ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 384, 2012-11-05 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הממשלה עדיין איננה כאן, אף שכמעט כל הבקשות הנמצאות לפנינו הן לפי בקשת הממשלה.

ראובן ריבלין: יום שני היום, כ' בחשוון תשע"ב, 5 בחודש נובמבר 2012 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, אשר כונסה על-פי בקשת הממשלה בנושאי חקיקה שונים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר שסדר-היום פורסם לפני חמישה ימים, והוא לא ישונה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (מס' 6), התשע"ג–2012; הצעת חוק העמקת גביית מסים והגברת האכיפה (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשע"ג–2012; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 27) (כריות ביטחון לקרנות פנסיה ותיקות), התשע"ג–2012; הצעת חוק להסדרת פעילות חברות דירוג האשראי, התשע"ג–2012; הצעת חוק המלווה (חברות ביטוח) (תיקון מס' 8), התשע"ג–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונחו על שולחן הכנסת ההסכמים האלה: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של מולדובה בדבר העסקה זמנית של עובדים מהרפובליקה של מולדובה בענפים ספציפיים במדינת ישראל; הסכם הכרה הדדית בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת ארצות-הברית של אמריקה בדבר הערכת התאמה של ציוד בזק (טלקומוניקציה), וכן פרוטוקול קייב של מועצת האו"ם לכלכלה האירופית בדבר מרשמי פליטה והעברה של מזהמים מתוקף האמנה בדבר נגישות למידע, שיתוף הציבור בקבלת החלטות ונגישות לצדק בעניינים סביבתיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הייתי מבקש רק להבהיר למליאה, לכבוד השר, שאנחנו צריכים להקפיד מאוד בימים שהם בין הזמנים – בין הזמנים של הכנסת השמונה-עשרה היוצאת וגומרת למלא את תפקידה לבין הכנסת התשע-עשרה שתישא את התפקיד הציבורי של שליחי הציבור אשר ייבחרו – אנחנו נקפיד ביותר שלא לקיים דיונים חקיקתיים כלשהם בכל מה שקשור לנושאים המצריכים דיון ציבורי.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים גם היום בימים של פריימריז לאותן מפלגות אשר מבקשות את אמון הבוחרים על מנת לקבוע את רשימתן, ולכן אנחנו גם בימים אלה נקפיד ביותר שלא יהיו מחטפים כאלה או אחרים, אף שאני מוכרח לומר שהממשלה עד לרגע זה מקפידה הקפדה יתירה שלא להגיש בקשות אשר אינן מצורך השעה לניהול ענייני המדינה, שהרי זו לא זכותה של הממשלה לנהל את המדינה, זו חובתה של הממשלה לעשות כן.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, גם הצעות חוק אשר יעברו בקריאה ראשונה, אין ביטחון שהן יעברו לדיון לקריאה שנייה ושלישית אם הדיון הציבורי לא יתקיים בהן.

ראובן ריבלין: אני ביקשתי את חוות הדעת לא רק של היועץ המשפטי לכנסת ושל מנהלי הוועדות השונים – גם התייעצתי עם יושב-ראש ועדת הכספים, שרוב העבודה מוטלת עליו, וסיכמנו כולנו שלא יהיה כאן איזה דבר שבו על פיו יישק דבר, זאת אומרת, על פיו של היושב-ראש, כאשר חברי הכנסת אינם יכולים ואינם מסוגלים להגיע לישיבות ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: קבענו גם שבכל דיון ציבורי צריכים שיהיו נוכחים לפחות מחצית מחברי הוועדה על מנת שלא נעשה את תפקידנו פלסתר ולא תהיה אפילו מראית עין של איזה מחטף כזה או אחר.

ראובן ריבלין: על דעת כולם אנחנו גם לא מקיימים עד גמר הפריימריז באותן סיעות ובאותן מפלגות אשר מקיימות את הפריימריז כל הצעות או בקשות בוועדת הכנסת – על דעת יושב-ראש ועדת הכנסת גם כן, בקשות לפטור מחובת הנחה, שכן פטור מחובת הנחה יכול לנבוע מגורמים כאלו או אחרים המשפיעים על גורמים כאלו או אחרים בכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נקפיד הקפדה יתירה בכל כיוון לשמור על אותם עקרונות שקבענו, לא נסטה מהם, ובכך אנחנו נמלא את תפקידנו.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/500).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: ועכשיו לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להציג את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60) (עובדי ועדת הבחירות המרכזית), חוק שהוא חשוב לכולנו על מנת שוועדת הבחירות המרכזית תוכל כמובן לקיים את תפקידה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המובאת בפניכם קובעת שני דברים: 1.

דוד רותם: יושב-ראש הוועדה המרכזית, שכידוע לכולם הוא שופט של בית-המשפט העליון, יקבע סוגי עבודות שיש לבחון את עברו הפלילי של מי שעומד לבצע את העבודות האלה, כדי שאנחנו נוכל לפסול אנשים שעברו עבירות חמורות מלעבוד בוועדת הבחירות.

דוד רותם: מדובר על עובדים.

דוד רותם: סעיף קטן (ב) קובע: לא יועסק כעובד הוועדה המרכזית ולא יבצע תפקיד בעבורה או ייתן לה שירות מי שהורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה ונסיבותיה אין הוא ראוי לדעת יושב-ראש הוועדה המרכזית לשמש עובד הוועדה.

דוד רותם: צריך לזכור שעובדי הוועדה עובדים עם חומר מאוד רגיש.

מיכאל איתן: אבל זה לא חל על חברי הוועדה.

דוד רותם: זה, לצערי, לא חל על חברי הוועדה.

דוד רותם: יש פסק-דין של בית-המשפט, מה אני יכול לעשות?

דוד רותם: זו ועדה פוליטית.

ראובן ריבלין: נו, בוודאי, זו ועדה פוליטית.

דוד רותם: אני לא יכול לקבוע שיושב-ראש הוועדה יוכל לפסול חברי ועדה.

דוד רותם: בית-המשפט העליון כבר קבע.

מיכאל איתן: אפשר לקבוע שחבר ועדה – – –

דוד רותם: בית-המשפט העליון כבר קבע את הדברים.

מיכאל איתן: בעניין של – – –?

דוד רותם: בעניין של – הוא קבע כבר את הדברים, למה אני צריך להגיד בעניין של מי?

דוד רותם: ולכן, היה אפילו – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, יכול להיות שאנחנו צריכים לתת את דעתנו על כך.

מיכאל איתן: נכון.

דוד רותם: כן.

ראובן ריבלין: בית-המשפט לא יכול לבוא ולפסול חברי ועדה – – –

דוד רותם: הוא פסל כבר, הוא פסל.

ראובן ריבלין: ברור, ברור, כאשר – – –

מיכאל איתן: לא בחקיקה.

מיכאל איתן: הוא רצה את זה אבל לא בחקיקה.

מיכאל איתן: זה לא מופיע בחקיקה.

ראובן ריבלין: לא בחקיקה, ברור.

דוד רותם: ולכן, אני – – –

מיכאל איתן: עכשיו כשמחוקקים חוק על העובדים – – – מה עם אלה שיש להם יותר כוח מקביעת החלטות מעין שיפוטיות בנושא בחירות?

דוד רותם: חבר הכנסת איתן, אתה יודע, אנחנו עומדים ערב בחירות לכנסת התשע-עשרה, אני לא יודע סביב איזה שולחנות ישבו פה כאלה עם עבירות יותר חמורות.

דוד רותם: על כל פנים, אני מבקש מהחברים לאשר את החוק בקריאה הראשונה.

דוד רותם: ועדת החוקה תתכנס היום כדי לאשר את החוק ולהביא אותו לקריאה השנייה והשלישית.

ראובן ריבלין: חוק חשוב, ואנחנו מאשרים את זה.

דוד רותם: אנחנו קיבלנו פטור לצורך הגשתו לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ראובן ריבלין: גם הצורך הוא צורך חיוני למען כל אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: אני חושב שאין אחד בבית הזה שלא רוצה שהבחירות תתקיימנה בסדר טוב על-ידי ועדת הבחירות המרכזית.

ראובן ריבלין: זאת בקשה של ועדת הבחירות, ולכן אנחנו לא מתייחסים אליה כבקשה פוליטית.

ראובן ריבלין: נרשמו לדיון: דב חנין – אינו נוכח; זאב בילסקי, בבקשה – מוותר; חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אנחנו נקפיד על שלוש דקות.

ראובן ריבלין: נסים זאב – אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים את המסורת, ואם ירצה השם נמשיך אותה גם בכנסת הבאה.

ראובן ריבלין: בבקשה, יואל.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כמובן תומך בהצעת החוק הזאת, וגם כסגן יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית אני חושב שהצעת החוק הזאת נכונה וחשובה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות דווקא במליאה את הנושא שאתה דיברת עליו קודם, את העניין של החקיקה הפרטית.

יואל חסון: בסך הכול אני מסכים עם דבריך, ואני חושב שהעיקרון הוא שלא לנצל תקופה של בחירות כדי לעשות כאן מחטפים ולהעביר כאן חוקים שיכולים להשפיע על התקציב, על מסגרת התקציב, על דברים שלהבא, לשנים קדימה.

יואל חסון: אבל, עדיין, אדוני היושב-ראש, יש את ועדת ההסכמות, שאני בא כוח, אחד מהם, בוועדת ההסכמות בין קואליציה לאופוזיציה, ויש מספר מסוים של הצעות חוק שעומדות ממש על הסף.

יואל חסון: אין להן השפעה תקציבית אבל הן כן משליכות מאוד על אנשים – על אנשים – והצעות חוק שעבדו עליהן שנים פה, אדוני, בשנתיים ובשלוש השנים האחרונות.

יואל חסון: אני חושב שהצעות חוק שיש עליהן הסכמה בין אופוזיציה לקואליציה, כאלה שאין להן השפעה על התקציב, ראוי שאתה, אדוני היושב-ראש, תשקול דיון ספציפי בנושא הזה לדון בהצעות החוק האלה, שיוכלו לעבור בכנסת הזאת עדיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון, יש הצעות חוק שעברו בוועדה ושעליהן יש כביכול הסתייגויות שהן משנות את החוק בתכליתו – –

יואל חסון: מכיר את הנושא.

ראובן ריבלין: – – יש מאבקים בין כוחות כלכליים שונים.

ראובן ריבלין: הדברים הובאו על-ידי הציבור לידיעתי.

ראובן ריבלין: יש חלק מהציבור שחושב שהוא צריך את החוק בכל מחיר והוא לא יודע שהדבר תלוי, אם תתקבל ההסתייגות או לא תתקבל ההסתייגות.

יואל חסון: נכון.

ראובן ריבלין: אלה דברים שבמחלוקת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שפה יש מאבקים – גם חבר הכנסת הורוביץ הפנה את תשומת לבי – של בעלי ממון אשר רוצים להשפיע על השלטון.

ראובן ריבלין: ואנחנו בעניין זה מעבירים את כל הנושאים ושואלים היכן יש איזשהו דבר שמחייב תשומת לב מלאה על-ידי כנסת פעילה, וזה רק היועץ המשפטי שלנו קובע.

ראובן ריבלין: כמובן, אני מפעיל את שיקול דעתי.

ראובן ריבלין: אבל אני אומר לך שאין חוק שאנחנו לא נכנסים – ואני לא נכנס למהות, למהות נכנס מישהו אחר.

ראובן ריבלין: אבל ברגע שיש ספק כלשהו, האם הכנסת משמשת יד ארוכה בידי כוחות שאינם ממין נבחרי הציבור, חובתי למנוע את זה, לפחות עד אחרי הפריימריז.

ראובן ריבלין: לאחר מכן ישבו חברי הכנסת, יכריעו.

ראובן ריבלין: יוכל כל אחד לבוא לומר את דעתו.

ראובן ריבלין: מי שלא יבוא, יירדם על משמרתו, כל אחד הרי – ולכן אני אומר לך, אתה יכול להיות סמוך ובטוח, קודם כול שאין פה איפה ואיפה, אלא דין אחד לכולם.

יואל חסון: לא, אני יודע.

יואל חסון: אין לי טענה.

יואל חסון: לא, אז קודם כול אמרת כאן דבר חשוב אדוני: עד שיסתיימו הפריימריז, הבחירות המוקדמות, אז זה בסדר.

יואל חסון: אבל אחרי שיסתיימו הבחירות המקדימות, לבוא ולבדוק כל אפשרות – –

ראובן ריבלין: לבדוק כל דבר.

יואל חסון: – – כי יש פה, אתה יודע, אתה דיברת על הצעת חוק מסוימת, אני אדבר על הצעה נוספת, הנושא של כפר-שלם.

יואל חסון: פעמיים – – –

ראובן ריבלין: יש על זה מחלוקת קשה ביותר, מחלוקת קשה ביותר.

יואל חסון: אני יודע, אני יודע שיש מחלוקת קשה בממשלה, אבל לפחות לתת לחוק הזה לחיות לכנסת הבאה.

יואל חסון: זה קרה להם בפעם הקודמת, זה יקרה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה – – –

יואל חסון: יש פה הצעות חוק באמת מורכבות.

יואל חסון: אני יודע שיש כאלה שהממשלה תומכת והאוצר מתנגד וההיפך, וחברי הכנסת בקואליציה תומכים.

יואל חסון: אני מכיר את כל המשחקים.

ראובן ריבלין: אנחנו נדון על עניין זה באופן מיוחד.

יואל חסון: אני חושב שזה שווה, בכל אופן, אדוני היושב-ראש, אחרי הבחירות המקדימות לקיים דיון בנושא הזה יחד עם נציגי הסיעות השונות.

יואל חסון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להודיע שאני תומך בחוק, אף שיש פה איזה אבסורד.

נסים זאב: זאת אומרת, חברי הוועדה יכולים להיות עבריינים, אבל מי שמחלק תה בוועדה נקרא עובד, עובד הוועדה, ואז מי שמחלק תה נקרא עבריין ואסור לו לחלק תה.

נסים זאב: אני רוצה להבין.

נסים זאב: כשאתה אומר "עובדי הוועדה" – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב נסים, העבריין הוא הוא מי שהתובע הכללי, שהוא היועץ המשפטי לממשלה, קובע שצריך להעמיד אותו לדין.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט אני מבין את העניין, והסמכות שניתנת – – –

מיכאל איתן: עבריין זה מי שהורשע.

נסים זאב: מי שהורשע, מי שהורשע, מי שהורשע, וכמובן לא פג הזמן של שבע שנים או משהו כזה של – – –

ראובן ריבלין: יש פה דבר מאוד עדין, וגם השר מיקי איתן, שאין בקי ממנו בנושאים האלה – זה דבר מאוד עדין, בין החסינות שניתנת לנבחרי ציבור לבין החובה של עובד ציבור למלא את תפקידו.

ראובן ריבלין: הרי כולנו סומכים על השופט הנוכחי והשופטים שהיו עד היום.

ראובן ריבלין: אבל מי יודע?

ראובן ריבלין: יכול לבוא איזה אדם שפתאום יתחיל לעשות חשבונות כאלה או אחרים – –

נסים זאב: כן, אבל למה זה סמכות בלעדית של היושב-ראש?

ראובן ריבלין: – – דבר שאני לא מעלה על דעתי על אחד מבין יושבי-הראש.

דוד רותם: – – – עדיין יכולים להיות גם עבריינים.

דוד רותם: אתה מבין, אתה רוצה – – –

נסים זאב: כן, אבל למה – – – היושב-ראש.

ראובן ריבלין: – – – המפלגות.

ראובן ריבלין: אז זה תפקידך, חבר הכנסת, לומר שלא יהיה אדם חבר בוועדה אם הוא עבריין, זה הכול.

ראובן ריבלין: תכתוב את זה, מה שאמר בית-המשפט.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, דעתי היא, לא צריך להשאיר את העניין הזה להחלטתו הבלעדית של יושב-ראש הוועדה המרכזית, וצריך לבחון את הנושא הזה.

נסים זאב: אני לא אומר לעשות הקלות למי שהוא פושע, אבל לא צריך, איך אומרים, לתת את כל הסמכות ליושב-ראש הוועדה.

נסים זאב: אבל אני רוצה להוסיף משהו.

נסים זאב: קרה דבר, אדוני היושב-ראש, שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

נסים זאב: יש פה אחדות אמיתית בין הליכוד לישראל ביתנו, ואני רוצה לברך על כך, אדוני היושב-ראש.

מיכאל איתן: לא, אני גם רוצה משהו להעיר.

מיכאל איתן: יש כאן בעיה – – –

ראובן ריבלין: אני מציע שהשר יעלה אחרי זה ויאמר את הדברים.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: – – – שלא תהיה – – –.

ראובן ריבלין: אין ויכוח, אדוני יקבל את – – –

נסים זאב: לכן, אני חשבתי שצריך להיות גם, לא רק הסמכות של יושב-ראש הוועדה בלבד, כיחיד, אלא כוועדה.

נסים זאב: גם בכנסת, היושב-ראש, אדוני, לא מחליט לבד.

נסים זאב: הוא מביא את הנושאים האלו לכנסת והכנסת פה מחליטה.

ראובן ריבלין: כשאתה בכנסת יכול יושב-ראש להחליט לבד?

נסים זאב: טוב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את הליכוד וישראל ביתנו, שזה אותיות ל"ב.

נסים זאב: זה ליכוד-ביתנו.

נסים זאב: "לב חכם לימינו".

נסים זאב: כנראה כאשר ראש הממשלה החליט ללכת עקומה ימינה אז זה מבחינת לב – – –

משה גפני: – – – עם הברכות האלה?

נסים זאב: תשמע רגע.

נסים זאב: אבל, אדוני היושב-ראש, הקדוש-ברוך-הוא, כאשר ברא את האדם אמר: "נעשה אדם בצלמנו כדמותנו".

נסים זאב: ומה שמעניין, הקדוש-ברוך-הוא נמלך במלאכים.

נסים זאב: שאל אותם: נעשה, ולא אמר: אעשה בצלמנו וכדמותנו.

נסים זאב: אני לא מבין, ראש הממשלה לא יכול ללמוד משהו מהקדוש-ברוך-הוא?

נסים זאב: מהענווה של הקדוש-ברוך-הוא?

נסים זאב: הוא החליט על דעת עצמו, הוא לא שאל אף אחד מהשרים.

נסים זאב: הלך למהלך פוליטי כל כך חד.

