון.

איל ינון: מכתב של מזכיר הכנסת בדבר בחירת נציגי הכנסת לוועדות בחירה של נושאי משרות שיפוטיות.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה את נשיא רומניה ואת שר החוץ של רומניה; ואומר כמה דברים.

ראובן ריבלין: אדוני נשיא רומניה מר טריאן בססקו, מר כריסטיאן דיאקונסקו, שר החוץ, גברת אלנה אודריאה, שרת התיירות, מר אדוארד יוסיפר, שגריר רומניה בישראל, מר אוראל ויינר, חבר הפרלמנט הרומני בן עמנו, מר דוד אורן, שגריר ישראל ברומניה, שרים, חברי כנסת, אדוני שר הרווחה, חניכי תנועת הצופים, קהל נכבד, אני מבקש, חברי הכנסת, אדוני השר, לברך בשם הכנסת כולה את אורחנו החשוב, נשיא הרפובליקה של רומניה, מר טריאן בססקו, העושה בביקור רשמי כאן אצלנו בישראל ובירושלים בירתה.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: אדוני הנכבד, ברוך הבא אלינו ולמשכן הכנסת, הפרלמנט הישראלי, היכל הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: לרומניה, אדוני הנשיא, רבותי השרים וגברתי, יש אצלנו בישראל מקום של כבוד.

ראובן ריבלין: ישראל ורומניה שמרו על יחסים בילטרליים הדוקים לכל אורך השנים, ומבין המדינות הקומוניסטיות לשעבר היתה זו רומניה לבדה שלא ניתקה את יחסיה עם ישראל גם באותן שנים של נתק בין המזרח למערב.

ראובן ריבלין: בעשור וחצי האחרונים אף התהדקו היחסים הללו והם באים לידי ביטוי במסחר, במדע, בכלכלה, במגוון שיתופי פעולה, ובכלל זה בנושאי הביטחון, ובשורה ארוכה של תחומים נוספים.

ראובן ריבלין: ביקורך הנוכחי, נשיא רומניה, הוא נקודת שיא במסגרת ציון שנת ה-60 לכינון היחסים עם רומניה, שנתכוננו בנובמבר 1948.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשבח אותך, כבוד הנשיא, על התמיכה הפומבית שהבעת לא אחת בישראל ובטיפוח הקשרים הענפים עם מדינתנו.

ראובן ריבלין: הקשרים הללו באים לידי ביטוי במידה רבה בהיקף המרשים של חברות ואנשי עסקים הפועלים ומשקיעים ברומניה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הקשר ההדוק בין המדינות נזקף במידה רבה גם לזכותם של יוצאי רומניה רבים שעלו לאחר השואה לישראל.

ראובן ריבלין: מתוך כ-400,000 יהודים ששרדו את תקופת המלחמה הנוראה, עלו רובם ארצה במרוצת השנים, וחבר הכנסת גילאון קיבל היום את נשיא רומניה בלשכתי בברכה חמה גם בתור צאצא של אותם אלה שמקורם ברומניה.

ראובן ריבלין: גם אלפי היהודים שנותרו לחיות ברומניה נהנים מיחס של כבוד ושותפות בכל הנוגע לדתם ואמונתם.

ראובן ריבלין: הממשל ברומניה נוהג בהגינות רבה לא רק בחיים אלא גם במתים: לא פחות מ-800 בתי-עלמין יהודיים פזורים בה ברומניה, ועל אף כמה מקרים מצערים, הממשל הרומני עושה ככל יכולתו למנוע את הישנותם, ומטפל בשימור בתי-העלמין, בשיתוף נציגי הקהילות היהודיות.

ראובן ריבלין: ולבסוף, אדוני הנשיא, אני מבקש להביע את הערכתי נוכח ההתקדמות ביישום מסקנות ועדת-ויזל שעליה דיברנו בלשכתי; ועדת-ויזל לחקר השואה.

ראובן ריבלין: אחת מהן היא הכוונה לקדם את הקמת האנדרטה בבוקרשט לזכר היהודים שנספו בשואה, ואני מבין שהיא תיחנך לקראת סוף שנה זו.

ראובן ריבלין: אני מבטיחך נאמנה, כבוד הנשיא, כי הקשרים הענפים והחמים שנבנו עד כה ושעמדו במבחני הזמן הלא-פשוטים יוסיפו ויעמדו איתנים גם בשנים הבאות.

ראובן ריבלין: ברוך הבא, כבוד הנשיא, אוהב וידיד ישראל, and God bless you Mr.

ראובן ריבלין: President (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד הנשיא.

ראובן ריבלין: בהזדמנות זו, רבותי, אנחנו היום מציינים מלאות 90 שנה לתנועת "הצופים".

ראובן ריבלין: הימים הללו, חברי הכנסת, הם ימי חג לתנועת "הצופים העבריים בישראל" – או בשמה המוכר יותר ופשוט, "הצופים" – תנועת הנוער המפוארת המציינת כבר 90 שנים להיווסדה.

ראובן ריבלין: תנועת "הצופים", שגם אני, כמו רבבות נוספים בישראל, זכיתי בילדותי ובנערותי ואף בבחרותי להימנות עם חבריה, היא במובנים רבים פס הקול של חיינו כאן מאז 1919.

ראובן ריבלין: קשה לדמיין את תקופת חיינו המוקדמת ללא ההווי המיוחד של התנועה, ללא המסגרת החברתית המופלאה הזו.

ראובן ריבלין: המסגרת שהיתה לנו גם מקום חוויה ומפגש, גם עוגן של עשייה למען הזולת, וגם הזדמנות לספוג ערכים ציוניים ואוניברסליים באופן בלתי פורמלי; המסגרת, שבמקרים רבים, בקרב הצעירים, יש לה השפעה מכרעת ראשונה במעלה על עיצוב זהותם והמשך דרכם.

ראובן ריבלין: תנועת "הצופים" שגשגה ברבות השנים והיא אינה שוקטת על שמריה.

ראובן ריבלין: פועלים במסגרתה גם צופי צמי"ד – לבעלי צרכים מיוחדים, "צופי ים" ו"הצופים הדתיים".

ראובן ריבלין: בשם הכנסת אנחנו מצטרפים למברכים את התנועה, ומאחלים לה שתתמיד בעשייה המבורכת שלה.

ראובן ריבלין: בהצלחה וחזק ואמץ.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברי הכנסת, אנחנו מברכים את "הצופים", תודה רבה לכם על שבאתם.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: מדיניותה המבולבלת של הממשלה;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מסירת צווי תיחום גזעניים ליישובים יהודיים בארץ-ישראל ואיום השלכתם לרחוב של אלפי אזרחי המדינה

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים מייד כמצוות התקנון לראשונה מבין ההצעות אשר מועלות בכל יום שני ושלהן יש קדימות לכל נושא אחר לסדר-היום, והיא הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה מדברת על מדיניותה המבולבלת של הממשלה, כלשון ההצעה, ואני מזמין את חבר הכנסת אלי אפללו לבוא ולעלות ולנמק את הצעת מפלגת קדימה, מדוע יש להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים בשם סיעת רע"ם-תע"ל.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת נכבדים, אנו מביעים היום אי-אמון, אי-אמון בממשלה, בגלל המדיניות הכושלת שלה, אבל בכל התחומים.

אלי אפללו: ליתר דיוק, חוסר מוחלט במדיניות בכל התחומים.

אלי אפללו: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הלוואי שלממשלה הזאת היתה מדיניות.

אלי אפללו: הלוואי.

אלי אפללו: אני בטוח שמפה לפה היינו תומכים במדיניות מסוימת, אבל מדיניות שלא קיימת – זה מה שכואב לנו.

אלי אפללו: חוסר מדיניות חוץ.

אלי אפללו: מה שעשה ביבי נתניהו מזכיר לי סיפור או מקרה של "כן" ו"לא".

אלי אפללו: מה זה אומר לי?

אלי אפללו: הוא בא לכאן ומצהיר הצהרות ואומר "כן" ו"לא".

אלי אפללו: ואני בטוח שחוסר המדיניות הזה לא נשאר בחלל ריק.

אלי אפללו: תהיה תוכנית מדינית של ארצות-הברית, והיא תהיה הרבה יותר קשה מאשר המדיניות שאנחנו נוביל, ויכתיבו לנו אותה ונקבל אותה, כמו בהסכם-וואי – הוא נסע ללא, והוא חזר עם מדיניות שהוא חתם עליה בחוסר ברירה.

אלי אפללו: ראש הממשלה הזה צריך לזכור לפחות מהעבר כדי שילמד לעתיד.

אלי אפללו: חוסר מדיניות במלחמה באבטלה.

אלי אפללו: רק בשלושת החודשים האחרונים נוספו עוד 15,000 מובטלים.

אלי אפללו: בנושא מדיניות כלכלית, מדברים שיש מדיניות.

אלי אפללו: אני רוצה לתת דוגמה רק על אתמול.

אלי אפללו: הוא אמר שלא יעלו מסים יותר.

ראובן ריבלין: מי זה "הוא"?

אלי אפללו: ראש הממשלה.

אלי אפללו: אני מדבר על ראש הממשלה, כבוד ראש הממשלה, בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: כשאתה אומר "הוא" אני תמיד חושב שזה אני.

אלי אפללו: כן, אני יודע.

אלי אפללו: אז זה הוא.

אלי אפללו: לצורך העניין זה ראש הממשלה בנימין נתניהו.

אלי אפללו: ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר שלא יעלה מסים.

אלי אפללו: תראו מה שהוא מעלה בצורה עקיפה.

אלי אפללו: הדלק, גזירה על גבי גזירה.

אלי אפללו: בבדיקה שנעשתה, חצי ממחיר העלייה זה מסים.

אלי אפללו: הוא אומר שזה עליות שער מחיר הדלק בעולם.

אלי אפללו: זה לא נכון, תגידו לציבור את האמת.

אלי אפללו: זה מס נוסף כדי לשלם את ההסכמים הקואליציוניים.

אלי אפללו: זה לא נכון.

אלי אפללו: דוגמה נוספת, היטל מס הבצורת.

אלי אפללו: איזה מלה גדולה, איזה ססמה גדולה.

אלי אפללו: יש בצורת?

אלי אפללו: היטל מס.

אלי אפללו: אז אני אגיד לכם מה זה היטל המס הזה.

אלי אפללו: אם זה היה היטל מס בשביל להשקיע בתשתיות, כדי שיהיו פתרונות מים למדינת ישראל, מילא.

אלי אפללו: מה מתברר?

אלי אפללו: לאן הולך התקציב הגדול הזה, המס הנוסף?

אלי אפללו: לקופת המדינה.

אלי אפללו: בשביל מה?

אלי אפללו: לממן הסכמים קואליציוניים.

אלי אפללו: שוב הטעיית הציבור.

אלי אפללו: אני נותן דוגמה אחרי דוגמה, אבל כדי להתמודד עם המכה של האבטלה שאנחנו מדברים עליה עכשיו, והיא בעיה קשה, מה הוא עושה?

אלי אפללו: במקום שהאוצר יעודד אנשים להיכנס לתעסוקה – היתה תוכנית שקראו לה "מסלול תעסוקה", זאת תוכנית אולי הטובה ביותר להשקעת מדינת ישראל כדי להכניס למעגל התעסוקה, לעודד תעשיינים כדי לקלוט את העובדים.

אלי אפללו: בתוכנית הזאת נקלטו 7,000 עובדים.

אלי אפללו: אז מה הוא עושה?

אלי אפללו: הוא מבטל אותה.

אלי אפללו: בתוכנית הזאת, שוב, גזירה נוספת.

אלי אפללו: אבל מה?

אלי אפללו: הוא הוסיף לדמי האבטלה עוד קצת.

אלי אפללו: הוא הקטין את האורך.

אלי אפללו: בסדר, אבל זה לא פתרון להוסיף לדמי האבטלה, זה לא פתרון לעשות את זה לתקופות יותר קצרות.

אלי אפללו: אדוני שר הרווחה, הפתרון הוא לא להגיד – אם אין קמח, תנו להם עוגות.

אלי אפללו: הפתרון הוא לתת קמח.

אלי אפללו: זה תעסוקה, זה לפתור בעיות ולא לשלוח אותם לדמי אבטלה.

אלי אפללו: ובזה אתם לא עוסקים.

אלי אפללו: יש לפנינו עוד כל כך הרבה גזירות שמטילים עלינו.

דליה איציק: מה למשל?

אלי אפללו: את יודעת, יש לי כל כך הרבה דברים, אבל אולי החשוב מכל זה מה לא, מה לא עושים בצורה שגויה.

אלי אפללו: אני מתפלא ביותר.

ג'מאל זחאלקה: מה לא עושים בצורה שגויה?

אלי אפללו: אני אגיד.

אלי אפללו: הוא כבר היה ראש ממשלה, והוא כשל, נכשל, העם אמר לו: לך הביתה.

אלי אפללו: הוא הלך.

אלי אפללו: לפחות חשבתי שיבוא יותר בשל אחרי עשר שנים, יותר מושכל בעניינים, רואה באמת את טובת המדינה, מה חשוב בעיניו.

אלי אפללו: שישים את סדר העדיפויות, מה טובת המדינה, אחר כך טובת המפלגה, אחר כך טובתו האישית.

אלי אפללו: ומה קורה?

אלי אפללו: זה בדיוק הפוך.

אלי אפללו: מה טובתו האישית, מה טובת המפלגה שלו, ואחר כך בסדר העדיפויות טובת המדינה.

אלי אפללו: היוצרות בדיוק התהפכו אצלו.

אלי אפללו: ובזה אתם חושבים שהציבור עוד פעם יסלח לו?

אלי אפללו: פעם אחת הוא סלח לו.

אלי אפללו: אני גם מתפלא על כך, כי אני לא סלחתי לו.

אלי אפללו: אבל אם כבר, לפחות תתקן את הגזירות האלו שאתה מטיל עליהם.

אלי אפללו: אתה יודע, אמרתי בשבוע שעבר, יש ביבי, בנימין נתניהו של הספר, ויש ביבי, בנימין נתניהו של ראש הממשלה.

אלי אפללו: מה ההבדל ביניהם?

אלי אפללו: אני יודע דבר אחד, אלה שני אנשים שונים לגמרי.

אלי אפללו: כל התזה שלו, כל התוכניות שלו, כל הבן-אדם שהיה שר האוצר שאמר שצריך להגדיל וצריך לעודד את הצמיחה ולתת אמצעים, לא להוסיף מס ולעשות את כל הדברים – בצורה הפוכה, הוא עושה הכול.

רונית תירוש: תן דוגמה, אילו מסים הוא העלה?

אלי אפללו: דוגמאות?

אלי אפללו: קראתי עכשיו שתי דוגמאות, אבל אני אוסיף לך.

אלי אפללו: מס ערך מוסף על הירקות.

אלי אפללו: אני רוצה להזכיר לכם לאט-לאט, שיהיה לכם טעם טוב כמה רע הוא נותן לתושבים במדינת ישראל.

רונית תירוש: מה עם הדלק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אני רוצה להזכיר לך.

ראובן ריבלין: כשאתה עונה על שאלת חברי הכנסת הנכבדים – קודם כול, אם הם מפריעים לך, תגיד לי, אני מייד אדאג שלא יפריעו לך.

ראובן ריבלין: אבל אם הם לא מפריעים לך, תזכור שזה על-חשבון הזמן שלך.

ראובן ריבלין: נחזיר לך אותו מייד.

אלי אפללו: אני יודע.

ראובן ריבלין: הנה, כבר אני מחזיר לך את ההסדר הזה, כבר יש לך עוד דקה.

ראובן ריבלין: הנה, באופן אוטומטי.

אלי אפללו: זה כדאי לי שכל פעם תפריע לי, שיהיה לי הרבה זמן.

אלי אפללו: השניות האלה נותנות לי הרבה זמן, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, הנה עוד דקה, חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: אבל לא יינתן זמן נוסף.

ג'מאל זחאלקה: 90% מחברי הכנסת מבקשים להאריך את הזמן.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בעד להאריך לו את הזמן.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לדאוג שיהיה לו עוד דקה?

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ג'מאל זחאלקה: תעשה משאל.

אלי אפללו: רבותי, תראו, מפלגת העבודה, השותפים הקואליציוניים הבכירים או החשובים ביותר – במירכאות, כמו שאומרים.

אלי אפללו: הרי אמרה את זה יושבת-ראש האופוזיציה, שבעצם למה, למה ביבי צריך בכלל לשלם?

אלי אפללו: למה היה צריך לעשות הסכמים קואליציוניים מדומים?

אלי אפללו: הם בסך הכול היו נכנסים על ארבע בכל מקרה.

אלי אפללו: כל המלים וכל הססמאות שהם אומרים היום זה רק איומי סרק.

אלי אפללו: והיא אומרת לו באופן ברור: ראש הממשלה, גם אם הוא יבקש מהם לצאת, הם דבוקים לכיסא בצורה שאי-אפשר לצאת ממנה.

אלי אפללו: אם הם יצאו, הם יצאו עם הכיסא.

אלי אפללו: מה לעשות?

אלי אפללו: זה מפלגת העבודה.

אלי אפללו: המפלגה הגדולה לדורותיה שהקימה והכול, נשארה אולי המפלגה הקטנה שתהיה במדינת ישראל.

אלי אפללו: כואב לי הלב על זה, כואב לי נורא הלב שזאת המפלגה.

אלי אפללו: הנה יושב-ראש הסיעה שלכם.

קריאה: הסיעות, לא הסיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אפללו, שמבולבל מאוד, כי הוא לא יודע מה – – –

קריאות: אדוני היושב-ראש – – –

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, מפריעים לי.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: הם מפריעים לך?

ראובן ריבלין: אני מבקש להפסיק להפריע.

ראובן ריבלין: אני אתחיל לקרוא לסדר מי שיפריע.

אלי אפללו: תוסיף לי עוד קצת זמן.

ראובן ריבלין: לא, אין צורך.

ראובן ריבלין: קריאה: אדוני היושב-ראש, הוא לא חייב לסבול מזה – – –

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת.

אלי אפללו: אסור קריאות ביניים של שר?

ראובן ריבלין: הבאתי בחשבון שבוז'י הפריע לך.

ראובן ריבלין: נא להתחיל, יש לך עוד שתי דקות.

ראובן ריבלין: אחר כך ניתן לך לסיים.

אלי אפללו: דני בן-סימון, העיתונאי הבכיר, המכובד, שאמר בריאיון ששמעתי אותו: אני מפוצל אישיות.

אלי אפללו: אני חושב כעיתונאי משהו, אבל כפוליטיקאי משהו אחר.

אלי אפללו: אני רוצה לדעת עם מי אני מדבר, מי יושב בכנסת.

אלי אפללו: הרי נבחרת על-ידי העם בגלל העמדות שלך, נבחרת בתוך מפלגת העבודה בגלל האיש, העיתונאי עם הדעות היצוקות, עם כל הדרך שהיתה לך.

אלי אפללו: היום אתה בא לפה מפוצל אישיות, בלי דרך, בלי כלום, ואתה עוד נותן כיסוי, עלה תאנה, למפלגה ללא דרך, ללא דרך מדינית, ללא דרך כלכלית, לכלום.

אלי אפללו: אתה באופן אישי אמרת, ואני לא אצטט את מה שאמרת בינינו, כי זה יישאר בינינו.

רונית תירוש: אלי, קצת חמלה, קצת חמלה.

אלי אפללו: אבל אני רק אומר, כי נשאר לי מעט זמן – אני מציע לראש הממשלה.

אלי אפללו: הוא כבר נכשל בעבר.

אלי אפללו: ברגע זה הוא הולך ונכשל.

אלי אפללו: אבל הגרוע מכול שהוא הולך ומכשיל את המדינה.

אלי אפללו: כי אם הוא היה מצליח, הייתי שמח לתמוך בו.

אלי אפללו: אבל היות שהוא נכשל, והמדינה שלנו הולכת ונכשלת עם אנשים כושלים במפלגות בלי אידיאולוגיה, בלי דרך, אני מציע לכם להצביע אי-אמון לפי ההצעה שלנו.

אלי אפללו: תודה, אדוני היושב-ראש.

שי חרמש: שוכנענו, קיבלנו את הצעתך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אפללו, השר לשעבר.

ראובן ריבלין: אני שואל אותך, חבר הכנסת בר-און, אפשר להצביע ישר?

ראובן ריבלין: אני שואל אותך, תגיד לי אם אפשר.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: כן, אבל לא כך הדבר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר המתאם להשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: השר גלעד ארדן – בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו בכל שבוע, לפחות בשבועות הראשונים מאז כינונה של הממשלה, נציגי סיעת קדימה עולים פעם אחר פעם, מנסים לשכתב את ההיסטוריה, מנסים לקבע איזה נרטיב שכל מהותו היא זלזול באינטליגנציה של הציבור במדינת ישראל.

אלי אפללו: של הניסיון – – –

גלעד ארדן: אני לא מדבר, ולא מצפה מסיעה, ממפלגה שכל המהות שלה היתה שהיא הוקמה על בסיס מעילה במה שהיא הבטיחה לציבור, אני לא מצפה ממנה בכלל להבין מהו המושג מאה ימי חסד.

גלעד ארדן: מי שבעצם לקח את קולות הבוחרים ועל הנושא הכי עקרוני השתמש בהם כדי לרמוס את האלקטורט שבחר בו, אני לא מצפה ממנו אפילו לאתיקה או לדברים שהם בוודאי בנורמות הרבה יותר גבוהות מוסרית.

גלעד ארדן: אבל דבר אחד אני כן מצפה ממך ומחבריך, חבר הכנסת אלי אפללו, שלא תחשבו שהציבור מטומטם.

גלעד ארדן: אני חוזר: שלא תחשבו שהציבור מטומטם.

אלי אפללו: אתם צריכים לחשוב על זה.

גלעד ארדן: הציבור הוא לא מטומטם.

אלי אפללו: הציבור צריך לחשוב על זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: הוא דיבר אלי.

ראובן ריבלין: הוא שמע אותך.

ראובן ריבלין: אתה ענית לו.

גלעד ארדן: הציבור יודע היטב, וגם אני לא אתחמק מזה.

גלעד ארדן: הציבור יודע היטב גם כאשר אנחנו תחת אילוצים – יש כאלו שיקבלו אותם, יש כאלו שלא יקבלו אותם.

גלעד ארדן: אפילו אני לא תמיד מקבל את האילוצים.

גלעד ארדן: אבל הציבור יודע היטב כמה אנחנו סוטים ממשהו שרצינו לעשות והבטחנו לנסות ולקדם אותו, והאם זה במתחם הסבירות או לא במתחם הסבירות.

גלעד ארדן: תן קרדיט לציבור שהוא יודע מתי הפוליטיקאים – – –

אלי אפללו: אני נותן לו קרדיט.

גלעד ארדן: לא, זה לא דיאלוג.

גלעד ארדן: תרשה לי לדבר.

גלעד ארדן: תן קרדיט לציבור.

אלי אפללו: מותר לי קריאת ביניים.

גלעד ארדן: אוקיי, אז מעכשיו אני אדבר ברבים.

ראובן ריבלין: אתה בסדר, אפללו לא – – –

גלעד ארדן: תנו קרדיט לציבור שהוא יודע היטב מתי הפוליטיקאים עושים דבר שהוא באמת מחויב המציאות בלית ברירה, ומתי הם מעוותים או משתמשים לרעה במה שהם הבטיחו.

גלעד ארדן: כשאני באתי לכאן, והודיתי בפניכם שגודלה של הממשלה גם אינו לרוחי – ואין לי שום כוונה להגן על הנכונות של הדבר הזה – זה כי אני יודע שלא משנה מה לא אומר, הציבור הוא חכם בעניין הזה, והוא לא יקבל את זה.

גלעד ארדן: כל אחד יסיק אם הנורמות שנקבעו בעבר חייבו אותנו גם להמשך, או שזה כן היה מחויב המציאות או לא.

גלעד ארדן: אבל לא תבואו לכאן, לא תבואו פחות מחודשיים אחרי שהושבעה הממשלה, ותנסו להדביק לה את כל עיי החורבות, את כל האדמה החרוכה, שאתם, שהובלתם את המדינה הזו בשנים האחרונות, הותרתם לנו.

גלעד ארדן: כאשר מדובר על איום אירני שהתפתח והתפתח, ומי שהוביל מדיניות חוץ במדינת ישראל בשנים האחרונות לא שם את הנושא זה בראש סדר העדיפויות, אלא השקיע עשרות על עשרות של פגישות עם הפלסטינים כדי להציע להם ויתורים, ולא השקיע לחלופין את הזמן – –

יואל חסון: – – – מערכת היחסים של ראש הממשלה עם אובמה – – –

ראובן ריבלין: קריאת ביניים זה לא נאום.

גלעד ארדן: – – הזה בלהסתובב אך ורק בבירות העולם ולהסביר להם את הסכנה האירנית, אל תצפו מאתנו בתוך פחות מ-60 ימים להתעלם מהנושא הזה ולא להשקיע בו את כל הזמן שבעולם, כי בעינינו ובעיני ראש הממשלה, זה הדבר הנכון.

גלעד ארדן: זאת לא מדיניות מבולבלת.

גלעד ארדן: זו מדיניות נכונה, זו מדיניות ממוקדת.

גלעד ארדן: זאת מדיניות שבכל משאל ובכל סקר שתשאל את אזרחי מדינת ישראל מה הדבר הדחוף ביותר והחשוב ביותר כרגע לטפל בו, יגידו לך כולם – האיום האירני.

גלעד ארדן: לא להציע ויתורים לפרטנר שלא קיים, לא לדון מאילו מקומות אתם רוצים לסגת בירושלים.

גלעד ארדן: אלה לא הדברים שקיימים בחודשים הקרובים על סדר-יומה של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ולכן, אל תטשטשו את המציאות, ואל תדביקו לנו דברים שעד לפני 60 יום אתם הובלתם אותם.

גלעד ארדן: אתה מדבר, או אתם מדברים על הנושא הכלכלי-החברתי, ואני שוב אחזור על מה שאמרתי בשבוע שעבר.

גלעד ארדן: האם מישהו מכם באמת מאמין שהוא ישכנע את אזרחי מדינת ישראל שעשרות אלפי המפוטרים בחודשיים מאז כוננה הממשלה קשורים בכלל לממשלה הזאת?

גלעד ארדן: זה קשור לזה שכשבאו המעסיקים וארגוני העובדים לשר האוצר הקודם – ודרך אגב, גם יושבת-ראש קדימה חשבה שהאוצר לא עשה בממשלה הקודמת מספיק כדי להיערך לקראת המשבר – כאשר באו המעסיקים והעובדים אליכם, והציעו להקים קרן לסיוע למפעלים במצוקה בפריפריה, והציעו לכם להשתמש אז בכספים הגדולים שנצברו תודות למדיניות שהוביל בזמנו בנימין נתניהו, של עודפי הגבייה שהצטברו בקופת המדינה, הציעו לכם: תגדילו את התמיכה בחלשים, תגדילו את התמיכה בקשישים.

גלעד ארדן: איפה הייתם אז?

גלעד ארדן: כל עשרות אלפי המפוטרים שכולנו כואבים את כאבם, כי אין דבר כואב יותר ועצוב יותר מאדם שנשבר מטה לחמו – קודם כול, האחריות, אתם נושאים בה.

גלעד ארדן: אתם נושאים באחריות לעשרות אלפי המפוטרים.

אלי אפללו: כמה זמן תגיד את זה?

גלעד ארדן: אתה לא תבלבל את הציבור, ולא תטשטש, ולא תשכיח שהממשלה הזאת עדיין לא מילאה אפילו 60 – איזה 60, תורידו את פסח ואת ימי הזיכרון ואת יום העצמאות – אפילו לא 40 ימי עבודה.

גלעד ארדן: הממשלה הזאת עדיין לא עובדת, מאז כינונה.

אלי אפללו: – – – אתה לא יודע.

גלעד ארדן: כשאתה מדבר – אתה יודע מה, אפילו על משבר המים – היטל הבצורת שנאלצנו להטיל זה כי בשנים האחרונות גם – אתם ראיתם לאן מדינת ישראל הולכת – –

אלי אפללו: למי הוא מיועד?

גלעד ארדן: – – ראיתם את המחסור – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, הוא לא צריך שעל כל מלה שהוא עונה אתה תגיב.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך, לא אתה לו.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך.

ראובן ריבלין: זה הכול.

גלעד ארדן: – – ראיתם את המחסור במים שהולך ומצטבר, שהכינרת מגיעה לא אל הקו האדום, אלא אל הקו השחור, ולא עשיתם דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

גלעד ארדן: לא עשיתם דבר.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד לכם, השקעה במתקני התפלה היא לא הדרך היחידה ולא הדרך הנכונה ביותר לטיפול במחסור במים.

גלעד ארדן: סתם לידיעה, מתקני התפלה הם דבר שגוזל – ודורש הרבה מאוד – אנרגיה וחשמל, וגם חשמל זה לא דבר שיש מספיק ממנו במדינת ישראל.

גלעד ארדן: מה שאנחנו נאלצים היום לעשות זה להטיל היטל בצורת, שמהותו היא לא גביית כסף מהאזרחים, אלא ניסיון להוביל את האזרחים להתנהגות חסכנית – –

אורית זוארץ: – – –

גלעד ארדן: – – שנדרשת ממנו בגלל המחדל שלכם בטיפול במשבר המים.

אורית זוארץ: החסכנות הזאת, כמה היא עולה לנו?

אלי אפללו: מיליארד וחצי שקל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, את כל הזמן חוזרת.

ראובן ריבלין: הוא גם לא שומע.

ראובן ריבלין: תירשמי לדיבור ואני אראה איך לשלב אותך.

רונית תירוש: אפשר לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: אם השר רוצה.

ראובן ריבלין: כרגע הוא משיב לאפללו, לא שואלים אותו שישיב על תשובה.

ראובן ריבלין: הוא משיב כרגע לחבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: זאת לא זכותו, זאת חובתו.

רונית תירוש: למה ועדת שרים לא אישרה את הצעת החוק לחסכמים?

רונית תירוש: איך זה עולה בקנה אחד?

גלעד ארדן: הגשתי ערר, דרך אגב.

ראובן ריבלין: הוא ענה לך שהוא הגיש ערר, אבל אני מציע לך – יש שאילתות רגילות.

גלעד ארדן: גם השר הרצוג תמך.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך שבתוך 21 יום ישיבו לך על כל שאילתא, ומי מהשרים שלא ישיב, לא ניתן לו לעלות לכאן.

גלעד ארדן: אני סבור שמי שמבולבל זה כנראה האופוזיציה, שעוד לא התרגלה למצבה החדש, ומרוב שהיא מבולבלת היא חושבת שגם העם מבולבל.

גלעד ארדן: אבל העם לא מבולבל, וגם כאשר אתם מנסים להדביק לממשלה הנוכחית את כל המצב הכלכלי-החברתי הרעוע, הקשה, שאתם לא השכלתם להתמודד עמו בזמן, והיום אנחנו נאלצים להתמודד אתו – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

גלעד ארדן: – – הדבר הזה לא יצלח.

גלעד ארדן: הוא לא יצלח, כי העם מבין שהיום צו השעה הוא אחדות.

גלעד ארדן: לא רק אחדות בעם, אלא גם אחדות בממשלה.

גלעד ארדן: בעניין הזה, גם אם תגידו אלף פעם שמפלגת העבודה או ישראל ביתנו או ש"ס או אגודת ישראל נמצאים במקומות שבהם אין להם השפעה – – –

ראובן ריבלין: יהדות התורה – שלא תהיה לך בעיה עם – – –

גלעד ארדן: כל חלקי היהדות החרדית.

ראובן ריבלין: יהדות התורה.

ראובן ריבלין: רק אל תגיד לי "אגודה", כי אחר כך תהיה לך בעיה.

אורי מקלב: מאוחדת.

ראובן ריבלין: מאוחדת.

גלעד ארדן: לנצח נצחים.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – זה מראה על חוסר ביטחון, יקירי.

ראובן ריבלין: לזה הם לא התחייבו.

ראובן ריבלין: אל תחייב את מקלב בדברים מעבר לצורך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת והשרה לשעבר רוחמה אברהם-בלילא – –

רוחמה אברהם-בלילא: הקול שלו גבוה.

ראובן ריבלין: – – אי-אפשר כל הזמן – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני מנסה לייעץ לשר.

ראובן ריבלין: הוא לא היה מבקש רשות דיבור.

ראובן ריבלין: את יודעת למה הוא על הבמה?

ראובן ריבלין: כי חבר הכנסת אפללו הגיש הצעת אי-אמון בשמכם.

ראובן ריבלין: זאת לא זכותו להשיב; זאת חובתו להשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בעיה, זה ברור.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא צועק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהקול שלו גם כך בטונים גבוהים – – – שהוא עושה את זה, זה מראה רק על דבר אחד – על חוסר ביטחון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, את גם לא מוכנה לשמוע כשמעירים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מקשיבה קשב רב.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, בפעם הבאה ציבור הבוחרים שבחר בו – ואני יודע כמה הוא בחר בו – ודאי יביא בחשבון שהוא מדבר בקול רם.

ראובן ריבלין: ייתכן שזה עזר לו להיבחר בירכתי הרשימה – אחרי אחד בלבד שהיה לפניו; ייתכן שהוא צריך להגביר את קולו יותר, את זה הוא יחליט.

ראובן ריבלין: אנחנו בפרלמנט לא מלמדים אחד את השני.

גלעד ארדן: דרך אגב, אדוני אולי לא שמע, חברת הכנסת אברהם ציינה שהקול הגבוה שלי נובע מחוסר ביטחון.

גלעד ארדן: אני הייתי מבקש ממך, שאם בכל זאת זיהית חסרונות, אבל לא חייבים להביך אותי בצורה כזאת, זה לא קולגיאלי, חברת הכנסת אברהם, ולא חייבים עד כדי כך – – – אותי, לפחות כאקט חברי.

ראובן ריבלין: כבוד השרה וחברת הכנסת רוחמה אברהם, אם אני מדבר בקול זה רק כי אני לא שומע טוב.

גלעד ארדן: בכל מקרה אני מקבל את הצעתך, אני אשתדל לשמור על טונים נמוכים יותר, ובלבד שאתם לא תקטעו את חוט המחשבה שלי, שכידוע, גם הוא לא מהעבים, את יודעת.

גלעד ארדן: הקול עבה, החוט לא ממש.

ראובן ריבלין: כבוד השר, ולסיום.

גלעד ארדן: לסיום רציתי עכשיו לשבח את השפעתכם, אז להוריד את זה, בוז'י?

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה, אדוני.

ראובן ריבלין: אם זה יהיה לסיום, לא אכפת לי.

גלעד ארדן: לסיום, באמת, אני רוצה לומר שהמדיניות של הממשלה היא ברורה ביותר; יש לה סדר עדיפויות מובהק, שבשונה ממה שהיה בממשלה הקודמת הוא לא מנותק מסדר-היום של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: כפי שציינתי, הנושא האירני הוא הנושא הדחוף ביותר; ההתמודדות עם המשבר הכלכלי-החברתי, עם המצב האיום והנורא שהממשלה הקודמת הותירה כאן – זה הדבר שחייב אותנו קודם כול לטיפול חירום, טיפול שאני גאה לומר שהובלנו יחד עם העובדים ויחד עם המעסיקים.

גלעד ארדן: יכול להיות שזה מה שכל כך כואב לכם – שהממשלה החדשה הצליחה, בעזרת מפלגת העבודה ובעזרת המפלגות האחרות, בעזרת ההסתדרות ובעזרת ארגוני המעסיקים, להגיע לעסקת חבילה שגם מאזנת בין האינטרסים, גם יש בה תוספות מאוד משמעותיות לחברה, תוספות למשפחות עם שניים, שלושה וארבעה ילדים – –

יוחנן פלסנר: מה קיבלה המדינה – – –

גלעד ארדן: – – תוספות לקשישים.

גלעד ארדן: אני מודה ומתוודה שיש בה גם העלאת מסים.

גלעד ארדן: שוב אומר – שלא תבלבלו את הציבור: העלאת המסים הזאת נדרשת, כי עד לפני חודשיים היתה כאן ממשלה שהובילה למצב שבו היום יש בור אדיר בהכנסות המדינה, של כ-40 מיליארד שקלים.