נסים זאב: אני, אגב, מברך על כך.

נסים זאב: הקדוש-ברוך-הוא מזווג זיווגים, ועל אחת כמה וכמה זיווג כזה בין ישראל ביתנו לליכוד.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לך שלא כולם מרוצים מהזיווג הזה ומהברית הזו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני עכשיו עבר למשנה הבאה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, מהלך כזה צריך להביא לחקיקה.

נסים זאב: כי לא יכול להיות שיושב-ראש מפלגה על דעת עצמו יחליט על מהלך כזה דרמטי בלי לשאול את חבריו ואת יועציו ואת שריו ואת אנשי מפלגתו.

נסים זאב: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה רוצה להעיר הערה?

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: אני חושב שאמירתך היא חשובה ביותר לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: השר איתן, אני מאפשר לו להתערב מטעם הממשלה.

ראובן ריבלין: כמובן, אני לא מגביל אותך בזמן, אבל תזכור שיש לנו סדר-יום ארוך.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אני רציתי רק להודות ליושב-ראש, שנתן לי את האפשרות להעיר לגבי הצעת החוק, ואני מכוון את דברי ליושב-ראש ועדת החוקה, שעומדת לטפל בחקיקה עוד היום, אני מבין, ולהביא אותה יותר מאוחר לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל איתן: ההערה שהושמעה היא בהתייחס לרשימת העבירות שמי שעבר אותן יהיה מנוע מלהיות עובד ועדת הבחירות, ועל-פי הנוסח שהוצג כאן זו תהיה רשימת עבירות שקבע יושב-ראש ועדת הבחירות.

מיכאל איתן: יושב-ראש ועדת הבחירות – זה תפקיד חד-פעמי.

מיכאל איתן: הוא, נדמה לי, לא ממשיך בתפקידו, כך שפעם אחת הוא עשה תפקיד.

מיכאל איתן: הוא קבע רשימת עבירות.

מיכאל איתן: יכול לבוא יושב-ראש אחר, יצטרך מראש לקבוע רשימת עבירות.

מיכאל איתן: זה נראה לי גם לא מעשי וגם לא נכון.

מיכאל איתן: צריך לקבוע.

מיכאל איתן: תחוקקו את רשימת העבירות או את סוג העבירות שעל-פיהן האדם לא יוכל.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים להביא בחשבון שמדובר באנשים שעברו עבירות אבל הם כבר ריצו את עונשם והם חזרו לעבוד, וגם את זה צריך להביא בחשבון.

מיכאל איתן: ולכן, רצוי שתהיה רשימת עבירות, ואתם תיתנו את הדעת על רשימת עבירות שהן חמורות במיוחד, שגם אדם שעבר אותן ואחר כך חזר וריצה את עונשו, לא ייתנו לו לעבוד בתפקיד רגיש בתוך מערכת הבחירות, אני סמוך ובטוח בכך.

מיכאל איתן: אבל אני רוצה – עוד הערה קטנה אחת לחבר הכנסת נסים זאב.

מיכאל איתן: התייחסת למהלך שאירע בליכוד.

מיכאל איתן: עמדתי ידועה, אני לא רוצה לחזור עליה כאן.

מיכאל איתן: אני חשבתי שהמהלך הזה לא טוב לליכוד, אבל בניגוד לדבריך, היתה בסופו של דבר הצבעה.

מיכאל איתן: אלפי אנשים הוזמנו להצביע, הרימו ידיים, והרוב המכריע קבע את מה שקבע, כך שאין בסיס לטענה שלך כאילו הליכוד – כאילו נעשה כאן מהלך חד-צדדי לחלוטין.

מיכאל איתן: מי שרצה להתנגד יכול היה להתנגד, מי שרצה לדבר נגד יכול היה לדבר נגד.

מיכאל איתן: בסוף היתה הצבעה והרוב בליכוד קבע.

מיכאל איתן: הלוואי שיהיה תהליך כזה גם במפלגה שלך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שכיב שנאן המכובד, מכובדי, חבר הכנסת שכיב, נא לא לעמוד עם הגב לבמה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, ובכן, יושב-ראש הוועדה אינו רוצה להשיב על הדיון שנערך פה, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60) (עובדי ועדת הבחירות המרכזית), התשע"ג–2012, לפי הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60) (עובדי ועדת הבחירות המרכזית), התשע"ג–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 21 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

שכיב מוראד שנאן: – – –

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

שכיב מוראד שנאן: – – –

ראובן ריבלין: איך אתה חושב?

שכיב מוראד שנאן: שלא.

ראובן ריבלין: אם אתה חושב שלא, אני יכול להתנגד לדעתך.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60) עברה בקריאה ראשונה, וועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת רשאית לדון בה על מנת להכינה בהקדם לקריאה שנייה ושלישית לצורך העם כולו ולצורך ניהול בחירות תקינות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה), התשע"ג–2012.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים על מנת להציג את בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 15).

ראובן ריבלין: הצעה זו הונחה על שולחן הכנסת, לא היתה זקוקה לכל פטור מחובת הנחה, והרי היא מובאת בפניכם.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, אני שמעתי את דבריך בתחילת הישיבה לגבי הנושא שלא ייעשה דיון ציבורי אם יושב-ראש הוועדה השתתף לבד בדיון.

משה גפני: אני מקבל את הדברים האלה.

משה גפני: אני גם דיברתי אתך, אבל אני סבור שבנושא הזה לא היתה אפשרות טכנית לעשות.

ראובן ריבלין: נו, ברור.

משה גפני: אני הולך להסביר למליאה על מה מדובר.

זהבה גלאון: לא הבנתי.

משה גפני: אני אסביר עכשיו.

משה גפני: כללית, אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר לוועדת הכספים את פיצול הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 15), התש"ע–2010.

משה גפני: שר האוצר הביא לוועדת הכספים בקשה להפחית את עמלות ההפצה של הבנקים.

משה גפני: אנחנו בוועדה סברנו שאם אכן מפחיתים את עמלות ההפצה, בסופו של דבר זה צריך להגיע למשקיעים הקטנים, לאנשים הפשוטים שמשלמים דמי ניהול.

משה גפני: שאלנו את יושב-ראש הרשות לניירות ערך איך זה מגיע לציבור.

משה גפני: הוא אמר שיש לו הסכם עם קרנות הנאמנות שאכן מפחיתים את דמי הניהול פחות או יותר לחצי שנה באותו שווי של הפחתת עמלות ההפצה על חשבון הבנקים.

משה גפני: אמרנו: איך אנחנו נדע – הסכם, עשית – איך אנחנו נדע שאכן זה המצב ונוכל לעקוב אחרי העניין, ושזה יהיה דבר מסודר ולא איזה מין הסכם כאילו שעושים בין גופים מסחריים?

משה גפני: הוא אמר: אין לי סמכות, אני לא יכול לעשות בעניין הזה דבר.

משה גפני: אז הציעה היועצת המשפטית של הוועדה, היות שמונחת על שולחן הוועדה הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות – אני לא קידמתי את הצעת החוק; היו לנו הרבה חוקים של הרשות לניירות ערך.

משה גפני: והיה שם סעיף 15, ובסעיף 15 אכן יש סמכות לרשות לניירות ערך להפחית את דמי הניהול.

משה גפני: ביקשנו טכנית לפצל את סעיף 15, לאשר את החוק שבעצם כבר אישרנו בוועדה ולהביא את התקנות יחד – גם את הפחתת עמלות ההפצה וגם את הפחתת דמי הניהול, שזה יגיע לידי הציבור.

משה גפני: ומכיוון שנקלענו לתוך פגרת הבחירות, ואז צריך אישור או של ועדת ההסכמות או של יושב-ראש הכנסת על-פי בקשת הממשלה, וצריך ארבעה ימים לכל דבר, ומכיוון שלא הובאה היום לוועדת הכנסת בקשה לפטור מחובת הנחה, אני יכול להביא רק את הפיצול, אני לא יכול להביא את החוק עצמו, ולזה אני אצטרך להמתין לישיבה הבאה, אם אכן תתקיים.

משה גפני: אני מקווה שהיא תתקיים.

ראובן ריבלין: אני רוצה, ברשותך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, להבהיר לחברת הכנסת זהבה גלאון בדיוק במה מדובר.

ראובן ריבלין: יש חוק שחשבה הוועדה שחלקו בכלל לא ניתן לדיון בכנסת הזאת, ולכן הוא אמר: יש נושא אחד שהוא לטובת הציבור, וכמובן צריכים לשמוע גם את אותו צד נפגע, כמו הבנקים, ואני מבקש לפצל.

ראובן ריבלין: את הפיצול הניחו על השולחן, לא ביקשו חובת הנחה ולא פטרו מחובת הנחה.

ראובן ריבלין: הפיצול הוא פיצול הגיוני מבחינה ציבורית.

ראובן ריבלין: כמובן צריך להתקיים דיון לאחר הפיצול באותה בקשה.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להעריך את הערכתי לגבי ימין ושמאל, או שמאלה וימינה, וכל מה שקשור לנושא, כי הנושא הוא ממש נושא כלכלי ממדרגה ראשונה בקשר לחובה של הבנקים כלפי ציבור הלקוחות והחובה של הממשלה.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה כמובן יידונו.

ראובן ריבלין: אני רק מודיע שהדיון הזה לא יתקיים לפני 1 בדצמבר, או לפחות עד סיום הפריימריז בשלוש המפלגות המקיימות פריימריז – מפלגת העבודה, מרצ והליכוד.

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: סליחה, לא שומעים.

ראובן ריבלין: אולי תלכי למיקרופון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני, ברשותך, שאלת הבהרה.

זהבה גלאון: אני מודה מראש שאני שייכת לאלה שרוצים להפחית את עמלות ההפצה, אז מראש אני אומרת את עמדתי.

זהבה גלאון: האם ההצבעה שלנו היום על עניין הפיצול תאפשר את הדיון – בגלל המגבלה שתיארת – תאפשר אחר כך את הדיון להפחתת עמלות ההפצה, באותו דיון שיהיה בדצמבר אחרי הפריימריז במפלגות?

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אני מודה לך על השאלה, אני גם התכוונתי לומר את זה.

משה גפני: אני תומך בהפחתת עמלות ההפצה, אמרתי את זה בדיון בוועדה.

משה גפני: אני רוצה שהסיכום שעשו עם קרנות הנאמנות יגיע גם לאנשים הפשוטים, הרגילים; לא בנקים וקרנות הנאמנות, אלא המשקיעים הקטנים.

משה גפני: אני רוצה שזה יגיע אליהם, ואני רוצה שזה יהיה מעוגן בעניין של התקנות.

משה גפני: באחד העיתונים כתבו עלי שאני עשיתי איזה תרגיל כדי לא לאשר את זה.

משה גפני: אז אני מודיע כאן ועכשיו: אני בעזרת השם אאשר את זה – אאשר את זה כמובן אם יהיה רוב בוועדה.

משה גפני: אני מתכוון להביא את התקנות, וסיכמתי עם שמואל האוזר, עם יושב-ראש הרשות לניירות ערך, שהוא מביא את התקנות יחד – את התקנות של הפחתת עמלת ההפצה ואת התקנות של הפחתת דמי הניהול – ותהיה הצבעה אחת עליהן.

משה גפני: אבל אם לא יהיה, אני אומר, אם לא יהיה החוק – אני לא יודע מאיזו סיבה, אומר יושב-ראש הכנסת: המליאה תתכנס אז יהיה החוק – אם לא יהיה החוק אני אביא את התקנות כמות שהן.

משה גפני: אני חושב שצריך, ואני גם מקווה שכך הוועדה תאמר בסופו של דבר.

משה גפני: אנחנו לא יכולים כל היום לומר שצריך להפחית מחירים, וכשמגיעים באופן מעשי אז יש לחצים של הבנקים או של כל מיני גופים חזקים אחרים, והם אומרים: יכולות להיות בעיות.

משה גפני: אם אכן מדברים על הפחתות, צריך שאנחנו נתמוך בהפחתה.

משה גפני: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לגשת לגופו של עניין.

משה גפני: לאחרונה הובאו לאישורה של ועדת הכספים תקנות המבקשות להפחית את גובה עמלות ההפצה שגובים הבנקים ממנהלי הקרנות באופן קבוע בשיעור של כ-100 מיליון ש"ח.

משה גפני: לדברי יושב-ראש הרשות לניירות ערך, הסיבה להפחתה האמורה היא עלייתן של עמלות ההפצה בשנים האחרונות.

משה גפני: נוסף על התקנות האלה, ערכה הרשות לניירות ערך הסכמים עם כל אחד ממנהלי הקרנות – אני סיפרתי את זה לחברי הכנסת.

משה גפני: כשהובא המתווה האמור בפנינו סברנו, חברי ועדת הכספים ואנוכי, שלא ברור מהו מעמדו של ההסכם האמור, ומכל מקום היה ברור שוועדת הכספים תתקשה לפקח על הפחתת דמי הניהול כאשר זה נעשה בדרך של הסכם.

משה גפני: את כל הדברים האלה הסברתי.

משה גפני: עם זאת, ואף שאנו קובעים את ההסמכה כאמור בהצעת החוק שנבקש לפצל, איננו סבורים שבהנחיה לעתיד צריך לבצע שינויים ולהתערב בשיעור דמי הניהול בנקל.

משה גפני: אני לא מתכוון שאנחנו נתערב במה שהחליטה הרשות לניירות ערך בהפחתה של דמי הניהול, או בהפחתה של עמלות ההפצה; לא בזה אנחנו מתערבים.

משה גפני: אנחנו מדברים רק על החלק הטכני, שאכן תהיה סמכות לעשות את זה.

משה גפני: לפי המוצע עתה על-ידי הוועדה, ההסמכה נחוצה בעת הזאת על מנת להתערב בשיעור דמי הניהול שייגבו בתקופה הקרובה.

משה גפני: ההסמכה שנקבעה, כשיעבור החוק, נועדה למצבים מסוימים וחריגים, כאשר לא די בכוחות השוק ובתחרות בענף על מנת לקבוע את שיעור דמי הניהול.

משה גפני: כיוון ששאר הנושאים בהצעת החוק מצריכים דיון מעמיק ובחינה מחודשת, לא ניתן להביאם בעת הזאת לקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: אני לא מביא את כל החוק הזה, ואני גם לא מתכוון להביא אותו עד הבחירות.

משה גפני: זה יכול להיות בקדנציה הבאה.

משה גפני: אני לא רואה בעניין הזה דחיפות.

משה גפני: אני רואה דחיפות רק בנושא הזה של ההסמכה כדי להפחית את דמי הניהול.

משה גפני: לפיכך, מוצע לפצל את הצעת החוק לשתי הצעות נפרדות כך שנושא שכר מנהל הקרן, ובתוכו ההסמכה לקבוע את שיעור שכר המנהל והנאמן, יובא בפני הכנסת בנפרד.

משה גפני: מה שאני מבקש עכשיו זה פיצול רק של סעיף 15 – מסמיך את יושב-ראש הרשות לניירות ערך לקבוע את דמי הניהול – להביא את זה בתקנות ולא בהסכם שלא ניתן לפקח עליו.

משה גפני: אני מקווה שאנחנו נשלים את המהלך הזה בסופו של דבר.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אומנם הבקשה פורמלית, אבל היא יורדת למהות, משום שאין ספק שהחוק כולו לא היה עובר, כי יש עליו ויכוחים רבים.

ראובן ריבלין: לכן ביקש יושב-ראש ועדת הכספים לפצל עניין זה.

ראובן ריבלין: גם בעניין זה כמובן צריך לשמוע את הנוגעים בדבר, והם כל אותם אנשים או גופים אשר הדברים עלולים להשפיע עליהם.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לפעמים לעשות צדק ואתה יוצר משפח במקום משפט.

ראובן ריבלין: לכן מובן שאנחנו נקיים דיון ציבורי לעילא ולעילא, גם אם ייקח עוד זמן.

ראובן ריבלין: כרגע אנחנו דנים רק באפשרות לפיצול על מנת שנדון רק בנושא הזה באופן עצמאי ולא במסגרת החוק כולו.

ראובן ריבלין: זו גם בקשתה ועמדתה של הממשלה באמצעות הרשות לניירות ערך.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו נצביע כרגע מי בעד ומי נגד הצעת ועדת הכספים לפצל את החוק – הצעת ועדת הכספים ובקשתה בדבר פיצול הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 15), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: אני מודיע שגם אם יפוצל, לא יתקיים דיון בוועדת הכספים אלא לאחר סיום הפריימריז בכל המפלגות.

משה גפני: אני צריך קודם להביא את החוק.

ראובן ריבלין: כן, כמובן.

משה גפני: אני צריך קודם להביא את החוק.

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: כמובן תוך הקפדה על כל תקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נקפיד כדי שלא תצא טעות ומכשלה מידינו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לכם אין בעיה.

ראובן ריבלין: אתם תמתינו לאלה שיש להם פריימריז.

ראובן ריבלין: מה אפשר לעשות?

משה גפני: לנו יותר גרוע.

ראובן ריבלין: לא אמרתי מה טוב יותר ומה רע יותר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד ומי נגד בקשת ועדת הכספים?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה – 21 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 15), התש"ע–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני קובע שהפיצול אושר.

ראובן ריבלין: אתה רק מנוע מלדון במהותו של הפיצול לאחר פיצולו, אלא לאחר כניסת חודש דצמבר למניינם הבא עלינו לטובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/722; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' ל"ז, עמ' 31283; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא, שבו רשומים רבים מחברי הכנסת להסתייגויות, והוא הצעת חוק.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, אם יסירו כולם את הסתייגויותיהם יהיו לך חמש דקות – – –

זאב אלקין: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי.

ראובן ריבלין: אני אקרא ליושב-ראש הוועדה והוא יענה, ואנחנו נצביע מייד.

ראובן ריבלין: לכן כולם צריכים להיות מוכנים, אם כי אני לא רואה, לפי המשתתפים, שהם מתכוונים לוותר על זכותם לדבר.

ראובן ריבלין: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה), התשע"ג–2012 – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכספים על מנת שיעלה ויבוא ויסביר לחברי הכנסת את הצעת החוק המובאת לקריאה שנייה ושלישית, ואחר כך אנחנו נקרא למסתייגים.

ראובן ריבלין: הראשונה בהם היא חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – גילאון, ואחריו – ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: רבותי, האם אתם, כל אחד מהמסתייגים, מסתפקים בחמש דקות, או שכל אחד רוצה – – –

אמנון כהן: שלוש דקות.

זהבה גלאון: חמש דקות.

ראובן ריבלין: לךְ יש זכות דיבור, יושבת-ראש מפלגת העבודה, ולכן זכות הדיבור מוגבלת לחמש דקות.

ראובן ריבלין: אבל המסתייגים – זה לפי הסתייגותם.

ראובן ריבלין: אני מציע שכל אחד מהמסתייגים ידבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: כמובן, אתה תענה בסוף על כל ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה), התשע"ג–2012, ההצעה המכונה חוק הדיבידנדים הכלואים.

משה גפני: הביא שר האוצר הצעה לממשלה, ולאחר מכן מליאת הכנסת אישרה אותה בקריאה הראשונה, ונדמה לי שאנחנו קיימנו שתי ישיבות ואולי אפילו יותר.

משה גפני: על כל פנים, קיימנו הרבה מאוד דיונים, גם דיונים לא פורמליים, לגבי עניין הדיבידנדים הכלואים.

משה גפני: אני רוצה להגיד קודם שהגעתי להסכמה עם שר האוצר, גם בחוק הבא, לגבי נושא תאגידי המים, ששם אנחנו נותנים הנחות במים.

משה גפני: מכיוון שהוא, שר האוצר, לא מהמפלגה שלי, ואני לא מהמפלגה שלו, אני לא באיחוד של הליכוד ולא של ישראל ביתנו – – –

ראובן ריבלין: אני יכול לעזור לכם אם אתם רוצים.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני ממפלגה אחרת.

משה גפני: אני מתמודד.

משה גפני: אבל אני רוצה לומר – – –

מיכאל איתן: במקום ישראל ביתנו, היהדות תורתנו.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתם תסתדרו עם ישראל ביתנו.

משה גפני: זה בסדר מבחינתנו.

ראובן ריבלין: הליכוד ביתנו ותורתנו.

משה גפני: על כל פנים, אני רוצה לומר שאני אובייקטיבי לגמרי בעניין הזה.

משה גפני: אני אומר לכם שאני הגעתי במהלך הקדנציה הנוכחית להסכמות עם שר האוצר בנושאים חברתיים רבים, ולא תמיד הפקידים הסכימו לזה.

משה גפני: אני לא מדבר על הכלכלה – מבחינתי הוא היה שר אוצר מעולה.

משה גפני: הכלכלה הישראלית – בניגוד למה שמתפרסם כל הזמן בכל מיני עיתונים – האבטלה ירדה והיא לא כמו שהיתה בתחילת הקדנציה; הכלכלה והמשק יציבים.

משה גפני: יש בעיה עם המחירים הגבוהים, שנסקו, והסיפור בעניין הזה הוא סיפור כבד ששייך להרבה מקומות בעולם, וזה שייך גם לנו, ואנחנו נצטרך לטפל בעניין הזה.

משה גפני: נצטרך את העניין הזה להוריד.

משה גפני: אבל הוא היה שר אוצר מעולה.

משה גפני: אני לא אוהב את מה שכתוב.

משה גפני: מפעם לפעם אני רואה בעיתונות הישראלית.

משה גפני: אני חושב שזה לא נכון.

משה גפני: הוא היה שר אוצר מעולה.

משה גפני: אני אומר לכם: אנחנו מדברים עכשיו על שני חוקים שלא בטוח שהפקידות הסכימה להסכמות ששר האוצר ואני הגענו אליהן.

משה גפני: זה בשני החוקים, ואתם תראו את זה גם בחוק הבא.

משה גפני: בכלל לא בטוח שהם הסכימו לזה.

משה גפני: אבל הרגישות החברתית של שר האוצר, ואני אומר את זה: אני לא בפריימריז בליכוד, אבל לו הייתי חבר בליכוד הייתי מצביע עבורו.

משה גפני: לא, לא, אני חוזר בי.

משה גפני: זו סתם התערבות עכשיו.

משה גפני: אבל – – –

שלמה מולה: גפני, לדעתי – – –

יובל שטייניץ: – – – מעצמה זרה.

שלמה מולה: הייתי אומר שנסחפת קצת.

משה גפני: על כל פנים, אני מבקש להגיד שההצעה שהגיעה אלינו לוועדה – – –

יובל שטייניץ: – – – מה שלא היית אומר – – –

משה גפני: אה?

משה גפני: שאם הייתי אומר ליכוד – – –

יובל שטייניץ: תחזור עוד הפעם – – –

משה גפני: טוב.

ראובן ריבלין: מה אתה לא רצית לומר.

משה גפני: ההצעה שהגיעה אלינו היתה הצעה בעייתית.

משה גפני: היא גם היום הצעה בעייתית, אבל אני מבקש לומר שההצעה הגיעה, היות שמהדיבידנדים הכלואים, כך זה מכונה, המדינה במשך הרבה מאוד שנים לא קיבלה שקל אחד.

משה גפני: שוב, אחת הדוגמאות של חברות גדולות שהמנהלים שלהן מכונים טייקונים, או אני לא יודע באיזה שמות מכנים אותם, ולמדינה אין את הכוח להתמודד מול הרווחים שהם מקבלים ושישלמו את זה בצורת מס למדינה לטובת הציבור.

משה גפני: המדינה לא מתמודדת עם זה.

משה גפני: היא לא יכולה להתמודד.

משה גפני: היא יכולה להתמודד אתי.

משה גפני: אם אני אינסטלטור ומרוויח 4,000 שקל לחודש, רשות המסים תמצא אותי בכל מקרה.

משה גפני: אבל היא לא תמצא את החברות האלה עם למעלה מ-100 מיליארד שקל רווחים, והיא לא יודעת לגבות מהן את הכסף.

משה גפני: בא שר האוצר ואומר: בואו ונהיה פרקטיים – מפא"יניק בלעז, ולא מפלגת העבודה – ונקבל חלק מהכסף, כמה שאפשר.

משה גפני: הרי אחרת לא נקבל בכלל.

משה גפני: ואז באו עם הצעה שאומרת, שמי שישלם מס יופחת לו כמובן שיעור המס, ובזה הוא יגמור את העניין.

משה גפני: הציעה את זה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני מתנצל, וגם חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: לא, האמת היא שאת לא הצעת את זה, אבל אני ראיתי על הפנים שלך שאת די מסכימה עם שלי יחימוביץ.

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: אבל לא חשוב, לא חשוב.

משה גפני: בסדר, אני מוריד את זה.

משה גפני: אני הצעתי.

משה גפני: אמרנו שחלק – כפי שהיה בטיוטת הצעת החוק הממשלתית – מהכסף יצטרכו להשקיע בישראל; יצטרכו לקבל עובדים מישראל וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני אמרתי: זו הצעה שעושה שכל.

משה גפני: מצד אחד באים ואומרים שאין אפשרות אחרת לגבות את הכסף, ומצד שני אנחנו גם מגיעים לאיזה ממוצע או הצעת פשרה כזו שלא מוותרים על זה שהם ישקיעו את זה בארץ, שהרי זה התנאי.

משה גפני: כדי להיות פטור ממס, צריך להשקיע בישראל.

משה גפני: אמרנו: אנחנו מבקשים שזו תהיה ההצעה שאתה נבוא בסופו של דבר למליאת הכנסת.

משה גפני: דיברתי עם שר האוצר, ושר האוצר הסכים.

משה גפני: אני לא יודע מה היתה עמדת הפקידים בעניין הזה.

משה גפני: לא הלכתי גם לבדוק.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אני חושב שמי שצריך להחליט זה הנבחרים, ובמקרה הזה זה שר האוצר והוא החליט.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שבפניכם היא הוראת שעה לתקופה של שנה.

משה גפני: הצעת החוק באה לפתור מצב שבו חברות שנכללו במסגרת מסלול למתן פטור נדחה למס עד לחלוקת דיבידנדים, למעשה עד היום לא שילמו את המס, משום שהן נמנעו מלחלק דיבידנדים.

משה גפני: אגב, אם לא יגייסו רוב, החוק הזה נופל.

משה גפני: זה המצב.

ראובן ריבלין: זה ברור, מה זה.

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: בקודם – אני אגיד לך, בקודם היתה הצבעה פה-אחד, אז אם יש מישהו בליכוד ובישראל ביתנו – – –

ראובן ריבלין: שכך חושב – – –

משה גפני: – – – שגם עכשיו יהיה – אז הוא פשוט טועה.

ראובן ריבלין: אני הפניתי את תשומת לבו של יושב-ראש הקואליציה, שלפי המסתייגים ברגע זה אין רוב לממשלה, אין רוב להצעה.

משה גפני: כן, כן.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: ואם המסתייגים לא יעלו, אנחנו – כמובן, אתה תוכל לסכם.

ראובן ריבלין: גם השר יכול להתערב בכל שלב.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול לסכם, אבל הוא יכול בכל רגע שהוא רוצה, בכל שלב משלבי הדיון להתערב.

ראובן ריבלין: אבל הוא מדבר אחרון.

ראובן ריבלין: אבל צריכים לדעת שזה לא תוכנית כבקשתך ואנחנו נחכה עד שהקואליציה תואיל בטובה להביא את הרוב הדרוש, אלא מייד עם סיום הדיון אנחנו נצביע.

משה גפני: לפי הצעת החוק, חברות אלו יהיו זכאיות במהלך הוראת השעה לשלם מס חברות מופחת לגבי ההכנסה שלהן שנצברה עד שנת 2011.

משה גפני: שיעור המס המופחת קבוע בנוסחה אך הוא לא יפחת מ-6%.

משה גפני: לפי הנוסחה הקבועה בהצעה, ככל שהחברה תבקש להפשיר חלק גדול יותר מהכנסתה, כך תגדל הטבת המס שלה היא תהיה זכאית.

משה גפני: נוסף על תשלום מס חברות מופחת כאמור תשלם החברה מס בשיעור של 15% בשל חלוקת דיבידנדים.

משה גפני: לפי הצעת החוק, החברות יוכלו לשלם את המס המופחת בתוך שנה מיום פרסום החוק, בהודעה שיגישו למנהל רשות המסים.

משה גפני: מטרת הצעת החוק היא למצוא דרך להתגבר על בעיית הרווחים הפטורים ממס שנצברו בחברות שהיו זכאיות להטבות מס בהתאם למסלולי ההשקעה השונים.

משה גפני: מזה זמן רב ידוע כי חברות שלהן מפעל מאושר אינן מחלקות רווחים על מנת להימנע מתשלום מס חברות ומס על רווחי הון.

משה גפני: חוק עידוד השקעות הון, בנוסחו לפני שתוקן במסגרת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012, יצר למעשה תמריץ שלילי לחלוקת רווחים והביא להצטברות רווחים בהיקף מוערך של 120 מיליארד ש"ח.

משה גפני: מחצית מן הסכום הצטבר בעשר השנים האחרונות, וחלקו הגדול, באופן טבעי, נמצא בחברות הגדולות.

משה גפני: ועדת הכספים קיימה שני דיונים ארוכים ומעמיקים בהצעת החוק, ובמהלכם נשמעו עמדותיהם של חברי הכנסת, נציגי הממשלה ומוזמנים רבים.

משה גפני: לכולם ניתנה האפשרות להבהיר את עמדתם.

משה גפני: בין הטענות השונות הועלו טענות בדבר פגיעה בשוויון, פגיעה בצדק חלוקתי ויצירת תקדים בעייתי.

משה גפני: עמדנו על כך שרשות המסים תביא בפנינו נתונים בדבר שיעור הרווחים ושיעורי המס שעשויים להתקבל לאחר חקיקת הצעת החוק.

משה גפני: לאחר ששקלנו, אדוני היושב-ראש, את מכלול השיקולים החלטנו, חברי הוועדה ואנוכי, לכלול בהצעה שני תיקונים משמעותיים שלא היו בה בנוסח שהביאה הממשלה; אמרתי את זה קודם.

משה גפני: התיקון הראשון: חובת השקעה מיועדת בסכום של עד 50% מגובה ההטבה שניתנה.

משה גפני: כלומר, החברה תהיה מחויבת להשקיע בישראל על-ידי העסקת עובדים חדשים במפעל או במחקר ופיתוח או בנכסים יצרניים.

משה גפני: זהו תיקון חשוב שיהווה גם תנאי לקבלת ההטבה ויביא לכך שגם הציבור בישראל ייהנה באופן עקיף מהשקעה בישראל.

משה גפני: התיקון השני מטרתו לתת משנה תוקף לפרשנות שהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה התחייב בפנינו לתת לרשות המסים, שלפיה חברה שתוציא את רווחיה לחברה-בת או לצד שקשור אליה תחויב במס.

משה גפני: המשמעות של תיקון זה לצד הפרשנות האמורה – זה בעצם כאילו איום, במירכאות כפולות ומכופלות, על החברות, שמעתה ההנחיה לרשות המסים היא להוציא שומת מס במקרים שבהם החברה משקיעה את רווחיה בחברה-בת או לצד קשור.

משה גפני: זאת אומרת, היו כאלה שטענו בוועדה: מי אכן אומר שבכלל הן ישתלבו בעניין הזה?

משה גפני: אז יש בזה גם הפסד שהחברות, אם הן לא ישתלבו במערכת הזאת, יוציאו להן שומות מס מכאן ואילך.

משה גפני: יש בכך שיפור משמעותי לעומת המצב ששרר, שכן עד כה, ככל הנראה, לא ניתנו שומות בשל רווחים בדרך זו; רשות המסים לא הוציאה שומות.

משה גפני: יש להזכיר כי בנוגע לרווחים הכלואים, הרי שמדובר בהוראת שעה בלבד, ואין כאן משום הסדר קבוע לגבי רווחים עתידיים שיצטברו משנת 2012 ואילך.

משה גפני: עם זאת, התיקון לעניין השקעה בחברות-בנות בצירוף ההנחיה לרשות המסים יביא לכך שעם תום הוראת השעה יתאפשר לראות בהשקעה בחברות-בנות חלוקת רווחים שיש לשלם בגינה מס.

משה גפני: חברי ועדת הכספים ואנוכי מודעים לכך שהצעת חוק זו מעלה, כאמור, שאלות משפטיות וציבוריות.

משה גפני: הדילמה סביב הצעת חוק זו ברורה, והתלבטנו בה.

משה גפני: עם זאת, בסופו של דיון סברנו כי יהיה זה נכון יותר למצוא פתרון לסוגיית הרווחים הכלואים ולקבוע הסדר כלשהו, גם אם הוא רק חלון הזדמנויות.

משה גפני: אין ספק שההצעה יצאה מבית-מדרשה של ועדת הכספים כשהיא משופרת מאוד ומאוזנת יותר לעומת נוסחה המקורי.

משה גפני: אומנם גלומה בה הטבה לחברות מסוימות, אך לאור תיקוני הוועדה קבועים בה כעת, נוסף על ההטבה, גם תנאי וגם חבות: התנאי הוא חובת ההשקעה בישראל במס, והחבות היא חבות במס לגבי השקעה בחברות-בנות.

משה גפני: לנוכח המצב הכלכלי והעובדה שעד כה לא הוצאו שומות מס בגין הרווחים האלה שהושקעו הלכה למעשה, הגענו למסקנה שההסדר שנקבע הוא הסדר נכון וסביר, אשר עדיף על המצב הקיים.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – אני לא רוקד משמחה על החוק הזה; אני לא חושב שהוא פסגת חלומותיה של ועדת הכספים בקדנציה הנוכחית.

משה גפני: אבל אני חושב שזה הכרח לא יגונה.

משה גפני: המצב הכלכלי הוא מצב קשה.

משה גפני: אם אכן יתממשו הדברים וייכנס לאוצר המדינה, מהחברות הגדולות הללו – – –

ראובן ריבלין: זאת הוראת שעה.

משה גפני: הוראת שעה לשנה.

משה גפני: – – – לאוצר המדינה ייכנס כסף, כפי שאכן אומרים, בין 3 מיליארד ל-9–10 מיליארד אפילו.

משה גפני: אני לא יודע, אני לא יודע, אני לא יודע; יכול להיות שלא.

זהבה גלאון: – – – הם אמרו 3 מיליארד גג, אז אל תביא את זה עכשיו ל-10 מיליארד ותכשיר את השרץ.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: הם אמרו 3 מיליארד – – –

זהבה גלאון: 3 מיליארד – – –

משה גפני: זהבה, אני מסכים אתך, 3 מיליארד.

משה גפני: אם אכן יתברר ש-3 מיליארד ייכנסו – אמרו לי יותר – אבל אם אכן יתברר, כפי שנאמר בוועדה, 3 מיליארד, אני חוזר ואומר: אני לא רוקד בשמחה על החוק הזה.

משה גפני: אני לא חושב שזה פסגת חלומותיה של ועדת הכספים.

משה גפני: אני חושב ש-3 מיליארד שקל, אם אכן ייכנסו, במקום שיושתו על הציבור בכל מיני מסים או בכל מיני הוצאות אחרות, אני חושב שההכרח במקרה הזה לא יגונה.

משה גפני: אני שמח שאנחנו תיקנו את מה שתיקנו.

משה גפני: אני מבקש – יש הרבה הסתייגויות לחוק הזה – אני מבקש, אדוני היושב-ראש, ממליאת הכנסת לדחות את ההסתייגויות.

משה גפני: לא שההסתייגויות לא נכונות, אבל אין ברירה.

משה גפני: אנחנו חיים במצב שאנחנו צריכים לחיות עם המצב כמות שהוא, להיות ריאליים – לדחות את ההסתייגויות, לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראשונת המסתייגים – חברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת-ראש מפלגת מרצ.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבו של כבוד שר האוצר, השר הממונה מטעם הממשלה על חוק זה, שהוא יכול להתערב בכל שלב משלבי הדיון.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול לסכם את הדיון, לכן אדוני יבחר מתי הוא רוצה להתערב, ובלבד שאחרון הדוברים הוא יושב-ראש הוועדה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: גברתי, האם כולנו מסתפקים בחמש דקות למסתייג?

זהבה גלאון: אם אתה רואה שאני גולשת תאפשר לי, אבל בגדול – כן.

ראובן ריבלין: בסדר, אוקיי.

ראובן ריבלין: כי יש לך עשר דקות לפי התקנון, אבל אני מציע שבאמת אנחנו נעשה חמש דקות, אחרת פה אנחנו נגיע – בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני קוראת למליאת הכנסת לדחות את החוק הזה.