גלעד ארדן: ממשלה אחראית לא יכולה להתעלם מהבור האדיר הזה; היא לא יכולה להדפיס כסף – – –

אלי אפללו: – – – אינטרס – – – אמרת – – – מקופת המדינה.

גלעד ארדן: את רואה, חברת הכנסת אברהם, אני חייב לצעוק, כי חבר הכנסת אפללו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, הוא משיב לך.

ראובן ריבלין: אתה מיצית את זכותך לקרוא קריאת ביניים.

אלי אפללו: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אל תעשה לי את זה.

גלעד ארדן: ממשלה שאיננה מבולבלת לא יכולה להמשיך להתעלם מהבור האדיר שאתם הותרתם בתקציב המדינה.

גלעד ארדן: היא לא יכולה גם להתעלם מעשרות אלפי המפוטרים, וכאשר צריך לממן את זה – והכסף איננו גדל על העצים; אני מקווה שלפחות התובנה הכלכלית הזאת ידועה לממשלה הקודמת – –

יוחנן פלסנר: – – – לליכוד עם הצעות החוק הפופוליסטיות בקדנציה הקודמת.

גלעד ארדן: – – אנחנו נאלצים להעלות מסים, אבל אנחנו בהחלט משתדלים שהמסים הללו יועלו בהתאם להמלצות של גורמי מקצוע, כמו לדוגמה יושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, שמונה על-ידי הממשלה הקודמת, או נגיד בנק ישראל, שממליצים לנו שאם כבר אין ברירה, בגלל פגעי הממשלה הקודמת והמחדלים שלה, ויש צורך להעלות מסים כדי לכסות את הבור התקציבי ואת הגירעון שהותרתם, יש לעשות זאת במוצרי צריכה שאין הכרח לעודד אותם, כמו סיגריות, כמו דלקים, כמו צריכת מים בזבזנית – והיום זה צו השעה.

גלעד ארדן: נכון שזו מדיניות שהיא לא תמיד פופוליסטית, או פופולרית, אבל זו מדיניות לא מבולבלת, אלא מאוד ממוקדת, מאוד מחוברת לסדר העדיפויות שמחויב היום במדינת ישראל כדי להתחיל לשקם את האדמה החרוכה שממשלת קדימה הותירה.

גלעד ארדן: אנחנו בהחלט לא מתכוונים לבזבז את זמננו בטרמינולוגיות, בבזבוז זמן על מלים, מילות סרק – אתם הרי מנסים לאחז את עיני הציבור – – –

אלי אפללו: – – –

יוחנן פלסנר: – – – מר נתניהו.

גלעד ארדן: כאילו – הוקוס פוקוס, אברה קדברה – זה בעצם, יש ארבע מלים שאם רק נחליף אותן במלים האלו, מייד יבוא שלום לארץ.

גלעד ארדן: אבל גם בעניין הזה, מי שמבולבל זה אתם.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

גלעד ארדן: הציבור זוכר היטב שהמדיניות הזו, שחותרת רק לתמיכה או לקידום הזכויות של הפלסטינים והצעת ויתורים להם, לא הובילה בשנים האחרונות להסכמי שלום.

גלעד ארדן: לצערנו, הממשלה הקודמת – לא הכול באשמתה, כמובן, אבל גם אי-אפשר לוותר לה על כך שהיא הובילה מדיניות והתוצאות היו שתי מלחמות, בסופו של דבר – – –

יוחנן פלסנר: הליכוד התנגד למלחמות האלה?

גלעד ארדן: ולכן המדיניות המבולבלת היא שלכם – –

יוחנן פלסנר: הליכוד התנגד למלחמות האלה?

גלעד ארדן: – – האחריות למחדלים היא שלכם, והיחיד שאיננו מבולבל זה העם, שידע היטב במי לבחור, ואחרי 60 ימים צריך לכבד את בחירתו.

גלעד ארדן: ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר המקשר ומזמין את חברנו, חבר הכנסת מסעוד גנאים, לבוא ולהציע את הצעת הסיעות הללו: רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

ראובן ריבלין: מדוע יש להביע אי-אמון בממשלה?

ראובן ריבלין: בגלל מדיניותה של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית והמשבר המתמשך ברשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: לאדוני עשר דקות, כמובן.

מסעוד גנאים: אבל מי ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: כן, אבל נמצאים שרים.

ראובן ריבלין: נמצאים שרים פה.

מסעוד גנאים: לא, התכוונתי: אחרי האי-אמון, מי ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: אה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לדעת מי המועמד שלכם להרכיב את הממשלה?

ראובן ריבלין: אתה כתבת את זה.

מסעוד גנאים: זה כתוב.

מסעוד גנאים: אני הסגן.

ראובן ריבלין: המועמד מטעמכם הוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: כך כתוב.

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: אני ידעתי.

זאב בילסקי: אבל הוא מוכן – – –?

מסעוד גנאים: כן, כן.

מסעוד גנאים: מכיוון שהוא מוכן, אנחנו בחרנו בו.

ראובן ריבלין: הוא צריך לחתום.

ראובן ריבלין: הוא צריך לחתום.

ראובן ריבלין: ודאי.

זאב בילסקי: כי לי הוא אמר באופן אישי שהוא לא כל כך מתלהב מהתפקיד.

מסעוד גנאים: אז זהו.

מסעוד גנאים: אז אני.

מסעוד גנאים: זהו.

מסעוד גנאים: הסגן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לדבר היום ישירות על מצב הרשויות הערביות והוועדות הקרואות מבלי להזכיר את ההתקפה הגזענית, או הצונאמי הגזעני שעולה במדינה בימים אלה, משום שרעיונות גזעניים אלה הם חלק מהבעיה של הרשויות הערביות והמגזר הערבי, שסובל מאפליה, דעות קדומות, סטיגמות, בגלל השתייכותו הלאומית.

מסעוד גנאים: וכל אלה שדואגים פתאום לדמוקרטיה הישראלית ולחופש, אני לא יודע אם שמעו את אוהדי "בית"ר ירושלים", עם השחקנים, כאשר חגגו את הזכייה בגביע המדינה.

מסעוד גנאים: מה השיר ההומני, ההומניסטי ביותר, ששרו?

מסעוד גנאים: מוות לערבים.

מסעוד גנאים: שונאים את השחקן הזה, הערבי.

מסעוד גנאים: לא שמעתם?

מסעוד גנאים: שמעתם.

מסעוד גנאים: זה לא מדאיג.

מסעוד גנאים: זה מחזק את הדמוקרטיה בישראל.

מסעוד גנאים: וגם לאלה, כל אלה שהציעו את כל החוקים – בעיתון "הארץ" ביום שישי התפרסמה כתבה על זה שבפרלמנט של הולנד, הקואליציה החדשה, יש לה הצעת חוק לפרלמנט שם, שהחוק לא יעניש את מי שמכחיש את השואה.

מסעוד גנאים: משום שיש שם – כבר יש בהולנד חוק, שמי שמכחיש את קיום השואה עובר על החוק.

מסעוד גנאים: היום יש הצעה חדשה מהקואליציה בהולנד, שמי שמכחיש את השואה, החוק לא מעניש אותו.

מסעוד גנאים: אני רוצה לראות את אלה שמציעים את כל החוקים בישראל, מה ישיבו להולנדים.

מסעוד גנאים: מה יגידו להם?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בבית הזה שמעתי – ושמענו – הרבה חברי כנסת, מהימין הלאומי במיוחד, שדיברו על החסד הגדול שהמדינה עושה לנו, כערבים, בזה שהיא נותנת לנו לדבר ולהיבחר לכנסת.

מסעוד גנאים: כאילו זה לא מגיע לנו כאזרחי המדינה.

מסעוד גנאים: ולפעמים, חברי חברי הכנסת, אני חושב שעלינו כערבים להגיד תודה גם על זה שנותנים לנו לנשום, לנשום אוויר.

מסעוד גנאים: ויש לי גם הצעה אחרת, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אני לא כל כך מומחה למוזיקה ושירים, אבל אני יודע שיר יפה.

מסעוד גנאים: חברי חברי הכנסת הערבים, את השיר הזה אנחנו ביחד צריכים לשנן וכל יום על הבוקר צריכים לשיר.

מסעוד גנאים: השיר, למיטב זיכרוני, של חיים משה: תודה על כל מה שבראת, תודה על מה שלי נתת, על אור עיניים – ועל הרבה דברים.

מסעוד גנאים: אז כל יום, בוקר וערב, אנחנו, חברי הכנסת הערבים, צריכים לשיר את השיר הזה.

מסעוד גנאים: כי נותנים לנו לנשום במדינה.

נסים זאב: אני שר שירי – – –

פניה קירשנבאום: אתה יכול לשיר – – –

מסעוד גנאים: אני מאוד רוצה לשמוע אותך, חבר הכנסת זאב, כאשר אתה שר.

מסעוד גנאים: אבל איזה שיר?

ג'מאל זחאלקה: אום כולתום.

מסעוד גנאים: אה.

מסעוד גנאים: אום כולתום.

מסעוד גנאים: זה גם יפה.

נסים זאב: "אנתה עומרי".

מסעוד גנאים: תלוי.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: יאללה, כולנו ביחד עבד אל-והב.

נסים זאב: לא עומרי שרון, אבל עומרי.

ג'מאל זחאלקה: לא, השאלה מה אומר הרב.

פניה קירשנבאום: בתור אחד שנבחר וחי במדינת ישראל, אתה יכול לשיר "התקווה".

מסעוד גנאים: רק "התקווה", זה מה שאת אומרת.

מסעוד גנאים: את זה את אומרת.

מסעוד גנאים: תנו לנו רק תקווה לחיות פה כפי שאנחנו רוצים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מי שחושש לדמוקרטיה באמת לא צריך לסגת מעקרונות הדמוקרטיה וזכויות האדם, אלא להיפך.

מסעוד גנאים: הוא צריך – מי שחושש לדמוקרטיה, צריך לתת יותר דמוקרטיה ויותר חופש, ולא להגביל את חופש הדיבור והחשיבה.

מסעוד גנאים: ופה המקום להזכיר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הבית, שהסכנה לדמוקרטיה ולמדינה בישראל – לא מהערבים, לא מחופש הביטוי של הערבים ולא מהרגשות ומהמחשבות שלהם, אלא מאנשי חלומות ארץ-ישראל השלמה, שמאמינים בקדושת הארץ ומתירים, ומוכנים להתיר, את דמו של כל מי שמוותר על חלק ממנה, כי הוא בוגד לפי דעתם.

מסעוד גנאים: וכבר היינו בסרט הזה בימי יצחק רבין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, השלטון המקומי הוא הזרוע המבצעת של כל משרדי הממשלה, הוא זה שמייצג אותם מול התושבים בחיי היום-יום והוא קבלן המשנה של המדינה.

מסעוד גנאים: רשויות אלה צריך לחזק אותן תקציבית, אבל לצערנו, רוב הגזירות והקיצוצים של הממשלה פגעו בשלטון המקומי.

מסעוד גנאים: הרשויות הערביות סובלות ממשבר עמוק כתוצאה מהקיצוצים והגזירות, וכתוצאה ממדיניות אפליה מתמשכת.

מסעוד גנאים: אפליה זו, הכירו בה כל ממשלות ישראל, אבל לא נעשה שום דבר כדי לתקן אותה.

ראובן ריבלין: אדוני סגן ראש הממשלה, בדיוק הרגע הוא התחיל לדבר על נושא שלשמו באת.

מסעוד גנאים: נכון.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: עד עכשיו הוא דיבר באופן כללי על הנושאים שמעסיקים את כולנו.

מסעוד גנאים: שלום, כבוד השר.

מסעוד גנאים: המגזר הערבי, לפי כל המחקרים, והאחרון בהם, דוח המוסד לביטוח לאומי שהתפרסם בינואר 2009 – מהנתונים של הדוח עולה כי 60% מהילדים הערבים הם מתחת לקו העוני, ולמעלה מ-50% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני.

מסעוד גנאים: האפליה שממנה סובל השלטון המקומי במגזר הערבי משתקפת באי-צדק בחלוקת תקציבים.

מסעוד גנאים: הערבים במדינה הם קרוב ל-20%, אבל מה שמגיע אליהם זה פחות מזה בהרבה; 10% או 7%.

מסעוד גנאים: מה שהמדינה משקיעה בפרט במגזר הערבי, הוא כחצי ממה שהיא משקיעה על הפרט במגזר היהודי, ולפעמים פחות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני הייתי חבר עיריית סח'נין, והיום כחבר כנסת אני עושה סיורים ברשויות המקומיות הערביות.

מסעוד גנאים: עד היום ביקרתי ביותר מעשר רשויות ולכולן יש בעיות זהות.

מסעוד גנאים: בתחום הקצבאות – הקצאת תקציבים לחינוך, תשתיות, והבעיה הקשה מכולן היא המחסור בקרקעות לבנייה ועיכוב היתרי בנייה ותוכניות מפורטות או תוכניות מיתאר.

מסעוד גנאים: יש כאלה שנוח להם להאשים את הקורבן, וטוענים שכל מה שסובלים ממנו הוא בגלל ניהול כושל, או אי-גביית ארנונה ומים.

מסעוד גנאים: לפני שנתיים היה מחקר השוואתי בין שיעורי הגבייה במגזר היהודי לבין אלה במגזר הערבי, והתברר שאכן שיעור הגבייה ברשויות היהודיות יותר גבוה, אבל לא בהרבה.

מסעוד גנאים: אבל צריך לדעת למה.

מסעוד גנאים: למה במגזר הערבי בדרך כלל פחות?

מסעוד גנאים: זה בגלל כמה סיבות: הרשויות הערביות אין להן משאבים כלכליים רווחיים כמו לרשויות היהודיות.

מסעוד גנאים: אין לרשויות הערביות אזורי תעסוקה שיכניסו רווחים לקופה כמו במגזר היהודי.

מסעוד גנאים: שיעורי העוני והאבטלה גבוהים במגזר הערבי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, יש רשויות ערביות ששיעור הגבייה בהן גבוה, ולמרות זאת סובלות ממחסור בתקציבים שמגיעים ממשרדי הממשלה.

מסעוד גנאים: למשל, לפני שלושה ימים הייתי במועצה המקומית בסמה בוואדי-ערה, ושם שיעור הגבייה הוא 67%, ולמרות זה יש קשיים ויש בעיות.

מסעוד גנאים: דוגמה אחרת לסבל של התושבים שלמדינה יש חלק בו היא עיריית אל-שגור לשעבר – לפני הפירוק.

מסעוד גנאים: שם, עובדי העירייה – יש שם ועדה קרואה – לא קיבלו את משכורתם כבר חמישה חודשים.

מסעוד גנאים: במקום לחזק את השלטון המקומי במגזר הערבי, מחלישים אותו בדרך המהירה ביותר, על-ידי משרד הפנים, דרך פירוק הרשויות ומינוי ועדה קרואה.

מסעוד גנאים: רוב הרשויות שפורקו הן במגזר הערבי, ויש אי-צדק בכלי הזה, במיוחד כאשר מדברים על עיר כמו טייבה, שראש העיר הנבחר שלה היה חדש, ואינו אחראי לגירעון, ובמקום לתת לו הזדמנות – כי הוא נבחר על-ידי מרבית התושבים כדי לפתור את המשבר – פירקו את העירייה ופיטרו אותו.

מסעוד גנאים: דוח מבקר המדינה על הוועדות הקרואות מצביע על זה שבחלק מהרשויות שפורקו הוועדה נכשלה באותן בעיות שבגללן הרשות פורקה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מרכז "מוסאוא" פרסם באפריל 2009 מסמך על הצרכים התקציביים של האזרחים הערבים, ושם הוא מציין צרכים אלה: 1.

מסעוד גנאים: פתרון מצוקת הבנייה; 2.

מסעוד גנאים: הפחתת שיעורי העוני; 3.

מסעוד גנאים: עידוד תעסוקה ופיתוח כלכלי; 4.

מסעוד גנאים: שדרוג התשתיות בתוך היישובים הערביים.

מסעוד גנאים: תקציב המדינה, אדוני היושב-ראש, זה לא רק חלוקת סכומי כסף למשרדים השונים.

מסעוד גנאים: תקציב הוא גם השקפת עולם ניהולית, ועד עכשיו הממשלה התנהלה בענייני התקציב בצורה בלתי אחראית – מעבירה חוק-יסוד במהירות הבזק, עוקפת פקידים רשמיים; ראש הממשלה עוקף את הפקידים של האוצר דרך יועץ מבחוץ, ראש הממשלה מתחמק ומטיל את האחריות על פקידים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גנאים.

ראובן ריבלין: אדוני סגן ראש הממשלה, בבקשה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, המצוקה בשלטון המקומי לא מפרידה ולא מבדילה בין המגזר היהודי לבין המגזר הלא-יהודי.

אליהו ישי: המצוקות הן בכל המקומות.

אליהו ישי: קיצוץ במענקי איזון משפיע על כולם.

אליהו ישי: מטבע הדברים, יישובים חלשים נפגעים הרבה יותר חזק; יישובים חזקים נפגעים פחות ומחזיקים מעמד, מתגברים; יישובים בינוניים אפילו, נפגעים עד כדי כך שהם הופכים להיות חלשים.

אליהו ישי: הדברים האלה ברורים וידועים.

אליהו ישי: בעניין התקציב, אני מאוד מקווה שנצליח, בעזרת השם, לבטל את הקיצוץ, להביא תוספות כאלה ואחרות שייתנו לנו את הכוח ואת הכלים להתגבר על הבעיות בשלטון המקומי.

אליהו ישי: עם זאת, בכל מה שקשור לאפליה, אני רוצה לומר לכם בצורה מפורשת וחד-משמעית: לא רק שאין אפליה; אני יכול לומר לך שבקדנציה הקודמת, במסגרת המשאבים, המדינה השקיעה – הממשלה הקודמת השקיעה – מאות רבות של מיליוני שקלים במגזר הערבי, בכל התחומים – בינוי, מבני חינוך, תקציבים, תוכניות מיתאר – באמת בהיקפים חסרי תקדים, והממשלה הנוכחית ממשיכה – בתחום הזה ודאי – את אותו קו.

אליהו ישי: אבל לפעמים – לצערי הרב לא לפעמים, בהרבה מקרים, למשל בבנייה בלתי חוקית – קח את מזרח-ירושלים; יש עשרות-אלפי עבירות בנייה.

אליהו ישי: עשרות-אלפי עבירות בנייה.

אליהו ישי: כך בעוד מקומות.

אליהו ישי: כשרוצים להוציא רשיון על-פי חוק, על-פי דין – אפילו פרגולה שאתה רוצה להוציא – אתה עובר סיוטים.

אליהו ישי: דיברנו על זה בשבוע שעבר, ואני מקווה שבאמת נוכל באופן מהיר לקדם הליך שייתן זירוז, אבל אני בפירוש אומר: אף אחד לא נקי מאשמה פה.

אליהו ישי: אני חוזר שוב – זאביק, להזכיר לך את השאלה בשבוע שעבר: אף אחד פה לא נקי; כל משרדי הממשלה, ללא יוצא מן הכלל, והשלטון המקומי – גם רשויות מקומיות, יש מקומות שעד שיוצא שם היתר, אחרי אישור, גם לוקח חצי שנה עד שנה, ואני אביא לכם כמה דוגמאות.

אליהו ישי: לא עכשיו.

אליהו ישי: כך שצריך לתת טיפול רוחבי בכל המשרדים – גם ברשויות המקומיות.

אליהו ישי: אני מרגיש שברשויות המקומיות הפרוצדורה, הביורוקרטיה, הן פחותות, כי לראש הרשות יש יותר סמכויות, ואני מוכן לתת לראשי הערים, לראשי הרשויות, כשר הפנים, סמכויות נרחבות, כדי שהם באמת יוכלו להקל ולזרז את כל הליך הרישוי.

אליהו ישי: אין לי בעיה בעניין הזה; אני לא צנטרליסט.

אליהו ישי: שיהיו להם כמה שיותר סמכויות, ויהיה לכם כמה שיותר כוח ביד, שיוכלו לזרז ולהקל.

אליהו ישי: אבל בכל מה שקשור לבנייה בלתי חוקית – להיקפי הבנייה הבלתי-חוקית בממדים שלא נתפסים.

אליהו ישי: מצד אחד, מי שרוצה להוציא רשיון על-פי חוק מחכה ארבע-חמש שנים עד שהוא מוציא את ההיתר, ומיום שהוא בונה עד שהוא מסיים את הבניין, עוד שנה-שנתיים, תלוי מה הוא בונה, ויש מקומות שבונים בהם בלי רשיון.

אליהו ישי: בתוך חצי שנה, שנה – יש בניין.

אליהו ישי: בזמן שבמשרד הפנים – אני זוכר את זה עוד בהיותי שר, לפני תשע-עשר שנים – התחלנו עם תוכניות המיתאר, במשרד המשפטים הגדירו את זה אז "הלבנת הבנייה הבלתי-חוקית", דבר שלא עושים חברים בהרבה מקומות.

אליהו ישי: ומאז – ואני מודה שאחרי – יש לי חילוקי דעות עם שרי הפנים שהחליפו אותי מאז.

אליהו ישי: חלקם עשו דברים טובים, חלקם לא, אבל בעניין של תוכניות מיתאר – בפרט למגזר המיעוטים – עשו עבודה נפלאה.

אליהו ישי: אני זוכר שבשבוע שעבר דיברנו על זה, היה פה מאיר שטרית, שיבחתי אותו, קם איזה חבר כנסת – לא זוכר מי זה היה – קם, וביקר ותקף.

אליהו ישי: הכי קל לבקר, הכי קל לתקוף.

אליהו ישי: השאלה היא מה כל אחד עושה בתחום שלו.

אליהו ישי: מה שנעשה בשנים האחרונות לגבי המגזר הערבי – ובתוכניות המיתאר בפרט – לא היה עשרות שנים.

אליהו ישי: עשרות שנים לא היה.

אליהו ישי: אז בואו גם נדע להודות על הדברים העצומים שנעשו.

יצחק הרצוג: גם ברווחה – – –

אליהו ישי: גם בתחומי הרווחה.

עפו אגבאריה: – – – לא נשארו עניים במגזר, נכון.

אליהו ישי: חברים, אני אומר דברים ברורים ומדויקים.

קריאות: – – –

אליהו ישי: לגבי הבנייה הבלתי-חוקית, שיהיה ברור – לא תהיה שום אפליה בבנייה בלתי חוקית.

אליהו ישי: לא תהיה שום אפליה.

אליהו ישי: שום אפליה.

אליהו ישי: אתם אחראים לדבר עם המנהיגים, עם ראשי הערים, עם הציבור, שלא יבנו בצורה בלתי חוקית.

אליהו ישי: לא עושים הקלות גם במגזר היהודי.

אליהו ישי: תבקרו גם שם, תעשו סיורים גם שם, ותראו מה קורה גם שם.

אליהו ישי: לגבי התקציב, חברים – אמרתי את זה בראשית הדברים – לגבי התקציב אני חושב שנעשה באמת הרבה מאוד.

אליהו ישי: המצוקה רבה.

אליהו ישי: אני מודה שהמצוקה גדולה.

אליהו ישי: המצוקה היא רבה.

אליהו ישי: אני עכשיו בא מכנס של מועצות אזוריות – גם שם זועקים, ובצדק.

אליהו ישי: אני בא מפגישה עם השלטון המקומי, וצועקים, ובצדק.

אליהו ישי: מצד אחד, אתה עושה תוכנית הבראה – –

יצחק הרצוג: – – –

אליהו ישי: – – הם מקצצים, יש אבני בוחן – יש כאלה שקוראים לזה אבני נגף – אתה עושה את מה שאתה עושה – ראש הרשות משתדל, מפטר, מתאמץ, בונה על מענקי האיזון שיש לו כל השנה, מכין תוכנית על סמך זה, בונה תוכנית, מקצץ, מפטר, מקבל את המענקים שלו, מצמצם את הגירעון המצטבר, מגיע לאיזון בתקציב שלו בתוך x שנים, ופתאום – ראו זה פלא: קיצוץ במענק האיזון.

אליהו ישי: לא מכיר ראש עיר שיכול לעמוד בזה.

אליהו ישי: גם אם אני אשים את שר האוצר ראש עיר בוועדה קרואה, במצב כזה הוא לא יוכל לנהל את העיר.

אליהו ישי: גם לא אני ולא אף אחד אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: אז – – –

אליהו ישי: אז מצד אחד, אני גם כן לא אהסס לפעול במלוא העוצמה והנחישות כלפי ראשי ערים שלא מתנהלים נכון, שיהיה ברור; אם צריך לשים חשב מלווה – יהיה חשב מלווה.

אליהו ישי: אם צריך להקים ועדת חקירה – תהיה ועדת חקירה.

אליהו ישי: אם צריך להקים ועדה קרואה – תהיה ועדה קרואה.

אליהו ישי: אבל ראשי ערים שמתנהלים נכון, ובגלל קיצוץ תוכנית ההבראה נפגעה, או בגלל קיצוץ באמת – באופן אמיתי – הוא לא יכול לעמוד במטלות ובמשימות האלה, אני לא אתן לו ועדה קרואה.

אליהו ישי: חד-משמעית לא.

אליהו ישי: חד-משמעית לא.

אליהו ישי: ראשי ערים נבחרים – הם נבחרי הציבור, הם משקיעים, מתמודדים.

אליהו ישי: האמת, אני לא מבין אותם – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אז מאיפה תביא תקציבים?

אליהו ישי: רוחמה, אני אסביר לך בעוד דקה.

אליהו ישי: אחרי שהם נכנסים לעירייה הם תופסים את הראש – מה באתי לשם בכלל.

אליהו ישי: זה סיפור בפני עצמו.

אליהו ישי: חבר'ה, את הטובים אנחנו מפספסים.

אליהו ישי: ראשי ערים טובים אנחנו מפסידים – כמו זאביק, שברח לנו, אף-על-פי שהיתה לו עירייה – – –

ראובן ריבלין: אחרי התקציב נצטרך לקיים דיון רציני.

אליהו ישי: נכון, דיון רציני ואמיתי.

אליהו ישי: ראשי ערים טובים לא מתמודדים – לכאורה בצדק, לכאורה – מבחינתם – וחבל לנו.

אליהו ישי: אז בואו נהיה הגונים עם אותם ראשי ערים.

אליהו ישי: לפחות אני, כפי שאמרתי, תהיה לי יד תקיפה עם אלה שלא מתנהלים נכון.

אליהו ישי: מצד שני, אלה שמתנהלים נכון ומתקשים באופן אמיתי ושלא באשמתם – אני לא רוצה להביא שמות ודוגמאות של ערים.

אליהו ישי: יש ערים סמוכות זו לזו, אני לא רוצה להביא את השמות כדי שלא לפגוע – סמוכות זו לזו, זו נראית במצב קטסטרופה וזו פורחת.

אליהו ישי: במשך הרבה שנים אתה רואה את היישוב, איך הוא מתפתח – – –

ראובן ריבלין: עם אותם תנאים סוציו-אקונומיים.

אליהו ישי: עם אותם תנאים סוציו-אקונומיים ועם אותם תנאים.

עפו אגבאריה: אבל לכל יישוב יש התנאים שלו, האם יש תוכנית לעזור ליישובים החלשים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה, תמיד צריך לשאול למי לעזור, לחלשים שהעזרה יכולה לא לעזור להם או לאותם אלה שהם יכולים לעזור לעצמם והעזרה הזאת נותנת להם את המשענת שלא להפוך להיות חלשים.

ראובן ריבלין: זו שאלה פילוסופית מאוד רצינית.

אליהו ישי: אני מאוד בעד לעזור.

עפו אגבאריה: – – – מכל הצדדים.

אליהו ישי: חברים, הרבה מאוד תלוי גם בראש הרשות.

אליהו ישי: חברים, הרבה תלוי בראש הרשות.

אליהו ישי: לפני כמה שנים הייתי גם שר הפנים, כיהנתי בכמה משרדים, ראיתי התנהלות של ראשי ערים.

אליהו ישי: יש ראשי ערים שמבצעים את העבודה שלהם, מתפקדים בצורה בלתי רגילה, יורדים לרזולוציות כאלה נמוכות וקטנות, עד כדי כך שיש ראשי ערים שחוץ מהתפקידים שיש להם על הראש, הם פקידי השמה.

אליהו ישי: הוא עד כדי כך יודע לסדר לאנשים את מקומות העבודה – הוא הולך למפעלים, הולך לשירות התעסוקה, דואג לאחד-אחד, עושה עבודה נפלאה בפיתוח, בהבאת תעשייה והבאת מפעלים.

אליהו ישי: ראש עיר כזה מצליח בסוף, לא יעזור שום דבר.

אליהו ישי: יש ראשי ערים שפחות.

אליהו ישי: הרבה תלוי גם בהם.

אליהו ישי: נכון, יש מקרים ויש יישובים שהמצב הסוציו-אקונומי נמוך, שמצב היישוב הוא קשה וצריך שהממשלה תעזור לו, כמו לעשות תעשייה אזורית, משותפת, להביא תעשייה למקום.

אליהו ישי: כך פעלתי כשהייתי שר התמ"ת – דווקא ליישובים החלשים הבאתי יותר ויותר מפעלים.

אליהו ישי: אז מצד אחד צריך את שיתוף הפעולה וההובלה של ראש הרשות, ואין ספק שראש רשות לבד לא יוכל אם לא יהיו לו סיוע ועזרה.

אליהו ישי: לשאלתך, השרה לשעבר רוחמה אברהם, את זוכרת היטב שגם בממשלה הקודמת – – –

יצחק הרצוג: גם הוועדות הממונות הן לפעמים לא רעות, כי הן מונעות את מלחמת החמולות – – –

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אולי בהצעת האי-אמון הבאה אתה תדבר גם על זה.

מסעוד גנאים: כבוד השר, יש דוח המבקר על הוועדות הקרואות.

מסעוד גנאים: יש הדוגמה של טייבה – ראש עיר נבחר חדש, אין לו כל אחריות לגירעון שהיה לפניו, והאנשים שם בחרו בו כדי לפתור את הבעיה והמשבר, אבל מדיחים אותו ומפרקים את העירייה.

מסעוד גנאים: איפה ההיגיון?

אחמד טיבי: והביאו את טוויזר מ"זינזאנה".

אליהו ישי: חבל שהגענו למצב כזה.

אליהו ישי: אם ראש הרשות היה מתנהל נכון, זה לא היה קורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אומנם חבר הכנסת גנאים הודיע שאתה תהיה ראש הממשלה, אבל ההצבעה היא לא עכשיו.

ראובן ריבלין: תוכל להיכנס לתפקידך רק אחרי ההצבעה.

אליהו ישי: אני מציע לחברים פה שראשי ערים יתפקדו נכון ואז לא יגיעו לוועדה קרואה.

אליהו ישי: כשמגיעים לוועדה קרואה, גם אם נמנה את האדם הכי מוכשר שבעולם, ייקח לו הרבה שנים וזו משימה לא פשוטה להתחיל להתמודד עם כל הגירעונות.

אליהו ישי: תראה, ועדה קרואה לא אומר אוטומטית 100 מיליון שקל ליישוב.

אליהו ישי: זו תוכנית הבראה, זה סדר, זה משאבים דלים שיש לכולם ובאמצעות המשאבים הדלים האלה נצטרך להתמודד.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה שלי היא, מה אתה תעשה כשר הפנים כאשר יש גזירה שמרחפת על כל הנושא של קיצוץ בכספי האיזון?

רוחמה אברהם-בלילא: מה אתה תעשה?

אליהו ישי: רוחמה אברהם, השרה לשעבר – – –

חיים אורון: מענק האיזון בשנה הזאת יהיה פחות מב-2003, מתחת ל-2 מיליארדי שקל.

חיים אורון: הוא הכי נמוך.

אליהו ישי: ג'ומס, יש קיצוץ – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מה תעשה?

אליהו ישי: אני אענה לך, דקה.

אליהו ישי: אני בדיוק באמצע התשובה.

אליהו ישי: קודם כול, יש קיצוץ.

חיים אורון: פעמיים.

אליהו ישי: יש קיצוץ, וקיצוץ חריף, וקיצוץ קשה והשלטון המקומי יקרוס.

אליהו ישי: אמרתי, אני לא אשים חשב מלווה ולא אשים ועדה קרואה במקום שום ראש רשות שהוא צודק ולא אשם כתוצאה מהקיצוץ.

אליהו ישי: נקודה.

אליהו ישי: אני מוכן לעשות סדר כשיש הגינות, כשיש תקציב מתאים, וכשאני לא יכול להאשים את ראשי הערים.

שלמה מולה: אם כך, מה אתה עושה.

חיים אורון: אלי ישי, 500 מיליון שקל נוספים אתה מבקש?

חיים אורון: תדע לך, בוועדת הכספים כבר יש לוח של מה השרים מבקשים מעבר למה שהצביעו בממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכמה הגענו עד עכשיו?

אליהו ישי: אני אזכיר לך, שכשהיית שר תקופה קצרה – חבל שלא היית שר תקופה ארוכה – גם היו קיצוצים, ואתה הרי מוכשר מאוד, ממולח, ומנוסה וותיק מאין כמוך, ובוועדת הכספים אתה אחד הפרלמנטרים המוצלחים והבקיאים, ואתה יודע יפה מאוד שגם כשהיית בממשלה פעם, תקופה קצרה מאוד, ישבת והצבעת בעד קיצוץ שלא אהבת באותם משרדים, והיתה אותה רשימה שוועדת הכספים הכינה, כולל אפילו בחינוך, כאשר חברך יוסי שריד היה שר החינוך, וגם שם הצבעת בעבור הקיצוץ.

אליהו ישי: חברים, בואו.

אליהו ישי: לשאלתך, רוחמה אברהם, גם בקדנציה הקודמת, לא מכבר, ממש לא מזמן, היה קיצוץ במסגרת התקציב שהביאה הממשלה הקודמת, קיצוץ רחב, עמוק, קשה, בשלטון המקומי – בואו נהיה ריאליים, מאוד קשה – ותמכתם בקיצוץ.

אליהו ישי: בממשלה ובכנסת כולנו תמכנו בהסתייגויות כאלה ואחרות.

אליהו ישי: גם עכשיו המצב דומה, אין הרבה שינויים.

אליהו ישי: יחד עם זאת, אני מודיע – לגבי השאלה שלך ושל אחרים פה – שאנחנו נאבקים על כך שלא יהיה קיצוץ בשלטון המקומי.

אליהו ישי: אמרתי מה אני הולך לעשות אם לא תהיה תוספת מספיקה או אם הקיצוץ לא יתבטל.

רוחמה אברהם-בלילא: במה?

אליהו ישי: כי אני לא אפעל מול אותם ראשי ערים.

אליהו ישי: לגבי הצעת האי-אמון עצמה – אני אומר בצורה הכי מפורשת, אין אפליה.

אליהו ישי: להיפך, יש אפליה מתקנת בחלק גדול מאוד מהמקרים, בהרבה מאוד יישובים, בתכנון, בתקצוב, בפיתוח, בחינוך, ברווחה, כמעט בכל תחומי החיים.

אליהו ישי: עם כל המצוקות הרבות שיש בכל הארץ, זה משפיע, כפי שאמרתי, על כולם ועל החלשים במיוחד.

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה, צריך להביא בחשבון שיש מטלות רבות – גם כחבר ועדת הכספים שיצק מים על ידיו של ג'ומס, אני אומר לך שיש הרבה מטלות שהשלטון המרכזי מתכוון להעביר לשלטון המקומי ולא נותנים לו תבן כדי שיעשה לבנים, והדברים ייפלו על ראשך.

ראובן ריבלין: אותו הדבר שר הרווחה, אלה דברים שהם – – –

יצחק הרצוג: אני אציג בוועדת הכספים – – –

אליהו ישי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אתה מכיר את זה, אתה ותיק ממני בבית הזה.

אליהו ישי: אתה מכיר את הנוהל, אתה מכיר את דרכי הפעולה והעבודה.

אליהו ישי: מן הסתם גם אני אגיע לוועדת הכספים, גם אני אומר את הדברים שיש לי לומר.