זהבה גלאון: מדובר בחוק שערורייתי.

זהבה גלאון: עמד כאן יושב-ראש ועדת הכספים, ידידי חבר הכנסת גפני, ואומנם הוא סייג, אבל באיזו התלהבות ניסית להכשיר את השרץ הזה.

זהבה גלאון: מדובר בשרץ.

זהבה גלאון: לא מדובר בגבייה של 3 מיליארד שקלים; עוד רגע כבר הגעת ל-10 מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: מדובר בפטור ממס לחברות הגדולות במשק, לבעלי ההון במשק, פטור ממס של כ-30 מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: בואו נגדיר את החוק הזה: זה לא חוק שבא לגבות 3 מיליארד, זה חוק שבא לתת פטור לאותן חברות שעשו צחוק מרשות המסים, שהיתה רשות מסים עלובה, חסרת שיניים, משת"פית של בעלי ההון.

זהבה גלאון: היום, כשמביאים את החוק הזה כאן, כי אומרים לנו – אומר חבר הכנסת גפני: חברים, המדינה בצרות, חייבים, חייבים למלא את הבור התקציבי ב-3 מיליארד.

זהבה גלאון: יש לי כמה הצעות אחרות כדי למלא את הבור התקציבי ב-3 מיליארד.

זהבה גלאון: למשל עולה בדעתי: אפשר להציע מס חברות דיפרנציאלי, כמו שסיעת מרצ הציעה.

זהבה גלאון: אתה מעלה ל-30% למי שמרוויח יותר מ-1.2 מיליון, מוריד ל-20% לעסקים קטנים – 3 מיליארד, קלי קלות.

זהבה גלאון: אז למה צריך ללכת לחוק כזה שהופך – אתה יודע, היו ההשגות והתוספות שהכנסתם במהלך הדיונים, שחברות שתשקענה כאן וכו' וכו', כפי שתיארת.

זהבה גלאון: אז מה, זה עושה את החוק הזה יותר טוב?

זהבה גלאון: החוק הזה, חברי חברי הכנסת, זה גזל של הקופה הציבורית.

זהבה גלאון: זה גזל של הקופה הציבורית.

זהבה גלאון: פתאום – אני רוצה לומר משהו לשבחו של שר האוצר:

זהבה גלאון: זה נכון שפתאום שר האוצר גילה שיש מה שנקרא רווחים כלואים בהיקף של כ-120 מיליארד שקלים, שערורייה של עשר שנים במסגרת חוק לעידוד השקעות הון.

זהבה גלאון: אז אומר השר: תראו, פתאום עליתי על זה, בואו ננסה לגבות.

זהבה גלאון: אבל אם הגבייה היא 3 מיליארד ופטור של 30 מיליארד, עדיף לנסות לכסות את 3 המיליארד באופן אחר ולא לתת את ההטבות האלה ולא לעשות את השירקס האלה עם אלה שיש להם עורכי-דין צמרת ורואי-חשבון צמרת ומתנהלים מול האוצר ומול רשות המסים.

זהבה גלאון: זה פרוטקציוניזם בחסות החוק.

זהבה גלאון: הולכים לחוקק עכשיו חוק ונותנים פרוטקציה בחסות החוק לאותן חברות.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: למה לא הוציאו להן שומות כשהן חילקו דיבידנדים?

זהבה גלאון: רק אחרי שפניתי לאבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שלוש פעמים, הוא הגיע לוועדת הכספים ואמר שאולי גם כבר לא נשאר כסף, למי להוציא שומות.

זהבה גלאון: במקום שתעשו ועדת חקירה על רשות המסים, איך הגענו למצב הזה, אתה בא לכנסת, אדוני, שר האוצר, ואתה מסביר איזו פעולה הירואית עשית – אתה מצליח להוציא מהחברות האלה 3 מיליארדי שקלים.

זהבה גלאון: מה עם כל הפראיירים האלה ששילמו מסים עד עכשיו?

זהבה גלאון: איזה פראיירים.

זהבה גלאון: למה שאנשים ישלמו מסים במדינת ישראל כשהם יודעים שיש חברות – וגם עומד כאן חבר הכנסת גפני.

זהבה גלאון: אני גם רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, די כבר עם האגדה האורבנית הזו, שגם אתה וגם שר האוצר כל הזמן מהלכים עלינו אימים שהחברות האלה יוציאו את הכסף מישראל וישקיעו במקומות אחרים.

זהבה גלאון: די כבר.

משה גפני: אני לא אמרתי.

משה גפני: אני לא אמרתי.

זהבה גלאון: תפסיקו להלך עלינו אימים עם העניין הזה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, זה חוק שלמרות ההסתייגויות שוועדת הכספים הכניסה – לא על דעתי, אני הצבעתי נגד – זה חוק שראוי שהמליאה תדחה.

זהבה גלאון: זה מה שנקרא אקורד סיום צורם לממשלת נתניהו, שאם בפגרת בחירות היא מביאה חוק כזה, הון-שלטון במרעו – המושג הזה קטן עליו.

ראובן ריבלין: החוק הובא לפני הפגרה.

ראובן ריבלין: אני – – –

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: והיה צריך לעצור – – –

ראובן ריבלין: לא הייתי – – –

זהבה גלאון: היה צריך לעצור אותו שם.

זהבה גלאון: היה – – –

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: אבל החוק – – –

זהבה גלאון: היה צריך לעצור אותו שם.

ראובן ריבלין: כמובן, הכנסת תכריע.

ראובן ריבלין: ויש דברים שאת אומרת שהם ודאי ראויים לשיקול דעת.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, כשאנחנו יכולים לקבל 3 מיליארד, למה לוותר?

יובל שטייניץ: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני, אני לא מזלזלת – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני לא מתערב.

ראובן ריבלין: אני – – –

זהבה גלאון: אתה יודע, אני לא מזלזלת ב-3 מיליארד.

זהבה גלאון: אני רק מנסה לומר שהדרך להשגת 3 המיליארד האלה זו דרך משוקצת, לא לגיטימית.

זהבה גלאון: זו דרך לא לגיטימית.

זהבה גלאון: זו דרך שאומרת: יש מי ששווה יותר; יש מי שמתנהלים מולו; יש מי שמוותרים לו.

זהבה גלאון: ותמיד זה אותם בעלי הון, אותם בעלי חברות.

זהבה גלאון: עכשיו, אני רוצה לומר, אדוני, מדובר בחברות מצוינות.

זהבה גלאון: לא מדובר בטייקונים, כמו שאמר כאן יושב-ראש ועדת הכספים.

זהבה גלאון: מדובר בחברות יצרניות, שמספקות עבודה במשק.

זהבה גלאון: אי-אפשר לזלזל בזה.

זהבה גלאון: אז מה?

זהבה גלאון: אז צריך להגיע אתם להסדר הזה?

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אדוני השר – אני מסיימת, אדוני – אחר כך אני אעלה לדבר בשבחו של שר האוצר שמאפשר לקדם כאן הצעת חוק למען נשים מוכות.

זהבה גלאון: יש לי גם דברים טובים להגיד על שר האוצר.

זהבה גלאון: אני חושבת שבסוגיה הזו אתה טועה כשאתה בא לכנסת ואתה מבקש מאתנו להשתתף בחגיגה הזו.

זהבה גלאון: חברי ואני נצביע נגד.

זהבה גלאון: אני קוראת לחברי הכנסת לדחות את החוק.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גם אני מודה לשר על הצעת החוק למען נשים מוכות.

ראובן ריבלין: אבל החוק היה עולה בכל מקרה, משום שהסתיים הדיון בו לפני יציאתה של הכנסת לפגרה, חברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט האוצר שהסכים, אִפשר את סיום הליכי החקיקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש לך גם חמש דקות עם תוספת חמש דקות אם תרצה.

ראובן ריבלין: אבל – – –

ניצן הורוביץ: אדוני, תודה רבה, אני שמעתי ברוב קשב את דבריו של יושב-ראש ועדת הכספים, ואולי מי שלא הקשיב אז לא שמע את הדברים.

ניצן הורוביץ: ההצעה בעייתית, הוא אמר.

ניצן הורוביץ: למדינה אין כוח להתמודד מול הטייקונים.

ניצן הורוביץ: בואו נהיה פרקטיים, מפא"יניקים, ניקח רק חלק מהכסף.

ניצן הורוביץ: ניקח מהם שיעור מס מופחת בלבד.

ניצן הורוביץ: אין ברירה, אדוני היושב-ראש – אמר יושב-ראש ועדת הכספים – אין ברירה.

ניצן הורוביץ: המדינה לא יכולה להתמודד עם הטייקונים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לשאול את שר האוצר ואת חברי הממשלה מתי פעם באו לאזרח הקטן, לבעל עסק קטן, למשק-בית – והרי הם אלה שמחזיקים את המערכת הפיננסית שלנו – ואמרו: אין לנו כוח מולכם, אנחנו לוקחים מכם שיעור מס מופחת.

ניצן הורוביץ: מה לעשות, עדיף לנו לקחת מכם רק חצי מס מאשר לגבות עד הסוף.

ניצן הורוביץ: איפה יש דבר כזה?

ניצן הורוביץ: באים לאזרח הקטן, סוחטים אותו, חונקים אותו, הולכים אתו עד השקל האחרון.

ניצן הורוביץ: ומה אומר החוק הזה?

ניצן הורוביץ: פטור שערורייתי של עשרות מיליארדי שקלים בתשלומי מס למדינה לחברות הגדולות והחזקות.

ניצן הורוביץ: העניין הזה, חברי חברי הכנסת, לא צריך להיקרא – איך זה נקרא כאן?

ניצן הורוביץ: – הצעת חוק – –

ראובן ריבלין: עידוד – – –

ניצן הורוביץ: – – לעידוד השקעות הון, תיקון מס' 69.

ניצן הורוביץ: הדבר הזה צריך להיקרא: חוק השודדים.

ניצן הורוביץ: זה חוק פיראטים שנותן הכשר לגזל של כספי ציבור.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אנחנו חושבים הרי במה מדובר, באיזה מסים.

ניצן הורוביץ: מה זה המסים האלה?

ניצן הורוביץ: אחר כך זה הבריאות, וזה החינוך, וזה המשטרה, וזה הביטחון, וזה צה"ל, וזה גמלאות, וזה זקנים וזה ילדים.

ניצן הורוביץ: זה הכסף הזה.

ניצן הורוביץ: לכן אני קורא כאן לכנסת – אלה הימים האחרונים, אדוני היושב-ראש – אולי בימים האחרונים נתעלה קצת על ההתנהלות הקלוקלת הזאת ולא ניתן יד לחוק כזה, חוק פסול ובזוי, שנותן פטור ממס לחזקים ביותר ומנציח כאן את השיטה המעוותת.

ניצן הורוביץ: אבל בעצם אין לי אשליות.

ניצן הורוביץ: כי הרי החוק הזה הולך בדיוק באותה דרך שהלכה בה הממשלה הזאת לכל אורך ארבע השנים האחרונות, והוא הדוגמה הכי בוטה לעיוות בשיטה הכלכלית שלנו: איך מוותרים על עשרות מיליארדי שקלים לחזקים ביותר, על חשבון החלשים ביותר.

ניצן הורוביץ: כי, תראו, העוגה היא עוגה.

ניצן הורוביץ: ברגע שאתה מוותר לצד החזק, אתה משית את זה על החלשים.

ניצן הורוביץ: ואני לא חושב שצריך לנהוג כך.

ניצן הורוביץ: אני ממש לא מסכים לדברי יושב-ראש ועדת הכספים, שלמדינה אין כוח להתמודד מול הטייקונים.

ניצן הורוביץ: ודאי שיש לה כוח; היא לא רוצה להתמודד מול הטייקונים, היא בוחרת לסגת מהמאבק הזה.

ניצן הורוביץ: ואני שואל, מה יקרה אם המדינה תתייצב מול הטייקונים ותגבה מהם את מה שהם חייבים?

ניצן הורוביץ: מה, הם יברחו מכאן?

ניצן הורוביץ: הם ילכו למקום אחר שבו התנאים טובים יותר?

ניצן הורוביץ: אני לא חושב.

ניצן הורוביץ: התנאים כאן טובים והם עושים כאן רווחים והם מרוויחים יפה.

ניצן הורוביץ: המס הזה, אדוני היושב-ראש, הוא מס על רווחים.

ניצן הורוביץ: הוא לא איזה דבר על השקעות עתידיות.

ניצן הורוביץ: ועל רווחים שעשו כאן צריך לשלם מס.

ניצן הורוביץ: וכמו שלכל אחד מאתנו מורידים את המס בתלוש ולא שואלים אם אנחנו רוצים או לא רוצים – אנחנו משלמים גם בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: המדינה צריכה לגבות מהאנשים, מהחברות האלה, את המסים שהם חייבים לשלם.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני לא אקח פה עשר דקות, כי הדברים פשוטים וברורים.

ניצן הורוביץ: ואני, להיפך, אני לא רוצה לסבך ואני לא רוצה להשתמש במלים גבוהות.

ניצן הורוביץ: אבל שידע כל אזרח בישראל איך הוא משלם ומה הוא משלם, ומה משלמים החזקים והחברות הגדולות שהממשלה מוותרת להם כאן.

ניצן הורוביץ: אני סומך שתי ידיים על המלים ועל ההגדרות שבהן השתמשה חברתי זהבה גלאון: חוק שערורייתי, שרץ, גזל.

ניצן הורוביץ: חוק מבזה.

ניצן הורוביץ: גנבת כספי הציבור.

ניצן הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: מאחר שחברי הכנסת ברכה וסוייד אינם נמצאים באולם, לכן – חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: גם לרשותך, אם אתה רוצה, עשר דקות.

ראובן ריבלין: אתה יכול להסתפק גם בפחות.

דב חנין: מכובדי יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, צריך קודם כול לעשות צדק.

דב חנין: מקורו של העיוות הזה – ויש לי ויכוח קשה עם החוק הזה – איננו בשר שטייניץ.

דב חנין: יש לי ויכוח קשה עם החוק, אבל אנחנו עוסקים פה בעיוות בן שנים רבות, עם מנגנוני עידוד השקעות ההון שהם בעצם פגיעה עמוקה ומהותית בעקרונות השוויון.

דב חנין: בעצם כל המנגנונים האלה נותנים צורות כאלה או אחרות של הטבות והקלות מס לגורמים שהם דווקא הגורמים העשירים, המבוססים, החזקים במשק.

דב חנין: העיוות הבסיסי הזה שנמצא בחוקי עידוד השקעות ההון נומק לאורך כל השנים ברציונל שאומר: אנחנו נותנים הטבות, אבל מטרתן של ההטבות היא שהכספים יוחזרו בעצם למשק באמצעות השקעות במשק הישראלי.

דב חנין: זו היתה המטרה.

דב חנין: הרי מה הם הרווחים הכלואים?

ראובן ריבלין: היום בעידוד השקעות הון, כבר שנים רבות, אנחנו מנסים ללכת בדרך אחרת, שבה במקום לתת להם סיוע מטעם המדינה בהשקעת ההון – על כל השקעת הון לעשות "מצ'ינג" – פוטרים אותם או נותנים להם הקלות במס, שהן שוות-ערך לאותה – – –

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: ואז לפחות – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתה צודק.

דב חנין: אתה צודק.

דב חנין: אבל מה הרציונל של אותן הטבות מס?

דב חנין: הרציונל של אותן הטבות מס הוא: אנחנו נותנים הטבות מס ואתם משקיעים את הכספים בישראל; הכספים מגיעים לישראל, מושקעים במשק הישראלי, מספקים מקומות עבודה.

דב חנין: לזה פתאום התחילו לקרוא עכשיו "כלואים".

דב חנין: אוי ואבוי, רווחים כלואים.

דב חנין: אפשר לחשוב שהם יושבים בצינוק.

דב חנין: הכסף נמצא בחברות.

דב חנין: כסף רב.

דב חנין: אנחנו מדברים פה על עשרות רבות של מיליארדי שקלים; נמצאים בחברות הגדולות, המבוססות ביותר.

דב חנין: ועל הכסף הזה, בעצם, מדינת ישראל לא דורשת מס.

דב חנין: אלה הם הרווחים הכלואים: כסף שנמצא בחברות, והמדינה מוותרת על זכותה לגבות ממנו מס.

דב חנין: והנה, בא היום משרד האוצר ומציע מהלך שבאמת – אני לגמרי מצטרף לדברי חברי חברי הכנסת גלאון והורוביץ – אין מלה אחרת אלא לתאר אותו כשערורייתי, שערורייתי.

דב חנין: כי בעצם אומרת הממשלה: אנחנו מוותרים לכם.

דב חנין: גם תקבלו את המתנה וגם לא תצטרכו להשקיע את הכסף בישראל.

דב חנין: אז למה קיבלתם את המתנה?

דב חנין: למה אנחנו נותנים לכם את הטבות המס האלה אם לא כדי להשקיע את הכסף בישראל?

דב חנין: אם על זה אנחנו מוותרים, אז למה לתת את המתנה?

דב חנין: למה לתת לאותם טייקונים, לאותם בעלי הון ענק, את אותה הטבת מס קיצונית ומרחיקת לכת?

דב חנין: באה המדינה ואומרת, הממשלה באה ואומרת: אחרת אנחנו לא נגבה את הכסף.

דב חנין: זה טיעון של כניעה לסחטנות.

דב חנין: קודם כול, אפשר לגבות את הכסף.

דב חנין: אפשר גם במדינת ישראל לשנות חוקים ואפשר בהחלט לצמצם הטבות מס שאין להן בסיס ואין להן יסוד.

דב חנין: בוודאי זה לא יכול להיות נימוק שאומר למה צריך לוותר לאנשים על המסים שהם חייבים לשלם.

דב חנין: האם היה עולה על הדעת שלבעל עסק קטן או לבעלת עסק קטן היתה הממשלה באה ואומרת היום "אנחנו מוותרים על מסים שמגיעים מכם"?

דב חנין: הרי את בעלי העסקים הקטנים הממשלה יודעת לחפש ולרדוף ולמצוא ולהגיע אליהם ולקחת כל שקל מסכן שהם מצליחים להרוויח.