אליהו ישי: אני לא מסתיר אותם, אני אומר כל מה שיש על לבי בכל הנושאים שאני מאמין בהם.

אליהו ישי: יהיה מאבק על הקיצוץ הזה עד הרגע האחרון.

אליהו ישי: אני מאמין שלמרות המצב הכלכלי הקשה שלא היינו בו מקום המדינה ועד היום, ואני לא רואה שהוא הולך ומסתדר, אלא להיפך, הולך ומחריף – הלוואי שאני טועה – ומגיע אלינו בעוצמות ומיום ליום מתברר ומתגלה שזה הרבה יותר חריף והרבה יותר קשה.

אליהו ישי: אז הניתוח לא יהיה קל, יהיה כואב, וכל אחד, כל שר וכל משרד ייאבק על המשרד שלו, וכל אחד מתנהל בצדק מבחינתו, שזה הכי חשוב, במה שהוא מייצג ומה שהוא מטפל.

אליהו ישי: האמת היא שיש הרבה מאוד דברים חשובים, ואני מקווה מאוד שבמסגרת סדרי העדיפויות של התקציב והשינויים שיהיו – ויהיו שינויים, כי אני לא רואה שתקציב כזה יכול לעבור בלי שיהיו שינויים – נצטרך להתגבר, לעבור את השנה הקשה הזאת, ובעזרת השם בשנה הבאה ובשנה שלאחר מכן אני מאוד מקווה שירווח.

אליהו ישי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אמן ואמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים.

ראובן ריבלין: אתם מושכים את הצעת האי-אמון או אתם בכל זאת משאירים אותה?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא שכנע.

אליהו ישי: אני משוכנע שהם שוכנעו, אבל הם לא יכולים למשוך.

ראובן ריבלין: לא, הם יכולים.

ראובן ריבלין: אם הם אומרים שהם מושכים, באותו רגע – אני מזמין את חבר הכנסת כצל'ה, הלוא הוא יעקב כץ, לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי: מסירת צווי תיחום גזעניים ליישובים יהודיים בארץ-ישראל ואיום השלכתם לרחוב של אלפי אזרחי המדינה.

ראובן ריבלין: על כך הוא מבקש להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, כצל'ה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עשר דקות.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לשלוח מכאן ברכת החלמה מהירה לחברנו חבר הכנסת ד"ר מיכאל בן-ארי, שנלקח לבית-החולים "בילינסון" אחרי שהוכה כאשר ניסה להגן על תינוקות של בית רבן.

יעקב כץ: אני חושב שזהו יום שחור לכנסת ולכנסת ישראל בכלל, שחבר כנסת מוכה על-ידי שוטרים.

יעקב כץ: היום זו הפגנה של אנשי ארץ-ישראל ומחר של השמאל, וכולנו, חברי הכנסת, צריכים לקום כאיש אחד ולמחות על מעשה זה, גם אם דעתנו שונה.

יעקב כץ: עוד לא עברו 100 ימים להיותך ראש ממשלה, בנימין נתניהו, ואנחנו מקבלים שני ראשי ממשלה, שניהם לצערי אנטי התיישבות בארץ-ישראל.

יעקב כץ: שניים: בנימין נתניהו ואהוד ברק.

יעקב כץ: גוף שיש לו שני ראשים, גם אם הראשים יפים, זו מפלצת.

יעקב כץ: הליכוד, מפלגה שיסודה, אדוני היושב-ראש – זה נוגע אליך במיוחד – אהבת העם ובמיוחד אהבת ארץ-ישראל.

יעקב כץ: בין מנהיגיה של המפלגה הזאת היום נמצאים הרמטכ"ל לשעבר בוגי יעלון, ידידנו יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין, השר יולי אדלשטיין, דני דנון, חוטובלי, ועוד הרבה הרבה טובים ונחמדים, אוהבי הארץ ובוניה.

יעקב כץ: לצערנו, מפלגה זו, שהיתה אמורה להיות ראש החץ כממשלה אוהבת ובונה, מחנכת ועוסקת בחסדים, מונהגת היום בידי איש חלש, איש ללא עמוד שדרה אידיאולוגי, נע ונד פוליטי, שלא היה בכוחו לעמוד מול נשיא ארצות-הברית כמו שעמדו בעבר ראשי ממשלה אחרים, כמו גולדה מאיר, בן-גוריון ושמיר, ולא היה בכוחו להעמיד ממשלה יציבה, ארץ-ישראלית, ולפרוץ קדימה עם האידיאלים שהוא דיבר ונאם עליהם רבות לפני הבחירות.

יעקב כץ: אני רוצה להשמיע כמה מהדברים שהוא השמיע, שבגללם מאות ואלפי יהודים, דרוזים ואפילו ערבים תושבי המדינה הצביעו בעדו.

יעקב כץ: בנימין נתניהו, ב-5 בפברואר 2009, בערוץ-2, אומר כך: "חד וחלק" – תקשיבו טוב: "לא נפנה התנחלויות.

יעקב כץ: אם אני מפנה יישובים היום", אומר ביבי נתניהו, "אני יוצא, וה'חמאס' נכנס.

יעקב כץ: מה ראינו בעזה?

יעקב כץ: מה קיבלנו?

יעקב כץ: "

רוחמה אברהם-בלילא: איפה הוא אמר את זה?

יעקב כץ: הוא אמר את זה בערוץ-2 ב-5 בפברואר 2009.

יעקב כץ: , ציטוט אחר, בבית-אריה, ב-6 בפברואר 2009: "בשביל מה לעקור את הילדים האלה?

יעקב כץ: בשביל מה?

יעקב כץ: כדי שיוכלו לירות טילים מכאן ולשם?

יעקב כץ: – –

שלמה מולה: אבל אתם המלצתם עליו, מה אתם מלינים?

יעקב כץ: "– – זאת התוכנית של קדימה".

שלמה מולה: אתם המלצתם עליו לראשות הממשלה, מה אתם מלינים?

יעקב כץ: נכון, מודה ועוזב.

שלמה מולה: אנחנו לא הצבענו לו אף פעם.

דני דנון: חבר הכנסת מולה, הוא שמע את השאלה.

יעקב כץ: שמעתי את השאלה, ואני אומר: מודה ועוזב ירוחם.

יעקב כץ: עושים גם טעויות בחיים; אנחנו לא מושלמים.

נסים זאב: – – – אלטרנטיבה.

יעקב כץ: על כל פנים, תקשיבו, תקשיבו לשאלות של .

יעקב כץ: יש לנו היום ביישובים – יש כאלה שקוראים להם מאחזים – יישובים שהם בני קרוב לעשר שנים, עם קרוב ל-2,000 יהודים, שיש בהם היום קרוב ל-1,000 ילדים.

יעקב כץ: ואני שואל את בנימין נתניהו, בשביל מה לעקור את הילדים האלה?

יעקב כץ: בשביל מה?

יעקב כץ: אני שואל את חברי הכנסת של ש"ס, אני שואל את חברי הכנסת של הליכוד, בשביל מה לעקור את הילדים האלה?

יעקב כץ: אני שואל את חברי הכנסת של הבית היהודי: בשביל מה לעקור את הילדים האלה?

יעקב כץ: כדי שיוכלו לירות טילים מכאן ולשם?

יעקב כץ: שאלתו של ביבי נתניהו – שאלה רטורית.

יעקב כץ: הוא אמר, זאת התוכנית של קדימה – לא שלי, של הליכוד.

יעקב כץ: אני מסכים אתו; זאת לא התוכנית של הליכוד.

יעקב כץ: זאת תוכנית של השמאל הקיצוני, ו נבחר על-ידי אוהבי ארץ-ישראל ועל-ידי חברי כנסת של הליכוד.

יעקב כץ: בנימין נתניהו, ב"מקור ראשון", ב-15 ביוני 2007: "אצלי לא תהיה הקפאת בנייה".

יעקב כץ: תקשיבו, חברי הכנסת של ש"ס: "אצלי לא תהיה הקפאת בנייה.

יעקב כץ: מעולם לא ייבשתי יישובים ולא עקרתי יהודי אחד מביתו, אלא להיפך".

חיים אורון: מי אמר את זה?

יעקב כץ: חבר הכנסת, ראש הממשלה דהיום, בנימין נתניהו.

יעקב כץ: ואני שואל את חברי הכנסת של ש"ס – לא תהיה הקפאת בנייה?

יעקב כץ: יש 900 יחידות דיור בביתר, והכול מוכן לבנייה, יש אלפי משפחות של חרדים שאין להם איפה לגור, והשר אטיאס אמר לי שהוא פנה אל בנימין נתניהו, והוא אמר לו: אולמרט חתם, שרון חתם, ו לא חותם.

זאב בילסקי: כצל'ה, היית שואל אותנו.

יעקב כץ: חברי הכנסת של הליכוד, ראש הממשלה שלכם.

יעקב כץ: חברי הכנסת של ש"ס, בביתר, בקריית-ספר, בגבעת-זאב – הוא לא חותם.

יעקב כץ: יש לנו עוד מאמר של בנימין נתניהו – ב-6 בפברואר 2009 הוא אומר כך, הדמגוג הזה: "מאחורינו נמצא שדה התעופה בן-גוריון, שדרת החוף של תל-אביב.

יעקב כץ: הבחירות הן רק על דבר אחד – אם המקום הזה יעבור לידי 'חמאס' ואירן".

יעקב כץ: זה בנימין נתניהו, ואני חושב שהוא לא מתאים לליכוד.

יעקב כץ: זה בנימין נתניהו, שהרבה האמינו לו והצביעו עבורו.

רוחמה אברהם-בלילא: יש כנראה השפעה מאגית של ברק.

יעקב כץ: עוד לא עברו 100 ימים, וגלגלי הטרקטורים של הורס ההתיישבות ביהודה ושומרון, שר הביטחון – יש אומרים ראש הממשלה האמיתי – אהוד ברק, נשמעים בכל רחבי ארץ-ישראל המקראית.

יעקב כץ: היום נוסעים, רואים.

יעקב כץ: פעם ראו את הטנקים של אהוד ברק, פעם ראינו את החיילים של אהוד ברק פורצים מעבר לקווי האויב, ראינו את הלבן בעיניים כשהלכנו אחריו באש ובמים, היום אנחנו רואים את הטרקטורים, את המנופים, את האוטובוסים שבאים לעקור אלפי יהודים, אבל הוא אמר מראש שזאת האג'נדה שלו.

יעקב כץ: אנחנו לא באים בטענות לאהוד ברק.

יעקב כץ: פעם אהוד ברק היה ארץ-ישראלי; פעם מפלגת העבודה היתה בונה.

יעקב כץ: מפלגת העבודה של אלון, מפלגת העבודה של הרצפלד, מפלגת העבודה של חנקין, של שינקין, של תומרקין, של כל הגיבורים של פעם; עם תומרקין התבלבלתי.

יעקב כץ: אבל פעם היתה מפלגה ארץ-ישראלית, בוז'י, גם של אבא זיכרונו לברכה, גם של הסבא זיכרונו לברכה.

יצחק הרצוג: באחריות ועל-פי החוק, זה ההבדל.

יעקב כץ: על-פי החוק הוא היה צריך להרוס היום עשרות אלפי בתים בגליל ועשרות אלפי בתים של בדואים בדרום, והוא לא עושה את זה – ואני יכול להבין אותו.

יעקב כץ: אני יכול להבין אותו, כי לא סתם ככה לוקחים ועוקרים וזורקים מאות אלפי ערבים בגליל.

יעקב כץ: מלבינים.

יעקב כץ: מלבינים בדרום, מלבינים בצפון, ורק את היהודים המסכנים ביהודה ושומרון, כמה אלפי יהודים, אסור להלבין.

יעקב כץ: זה – חס וחלילה.

יעקב כץ: הגמרא אומרת – יש לנו אמרה של חז"ל: "לא לתוהו בראה לשבת יצרה".

יעקב כץ: הגמרא, מסכת שבת, אומרת:

יעקב כץ: שלושה דברים מרחיבים דעתו של אדם: אשה נאה, דירה נאה, כלים נאים, מרחיבים דעתו של אדם.

יעקב כץ: אדם צריך דירה נאה, ואנחנו, המשפחות החרדיות והדתיות – ברוך השם, דודו רותם – התברכנו בהרבה ילדים וילדות, בהרבה נכדים ונכדות, בהרבה נינים ונינות, אבל אין דירות, חברי הכנסת של ש"ס.

יעקב כץ: הממשלה שלכם לא בונה דירות.

יעקב כץ: אין דירות.

יעקב כץ: אין דירות זולות ואין דירות יקרות.

יעקב כץ: מי הגוזר?

יעקב כץ: מיהו זה ואיזה הוא?

יעקב כץ: מי הגוזר?

יעקב כץ: מיהו זה שמונע?

יעקב כץ: סיפר לי השר אטיאס שהוא הלך לשר ברק.

יעקב כץ: ברק אמר לו: אני מוכן לחתום מחר בביתר.

יעקב כץ: אני מוכן מחר לחתום בקריית-ספר.

יעקב כץ: אני מוכן לחתום מחר בגבעת-זאב.

יעקב כץ: אני מוכן לחתום מחר בתל-ציון.

יעקב כץ: חתימה אחת שלי, ואלפי דירות נבנות למשפחות המסכנות האלה, שאין להן איפה לגור.

יעקב כץ: מי הגוזר?

יעקב כץ: מיהו זה ואיזה הוא?

יעקב כץ: ראש הממשלה בנימין נתניהו; הוא זה שמונע את החתימה על אישורי הבנייה בביתר, הוא זה שמונע את החתימה בקריית-ספר, הוא זה שמונע את החתימה בתל-ציון, הוא זה שמונע את החתימה בגבעת-זאב, במעלה-אדומים, באריאל, באפרת, בעלי, בבית-אל, בחברון – קריית-ארבע.

יעקב כץ: ראש הממשלה הנוכחי, שאנחנו מקווים שכמה שיותר מהר הליכוד ימצא מישהו אחר במקומו.

חיים אורון: למה אתם מחליפים, אלוהים אדירים?

יעקב כץ: נבחר על-ידי אוהבי הארץ, אוהבי יהודה ושומרון, ולכן אני קורא פה לחברי הכנסת של הליכוד: תחליפו אותו, תעמידו אדם הנאמן להבטחות שלכם, תעמידו אדם הנאמן לאידיאלים שלכם.

יעקב כץ: חברי הכנסת של ש"ס, חברי הכנסת של אגודה, מאות ואלפי משפחות חרדיות גרות במחסנים, במחסנים אפלים, בחנויות.

יעקב כץ: תודיעו לו שאם ימשיך במדיניות הגזירות על הציבור החרדי והדתי, הוא לא יזכה לתמיכתכם.

יעקב כץ: לכן אני קורא לחברי הכנסת הנכבדים להצביע אי-אמון בממשלה שהעומד בראשה – העומד בראשה; אני לא רוצה שהליכוד ייפול.

יעקב כץ: אני רוצה שהליכוד יעמיד מישהו אחר שנאמן להבטחות.

יעקב כץ: תפילו את .

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

דני דנון: ניכר שדיברת מדם לבך.

דני דנון: אני מזמין את השר הרצוג לבוא ולהשיב בשם הממשלה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבר הכנסת כץ, אני מבין את סערת רגשותיך, אני יודע שאתה מדבר מנהמת לבך – אני חושב שאתה טועה טעות מרה מאוד.

יצחק הרצוג: הקו שאתה מוביל גורם נזק נורא למדינת ישראל, וגורם נזק נורא לחזון ההתיישבות שאתה חלק ממנו.

יצחק הרצוג: אתה לא עושה הבחנה בין יישובים שנמצאים בקונסנזוס, בין יישובים שנמצאים גם בתוכניות בין-לאומיות מוסכמות, ובין יישובים לא חוקיים, שגורמים נזק נורא למדינת ישראל.

יצחק הרצוג: אנחנו ניצבים היום בדד בעולם בגלל התפיסה שישראל, כמדינה ריבונית, לא יודעת לאכוף את התחייבויותיה ואת החוקים שלה.

יצחק הרצוג: דוח טליה ששון היה חמור מאוד, והיו בו רכיבים שונים.

יצחק הרצוג: יש יישובים שוודאי וודאי ניתן להכשיר אותם או למצוא להם פתרון אחר, וזה במשא-ומתן, כמו שאתה יודע היטב, ויש יישובים שהם על קרקע פרטית, וזהו גזל של כבשת הרש, וזהו דבר שמנוגד לערכים היסודיים ביותר של היהדות.

יצחק הרצוג: ומה שקרה הוא שמרוב שאנחנו שוטפים את המוח לכולם על המאחזים הבלתי-חוקיים, העולם כולו לא יודע להבחין בין יישובים שנמצאים בגושי ההתיישבות כמו גוש-אדומים וגוש-עציון, שאני מרגיש מחויב אליהם יותר מכל אחד אחר, בוודאי כמו כל אחד אחר שאתה מייצג – – –

יעקב כץ: – – –

יצחק הרצוג: – – – לעשות הבחנה בין גושי יישובים לבין שאר חלקי יהודה ושומרון, שיצטרכו להיות חלק מפשרה מדינית, כפי שקיימת בחזון המדינות ובחזון ישראל כבר עשרות בשנים.

יצחק הרצוג: אין מה לעשות.

יצחק הרצוג: עם כל הכאב והחיבור העמוק ביותר לחלקי ארץ כיסופים שלנו – –

יעקב כץ: – – –

יצחק הרצוג: – – יש צורך להגיע לחלוקת הארץ.

יצחק הרצוג: ואתה ואנשיך במעשים שהם כולם פרובוקציות בימים האחרונים, מה שאתה רואה הוא הפרת חוק, ובשעה הזאת, ששר הביטחון, שאתה מגנה ותוקף אותו, נמצא בוושינגטון כדי לנסות ולהסביר לממשל האמריקני החדש שיש יישובים – – –

חיים אורון: הוא אמר לנו ששר הביטחון מוכן לחתום.

יצחק הרצוג: אין בעיה.

יצחק הרצוג: עוד פעם יעקב כץ וחבריו לא קוראים את המפה.

יצחק הרצוג: אותו הפטרון שלך לשעבר, אריאל שרון, הגיע לאותה מסקנה.

יצחק הרצוג: אין מה לעשות.

יצחק הרצוג: המסקנה הזאת היא כואבת, היא קורעת, אבל היא מחויבת המציאות.

יצחק הרצוג: ובמקום לעודד חבורה של מפירי חוק שמתעמתים עם חיילי צה"ל – –

חיים אורון: – – –

יצחק הרצוג: – – היית צריך לבוא ולהגיד לשר הביטחון: תודה רבה שאתה נוסע לוושינגטון, לאדם היום המשפיע ביותר בתבל, לממשל שאנחנו צריכים אותו מול האתגר הביטחוני החשוב ביותר אולי בהיסטוריה של מדינת ישראל, ותחת זאת מה שאתם גורמים זה להוציא את העיניים לממשל הזה, לגרום נזק נורא לשמנו באומות ולפגוע באינטרסים הבסיסיים, והכול בשם הפרת חוק, וזאת הבעיה.

יצחק הרצוג: מה עשה שר הביטחון?

יצחק הרצוג: שר הביטחון לקח את דוח-ששון, ולאחר בדיקה משפטית ממצה הוחלט להפעיל את הכלים המשפטיים, לפרק מאחזים לא חוקיים.

יצחק הרצוג: זה הכול.

יצחק הרצוג: יש יישובים חוקיים, ואני רוצה שתדע שאני מאמין לחלוטין בצורך בגידול טבעי, ואני חושב שאנחנו גורמים נזק נורא לביתר-עילית ולמודיעין-עילית, כי הן נמצאות על "הקו הירוק", כי יש בהן גידול טבעי גדול, כי הן יישובים חרדיים.

יצחק הרצוג: ובמקום שנעשה הבחנה גם בעולם בין היישובים הללו לבין יישובים מבודדים, לא חוקיים, בלב יישוב פלסטיני, אנחנו גורמים להם את הנזק הנורא ביותר בזה שאנחנו שמים אותם – –

יעקב כץ: גם שם הוא לא חותם.

יעקב כץ: למה בביתר הוא לא חותם?

יצחק הרצוג: – – בלב הסכסוך המדיני העולמי.

יעקב כץ: למה בביתר הוא לא חותם?

יצחק הרצוג: לכן, אני מציע לך ולחבריך, ואני מכבד אתכם מאוד: תתעשתו ותבינו שהעולם השתנה.

יצחק הרצוג: אין יותר ממשל בוש.

יצחק הרצוג: יש ממשל חדש, וישראל צריכה להגיע להבנות אסטרטגיות אתו.

יצחק הרצוג: וישראל צריכה להבין שהיא צריכה שותפים היום מול אתגרים קשים ביותר, וישראל נמצאת תחת זכוכית מגדלת בגלל תחושה שהיא לא מסוגלת לשלוט בתוכניות הפיתוח והתכנון והבנייה שלה בשטחים שהיא אחראית עליהם ביהודה ושומרון.

יצחק הרצוג: ומה שאתם גורמים זה מורך לב ופגיעה קשה מאוד ביסודות הכי בסיסיים של הדמוקרטיה שלנו.

יצחק הרצוג: כעת אקריא גם את דבריו של שר הביטחון, כפי שהתבקשתי להקריאם: כבוד היושב-ראש, לאחר שנכנס לתפקידו ומצא כי במקומות לא מעטים הוקמו מבנים שלא על-פי דין, החליט ראש הממשלה דאז אריאל שרון כי יתמקד באכיפת החוק כלפי מאחזים שהוקמו בתקופת כהונתו.

יצחק הרצוג: כך נולדה רשימת 26 המאחזים המהווים עד היום יעד אכיפה של מערכת הביטחון.

יצחק הרצוג: במטרה לייעל את האכיפה על יסוד הניסיון שנצבר פרסם מפקד כוחות צה"ל ביהודה ושומרון לפני שש שנים את הצו בדבר מבנים בלתי מורשים (יהודה והשומרון) (הוראת שעה) (מס' 1539), התשס"ד–2003.

יצחק הרצוג: הצו מאפשר להוציא צו תיחום על תא שטח שבו מצויים מבנים בלתי מורשים.

יצחק הרצוג: כל אדם שלא קיבל לכך היתר חייב לעזוב את האזור המתוחם, וכל מבנה שהוקם בו שלא כדין ניתן להריסה.

יצחק הרצוג: בשנים 2003–2004 הוצאו צווי תיחום לגבי עשרה מאחזים – – –

דוד רותם: גם צריך לעקור את הפרחים.

דוד רותם: תגיד.

יצחק הרצוג: סליחה, חבר הכנסת רותם.

יצחק הרצוג: חלק ממאחזים אלה הוקמו על אדמות פרטיות של פלסטינים.

יצחק הרצוג: למרבה הצער, הצווים לא כובדו.

יצחק הרצוג: המאחזים לא פונו והמבנים שהוקמו לא נהרסו.

יצחק הרצוג: אף כי הצווים הוצאו בהנחיית ראש הממשלה דאז ושר הביטחון דאז, והיתה מגמה לאכוף אותם, לא הוגשה אז כל הצעת אי-אמון כמו עכשיו.

יצחק הרצוג: אי-אמון על מה?

יצחק הרצוג: על אכיפת החוק?

יצחק הרצוג: לפני כשבועיים עמד תוקף הצווים לפקוע, לאחר שהוארך פעמיים.

יעקב כץ: הממשלה בנתה את היישובים האלה.

יצחק הרצוג: רק כדי שלא לשמוט כלי אכיפתי חשוב זה, אישר שר הביטחון אהוד ברק להאריך את תוקף הצווים בשנה אחת.

יצחק הרצוג: הצווים נחתמו וחולקו במאחזים, ויושביהם הוזמנו לשימוע.

יצחק הרצוג: כמה השגות כבר הוגשו, והן מתבררות בימים אלה.

יצחק הרצוג: אדוני, אני רוצה לומר לך: מאחזים לא חוקיים יפונו על-ידי הממשלה.

יצחק הרצוג: אנחנו גם בממשלה הזאת כדי לדאוג לכך כחלק מההסכם הקואליציוני אתנו, אבל בראש ובראשונה כדי לקיים את הוראות החוק.

יצחק הרצוג: חברי הכנסת, אהבת ארץ-ישראל אינה מעניקה היתר למעשים בלתי חוקיים ולפגיעה ברכוש פרטי.

יצחק הרצוג: אהבת הארץ חשובה, אגב, חשובה לכולנו, חבר הכנסת כץ, ואני יכול לומר לך שאני אישרתי בנייה מעבר ל"קו הירוק" הרבה יותר מרבים אחרים, אבל באזורים שהם בלב הקונסנזוס ויהיו חלק מהמדינה בעתיד ולא נסכן אותם היום במה שנעשה על-ידי חלק מהפורעים שמסתובבים היום ביהודה ושומרון במאחזים הבלתי-חוקיים.

יצחק הרצוג: צווי התיחום הם מכשיר חוקי כדי לחסל תופעות בלתי חוקיות.

יצחק הרצוג: הדיבורים על "צווי תיחום גזעניים" הם דיבורים ריקים, מסיתים, המעודדים את רמיסת החוק.

יצחק הרצוג: הכנסת אינה יכולה לתת לכך יד.

יצחק הרצוג: אבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לשר הרצוג.

דני דנון: חבר הכנסת כץ, אני מניח שלא השתכנעת ואתה לא מושך את ההצעה.

דני דנון: אם כך, נצביע בהמשך.

דני דנון: אנחנו עוברים לדיון לפי מפתח סיעתי.

דני דנון: אני מזמין את סגנית יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, נציגת קדימה.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, ברכות, זו הפעם הראשונה שכאשר אני נואמת אתה יושב-ראש, אז ברכות והצלחות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, שאני מאוד מעריכה, אחד מהשרים הביצועיים – ואני זכיתי לשבת לצדך גם בישיבות ממשלה – –

יצחק הרצוג: גם אני.

רוחמה אברהם-בלילא: – – עמד פה לא לפני הרבה זמן השר המקשר, גלעד ארדן, והוא ככה הטיל דופי בפעולותיה הרבות והטובות של הממשלה הקודמת.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אמר: כל הגירעון, כל מה שעשיתם, זה אך ורק באשמתכם.

רוחמה אברהם-בלילא: קודם כול, עצה לי לחבר הכנסת ולשר ארדן, ואני מאוד מעריכה אותו: המנטרה הזאת כבר הופכת להיות קבועה.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי כמה זמן הוא יבוא וינמק את אותה תשובה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה היית חלק מהממשלה הזו, השר הרצוג.

רוחמה אברהם-בלילא: היית חלק מממשלה שלא פגעה לא ברווחה ולא בחינוך.

רוחמה אברהם-בלילא: אלה שני דגלי יעד, שלא רק שהיינו בקשיים כלכליים מאוד-מאוד קשים – לא העזנו לפגוע בהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע מה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מתפלאת על העובדה שלנוכח כל מה שהוא אומר ומטיל דופי בממשלה הקודמת, אתם ממלאים פיכם מים, גם אתם וגם ש"ס.

רוחמה אברהם-בלילא: לפחות על מה שאנחנו עשינו, אתה ואני, כחברים באותה ממשלה – תגן על זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אדוני היושב-ראש, אני יכולה לומר, שמאז הקמתה של הממשלה הנוכחית יש איזו תחושה שיש איזה מסתנן מסוים בממשלה הזו, וקוראים לו מר מבולבלי.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם בטח סקרנים, נכון?

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי בסך הכול שלוש דקות, אבל אין לי ספק שבדקות המעטות הללו יש כל כך הרבה כדי למנות, אבל אני אתן כמה דוגמאות לבלבול הגדול.

רוחמה אברהם-בלילא: ואני לא אדבר על יושב-ראש סיעת מפלגת העבודה, שמסתובב במסדרונות הכנסת כאשר הוא מבולבל מאוד, הוא לא יודע מה לעשות, חבר הכנסת בן-סימון.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק שלכל הנושא של הבלבול הזה לפחות, לפחות אני אדרש ליום שלם.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני רוצה דווקא להתחיל מסיעה שאני מאוד מכבדת, סיעת ישראל ביתנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם, חבר הכנסת מוץ מטלון, חברת הכנסת פניה – שמעתי את הנאום שלך בשבוע שעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: תשמעי, יישר כוח על כל מה שאמרת, והלוואי שלא תיתני יד לפגוע בתיירות, והלוואי שתצליחו להעביר את ברית הזוגיות, והלוואי – בשבילכם, לא בשבילי, כי אני לא מאמינה בחוק הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מצליחה להבין מדוע ערב החתימה על ההסכמים הקואליציוניים, אחד הדברים החשובים ביותר שהיו לכם, כסיעה משמעותית בתוך הממשלה הזאת, הוא אותו חוק של חבר הכנסת דוד רותם: בלי נאמנות – אין אזרחות.

רוחמה אברהם-בלילא: זה חלק מסיבי מהקמפיין שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה אתמול?

רוחמה אברהם-בלילא: מר מבולבלי נכנס לתוך ועדת השרים והשפיע על חברי הכנסת, על השרים – של מפלגת העבודה, של ש"ס – איפה אתם?

רוחמה אברהם-בלילא: למה נכנסתם לממשלה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: מה אתם עושים שם?

רוחמה אברהם-בלילא: מה אתם עושים שם?

רוחמה אברהם-בלילא: יש מע"מ על תיירות, אין ברית זוגיות, אין חוק חובת הנאמנות – אתם מבולבלים, אה?

רוחמה אברהם-בלילא: תאמינו לי שגם אנחנו, וגם ציבור שלם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא אדבר על משבר המים, אני לא אדבר על עצם העובדה שאתמול ועדת השרים, אותה ועדת שרים, מדברת על משבר המים שאנחנו נמצאים בו – משבר עמוק, אדוני היושב-ראש – –

דני דנון: חברת הכנסת אברהם, אני מניח שיש לך רשימה ארוכה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מפריע לי, ותוסיף את זה לזמן בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – מדברת על משבר המים העמוק, והופ, ראה זה פלא, מר מבולבלי נכנס שוב, ועל אותה הצעת חוק של הטלת חובת חסכמים במבנים ציבוריים – אני לא מדברת על בתים פרטיים – הוא אומר: לא לתמוך בהצעת החוק הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי עוד רשימה מפה ועד להודעה חדשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יכולה שלא לומר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, עוד שני משפטים על כל הסוגיה המפורסמת של אותה מסיבת עיתונאים של ראש הממשלה ושר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: נו, מי זה שר האוצר?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא אורי יוגב.

רוחמה אברהם-בלילא: איך קוראים לשר האוצר?

זאב בילסקי: בר-און.

רוחמה אברהם-בלילא: הם עמדו והכריזו שלא תהיה הטלת מסים, שלא יפגעו בקשישים.

רוחמה אברהם-בלילא: ומה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: ראה זה פלא – מע"מ על פירות וירקות.

רוחמה אברהם-בלילא: במי זה פוגע בדיוק, אדוני היושב-ראש?

רוחמה אברהם-בלילא: באותם אנשים שיכולים להרשות לעצמם לקנות?

רוחמה אברהם-בלילא: באותו העשירון העליון?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, באותם קשישים, באותם חלשים, באותם מסכנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בסדר, אתה יודע מה – אני אצטט את השר הרצוג, שאמר שבגזירות התקציביות יש "אוסף של גזירות ציניות".

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני אומר מעבר לזה – –

זאב בילסקי: למה, היושב-ראש אתנו?

רוחמה אברהם-בלילא: – – אני חושבת שעם כל זה שמר מבולבלי נכנס ועושה את הבלבול הגדול הזה – יש ציבור גדול שהוא מבולבל, אבל אנחנו כבר לא מבולבלים, כי הישרדות פוליטית קודמת לכל דבר אחר בממשלה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה הדגל שלה, וכל מי שחבר בממשלה הזאת, שיודה על האמת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא אדבר על המתיישבים.

רוחמה אברהם-בלילא: רק כרגע חבר הכנסת כץ בכה פה – –

דני דנון: חברת הכנסת אברהם, זמנך תם.

רוחמה אברהם-בלילא: – – ואתה, אדוני היושב-ראש, תומך באותם מתיישבים.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה לא מדבר אל ראש הממשלה?

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה לא אומר לו: הבטחת, תגן עליהם?

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא בעד, אבל אני שואלת אותך.

דני דנון: אני אענה לך: זמנך תם.

רוחמה אברהם-בלילא: ממשלת ישראל הוכיחה דבר אחד – –

דני דנון: חברת הכנסת אברהם, אני מבקש ממך להפסיק.

רוחמה אברהם-בלילא: – – היא הוכיחה שאין לה כל מדיניות, שהיא חובבנית, שהיא מתנהלת בצורת חסרת אחריות, שכל כולה הישרדות פוליטית.

דני דנון: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו ממשלה שפוגעת פגיעה אנושה בחלשים ובאינטרסים העליונים של מדינת ישראל.

דני דנון: חברת הכנסת אברהם, הזמן שלך הסתיים.

דני דנון: אני בטוח שאת יכולה להמשיך עוד זמן רב.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מאבדת – ואיבדה – את אמון הציבור כל יום מחדש.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לך מאוד.

דני דנון: אני בטוח שהיית יכולה להמשיך עוד זמן רב עם הרשימה שהבאת אלינו.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד יומיים לפחות.

ישראל חסון: מה לעשות, יש הרבה בעיות.

דני דנון: אני בטוח.

דני דנון: מה שיש לי לומר – אני רשום ברשימת הדוברים – אני מציע שתישארי באולם ותשמעי בקשב רב.

דני דנון: מכיוון שהזכרת גם את חברת הכנסת פניה קירשנבאום, שהיא הדוברת הבאה, נציגת ישראל ביתנו, אני מזמין אותה לשאת את דבריה.

דני דנון: בבקשה.

זאב בילסקי: היושב-ראש אתנו בעניין הזה.

יואל חסון: אנחנו מחזקים אותך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: ארץ-ישראל – – –

דני דנון: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

יואל חסון: – – – ארץ-ישראל.

דני דנון: אמרתי לחברת הכנסת רוחמה אברהם, אדוני חבר הכנסת חסון: אני רשום לדבר בהמשך.

דני דנון: אני מציע שתישאר באולם ותשמע את עמדתי האישית בנושא שעל הפרק.

יואל חסון: אני מקווה שתגיד מה שבאמת בלבך.

דני דנון: תמיד.

זאב בילסקי: אתה אתנו בעניין המע"מ, אז תן לה לדבר עוד דקה-שתיים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: היא דיברה.

דני דנון: בבקשה, חברת הכנסת קירשנבאום.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

פניה קירשנבאום: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת הנכבדים, חברי האופוזיציה הנכבדים, אני יודעת שבכל יום שני אתם חשים צורך עז להגיש הצעה, להתכתש, לבדוק מה קורה, והצעות האי-אמון שלכם מגיעות.

פניה קירשנבאום: אני בכל זאת מציעה לבדוק קצת יותר בקפידה את הנושאים, ואני אתן דוגמאות למה אני מתכוונת.

פניה קירשנבאום: אתם, סיעת קדימה, הגשתם הצעת אי-אמון על מדיניותה המבולבלת של הממשלה, אבל אני אגיד לרוחמה – כמו שאמרת, אנחנו חוזרים על אותה מנטרה, חברת הכנסת רוחמה, ובכל זאת אני אחזור ואגיד: לא צריך לשכוח שעד לא מזמן אתם הובלתם את המדינה.

פניה קירשנבאום: מה בדיוק היתה המדיניות שלכם?

רוחמה אברהם-בלילא: ישראל ביתנו היתה חלק מהממשלה הזאת.

פניה קירשנבאום: חלק מהזמן.

פניה קירשנבאום: מדיניות ממשלת קדימה איבדה את דרכה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית.

פניה קירשנבאום: יושבת-ראש קדימה היתה שלוש שנים שרת החוץ; היא היתה צריכה להנהיג את האסטרטגיה המדינית, את מדיניות החוץ ואת ההסברה בחוץ-לארץ.

פניה קירשנבאום: מה קרה לנו?

פניה קירשנבאום: במקום זה קיבלנו את תוכנית אנאפוליס, ובתוכנית אנאפוליס חברת הכנסת ציפי לבני הסכימה לוותר על 14 התניות שהיו מוסכמות בתוכנית מפת הדרכים, וזה כולל את זכות השיבה, ויתור על חלקים נכבדים בעיר העתיקה; מה קיבלנו תמורת זה?

פניה קירשנבאום: דרך אגב, לא בתוכנית אנאפוליס – היא גם הסכימה כחברה בקואליציה, בממשלה, שה"חמאס" יוכל לגשת לבחירות בעזה.

פניה קירשנבאום: ומה קיבלנו תמורת זה, אחרי – כמובן – שהיא הסכימה גם להתנתקות?

פניה קירשנבאום: תמורת זה קיבלנו ירי על ערי הדרום שלנו.

פניה קירשנבאום: מובן שבגלל זה גם היתה הפעולה של "עופרת יצוקה", ועל זה היתה לה בסוף ביקורת.

פניה קירשנבאום: באמת קל להעביר ביקורת.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שצריך לתת לממשלת נתניהו זמן לגבש מדיניות או תוכנית מדינית.

ישראל חסון: כמה זמן?

זאב בילסקי: מה עם הנאמנות?

פניה קירשנבאום: עד היום – וספר פה היום על הבמה הזאת מישהו – אולי 40 יום בסך הכול אנחנו מנהלים את הכנסת הזאת, שבהם גם התקיימו דיוני תקציב.

פניה קירשנבאום: בואו ניתן את 100 ימי החסד, 100 ימי העבודה, כדי שנגבש את התוכנית – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה עם חובת הנאמנות?

פניה קירשנבאום: – – ואני בטוחה שאת התוכנית הזאת נוכל להציג גם לעם ישראל, וגם לכל העולם.

פניה קירשנבאום: אני מקווה שהתוכנית הזאת תקבל גיבוי, לא רק של הממשלה, לא רק של הכנסת, אלא של כל תושבי מדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: ובתוכנית הזאת ייכללו גם גושי התיישבות וגם כל הגישה והעוצמה שאנחנו הולכים להגיש.

זאב בילסקי: מה עם הדיור?

זאב בילסקי: מה עם ברית הזוגיות?

זאב בילסקי: מה עם נאמנות-אזרחות?

פניה קירשנבאום: זה לא קשור למדיניות החוץ שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת 100 ימים תהיה מדיניות?

פניה קירשנבאום: אני בטוחה שמפלגת קדימה תתמוך בחוק ברית הזוגיות, כמו שהיא התחייבה.

רוחמה אברהם-בלילא: את חושבת שבמסגרת 100 ימים תהיה מדיניות?

פניה קירשנבאום: אני רוצה להתייחס להצעת האי-אמון של חברי, שיושבים פה מולי.

פניה קירשנבאום: הבנתי שהאי-אמון שלכם היה אמור לדבר על הקושי שלכם בשלטון המקומי, אבל במקום זה דיברנו על שירה – מה נשיר בבוקר ומה נגיד בערב.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להתייחס למשבר בשלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: יש משבר בכל השלטון המקומי, אבל לפחות במגזר היהודי יש ניסיון להבריא.

פניה קירשנבאום: אצלכם עדיין אין תוכניות מיתאר.

פניה קירשנבאום: למה אין תוכניות מיתאר?

פניה קירשנבאום: כי יש בנייה בלתי חוקית, כי לא צריך לגבות מסים.

פניה קירשנבאום: תעשו קצת מאמץ לגבות מסים, ואולי המצב שלכם יהיה קצת יותר טוב.

עפו אגבאריה: 20 שנה הממשלה לא מאשרת תוכניות.

פניה קירשנבאום: נראה לי שהאופוזיציה, שטוענת שהממשלה מבולבלת, היא אופוזיציה מתוסכלת, שאין לה מה לעשות, ובמקום זה אני דורשת, ואני ממליצה לה לחכות לתוכנית שלנו, לתוכנית של ממשלת נתניהו, ולתת לה גיבוי.

פניה קירשנבאום: תודה.

דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת קירשנבאום.

דני דנון: אני מקווה שהדיון ימשיך להיות סוער כמו שהוא עכשיו.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת דניאל בן-סימון, יושב-ראש סיעת העבודה.

דני דנון: בבקשה.

ישראל חסון: נציג סיעות העבודה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שתי דקות על המאחזים ודקה על קדימה.

דניאל בן-סימון: זה מה שיש לי בסדר-היום.

דני דנון: אם זה על קדימה, אולי אני אוסיף לך עוד דקה.

דניאל בן-סימון: אולי תיתן לי עוד דקה, אם תהיה נחמד.

דניאל בן-סימון: יכול להיות שתרצה להוסיף יותר.

יואל חסון: מה יש לך לומר על קדימה?

יואל חסון: היית שמח להיות אתנו כאן היום.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לומר לחברי בקואליציה – קודם כול, נתחיל עם חברי באופוזיציה לגבי המאחזים, שזה די מביך אותי, מביש ומסכן את כל הפרויקט הציוני להעמיד אותו כל-כולו על כמה מאחזים פראיים ועל כמה נערים פראים לא פחות.

יואל חסון: אתה יודע ששר הביטחון שלך בממשלה הקודמת לא פינה מאחזים?

דניאל בן-סימון: מדינה שלא מסוגלת – – –

יואל חסון: שר הביטחון שלך.

דניאל בן-סימון: אני מדבר אליו.

דניאל בן-סימון: מדינה שלא מסוגלת לטפל בסוגיה הזאת – מדובר בכמה עשרות, מאות או מעט אלפים – ולהראות מרות של מדינה – כל הפרויקט הזה עומד בסכנה, לרבות כולנו.

דניאל בן-סימון: לכן, המאחזים הם לא בעיה של המתנחלים או בעיה ביטחונית.

דניאל בן-סימון: זו בעיה שמאיימת על רקמת חיינו.

דניאל בן-סימון: כל הפרויקט הזה, כל התקציב הזה, כל הביטחון הלאומי מסתובב סביב שלומם ורווחתם של כמה נערי גבעות ונערות גבעות.

דניאל בן-סימון: ואני חייב לומר, כחבר הקואליציה – ואני שמח ששר הביטחון וראש הממשלה בדעה אחת, אני מתאר לעצמי שגם קדימה בעניין הזה – שצריך לשים קץ להרפתקה הזאת, צריך לשים קץ ולהתחיל מחדש, כי חברי המתנחלים, המאחזים מסכנים אותם באותה מידה שהם מסכנים את החברה הישראלית.

דניאל בן-סימון: אי-אפשר לשים את כל הפרויקט הזה על השפיץ של המאחזים.

דניאל בן-סימון: מלה אחת לקדימה.

דניאל בן-סימון: זאב בילסקי וחברי שיושבים פה, תראו, אני אומר לכם, אמרתי פה לא פעם אחת שמפלגת העבודה נכנסה כמי שאנסו אותה ואמרה: רוצה אני.

דניאל בן-סימון: אבל אתם, שהעם בחר בכם, יצאתם מפלגה ראשונה כדי לשלוט במדינה והלכתם לאופוזיציה בלי להניד עפעף ובלי לשאול מדוע המפלגה שנבחרה להנהיג מוצאת את עצמה יושבת פה, חלק מהאנשים לא יודעים מה לעשות – – –

יואל חסון: כי עשו ממשלת קומבינה.

יואל חסון: מה אתה רוצה, שנהיה חלק מהקומבינה הזאת?

דניאל בן-סימון: אני אומר לך, בגדתם ברצון הציבור.

יואל חסון: אנחנו?

דניאל בן-סימון: נתתם לגיטימציה לשוליים, שוב לשוליים, לשלוט במדינה הזאת.

חיים אורון: למה לא הודעתם שאתם לא באים לממשלה אלא אתם?

חיים אורון: אני עכשיו מהאו"ם.

חיים אורון: למה לא באתם ואמרתם – – –

יוחנן פלסנר: בלעדיכם אין ממשלה, אתם מחזיקים את הביזיון הזה.

חיים אורון: אם הייתם אומרים את זה – – –

זאב בילסקי: פעם ראשונה אמרו עלי שאני לא שותף טבעי.

זאב בילסקי: אתה יודע, הייתי שותף של היושב-ראש – הייתי שותף טבעי, הייתי כל החיים שלי שותף טבעי.

זאב בילסקי: פעם ראשונה אומרים לי שאני לא שותף טבעי.

דניאל בן-סימון: אתה צודק.

דניאל בן-סימון: אתם מבזבזים זמן על צעקות.

דניאל בן-סימון: מדוע לא שאלתם?

דניאל בן-סימון: מדוע לא הקמתם צוות משא-ומתן?

יוחנן פלסנר: הקמנו.

דניאל בן-סימון: נהייתם כמו ש"ס, נהייתם כמו ישראל ביתנו, המנהיגה אמרה והכול נגמר.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר לך, זה חוסר אחריות – ג'ומס, אני מדבר על קדימה.

דניאל בן-סימון: צר לי עליכם – – –

יואל חסון: צר לנו עליך ובעיקר צר לנו על המדינה שזאת הממשלה שלה, זה העיקר.

דניאל בן-סימון: הודיתי בכאבי הלב שלי.

דניאל בן-סימון: אבל אני אומר לך: תעשו חשבון נפש, אל תקשיבו לציפי לבני כמו היתה הרב עובדיה יוסף.

דניאל בן-סימון: תשאלו מה היה.

דניאל בן-סימון: אתם לא יכולים להפוך מפלגה שלישית שהולכת סומא אחרי המנהיג שלה.

דניאל בן-סימון: זאביק, אני מצפה ממך ליותר, מנחמן שי – יוסי פלד כבר לא במפלגה – יוחנן פלסנר, רחל אדטו, מדוע לא שאלתם איך הגענו למצב הזה?

דניאל בן-סימון: קיבלתם מנדט – – –

יואל חסון: לא אנחנו שאלנו?

יוחנן פלסנר: שאלנו את נתניהו, אנחנו צפינו את הביזיון.

יואל חסון: המנהיגה לוקחת החלטה אמיצה – – –

דניאל בן-סימון: אבל למה היא לא התייעצה אתך?

דניאל בן-סימון: מדוע לא שאלת מה קורה שם?

יוחנן פלסנר: היא מאוד התייעצה.

יואל חסון: המנהיג שלך התייעץ אתך?

זאב בילסקי: פעם ראשונה שמנהיגה לוקחת החלטה שהיא ערכית.

זאב בילסקי: אלה היו החלטות ערכיות.

דני דנון: חברי מפלגת קדימה.

דני דנון: חבר הכנסת בילסקי, שמענו את הדברים.

דני דנון: חבר הכנסת יואל חסון, שמענו את הדברים.

דני דנון: בוא ניתן לו להשיב.

דניאל בן-סימון: אם היא הגרסה הפמיניסטית של הרב עובדיה יוסף, אני מקבל את זה.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: ברק התייעץ אתך?

יואל חסון: אני שואל.

דניאל בן-סימון: תשאלו מה קרה שם.

דניאל בן-סימון: מדוע לא שיקפתם את רצון העם שרצה לראות קואליציה אחרת?

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר:

דניאל בן-סימון: דרוש חשבון נפש מוסרי יום-יום כדי לדעת למה זה קרה וכדי לקטוע את האיוולת הזו במהירות האפשרית.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת בן-סימון.

דני דנון: אני מניח שלא תקבל תשובה על השאלה הזאת היום.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב מש"ס.

דני דנון: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אענה תשובה.

נסים זאב: ראיתי שהיושב-ראש אמר שהוא לא יקבל תשובה.

נסים זאב: אני אענה תשובה.

נסים זאב: אם היתה הכרזה והסכמה מצד ראש הממשלה שיהיו שתי ממשלות בקדנציה אחת אז הרי הייתם בקואליציה ומפלגת העבודה לא היתה.

נסים זאב: הוויכוח היה לא על אידיאולוגיה, שלא יקשקשו במוח ויגידו: ראש הממשלה לא הכריז על שתי מדינות לשני העמים, ורק בגלל ההכרזה, האיוולת הזו, אפשר היה להציל את עם ישראל ולהביא מדיניות חדשה ונאורה ואנחנו היינו כבר אולי מקובלים על אובמה בעניין הזה.

נסים זאב: כשמדברים על ממשלה או מדיניות מבולבלת, אני רוצה לומר לכם שקודם כול הבלבול הוא בקדימה, התסכול הוא בקדימה שהיא נמצאת היום באופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לך טעות, אנחנו בחרנו ללכת לשם.

יואל חסון: אתה רואה פה תסכול?

יואל חסון: אני לא רואה פה תסכול.

נסים זאב: חבל מאוד, התסכול מלווה אתכם רגע-רגע.

נסים זאב: לקחו אריות, שמו אותם בכלוב ואמרו להם: תישארו שם.

נסים זאב: כולם היו שרים, כולם היו בכירים, כולם פתאום חברי כנסת זוטרים – – –

יואל חסון: זה שאנחנו אריות זה נכון.

יואל חסון: אריות ולביאות יש פה.

נסים זאב: אני מסכים אתך, אני לא מזלזל.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תטיל דופי.

נסים זאב: לא היה לכם מקום באופוזיציה.

נחמן שי: אני גאה להיות חבר כנסת זוטר.

נסים זאב: אני לא אומר את זה בציניות.

נסים זאב: לא היה לכם מקום באופוזיציה.

נסים זאב: הייתם צריכים להיות שותפים, אבל גם להתאים את עצמכם למציאות החדשה שנוצרה במדינת ישראל.

נחמן שי: מה זה חבר כנסת זוטר?

נסים זאב: יש רוב ימין, העם הצביע ימין, אז קצת להתאזן, קצת פחות הכרזות וקצת להיות יותר מציאותיים.

נחמן שי: מה זה חבר כנסת זוטר?

נסים זאב: אדוני, אני מקווה שזה רק תשובה וזה לא יהיה על חשבון זמני.

נסים זאב: חבר כנסת זוטר – את זה יסביר לך יואל חסון, הוא כבר היה בקדנציה קודמת, פעם הוא הרגיש את עצמו יותר גבוה ופעם יותר נחות.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תפגע באף אחד מחברי הכנסת.

יואל חסון: חבר הכנסת זאב, הימין האמיתי יושב באופוזיציה, הימין האמיתי באופוזיציה.

יואל חסון: כל אלה שקנו אותם הם בקואליציה, הימין האמיתי באופוזיציה.

יואל חסון: יש לך פה את כצל'ה, הוא לא מכר שום דבר, אלה מכרו; אלה קנו אותם בסגני שרים, שרים, יושבי-ראש ועדות.

נסים זאב: שיהיה ברור שיש איזושהי מגמה, ניסיון להוליך את הציבור שיש איזשהו פתרון קסם שנקרא שתי מדינות לשני העמים, ואז תתחיל צמיחתו, גאולתו של עם ישראל.

נסים זאב: צריך לזכור ששלוש שנים ראש הממשלה הקודם הכריז השכם והערב: שתי מדינות לשני העמים.

נסים זאב: האם זה הוריד את רף הלהבות?

נסים זאב: אדרבה, כל הכרזה הראתה חולשה, בדיוק כמו שהיום מצטייר אבו מאזן, עבאס, בציבור הפלסטיני, כך אולמרט הצטייר בעולם כולו.

נסים זאב: מה קיבלנו בעצם?

נסים זאב: אלפי "קסאמים", קיבלנו את "עופרת יצוקה" שהיום הולכת ונהיית עופרת נמסה בגלל הניסיון המתמשך והבלתי-נלאה של ה"חמאס" להתעצם ולהיות גורם מאיים על ביטחונה של מדינת ישראל.

נסים זאב: המוטיבציה לא ירדה בכהוא-זה.

נסים זאב: ואם אנחנו רואים אולי קצת איזושהי רגיעה, זה מהסיבות הבאות: ה"חמאס" יש לו מחויבות לשיקומה של עזה.

נסים זאב: הם מנסים לקבל לגיטימציה להכרה השלטונית בהם, והחשוב מכול מבחינתם זה להתחזק, לנצל את הזמן הזה כדי להכניס אמל"ח.

נסים זאב: אז הבלבול, אדוני היושב-ראש, הוא לא של הממשלה.

נסים זאב: הבלבול במקרה הזה נמצא בצד השני, שאנחנו בעצם לא מסוגלים להתעלות ולראות את המציאות הנכונה.

נסים זאב: מי שולט ברחוב הפלסטיני, אדוני היושב-ראש?

נסים זאב: האם ה"חמאס" או עבאס?

נסים זאב: יש מוניטין לעבאס שהוא מנהיג חלש.

נסים זאב: הוא נתפס עדיין כאחד מחברי המפלגה המושחתים ביותר ועדיין בג'נין ובשכם הוא נחשב לפנסיונר שמגיע למקום עבודתו ברמאללה.

נסים זאב: ה"חמאס" מציג את המתינות של עבאס כחולשה ושהוא מכר את נשמתו לשטן, לאויב הציוני.

נסים זאב: אני רוצה רק להתייחס לשתי נקודות חשובות בנושא עקירת יישובים, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: צריך להבין שכתוב: עת לנטוע ועת לעקור נטוע.

נסים זאב: אי-אפשר לעקור דבר שהוא נטוע בלי לתת במקביל תוכנית רצינית איך אני מעביר את אותם יישובים, את אותן נטיעות, את אותם בתים, את אותן משפחות.

נסים זאב: אי-אפשר לגרום להרס של משפחות בלי לשקם אותן במקביל, שלא יהיה המצב של רצועת-עזה, שעברנו את כל התלאות האלה.

יעקב כץ: הוא מהקואליציה, הוא לא מקשיב.

נסים זאב: דבר שני, מה זה הדוח של טליה ששון?

נסים זאב: צריך לעשות מזה ששון ושמחה?

נסים זאב: מה, אין מקום לביקורת על הדוח הזה?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ישבנו שעות, עוד בקדנציה הקודמת, וביקרנו קשות את הדוח הזה.

נסים זאב: לדעתי צריך להקים ועדה מחדש, ולבדוק את הדוח הזה.

נסים זאב: מה פירוש?

נסים זאב: יש יישובים שהיו אחרי תכנון, אחרי הסכמה של הממשלה.

נסים זאב: אולי לא היתה הסכמה בכתב, אבל היתה הסכמה שבעל-פה.

יעקב כץ: הממשלה בנתה אותם, חבר הכנסת זאב.

יעקב כץ: הממשלה בנתה אותם.

נסים זאב: אני אומר:

נסים זאב: גם אם לא היתה הסכמה רשמית, לא יכול להיות שעכשיו אנחנו נבוא ונעקור את אותן נטיעות, את אותם שורשים, את אותם יהודים שמקריבים את עצמם למען ארץ-ישראל, למען מדינת ישראל, מסכנים את חייהם יום-יום.

נסים זאב: לבוא ולומר: הם נטל על מדינת ישראל?

נסים זאב: הם לא הנטל, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: וצריך לתת את הפתרונות.

נסים זאב: גם ראש הממשלה אמר מפורשות, שהוויכוח כרגע עם ממשל אובמה הוא על להכיר במקביל, ולאפשר, באותם יישובים – כמו שאדוני הזכיר – מעלה-אדומים, מודיעין וכו' – צריך במקביל לאפשר את הרחבת היישוב למשפחות שהולכות ומתרחבות באזורים האלה.

נסים זאב: תודה.

דני דנון: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

דני דנון: חבר הכנסת חיים אורון – מרצ.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איך אמר כאן מישהו קודם?

חיים אורון: תנו לנו 100 ימים, תנו לנו 100 ימים לראות מה אנחנו יודעים.

חיים אורון: למה צריך לתת לכם עוד ימים להראות מה אתם לא יודעים לעשות?

חיים אורון: חבר הכנסת כץ כבר מפטר את ראש הממשלה, למרות מה שראש הממשלה אמר – אני מקים ממשלה על הבסיס הטבעי שלו.

חיים אורון: תצטרך, חבר הכנסת כץ, ידידי ושכני, להכות אותי הרבה כדי שאני אדבר טובות על ביבי נתניהו בהקשר הזה.

חיים אורון: ואתה אומר: הוא רימה אותך.

חיים אורון: הוא רימה אותך, כי רצית להיות מרומה.

חיים אורון: ידעת שאין שום קשר בין הדברים שהוא אומר ובין מה שהוא יעשה.

חיים אורון: ומגדיל לעשות חבר הכנסת דניאל בן-סימון, שהוא במצוקה נוראה בממשלה, ולזכותו אני אומר שכל פעם שהוא עולה לדוכן, ממש המצוקה הזאת לא רק נשמעת מגרונו, אלא ניבטת ממנו, והוא רב עם קדימה: למה לא באתם.

חיים אורון: ואתם, למה נכנסתם?

חיים אורון: בסופו של דבר, ידידי בן-סימון, כנראה מצא מין את מינו.

חיים אורון: יכולתם להישאר בחוץ, ולא עכשיו להסביר.

חיים אורון: אני יותר מדי מעריך את השר בוז'י הרצוג; אני יותר מדי מעריך אותו כדי להניח שהוא לא שמע את קריאותי החוזרות ונשנות.

חיים אורון: אז תגיד: אבל ברק מוכן לחתום, עכשיו ביבי לא נותן לו.

חיים אורון: למה ברק מוכן לחתום?

חיים אורון: כי מה שהוא רוצה אני כבר בכלל לא מבין.

חיים אורון: ומצטט חבר הכנסת כץ, על-פי שמות ועל-פי מספרים, 600 פה, 400 פה.

חיים אורון: אגב, כולנו מכירים את המספרים הללו, אבל כשמגישים אותם "שלום עכשיו" אומרים שזה בשירות ה-CIA, וכשמגיש אותם כצל'ה, זה בשירות ההשגחה העליונה.

חיים אורון: האמן לי, אלה אותם מספרים, וזה אותו כחש שאתם מספרים לנו כל הזמן.

חיים אורון: אתה צודק ממש – היישובים הללו כולם הוקמו בכספי המדינה, בידיעת המדינה ובעצימת עיניים, וכאשר מישהו בא וקורע את המסכה מעל כל הדבר הזה, שמתנהל כבר 30–40 שנה בשטחים – ואתה יודע יותר טוב מכולם כמה זה התנהל כך, ואני מעריך את העובדה שאתה מנענע בראשך, כי אתה בעצם חושב שמה שעשתה התנועה הציונית לבריטים ולטורקים אנחנו עכשיו עושים לממשלות ישראל.

חיים אורון: "אנחנו" זה אתם.

חיים אורון: ההבדל היחיד הוא, שכשאנחנו אמרנו את זה מעל הדוכן, אמרו לנו כמו קודם: אתם משרתי ה-CIA.

חיים אורון: כשאתה אומר את זה, כמי שהיה בלב העניין יחד עם אריאל שרון, אתה צודק – לא היתה גבעה אחת שתפסת ולא קיבלת מראש אישור לזה מאריאל שרון.

חיים אורון: אותו אריאל שרון שלא היתה לו שום בעיה אחר כך לחתום על מסמך: תורידו אותם.

חיים אורון: אני מודיע לך, חבר הכנסת כץ: אני, כאיש התיישבות, מעולם לא קיבלתי את הריצ'רץ' של היישובים, ולכן אמרתי: במקום שנתון למשא-ומתן אסור להקים יישוב, ואסור לשאת את שם ההתיישבות לשווא; כי זה שם ההתיישבות לשווא.

חיים אורון: נכון, מקום שיש בו יישוב, לא עוזבים אותו.

חיים אורון: אתם אמרתם: זה התיישבות נגדכם – נגדנו, שלא נוכל לעזוב גם אם תרצו לעזוב.

חיים אורון: גררתם את עם ישראל למצוקה הנוכחית, ועכשיו אתם משלמים את המחיר העיקרי.

חיים אורון: כי מבחינתי הבעיה היא לא היישובים הלא-מורשים.

חיים אורון: האמן לי, הם, מבחינתי, לא שום בעיה.

חיים אורון: מבחינתי הבעיה היא מה שאתם קוראים "יישובים מורשים", ואני חושב שהם אסון למדינת ישראל.

חיים אורון: צריך לסגת מהשטחים ולהפסיק את הכיבוש.

חיים אורון: ולכן עכשיו יסבנו את הציבור פה – כן יורידו מאחז – וברק נסע לוושינגטון וייתן להם את הרשימה של ה-26.

חיים אורון: אגב, הרשימה של ה-26 – כבר ניפו אותה.

חיים אורון: היא היתה 106 אצל טליה ששון.

חיים אורון: היא כבר 26 – ניפו אותה.

חיים אורון: וגם פה – אחד יעבירו, ובמגרון כבר עשו הסכם, ואחד יעשו שם.

חיים אורון: כנראה אין ברירה, צריך לחטוף מכות יותר חזקות בראש בשביל להבין שהמשחק הזה חייב להסתיים, לא כי אובמה רוצה; כי זה אינטרס שלנו.

חיים אורון: ורק מה שקורה פה הוא הוכחה עד כמה זה אינטרס שלנו להפסיק את משחק המסכות הזה, שהוא נגד האינטרסים היסודיים של מדינת ישראל.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת אורון.

דני דנון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס מיהדות התורה, בבקשה.

דני דנון: סליחה, חבר הכנסת אברהים צרצור, נציג רע"ם-תע"ל.

דני דנון: חבר הכנסת מוזס, זמנך יגיע בקרוב.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שלאחר ששמעתי את שר הפנים אומר שלא רק שאין אפליה במדיניותה של ממשלת ישראל בין הערבים ליהודים, אלא שיש אפליה מתקנת, אני חייב להודות שנדהמתי עד מעמקי לבי.

אברהים צרצור: וכדי להמחיש את תדהמתי אביא רק דוגמה אחת, שתוכיח את הדבר המוזר הזה שבטענה ששמענו משר הפנים לפני כשעה.

אברהים צרצור: אביא את כפר-קאסם עירי כדוגמה לכך.

אברהים צרצור: בשנת 1959 החליט שר הפנים דאז להקים את המועצה המקומית כפר-קאסם.

אברהים צרצור: מי שמכיר את הפרוצדורה – שר הפנים חותם על צו כינון, ומצרף אליו מפה שתוחמת את תחום השיפוט של המועצה שהולכים להקים.

אברהים צרצור: שלוש שנים – כשמדברים מ-1959 – שלוש שנים לאחר הטבח בכפר-קאסם, הדם של הקורבנות לא הספיק להתייבש, והנה שר הפנים מגדיר את תחום השיפוט של כפר-קאסם, שלפיו הוא קוטע יותר מ-1,500 דונם מהאדמות הפרטיות של תושבי כפר-קאסם ומספח אותן לעיירה קטנה מאוד שנקראת ראש-העין, שהיתה עיירה של אוהלים באותן שנים, 1959–1960.

אברהים צרצור: ניהלנו מאבק במשך הרבה שנים.

אברהים צרצור: נבחרתי לתפקיד ראש העיר שם בשנת 1989, והדבר שמאוד הפריע לי היה הנושא של תחום השיפוט – העושק שעמד בפתחה של העיר הזאת, שמתפתחת.

אברהים צרצור: שכנעתי את שר הפנים דאז להקים ועדת גבולות, בשנת 1995.

אברהים צרצור: הוועדה הזאת דנה בנושא הסכסוך בין שני היישובים, והמליצה פה-אחד – המליצה פה-אחד, כבוד היושב-ראש – לספח את כל האדמות החקלאיות שדרשנו לספח לכפר-קאסם, לתחום השיפוט של כפר-קאסם, כחלק מעשיית צדק לכפר שסבל במשך הרבה שנים.

אברהים צרצור: לצערי הרב, וזה הדבר המדהים, כנסת נכבדה, כבוד היושב-ראש, הדבר המדהים הוא שמשנת 1997 ועד היום – 12 שנים עברו מאז שהוועדה הזאת הגישה את המלצותיה, ולא קם שר פנים אחד שאגר אומץ כדי לקבל את ההמלצות האלה, ההוגנות יחסית, שעושות צדק עם כפר-קאסם.

אברהים צרצור: לא קם במשך 12 שנים שר פנים אחד שיוביל את המרכבה הזאת לחוף מבטחים, לצערי הרב.

אברהים צרצור: בסופו של דבר, באים ואומרים: עברו שנים רבות, ולכן צריך להקים עוד ועדה שתתחיל לחקור את הנושא הזה מלכתחילה.

אברהים צרצור: על חלק מהקרקעות האלה, שהן בבסיס המחלוקת הזאת, קיימים היום – מדברים על בנייה בלתי חוקית – על אותה קרקע שהיא בבסיס המחלוקת הזאת, ושהיא בבעלות חלק מהתושבים שלנו, ושאין להם רזרבה מלבד הקרקעות האלה, הקימו את הבניינים שלהם, בגלל שאין מנוס.

אברהים צרצור: אז במקום לדבר על בנייה בלתי חוקית ובמקום להגיש כתבי אישום כנגד אלה שאין להם מנוס אלא לבנות, בגלל שהממשלה לא עושה די כדי לפתור את הבעיות שלהם, כדאי מאוד והגיע הזמן שאיזשהו גוף יגיש כתב אישום חמור כנגד הממשלות בישראל כדי שייתנו את הדין לגבי הנושאים האלה.

אברהים צרצור: תודה לך מקרב לב.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת צרצור.

דני דנון: חבר הכנסת חנא סוייד, נציג חד"ש, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, דבר מוזר אנחנו רואים כאן, בכנסת, ככל שיש דיון שקשור למצב של האוכלוסייה הערבית ושל הרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: אנחנו יודעים שבכל ויכוח שמתנהל כאן בין הממשלה הנוכחית לממשלה הקודמת, יש חילוקי דעות ויש התקפות קשות בכל נושא, בכל תחום, אם זה התחום המדיני, הביטחוני, הכלכלי, החברתי.

חנא סוייד: הכול מתנפלים אחד על השני, ומבקרים אחד את השני.

חנא סוייד: רק כאשר מדברים בנושאים של האוכלוסייה הערבית יש תמימות דעים.

חנא סוייד: השר הנוכחי מרעיף שבחים על השר הקודם.

חנא סוייד: השר הקודם בטוח שהשר החדש יעשה הכול פיקס, בסדר גמור.

חנא סוייד: זה מראה דבר אחד ויחיד.

חנא סוייד: זו לא בעיה לא של הממשלה הקודמת, ולא של הממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: זו בעיה של השיטה.

חנא סוייד: כנראה כולם, גם הממשלות שהיו קודם, והממשלה הנוכחית, תמימי דעים במדיניות כלפי האוכלוסייה הערבית – אפליה וחוסר התחשבות והזנחה וחוסר השקעה, וכל הדברים השליליים.

חנא סוייד: רק בהיגיון זה אפשר להבין את השבחים שמרעיפים אחד על השני ככל שמדברים על האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אני לא צריך להוסיף על זה, חברי דיברו על המצוקות של הרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: עומד כאן שר הפנים והוא אומר: יש קיצוצים והרשויות יקרסו.

חנא סוייד: אבל כשמדובר באוכלוסייה הערבית וברשויות הערביות, הבעיה היא חמולות.

חנא סוייד: תראו איזה פלא?

חנא סוייד: הוא אומר בעצמו שהרשויות הולכות לקרוס, אבל אצל הערבים בגלל החמולות.

חנא סוייד: אני חושב שזה לא רציני, ובאמת שרים לא צריכים לדבר כך.

חנא סוייד: אבל בשביל זה הם מקבלים את האחריות על עצמם בפני הציבור.

חנא סוייד: יש לי רק הערה לגבי ההתנחלויות ולגבי הטרמינולוגיה.

חנא סוייד: אני שמעתי כאן אנשים מהאופוזיציה, מהקואליציה, מדברים על התנחלויות חוקיות ולא חוקיות.

חנא סוייד: אני רוצה להציע קטגוריזציה של ההתנחלויות.

חנא סוייד: הקטגוריזציה מדברת כך: נכון, יש התנחלויות שהן לא מורשות, לא מורשות.

חנא סוייד: הן לא מורשות פורמלית, הן מורשות בקריצת עין.

חנא סוייד: אני לא יכול להבין שממשלת ישראל תחת כיבוש, ותחת משטר צבאי, לא יכולה למנוע בניית התנחלויות מה שקוראים לא מורשות – התנחלויות לא מורשות.

חנא סוייד: הקטגוריזציה היא התנחלויות לא מורשות, ויש התנחלויות מורשות.

חנא סוייד: אבל כולן, כולן הן לא חוקיות.

חנא סוייד: לא לפי החוק הבין-לאומי.

חנא סוייד: אדוני השר, לא ראיתי, לא ידעתי, ולא שמעתי על אף התנחלות שהיא מקובלת באיזשהו הסכם בין-לאומי.

חנא סוייד: וצר לי, אני לא ידעתי שאתה, אדוני השר, חתמת על בניית התנחלויות בשטחים הכבושים.

חנא סוייד: אני לא ידעתי את זה.

חנא סוייד: זה לא לזכותך.

יצחק הרצוג: במעלה-אדומים ובירושלים אני גאה שחתמתי.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

דני דנון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעת קדימה הגישה הצעת אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניותה המבולבלת של הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני לא מצליח להבין על איזה מדיניות מבולבלת מדברים.

מנחם אליעזר מוזס: ראש הממשלה הבהיר את עמדותיו המדיניות לפני הבחירות בצורה בהירה ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: גם לפני נסיעתו לפגישה עם נשיא ארצות-הברית ברק אובמה הצהיר את אותן עמדות בדיוק כפי שהשמיע אחר כך בפני הנשיא האמריקני.

מנחם אליעזר מוזס: גם בכל הפגישות עם ראשי הממשל בארצות-הברית חזר על אותן עמדות, על אף כל הלחצים שעמד בהם.

מנחם אליעזר מוזס: האם זוהי מדיניות מבולבלת?

מנחם אליעזר מוזס: האם ממשלה שעומדת על ביטחון ישראל היא ממשלה מבולבלת?

מנחם אליעזר מוזס: היום בדיון בוועדת החוץ והביטחון אמר ראש הממשלה לחברי הוועדה בהתייחסו להצהרות המגיעות מארצות-הברית על הקפאה מוחלטת של הבנייה בהתנחלויות: לא נקפיא את החיים ביהודה ושומרון.

מנחם אליעזר מוזס: זו הצהרה חשובה מאוד, לדעתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שראש הממשלה יתמיד בה ויעמוד בלחצים, וימשיך את הבנייה לפחות לצורך הריבוי הטבעי.

מנחם אליעזר מוזס: הרי מדובר בעשרות אלפי משפחות המתגוררות ביישובים יהודיים עשרות שנים כחוק ובעידוד ממשלות ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: איך אפשר לבוא כעת ולמנוע מהם להתרחב?

מנחם אליעזר מוזס: או למנוע מהם להוסיף חדר או אפילו להוסיף מרפסת סוכה?

מנחם אליעזר מוזס: הרי זה אבסורד.

מנחם אליעזר מוזס: זה הרי דבר שלא יעלה על הדבר שמתגוררים עשרות אלפי יהודים במאות יישובים, ורק בגלל לחץ חיצוני יימנע מהם להתרחב בהתאם לגידול הטבעי.

מנחם אליעזר מוזס: איפה יתגוררו הדור השני והשלישי שגדלו וגרו כל חייהם ביישובים האלה, ומקור פרנסתם ועיסוקם נמצא שם?

מנחם אליעזר מוזס: ההקפאה הזו הרי גורמת להם עוול מתמשך.

מנחם אליעזר מוזס: גם מונעים מהם בנייה חדשה, ומאידך המחסור בדירות זמינות בהתנחלויות גורם לתופעה של מחירי שכירות גבוהים ביותר, כמעט כמו במרכז הארץ.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה שבועות הייתי בביקור בעיר ביתר-עילית.

מנחם אליעזר מוזס: פשוט מקומם לראות מה שקורה שם.

מנחם אליעזר מוזס: עומדים בניינים בשורות ומתגוררים בהם מאות תושבים.

מנחם אליעזר מוזס: אך ביניהם עומדים בשיממונם מגרשים שלמים שלא ניתן לבנות עליהם רק בגלל הלחץ החיצוני.

מנחם אליעזר מוזס: לא מדובר בהפשרה של שכונות חדשות או ברחובות חדשים שאינם בנויים.