דב חנין: המערכת הזאת, אדוני היושב-ראש, פועלת לטובת בעלי ההון – לטובת בעלי ההון – על חשבון הציבור, על חשבון כספים שהיו צריכים להגיע לציבור, על חשבון כספים שהיו יכולים להיות חלק מפתרון בעיות חברתיות, מפתרון סוגיות של השקעות, מפתרון של בעיות שעליהן היתה לנו בקיץ האחרון מחאה חברתית כל כך גדולה.

דב חנין: וישנן עוד שתי בעיות גדולות בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: הבעיה האחת היא כמובן התקדים ופתיחת הערוצים.

דב חנין: השיטה הזאת שאומרת: אפשר, אפשר; נכון שניתנה הטבה למטרה מסוימת, אבל בצוק העתים אנחנו מוכנים להרחיב, אנחנו מוכנים לפתוח ערוצים, אנחנו מוכנים לייצר מנגנונים עוקפים חדשים שכאשר החוק המקורי נחקק לא העלו אותם על הדעת.

דב חנין: הבעיה הנוספת, אדוני היושב-ראש, היא כמובן העדפת חיי השעה על חיי עולם.

דב חנין: יש הרבה ביקורות על משרד האוצר לאורך כל השנים, אבל תמיד אמרו על משרד האוצר שלפחות זה המשרד שאמור להסתכל לטווח היותר ארוך.

דב חנין: פה בא משרד האוצר ואומר לנו: אני, כדי לכסות חור בגירעון שיש לי היום, חור תקציבי שיש לי היום, אני מוותר על הטווח הארוך, אני מוותר על עקרונות, אני מוותר על הנורמות, אני מוותר על מטרת החקיקה המקורית.

דב חנין: אגב, אמר היושב-ראש שיש פה בעיות משפטיות; לטעמי, אלה לא בעיות משפטיות.

דב חנין: אני חושב שהבעיות המשפטיות הן בעיות כבדות שיורדות עד שורשו של החוק.

דב חנין: אני מאוד מקווה שהחוק הזה גם ייבחן בעיניים משפטיות נוספות.

דב חנין: כמובן, אנחנו בכנסת מנהלים דיון ציבורי, ולא תפקידנו לבחון שאלות של חוקתיות, אבל אני אומר שיש לי ספק גדול ביכולת של חוק כזה לעבור את המשוכות של הבדיקה המשפטית כאשר הפגיעה בשוויון בו היא כל כך קשה וכל כך קיצונית.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, אני רואה טעם נוסף לפגם בכל מה שמתרחש היום עם החוק הזה פה בכנסת, כי באותו יום שבו אנחנו מאשרים חוק כזה, הכנסת נמנעת מלדון למשל בחוק שנועד לתת פתרון למצוקה של אנשים אחרים שאינם בעלי הון ואינם טייקונים אלא הם תושבי כפר-שלם – תושבי כפר-שלם שהבעיה שלהם כבר נמשכת שנים רבות, מאז ימי ממשלת רבין, שהיתה הממשלה האחרונה שניסתה לתת פתרון אמיתי והוגן לבעיית תושבי כפר-שלם.

דב חנין: מאז הירצחו של רבין – ואתמול היה יום השנה לאותו יום קודר ועגום – מאז הירצחו של רבין ועליית ממשלת הליכוד, פתרון כפר-שלם ירד מסדר-היום ברמה המעשית.

דב חנין: אגב, אני רוצה לומר – זה נעשה בהסכמה מאוד רחבה, ופה אני רוצה לומר את זה לזכות כל היוזמים והפעילים מכל סיעות הבית, אני חושב, נדמה לי ממש מכל סיעות הבית.

דב חנין: באה הכנסת בהסכמה מאוד רחבה ואמרה: כן, אנחנו רוצים לקדם פתרון לענייני כפר-שלם.

דב חנין: אגב, הדיון בוועדה בחוק הזה הסתיים, בהכנה לקריאה ראשונה.

דב חנין: אפילו אי-אפשר לומר שזה – אתה יודע, אדוני היושב-ראש – יהיה מעשה עשוי, נגמור קריאה שנייה ושלישית, ואולי ייגרם פה איזה נזק.

דב חנין: אני מאוד מצטער שברמה הסימבולית אנחנו עושים היום את המעשה הכפול הזה – אנחנו את חוק הטייקונים מעבירים, ואת פתרון בעיית כפר-שלם בקריאה ראשונה אנחנו לא מעבירים.

דב חנין: אני חושב שניתן וצריך להביא את חוק כפר-שלם לכנסת לאישור בקריאה ראשונה.

דב חנין: זה עדיין ישאיר בפני החוק הזה משוכות קשות לקראת הקריאה השנייה והשלישית בכנסת הבאה: הוא יצטרך לקבל דין רציפות, הוא יצטרך לעבור דיון בוועדה, בוודאי הצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: אבל ברמה הסימבולית, הכנסת תשדר את המסר שכן, מה שנכון לבעלי הון, שיש להם לוביסטים ומקדמי עניינים, נכון גם לציבור הרחב.

דב חנין: אני רוצה רק בעניין הזה לומר עוד דבר: אני שמעתי נימוק שמאוד ציער אותי לשמוע – למה לא להעביר את עניין כפר-שלם.

דב חנין: והנימוק שציער אותי לשמוע אותו הוא שדווקא בתקופה הזאת, התקופה הפוליטית הזאת, שחברי כנסת נמצאים בלחץ, כי הם רוצים להיבחר והציבור בא אליהם בדרישות – זו לא תקופה להעביר חקיקה כזאת.

דב חנין: אני חושב שזה לא נכון, אני חושב שההיפך הוא הנכון.

דב חנין: זו בדיוק התקופה שהציבור יש לו אפשרות – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אני רוצה לומר לך – – –

דב חנין: – – להשפיע וללחוץ על חברי כנסת – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להסביר לך.

ראובן ריבלין: אני לא דן כרגע במהות כפר-שלם, כי אני כבר בקי בעניין כי הכניסו אותי כל כך הרבה, ויש גם פנים – אני מקבל את עמדתך, אבל יש גם לה מתנגדים במובן זה שהוא לא עושה, והממשלה מתכוונת להביא חוק שלם שיפתור את הבעיה.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכרח לומר לך שברגע שאני – – –

דב חנין: הם אומרים את זה כבר 30 שנה.

ראובן ריבלין: את זה אני יודע, אני מסכים אתך.

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך שברגע שמבחינה פרוצדורלית נאפשר את זה, אני אצטרך לאפשר עוד 100 חוקים.

דב חנין: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש – כן – – –

ראובן ריבלין: בשלב זה יגמרו את הנושא של המאבקים בתוך המפלגות עצמן, ובדצמבר ייתכן מאוד שאני אאפשר להעלות אותו לקריאה ראשונה, בידיעה שהוא לא יעבור לקריאה שנייה ושלישית, רק כדי לאפשר דין רציפות לכנסת הבאה.

דב חנין: אני מאוד מברך על כך, ותודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אבל בשום אופן אני לא הולך לעשות דבר – גם מבחינת העיקרון, שלא נפרוץ אותו, וגם מבחינת התנגדות הממשלה.

ראובן ריבלין: יש בה התנגדות ממש.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס כרגע – – –

דב חנין: הנה, נמצא אתנו השר ישי, שבוודאי – –

ראובן ריבלין: אין ספק – – –

דב חנין: – – בנושא הזה לפחות יחזק את עמדתי.

ראובן ריבלין: ישי תומך בזה, אבל אם אני אראה – – –

דב חנין: ויושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: אין ספק – –

דב חנין: איזו הסכמה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: – – שכולם תומכים.

ראובן ריבלין: כל מה שמביא קולות, כולם תומכים.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: לא עניין של מביא קולות – – –

זאב אלקין: – – – לפני שנה – – –

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: יחד עם זה – –

דב חנין: יושב-ראש הקואליציה – – –

ראובן ריבלין: – – יש בעיה לא פשוטה שם.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הממשלה הביאה – אני לא רוצה, אני לא נכנס למהות.

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך ברמת העיקרון שתיזהר, כי הממשלה רוצה להעביר הרבה חוקים שאני עומד בשמך – לא בשמך, בשם אותם אלה שאין להם מגן הממשלה – אני עומד כחומה בצורה שלא יהיה קל – הנה, עכשיו באים לדבר אתי על חוק שמובן, כולם מסכימים עליו, אבל – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הוא יסתיים בדצמבר, תאמין לי – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: מתי שאתה תחליט.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בכלל, ב-29 בנובמבר תביא את זה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה בשבוע הבא – אני אכנס – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה, יש דברים, אנחנו לא יכולים כמו טיפשים לעכב דבר שהוא מחויב, אבל אם יש זמן, מדוע להזדרז?

דב חנין: אני רק רוצה לסיים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אני בשמך אומר לך שכל סטייה מזמינה סטיות רבות.

דב חנין: אז אני רק אומר, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הנה, יושב-ראש ועדת הכספים אמר: צריך להקפיד קלה כחמורה, לא לסטות.

דב חנין: אני, אדוני היושב-ראש, רק רוצה לסיים – – –

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, וייתכן מאוד שנעביר את זה – – –

דב חנין: אני מאוד מודה לך, ושוב, הנחת המוצא שלי שבחוק הזה באמת, לפחות בכנסת ישנה הסכמה מקיר לקיר, ואני באמת גם רוצה – כדי שהדברים ייאמרו גם מעל הדוכן – לציין את יושב-ראש הקואליציה, לא בהקשר של בחירות אלא עוד לפני שנה או אפילו יותר משנה, לאחר שהוא גם למד את העניין, הוא הגיע למסקנה שיש פה עוול שצריך לתקן אותו.

ראובן ריבלין: אין ספק.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השאלה היא כיצד, כי היום הממשלה מבקשת להביא חוק מטעמה שהוא מקיף, אבל אני אומר: אם הממשלה לא תביא, ייתכן מאוד שאני אקבל את הצעתך, חבר הכנסת חנין, בתוך הסכמה שזה יעבור רק לקריאה ראשונה על מנת לאפשר דין רציפות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הבא בתור, חבר הכנסת מולה, שכן עפו אגבאריה איננו.

ראובן ריבלין: אתה רוצה – בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: כמה דקות יש לי?

ראובן ריבלין: יש לך הרבה דקות.

ראובן ריבלין: האם עשר דקות מספיקות לך?

שלמה מולה: לא, אני רוצה דווקא יותר.

ראובן ריבלין: עשר דקות זה – יש לך יותר, אבל תתחיל בעשר דקות.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה למשוך את העניין, אין בעיה.

ראובן ריבלין: לי יש זמן.

ראובן ריבלין: לי יש פריימריז בסך הכול.

ראובן ריבלין: אם אני פה, אני לא שם.

ראובן ריבלין: זה יותר טוב.

שלמה מולה: אז אני מודיע לך, לי אין פריימריז, אבל בכל זאת אני רוצה לנצל את – – –

ראובן ריבלין: תנצל מה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: יש לך 25 דקות.

שלמה מולה: נכון, אני רוצה 25 דקות.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: 25 דקות, ואני אתן לך עוד דקה "גרייס".

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות, התקנון קובע שיש לו 25 דקות.

שלמה מולה: נכון.

ראובן ריבלין: דבר, מה אתה – – –

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, האמת היא, אני הופתעתי לשמוע את ידידי הטוב חבר הכנסת גפני, יושב-ראש הוועדה, כשהוא הציג את העניין.

שלמה מולה: אמרת שבעצם החוק הוא בעייתי, אבל בכל זאת אתה מקדם אותו.

שלמה מולה: שמעתי אותך אומר זאת גם במהלך הדיון בוועדת הכספים.

שלמה מולה: עכשיו, אני חושב שאי-אפשר להגיד, אדוני היושב-ראש: לא נעים לי מהממשלה, ואני מתקשה להבין כשאתה אומר:

שלמה מולה: אני מקדם את החוק אף-על-פי שזה קשה לי.

שלמה מולה: עכשיו אני אנסה – – –

משה גפני: לא אמרתי שלא נעים לי ולא אמרתי ממשלה.

משה גפני: אמרתי שזה חוק – – –

שלמה מולה: חוק בעייתי, נכון.

שלמה מולה: חוק בעייתי.

משה גפני: יש חוקים של הממשלה שלא הסכמתי.

משה גפני: מה זה "לא נעים לי"?

שלמה מולה: עכשיו אני רוצה דווקא להגיד, אדוני היושב-ראש, למה החוק הזה הוא לא רק בעייתי בעיני, הוא חוק שערורייתי.

שלמה מולה: אני אסביר למה.

שלמה מולה: אזרח פשוט ואדם מן היישוב, אדם בודד שמשלם מסים, שבאים ואומרים יום אחד: תשמע, הוא העלים מס, או לא שילם בזמן, או לא דיווח דוח.

שלמה מולה: נניח בעל עסק קטן.

שלמה מולה: מה המדינה היתה עושה לו? ובצדק מסוים, כי כל אזרח צריך לשלם מסים.

שלמה מולה: כל אדם חייב לשלם מסים על-פי חוק, אלא אם כן הוא מקבל פטור.

שלמה מולה: ראש הממשלה נותן לעצמו הנחות כלשהן על-פי חוק.

שלמה מולה: מה שקורה כאן, בחוק הזה, זו סטירת לחי לאנשים שמשלמים מסים בצורה חוקית.

שלמה מולה: זו סטירת לחי.

שלמה מולה: מה בעצם באים ואומרים?

שלמה מולה: המדינה נותנת מענקים לחברות כדי שייצרו מקומות עבודה, מקומות תעסוקה.

שלמה מולה: זה דבר מצוין.

שלמה מולה: בסופו של דבר באים ואומרים: בכסף שאנחנו נתנו לכם, ברווחים שהיו – תשלמו מס.

שלמה מולה: אוקיי, באה הממשלה ואומרת: לא, יש העדפות.

שלמה מולה: אנחנו נמשיך להעדיף את אותן חברות, בחוק.

שלמה מולה: אתה יודע מה?

שלמה מולה: זה עוד יותר מפליא אפילו, אחיזת העיניים שיש בתהליך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, תראה, היו גם שרי אוצר ממפלגות אחרות, לא ממפלגתו של שר האוצר דהיום, וגם הם חשבו שיש לעודד השקעות הון, כפי שעושים במקומות רבים בעולם.

ראובן ריבלין: היתה בעיה של תזרים, או של מתן מענקים, כי פעמים רבות סובבו את המדינה בכחש – לקחו כסף ובסופו של דבר לא בנו דבר, ויש דוגמאות רבות.

ראובן ריבלין: מה שהחליטו ללכת, בניסיון, לשיטה אחרת שבה יש הקלות במס במקום מענקים.

ראובן ריבלין: הדברים האלה הביאו לעידוד השקעות הון ברמה שבה המדינה לא הוציאה כספים בעין, אבל היא נתנה הטבות על חשבון העתיד במידה שתייצר.

ראובן ריבלין: אני לא בא ואומר, אני חושב שיש טעם רב בדברים שדיברו כל הקודמים ואלה שידברו אחריך, אבל עידוד השקעות הון זה לא המצאה של – – –

שלמה מולה: לא, לא, אדוני היושב-ראש, אני לא כופר בעצם מתן ההטבות כדי להתמודד עם שאלת תזרים המזומנים של אותן חברות מייצרות העבודה.

שלמה מולה: אני רק כופר – בסופו של דבר נוצרה סיטואציה של 120 מיליארד שקל רווחים; מתוכם כל אלה שרוצים להשקיע, שלא רוצים לקחת את הכספים – אם היו צריכים לשלם מס, זאת אומרת, הייתי בא ואומר, אפילו על-פי החוק, חברות ממשלתיות שעכשיו צריכות לשלם מס, היו צריכות לשלם כמעט 30 מיליארד שקל מס.

שלמה מולה: עכשיו מה קרה?

שלמה מולה: מה הפערים בין 30 מיליארד שקל מס שהיו צריכים לשלם על-פי החוק הקיים לבין ההטבות שנותנים?

שלמה מולה: כתוצאה מההטבות יגבו 3–4 מיליארד שקל בלבד.

שלמה מולה: בעיני זו הונאה ציבורית, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: זו הונאה ציבורית פר-אקסלנס.

שלמה מולה: איך יכול להיות?

שלמה מולה: הממשלה הזאת סיפרה לנו: יש 30–40 מיליארד שקל גירעון.

שלמה מולה: אני לא יודע להגיד במדויק כמה יש.

שלמה מולה: זה נכון שהמדינה תתמודד, הממשלה תתמודד עם הגירעון.

שלמה מולה: זה נכון שאסור שיהיה גירעון.

שלמה מולה: אבל אם רוצים לכסות את הגירעון, אי-אפשר לתת פטור דווקא לאותן חברות אם אפשר היה לקחת כסף.

שלמה מולה: עכשיו תראה, בסיטואציה הכלכלית שנוצרה במדינת ישראל, במיוחד בשנה האחרונה, כאשר אני רואה סקרים שבהם אומרים 43% מהציבור הישראלי, בסקר שהתפרסם היום ב"טלסקר": אנחנו חוששים להידרדר כלכלית, אנחנו הולכים להיות עניים – איך אנחנו יכולים להסביר לציבור?

שלמה מולה: הנה, 43% מהציבור חושש שיהיה עני, אבל אנחנו כן נותנים פטור בחוק לחברות חזקות, אשר היו חזקות, פטור שבעצם לא ישלמו מס.

שלמה מולה: האמת היא, אני לא מצליח להבין את ההיגיון הכלכלי.

שלמה מולה: עכשיו, יותר מזה.

שלמה מולה: דרך אגב: כשאנחנו שאלנו בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, שאלות: האם הכספים עדיין נמצאים במדינת ישראל?

שלמה מולה: אמרו לנו: הרבה כסף כמעט לא נמצא, יצא כבר לחוץ-לארץ.

שלמה מולה: איפה רשות המסים?

שלמה מולה: איפה המחדל הזה?

שלמה מולה: למה לא הקמתם ועדת חקירה?

שלמה מולה: איך יכול להיות שהכסף יצא?

שלמה מולה: אין מישהו שבודק לאן הכסף הלך?

משה גפני: זה יצא, הכסף יצא בזמן ממשלת קדימה.

שלמה מולה: שמע, אתה יודע מה?

שלמה מולה: אפשר לזרוק את הכול על ממשלת קדימה.

שלמה מולה: אתה יודע מה?

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך, אדון גפני: קיבלנו ממשלה לארבע שנים.

שלמה מולה: אל תספרו סיפורים.