מנחם אליעזר מוזס: מדובר ברחובות ושכונות שכבר בנויים ומתגוררים בהם מאות תושבים, ומעבר לכביש או על המדרכה לא ניתן לבנות.

מנחם אליעזר מוזס: פשוט לראות ולא להאמין.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שסוף כל סוף נוכל להביא להפשרת הבנייה שם, ובפרט בתקופה הזו של מצוקת הדיור הנוראית.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה מכאן לחזק את ראש הממשלה ואת הממשלה בעמידתם האיתנה אל כל מול הלחצים, כדי שיצליח לפעול לביסוס ההתיישבות היהודית ויקוים בנו דברי נעים זמירות ישראל דוד המלך: כי אלוקים יושיע ציון, ויבנה ערי יהודה, וישבו שם ויירשוה, ואוהבי שמו ישכנו בה.

מנחם אליעזר מוזס: אמן.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת מוזס.

דני דנון: נשמח אם כל נאום שלך ייגמר באיזה דבר תורה ויוסיף לנו.

דני דנון: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אורי אורבך, נציג הבית היהודי.

דני דנון: בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אחסוך מכם ציטוטים, אבל אני אפנה אתכם לספר התנ"ך הסמוך למקום מגוריכם, ואתם תבחרו לכם אחד מהפסוקים הנפלאים – כולם נפלאים – שמדבר על זכותנו על ארץ-ישראל.

אורי אורבך: שם אין יישובים לא חוקיים, ולא מוסדרים, ולא מורשים.

אורי אורבך: שם יש סתם יהודים שחיים בארץ-ישראל, ושם מדובר – בכמה פסוקים שתרצו – על הזכות של היהודים לארצם.

אריה ביבי: – – – יודע שאתה מדבר פה?

יצחק הרצוג: גם על הגר.

אורי אורבך: גם על הגר הגר.

אורי אורבך: נכון.

אורי אורבך: זה לא בסתירה באמת – גם הגר הגר בתוכנו, וגם ארץ-ישראל, שלנו.

אורי אורבך: הכול באותו תנ"ך, ושום דבר לא עומד בסתירה.

אורי אורבך: מה שלא כתוב בתנ"ך זה "שתי מדינות לשני עמים בארץ-ישראל", ובספרים אחרים כתוב "דיבוק צא, צא דיבוק".

אורי אורבך: כאילו אם אנשים במרכז ובשמאל הישראלי לא קמים בבוקר ואומרים, לפני "מודה אני" או אחרי "מודה אני", "שתי מדינות לשני עמים" – היום לא יכול בכלל לצאת לדרכו, וכמו מין טקס כזה של הכנסת שדים.

אורי אורבך: אני מציע לכם בתמורה את טקס גירוש השדים, שעיקרו הוא "דיבוק צא".

אורי אורבך: כי בהצעת האי-אמון של סיעת קדימה מדובר על מדיניותה המבולבלת של הממשלה.

אורי אורבך: אומרים לעצמם אנשי קדימה והשמאל: לממשלה יש מדיניות מבולבלת, אבל לנו?

אורי אורבך: לנו יש מדיניות ברורה, חדה וישרה, שהיא הכותרת שהזכרתי בהתחלה: "שתי מדינות לשני עמים".

אורי אורבך: נו, אני שואל, ואז?

אורי אורבך: יהיו שתי מדינות לשני עמים – האם אתם מאמינים שזה יביא את השלום?

אורי אורבך: האם אתם מאמינים שאחרי שיהיו פה חלילה שתי מדינות לשני עמים יהיה פה שלום?

אורי אורבך: זה יהיה הפתרון, או התחלת כל הבעיות?

אורי אורבך: אבל אני אגיד לכם מה אתם אומרים – בעיקר אלה שהם ליכודניקים לשעבר בתוך קדימה – הקשיבו לי נא, חברי הכנסת, ידידי הערבים, מה אומרים אנשים בקדימה שהיו בליכוד – – –

חנא סוייד: לפי המדיניות שלך, בטוח שיהיה שלום.

אורי אורבך: אני לא מציע שלום.

אורי אורבך: אני קטונתי.

קריאה: מה אתה מציע?

אורי אורבך: אני לא מציע שלום.

אורי אורבך: אני מציע שעם ישראל יחיה בארצו, ונשתדל לנהל איכשהו את הסכסוך ככה שתהיה פה כמה שפחות שפיכות דמים, ולא תהיה פה מדינה פלסטינית.

אורי אורבך: שווה לי שיהיה מה שאתם קוראים כיבוש – אני חושב שהוא אחיזתנו על פני ארצנו – על פני שתי מדינות לשני עמים שיתקוטטו פה לנצח.

אורי אורבך: ומי יודע, כל עוד אנחנו מנצחים זה בסדר – – –

חנא סוייד: ועכשיו לא מתקוטטים?

אורי אורבך: אני מעדיף את ההתקוטטות של עכשיו, עם המחירים הקשים שלה, על פני המלחמה הנוראה שתבוא כשיהיו פה שתי מדינות.

נחמן שי: ובדרך הזאת יהיה שלום?

נחמן שי: אתה אומר ששתי מדינות לשני עמים לא יביא שלום – – –

חנא סוייד: הוא לא מעוניין בשלום, הוא אמר – – –

אורי אורבך: אני מעוניין בשלום.

אורי אורבך: אני לא מאמין בשלום עם הפלסטינים.

חנא סוייד: הוא לא רוצה שלום – – –

אורי אורבך: לא, תקשיב היטב.

מגלי והבה: – – – ב"גלי צה"ל" חמש שנים – – –

אורי אורבך: אני מאוד רוצה שלום – – –

דני דנון: חבר הכנסת שי, תן לו לסיים בבקשה.

חנא סוייד: זה עתה אמרת שאתה לא רוצה שלום, שלא מעניין אותך שלום.

אורי אורבך: מאוד מעניין אותי שלום.

אורי אורבך: אני לא מאמין בשלום עם הפלסטינים.

קריאה: איך אתה מקדם את דברי הימים?

קריאה: זה יפה מאוד.

אורי אורבך: אני מקדם את דברי הימים.

אורי אורבך: אני מתחיל לפי הסדר.

חנא סוייד: אתה חלק מהממשלה, ואתה טוען שהממשלה לא חלק – – –

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: שמענו את ההערות של החברים.

דני דנון: אנחנו ניתן לחבר הכנסת אורי אורבך להשלים את דבריו.

אורי אורבך: אני פורס לפניכם את קצת השקפת עולמי.

אורי אורבך: ישראל צריכה לחתור לשלום.

אורי אורבך: כיוון שזה לא אפשרי, היא צריכה לחתור לחיים סבירים פה, בארץ-ישראל.

אורי אורבך: כל אלה שחולמים על הסכמי שלום גדולים עם הפלסטינים, בסופו של דבר המציאות הקשה תתנפץ אל מול עיניהם, ואנחנו נטבול פה בשפך דם נורא – – –

חנא סוייד: אתה חלק מהממשלה, וזו ההוכחה שהממשלה אכן מבולבלת, כי אתה אומר משהו, ואחרים אומרים משהו אחר.

אורי אורבך: אני מזכיר לך שאני לא ראש הממשלה.

אורי אורבך: אני חבר בסיעת הבית היהודי, וזו העמדה שלי ושלנו.

אורי אורבך: צריך להגיד דברי אמת.

אורי אורבך: אלו בקדימה אומרים לכם ששתי מדינות – – –

חנא סוייד: עזוב קדימה.

אורי אורבך: לא, הם הגישו את הצעת האי-אמון פשוט.

אורי אורבך: אלו שאומרים לכם – מקדימה – שכשיהיו פה שתי מדינות לשני עמים יהיה פה שלום, יודעים שהם משקרים לכם, והם רוצים להגיד לכם כזה דבר: אחרי שלא יהיה פה שלום, כי יהיו פה שתי מדינות, הו-הו מה שאנחנו נעשה לערבים.

אורי אורבך: אז אנחנו נראה לכם.

אורי אורבך: הגישה הישראלית הישנה והוותיקה שאומרת: אנחנו לא מאמינים; אנחנו קורצים לכם.

אורי אורבך: נגיד להם כאילו אנחנו עושים שלום, אבל אז, אם הם ירימו עלינו אבן או נשק, אנחנו נרד עליהם עם כל המטוסים.

אורי אורבך: אני אומר לכם בהגינות: אני לא רוצה – אני, הצבא, המדינה – לרדת על הערבים במטוסים.

אורי אורבך: אין עניין להרוג ערבים, אין עניין גם להילחם בשביל להילחם.

אורי אורבך: אבל צריך לומר אמת, והאמת היא שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל.

אורי אורבך: זה ישן, זה מיושן, זה לא נחשב – זאת האמת שלנו, ובתוך זה צריך לשמור ככל האפשר על חיים באיזו תקינות ובאיזה הסדר, גם אם הוא לא הסדר שלום.

אורי אורבך: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת אורבך.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת סעיד נפאע, נציג סיעת בל"ד.

דני דנון: בבקשה.

אריה ביבי: אורי, על מה דיברת?

דני דנון: חבר הכנסת ביבי, יש פרוטוקול, והוא זמין – אפשר להוציא אותו מיידית.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אין חולקין שהמיעוט הערבי במדינה כיכב השבוע, ובגדול.

סעיד נפאע: הם מככבים כחלק מתרגיל "נקודת מפנה 3", לא כאזרחים שיש לדאוג לשלומם בעת מלחמה, אלא כאויב שיש להתכונן ולהתגונן מפניו בעת מלחמה.

סעיד נפאע: הם מככבים בהצעות חוק מפוקפקות המצביעות, ראשית כול, על פניקה של המציעים; פניקה אישית, וסכנותיה הן שהם זורעים אותה בין היהודים, בין עמך, החיים יום-יום עם הערבים בבתי-החרושת, בבתי-החולים, בפרדסים, בשדות, במסעדות ובכל מקום.

סעיד נפאע: הן הכיכוב הראשון והן הכיכוב השני הם פרי מחשבה של אנשים פרנואידים.

סעיד נפאע: מלומדי מדעי המדינה קובעים שבמדינה נאורה האזרחים הם הריבון, והמדינה ופרנסיה הם הכלי, ובמדינות חשוכות ההיפך הוא הנכון.

סעיד נפאע: מדינות מן האחרונות לא סתם קרסו, וכנראה יוצאיהן, בעלי הבית במפלגת המציעים, נושאים אתם תרבות כזאת מילדותם – תרבות של אזרחים ככלים, לא כריבון.

סעיד נפאע: הבחירה היא – וקודם ליהודים – האם רוצים מדינה שבה האזרחים הם הריבון, או מדינה שבה האזרחים הם הכלי?

סעיד נפאע: מדיניות הננקטת על-ידי הממשלה – או למצער לפעמים על-ידי הכנסת, בחקיקת חוקים שכאלה מחד, ומאידך במדיניות אפליה, חניקה ודחיקה – מביאה את המדינה לסוג השני.

סעיד נפאע: הרוב של המיעוט הערבי במדינה הכריע הכרעה היסטורית, של הכרה במדינה, על אף העובדה שקמה על חורבות עמם, ועל אף כל מה שהציונות עוללה וממשיכה לעולל לעם הפלסטיני.

סעיד נפאע: נכון שיש ויכוח נוקב, מר ואידיאולוגי על מהות ההכרה הזאת ב"מדינה יהודית" או ב"מדינת כל אזרחיה".

סעיד נפאע: מדיניות

סעיד נפאע: כם דלעיל משמיטה את הבסיס מתחת להכרעה היסטורית זו.

סעיד נפאע: אל תדחקו אותה לפינה ואל תצרו את צעדיהם.

סעיד נפאע: מדיניות זו הרת אסון, וקודם כול לכם.

סעיד נפאע: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נפאע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , אשר ביקש לאחר את נאומו לרגע זה, יהיה לפני אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: יסיים חבר הכנסת דני דנון.

ראובן ריבלין: נא לצלצל כדי להודיע.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון שלנו הוגשה בגלל צווי תיחום שהוצאו ליישובים היהודיים ביהודה ושומרון, לפחות מקצתם: ההחלטה להגביל את הבנייה, ההחלטה לעקור מקצת מה שנקרא "מאחזים בלתי מורשים".

אריה אלדד: היום בשעות הצהריים – ואני יודע שאדוני יושב-ראש הכנסת גם הוא התערב בזה – יצא אחד מחברי הכנסת של סיעת האיחוד הלאומי להפגין נגד הריסת בתים ביצהר, ונעצר על-ידי המשטרה.

אריה אלדד: חברי הכנסת, אני מבקש תשומת לב לדקה: חבר הכנסת נעצר היום על-ידי המשטרה, והוחזק בג'יפ של מג"ב.

אריה אלדד: גם אם אנחנו מסכימים לו וגם אם איננו מסכימים לו, אני חושב שהבית הזה צריך להיות מאוחד בהגנה על חוק חסינות חברי הכנסת, בכך שחבר כנסת שלא מכה שוטרים, חלילה, ולא מתפרע – וראיתי את סרטי הווידיאו מהאירוע, והוא לא הרים יד, לא צעק, לא קילל – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח רק להוסיף, כדי להיות הגון עם המשטרה: קודם כול, אנחנו מייד התערבנו בעניין זה, באופן ישיר עם מפכ"ל המשטרה, ומפכ"ל המשטרה מייד נכנס בעובי הקורה.

ראובן ריבלין: ככל שנמסר לי על-ידי המשטרה הוא עוכב; הוא לא נעצר.

ראובן ריבלין: פשוט אחד מהשוטרים גם לא הכיר אותו, והוא ביקש ממנו להזדהות.

ראובן ריבלין: אני עכשיו לא נכנס לאמינות, ולנושאים ראייתיים, אבל בהחלט, גם המשטרה מבינה שאי-אפשר ולא יכול להיות מצב שבו ייעצר חבר הכנסת בגלל דעותיו או בגלל פעילותו הפוליטית.

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: אני חושב שהבית יכול להיות מאוחד באמירה הזאת.

ראובן ריבלין: הבית מאוחד, לפי דעתי, בנושא זה.

ראובן ריבלין: חד-משמעית.

אריה אלדד: ובכל זאת היו שוטרים, שגם כשראו את כרטיס חבר הכנסת העלו אותו לג'יפ.

אריה אלדד: שלא בטובתו.

אריה אלדד: אחזו בו בארבע ידיים ורגליים והכניסו אותו לג'יפ.

קריאה: אולי נתנו לו הסעה.

אריה אלדד: לא נתנו לו הסעה.

אריה אלדד: באמת, לא נתנו לו הסעה.

אריה אלדד: חברי הכנסת, ב-1947, ב-29 בנובמבר, יצאו במחולות ברחובות הערים, כי שמחנו מאוד – – –

ראובן ריבלין: אני מאפס את השעון עכשיו.

אריה אלדד: תודה, אדוני.

אריה אלדד: – – – שמחנו מאוד שיש, או עתידה להיות, עצמאות עברית.

אריה אלדד: שמחנו שהכובש הבריטי הזר מסתלק, שמחנו שגזירות הספר הלבן הבריטי עוברות מן העולם.

אריה אלדד: לפחות במקצת מן הדברים, ייתכן שהשמחה היתה מוקדמת מדי.

אריה אלדד: כשפורסמו כמה מסעיפי חוק ההסדרים וחוק התקציב, שמענו שהממשלה מתכוונת לקבוע מכסות עלייה ליהודי אתיופיה – אחת מגזירות הספר הלבן שכנראה שמחנו מוקדם מדי על ביטולה.

אריה אלדד: אי-אפשר לקבוע מכסות עלייה ליהודים לארץ-ישראל.

אריה אלדד: בלתי נסבל ממש.

אריה אלדד: ועכשיו, הצווים הללו שפורסמו, והם לא חדשים, שאומרים: יש אזורים בארץ-ישראל שממשלת ישראל קובעת שליהודים אסור לקנות בהם אדמות, אסור לבנות, אסור לחיות בהם – זו גזירה מגזירות הספר הלבן.

אריה אלדד: הבעיה היא שלפעמים, גם כשאנחנו זוכים בעצמאות, אנחנו לא משתחררים מחלק מתסביכי הגלות, או מחלק מתסביכי השלטון הזר, ומחילים על עצמנו, בניגוד לאינטרס הלאומי שלנו, הגבלות עלייה, הגבלות בנייה, הגבלות מגורים של יהודים בארץ-ישראל.

אריה אלדד: הצווים הללו הם אנטי-ציוניים.

אריה אלדד: הצווים הללו מנוגדים לעצם נשמתה של מדינת ישראל – –

רוחמה אברהם-בלילא: כן, אבל אתם המלצתם עליו.

אריה אלדד: – – לעצם זכות קיומה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם המלצתם עליו.

אריה אלדד: אנחנו המלצנו עליו, ואנחנו המלצנו עליו כי להבנתנו לבנימין נתניהו יש פוטנציאל להיות ראש ממשלה יותר טוב מהאלטרנטיבה.

אריה אלדד: מי שהצהיר בגלוי שהוא מתכוון להקים מדינה פלסטינית ודאי גרוע ממי שאמר שהוא לא רוצה אבל אולי ייאנס לכך.

אריה אלדד: מה שהוא עושה היום זה תחילת הסחף במדיניותו של נתניהו, ויכול להיות שבסופו של דבר הוא יגיע לאמץ את מדיניות "שלום עכשיו", כפי שקדימה אימצה.

אריה אלדד: וזה דבר שצריך לעמוד כאן, להזהיר עליו ולהגיד: אי-אפשר לסבול את צווי התיחום ואת צווי ההגבלה הללו.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת .

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת דני דנון, וגם לרשותו עומדות שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני מבקש לצלצל.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, לצלצל ביתר שאת, משום שאחרון הדוברים עולה לדבר.

יואל חסון: חבר הכנסת דנון, הבטחת לומר באמת מה שבלבך.

יואל חסון: אז תאמר.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח שחברי קדימה אכן חזרו לאולם.

דני דנון: לו היה נוחת כאן היום יצור מעולם אחר והיה רואה את האופוזיציה מדברת בלהט רב נגד ראש הממשלה, נגד הממשלה, הוא היה חושב לעצמו: האם הממשלה הזאת, שיושבת פה, מנהלת את המדינה ב-20 השנים האחרונות?

דני דנון: אולי בעשר שנים?

דני דנון: אולי בחמש?

דני דנון: אולי בשנה?

דני דנון: אולי ב-100 יום?

דני דנון: חברים, היינו אומרים לאותו עב"מ – עצם בלתי מזוהה: היתה פה ממשלה אחרת.

דני דנון: אני אומר פה לחברי מהאופוזיציה: כל אותן שאלות, תהיות, הערות שאתם מעלים פה היום, אני מחזיר אותן אליכם ושואל: איפה הייתם?

דני דנון: איפה הייתם, כמעט שלוש שנים בשלטון?

דני דנון: עם רוב גדול מאוד בכנסת, עם ממשלה בישראל, עם ראש ממשלה מקדימה?

דני דנון: איפה הייתם בנושא האיום האירני שלא טופל ולא הועלה לסדר-היום בעולם?

דני דנון: איפה הייתם בנושא הטרור וההברחות לרצועת-עזה?

דני דנון: איפה הייתם בנושא הכלכלה?

דני דנון: איפה הייתם בנושא החינוך?

דני דנון: ואתם באים היום לכנסת ישראל, לא נותנים לממשלה אפילו להציג את הקו שלה, או להשלים 100 ימים בשלטון, ומתחילים לתקוף ולנגח.

שלמה מולה: דני – – –

דני דנון: אני מזכיר לכם – –

שלמה מולה: דני – – –

דני דנון: – – שבזמן שאתם הייתם בשלטון, וראש הממשלה הנוכחי היה יושב-ראש האופוזיציה, מר בנימין נתניהו – –

שלמה מולה: דני, אתה – – –

דני דנון: – – הוא נתן גיבוי לממשלת אולמרט.

דני דנון: כ-100 ימים לאחר השבעת הממשלה יצאתם למלחמה; החלטה קשה של כל ראש ממשלה בישראל.

דני דנון: מספסלי האופוזיציה, יושב-ראש האופוזיציה דאז, נתניהו, נתן גיבוי מלא לממשלת אולמרט.

דני דנון: לכל הצעדים הראשונים שעשיתם, קיבלתם גיבוי מלא.

דני דנון: וזאת, אני חושב, הגדולה של אופוזיציה – לדעת לבחור על מה נלחמים, על מה נאבקים.

דני דנון: ובזמן שראש הממשלה נוסע לארצות-הברית ללמוד את הנושאים, לשמוע את העמדות השונות, כבר מתחילים מפה לנגח את ראש הממשלה.

דני דנון: אני זוכר שהיינו במערכת בחירות לפני כמה חודשים, ואחת הססמאות היתה "פוליטיקה אחרת".

דני דנון: "פוליטיקה אחרת" של מפלגת קדימה.

דני דנון: ובססמה הזאת, של "פוליטיקה אחרת", דיברתם על אחריות ציבורית.

דני דנון: ואני שואל אתכם היום: במה במדיניות הממשלה אתם כן תומכים?

דני דנון: כל יום אתם באים ואומרים – במה אנחנו לא תומכים.

דני דנון: האם אתם תומכים בנושא המאבק בטרור?

דני דנון: האם אתם תומכים בנושא הכלכלי?

דני דנון: האם אתם תומכים בנושא המדיני?

דני דנון: בואו תאמרו במה כן.

אורית זוארץ: זה עניין של מדיניות – – –

דני דנון: חלק מהיושבים פה באולם היו במפלגת קדימה בזמן ראש הממשלה אריאל שרון.

דני דנון: ראש הממשלה אריאל שרון הוביל מהלך מדיני שנקרא התנתקות, וכדי להצדיק את המהלך המדיני הזה – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

דני דנון: – – הוא קיבל מכתב מהנשיא בוש, שבו, במכתב הזה – אני מקריא לכם מה כתב הנשיא בוש לראש הממשלה שרון לפני ההתנתקות – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מסב את תשומת לבך לשעון.

דני דנון: מר חסון, נדמה לי שרצית לשמוע את העמדות האמיתיות שלי – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – תפקיד היושב-ראש – – –

דני דנון: – – ועכשיו אני אומר לך אותן.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני חשבתי שאתם מדברים אתו.

ראובן ריבלין: לא רציתי להפריע לכם בשיחה.

יוחנן פלסנר: אתה בתפקיד עכשיו?

יוחנן פלסנר: הזמן.

יוחנן פלסנר: הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, נא לסיים.

דני דנון: אני רק רוצה לסיים בציטוט ממכתבו של הנשיא בוש לראש הממשלה שרון, ופה אני שואל אתכם שאלה: לא שמעתי שום דבר על הגידול הטבעי.

דני דנון: הוא כותב: כחלק מהסדר קבע חייבים להיות לישראל גבולות בטוחים ומוכרים, שייקבעו במשא-ומתן בין הצדדים, על בסיס החלטות האו"ם 242 ו-338, לאור המציאות החדשה בשטח, לרבות קיומם של מרכזי אוכלוסייה ישראליים גדולים.

דני דנון: האם היום מפלגת קדימה תומכת בגידול טבעי במרכזי האוכלוסין?

דני דנון: לא שמעתי את זה מיושב-ראש המפלגה שלכם, לא שמעתי את זה מכם, ואני אומר לכם פה היום – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה אצלכם?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מה אצלכם?

דני דנון: אני אומר לכם את זה פה היום: חלק מהעבודה האופוזיציונית הוא להיות אחראיים, ולתמוך בממשלה בנושאים ביטחוניים, ולתמוך בממשלה במה שאתם מסכימים.

דני דנון: תתקפו על מה שאתם לא מסכימים.

דני דנון: ובנושא הזה, של הגידול הטבעי, אני קורא לכם לומר שאתם תומכים בראש הממשלה, במדיניות שלו, ואל לכם לבוא כל שבוע לכנסת, להעלות את אותן הצעות שוב.

דני דנון: זה מחליש אתכם כאופוזיציה.

דני דנון: בסופו של דבר, אם תביאו את הנושאים האמיתיים ותחדדו את העמדות שלכם, תהיו אופוזיציה.

דני דנון: אבל כשיש בינינו אחדות דעים בנושאים ביטחוניים, בנושאים מדיניים, אנחנו מצפים מכם לתמוך.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני לא הבין?

דני דנון: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, חברי השרים – השרות והשרים – חברות וחברי הכנסת, בשבת האחרונה הלך לעולמו נשיאה הרביעי של מדינת ישראל, הפרופסור אפרים קציר, אותו הובלנו בדרכו האחרונה אתמול.

ראובן ריבלין: אבקש מהבית לקום ולכבד את זכרו.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של נשיא המדינה הרביעי אפרים קציר, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: הנשיא קציר היה מדען דגול, יהודי וישראלי גאה, שהקדיש את רוב חייו למדע, וקיבל על עצמו במהלך שנות ה-70 הסוערות את התפקיד המאתגר והמחייב של נשיא המדינה.

ראובן ריבלין: במהלך כהונתו היה שותף לכמה אירועים מכוננים בחיי המדינה, בהם המהפך השלטוני והגעת הנשיא סאדאת לישראל.

ראובן ריבלין: את האצילות של האיש ואת המקום הנכבד שייחד למחקר ולמדע, אני זוכר בין היתר מהמעמד שבו הוזמן להיות אורח הכבוד של המכללה האקדמית באריאל, בעת שזו פתחה את שעריה.

ראובן ריבלין: וכך אמר פרופסור קציר אז: "בלי להיכנס לוויכוח הקיים בציבוריות לגבי עתידה של ארץ-ישראל וקביעת גבולותיה, צריך להיות דבר אחד ברור כשמש: במקום שבו יש יהודים – שם יהיו לימודים".

ראובן ריבלין: את החיבור הזה שבין יהודים ובין לימודים – שהוא חיבור מהותי, בל יינתק – גילם הפרופסור קציר באישיותו, ובגינו הפך ברבות הימים לנשיא אפרים קציר.

ראובן ריבלין: הנשיא קציר – איש ספר, איש האשכולות, מדען וחוקר – ניחן בתכונה היהודית היסודית הזו, ואת הכול רתם לטובת עמו ומדינתו, ובעצם למען המין האנושי כולו, בבחינת "אור לגויים".

ראובן ריבלין: אלו היו מעגלי חייו, זו היתה שליחותו הייחודית – האנושית והיהודית – ומתוך כך, ודווקא מתוך כך, זכה והיה לנציגו המובהק של העם.

ראובן ריבלין: הוא נבחר לתפקיד רם המעלה אחרי שכיהן כמפקד חיל המדע של צה"ל, היה מראשי וראשוני מכון ויצמן למדע, ובו נותר להתגורר עד יומו האחרון.

ראובן ריבלין: חתן פרס ישראל, שזכה גם בכמה וכמה תארים ופרסים בין-לאומיים יוקרתיים.

ראובן ריבלין: אפרים קציר הביא כבוד רב למדינת ישראל, הן בפעילותו כמדען דגול בעל-שם בתחומו בעולם כולו, והן כמי שייצג, עם כל המטען הנכבד הזה, את פניה היפות של ישראל במשך שנים אחדות.

ראובן ריבלין: היה בו שילוב של תכונות תרומיות, שראוי שישמש מודל לכולנו – איש עמל ומחקר, שהוסיף כל ימיו להרחיב ידע, ועם זה אדם צנוע, ששמו ומידותיו הטובות הלכו לפניו.

ראובן ריבלין: הנשיא הרביעי קציר ייזכר לטובה גם כמי שפעל בעת נשיאותו לקידום החינוך ולהנחלת המחקר בקרב תלמידי ישראל.

ראובן ריבלין: ומעל הכול, היה בן-אדם, שמעולם לא גבה לבו.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ביקשתי שנקיים את האזכרה הזו לנשיא קציר לא בתחילת הדיונים, שכן רציתי שבמעמד זה יהיו נוכחים רוב חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: מדיניותה המבולבלת של הממשלה;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מסירת צווי תיחום גזעניים ליישובים יהודיים בארץ-ישראל ואיום השלכתם לרחוב של אלפי אזרחי המדינה

ראובן ריבלין: עכשיו, נחזור לסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בפנינו שלוש הצעות להבעת אי-אמון בממשלה, והראשונה שבהן היא הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה המבולבלת של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברי הכנסת ואת ראש הממשלה והשרים להצביע מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

ראובן ריבלין: הצעת אי-האמון של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 33 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-האמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נעבור להצעת אי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, שבה מבקשות סיעות אלה להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית והמשבר המתמשך ברשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אם מצליחה ההצעה, מה קורה?

ראובן ריבלין: קודם שהיא תצליח, אחר כך אני אכריז.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 57 נמנעים – 2 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, 57 נגד, שני נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד לא נתקבלה.

אחמד טיבי: יום שחור – – –

ראובן ריבלין: כל אחד יכול להביע את דעתו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי בדבר מסירת צווי תיחום גזעניים ליישובים יהודיים בארץ-ישראל ואיום השלכתם לרחוב של אלפי אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה – 3 נגד – 57 נמנעים – 27 הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שלושה בעד, 57 נגד, 27 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של האיחוד הלאומי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/410; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1185; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו, על-פי סדר-היום, להצעת חוק השיפוט בענייני תעבורה (תשריר – הוראת שעה), קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, האם אתה מתכוון להציג את ההצעה?

ראובן ריבלין: האם יש הסתייגויות?

דוד רותם: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות, אז בבקשה.

ראובן ריבלין: האם הנושא במחלוקת?

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שיפוט בענייני תעבורה (תשריר – הוראת שעה), התשס"ט–2009.

דוד רותם: מטרתה של הצעת החוק לשמר, לתקופה של 18 חודשים, את המצב החוקי הקיים שלפיו אזור השיפוט של בית-המשפט לתעבורה בתל-אביב כולל את היישובים אזור, חולון, בת-ים ומקווה-ישראל, וזאת אף שיישובים אלה שייכים לאזור שיפוטם של בתי-המשפט במחוז המרכז.

דוד רותם: המצב הזה נקבע בצו בתי-המשפט, שהוציאה שרת המשפטים דאז, חברת הכנסת ציפי לבני, ב-15 במרס 2005.

דוד רותם: דא עקא, שבעקבות פסק-דין שניתן על-ידי בית-המשפט הגבוה לצדק, בהקשר אחר, שבו נקבע כי לשר המשפטים אין סמכות לקבוע סוגי עניינים שבהם ידון או לא ידון בית-משפט, התעוררו ספקות ביחס לצו בענייני תעבורה.

דוד רותם: כמו כן, מוצע לקבוע כי הצו האמור יעמוד בתוקפו תקופה של 18 חודשים, וזאת כדי להעניק למשטרה ולבתי-המשפט תקופת היערכות, שבמהלכה יישקלו אפשרויות שונות לקביעת מקום השיפוט.

דוד רותם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעתה של ועדת החוקה לאישור בקריאה שנייה אינה מלווה בהסתייגויות, ולכן נצביע ישירות על החוק, כמקשה אחת, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אני ממתין עד שתגיע, ואז נצביע.

ראובן ריבלין: כבוד השר ליצמן, אם תאפשר לרותם לשבת ולהצביע, זה יהיה דבר – הוא גם צריך להצביע, רק שלא יצביע במקום לא לו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, מי בעד הצעת חוק שיפוט בענייני תעבורה (תשריר – הוראת שעה) בקריאה שנייה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: כל עוד השעון עובד אפשר לשנות את ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 66 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 66 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אני מעלה את הצעת חוק שיפוט בענייני תעבורה (תשריר – הוראת שעה) להצבעה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 68 נגד – 1 נמנעים – אין חוק שיפוט בענייני תעבורה (תשריר – הוראת שעה), התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 68 בעד, אחד נגד – אדוני ראש הממשלה, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דוד רותם: ראש הממשלה הצביע נגד?

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה, אולי אדוני לא שם לב; האם התכוונת להצביע בעד?

בנימין נתניהו: – – –

ראובן ריבלין: ראש הממשלה התכוון להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אני רושם זאת בפרוטוקול, אבל לא משנה את ההצבעה, כי אין לה נפקות.

יוחנן פלסנר: הוכחה לבלבול של הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 9.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, נא להציג את ההצעה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת יעלה ויבוא ויציג.

ראובן ריבלין: יש הסתייגויות?

): שש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: טוב, תקראו לי אחר כך להצבעה.

): אם אדוני רוצה להחליף את הסדר – להצעה הבאה אין הסתייגויות.

רבותי חברי הכנסת, האם יש מישהו שמתנגד להחלפה?

יש שני נושאים שוועדת הכנסת מעלה.

הנושא השני הוא לא קונטרוברסלי, וזה הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג לתקנון הכנסת.

אין הסתייגויות להצעה הזאת.

אתם מסכימים שנצביע קודם על זה ואחר כך נביא את ההסתייגויות?

זאב בוים: כן, אפשר.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שמתנגד, אנחנו נשאיר את סדר-היום כפי שהוא.

ראובן ריבלין: אנא הצג את הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג לתקנון הכנסת.

): ביום י"ט באייר התשס"ט, 13 במאי 2009, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג לתקנון הכנסת, שעניינה ממלאי-המקום הקבועים בוועדות.

): התקנון, בנוסחו כיום, מאפשר לוועדת הכנסת לקבוע ועדות שבהן יהיו ממלאי-מקום קבועים, ואולם התקנון מוסיף כי ממלאי-המקום הקבועים יהיו מסיעתו של חבר הוועדה.

): התיקון שלפניכם נועד לאפשר לסיעה למנות ממלא-מקום קבוע שלא מסיעתו של חבר הוועדה.

): זה בדומה לאפשרות הניתנת כיום לסיעה למנות חבר ועדה מקרב חברי סיעה אחרת.

): לפי התיקון, במקרה שחבר הוועדה וממלא-מקומו הם מאותה סיעה, והחבר נעדר, ימלא את מקומו ממלא-המקום הקבוע, ואם האחרון נעדר, ימלא את מקומו כל חבר כנסת אחר מאותה סיעה.

): לעומת זאת, במקרה שחבר הוועדה וממלא-מקומו הקבוע אינם מאותה סיעה, וחבר הוועדה נעדר, ימלא את מקומו כל חבר כנסת אחר מסיעתו של חבר הוועדה, ורק בהעדר חבר סיעה כאמור – ממלא-המקום הקבוע.

): יצוין כי הוראה זו תחול גם במקרה שחבר הוועדה עצמו מונה על-ידי סיעה שמינתה חבר ועדה מקרב חברי סיעה אחרת.

): במקרה כזה, אם נעדר חבר הוועדה, ימלא את מקומו חבר אחר מסיעתו, ובהיעדרו – חבר מהסיעה שמינתה אותו.

יואל חסון: אתה הבנת את זה?

יואל חסון: העיקר שאתה הבנת את זה.

): אני – ודאי.

יואל חסון: כך אתם מבלבלים את הכנסת.

יואל חסון: בדיוק כך.

): אתם הצבעתם בעד זה, לכן אני בטוח שגם אתה הבנת את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, בדקתי היטב על מה מדברים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך שמדובר על דבר שהוא נוהג, שהוא מחייב, וטוב לאשר את זה בתקנון, כדי שלא יבוא פעם מישהו ויאמר שזה לא נכון.

ראובן ריבלין: זה לטובת כל הסיעות בכנסת.

): רק בהיעדרם של כל אלה יוכל למלא את המקום בוועדה ממלא-המקום הקבוע.

): תיקון זה אינו משנה את ההוראות החלות על ועדת החוץ והביטחון, שלגביה התקנון קובע כי אין למלא בה מקום באופן ארעי.

): הוועדה המתינה 14 ימים לקבלת השגות.

): אני מבין שאין להצעה השגות – חבר הכנסת פלסנר הסיר את השגתו.

): הוא לא פה, אבל כך הוא הודיע לי.

): לכן אני מבקש מהכנסת לאשר את התיקון בנוסח המונח לפניכם, שכאמור אושר פה-אחד בוועדת הכנסת.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לעניין זה אין מסתייגים, וככל שאני מבין הוא גם לא קונטרוברסלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אפילו לך אסור לדבר בטלפון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני מצביע על תיקון סעיף 9 לתקנון הכנסת ועל הצעה לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, אני אוסיף את קולך.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 50 נגד – 2 נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 9ב ו-9ג לתקנון הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 50 בעד, שניים נגד ונמנע אחד.

ראובן ריבלין: השר אבישי ברוורמן לא הספיק, השר הרצוג לא הספיק, ואני לא מוסיף את קולותיהם, כדי שלא יהיה מצב שבו אחר כך יאמרו שצריך לשנות הצבעות.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת התיקון אושרה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 9 לתקנון הכנסת.

): ביום י"ט באייר התשס"ט, 13 במאי 2009, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיף 9 לתקנון הכנסת.

): תיקון זה נועד לעגן את הנוהל הקיים היום בכנסת, שלפיו החברות בוועדות היא על בסיס סיעתי, והסיעה יכולה בכל עת, באמצעות הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, להחליף את הנציג מטעמה בוועדה.

): מדובר למעשה בהבהרה של סעיף התקנון ובהתאמתו למקובל בכנסת.

): הוועדה המתינה 14 ימים לקבלת השגות.

): להצעה זו הוגשו השגות על-ידי חברי הכנסת ישראל חסון, זאב בוים, מאיר שטרית, נחמן שי, יואל חסון ואלי אפללו – כולן השגות השוללות את התיקון המוצע.

): טענות אלה נשמעו גם בוועדת הכנסת לפני שהניחה את התיקון על שולחן הכנסת ונדחו בה.

): לפיכך אני מבקש מהכנסת לדחות את ההשגות ולאשר את התיקון בנוסח המונח לפניכם.

): תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת זאב בוים, חמש דקות.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאז כינונה של הממשלה יש ניסיון בלתי פוסק מצד נתניהו למזער את הנזקים הכבדים שנגרמו לקואליציה בשל מעשה המרכבה השלומיאלי וחסר האחריות שהוא יצר במו ידיו – ממשלה ענקית המונה לא פחות מ-39 חברים, כשליש מחברי הבית.

זאב בוים: אחרי שנתניהו בעט ברגל גסה בהצעת חוק שלו עצמו ושל חבריו, אז באופוזיציה, להעמיד את מספר השרים על 18, אי-אפשר שלא להתפעל היום מהמאמצים היצירתיים, מעוררי ההשראה – מאוד מקוריים – שמושקעים בשני ערוצים: א.

זאב בוים: לערער את גוש קדימה המלוכד ולנסות לאתר בו סדקים ולפנטז שיהיה אפשר לגרום בו פילוג; ב.

זאב בוים: לשנות את תקנון הכנסת, לעקם ולעוות את משטר הוועדות המסודר, שהוכיח את עצמו וצבר מסורת טובה ורבת שנים – להכפיף אותו, מסורס, לצרכים מיידיים דחופים של קואליציה שנמצאת במצוקה.

זאב בוים: אני רוצה לומר מייד שזה לגיטימי לחפש נקודות תורפה אצל יריבים לגיטימיים.

זאב בוים: המאמץ הפתטי הזה, בעיני, לנסות לפרק את קדימה, הוא במידה מסוימת מובן, ומתקבל בסלחנות, אפילו נוכח הטראומה של הליכוד עת פרשו מיטב חבריו ממנו והקימו את קדימה.

זאב בוים: תאוות הנקם היא תכונה אנושית, וגם כאשר היא מתבטאת במהלכים קולקטיביים, עדיין אי-אפשר לשלול את מניעיה, המובנים – מנקודת ראותם של הליכודניקים שהקצינו ימינה.

זאב בוים: אבל החטא הגדול, שלא יסולח, הוא בכך שרעיונות ההבל הללו עומדים בסתירה עמוקה לצורך הלאומי המשותף, חוצה המפלגות, לייצב את משטר מדינת ישראל.

זאב בוים: מי מאתנו לא דיבר על כך בבחירות?

זאב בוים: מי מאתנו לא מטיף להכרח לאפשר לממשלה – כל ממשלה – יכולת משילות אשר תשים קץ לאסתמה – קוצר הנשימה הפוליטי – שהחברה הישראלית חולה בה ואשר יצרה אורך חיים ממוצע של פחות משנתיים לממשלה בישראל?

זאב בוים: והנה, באים אבירי המשטר היציב והמטיפים הראשיים ליצירת תנאי משילות כאלה, ומה הם מציעים בעצם?

זאב בוים: לפורר, ולסדוק, ולייצר פיתויים לפרישה, לכלנתריזם; הכול כשר כדי לרסק עד דק את שאריות גושי המפלגות בישראל.

זאב בוים: כלומר, במקום לפעול ליצירת גושים פוליטיים גדולים, יש כאן מאמץ מיוחד להגביר את האטומיזציה של המפה הפוליטית הישראלית: יותר פילוגים, יותר רסיסים.

זאב בוים: פירוש הדבר יותר תלות, יותר יכולת סחיטה של גופים יותר קטנים; בקיצור, פחות ממשל, פחות מדינה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, שינויים בתקנון הכנסת הם הצד האחר של אותו מטבע.

זאב בוים: אם אין לנו מספיק חברי כנסת מן השורה, ואנחנו חייבים לפזר – בפזרנות – סגני שרים על ימין ועל שמאל, במיוחד כדי להפריד בין סילבן שלום ומקורביו, ועל חשבון הציבור לייצר יכולת משילות פוליטית פנימית של ביבי בתוך תנועתו – אם זאת התוצאה, בואו נכופף, נשבר וננתץ את התקנון ואת מסורת הכנסת.

זאב בוים: נאפשר לסגני שרים להשתתף בהצבעות בוועדות, נצמצם את מספר החברים בוועדות ונייצר משטר מיוחד של ממלאי-מקום – זה הנושא שלנו היום – שבו יהיה אפשר להצריח ח"כים מסיעות הקואליציה לצורך עיבוי המערך וההצבעות ולהבטיח רוב לקואליציה מקרטעת.

זאב בוים: חברי חברי הכנסת, מה שמדאיג אותי יותר מכול הוא שאין בכלל קווים אדומים.

זאב בוים: הכול מותר, הכול כשר, הכול למען הבטחת רוב לקואליציה, ולעזאזל הדמוקרטיה, ולעזאזל משטר פרלמנטרי תקין.

זאב בוים: אני שואל את עצמי, חברי בקואליציה, לאן נעלמו אנשי המוסר ובעלי המידות הטובות שבקרב מפלגות הקואליציה?

זאב בוים: איפה דן מרידור, ואיפה בני בגין, ואיפה מיקי איתן, ואיפה עוזי לנדאו – והייתי מוסיף עליהם גם ממפלגות אחרות, מזבולון אורלב, דרך בן-סימון, ושלי, ואבישי – איפה הם, הפרחים הפרלמנטריים כולם, כיצד נקטפו ונבזזו על-ידי יצר הדורסנות הקואליציוני ש וחבריו אינם מושלים בו?

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת בוים.

כרמל שאמה-הכהן: ההסתייגות הבאה – של חבר הכנסת ישראל חסון.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני מבין שהנושא הזה לא כל כך מעניין, ולכן אני לא מתכוון לתפוס פה את הזמן ולבזבז את הזמן של האנשים הנורא-חשובים, שמקבלים הרבה החלטות בכאילו.

ישראל חסון: יושב-ראש הקואליציה, הייתי מאוד שמח אם הוא היה מקשיב לשנייה אחת.

ישראל חסון: אנחנו מתייחסים לעצמנו מאוד ברצינות.

ישראל חסון: אנחנו מאוד דורשים את הכבוד ואת הכיבודים כנבחרי ציבור.

ישראל חסון: אני חושב, אדוני יושב-ראש הקואליציה, שזו אחת השעות היותר-עלובות של הבניין הזה – בבקשה, אני אחכה לו, הוא יקשיב.

ישראל חסון: אני חושב שזו אחת השעות היותר-עלובות של הבניין הזה.

ישראל חסון: הבניין הזה, שמתיימר לחוקק חוקים לאחרים, לא מסוגל לפעול לפי כללים שהוא קובע לעצמו.

ישראל חסון: הבניין הזה משחק בדיוק את אותו משחק של מר ברוך בבנק הפועלים.

ישראל חסון: אתה זוכר – אתה מכיר את המערכון הזה של הגשש?

אחמד טיבי: איפה הלכו 2,500 שקל?

ישראל חסון: כאילו.

ישראל חסון: כאילו.

ישראל חסון: אתה תקבל תוספת "כאילו", אבל אני לא יודע לקרוא, כאילו.

ישראל חסון: המשחק של בית שאמור לחוקק לילד שלי, לנכד של יוסי ולילדים של כולנו לא מסוגל לקבוע לעצמו כללים, ויהיה מה שלא יהיה.

ישראל חסון: אני אומר לך, שמי שמנסה – ומי שנוהג בכלים האלה, שלא ישאל את עצמו דקה אחת אחרי, למה מעמדנו כפי שהוא, ושלא ישאל את עצמו דקה אחת אחרי, למה אין תרבות שמירת חוק במדינה הזאת.

ישראל חסון: דקה אחת אחרי שלא ישאל.

ישראל חסון: אנחנו במו ידינו – והערב, אדוני יושב-ראש הקואליציה, והערב, אדוני יושב-ראש הקואליציה – אתם יצקתם יסודות והוספתם לזה עוד 20 קומות.

ישראל חסון: לא תקשיב?

ישראל חסון: לא יעזור, זאב.

ישראל חסון: אני אומר לך שהיום אתם הוספתם בעניין הזה עוד קומות למכביר, משום שזה כאילו, ומשום שמותר לנו לכופף את הכול, ובלבד שנשיג את מה שאנחנו צריכים להשיג.

ישראל חסון: זה מה שאנחנו עושים הערב.

ישראל חסון: אני אומר לך שזה רק נדבך אחד.

ישראל חסון: אתם הרי תגיעו לפה גם עם העניין של סגני השרים, ואתם תגיעו לפה עם עוד עניינים.

ישראל חסון: אני אומר לכם: אנחנו במו ידינו כורתים את הענף שאנחנו יושבים עליו.

ישראל חסון: אנחנו במו ידינו יוצקים שמן ובנזין למדורה של אי-כיבוד החוק ולתרבות הכאילו במדינת ישראל.

ישראל חסון: אפשר לחייך, אפשר לעבור, הכול יהיה בסדר, חבר'ה, אבל מחר, כשנשאל את עצמנו למה אנחנו כאן, זה רק בגלל ערבים מהסוג הזה שאתם מזמנים לנו.

ישראל חסון: ואני אומר לכם, תעצרו את זה כאן.

ישראל חסון: ואני אומר לכם בשביל כבוד הבית, אתה יודע מה – בשביל כבוד הילדים שלנו, בשביל העתיד שלהם, תעצרו את זה כאן.

ישראל חסון: די עם המשחקים.

ישראל חסון: פשוט די עם המשחקים.

ישראל חסון: אבל איך אתה אומר – אתה מחייך, בסדר.

ישראל חסון: אוקיי.

ישראל חסון: נעבור עוד ערב.

): נאום מצוין.

): רק טעית – – –

זאב בוים: הוא לא טעה בשום דבר.

ישראל חסון: אני לא טעיתי בשום דבר.

ישראל חסון: כי אני יודע בדיוק מדוע אנחנו משנים את התקנון הזה.

ישראל חסון: אתה יודע בדיוק מדוע אנחנו משנים את התקנון הזה.

ישראל חסון: אתה יודע בדיוק שזה כתוצאה מאילוץ פוליטי.

ישראל חסון: האמן לי, אפשר לשנות הכול.

ישראל חסון: כשאתה רוב, אתה יכול לשנות הכול.

ישראל חסון: אתה יכול לקבוע הכול.

ישראל חסון: זה מה שנקרא עריצות הרוב.

ישראל חסון: אין בזה בעיה.

ישראל חסון: השאלה היא לאן אתה לוקח אותנו.

ישראל חסון: זו כל השאלה, לאן אנחנו לוקחים את עצמנו, ומה שנקרא – את כל בנינו.

ישראל חסון: אז בסדר, אני מבין, הערב הזה יעבור, הקיבה הפוליטית של רוב האנשים שמובילים מהלכים מהסוג הזה יודעת לעכל דברים הרבה יותר מסובכים מזה.

ישראל חסון: בסדר גמור.

ישראל חסון: ונשאל את עצמנו מחר, למה אנחנו שם.

ישראל חסון: תודה לכם שהבאתם אותנו עד לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה על הדיוק בזמנים, חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל דווקא בסעיף הקודם שאושר בכנסת שהצבעתי נגדו, בין הבודדים – סעיף שלפיו מותר להחליף כל חבר כנסת כממלא-מקום בחבר מסיעה אחרת.

מאיר שטרית: זה באמת חידוש, והתקנון והנייר סובלים הכול.

מאיר שטרית: אבל, חברים, אתם צריכים לזכור – אני אומר את זה לחברי הקואליציה – שלא תמיד תהיו בקואליציה, וכבר ראינו בעבר, אני מניסיון אומר, שכאשר מפלגה שנמצאת בשלטון מעוותת את המנגנון לטובתה בגלל קונסטלציה רגעית, הגלגל מתהפך עליה, והיא מוצאת עצמה סובלת מאותו שינוי שהיא עשתה.

מאיר שטרית: זה קרה לליכוד כמה וכמה פעמים במהלך התקופה שהייתי בליכוד.

מאיר שטרית: אני רק אזכיר פעם אחת.

מאיר שטרית: חיים קורפו, שהיה יושב-ראש ועדת הכנסת, לפני גמר אחת הקדנציות של הכנסת שהוא היה חבר בה שינה את תקנון הכנסת וקבע שמספר חברי ועדות הכנסת ירד ל-17.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: כי הוא עשה את אותו חשבון שעושים כולם: לממשלה אין מספיק אנשים, ולכן לא יכולים לאייש מספר חברים בוועדה, כשבוועדה היו אז 21 או 23; לכן עדיף להקטין את זה ל-17.

מאיר שטרית: אבל ראו זה פלא, היו הבחירות, והפסדנו את הבחירות.

מאיר שטרית: והעבודה עלתה לשלטון, ומצאנו את עצמנו עכשיו במצב הפוך, שאנחנו רצינו להקטין את מספר החברים כי היינו בקואליציה, ולא היו מספיק אנשים.

מאיר שטרית: עכשיו אנחנו באופוזיציה, והממשלה, זה שיחק לטובתה.

מאיר שטרית: עכשיו היא יכלה לאייש שתי ועדות.

מאיר שטרית: יכולתי להביא עוד דוגמאות, אבל אני מזהיר אתכם: אתם עושים טעות גדולה ביותר.

מאיר שטרית: רבותי, יש גבול.

מאיר שטרית: אתם רוצים לקבוע ממלא-מקום מטעם סיעה אחרת.

מאיר שטרית: הרי אין לדבר סוף.

מאיר שטרית: למה לקבוע סיעה אחרת?

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אפשר להביא פיליפינים.

מאיר שטרית: הם ישבו פה כל הזמן, תשלם להם שכר הרבה יותר נמוך, הם יהיו פה בכנסת, יעשו כל הצבעה, יצביעו אוטומטית מה שיגידו להם.

מאיר שטרית: חברים, אתם פוגעים באיכות העבודה של הכנסת, במשמעות של השלטון, בכורח של חבר הכנסת להיות פה, כי הוא מקבל משכורת כדי לבוא להצביע.

מאיר שטרית: זה לא שיטה.

מאיר שטרית: ואני אומר לכם עוד פעם אחת – התקנון סובל הכול, הנייר סובל הכול.

מאיר שטרית: אל תשכחו שהכול יכול להתהפך.

מאיר שטרית: עכשיו, לעניין השני.

מאיר שטרית: בעניין השני אתם מציעים דבר שאין צורך בו.

מאיר שטרית: היום, על-פי הנוהג הקיים – ואני תומך בנוהג הקיים – ראש סיעה, כדי להטיל משמעת קואליציונית, כאשר חבר סיעתו מתפרע, רשאי בהודעה לוועדת הכנסת להודיע שהוא מחליף את אותו אדם במי שהוא רוצה.

מאיר שטרית: ברגע שיושב-ראש ועדת הכנסת מודיע מעל במת הכנסת על ההחלפה, ההחלפה נכנסת לתוקף.

מאיר שטרית: אז למה צריך תיקון תקנון, כשאפשר לעשות את זה כל יום?

מאיר שטרית: רק מה, אני מבין את הבעיה.

מאיר שטרית: הבעיה היא כזאת, שלפעמים ראשי הסיעות חוששים להתעמת עם חברי כנסת שפורעים את החוק, או פורעים את הכללים.

מאיר שטרית: הם חוששים להחליף.

מאיר שטרית: ושוב, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך כמי שהיה ראש קואליציה, קואליציה לחוצה ביותר, הקואליציה של נתניהו ב-1999.

מאיר שטרית: אני החלפתי הרבה מאוד אנשים בוועדות – כל פעם שמישהו זז עקום, החלפתי אותו, כדי שתהיה משמעת.

מאיר שטרית: ואפשר היה להחליף.

מאיר שטרית: איך – דרך הודעה של ועדת הכנסת; ברגע שוועדת הכנסת מודיעה מעל הבמה, זה נגמר.

מאיר שטרית: אז שוב, חברים, אפשר בתקנון לעשות כל דבר.

מאיר שטרית: אפשר לכתוב, מחר תבוא עם הצעה נוספת – כשלא יהיו מספיק חברים, גם ממלאי-מקום מסיעות אחרות, אתם יכולים, הרי אני יושב-ראש, יכול להביא דוגמאות שבעבר – שוב, בהיותי ראש קואליציה נתתי מקומות על חשבונו של הליכוד, כי לא היו לנו מספיק חברים בוועדות; על חשבון הליכוד נתתי מקומות לסיעות אחרות שישבו על כיסאות הליכוד.

מאיר שטרית: היה לי תנאי אחד אתם – שבוועדות חשובות לנו הם חייבים להצביע לפי עמדות הליכוד.

מאיר שטרית: ראה חנן פורת בוועדת חוקה, כיושב-ראש ועדת חוקה, הוא ישב על כיסא של הליכוד.

מאיר שטרית: וכשפעם אחת הוא הלך הפוך, ביקשתי להוציא אותו.

מאיר שטרית: ואני חושב שהאופציה הזו קיימת גם היום.

מאיר שטרית: הרי אפשר מחר לכתוב בתקנון, שבכלל למה צריך למנות חברים חדשים?

מאיר שטרית: יש לי הצעה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, יש לי הצעה יותר יעילה לקואליציה: תכתבו בתקנון שחבר כנסת יכול למסור את זכות ההצבעה שלו לחבר כנסת אחר, מה שנקרא – גמרת את הבעיות.

מאיר שטרית: תשים חבר כנסת אחד – – –

): אני מתנגד לזה.

מאיר שטרית: אז תלך הלאה.

מאיר שטרית: יקבלו את הפתקים, יבוא לכל ועדה בן-אדם אחד, יגיד: אני שבעה קולות, ואני חמישה קולות, כמו מניות בבורסה – בכלל לא צריך להיות פה.

מאיר שטרית: לכן, חברים, אני אומר לכם, אף שיש לכם רוב בכנסת, אתם עושים טעויות בשינוי תקנון, ומחר זה עלול להסתובב נגדכם.

מאיר שטרית: זה חרב פיפיות.

מאיר שטרית: ומי שלא נזהר כשהוא בשלטון, הוא אוכל אותה כשהוא באופוזיציה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: אם כך, נעבור לחבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה אתם עושים לתקנון הזה?

יואל חסון: מה אתם עושים לו? איזה עמוד פספסתם בו?

יואל חסון: אני פשוט תוהה וחושב – – –

מאיר שטרית: זה הופך להיות תקלון.

יואל חסון: יפה: תקלון.

יריב לוין: הופכים אותו לדומה לחוקת קדימה – – –

יואל חסון: הלוואי.

יואל חסון: אם הוא היה דומה לחוקת קדימה, לפחות כל חבר כנסת היה חבר כנסת, היו לו סמכויות, היו לו דברים בידיים.

יואל חסון: מה אתם עושים?

יריב לוין: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת לוין, בוא אני אסביר לך מה אתם עושים – אתם לוקחים אנשים מעולים, מעולים באמת, חברי כנסת טובים שיש בליכוד, כמוך, חבר הכנסת לוין, וכמו חברי כנסת אחרים, ולמה אתם הופכים את עצמכם?

יואל חסון: לקופצים מוועדה לוועדה.

יואל חסון: מחליפים אתכם.

יואל חסון: כל רגע יקפיצו אתכם לפה, יעבירו אתכם לכאן.

יואל חסון: לא תבינו שום דבר, לא תדעו על מה מדובר.

יריב לוין: מה היה קודם?

יואל חסון: אחרת לגמרי.

יואל חסון: חברי ועדה.

יואל חסון: תאמין לי.

יואל חסון: אני בקדנציה הקודמת, בשנה הראשונה, הייתי חבר – – –

חיים כץ: אני הייתי בוועדת – – – לפני ההצבעה אפללו היה מגיע עם שורה חדשה, מחליף את כולם – – –

יואל חסון: אי-אפשר היה לעשות מה שאתם עשיתם.

אלי אפללו: רק מתוך רצון.

אלי אפללו: לא מתוך חובה.

כרמל שאמה-הכהן: תקבל תוספת זמן.

אלי אפללו: החלפתי, אבל אתם הסכמתם.

אלי אפללו: כץ, אתה שלא הסכמת בוועדת כספים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, רק הגעת.

יואל חסון: חבר הכנסת כץ, בוא אני אומר לך: כאשר אתה מחליף בתוך הסיעה שלך, זה בסדר, זה אפילו מקובל, ואתה יודע מה?

יואל חסון: גם נכון, כי יש עניין של יחסי כוחות אופוזיציה-קואליציה.

יואל חסון: אבל מה אתם מציעים פה?

יואל חסון: אתם מציעים שמישהו מהליכוד יוכל להחליף מישהו בעבודה, ומישהו מהעבודה יוכל להחליף מישהו מיהדות התורה.

יואל חסון: למה זה?

יואל חסון: בואו נגיד את האמת – למה זה?

יואל חסון: כי אתם יודעים, הרי, ש"מפלגת האבודה", המפלגה האבודה הזאת, הרי לא מייצרת לכם את המנדטים באמת; אז אם שלי יחימוביץ יושבת בוועדת הכספים, ולא מקיימת את החלטות הקואליציה, תרצה להחליף אותה בחבר הכנסת לוין, או אולי בחבר הכנסת כץ.

יואל חסון: אז מה, לעשות מחבר הכנסת ככה סמרטוטים?

יואל חסון: ככה להרוג את הכול?

יואל חסון: חבל.

חיים כץ: אתה יודע שיושב-ראש הוועדה יכול להצביע מתי שהוא רוצה.

חיים כץ: הוא יכול לחכות שעה-שעתיים – –

יואל חסון: מאה אחוז, זה מקובל עלי.

חיים כץ: – – יהיה לו רוב – יצביע.

יואל חסון: שמע, חבר הכנסת כץ, אתה פוליטיקאי מיומן, חבר כנסת מנוסה.

יואל חסון: תאמין לי, את התרגילים הפרלמנטריים האלה אני אוהב, ואפילו מכבד.

יואל חסון: זה כבוד.

יואל חסון: זה אופוזיציה-קואליציה.

יואל חסון: בא יושב-ראש, מזהה אם יש לו רוב – אין לו רוב – מקבל את ההחלטה.

יואל חסון: זה מקובל.

יואל חסון: אבל לבוא לכאן עכשיו?

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: נראה לי שחבר הכנסת אלקין וכל החבר'ה אצלכם יושבים לילה-לילה, פותחים את התקנון ואומרים: איך נהרוס אותו יותר מחר?

יואל חסון: מה נעשה מחרתיים?

יואל חסון: סעיף-סעיף.

יואל חסון: הורגים את התקנון.

חיים כץ: – – – בקדימה.

יואל חסון: לא זה התקלקל.

יואל חסון: אם החינוך היה נשמר, הוא היה נשאר אצלו.

יואל חסון: אתם הורסים את התקנון.

יואל חסון: אתם הורסים את הבית הזה.

יואל חסון: מה עושים יותר מזה?

יואל חסון: וזה הדבר שתקדים פה, ואני שומע את זה, אגב, לא רק לגבי התקנונים, אלא אני שומע את זה, ברמה העקרונית, גם לגבי חוקים, שתוך כדי משחק, תוך כדי קדנציה, משנים את הכללים, משנים את החוקים.

יואל חסון: ואמר פה חבר הכנסת שטרית: היום אתם שרים, מחר אתם חברי כנסת; היום אתם קואליציה, מחר אתם אופוזיציה.

יואל חסון: לעשות שינויים שמחר יבואו אליכם וישנו את חוקי המשחק כאן – זה לא טוב לבית הזה.

יואל חסון: אני אומר לכם, אני באמת פונה אליכם: אל תיסחפו.

יואל חסון: אל תיסחפו.

יואל חסון: אל תתנהלו עם התקנון הזה כאילו התקנון הזה הוא חוקת הליכוד, שאפשר בישיבת המזכירות לשנות עם רוב כזה או אחר.

כרמל שאמה-הכהן: את חוקת הליכוד מאוד קשה לשנות.

יואל חסון: אז תתייחסו אליו בכבוד כמו שאתם מתייחסים לחוקת הליכוד.

יואל חסון: אז מה, רק כי יש רוב כרגע – רוב זמני ופריך; ראיתם, אגב, שהוא הולך ומתמעט?

יואל חסון: ראית בתוצאה, היו 57 חברי כנסת.

יואל חסון: הרוב שלכם אמור להיות 75.

יואל חסון: זה ככה מתהפך.

חיים כץ: עושים את זה כדי שתבואו, לתת לכם מוטיבציה, אחרת זה לא מעניין.

יואל חסון: שמע, אני אומר לך, באמת, תעשו כבוד לבית הזה.

יואל חסון: הבית הזה הוא הפרלמנט של העם היהודי, של העם שחי בישראל, תנו לו כבוד.

יואל חסון: בסופו של דבר, כשאנחנו מגינים על התקנון אנחנו מגינים על הציבור, שיוכל לקבל פה באמת אפשרות של ייצוג אמיתי, ואתם הורסים את הייצוג הזה, ודווקא חברי כנסת ותיקים נותנים יד לדבר הזה.

חיים כץ: נשקול באהדה את מה שאמרת.

יואל חסון: אני לא נאיבי – שתשקול את זה באמת, אז אני אומר לכם דבר אחד: תראו – – –

רוני בר-און: אם אתה לא נאיבי, אולי נלך הביתה יותר מוקדם.

יואל חסון: אתה לא נהנה, חבר הכנסת בר-און?

רוני בר-און: אני מאוד נהנה, אבל יש עוד דוברים.

רוני בר-און: אתה מתחיל ליהנות יותר מדי.

יואל חסון: לכן, חברי חברי הכנסת, אני אומר לכם ברצינות: אני לא יודע, יכול להיות שהרוב הנוכחי שלכם יעזור לכם להעביר את התיקון הזה ולהמשיך את ההתעללות הקשה שלכם בכנסת ישראל, התעללות קשה וברוטלית, אבל תעשו טובה, תעזבו כבר את התקנון הזה בשקט, תנו לו מנוחה.

יואל חסון: תנו לתקנון הזה מנוחה.

יואל חסון: אולי שחבר הכנסת אלקין לילה אחד לא יישן עם התקנון מתחת לכרית, ויעזוב את התקנון הזה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: הפרעתם לי, אז קיבלתי עוד קצת זמן.

יואל חסון: לכן, חברי חברי הכנסת, אני קורא לכם לא לקבל את השינויים האלה; לא להמשיך את ההתעללות הברוטלית הזאת בכנסת, ולהגן על התקנון הזה, כי התקנון הזה, בסוף, מטרתו היא להגן על כולנו, אופוזיציה וקואליציה.

יואל חסון: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת אלי אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חמש דקות לרשותך.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, מכובדי, מה לומר לחברי הכנסת החדשים שנמצאים בבית הזה?

אלי אפללו: לפחות תדעו את האמת, מה המשמעות של החלפת התקנות האלה.

אלי אפללו: ואני משוכנע, אדוני היושב-ראש, שאתה עצמך לא יודע מה המשמעות של זה.

כרמל שאמה-הכהן: תתפלא, אבל אני יודע.

אלי אפללו: אני אסביר לך, אחדד את זיכרונך.

אלי אפללו: אם אתה יודע, אני מאוד שמח.

כרמל שאמה-הכהן: אשמח לשמוע עוד הסבר.

אלי אפללו: אני אסביר לך.

אלי אפללו: ראיתי את המאבקים שלך בוועדת הכספים, למשל בנושא מס ערך מוסף על ירקות.

אלי אפללו: אמרת שאתה עומד על דעתך – ואני מאוד מעריך את זה – כדי שהגזירה הזאת לא תיפול עלינו.

אלי אפללו: אבל מה, הם יודעים שהם יגיעו ליום ההצבעה, והם יבקשו ממך להצביע אחרת, בניגוד למצפונך; אתה לא תסכים לכך, ותישאר בעמדתך, כי התבטאת – היית בישיבות, נהגת ביושר, אין לי ספק בכך.

אלי אפללו: מה קורה?

אלי אפללו: ביום האחרון, חמש דקות לפני הסוף, יגידו לכם כולם: תצאו החוצה, אנחנו מכניסים חברי כנסת אחרים.

אלי אפללו: פעם היינו יכולים לעשות את זה בהסכמת חברי הכנסת; חיים כץ.

אלי אפללו: אתה זוכר?

אלי אפללו: רק בהסכמה.

אלי אפללו: מי שלא הסכים, לא היתה אפשרות להחליף אותו.

אלי אפללו: היינו חייבים לעלות לסיעה, לקבל הסכמה של הסיעה, ואני זוכר את חיים כץ – – –

חיים כץ: אי-אפשר גם היום.

חיים כץ: חבר כנסת שמתנגד אי-אפשר להחליף.

אלי אפללו: לא, תקרא את התקנה.

אלי אפללו: שינו את התקנה.

אלי אפללו: אני בטוח שאם תקרא אותה תראה שברגע שמבקשים ממך, אתה חייב להתחלף.

אלי אפללו: אני אומר לך, אני זוכר אותך בוועדת הכספים; אני ניסיתי להחליף אותך.

אלי אפללו: אתה אמרת: לא, בשום פנים ואופן.

אלי אפללו: אם אתה זוכר, זה היה בקשר לפנסיות.

אלי אפללו: לא הצלחנו, לא עזר לאף אחד.

אלי אפללו: אני מאוד מעריך את העמדה שלך.

אלי אפללו: מה שהם עושים היום – הופכים אתכם לקישוט, משאירים אתכם בוועדות לצעוק, להגיד: אנחנו מתנגדים.

חיים כץ: את אלה מקדימה אפשר להחליף.

חיים כץ: את אלה מהליכוד אי-אפשר.

אלי אפללו: לא, את אלה מהליכוד הם דואגים – הם לא דואגים לאלה מקדימה.

חיים כץ: יוציאו את קדימה, ישימו במקומם את הליכוד.

אלי אפללו: לא, אדוני, אולי אתה לא מבין, ואני מתפלא עליך, חיים – אתה איש שמבין.

אלי אפללו: יחליפו אותך בלי לשאול אותך.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא יקרה.

אלי אפללו: זה יקרה.

אלי אפללו: מה שאתה עושה היום, אם אתה מצביע בעד הדבר הזה, אתה הולך לתת יד היום – – –

חיים כץ: אני מבטיח לך שאותי לא יחליפו.

חיים כץ: מבטיח לך.

אלי אפללו: כרמל שאמה, ידידי היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אותך אני מתחייב לך שיחליפו.

אלי אפללו: התנגדת בנושא המע"מ על ירקות, ותראה שביום ההצבעה יעשו – וגם לך, חבר הכנסת ציון פיניאן, כשתגיע השעה.

אלי אפללו: אני לא יודע, לא הייתי מעודכן למה אתה מתנגד לכל הגזירות האלה.

אלי אפללו: גם אותך יכולים לבוא להחליף, ואני לא בטוח שזה בדיוק מה שאתה רוצה.

ציון פיניאן: איך אתה יכול להחליף אותי?

אלי אפללו: אני לא.

אלי אפללו: אני לא זה שמחליף אותך, אני מאוד שמח.

אלי אפללו: אני רק אומר לך, בשינוי התקנון היום אתם נותנים יד לדריסת המוסכמות שהיו עד היום.

אלי אפללו: אתם לא מבינים כל כך את המשמעות, אתם חוטאים לא בשבילי, אלא בשבילכם.

אלי אפללו: תאמינו לי, תחשבו עוד פעם.

אלי אפללו: אל תביאו את זה.

אלי אפללו: אתם צריכים שתהיה לכם ריבונות – אתם צריכים לעבוד כל יום, כל אחד בוועדה שלו, כדי לעמוד על שלו, וכדי שבסופו של דבר יגידו לכם ברגע האחרון: תצאו החוצה.

אלי אפללו: אתה יודע מה?

אלי אפללו: לא תוכל לעשות כלום.

אלי אפללו: בגלל זה אני אומר לך: תחשבו עוד פעם.

אלי אפללו: אל תיתנו יד לעוול הגדול שהולכים לעשות.

אלי אפללו: משתמשים בכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אלי, כמו סמרטוטים.

אלי אפללו: אני לא רוצה עכשיו להתבטא בכל מיני אמירות.

אלי אפללו: אני רק אומר לכם, בסיכומו של דבר: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים – –

רוחמה אברהם-בלילא: אל תהיו סמרטוטים.

אלי אפללו: – – אל תהפכו להיות פיונים של ההחלטות.

אלי אפללו: תעמדו על מה שהחלטתם בוועדות, וברגע האחרון יחליפו אתכם ויתייחסו למה שאמרתם – לכלום.

אלי אפללו: אני מבקש מכם: תחשבו עוד פעם.

אלי אפללו: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נחמן שי נמצא?

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו חבר הכנסת גדעון עזרא.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום היה דיון בוועדת החוץ והביטחון, ואני חושב שהיו שם הרבה חברים, גם מקרב אלה שנמצאים פה.

גדעון עזרא: במהלך הדיון אמר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שהדיון היום היה לפי דעתו אחד הדיונים הטובים ביותר שהיו אי-פעם בוועדת החוץ והביטחון – מאז שהוא מכהן בה.

גדעון עזרא: ולי אין כל ספק שמהדברים שנאמרו היום בוועדת החוץ והביטחון, ראש הממשלה בנימין נתניהו – זה הוביל אותו לפי דעתי להרבה מחשבות.

גדעון עזרא: אני בטוח שיש לו עמדה, הוא הביע את עמדתו, ואנחנו יודעים את הקשיים שיש לו, אבל לפי דעתי, אחרי הדיון הזה ראש הממשלה חושב ויחשוב איך לפתור את הדברים שהיום הוא שמע בוועדה.

גדעון עזרא: נדמה לי, כמי שהיה חבר בממשלה במשך שנים רבות, שכאשר אתה יושב בממשלה, אין לך האפשרות להגיע לעומק שהיום הגיעו אליו בוועדת החוץ והביטחון.

גדעון עזרא: אני אומר את זה לגבי ועדת החוץ והביטחון, ואני יכול להגיד אותו דבר לגבי כל ועדה מוועדות הכנסת.

גדעון עזרא: התפקיד שלנו בכנסת לשמש במידה מסוימת כאופוזיציה, כאיפכא מסתברא לעמדות הממשלה, דבר שהשלטון זקוק לו מאוד, בעיקר בנושאים קריטיים, ואני מציע לא לחנוק את היוזמות הללו.

גדעון עזרא: אפשר כל דבר על-ידי רוב להביא לאבסורדים, אבל לא בהכרח זה שיש לך רוב אומר שאתה גם צודק, בוודאי לא בדברים מכריעים.

גדעון עזרא: לכן, מוטב לכולנו, היום באופוזיציה, מחר בקואליציה – אני זוכר ימים שהיינו בקואליציה והעבירו פה חוקים תקציביים שלאוצר לא היה כסף בעבורם, בלמעלה מ-50 חברי כנסת, והדבר הזה עלה לאוצר המדינה הרבה, ובסופו של דבר זה הביא אותנו לעברי פי פחת גם במחויבויות שיש לממשלה.