שלמה מולה: אתם יכולתם לעצור את הכסף או להחזיר את הכסף.

שלמה מולה: מה זה קשור עכשיו לממשלת קדימה?

שלמה מולה: נו, הרב גפני, באמת.

שלמה מולה: אתה אדם הגון.

שלמה מולה: זה לא יכול להיות טיעון שהכסף כבר יצא ועכשיו אתם מנסים להחזיר את הכסף, לומר לנו – בעצם, מה שאתם רוצים להגיד לנו, ואומרים לנו: אין בעיה, הכסף יצא, הרכבת כבר יצאה.

שלמה מולה: פספסנו את הרכבת?

שלמה מולה: אין בעיה, נגבה רק 3 מיליארד שקל מתוך 30–40 מיליארד שקל.

שלמה מולה: נו, באמת, עד כמה אפשר לעבוד על הציבור?

שלמה מולה: כמה אנחנו יכולים לבוא ולהגיד לציבור: אתם יודעים מה?

שלמה מולה: אנחנו – תראה, יכולנו לבוא ולהגיד: ממשלה טובה.

שלמה מולה: אתם ממשלה טובה לאלה שיש להם כסף.

שלמה מולה: זאת עובדה, אי-אפשר להתווכח.

שלמה מולה: עכשיו אני לא מבין: איך אפשר לבוא ולהגיד: לא מתמודדים?

שלמה מולה: הרב גפני אומר: קשה להתמודד עם החברות.

שלמה מולה: מה זה קשה להתמודד עם החברות?

שלמה מולה: שמע, בשביל מה יש את רשות המסים?

שלמה מולה: בשביל מה יש מדיניות?

משה גפני: כשאני אהיה ראש ממשלה זה לא יהיה כך.

קריאה: אתה לא תהיה ראש ממשלה, אל תדאג.

משה גפני: אתה אל תגיד לי מה אני אהיה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, בעצם, מה שקורה – תראה, אני מוכרח לגלות – אני נחשפתי לעניין הזה בעיקר בגלל הבדיקות היסודיות שעשתה יושבת-ראש מרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון.

שלמה מולה: לא ידעתי, אני מודה.

שלמה מולה: כשראיתי את הדוח שלה על הסיפור של הכספים הכלואים לפני שבכלל הדיון התחיל – אני זוכר בישיבת נשיאות אצלך, אמרת: רבותי, צריך לבדוק את העניין, צריך להעמיק בו.

שלמה מולה: אני מודה, אני אומר לך, כתוצאה מזה התעמקתי בעניין.

ראובן ריבלין: כשאני הייתי בוועדת הכספים הייתי יושב מ-09:00 עד 16:00.

ראובן ריבלין: תשאל את ועדת הכספים ויושבת-ראש מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אני לא הייתי עוזב את זה שם.

שלמה מולה: לא, לא, מה שרציתי להגיד – – –

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך – הנה, מגלי פה, אתי.

שלמה מולה: אבל אני אומר לך, כשאתה מתעמק, כשאתה בודק את מה שקרה עם הסיפור הזה – – –

ראובן ריבלין: חובתנו להתעמק.

ראובן ריבלין: יש לה עוזרים שהם לא הנהגים שלה אלא העוזרים שלה, אז הם עוזרים לה, זה הכול.

ראובן ריבלין: אתה מבין?

ראובן ריבלין: אם יש חברי כנסת שהעוזרים שלהם הם הנהגים שלהם, אז איך הם ימצאו וירדו לחקר העניין?

שלמה מולה: תשמע, אני מודה שאני אכזבתי, ובדקתי את העניין באמת.

שלמה מולה: הלכתי, חפרתי, ראיתי מסמכים, בדקתי, ראיתי, ואני אומר לך: ככל שבדקתי יותר נדהמתי עוד יותר.

שלמה מולה: זאת אומרת, מה קורה כאן?

שלמה מולה: הרי באמת, אנחנו – כשמחוקקים צריכים לראות את הדברים בעין שוויונית.

שלמה מולה: עכשיו, יהיה אשר יהיה, אני לא חושב – גם אם רוצים לעשות מס דיפרנציאלי לחברות, אפשר להביא איזה היגיון כלכלי כדי שלא לפגוע לגמרי באותן חברות.

שלמה מולה: אבל כאן, מה שקורה זה באמת שוד, באמת, לאור יום, שהממשלה לוקחת את אותם הכספים ומאפשרת להן, לאותן חברות, להמשיך לתעתע בנו.

שלמה מולה: זה הסיפור.

שלמה מולה: אין שום סיפור אחר.

שלמה מולה: תשמע, אדוני, אני לא אנצל את כל הזמן, אבל אני רוצה להגיד שניים-שלושה משפטים נוספים.

שלמה מולה: תראה, המצב הכלכלי קשה במדינת ישראל.

שלמה מולה: יוקר המחיה קשה מאוד לישראל.

שלמה מולה: יש הרבה מאוד אנשים שעובדים ולא מסיימים את החודש, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: סל הקניות של האנשים – קשה להם מאוד.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להגיד ביושר ובהגינות, קשה מאוד לציבור הישראלי היום במדינת ישראל כתוצאה מהמדיניות הכלכלית ההרסנית של הממשלה הזו.

שלמה מולה: צריך להגיד את האמת.

שלמה מולה: ראש הממשלה כל יום מספר לנו על אירן, מפציץ את אירן, מדבר על אירן, מספר לנו סיפורים.

שלמה מולה: קשה לו להתמודד עם העובדה האמיתית – לאזרחי ישראל קשה כלכלית.

שלמה מולה: כי מה הוא עושה בעצם?

שלמה מולה: מתחפר בעמדתו, מפחיד את הציבור וממשיך לתת לעשירים.

שלמה מולה: קשה לו להתמודד עם חברות חזקות, אבל למה כן הוא מסוגל ויכול, ועושה?

שלמה מולה: בעצם מטיל מסים על האזרח הפשוט.

שלמה מולה: לוקח כסף במע"מ ועוד גזירות, וכן הלאה.

שלמה מולה: למה הממשלה הזו בעצם לא האריכה את ימיה עד נובמבר הבא, כפי שמקובל היה?

שלמה מולה: אז ברור שהוא לא מעביר את התקציב.

שלמה מולה: הוא יודע, יש בסיפור הזה, בגירעון שנוצר עכשיו, יש בור כספים ענק, והוא צריך לקצץ.

שלמה מולה: במקום לקצץ בצורה ראויה ונכונה, והוא יודע שהוא היה צריך לעשות, הוא ברח.

שלמה מולה: למה הוא ברח?

שלמה מולה: ברח לבחירות.

שלמה מולה: זה בסדר, הציבור ישפוט אותו.

שלמה מולה: אבל בעצם, הבחירות הבאות, האלה, באות להגיד שאלה בחירות של גזל.

שלמה מולה: יש עכשיו, הוא הולך להטיל גזירות, והמדיניות הזו תימשך.

שלמה מולה: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני אסכם כך: מה שקרה בסיפור של הכספים הכלואים, ראש הממשלה העדיף את בעלי היכולת הכלכלית בחברה הישראלית, העדיף את החברות, ובעצם נתן סטירת לחי לאלה המשלמים מסים כחוק, אלה שמשלמים – – –

ראובן ריבלין: הפרלמנט זוטא שם, אולי תלכו למבואה, גם ייתנו לכם קפה.

שלמה מולה: ובעצם, אדוני, ראש הממשלה, מה שהוא עשה, הוא בא ואמר, אני אמשיך לפגוע במעמד הביניים, באלה – משלמי המסים, אני אטיל עליהם עוד גזירות כלכליות וכן הלאה.

שלמה מולה: את אלה שיש להם כסף – אני אמשיך להאדיר אותם, לטפח אותם, לתת להם יותר, לתת להם יותר.

שלמה מולה: לכן אנחנו נתנגד לחוק.

שלמה מולה: זה חוק לא ראוי בעיני, זה חוק שמעדיף את אלה שיש להם, ממשיך לפגוע בחלשים.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: שאלו אותי למה אתה מוותר, אמרתי, הכי טוב זה לומר, דבר כמה שאתה רוצה, הנה אתה רואה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי, האם אתה מבקש לדבר 25 דקות?

מגלי והבה: אתחיל כמוהו.

ראובן ריבלין: הוא דיבר 11 דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: כי אחרת אני אאפשר ליושבת-ראש מפלגת העבודה לדבר את שש הדקות או שבע הדקות שלה, אחריך.

ראובן ריבלין: גם השר רוצה, ואחר כך נמשיך, יש אכרם ויש גם חבר הכנסת שנלר – אינו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, יש לה זכות דיבור, וחבר הכנסת אכרם חסון.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: וחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מגלי והבה: – – חברי חברי הכנסת, השר מיקי איתן, את האמת, אולי הממשלה הזו לא היתה צריכה להביא את החוק הזה היום, כי היא עומדת גם בפני פריימריז וגם בפני בחירות שיקבעו, אלא אם כבר ראש הממשלה, השרים שלו, הממשלה שלו, כבר סגרה בביטחון מלא שהם יהיו הממשלה הבאה.

מגלי והבה: לא מעניין אותם מה חושבים אלה שמבינים בכלכלה.

מגלי והבה: לא מעניין אותם אזרחי ישראל.

מגלי והבה: לא מעניין אותם שום דבר.

מגלי והבה: אם זה הקו המנחה שהביא אותם לכך שיביאו את החוק הזה היום, אז שיבושם להם.

מגלי והבה: אבל זו לא המציאות.

מגלי והבה: לצערי הרב, יש לי תחושה, זה בדיוק המשך המדיניות של נתק ממצבו העגום של הציבור בניהול מדיניות כלכלית שדיברנו עליה במקום הזה פעמים רבות, אדוני היושב-ראש – שהעשירים במדינת ישראל מתעשרים והעניים נעשים יותר עניים.

מגלי והבה: אני מדבר על שכבות הביניים, אני מדבר על הזוג שעובד, אמרנו יותר מפעם אחת שיש להם הכנסה אבל הם לא מסיימים את החודש.

מגלי והבה: אנחנו גם יודעים, השר מיקי איתן, שהסכמים קואליציוניים – יודעים לאן הלך הכסף הזה, שיש לנו גירעון כזה גדול, כזה אדיר, 34 מיליארד שקל.

מגלי והבה: כשבאו אלינו לוועדת הכספים אמרו, 50% אנחנו כבר הסתדרנו, מאיפה נביא את 14 המיליארד הנוספים?

מגלי והבה: אנחנו רואים את ההתפתלות של הממשלה הזו, שלדעתי מזלזלת בהבנה, באינטליגנציה של ציבור הבוחרים.

מגלי והבה: כי מדיניות כלכלית צריכה להיקבע על עקרון השוויון, ועקרון השוויון כאן לא נשמר.

מגלי והבה: לצערי הרב, אנחנו ראינו את זה לאורך ארבע השנים האלה.

מגלי והבה: כל הזמן, פעם תלו את זה, יש משבר עולמי ויש מדינות – – –

ראובן ריבלין: אם אתה מפריע לו אז תפסיק.

יעקב ליצמן: אני מפריע?

ראובן ריבלין: חס וחלילה, הוא מדבר על חברנו הטוב, שהוא חבר כנסת – –

מגלי והבה: היתרון הוא, שאם מישהו נמצא פה הוא שומע כל מלה.

ראובן ריבלין: – – מעולה, איתן כבל, תאמין לי.

מגלי והבה: – – – וכל פעם תולים את האשמה במדיניות הכלכלית.

מגלי והבה: אמרו: משבר כלכלי עולמי, זה הדבר שפוגע בנו, ואנחנו צריכים להדק את החגורה; וראינו את הבזבוזים לאורך ארבע השנים האלה.

מגלי והבה: ראינו העדפה למגזרים מסוימים, וכשישבנו בוועדת הכספים ובאו לאשר תקציבים, ראינו לאן הלכו כמה מיליונים, מאות מיליונים.

מגלי והבה: לשמחתי, אני מסתכל על השורה הזו של המפלגות, שהחיים שלהן בקואליציה – תן לי.

מגלי והבה: אני לא רואה אף אחד – זה ש"ס וזה אגודה, גם ליברמן.

מגלי והבה: עכשיו יש לנו ליברמן, והוא קיבל כסף.

מגלי והבה: בוועדת הכספים, אני זוכר שאישרנו לו.

מגלי והבה: אני התנגדתי כמובן.

מגלי והבה: אישרו לו 700 מיליון ש"ח.

מגלי והבה: מה עשה ב-700 מיליון שקל, אזרחי ישראל?

מגלי והבה: אנחנו הולכים לבחירות עוד מעט.

מגלי והבה: אני יכול לדבר על הנושא הזה של – ולא רציתי ללכת במתכונת שחברי הלכו, כי באמת לדבר על חובות כלואים, ברור כשמש מראש שיש פה ויתור.

מגלי והבה: וכמו הפתגם, אדוני היושב-ראש, מי שכבר רטוב אז לא משנה לו עוד קצת גשם.

מגלי והבה: שר האוצר אומר, אוקיי, אני אציל 3 מיליארד, 4 מיליארד; האם זה יפתור את בעיית הכלכלה של מדינת ישראל?

מגלי והבה: האם זה יפתור את הבזבוזים של ממשלת ישראל, בתחומים שלדעתי יש בהם, מריח מהם חוסר צדק טוטלי?

מגלי והבה: כשאנחנו באים לבוחר, זה המבחן.

מגלי והבה: האם אנחנו רוצים לתת לממשלה לא לחשוב על השכבות החלשות, להקשות עליהן את החיים, שלא יסיימו את החודש?

מגלי והבה: כל הדברים האלה, אנחנו רואים אותם – לא הזיזו כשהעלו את מחירי המים.

מגלי והבה: יש אנשים היום, ואני מכיר את האנשים האלה, שלא מסיימים את החודש, לא מצליחים לשלם את מחיר המים.

מגלי והבה: הגאוניות של העלאת מחירי החשמל, שלא לדבר על מה שקורה כרגע בתקציבים, שגילו אותם, 1.4 מיליארד שקל בחברת החשמל, לא יודעים איפה הם נמצאים.

מגלי והבה: אבל כשמעלים את המחירים האלה, ההשלכות וההשפעות על האזרח הפשוט, האזרח, שאני מקווה שידע, שתהיה לו תבונה, איך לבחון כלכלה נבונה ואיך להבין, שפה, נכון, אני מציל 3 מיליארד, אבל אני מוותר על הרבה יותר לטובת אלה שיש להם ולטובת אלה שמחזיקים, וכל הנימוקים האלה שאנחנו רוצים להציל, הם לא עוזרים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כשאני מסתכל, אני נבחרתי על-ידי מגזר ששלח אותי לכאן, וארבע שנים – אני הרבה שנים כאן, אבל אני שואל שאלות כנות ושאלות שמחייבות את מקבלי ההחלטות: איפה הצדק ואיפה השוויון?

מגלי והבה: ורוב הבעיות האלה, אדוני היושב-ראש, אתה מכיר אותן, בחלקן טיפלת ולא מצאנו את הפתרון.

מגלי והבה: אז מה אני אגיד לאלה ששלחו אותי לכנסת?

מגלי והבה: – שתוכניות המיתאר שלנו לא גמורות, לא מסתיימות, אדוני שר האוצר.

מגלי והבה: אי-אפשר לבוא ולדרוש מאזרחים להיות שווים בנטל, שווים בחובות, ולא לתת להם את השוויון.

מגלי והבה: נכנס גם יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, והוא טיפל בהרבה דיונים בסוגיה של תוכניות המיתאר.

מגלי והבה: אם אני היום בא ועומד מול אותן רשויות, והם משתאים מכך שאין להם תוכניות מיתאר – יש לנו המון בנייה לא מורשית, הבנייה הלא-מורשית הזאת, והעונשים כבדים.

מגלי והבה: אדוני שר האוצר, אתה הרי לא מקבל את הכסף הזה, לא מגיע אליך – בסוף יגיע אליך.

מגלי והבה: אבל הרשויות גובות כעונשים כספים שיכולים להיות מאות מיליוני שקלים במצטבר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, בבית-ג'ן נקנסו אנשים על בנייה בלתי מורשית, על לא עוול בכפם, ב-400,000 שקלים.

מגלי והבה: אז איך?

מגלי והבה: יעבדו המשפחה כל השנה?

מגלי והבה: מאיפה יביאו את הכסף הזה?

מגלי והבה: אנחנו ראינו את זה, ניסינו להתריע.

מגלי והבה: באנו למשרד הפנים, לשר הפנים, לראש הממשלה, כאן במקום הזה, ואמרנו: לא יעלה על הדעת.

מגלי והבה: הגישו את תוכנית המיתאר לוועדה המחוזית.

מגלי והבה: עכשיו תראו, משרדי הממשלה – איך עובדים?

מגלי והבה: בוועדה המחוזית – והערת על זה, אדוני היושב-ראש – עשרות תיקים של רשויות שונות מחכים לאישור.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה – אני שאלתי את שר הפנים – נמצא בעוד תפקיד בוועדה המחוזית, הוא יושב-ראש ועדה קרואה.

שכיב מוראד שנאן: כל בעלי התפקידים במחוז הצפון משמשים בכפל תפקידים.

שכיב מוראד שנאן: כולם ממלאי-מקום יושב-ראש, ששר הפנים לא הואיל למנות כבר שנה.

מגלי והבה: אני מכיר את העובדות האלה.

מגלי והבה: היה במקרה יושב-ראש הכנסת, איש יקר, שאנחנו רוצים לראות אותו תמיד בכל תפקיד נשגב, שאל את השאלה את שר הפנים.

מגלי והבה: היתה הכחשה.

מגלי והבה: לא רק הכחשה – כשחזרנו ובדקנו בשטח, זה המצב, מה שאמרת, לאשורו.

מגלי והבה: אנשים משמשים בכפל תפקידים, ואנחנו יכולים לעשות ארבעה תפקידים.

מגלי והבה: זאת לא בעיה.

מגלי והבה: הבעיה שלנו היא שאין לנו פתרון לבעיות שלנו.

ראובן ריבלין: זאת הבעיה.

ראובן ריבלין: צריך לשבת על המדוכה ולפתור את הבעיה לכאן או לכאן.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להמשיך במצב שבו לא בולעים ולא מקיאים.

שכיב מוראד שנאן: גם ההתערבות שלך, אדוני היושב-ראש, כשהיית בוועדת הכספים, לצערי הרב לא הועילה.