גדעון עזרא: אני מציע לכולנו לשקול בכובד ראש מה שישראל זקוקה לו ולא מה שהקואליציה זקוקה לו, וכמו ששמעתי את ההתנגדות בקרב חברי הליכוד למע"מ על הפירות והירקות, שהיא עמדה צודקת, אני חושב שצריך להתמיד כך גם בנושאים אחרים.

גדעון עזרא: אם זה לא יהיה כך, חברי חבר הכנסת חיים כץ – אם זה לא יהיה כך נידרדר לחשיבה חד-כיוונית ונעשה טעויות מפה ועד להודעה חדשה.

גדעון עזרא: ולכן אני מציע לכולם לשמור על האיזון, לשמור על הדרך, ויחד נצעד קדימה לטובת עתיד יותר טוב למדינת ישראל.

גדעון עזרא: וזה לא קואליציה-אופוזיציה, מדינת ישראל נמצאת פה לפנינו.

גדעון עזרא: אזרחי מדינת ישראל מצפים מהבית הזה ומהממשלה הזאת למעשים אחרים.

גדעון עזרא: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

כרמל שאמה-הכהן: ישיב על ההשגות חבר הכנסת זאב אלקין, יושב-ראש ועדת הכנסת ויושב-ראש הקואליציה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: עכשיו פיליבסטר?

): לא.

): הקשבתי למשל לחבר הכנסת חסון, הוא דיבר אלי ישירות.

): אני חושב שכמו שהיה מתפקידי להקשיב, בוודאי מתפקידי גם להשיב.

): אני לא בטוח שהוא פה.

אלי אפללו: אולי אין לו מה להקשיב לך.

): ברשותך, אדוני היושב-ראש – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס.

): – – חברי חברי הכנסת, באתי לכאן להשיב על הטענות של המשיגים כלפי התיקון המוצע.

): שמענו כאן קריאות עד השמים, על כך שמדובר על שינוי סדרי בראשית ודורסנות של הרוב הקואליציוני, שיפגע במעמד הבית וישנה את הבית מן הקצה אל הקצה.

): שמענו כמה נאומים מצוינים, אני חייב להגיד.

אלי אפללו: מה הסיבה?

אלי אפללו: מה הסיבה?

): אני חייב להגיד שמגיע יישר כוח גדול לחברי הכנסת מהאופוזיציה שדיברו, באמת נאומים למופת, רק כפי שאמרתי לחבר הכנסת חסון, כנראה שהם נועדו להזדמנות אחרת, ונפלה לידם דווקא ההזדמנות הלא-נכונה.

): טען כאן חבר הכנסת חסון שהתיקון המוצע נובע מהצרכים הפוליטיים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה, לא?

): לא.

): יש לפעמים – – –

אלי אפללו: – – –

): תתפלאו חברי מהאופוזיציה, יש דברים – – –

דליה איציק: אתה לא מאמין בזה.

): אני מאמין בזה ואני אומר את זה כאן מעל הדוכן.

): אני אומר את זה כאן מעל הדוכן הזה, תתפלאו.

): לא הכול בבית הזה נובע מהצרכים הפוליטיים.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין, אתה בחור ישר.

): יש דברים בבית הזה – – –

אלי אפללו: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, תנו לו לדבר.

): יש דברים בבית הזה שנובעים מרצון תמים, בעקבות המלצה של הייעוץ המשפטי – –

יוחנן פלסנר: יש, אבל לא הדבר הזה.

): – – לעגן בתקנון את הנוהל הקיים.

): אגב, זה שזה הנוהל הקיים, מי כמוני מכיר שזה הנוהל הקיים.

שלמה מולה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מולה, התקנון שאתה מגן עליו בחירוף נפש מקנה לו זכות לדבר בלי שיפריעו לו יותר מדי.

אלי אפללו: לפעמים.

): מי כמוני יודע שזה הנוהל הקיים.

): אומנם חבר הכנסת יואל חסון מדבר כרגע בפלאפון ועסוק, אבל הוא בוודאי זוכר שכאשר הייתי חבר סיעתו, והוא היה יושב-ראש הקואליציה, הוחלפתי על-ידיו בוועדת הכספים.

אלי אפללו: בהסכמה.

): לא.

): טועה, טועה אדוני.

אלי אפללו: אי-אפשר.

): טועה, אדוני, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: אי-אפשר, אתה לא יודע את התקנון.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר נבחרת כחבר כנסת מהליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: מה אתה רוצה?

): עכשיו הוכיח חבר הכנסת אפללו שיכול להיות שהוא התנגד לתיקון בגלל שלא הובנו נכון, אז מחובתי להסביר על מה מדבר התיקון ועל מה מדובר כאן.

): התיקון הזה לא מדבר על החלפה לצורך הצבעה בלבד, הצבעה אחת, לא ולא; התיקון הזה בא לעגן בתקנון את הנוהל הקיים, שכאשר סיעה רוצה להחליף באופן קבוע חבר בוועדה – – –

דליה איציק: אז למה שיניתם?

דליה איציק: אם זה טוב, למה זה רע?

): אני תיכף אסביר, אבל אני חייב קודם הסבר לחבר הכנסת אפללו.

): אם רוצה סיעה להחליף באופן קבוע חבר שלה בוועדה מסוימת, היא מודיעה על כך לוועדת הכנסת, הולך יושב-ראש ועדת הכנסת, מודיע פה מעל הדוכן, במליאת הכנסת, כפי שאמר בצדק חבר הכנסת שטרית, והשינוי הזה נכנס לתוקף.

): זה בדיוק היה הנוהל כל השנים, כך הבית הזה עבד, וזה בדיוק מה שכתוב בתקנון הזה, ולא מדובר על חילופים בהסכמה לצורך הצבעה מסוימת.

יואל חסון: הרסתם את הבית, הרסתם את הבית הזה.

): יכול להיות.

): יכול להיות שבמשך 60 שנה הרסו את הבית הזה בנוהל הזה.

יואל חסון: אתה הורס – – –

): יכול להיות, אבל לפחות בואו נודה שזה מה שהיה.

יואל חסון: אתה מחטט בתקנון והורס את הבית.

): ואתה, חברי חבר הכנסת יואל חסון, בהתאם לנוהל הזה, בלי להיכנס לישיבת סיעה, אגב, רק כיושב-ראש סיעה, אז בזמנו, מתוקף סמכותך כיושב-ראש סיעה, באת לוועדת הכנסת – – –

יואל חסון: ראיתי את הנולד, לא היית שייך לקדימה.

): באת והודעת לוועדת הכנסת שאתה מחליף אותי בוועדת הכספים, ועלה יושב-ראש הכנסת לדוכן הזה והודיע שחבר הכנסת אלקין מוחלף בוועדת הכספים.

): היות שידעתי שזה הנוהל, אפילו לא ערערתי עליו, למרות שזה לא היה מעוגן בתקנון אז.

): וזה נכון לחברי כנסת רבים, וכולנו כאן ראינו את המחזה הזה לא פעם ולא פעמיים בבית הזה, כי הקצאת המקומות בוועדות הכנסת היא על בסיס סיעתי ולא על בסיס אישי, וכל אחד קיבל את הדין ברגע שזה הגיע, והגיע זמנו.

): לכן מדובר כאן על משהו שנהוג בבית הזה שנים רבות, ואת כל הלהט האופוזיציוני היה כדאי לשמור להזדמנות אחרת, והוא ישנו.

): אני מודה, ישנו, רק חבל לבזבז את זה.

יואל חסון: יש לך רוב פה.

): אני רק חייב להגיד שחבל לבזבז את כל התחמושת הזאת רק להזדמנות הזאת של עיגון הנוהל.

): וכן, חברת הכנסת איציק, לפעמים שינויים נולדים מהרצון של הייעוץ המשפטי, שברגע שבאים בהסכמה לשנות סעיף אחר באותו מקום בתקנון, הגיע הזמן למעשה גם לעגן את הנוהל.

): זה הסיפור, כך זה נוצר, וכל הלהט שהיה כאן מיותר לחלוטין.

): מדובר כאן על כלי, שאגב סיעות האופוזיציה משתמשות בו לא פחות מסיעות הקואליציה, כי גם הן צריכות לאכוף את דעתן על חברי הסיעות.

): זה התיקון, ואני מציע לכם לשמור את הלהט להזדמנויות אחרות ולהצביע ביחד על התיקון הזה, שעושה את הדבר הנכון מבחינת הייעוץ המשפטי.

): מה שהכנסת עושה – לעגן את זה בתקנון.

): תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת זאב אלקין.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מצביעים עכשיו על ההשגה לסעיף 1 שהציעו חברי הכנסת ישראל חסון, זאב בוים, מאיר שטרית, נחמן שי, , אלי אפללו וגדעון עזרא.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 7 בעד ההשגה – 17 נגד – 38 נמנעים – 1 ההשגה של חברי הכנסת ישראל חסון, זאב בוים, מאיר שטרית, נחמן שי, ואלי אפללו לסעיף 1 לא התקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: האם שר האוצר הצביע?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, מרוב מהירות הצבעתי במקום של השר – – –

יוחנן פלסנר: עוד בלבול בממשלה.

יוחנן פלסנר: ממשלה מבולבלת.

רוחמה אברהם-בלילא: יובל, אתה שוב מבולבל.

כרמל שאמה-הכהן: נכריז, ראשית, על התוצאה.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 17, נגד – 38, ואחד נמנע.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה לא התקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: בטעות הצביעה חברת הכנסת דליה איציק מהמקום של חבר הכנסת צחי הנגבי.

יובל שטייניץ: אה – – –

כרמל שאמה-הכהן: אדוני שר האוצר, אתה רוצה להודות בטעות?

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא שר אוצר.

כרמל שאמה-הכהן: מכאן נעבור להצבעה על התיקון כנוסח הוועדה, הצעה לתיקון תקנון הכנסת, תיקון סעיף 9.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הכנסת – 38 נגד – 19 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 9 לתקנון הכנסת נתקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: רבותי, התוצאה היא: בעד – 38, נגד – 19, ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: התיקון עבר והתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/432).

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לנושא הבא:

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה), התשס"ט–2009, קריאה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק סגן שר במשרד האוצר, חבר הכנסת .

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה).

יצחק כהן: עניינה של הצעת חוק זו בתשלום חלקי של דמי ההבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010.

יצחק כהן: מטרת ההצעה היא להביא להשתתפות עובדי השירות הציבורי בצעדים להתמודדות עם השלכות המשבר הכלכלי ולאפשר פינוי מקורות בתקציב המדינה לצורך ההתמודדות.

יצחק כהן: כידוע, חברי חברי הכנסת, המשק הישראלי מושפע היום מהמשבר הכלכלי העולמי.

יצחק כהן: השפעותיו של המשבר ניכרות הן בהיבט הפיננסי והן בהיבט הריאלי.

יצחק כהן: השפעות אלה מצאו ביטוין בין היתר בהאטה עקבית בצמיחה.

יצחק כהן: בתוך כך נרשמה ירידה חדה בביקוש ליצוא, ההשקעה הגולמית במשק ירדה, וכך גם ההשקעה במכונות ובציוד.

יצחק כהן: בתקופה האחרונה החלו סממני המשבר לתת אותותיהם גם בשוק העבודה.

יצחק כהן: בשל השפעת המשבר על המשק הישראלי, נוכח ההכרח להבטיח את חוסנה של כלכלת ישראל ובהתאם להסכם הקואליציוני מיום 24 במרס 2009, בין סיעת הליכוד לסיעת העבודה בכנסת השמונה-עשרה, התכנס פורום "השולחן העגול" אשר בו משתתפים נציגי הממשלה, המעסיקים והסתדרות העובדים הכללית החדשה.

יצחק כהן: גוף זה הוא פורום מייעץ לממשלת ישראל בדבר המדיניות החברתית-הכלכלית הרצויה בעתות משבר, זאת לשם גיבוש חבילת צעדים שיביאו, תוך שילוב ידיים של הגורמים העיקריים במשק, ליצירת תנאים להצלחת המשק הישראלי, ליצירת תנאים לצמיחה מחודשת ובת-קיימא, לקידום התעסוקה בישראל ולהבטחת היתרון התחרותי של המשק הישראלי.

יצחק כהן: חבילת הצעדים נבנתה כהשלמה לתוכנית החירום הכלכלית שגובשה על-ידי ממשלת ישראל, כפי שבאה לידי ביטוי בהחלטות הממשלה אשר התקבלו ביום 13 במאי 2009.

יצחק כהן: במסגרת ההיוועצות בפורום "השולחן העגול" הוסכם, כי לצורך פינוי מקורות בתקציב המדינה יפחת במחצית מחיר יום ההבראה שלפיו מחושבים דמי ההבראה שיש לשלם לעובדים בשירות הציבורי במהלך השנים 2009 ו-2010, ובהתאמה יפחת אף סכום דמי ההבראה המשתלמים.

יצחק כהן: עוד הוסכם כי המדינה, ביחד עם מעסיקים נוספים בשירות הציבורי וההסתדרות – – –

מאיר שטרית: כבשת הרש.

יצחק כהן: אנחנו רצינו משהו אחר, רצינו הקפאה של השכר בשירות הציבורי.

יצחק כהן: הם לא הסכימו.

מאיר שטרית: יותר טוב.

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: אנחנו רצינו את זה, אבל מה לעשות.

יצחק כהן: עוד הוסכם כי המדינה, ביחד עם מעסיקים נוספים בשירות הציבורי וההסתדרות הכללית, יעשו בימים הקרובים לחתימה על הסכם קיבוצי לעיגון ויישום האמור לעיל באשר לעובדים המיוצגים על-ידי ההסתדרות הכללית.

יצחק כהן: מטרת ההסכמה האמורה, ובהתאם אף מטרת הצעת החוק, היא לשתף את עובדי השירות הציבורי בצעדי ההתמודדות עם השלכות המשבר הכלכלי.

יצחק כהן: כספים אשר ייחסכו בשל ההפחתה האמורה עתידים, כאמור, להביא לפינוי מקורות של כ-1.5 מיליארד שקלים בתקציב המדינה.

יצחק כהן: חלק מהכספים שייחסכו בשל ההפחתה האמורה ואשר לא יביאו לפינוי מקורות בתקציב המדינה מתוכננים להיות מופקדים, כפי שייקבע בחוק נפרד לעניין זה, בקרן למתן סיוע כלכלי למפעלים שנקלעו למצוקה בשל המצב הכלכלי.

יצחק כהן: הקמת הקרן נקבעה בהחלטת ממשלה מיום י"ח באייר התשס"ט, 12 במאי 2009.

יצחק כהן: ההבנות שגובשו בעניין זה בפורום "השולחן העגול" והוראות הצעת החוק מבטאות סולידריות ראויה בקרב ציבור העובדים.

יצחק כהן: כדי לאפשר את החלת ההסדר האמור או הסדר חלופי שיאושר בידי שר האוצר על כלל עובדי השירות הציבורי מוגשת הצעת חוק זו, הקובעת בין היתר כי אם לא יגיעו ארגוני העובדים האחרים להסכמה עם המדינה ועם מעסיקים אחרים בשירות הציבורי, יחול ההסדר שבחוק המוצע, המבוסס על ההסכמות עם ההסתדרות הכללית והעומד בראשה – היא ארגון העובדים המייצג את מרבית עובדי השירות הציבורי.

יצחק כהן: הממשלה רואה חשיבות רבה להגעה להסכמה עם כלל ארגוני העובדים.

יצחק כהן: ההסכמה, כאמור, תאפשר גמישות באשר לדרך שבה ישיאו העובדים את תרומתם.

יצחק כהן: החוק הוא בבחינת אמצעי אחרון ליישום הפחתת דמי ההבראה בכלל השירות הציבורי.

רוחמה אברהם-בלילא: מה העלות של החוק הזה?

יצחק כהן: אמרתי, כמיליארד וחצי, השרה רוחמה.

יצחק כהן: ראוי לציין, כי אין זו הפעם הראשונה שבה צוק העתים מחייב מהלך דומה לזה שבהצעת חוק זו שלפניכם.

יצחק כהן: כך בתקופה שבין 1 ביולי 2003 ועד 30 ביוני 2005 הוסכם עם ההסתדרות הכללית על הפחתת שכר, וזאת במסגרת הסכם קיבוצי לעידוד הצמיחה במשק.

יצחק כהן: כך גם עם הסתדרות המורים.

יצחק כהן: לגבי ארגוני עובדים אחרים, חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003, קבע כי ככל שלא חל על עובד הסכם קיבוצי בזמן הפחתת שכר, יחולו לגביו הוראות ההסכם לעידוד הצמיחה שנחתם עם ההסתדרות הכללית.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, אבקש מכם לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, ושיהיה לכולנו בהצלחה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לסגן השר.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להכריז על רשימת הדוברים ולסגור אותה.

כרמל שאמה-הכהן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אריה ביבי.

כרמל שאמה-הכהן: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת שלמה מולה, חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת גדעון עזרא, חבר הכנסת מאיר שטרית, חבר הכנסת , חבר הכנסת , חבר הכנסת , חבר הכנסת אופיר פינס-פז וחבר הכנסת דוד אזולאי.

כרמל שאמה-הכהן: ראשון הדוברים, כאמור, חבר הכנסת אריה ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דיבר לפני סגן השר יצחק כהן.

אריה ביבי: דווקא זה אירוני שאדם שמאמין בזכויות המסכנים, הוא זה שמדבר על לקצץ – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, הממשלה – – –

אריה ביבי: – – את קצבת ההבראה.

אריה ביבי: ומי יושב כאן גם, מכובדי?

אריה ביבי: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה שהוא בעצמו יושב-ראש ועד.

אריה ביבי: תסתכל עלי, חבר הכנסת חיים כץ, אתה בעד הדבר הזה?

קריאה: כן.

אריה ביבי: אני מתפלא עליך.

יוחנן פלסנר: זה לא חיים כץ שאנחנו מכירים.

יוחנן פלסנר: זה חיים כץ אחר.

אריה ביבי: זה לא שאנחנו מכירים.

אריה ביבי: דיבר השר ארדן על האיום האירני.

אריה ביבי: לא ידעתי שהאיום האירני שייך לנושא מע"מ על הירקות, לא ידעתי שהאיום האירני שייך לקיצוץ ההבראה.

אריה ביבי: הוא צדק בדבר אחד – שהעם לא טיפש.

אריה ביבי: אני מסכים אתו בהחלט, העם לא טיפש.

אריה ביבי: אני גם הייתי אומר לו שקצת יצטט את ביאליק.

אריה ביבי: ביאליק אמר: עד היכן?

אריה ביבי: עד מתי?

אריה ביבי: עד אנה?

אריה ביבי: את הכול אפשר לרמוס?

אריה ביבי: מי שלא חווה את הנושא הזה של לתת לעובדים הבראה, לא חווה דברים מעולם.

אריה ביבי: אני זוכר שכשאנחנו צירפנו את ההבראה עם הנופש המבצעי – חברת הכנסת דליה, את מפריעה פה.

אריה ביבי: אנחנו צירפנו את ההבראה עם הנופש המבצעי, ואז ראינו אנשים שנוסעים לאילת, שנוסעים לטבריה, שנוסעים לים המלח – אנשים שלא היו בחיים שלהם במלון, ויצאו להבראה במלונות בפעם הראשונה בחיים.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לכם עוד משהו, אני לא חושב שהדבר הזה נעשה במחשבה רצינית.

אריה ביבי: למה?

אריה ביבי: כי יש עובדים שכבר קיבלו את ההבראה שלהם בינואר.

אריה ביבי: אדוני סגן השר , אתה יודע שיש עובדים שקיבלו את ההבראה שלהם כבר בינואר.

אריה ביבי: מה עושים עם העובדים האלה?

יצחק כהן: חבר הכנסת ביבי, לא רצינו.

יצחק כהן: – – – הקפאה בשכר הציבורי, זה משהו אחר לגמרי – – – נציגי העובדים.

אריה ביבי: אדוני, מה עושים עם העובדים האלה?

אריה ביבי: האם צריכים להחזיר את ההבראה לאחר שכבר שחקו אותה?

אריה ביבי: כל אלה שעובדים בשדה התעופה, כל אלה שעובדים בתיירות, הם כבר קיבלו את ההבראה שלהם בינואר.

אריה ביבי: מה תאמרו עליהם?

אריה ביבי: אני רוצה לומר שאי-אפשר הכול לפתור באיום האירני.

אריה ביבי: הגיע הזמן שתחשבו על המסכנים, על אלה שמחפשים את הגרוש של המחר.

אריה ביבי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אריה ביבי.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי; אינו נוכח.

אורי מקלב: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא עוד הצעת חוק מבית-מדרשו של בנימין נתניהו, אותו ראש ממשלה שהיה שר האוצר ב-2003.

שלמה מולה: אנחנו יודעים איזה גזירות הוא הטיל על ציבור העובדים, על האוכלוסיות החלשות.

אורי מקלב: סליחה, רק רגע.

אורי מקלב: חברי הסיעה שלך מפריעים, לא בכוונה כנראה.

אורי מקלב: רבותי חברי הכנסת.

אורי מקלב: חברת הכנסת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: יש ידיעה מחרישת אוזניים שראש הממשלה, בגלל שהוא עייף הוא התבלבל.

אורי מקלב: לא יכול להיות דבר כזה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת באה לנשל – זכויות העובדים, לפגוע בזכויות היסוד הקנייניות של העובדים.

שלמה מולה: כל מה שכל עובד עושה – הוא קם בבוקר בשעה 06:00, הולך להביא שכר הביתה ולגדל את משפחתו ואת ילדיו, לפרנס את ביתו.

שלמה מולה: בין כל הזכויות הבסיסיות שיש, יש מתן הטבה, הבראה לעובד.

שלמה מולה: הרי אנחנו לא מדברים על אלה שמקבלים קצבאות.

שלמה מולה: אנחנו לא מדברים על אנשים שמקבלים תמיכות מהמדינה.

שלמה מולה: אנחנו מדברים על אותם אנשים שעובדים, שמגיע להם קצת יותר מלכל אדם אחר, כי הם באים לשרת את הציבור.

שלמה מולה: הם באים לשרת את המשק, הם באים לתת מזמנם.

אורי מקלב: סליחה, סליחה.

אורי מקלב: רבותי חברי הכנסת, הרעשים יותר גדולים – מהדובר עצמו.

שלמה מולה: על כן, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא בהחלט הצעת חוק שבאה מהעולם הקפיטליסטי האכזר שלא בוחל בשום מקום כדי לפגוע באדם העובד.

שלמה מולה: הרי ממה נפשך, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: האדם העובד הוא האדם המייצר והנותן למשק.

שלמה מולה: ובאים עם הצעת חוק ממשלתית שמעבירים אותה אפילו בהינף יד ובמזורז, ביום אחד.

שלמה מולה: כאשר מדובר בזכויות של העובדים, כל אדם שמצביע, ידיו צריכות לרעוד – האם הוא לא פוגע בזכויות של אנשים שמייצרים ותורמים למשק, משלמים מס, ביטוח לאומי, ביטוח בריאות.

שלמה מולה: מה בסך הכול מבקשים?

שלמה מולה: שאותו אדם יקבל את התגמול, את ההבראה.

שלמה מולה: לא מדובר בעשרות אלפי שקלים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שדווקא חברי הקואליציה כמו מפלגת העבודה – מישהו פעם אמר להם איזה משפט שהוא מאוד קשה, אבל אני אחזור – מפלגת העבודה היא מפלגה שבעצם היא כבר מזמן לא מפלגה סוציאל-דמוקרטית.

שלמה מולה: אבל אליהם הצטרפו דווקא האגף האחר, שכל יום הוא אומר: אנחנו דואגים לחלשים, לעובדים.

שלמה מולה: זו מפלגת ש"ס.

שלמה מולה: עומד כאן סגן שר האוצר ומסביר לנו כמה זה חשוב לתמוך בהצעת החוק.

שלמה מולה: אדוני סגן השר, תאמין לי, אני מתפלא עליך.

שלמה מולה: אני הייתי בא ואומר: אתה היית צריך להביא חלופה אחרת, לא חלופה שפוגעת דווקא באנשים שעובדים.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: זאת חלופה רעה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: ניסינו חלופה – – –

שלמה מולה: אני מצפה דווקא מאנשי ש"ס, שאת הצהרותיכם גם תביאו למימוש.

שלמה מולה: תבואו ותגידו: אנחנו לא ניתן לפגוע בזכויות האנשים שעובדים, שמביאים הביתה פרנסה.

שלמה מולה: זו פגיעה קשה, פגיעה עמוקה, ואתם צריכים לעצור את הדבר הזה יחד עמנו.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אורי מקלב: חבר הכנסת גדעון עזרא – לא בנמצא.

אורי מקלב: אני מבין שיכול להיות שהוא לא ידע שעכשיו הגיע הזמן שלו.

אורי מקלב: חבר הכנסת מאיר שטרית, לא בדיוק תורך, אבל אנחנו הקדמנו אותך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכל התמיהות, וכל הטיפול בתקציב הקלוקל הזה – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת גדעון עזרא, אנחנו הקדמנו את התור.

אורי מקלב: סליחה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

אורי מקלב: חבר הכנסת גדעון עזרא, אנחנו ניתן לך מייד אחרי חבר הכנסת מאיר שטרית את זכות הדיבור.

מאיר שטרית: מכל הטיפול בתקציב הקלוקל הזה, זה אחד השיאים של העיוות ושל הפגיעה החברתית באוכלוסיות החלשות.

מאיר שטרית: אני לא יכול להבין את עמדת הממשלה.

מאיר שטרית: מה התנפלתם על החלשים?

מאיר שטרית: זו הדרך לתקן את הכלכלה?

מאיר שטרית: מישהו חושב שאם יגזלו חצי מדמי ההבראה של עובדי הציבור המסכנים שפעם בשנה מקבלים איזשהו תקציב לצאת לחופש עם המשפחה, ובזה פוגעים, מזה יצילו את כלכלת ישראל?

מאיר שטרית: ריבונו של עולם, מה קרה לכם?

מאיר שטרית: מכרתם את המדינה להסתדרות.

מאיר שטרית: אני זוכר את אותו ביבי מול ההסתדרות ב-2003–2004, יחד אתי.

מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר לכנסת מה עשינו ב-2003–2004.

מאיר שטרית: הלכנו על דרך אחרת, יותר צודקת, יותר חכמה, שגם נתנה הרבה יותר כסף למדינה: קיצוץ בשכר עובדי השירות הציבורי בהדרגה.

מאיר שטרית: מי שקיבל שכר מינימום, קיצצו לו אפס.

מאיר שטרית: מי שקיבל 5,000 שקל – קיצצו לו 1%, עד 10% – למקבלי השכר הבכירים במשק.

מאיר שטרית: אבל לזה, כמובן, הפעם ההסתדרות לא מסכימה, הם בעלי הבית.

מאיר שטרית: כי מיהם מקבלי השכר הגבוה במשק?

מאיר שטרית: כל הוועדים החזקים.

מאיר שטרית: אבל עובדה היא, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: אני הייתי אז שר במשרד האוצר, ואני הגעתי אז להסכם.

מאיר שטרית: אני חתמתי על הסכם עם עמיר פרץ על קיצוץ בשכר של 2 מיליארדי שקל בשנה, מה שקרוי "עידוד הצמיחה".

מאיר שטרית: זה באמת עזר למשק, והשכר חזר לשיעורו אחרי שנגמר המשבר.

מאיר שטרית: אבל להתנפל היום על החלשים במשק, אלה שמשלמים – עובדי המדינה ועובדי הציבור – הם ישלמו את מחיר הנזק?

מאיר שטרית: איזו סיבה יש לזה?

מאיר שטרית: אני אומר לכם, אתם פוגעים באנשים ששלחו אתכם לשלטון, והם מאוד יתנקמו בכם, ובצדק רב.

מאיר שטרית: למה לגזול את כבשת הרש?

מאיר שטרית: יכולתי, אדוני היושב-ראש, לעמוד פה ולצטט את נתן הנביא מדבר אל דוד המלך על כבשת הרש.

מאיר שטרית: זאת גזלה של כבשת הרש.

מאיר שטרית: מה התנפלתם על הכבשה המסכנה הזאת?

מאיר שטרית: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שרבים מעובדי המדינה לא מגיעים לשכר מינימום, ומקבלים השלמת הכנסה, ומחכים פעם בשנה לקבל את המתנה הזאת לצאת להבראה עם המשפחה.

מאיר שטרית: אז עכשיו באים ולוקחים להם את הדבר המסכן הזה, את הדבר היחידי שיש להם פעם בשנה – חותכים אותו בחצי.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, זאת אכזריות כלכלית, לא לשמה.

מאיר שטרית: אפשר להוסיף לזה; הרי זאת לא הפגיעה היחידה בחלשים.

מאיר שטרית: מע"מ על הפירות והירקות – שמעתי שראש הממשלה הכניע את אנשי סיעתו; כבר הודיעו שיצביעו בקריאה ראשונה בעד הטלת מע"מ על פירות וירקות.

מאיר שטרית: תגידו לי, מה, אתם השתגעתם?

מאיר שטרית: אני אומר לכם, לחברי הליכוד, כמי שמכיר את המיליה היטב – את מצביעי הליכוד: אתם השתגעתם לגמרי?

מאיר שטרית: מה, אתם חותכים את הרגליים שלכם מעצמכם?

מאיר שטרית: מה קרה לכם?

מאיר שטרית: איפה השכל?

מאיר שטרית: ולמה צריך להפחית מסים?

מאיר שטרית: למה צריך להפחית מסים אם המצב קשה, במקום להטיל מע"מ על פירות וירקות?

מאיר שטרית: אתם עדיין מתעקשים להפחית מס הכנסה.

מאיר שטרית: אם כבר, תפחיתו מס ערך מוסף, דבר שבאמת יעזור לעניים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כל 1% מס ערך מוסף הוא בערך סדר גודל של 3 מיליארדי שקל.

מאיר שטרית: מכל 1% כזה חמשת העשירונים התחתונים משלמים כמעט חצי.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי העובד הפשוט משלם את כל משכורתו לצריכה.

מאיר שטרית: והרי משלמים על כל דבר מס ערך מוסף, 15.5%, זאת אומרת לוקחים גם מעובד שלא משלם פרוטה מס הכנסה, שלא מגיע לשכר מינימום – לוקחים לו על כל שקל שהוא מוציא 15.5%.

אורי מקלב: אנחנו עם הזמן גם כן כבר – – –

מאיר שטרית: ועכשיו אתם רוצים לקחת עוד – לתת יותר לעשירים ולחברות: הנחות במס הכנסה – ולפגוע בעניים.

מאיר שטרית: אני מציע לחברי הקואליציה, וגם לחברי האופוזיציה כמובן, להצביע נגד החוק הרע הזה.

מאיר שטרית: זה יהיה לגאוותכם.

מאיר שטרית: זאת תהיה הגנה על העובדים החלשים והגנה על הציבור החברתי בארץ.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוכרח להגיד – מהניסיון שלי; הייתי שש שנים שר, בשלושה משרדים.

גדעון עזרא: בכל אחד מהמשרדים הללו היו עובדים שנזקקו להשלמת הכנסה.

גדעון עזרא: פרט לכך שהם היו מקבלים השלמת הכנסה היתה להם סוכרייה אחת שהם קיבלו, וזו קצובת ההבראה.

גדעון עזרא: מי שלא יודע, קצובת הבראה מקבל עובד מדינה אם הוא יוצא לנופש ואם הוא איננו יוצא לנופש.

גדעון עזרא: בכל מקרה הוא מקבל את הקצובה.

גדעון עזרא: ותראו, מספר האנשים שלא משתמשים בכסף לנופש הוא הרבה יותר גדול מאלה שמשתמשים בכסף כדי לצאת לנופש.

גדעון עזרא: זה משום שהכסף הזה, בעיקר החלשים שבהם, משתמשים בו לצורך הפרנסה החודשית שלהם.

גדעון עזרא: משום מה, מכל הבעיות שקיימות – וצריך תקציב נוסף – דווקא את הסעיף הזה מצאו, ואני פשוט לא מבין את הסיבה.

גדעון עזרא: אם תשאל אותי מה הסיבה – ולכך הסכים מזכיר ההסתדרות; אני לא יודע למי מזכיר ההסתדרות דואג, לאיזה סוג של פועלים.

גדעון עזרא: האם הוא דואג לפועלי חברת החשמל?

גדעון עזרא: האם הוא דואג לרשות הנמלים, או שהוא דואג לאלה שמקבלים השלמת הכנסה?

גדעון עזרא: אני, לצערי, הגעתי למסקנה שהממשלה הזאת, שהלכה בדרכו של מזכיר ההסתדרות – בחלק מהדברים, לפי דעתי, היו לו סעיפים חיוביים.

גדעון עזרא: בסעיף הזה, לפי דעתי, הוא שגה.

גדעון עזרא: אני מציע שכמו בנושא המע"מ על הפירות והירקות, הכנסת הזאת תגיד את דברה, ותגן על האנשים שגם כך משכורתם נמוכה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת גדעון עזרא.

יואל חסון: תן לי את הדקה שלו.

אורי מקלב: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאתייחס, ברשותכם, לסוגיה שאנחנו דנים בה – כולנו ראינו עכשיו במסכי המחשב את הידיעה שהגיעה מהבית הלבן, הידיעה שהנשיא אובמה החליט להתנות את התמיכה בישראל ולערב את האו"ם בכל מה שקשור לנושא המאחזים הלא-חוקיים.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, זו הידרדרות נוספת, ומטרידה מאוד, במערכת היחסים בינינו לבין ארצות-הברית, הידרדרות שהאחראי היחיד לה הוא ראש הממשלה נתניהו, שבאמת מדרדר בסרבנותו המדינית, ופוגע קשות באינטרס הלאומי הישראלי.

יואל חסון: זה מדאיג, וזה צריך להדאיג את כל הבית הזה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, מה עוד נאמר – כמה דובר על חוסר הרגישות החברתית של הממשלה הזאת ושל נתניהו, אבל מה שמדהים, חברי חברי הכנסת, זה שאותם אנשים חלשים, אותם אלה שהולכים להיפגע כל כך קשה בקיצוץ הזה בדמי ההבראה, אותם אנשים שבכלל לא משתמשים באותם דמי הבראה לנופשונים או לטיולים, אלא פשוט מתקיימים מהדבר הזה, אלו מצביעי נתניהו.

יואל חסון: אלו המצביעים של נתניהו.

יואל חסון: אתם יודעים מה – זה כמעט כמו תסמונת האשה המוכה, שמכים אותה ומכים אותה, והיא בטוחה שהיא אשמה.

יואל חסון: אותו ציבור חלש מצביע לנתניהו שוב ושוב, והציבור הזה מקבל את המכה הקשה ביותר.

יוחנן פלסנר: אולי מאמינים לגלגולי העיניים שלו כל פעם.

יואל חסון: כנראה.

יואל חסון: אתה יודע, פעם היו אומרים: פעם אחת משקרים לך, ואם אתה מאמין בפעם השנייה – אתה כבר טיפש.

יואל חסון: אז אני אומר:

יואל חסון: אולי בפעם השלישית הציבור הישראלי יבין שנתניהו, בברירת המחדל שלו, הוא קודם כול פוגע בחלשים; הוא קודם כול פוגע בחלשים ובאלה שהכי צריכים עזרה, לא קיצוץ.

יואל חסון: הוא פוגע בהם.

יואל חסון: זאת בדיוק מטרת החוק הזה.

יואל חסון: החוק הזה לא מפריע למי שמרוויחים, ולמי שיש להם, ולמי שאפילו לא שם לב להבראה הזאת, אם היא חצי או יותר; הם לא שמים לב.

יואל חסון: אבל אותם אנשים שמקבלים השלמות הכנסה, שמקבלים שכר מינימום, אותם אנשים שמצפים לכותרת הזאת בתלוש המשכורת, שכתוב "דמי הבראה", ולרגע זה מין סוג של אשליה, אדוני היושב-ראש, שהשכר הוא קצת יותר גבוה.