ראובן ריבלין: בכל זאת היו כמה מקומות שאנחנו בלמנו הידרדרות.

מגלי והבה: אני מציע שתיתן לי להציג את הבעיה, כי הבוחר צריך להסתכל עלי ועל האנשים.

ראובן ריבלין: יושב פה לא רק אדם מבית-ג'ן, יושב פה ראש עיר-הכרמל, וועדת הכספים עמדה בפרץ.

ראובן ריבלין: כמובן, היא לא יכלה לפתור את כל הבעיות.

ראובן ריבלין: בעיות התכנון והבנייה הן בעיות חמורות ביותר.

מגלי והבה: אני רק רוצה להגיד שכשאני מסתכל על השוויון – הנה נכנס חברי יושב-ראש ועדת הכספים.

מגלי והבה: אני רוצה לתת לך צל"ש, ציון לשבח, כי נלחמת ועזרת לי לדאוג לבנות דרוזיות שלא יכולות להגיע למרכז הארץ ללמוד באוניברסיטאות, להתחיל במסלול של תוכנית לימודים שבה האקדמיה מגיעה אליהן, במקצועות שיחזקו אותן, והן יכולות לעבוד מאזור המגורים שלהן.

מגלי והבה: אבל אני לא רוצה – אל תקנא בי, מה הביורוקרטיות הממשלתיות.

מגלי והבה: תשעה חודשים סביב הנושא הזה עד שהצלחנו.

מגלי והבה: כל הזמן אמרתי, השתמשתי באיום שיושב-ראש ועדת הכספים צופה עלינו.

מגלי והבה: אם לא היה ככה, במלחמה קשה לא היינו מגיעים לזה.

מגלי והבה: אבל אני התחלתי לפרט לאנשים פה, כי אנחנו ערב בחירות, את הבעיות שאנחנו עדיין סובלים מהן.

מגלי והבה: למה אני אומר את זה?

מגלי והבה: בסוף אתה גם תשמע למה אני אומר את זה.

מגלי והבה: כי השוויון – ואני רואה כמה אתה מזדעק.

מגלי והבה: יש אוכלוסיות במדינה הזאת שלא מוכרות במדיניות הממשלה, לא חושבים עליהן.

מגלי והבה: אני יודע כמה דיונים עשית בוועדת הכספים.

מגלי והבה: זה לא תפקידך.

מגלי והבה: זימנת לנושא חיבורי החשמל לדאליה ולעוספיא והבאת את הפקידים ואת הפקידות הבכירה והם הבטיחו לך: אנחנו הולכים לקראת פתרון.

מגלי והבה: הפתרונות האלה, ניתן לעשות אותם, זה לא בשמים.

מגלי והבה: אפשר לעקוב ולראות איך אנחנו מקדמים אותם.

מגלי והבה: לצערי הרב שום דבר לא התקדם.

מגלי והבה: למה אני אומר לך?

מגלי והבה: היה השבוע – הרי יש פריימריז ויש מועמדים, ואני מאחל הצלחה לכולם.

מגלי והבה: אבל איך הרגישו אותם שרי ממשלה שבאו לכפר ירכא?

מגלי והבה: אני לא יודע אם ספרתי, אולי כמעט כל הממשלה.

מגלי והבה: כמעט.

מגלי והבה: היושב-ראש לא היה, לא היית שם.

מגלי והבה: באים ומתאספים.

מגלי והבה: אנחנו יודעים גם מי מצביע ליכוד ומי לא, אנחנו בתוך עמנו חיים.

מגלי והבה: מתאספים כל השכונה, כל הקבוצה, ובאים ואומרים לממשלת ישראל: מה יגיד הבחור הצעיר בירכא שאין לו תוכנית מיתאר, שהוא לא יכול לבנות, שלא הקצו לו מגרשים – לחיילים המשוחררים?

מגלי והבה: מה הוא יגיד?

מגלי והבה: איפה אני אבנה?

מגלי והבה: איפה אני אגור?

מגלי והבה: באים אלי פעם בארבע שנים לבוא ולהגיד: תן את האמון להצביע בעדי.

מגלי והבה: איפה השוויון והצדק?

מגלי והבה: אני לא אומר שממשלות אחרות היו יותר טובות.

מגלי והבה: גם ממשלות אחרות, שאני הייתי חלק מהן, לא עשו צדק; וגם ממשלות ששכיב שנאן חברי חבר הכנסת היה בהן לא עשו אתנו צדק.

ראובן ריבלין: רק רציתי להעיר לך שבנושא של המגזר הדרוזי, של אחינו הדרוזים, אני לא הולך למקום מסוים לפני הבחירות; אני הולך כל ימות השנה.

שכיב מוראד שנאן: זה ייאמר לזכותך.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך יותר מזה: אתה היית ממלכתי, שהלכת לבקר חבר שלך – – –

ראובן ריבלין: אני חושב שצריך, את אזרחי ישראל, לבקר אותם כל ימות השנה.

ראובן ריבלין: אדוני, רק לסיום – – –

מגלי והבה: אני רוצה לומר לחברי חברי הכנסת, אנחנו באמת יכולים לדבר על הצלה של 3 מיליארד שקל ועל הנושא של באמת – מה שיכול לעזור למשק הישראלי בכללותו.

מגלי והבה: אבל אני שואל את עצמי במצפון שקט: מי יעזור לנו לקבל את השוויון הזה, לקבל את מה שמגיע לנו?

מגלי והבה: אני פגשתי את נשיא מדינת ישראל שבא לברך אותנו לחג ואמרתי מלים מאוד ברורות.

מגלי והבה: אמרתי שהעם היהודי נלחם אלפי שנים בשביל להגיע למדינתו ולמדינת העם היהודי כאן בישראל.

מגלי והבה: היו אלה שנלחמו בהם והיו אלה שהלכו אתם.

מגלי והבה: אנחנו בחרנו את הדרך, ולא מצטערים על כך.

מגלי והבה: הצלחנו להגיע למצב שאין חובה שאנחנו לא עושים.

מגלי והבה: לכן מוטלת החובה על כל ממשלה ועל כל ממשלות ישראל, על הממשלה הזאת וגם העתידית, לתת לנו פתרון של שוויון.

מגלי והבה: אם לא יהיה לנו שוויון, אז אני יכול להגיד לכם, חברים, שכנראה אנחנו לא במקום הנכון.

מגלי והבה: אני בטוח שרבים מאתנו מאמינים בדרך הזאת שצריכים לעשות הכול – אני אומר הכול – לא רק לחשוב על היהודים אלא לחשוב על אלה שהולכים אתם, שחיים בתוכם, ששותפים לשמחות שלהם ולכאב שלהם בשותפות אמיתית; שימצאו להם פתרון שוויוני, שנהיה כולנו עם אחד וביחד.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אכרם חסון, זמנך לבוא ולדבר, אם אתה רוצה, אדוני.

ראובן ריבלין: שנלר – אינו נמצא באולם; חבר הכנסת חרמש – אינו נמצא באולם; חבר הכנסת אדרי – אינו נמצא באולם; חבר הכנסת אכרם חסון, חברת הכנסת אבסדזה, ואחריה – חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: אחריה – גם השר ביקש להתערב בדיון, ואז יסכם.

ראובן ריבלין: כמה זמן אדוני צריך?

אכרם חסון: בערך חמש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך כבר שבע דקות, כדי שתדע איפה הגבולות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, רבותי חברי הכנסת, לפני חודש ימים בערך הרב גפני הזמין את ועדת הכספים לבוא לכפר-המכבייה.

אכרם חסון: היה דיון כזה מהיר.

אכרם חסון: ביקשו מאתנו לבוא, התנאים לא היו תנאים, ואז שמענו על הכספים הכלואים.

אכרם חסון: כמובן אני שאלתי הרבה שאלות, כי גם מי שאחראי לרשות המסים היה שם; כבוד השר היה שם, סגן השר היה שם, וכל הגוורדיה המכובדת היתה שם.

אכרם חסון: נאמר לנו שישנן חברות בין-לאומיות, חברות שלא חילקו את הרווחים, ויש בקופה 120 מיליארד שקל, ומאחר שיש חור בתקציב המדינה – אני חושב שהגענו כבר ל-20 מיליארד גירעון בתקציב – אנחנו רוצים לגבות 3 מיליארד מהכספים האלה ולהציל את קופת המדינה.

אכרם חסון: וכמובן, שאלתי, אני אישית, אם הכספים האלה עדיין נמצאים כאן.

אכרם חסון: אמרו שהכספים נמצאים במאזנים ונמצאים בישראל.

אכרם חסון: ואז, כמובן, ביקשתי מכבוד השר ומכבוד סגן השר: למה אתם לא חושבים לעזור גם לפריפריה בכספים האלה?

אכרם חסון: הרי העדה הדרוזית היא חלק בלתי נפרד מעם ישראל – יש לנו ברית דמים, יש לנו ברית חיים.

אכרם חסון: אתם מדברים על החלשים – אנחנו הדוגמה הכי טובה.

אכרם חסון: אנחנו נאמנים בזכות ולא בחסד למדינה, זו מדינתנו; אנחנו משרתים הכי הרבה מבחינת האחוזים.

אכרם חסון: רק שלשום נאמר, עוד הפעם, שהדרוזים שמרו על שיעור של 83% שמשרתים בחובה בצה"ל, לעומת פחות מ-50% בתל-אביב ובעוד מגזרים אחרים.

אכרם חסון: ואמרתי, אם אתם רוצים באמת לעשות טוב, תיקחו חלק מהמסים האלה ותשקיעו בנו.

אכרם חסון: כי לפי מה שעשיתי ולפי בדיקתי – ושר האוצר המכובד נמצא כאן – לא מצאתי שהממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, במשך ארבע שנים – לא הקימה מפעל אחד בכפר דרוזי אחד.

אכרם חסון: 60% מאתנו חיים ממשכורת אחת.

אכרם חסון: בוא תסבירו לי, אתם, אחינו היהודים, כל היום בוכים שעם שתי משכורות אתם לא מסיימים את החודש.

אכרם חסון: מה נגיד אנחנו שחיים ממשכורת אחת כש-60% מהנשים שלנו לא עובדות?

אכרם חסון: לא עודדתם השקעות בכפרים הדרוזיים, לא הקמתם מפעלים.

אכרם חסון: לכן, נאמרו כל מיני דברים.

אכרם חסון: בסופו של דבר היושב-ראש השתכנע ודחה את הישיבה.

אכרם חסון: ואני חשבתי שסוף-סוף יש חברי כנסת מכובדים, אחראיים – לא יאשרו דבר שהוא לא כל כך טוב.

אכרם חסון: למה?

אכרם חסון: כי אני משלם 25% ברגע שיש לי חברה, מסים למדינה, ואלה שקיבלו, כאשר באו למדינת ישראל להשקיע, מאות מיליוני שקלים ממרכז ההשקעות כדי להקים מפעלים, היום אנחנו חוזרים ונותנים להם פרס.

אכרם חסון: מה שקורה כאן – העני ממשיך להיות עני, והעשיר לא ממשיך להיות עשיר, הוא ממשיך להתעשר ולהתקדם ולעשוק אותנו.

אכרם חסון: לכן אמרתי, איפה ההיגיון?

אכרם חסון: למה אתם לא תגבו 15% או לא תגבו 20%?

אכרם חסון: או שתבקשו מהחברות האלה, אנחנו נגבה 6%, ובואו תשקיעו עוד 5% במגזר הדרוזי שאנחנו חייבים לו.

אכרם חסון: לא כל הזמן צריך להגיד, יש לנו שוויון רק בבית-הקברות, רק בשירות הצבאי, להיות כל הזמן צבוע ולהגיד כל מיני ססמאות.

אכרם חסון: צריך לבוא ולהגיד את האמת.

אכרם חסון: אחד השופטים בבתי-המשפט בחיפה אמר:

אכרם חסון: הממסד פשע עם העדה הדרוזית.

אכרם חסון: בפסק-דין תקדימי.

אכרם חסון: אני שואל את שר האוצר: מישהו למד על פסק-הדין הזה?

אכרם חסון: מישהו בדק מה קורה לעדה הדרוזית?

אכרם חסון: למה הצעירים הדרוזים הולכים שפופים?

אכרם חסון: למה כואב לנו?

אכרם חסון: זה לא מעניין אף אחד.

אכרם חסון: ואני, כמובן, אחרי בדיקה, אדוני היושב-ראש, כשהזמינו אותנו לכנסת, ואמרו, יש עוד ישיבה, הלכתי ובדקתי ומצאתי ש-70 מיליארד שקל מהכספים האלה לא נמצאים בארץ.

אכרם חסון: לפני שבועיים אמרו לנו שהכספים בבנק, נמצאים בארץ.

אכרם חסון: איך העבירו את הכספים?

אכרם חסון: עשו כל מיני חברות-בת, רימו את הממסד, רימו את רשות המסים.

אכרם חסון: אף אחד לא עמד על המשמר, כאילו לא מעניין, כי אסור להתקרב לטייקונים.

אכרם חסון: אלה חברות שולטות במדינת ישראל.

אכרם חסון: אם אנחנו נכעיס אותן הן יצאו מהמדינה, לא ישקיעו, כאילו שהם עושים לנו טובה.

אכרם חסון: קיבלו מאות מיליונים כשהתחילו לבנות את המפעלים שלהם במדינת ישראל, קיבלו הטבות במס, קיבלו יחס מועדף, ואנחנו היום באים לתת להם עוד הפעם פרס.

אכרם חסון: לכן אנחנו לא רק מתנגדים.

אכרם חסון: אני אישית מתפלא איך אפשר לתת פרס כזה לטייקונים שהורסים את החברה בישראל.

אכרם חסון: עכשיו, אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, איך אתם מסבירים גירעון של 20 מיליארד שקל בתקציב?

אכרם חסון: מוצרי החלב בשלוש השנים האחרונות התייקרו ב-36%, מחיר הבנזין עלה, מחיר החשמל עלה, מחיר המים עלה – – –

ראובן ריבלין: היצוא ירד ב-30%.

אכרם חסון: אוקיי, דיור כמעט לא חילקו.

אכרם חסון: מה עשתה הממשלה הזאת?

אכרם חסון: אני רוצה לשאול לאן הכספים האלה הלכו.

אכרם חסון: אומרים שחילקו כספים בוועדת הכספים – לאן הכסף הזה הלך, אף אחד לא יודע כלום.

אכרם חסון: לכן קשה לנו מאוד להשלים עם הדבר הזה שהוא רע לדמוקרטיה הישראלית, הוא רע למדינת ישראל ורע לנו כמיעוטים.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, דיברו כאן שהמדינה רוצה לגבות 3 מיליארד שקל.

אכרם חסון: אנחנו מדברים על 117 מיליארד שהולכים לחברות – מה יגידו החברות שחילקו דיבידנדים וחילקו רווחים?

אכרם חסון: מה, הם סוג ב' במדינת ישראל?

אכרם חסון: אלה שלא חילקו מקבלים פעמיים פרס?

אכרם חסון: ככה מתנהלת מדינה מתוקנת?

אכרם חסון: ככה מתנהלת מדינת חוק?

אכרם חסון: לכן האבסורד הזה ממשיך לתעתע בנו.

אכרם חסון: ולפי דעתי, ההצעה הזאת היא רעה, היא לא מכובדת ולא אחראית.

אכרם חסון: אני דווקא רוצה ששר האוצר יצליח.

אכרם חסון: ברגע ששר האוצר מצליח, הילדים שלנו מצליחים, אנחנו מצליחים.

אכרם חסון: אבל כשאני רואה ששר האוצר לא משקיע באף כפר דרוזי, לא מקים חצי מפעל, לא דואג לתוכניות המיתאר – כל תוכניות המיתאר תקועות בגלל תקציב; אני רואה שחצי ממערכות הביוב עדיין לא קיימות ביישובים שלנו, אנחנו לא מדברים על תיאטרון, לא מדברים על חינוך ורמת חינוך ורמת השכלה מהטובות.

אכרם חסון: אנחנו בתחתית הסולם.

ראובן ריבלין: גם תיאטרון חשוב, וחשוב שיסיימו את הבנייה בעוספיא.

אכרם חסון: אני אתך, אבל אנחנו בינתיים באים ומדברים על הדבר המינימלי.

אכרם חסון: מה זה הדבר המינימלי?

אכרם חסון: – –

ראובן ריבלין: נכון.

אכרם חסון: – – שאני אגור בבית בלי צו הריסה, בלי שיהיה לי רישום פלילי, שאני אוכל לעבוד כחייל משוחרר במדינת ישראל, ושיהיה לי מקום עבודה, לי ולאשתי, כדי שאתקיים בכבוד.

אכרם חסון: שני הדברים המינימליים האלה לא קיימים אצלי בשנת 2012 במדינה הכי מתקדמת לא רק במזרח התיכון.

אכרם חסון: ישראל היא מעצמה, היא מעצמה טכנולוגית, היא מדינה דמוקרטית שאנחנו גאים בה.

אכרם חסון: אבל יש ממשלות שפושעות בהתנהגות במדיניות שלהן כלפי אזרחים נאמנים.

אכרם חסון: מספיק לדבר על נאמנות, בואו תעשו משהו.

אכרם חסון: אנחנו רוצים לפרוט את הנאמנות הזאת בבנק, אנחנו רוצים לחיות בכבוד, אנחנו רוצים לחיות כמו כל יהודי נאמן למדינת ישראל.

אכרם חסון: אנחנו גאים במדינה, גאים בדגל שלנו, אבל אתם מושכים אותנו למקומות לא טובים.

אכרם חסון: הצעירים שלנו זה לא אותם צעירים עם הגוורדיה של הכבוד, הם יתפוצצו לכם יום אחד בפרצוף.

אכרם חסון: כי צעיר שאתה כל יום מביא אותו לבית-משפט, יש לו רישום פלילי, הוא לא מקבל שום עבודה, אין לו מפעל בבית, אין לו בית חוקי – מה אתם רוצים שנסביר לו?

אכרם חסון: מה אתם רוצים שנגיד לילדים שלנו?

אכרם חסון: שמישהו טעה?

אכרם חסון: שהממשלה הזאת לא אשמה כי ממשלות אחרות אשמות?

אכרם חסון: זה מעניין את הסבתא שלהם.