יואל חסון: והנה, גם באשליה הזאת פוגעים – גם באותו חודש מבורך שמאפשר להם אולי לקנות עוד משהו לילד, עוד ספר לימוד, עוד חוג, אולי גם עוד אוכל.

יואל חסון: זה השימוש שבאותן שכבות חלשות עושים בדמי ההבראה, והם רוב אלה שנהנים מאותם דמי הבראה.

יואל חסון: ואני אומר לכם – איפה ש"ס?

יואל חסון: ש"ס – חבר הכנסת זאב, חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אזולאי, איפה אתם?

יואל חסון: פוגעים בשכבות ששולחות אתכם לכאן בנאמנות בחירות אחר בחירות.

יואל חסון: נותנים בכם אמון שאתם תדאגו לשכבות החלשות – – –

נסים זאב: – – –

יואל חסון: נכון.

נסים זאב: – – – שנותנים בנו אמון.

יואל חסון: אין ספק.

יואל חסון: אז אתה מפר את האמון הזה.

נסים זאב: – – –

יואל חסון: אתה מפר את האמון הזה.

יואל חסון: אז מה, כי הוסיפו לקצבאות הילדים, כי נתנו לישיבות, אז עכשיו לא אכפת לכם שלאנשים האלה מורידים את דמי ההבראה – את הקיום הזה?

יואל חסון: אני הייתי מצפה לשמוע אותך; ונשמע אותך.

נסים זאב: תשמע אותי.

יואל חסון: אני לא מפספס אותך אף פעם, חבר הכנסת זאב.

יואל חסון: השכבות החלשות, חברי חברי הכנסת, נפגעות שוב על-ידי הממשלה חסרת הרגישות הזאת – –

אורי מקלב: תודה.

יואל חסון: – – ועל-ידי בנימין נתניהו שבא, בבחירות, לוקח, שואב את הקולות מהשכבות החלשות, ואחר כך מפנה להן את הגב, שוכח אותן.

יואל חסון: אני מקווה מאוד – –

אורי מקלב: תודה, תודה רבה.

יואל חסון: – – שבבחירות הבאות הם יפנו לו את הגב, ולכל אלה שהפירו את האמון.

יואל חסון: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת .

אורי מקלב: חבר הכנסת , בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת – אני מבין שאין לנו נציגות ממשלה כאן כרגע.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק חמור ומסוכן.

דב חנין: קודם כול, יש לנו פה התערבות של המחוקק ביחסי עבודה, ועוד בהוראת שעה.

דב חנין: למטרות תקציב שוללים מעובדים זכויות שמוקנות להם.

דב חנין: זה דבר חמור.

דב חנין: זה דבר מסוכן.

דב חנין: מצער מאוד שהסתדרות העובדים הכללית נתנה יד לביטולם של דמי ההבראה, אבל מה שקורה כאן הוא הרבה מעבר להסכם שיש עם ההסתדרות הכללית, מכיוון שבעצם בחוק הזה מחילים את אותו ויתור של עופר עיני על קבוצות עובדים שעופר עיני לא מייצג – על המורים למשל.

דב חנין: המורים לא הסכימו לוותר על דמי הבראה.

דב חנין: אז באים ואומרים: בסדר, עופר עיני הבטיח לוותר על דמי הבראה, אז גם המורים, שלא הסכימו, יוותרו על דמי הבראה.

דב חנין: ואם הם לא רוצים לוותר על דמי הבראה, אנחנו נכריח אותם, בחוק, לוותר על דמי הבראה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, זה דבר מסוכן, חמור ופסול, ואני קורא לכל חברי הכנסת – באמת, מכל חלקי הבית – להתנגד לחוק הזה.

דב חנין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

אורי מקלב: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אין בדיון אף שר?

מגלי והבה: אף סגן שר?

מגלי והבה: ממשלה קטנה, אז אין שרים וסגני שרים.

אורי מקלב: שמעו את הרעשים פה.

אורי מקלב: הם יצאו.

מגלי והבה: לפי התקנון, אדוני, צריך להיות פה – אבל מה שרציתי להגיד לחברי חברי הכנסת – –

יוחנן פלסנר: עסוקים בקליטת הג'ובים.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: – – מכיוון שכולם, כל אלה שקיבלו את ההחלטה ללכת על הקיצוץ הזה, של דמי הבראה – מחצית דמי ההבראה לעובדים – כולם, ואלה שהולכים להצביע, מעולם לא הרגישו את התחושה של האדם שזקוק לאותה משכורת.

מגלי והבה: מעולם אותם אנשים – אותן שכבות, אנשים עובדים, אדוני היושב-ראש, כל השנה, כולל שכבות הביניים, במפעלים, בכל המקומות, ומחכים לחודש הזה כדי שתהיה להם תוספת קטנה במשכורת.

מגלי והבה: אז יש כאלה שבאמת משלימים הכנסות אחרות, לכסות הוצאות אחרות, ויש כאלה ששנים אפילו לא יודעים מה זה בית-מלון.

מגלי והבה: אז מנסים, עם הכסף שקיבלו, ומה שחסכו, לקחת את אותה משפחה, מעוטת האמצעים, וקצת לנפוש באותם חודשי קיץ.

מגלי והבה: ולצערי הרב, תראו איזה אבסורד: בא יושב-ראש ההסתדרות – באה הממשלה וחותכת לאנשים הכי חלשים.

מגלי והבה: לעובדים.

מגלי והבה: ובשעה זאת כל תושבי ישראל רואים אותנו ושומעים אותנו.

מגלי והבה: איזו בשורה יש לממשלה הזאת, ולאלה שמרימים את היד בעד הקיצוץ הזה, לאותם עובדים, לאותם עובדים שבקושי יש להם פרנסה?

רוחמה אברהם-בלילא: שכנעת אותם.

מגלי והבה: וזאת לא התמסכנות.

מגלי והבה: היו, באמת, קיצוצים בעבר, אבל מעולם לא היתה פגיעה – וינסו לייפות את זה, אם זאת ההסתדרות; יושב-ראש ההסתדרות, בעצם, שהפך להיות כול יכול במדינה הזאת.

מגלי והבה: הוא בעצם הפך להיות השליט שמכתיב לממשלה איך לטפל בעובדים.

מגלי והבה: ולכן אני חושב – אלה שהולכים להצביע בעד החוק: הכול יירשם – תדעו לכם – איזה גזירות אכזריות, לא נכונות, הממשלה הזאת עושה לשכבות החלשות.

מגלי והבה: ואנחנו נצביע נגד הגזירות האלה.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

אורי מקלב: חבר הכנסת דוד אזולאי – אינו נוכח.

אורי מקלב: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אורי מקלב: הגיע – הגיע הזמן.

מגלי והבה: אתה מדבר, אדוני?

נסים זאב: אני מדבר עד – – –

אורי מקלב: במסגרת שלוש דקות אתה יכול לדבר על הכול.

מגלי והבה: אין לך 20 דקות.

יוחנן פלסנר: יש לך שלוש דקות, ואני בטוח שכדאי למצות את הדברים במסגרת הזמן.

קריאה: במסגרת הדקה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ראיתי כמה שיואל חסון התגעגע לתשובה שלי.

נסים זאב: יואל.

יואל חסון: כן, אדוני.

נסים זאב: אני עונה על השאלה שלך.

יואל חסון: אני שומע.

נסים זאב: אין יש מאין.

נסים זאב: אם יש גירעון של 40 מיליארד שקלים, ומ-210 מיליארד אנחנו מגיעים רק למעל 70 מיליארד, תגיד לי, מאיפה אתה רוצה לקצץ?

יואל חסון: מהשכבות החלשות?

נסים זאב: מאיפה אתה רוצה לקצץ?

יואל חסון: אבל אתה תסכים שמהשכבות החלשות?

נסים זאב: יש משהו שאתה מסכים אתו?

נסים זאב: אני אומר לך: לא.

נסים זאב: מראש לא. אין.

יואל חסון: – – –

נסים זאב: כל מה שהממשלה תביא לכאן טרף.

נסים זאב: מבחינת האופוזיציה זה טרפה ונבלה, ואני לא אשכנע אתכם.

נסים זאב: עכשיו, מה אתה חושב, שלי זה פחות כואב מאשר לך?

יואל חסון: תשכנע את עצמך.

נסים זאב: מה, אתה יותר רגיש ממני חברתית?

נסים זאב: מה, יש לך לב מיוחד?

נסים זאב: לב חכם במינו?

נסים זאב: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שהמשק הישראלי נמצא בעיצומו של משבר כלכלי גלובלי, והשפעתו גרמה למיתון, ומדינות מפותחות רבות נכנסו להאטת הצמיחה, וגם מדינת ישראל ביניהן.

נסים זאב: אין צורך להכביר מלים על ההשלכות של הצמצום ושל התכווצות הייצור.

נסים זאב: 46% – אדוני, זו רעידת אדמה.

נסים זאב: מה המשמעות?

נסים זאב: שיש פחות 46% בייצור של מדינת ישראל.

נסים זאב: מאיפה רוצים להביא את הכסף?

נסים זאב: עכשיו, כשמדברים על התוכנית הזאת, הלוא זאת תוכנית שהתגבשה בהסכמת נציגי הממשלה, המעסיקים וההסתדרות הכללית.

נסים זאב: יש כאן קונסנזוס, והסעיף הזה הכי פחות פוגע.

נסים זאב: יכול להיות – – –

רוחמה אברהם-בלילא: באמת?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא הכי פחות פוגע?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא מאמין במה שאתה אומר – –

נסים זאב: אני יודע.

נסים זאב: אני יודע.

נסים זאב: ואני אגיד לך איך אני יודע.

נסים זאב: כי אני אחראי כל חודש על יותר מ-30 משכורות לעובדים, ואני אומר לך דבר אחד – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – אבל אני מכירה אותך, ואני יודעת כמה חשוב לך – – –

נסים זאב: – – 60% חוזרים לקופת המדינה מדמי ההבראה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מאמינה לך.

נסים זאב: גברת , אני אומר לך – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מאמינה שאתה מאמין במה שאתה אומר.

נסים זאב: – – 60% מדמי ההבראה חוזרים לקופת המדינה.

נסים זאב: מס הכנסה – מכניסים מהכיס הזה ומוציאים מהכיס השני.

רוחמה אברהם-בלילא: זה השור שהחלטתם להוביל אותו ל"קוראלס", ואתם תעשו הכול כדי להצדיק את העניין.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי אתה לא מאמין במה שאתה אומר.

נסים זאב: עכשיו, מה שאני כן מציע – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא מאמין במה שאתה אומר.

אורי מקלב: חברת הכנסת.

נסים זאב: אני לא מאמין?

נסים זאב: אל תגידי לי במה – אולי תגידי לי גם מה לומר וגם במה להאמין, במה שאני אומר?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מכירה אותך קצת.

רוחמה אברהם-בלילא: לא הרבה.

נסים זאב: אז תדברי במקומי כאן.

אורי מקלב: חבר הכנסת זאב, אם אתה מנהל דו-שיח אני לא יכול – – –

נסים זאב: אני לא מדבר דו-שיח.

נסים זאב: אבל אני רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, מי שיש לו נמק ברגל, והנמק הזה מתפשט – –

רוחמה אברהם-בלילא: הבראה לעובדים זה נמק?

נסים זאב: – – אז מה, לחכות שהחולה ימות?

נסים זאב: לפעמים ניתוח – –

יוחנן פלסנר: – – – גם לא בזה?

נסים זאב: – – הוא התרופה של האדם.

נסים זאב: וכשיש קיצוץ מסוים, לפעמים זו הצלת המשק הישראלי.

נסים זאב: עכשיו, אני מסכים אתכם.

נסים זאב: על פירות וירקות יש ויכוח, ואנחנו לא נסכים.

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, עד שאנחנו לא נוציא את המיץ מהפירות והירקות האלה, אנחנו לא ניתן להוציא את המע"מ.

אורי מקלב: תודה רבה.

נסים זאב: חד-משמעית.

נסים זאב: אבל יש דברים שכן אפשר להתפשר, וכן – זה מאוזן – וכן, זה מאוזן, וכן אפשר – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ביקשו ממני לדבר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: יש תקנון.

קריאות: – – –

יוחנן פלסנר: יש תקנון.

נסים זאב: אתם לא תגידו לי מתי ועד מתי לדבר – –

רוחמה אברהם-בלילא: יש תקנון – – –

נסים זאב: – – אני בשביל זה הסכמתי לוותר ולדבר אחרון – –

אורי מקלב: אני לא צריך את העזרה של אף אחד.

נסים זאב: – – וויתרתי על כבודי, אמרתי: אני מוכן להיות אחרון.

קריאות: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אני הסכמתי לדבר אחרון, ועכשיו מפריעים לי.

נסים זאב: אני מבקש.

נסים זאב: רוב הזמן שלי הם פשוט הפריעו לי, אדוני היושב-ראש, ואני מבקש ממך.

אורי מקלב: נא לסיים.

קריאות: – – –

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, יש כאן גיבוש של יצירת תנאים להצלת המשק הישראלי – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

נסים זאב: – – ולא לבוא ולומר שאנחנו פוגעים בחלשים.

קריאות: – – –

אורי מקלב: איך הוא יגמור?

אורי מקלב: אתם לא נותנים לו לגמור.

נסים זאב: אתם לא נותנים לי לגמור.

נסים זאב: אני רק רוצה לסיים, אדוני.

נסים זאב: מה שכן, אולי – במהלך הדיונים – אולי צריכים לחשוב על רעיון שמי שמקבל משכורת ממוצעת במשק, אולי ממנו לא לקחת את דמי ההבראה – –

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: שר האוצר מקשיב.

נסים זאב: – – אבל מי שמקבל מעל המשכורת הזו, אפשר בהחלט כן לקצץ, כי רוב הכסף הזה חוזר למס הכנסה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: אחרון-אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס.

קריאה: – – –

אופיר פינס-פז: חברים, תירגעו, שר האוצר מתכוון להשיב עד שיהיה לו רוב.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – –

יובל שטייניץ: זה יקרה די מהר.

אופיר פינס-פז: – – חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לומר שאני בעד עסקת החבילה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שעסקת חבילה בין ממשלה למעסיקים ולעובדים היא תנאי יסודי ביכולת להיחלץ ממשבר כלכלי.

אופיר פינס-פז: אבל אני לא מצליח להבין מדוע עסקת חבילה מהסוג הזה באה לכנסת ברמה של חקיקה – ברמה של חקיקה באחד הנושאים הכי מקודשים לציבור העובדים, שזה נושא ההבראה.

אופיר פינס-פז: אפשר להגיע להסכם.

אופיר פינס-פז: ההסכם לפעמים הוא גם קשה ונוקב, והעובדים כאן מוותרים ויתור גדול מאוד, אבל לחוקק את זה?

אופיר פינס-פז: לא להשאיר את זה ברמה הוולונטרית?

אופיר פינס-פז: זה דבר שהוא בעיני בלתי נתפס.

אופיר פינס-פז: אני לא זוכר מתי הכנסת התערבה בהליכים מהסוג הזה, בעוצמות האלה, ואני חושב שזה מיותר לחלוטין.

אופיר פינס-פז: נכון, יכול להיות שבסוף יהיה איזשהו ועד עובדים שלא יסכים לעשות את העניין הזה – בסדר, אבל אין ספק שעופר עיני מייצג את רוב-רובם של העובדים במדינת ישראל – –

רוני בר-און: לא, זה לא נכון.

אופיר פינס-פז: – – והוא צריך להוביל את העניין הזה, והממשלה לא צריכה להביא לכנסת שום חוק בעניין הזה.

רוני בר-און: זה ממש לא נכון.

רוני בר-און: הוא מייצג פחות מרבע.

אופיר פינס-פז: שנית, אני לא מבין בכלל את כל הסיפור הזה.

אופיר פינס-פז: גם אם מביאים הצעת חוק כזו, אדוני שר האוצר, תביא אותה בסוף.

אופיר פינס-פז: קודם כול, תיתן את מה שהתחייבת.

אופיר פינס-פז: עוד לא נתת כלום.

אופיר פינס-פז: נתניהו בסך הכול הפקיד מכתב בידיו של יושב-ראש ההסתדרות; מהמכתב הזה עוד לא התקיימה אפילו לא האות הראשונה של הסעיף הראשון.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מצפה שזה יתקיים, אופיר?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה באמת מצפה שזה יתקיים?

אופיר פינס-פז: אני מצפה, כן.

אופיר פינס-פז: אני מצפה, כנראה שהציפייה שלי היא ציפייה מוגזמת.

אופיר פינס-פז: ולכן, גם אם הממשלה מביאה את העניין הזה, היא צריכה להביא אותו בסוף התהליך, אחרי שכל יתר הדברים בעסקת החבילה מומשו.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע למה זה.

רוחמה אברהם-בלילא: כי הם פוחדים שאם עופר עיני לא ייתן את ראשו קודם – הוא הרי ממילא יודע שהוא לא יוכל לשלם – אז שעופר ייתן את הראש שלו קודם – – –

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש משהו בדברים של חברת הכנסת רוחמה אברהם.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהממשלה קודם כול רוצה להבטיח את המיליארד וחצי שקלים, או כמה שזה לא יהיה, ואחר כך ייתנו, לא ייתנו.

אופיר פינס-פז: זה מאוד מחשיד.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכנסת – גם לאלה שתומכים בעסקה הכוללת – לא להעביר את החוק הזה לפני שהממשלה עומדת בכל ההתחייבויות שלה כלפי ציבור העובדים.

רוחמה אברהם-בלילא: מאה אחוז.

אופיר פינס-פז: ולכן, אני קורא לך, אדוני שר האוצר, לא להביא את הצעת החוק הזו לקריאה ראשונה, לחשוב על כל העניין שוב, ואם להביא – אז להביא בצורה אמיתית.

אופיר פינס-פז: תהיה גבר – מה זה היה של הגבר?

אופיר פינס-פז: זכויות יוצרים.

רוחמה אברהם-בלילא: תהיה סמרטוט.

אופיר פינס-פז: תהיה גבר, תביא את זה בסוף.

אופיר פינס-פז: אל תבוא ותיקח את הכסף עכשיו.

אופיר פינס-פז: קודם כול תמלא את חלקך בהסכם ולאחר מכן תוודא שהצד השני ממלא את חלקו.

אופיר פינס-פז: במידה שלא תעשה כן – אתה מאלץ אותי להצביע נגד הצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: ישיב שר האוצר.

יוחנן פלסנר: יזמנו אותך לוועדת האתיקה – תהיה גבר, שוביניסט.

רוחמה אברהם-בלילא: תגיד לו שיסביר למה הוא מביא את זה ראשון.

רוחמה אברהם-בלילא: יובל, אולי תשכנע אותי גם.

יובל שטייניץ: יכול להיות.

יובל שטייניץ: יש סיכוי?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי.

רוחמה אברהם-בלילא: תסביר למה אתה מביא את זה באמת כחלק ראשון בעסקת החבילה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

אורי מקלב: רבותי, אני מבקש לאפשר לשר להשיב.

יובל שטייניץ: – – כאשר כל הגורמים במשק, למעשה במדינה, משלבים ידיים ברצון, מרצון, על מנת להתמודד יחדיו, להתמודד בזרועות משולבות, בידיים משולבות, עם משבר כלכלי חסר תקדים, שמאיים על מדינות ברחבי הגלובוס כולו, והגיע גם למדינת ישראל – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תהיה ערב למימוש המכתב – – –?

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם, אי-אפשר כך.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – התחייבות של מפלגת העבודה?

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם, זה ממשיך כל הזמן.

יובל שטייניץ: – – בשעה שהושגה, מזה 26 שנה – אחרי 26 שנה שלא היה תקדים כזה – השגנו לפני מספר שבועות – –

אורית זוארץ: איך אתה יכול להגן על הצעת חוק – – –

אורי מקלב: חברת הכנסת זוארץ.

יובל שטייניץ: – – לראשונה מאז שנת 1985 – –

אורית זוארץ: איך אתה יכול להגן על זה?

אורי מקלב: חברת הכנסת, אי-אפשר עכשיו.

יובל שטייניץ: – – הסכם היסטורי, עסקת חבילה, שבה הממשלה – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעמוד מול עסקת החבילה הזו כולה?

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעמוד בעסקת החבילה?

רוחמה אברהם-בלילא: תגיד כן או לא.

אורי מקלב: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני קורא אותך לסדר.

יובל שטייניץ: – – העובדים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעמוד במכתב הזה – כן או לא?

אורי מקלב: חברת הכנסת רוחמה אברהם, זה לא יכול להמשיך כך.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – במפלגת העבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעמוד במכתב הזה – כן או לא.

רוחמה אברהם-בלילא: מה יותר פשוט מזה?

אורי מקלב: חברת הכנסת רוחמה אברהם, לכל אורך הדיון.

אורי מקלב: יותר מהזמן של הדוברים עצמם.

רוחמה אברהם-בלילא: מה יותר פשוט מזה?

רוחמה אברהם-בלילא: שיגיד אם הוא מוכן לעמוד מאחורי עסקת החבילה.

אורי מקלב: אי-אפשר.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא עונה, כי הוא יודע שהוא לא יכול לעמוד בזה – –

אורי מקלב: אני מבקש לאפשר לשר להמשיך לשאת את דברו.

רוחמה אברהם-בלילא: – – הוא יודע שנתניהו יעשה לו תרגיל נוסף, זה מה שהוא יודע.

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, אני נאלץ.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – פעם שלישית.

יובל שטייניץ: בשעה שהעובדים והמעסיקים מבינים שאנחנו נמצאים במלחמת מגן על הכלכלה ועל התעסוקה ועל החוסן הכלכלי והחברתי, והחוסן הלאומי של מדינת ישראל – –

אורית זוארץ: על-ידי פגיעה בעובדים.

יובל שטייניץ: – – ומשלבים ידיים – –

אורית זוארץ: ופוגעים בעובדים.

יובל שטייניץ: – – ציפיתי – –

רוחמה אברהם-בלילא: צעד קדימה, שניים אחורה.

יובל שטייניץ: – – מהקואליציה ומהאופוזיציה כאחד, מכל באי הבית, שבדיוק – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – – עשר דקות – – –

יובל שטייניץ: – – כפי שהעובדים והמעסיקים משלבים ידיים, כך גם הקואליציה והאופוזיציה תשלבנה ידיים בשעת-חירום, בשעה קשה זו למשק.

יובל שטייניץ: למה הדבר דומה?

יובל שטייניץ: לפני שלוש שנים, במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, הותקפה מדינת ישראל – צבאית, לא כלכלית – –

רוחמה אברהם-בלילא: זאב רוצה שאתה – – – אבל אתה לא עונה לשאלה, כי אין לך תשובה.

יובל שטייניץ: – – ואנחנו כאופוזיציה שילבנו ידיים עם הקואליציה, עם ממשלת קדימה, שמנו את החשבונות בצד, שמנו את האופוזיציה – –

יואל חסון: סגנית השר הגיעה.

יובל שטייניץ: – – את התפקיד שלנו כאופוזיציה בצד, שילבנו ידיים כאן בכנסת – קואליציה ואופוזיציה – קדימה וליכוד, עבודה וש"ס, ישראל ביתנו – –

רוחמה אברהם-בלילא: זאב אלקין עוד מעט ירקוד לך טנגו.

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם.

יובל שטייניץ: – – והאיחוד הלאומי, שילבנו ידיים כולם לעמוד במלחמה, למרות שהיתה לנו ביקורת, שתקנו, גיבינו – –

אורי מקלב: השר שמחון.

אורי מקלב: השר שמחון.

יובל שטייניץ: – – כדי להגן על מדינת ישראל.

אורי מקלב: כבוד השר.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה לא אומר שתתחייב לעופר עיני, למה אתה לא אומר את זה?

יובל שטייניץ: ציפיתי מציפי לאותה התנהגות ממלכתית שגילה בנימין נתניהו בתקופת מלחמת לבנון השנייה, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: ציפיתי מציפי לקצת בגרות, לקצת ממלכתיות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעמוד בהתחייבות של נתניהו – כן או לא?

יובל שטייניץ: ציפיתי מציפי ומהאופוזיציה – –

יואל חסון: על ביבי אפשר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – קריאות: – – – שר האוצר יובל שטייניץ: – – שכאשר התעשיינים והמעסיקים משלבים ידיים עם העובדים – –

קריאות: – – – היו"ר אורי מקלב: חבר הכנסת חסון.

יובל שטייניץ: – – גם האופוזיציה תשלב ידיים עם הממשלה והקואליציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע שביבי – – –

יובל שטייניץ: אבל אין בכם שמץ של ממלכתיות ואין בכם שמץ של אחריות – –

יוחנן פלסנר: החוקים הפופוליסטיים – – –

יובל שטייניץ: – – ובמקום לשלב אתנו ידיים בשעה שהאבטלה מתדפקת על כל בית בישראל – –

יוחנן פלסנר: ממלכתיות זה להוריד מסים או לא?

יובל שטייניץ: – – אתם מסרבים לשלב ידיים, מסרבים להבין את גודל השעה, בניגוד לאזרחי ישראל, בניגוד לעובדי ישראל.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, זאת הצעת חקיקה – –

יוחנן פלסנר: גודל השעה זה להסתכסך עם ארצות-הברית?

יובל שטייניץ: – – שנועדה לעזור למשק, שהיא חלק מעסקת החבילה שנעמוד בה כולה, היא מקובלת על המעסיקים, היא מקובלת על העובדים, היא מקובלת על כל בית ישראל, להוציא כמה חברי אופוזיציה.

יובל שטייניץ: אני קורא לכנסת לשלב ידיים ולתמוך בשילוב הידיים שבין הממשלה, העובדים והמעסיקים.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה לא אומר – – – להתחייב או שאתה לא מודע לזה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא מודע למכתב ההבנות.

אורי מקלב: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת החוק.

אורי מקלב: חברת הכנסת אברהם, חברת הכנסת אברהם.

אורי מקלב: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת החוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה), התשס"ט–2009.

אורי מקלב: הצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – 18 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה), התשס"ט–2009, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 37, נגד – 18, ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע שהצעת החוק התקבלה, והיא עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: תודה.

יובל שטייניץ: צריך להעביר את ההצעה לוועדת כספים.

יואל חסון: – – –

אורי מקלב: ועדת הכנסת תכריע בין שתי הוועדות.

חיים אורון: לוועדה למעמד האשה.

חיים אורון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/430).

חיים אורון: ]

אורי מקלב: אנחנו ניגשים להצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 5), התשס"ט–2009, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את ההצעה שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון.

אורי מקלב: אדוני השר, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת – מחלת הכלבת היא מחלה חשוכת מרפא העלולה לפגוע בבעלי-חיים ובבני-אדם.

שלום שמחון: האמצעי היחיד למניעת המחלה באדם שנדבק בה הוא חיסונו מוקדם ככל האפשר לאחר החשיפה לנגיף.

שלום שמחון: חשיפה לכלבים נגועים במחלה היא הסיבה העיקרית לתמותת בני-אדם מהמחלה ברחבי העולם.

שלום שמחון: בישראל, מאז שנת 2003 לא אובחנה המחלה בבני-אדם, אולם היא מאובחנת בבעלי-חיים.

שלום שמחון: דרך ההתמודדות העיקרית עם החשש להדבקה במחלה היא הסגרת בעל-החיים הנושך לצורך תצפית למשך עשרה ימים מיום הנשיכה.

שלום שמחון: במקרים שבהם בעל-החיים הנושך אינו מוסגר לצורך תצפית, מביאים למתן חיסונים מיותרים הכרוכים בסבל למטופל ולבני משפחתו.

שלום שמחון: מטרת החוק היא לאפשר התמודדות יעילה יותר עם מניעת המחלה מבלי לגרום סבל מיותר לבעלי-החיים.

שלום שמחון: הנושאים העיקריים בהצעת החוק: תקופת ההסגר תבוצע עשרה ימים מיום הנשיכה ולא מיום ההסגרה – החוק קובע שבעל-חיים שהובא להסגר יוחזק למשך עשרה ימים מיום הבאתו להסגר.

שלום שמחון: כאשר הכלב מועבר להסגר במועד מאוחר ליום הנשיכה, אין היגיון מקצועי לבודד אותו למשך עשרה ימים, שכן נגרם לו סבל מעצם ההחזקה בהסגר שלא לצורך.

שלום שמחון: לכן מוצע לקבוע בחוק שעשרת ימי ההסגר נדרשים מיום הנשיכה בלבד.

שלום שמחון: החמרה בענישה למי שלא הסגיר כלב שנשך במועד – לצד מניעת סבלם של הכלבים שמוחזקים בהסגר שלא לצורך, יש להחמיר בענישה של בעלי הכלבים שלא דואגים למסור כלבים שנשכו לבידוד כנדרש לצורך מניעת המחלה.

שלום שמחון: הענישה הקבועה בפקודה אינה מספקת הרתעה אפקטיבית ואינה משדרת את המסר הציבורי הדרוש.

שלום שמחון: לכן מוצע להחמיר בענישה על אי-הסגרת בעל-חיים ולהטיל קנס נוסף בגין כל יום שבו נמשכת העבירה.

שלום שמחון: פרסום באינטרנט של דרכי הדיווח של כלב שנשך – לפי החוק, בעליו של בעל-חיים שנשך אדם חייב בתוך 24 שעות מרגע שנודע לו על כך להודיע על כך לרופא הממשלתי או לרופא הווטרינר הממשלתי הקרוב ביותר.

שלום שמחון: במטרה להקל על קיום חובת הדיווח של הציבור, מוצע לפרסם את פרטי ההתקשרות עם הרופאים הממשלתיים באתרי האינטרנט של משרד החקלאות ופיתוח הכפר ושל משרד הבריאות.

שלום שמחון: החזקת כלב שנשך במקום בפיקוח שלטוני בלבד – לפי החוק על רשות מקומית להתקין "מאורת בידוד" לשם ביצוע תצפית על בעלי-חיים במשך עשרה ימים, כדי לבחון אם הכלב מצוי בשלב המידבק של המחלה.

שלום שמחון: בשנים האחרונות התקבלו בבתי-משפט השלום החלטות חמורות על החזקת כלבים שנשכו בבית בעליהם – הסגר בית – ולא במאורת בידוד עירונית שבה ניתן לקיים תצפית כלבת.

שלום שמחון: החלטות אלה מנוגדות למטרה העיקרית בהסגרת הכלב לידי גורם שלטוני, אחראי, מקצועי ומפקח, שהיא ביצוע תצפית, אבחון וביצוע פעולת מנע בהתאם לצורך.

שלום שמחון: מוצע לקבוע בחוק במפורש שמותר להחזיק כלב רק במאורת בידוד, רק אם היא נתונה לשליטתו של הרופא הווטרינר העירוני.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת הכלכלה של הכנסת.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: ראשון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, שהוא גם אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חשבתי מה כבר אפשר לדבר על חוק הכלבת, איזה רעיון אפשר להוציא מהחוק הזה.

יריב לוין: – – –

נסים זאב: לא, יש פני הדור כפני הכלב.

נסים זאב: "חוצפה יסגא", זה דור המשיח.

נסים זאב: יש לי שני דברים לומר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: לא מקובל עלי שמחלת הכלבת, כשמדובר בכלב נושך ובעליו יודעים שהוא נשך, צריך להמתין 24 שעות, ולא תמיד אני יודע מתי זה בתוך העשרה ימים שבאמת מהווים סכנה.

נסים זאב: הלוא מחלת הכלבת, אם חלילה וחס באמת כלב נשך ואנחנו חוששים שאולי היה נגוע, הרי הסכנה היא סכנת מוות, זה ברור.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך על-פי חוק שברגע שהבעלים מודיעים שהוא בוודאי נשך, צריך תיכף ומייד להתקשר ולהודיע ולא לחכות 24 שעות, כי לפעמים ה-24 שעות האלה יכולות לשנות ולסכן חיי אדם.

נסים זאב: אלא אם כן הוא לא ידע ויכול להיות "נעלם ממנו והוא לא ידע ואשם", אבל כאשר הוא יודע והוא הבעלים והוא הפקיר את הכלב שלו, אז אין שום סיבה בעולם שהוא לא ידווח בזמן.

נסים זאב: זה דבר אחד.

נסים זאב: דבר נוסף, ראיתי שהחוק הזה מטיב כל כך עם הכלבים מתוך רחמנות של צער בעלי-חיים והתחשבות.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהלוואי שהיינו מתייחסים לאותם חשודים שבסופו של דבר הם עצורים והחשד כנגדם באותן עבירות מתברר שלא היה ולא נברא.

נסים זאב: אני חושב שאם אנחנו נותנים לכלב את היחס הנכון ומצמצמים עד כמה שאפשר את ימי ההסגר שלו, צריכים להתחשב באותם בני-אדם כשאין חשד אמיתי כנגד אותם חשודים.

נסים זאב: המשטרה צריכה, אדוני השר, להתנצל במכתב לאותם אנשים שנעצרו על חשד שאין בזה מאומה ובסופו של דבר כל הבירורים וכל החקירות לא העלו דבר וחצי דבר.

נסים זאב: מוטב שהמשטרה תתנצל לפני אותם חשודים ותאמר: סליחה, טעינו, אבל לא להשאיר מצב שבו אדם מרגיש את עצמו מבוזה, כלוא, ועדיין חשוד, ובסוף – או חוסר ראיות או שאין שום בסיס לאשמה.

נסים זאב: בהזדמנות הזאת צריך לתת על זה את הדעת, כי אני רואה אנשים רבים נפגעים כמעט מדי יום, כאשר יש דבר ועוצרים כמה חשודים.

נסים זאב: ברור שמתוך הכמה אולי חשוד אחד עולה בחכה הזאת, אבל השאר היו בגדר חשודים שלא היה להם שום קשר למעשה.

נסים זאב: בעניין הזה צריכים לתקן ולשפר.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החקלאות, חברי חברי הכנסת, אני מצביע בעד הצעת החוק, אבל אני רוצה להגיד לך כמה דברים.

גדעון עזרא: קודם כול, אין לי מושג כמה מקרים של כלבת התגלו בארץ.

גדעון עזרא: המספר שלהם הוא לא בלתי סופי – זה מספר.

שלום שמחון: התגלו בבעלי-חיים, לא בבני-אדם.

גדעון עזרא: כמה התגלו?

גדעון עזרא: אתה לא יודע.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שאם אתה שואל אותי, בעל כלב – מדוע צריך את החוק הזה?

גדעון עזרא: אני אומר שבעלי כלבים נמנעו מלדווח על זה, מאחר שהם לא יודעים מה יקרה לכלב שלהם כאשר הם שולחים אותו להסגר.

גדעון עזרא: אני חושב שצריך לתת לבעל הכלב אלטרנטיבה הולמת.

גדעון עזרא: אדוני שר החקלאות, קיימת אלטרנטיבה הולמת לפי דעתי – סליחה, אני באופוזיציה, מה לעשות?

גדעון עזרא: תקשיב, מה יש?

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לך שאם וכאשר בעל כלב יעדיף לקחת וטרינר פרטי שיבדוק את הכלב שלו, ולא לשלוח אותו להסגר, לדעתי הכלב יזכה לטיפול יותר טוב מצד אחד, וגם תהיינה פחות הוצאות ויהיה פחות עומס על תחנות ההסגר לכלבים, ואני חושב שאת האלטרנטיבה הזאת כדאי להכניס להצעת החוק – שאני בהחלט תומך בה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

אורי מקלב: כבוד השר ישיב.

שלום שמחון: אין לי מה להשיב.

אורי מקלב: אם אין מה להשיב אנחנו מעמידים את הצעת החוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 5), התשס"ט–2009, להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 5), התשס"ט–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 23, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע שהצעת החוק התקבלה, ותידון בוועדת הכלכלה.

אורי מקלב: לפני שאנחנו מסיימים את הישיבה יש הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

אורי מקלב: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם – כי הונחה על שולחן הכנסת ביום רביעי, ד' בסיוון התשס"ט, 27 במאי 2009, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 5), התשס"ט–2009, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן הונחו היום מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: חשש שעברייני תנועה מסיעים תלמידים בהסעות לבית-הספר, מאת חבר הכנסת חנא סוייד.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: תם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שלישי, י' בסיוון התשס"ט, 2 ביוני 2009, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.