אכרם חסון: הם צריכים פתרונות; פתרונות באים כאשר יש לנו שר אוצר גבר שבא ואומר, לא נתנו מספיק, אנחנו מתקנים את העוול.

אכרם חסון: יש כספים תלויים – לא כולם הולכים לגירעונות.

אכרם חסון: אנחנו נותנים חלק מהכספים האלה כדי לעודד את הדרוזים, כי הם אחים שלנו ומגיע להם.

אכרם חסון: לא בדיבורים, במעשים.

אכרם חסון: לכן, חברים, קשה לנו מאוד.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לשר האוצר, אני בדקתי את משרדך, כבוד שר האוצר.

אכרם חסון: יש לך 1,030 עובדים, ורק שלושה דרוזים; למה?

אכרם חסון: מגיע לנו יותר מ-20 עובדים אצלך.

אכרם חסון: איפה השוויון?

אכרם חסון: כל מה שתעמוד כאן ותסביר לי, אני לא אקנה, כי אתה בעצמך לא יישמת את חוק השוויון, אתה לא דאגת לעדה הדרוזית.

אכרם חסון: תעזוב אותי ממה שעשו קודמיך, לא מעניין אותי; היום אתה צריך לשלם את המחיר.

אכרם חסון: אני היום חבר כנסת שמשלם את המחיר בפני הצעירים הדרוזים.

אכרם חסון: אותו דבר בבנק ישראל.

אכרם חסון: זה אותו דבר בכל מקום.

אכרם חסון: הממשלה לא מינתה מנכ"ל או סמנכ"ל דרוזי אחד במשך ארבע שנים.

אכרם חסון: יש לנו 30 אלופי-משנה, שלושה תתי-אלוף, יש לנו אנשים בתפקידים בכירים אצל נשיא המדינה.

אכרם חסון: הם טובים לביטחון, הם לא טובים לאזרחות?

אכרם חסון: אז כל הזמן נמשיך באותה מדיניות, במדיניות הזאת שאנחנו טומנים את הראש בחול ולא רואים.

אכרם חסון: חברים, המצב הוא קשה ביותר.

אכרם חסון: אנחנו אף פעם לא התנגדנו להצעה שמיטיבה עם אחינו היהודים.

אכרם חסון: אף פעם לא הלכנו נגד המדיניות של הממשלה בנושא היהודים.

אכרם חסון: אתם לא מיישמים חוק שוויון.

אכרם חסון: הרי חבר הכנסת ידידך אמל נסראלדין פעמיים חוקק חוקים להשוות את הדרוזים עם עיירות פיתוח ועם אחינו היהודים, והכול נשאר על הנייר.

ראובן ריבלין: יש גם החלטת ממשלה 252.

אכרם חסון: לכן, אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו באים לדבר כאן, לא באים לעשות פוליטיקה.

אכרם חסון: אנחנו מדברים על מצב נתון שאתם מכירים.

אכרם חסון: הנתונים אצלכם.

אכרם חסון: עכשיו היינו בוועדת החינוך.

אכרם חסון: 35% מהמגזר לא קוראים, לא מגיעים לספרים, אין להם כסף לקנות ספרים.

אכרם חסון: בכל ועדה אתה שומע על המצב הבלתי נסבל.

אכרם חסון: אני לא רוצה להאשים אותך, אבל אני רוצה שאתה תעשה משהו בשבילנו.

אכרם חסון: אני רוצה שאתה תעשה מעשה; שהממשלה הזאת לא רק תגיד ססמאות.

אכרם חסון: לכן אנחנו מתנגדים בצורה חריפה מאוד לחוק הזה.

אכרם חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: השר מבקש להתערב בדיון.

ראובן ריבלין: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: עשר דקות מספיק?

נינו אבסדזה: פחות.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: הנה, אני נותן לך שבע דקות.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה לומר שכמו שהיה צדק היסטורי, צדק אמיתי בזה שהמחאה החברתית התחילה דווקא בממשלה הקפיטליסטית הנוראית חסרת הלב הזאת, בדיוק באותה מידה, ולצערי יש בהחלט סמליות ו"צדק" – כמובן במירכאות – שאותה ממשלה מתכוונת עכשיו לסיים את הקדנציה הזאת בחוק כל כך נורא ואכזרי ובמחטף ומהר-מהר ולהספיק לעשות את זה.

נינו אבסדזה: קודם כול, אדוני שר האוצר, אני מאמינה למה שאתם אומרים.

נינו אבסדזה: אבל אם אני מאמינה, ככל אזרח, למה שאתם אומרים, שהמצב הכלכלי שלנו פנטסטי, אין יותר טוב, אנחנו בהחלט במצב מצוין.

נינו אבסדזה: אגב, אני 16 שנה בארץ, ובכל השנים האלה כל פעם שאמרו לי שיש צמיחה כלכלית – אני יושבת ומחכה מתי אני ארגיש את זה וזה לא מגיע.

נינו אבסדזה: אבל בסדר, נגיד.

נינו אבסדזה: אם המצב כל כך טוב, מה בוער דווקא עכשיו 3 המיליארדים האלה?

נינו אבסדזה: אתם יודעים מה?

נינו אבסדזה: בואו נחכה, תהיה הכרעת הציבור אשר תהיה – וכמובן אני מקווה שהיא תהיה אחרת – ואז נדע.

נינו אבסדזה: קודם כול, שלא לדבר ששערורייה לקחת את 3 המיליארדים האלה, אבל למה לעשות את זה עכשיו, אם הכול כל כך טוב?

נינו אבסדזה: למה?

נינו אבסדזה: אני שואלת בהחלט, חברי חברי הכנסת, למה ממשלת אירן-אסואן, שמספרת לי שנים כמה הכול בסדר גמור, עכשיו פתאום חסרים לה 3 המיליארדים האלה?

נינו אבסדזה: אז בואו נחכה, נראה מה הציבור יגיד, ואחרי זה, אולי, אולי נחליט אחרת, מי שישב פה בקדנציה הבאה.

נינו אבסדזה: עשיתם את מה שעשיתם.

נינו אבסדזה: תודה רבה על מה שעשיתם טוב, אבל בכל מקרה תנו עכשיו באמת לציבור להגיד את דברו, ואחרי זה תבואו.

נינו אבסדזה: די, התעייפנו.

נינו אבסדזה: ארבע שנים של חוסר התחשבות אלמנטרית באנשים פשוטים.

נינו אבסדזה: אי-אפשר להיות ממשלת עשירים אך ורק.

נינו אבסדזה: יש אנשים בחוץ, והם יותר מ-90%.

נינו אבסדזה: אי-אפשר להיות ממשלה שלא דואגת לרוב אוכלוסיית מדינת ישראל.

נינו אבסדזה: אני לא מכירה תחום שאנחנו נוגעים ולא רואים שיש שם בעיה קטסטרופלית.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, לצערי, קרה שביום שהכנסת התפזרה, בלילה הקודם הייתי כל הלילה בחדר מיון עם אמא שלי, שקרה לה אירוע מוחי.

נינו אבסדזה: שש שעות בחדר מיון בבית-החולים, ועוד התמזל מזלנו, הגענו ברגע כזה שעוד היו יכולים להשכיב אותה.

נינו אבסדזה: אחריה באו אנשים שבכו, פשוט בכו במסדרונות, עד שאני פניתי בשבילם לרופא.

נינו אבסדזה: הוא הסתכל ואמר: מה את רוצה שאני אעשה?

נינו אבסדזה: יש שני רופאים ועוד אחד שרץ הלוך-חזור.

נינו אבסדזה: היינו בתקופה הזאת בשני בתי-חולים, ואחד הרופאים אמר לי: את יודעת מה?

נינו אבסדזה: אני לא שותף לא לאידיאולוגיה ולא לדרך שלך, אבל אני מכבד, ואני אפסיק לכבד אותך אם לא תעמדי ותספרי מה את עברת ככל אזרח פשוט.

נינו אבסדזה: אני חושבת שפעם ראשונה עמדתי ואמרתי: וואו, עכשיו אני באמת מבינה למה אנשים לפעמים מקנאים בעשירים.

נינו אבסדזה: לא כל בן-אדם רוצה יאכטה, מטוס או יהלומים בטבעות.

נינו אבסדזה: בן-אדם רוצה דבר אלמנטרי – זכות לבריאות.

נינו אבסדזה: ומספרים לי שהרפואה בארץ היא מדהימה.

נינו אבסדזה: איפה היא מדהימה?

נינו אבסדזה: הרופאים הם באמת מדהימים – – –

יריב לוין: כמה מיטות נוספו בתקופת ממשלת – – –?

נינו אבסדזה: אתה יודע מה?

נינו אבסדזה: אני לא רוצה לדעת כמה הוספו, אני רוצה לדעת כמה אנשים ישבו.

נינו אבסדזה: שש שעות עמדה לידי אשה ובכתה מכאבים, ואני התחננתי שהרופאים ייתנו לקחת את אמא שלי באוטו הפרטי שלי, לא לחכות, כדי לפנות מיטה לאשה אחרת.

נינו אבסדזה: אתה מבין על מה אתה מדבר?

יריב לוין: אפס.

נינו אבסדזה: ומי שיש לו כסף לא מחכה.

נינו אבסדזה: זאת הבעיה.

נינו אבסדזה: מי שיש לו כסף – הוא מגיע ומשכיבים אותו.

נינו אבסדזה: וכן, כל בן-אדם אמור לקבל עזרה רפואית, ובמיוחד בסיטואציות קריטיות.

נינו אבסדזה: די, חברים.

נינו אבסדזה: ארבע שנים סבלנו.

יריב לוין: – – – זה מה שאני רוצה לדעת.

יריב לוין: בקדנציה הבאה – – –

נינו אבסדזה: סבלנו.

נינו אבסדזה: אתם לקחתם הכול.

נינו אבסדזה: אתם לוקחים כסף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, מותר לה לומר – – –

יריב לוין: 1,000 מיטות.

יריב לוין: 1,000.

נינו אבסדזה: אתם לוקחים דירות כי הצעירים לא יכולים – – –

ראובן ריבלין: אדוני יעלה ויספר בשבחה של הממשלה.

נינו אבסדזה: ועיקר מה שלקחתם זה התקווה.

נינו אבסדזה: אתם רוצים לקחת מאזרחי ישראל את התקווה שמחר משהו יהיה יותר טוב.

נינו אבסדזה: זאת הבעיה.

נינו אבסדזה: די, תודה רבה.

נינו אבסדזה: לא צריך ברגע האחרון, עכשיו במחטף, לעשות עוד משהו – שזה נוראי, זה שוד אמיתי נגד אזרחי ישראל.

יריב לוין: ממשלת ישראל – – –

נינו אבסדזה: אז תניחו לנו בבקשה.

ראובן ריבלין: היא מדברת.

נינו אבסדזה: תניחו.

נינו אבסדזה: תנו לאזרחים להחליט אם הם רוצים שתמשיכו לשדוד אותם, ואם לא – אל תעשו את זה עכשיו.

נינו אבסדזה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, המסתייגים סיימו את דבריהם, אם אדוני רוצה – אין עוד דוברים.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים גם הוא נכון.

ראובן ריבלין: הואיל ואני לא יודע כמה השר ידבר ואני לא יודע כמה יושב-ראש ועדת הכספים ידבר, אני מבקש להתחיל לצלצל.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכובדי השר איתן, יקירי ידידי יושב-ראש ועדת הכספים גפני, כנסת נכבדה, ישבתי כאן בשעתיים האחרונות וצר לי, צר לי מאוד, כי שמעתי כאן חברי כנסת – לא כולם, אבל רבים מהם – שאו שהם בורים או שקרנים.

זהבה גלאון: זה אבו מאזן.

יובל שטייניץ: או בורים או שקרנים, כי מה שנאמר פה זה לא חצאי אמת – חלק היה חצאי אמת וחלק – – –

ראובן ריבלין: שקרים זה פרלמנטרי, מה אני יכול לעשות?

יובל שטייניץ: חלק היה חצאי אמת וחלק היה פשוט ההיפך הגמור מהאמת.

יובל שטייניץ: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, הוא לא חוק שנועד לוותר על כספים; הוא חוק שנועד לגבות מיליארדים שלא גבו עד היום מהחברות הגדולות, לגבות מיליארדים שבמשך 20 שנה איש לא גבה אותם.

ראובן ריבלין: אני רוצה לעזור לך בשאלה של devil's advocate.

ראובן ריבלין: הם לא אומרים על מה שאתה גובה, הם אומרים שמן הגבייה משתמעת האי-גבייה, ועל זה צריך בהחלט תשובה.

יובל שטייניץ: החוק הזה בא לתרום להכנסות המדינה סכום של מינימום 3 מיליארד.

יובל שטייניץ: כתבנו את המינימום.

יובל שטייניץ: ההערכות שלנו שהסכום יהיה גבוה במיליארדים, הרבה יותר מ-3 מיליארד.

יובל שטייניץ: 3 מיליארד זה המינימום של המינימום, לכן על זה אנחנו מסתמכים, במקום לגבות את אותם מיליארדים רבים מאזרחי המדינה.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, ששמעתי ולא האמנתי גם לכינויים "אכזרי" ו"שרץ" וכל מיני דברים כאלה – לא כלפי; כלפי החוק כמובן.

יובל שטייניץ: אני יודע שאף אחד לא רוצה לפגוע בי, אבל בשביל להרוויח כמה קולות מותר להשתמש בביטויים האלה ולהטעות את הציבור.

ראובן ריבלין: גם כשאף אחד לא רוצה לפגוע בך כדאי להיזהר.

יובל שטייניץ: כן, תקופת בחירות, ומותר להגיד הכול כדי לקושש כמה קולות.

יובל שטייניץ: חבל שחברת הכנסת יחימוביץ הלכה.

יובל שטייניץ: קיוויתי שהיא תדבר, כי היא היתה מראשוני המטעים של הציבור כולו ביחס לחוק הזה.

יובל שטייניץ: שמעתי פה מחלק מהדוברים גם הטפה: למה הממשלה הזאת לא נאבקת בחברות הגדולות, בטייקונים, מוותרת להם כל הזמן?

יובל שטייניץ: לי אתם אומרים דבר כזה?

יובל שטייניץ: אני חושב שלא היה שר אוצר בתולדות ישראל שניהל מאבק כל כך גדול נגד חברות האנרגיה, הנפט והגז הגדולות ובעלי ההון – מה שקראתם פה "טייקונים" – ששולטים בהן.

יובל שטייניץ: הקמתי את ועדת-ששינסקי, וניהלתי קרב על 350 מיליארד שקלים, הקרב הכי גדול מסוגו בתולדות מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: במשך שנה העיתונים בארץ מלאו מודעות נגד שר האוצר.

יובל שטייניץ: במשך שנה עתירות לבג"ץ, הפגנות.

ראובן ריבלין: גם נגד הבנקים, אני מוכרח לומר.

יובל שטייניץ: מודעות נגד שר האוצר.

יובל שטייניץ: הבית הלבן התערב; נסעתי גם לבית הלבן והרגעתי שם את הדברים.

יובל שטייניץ: ניהלתי קרב, הקמתי את ועדת-ששינסקי, הובלתי את החקיקה בממשלה ובכנסת ודאגנו לעתידנו ולעתיד ילדינו ב-350 מיליארד שקלים במחירים של היום.

יובל שטייניץ: זה מה שיתווסף למדינה ואזרחיה ב-27 השנים הקרובות.

יובל שטייניץ: נכון, הכסף הגדול באמת יתחיל להגיע רק עוד שלוש שנים, ב-2015 או 2016.

יובל שטייניץ: וחלק מאותם חברי כנסת שדיברו פה, שתקפו אותי ואת הממשלה על כניעה לחברות ענק ולטייקונים, אז תמכו בי.

יובל שטייניץ: אתה יודע למה הם תמכו בי, אדוני היושב-ראש?

יובל שטייניץ: כשכל ראשי חברות הגז והנפט תקפו אותי, אז הם תמכו בי.

יובל שטייניץ: אבל היום, כשאני בא לגבות עוד מיליארדים מהחברות הגדולות, והחברות הגדולות כבר לא תוקפות – – –

שלמה מולה: כי זה טוב להם.

יובל שטייניץ: לא, כי אחרי מה שהיה עם ששינסקי הגיעו למסקנה שאני לא נכנע ללחצים מהסוג הזה ושעדיף להידבר ולא לתקוף, פתאום.

יובל שטייניץ: לא רק זאת, הכפלתי את התמלוגים מעל 2 מיליון טונות ל"מפעלי ים-המלח"; ביטלתי ל"מפעלי ים-המלח" ול"חברה לישראל" הטבות מס ב-500 מיליון שקל בכל שנה, סך הכול סכום של מיליארד שקל תוספת למדינה מ"מפעלי ים-המלח" ומ"החברה לישראל", מהחברה המצליחה הזאת.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, תרשה לי לעזור לך בשנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו ביקשנו את הפרוטוקול של ועדת הכספים, ונכון שעד עכשיו רשות המסים פירשה שאם חברה השקיעה בחברה-בת זו לא חלוקת דיבידנד ולכן היא לא חייבת במס, ועל כך היתה זעקה.

ראובן ריבלין: אבל נאמר לי, וכך אני קורא מתוך הדיון: במסגרת דיוני הוועדה התחייב המשנה ליועץ המשפטי שיוציא הנחיה לפרשנות הפוכה שתחול אחרי החוק, ואז לפי החוק הזה תהיה לחברות שנה לשלם מס מופחת, אבל אחריה הן ייאלצו לשלם מס מלא על השקעה בחברה-בת.

ראובן ריבלין: זה בא לידי ביטוי בחוק הזה – –

יובל שטייניץ: אני תיכף אסביר את הצד המקצועי, אדוני.

ראובן ריבלין: – – ולכן הדברים האלה – כי גם חבר הכנסת אכרם חסון, גם חבר הכנסת מגלי והבה, ודאי חברת הכנסת זהבה גלאון דיברה על עניין זה, אבל פה – – –

יובל שטייניץ: שמעתי פה בין השאר, אדוני – תיכף אני אכנס לצד המקצועי – – –

ראובן ריבלין: אני מודה ליועצת המשפטית – –

יובל שטייניץ: שמעתי פה בין השאר את חבר הכנסת ניצן – – –

ראובן ריבלין: – – לשגית.

יובל שטייניץ: – – – את חבר הכנסת ניצן הורוביץ, שאני מאוד מכבד בדרך כלל, גם משמיץ את החוק בחוסר הבנה טוטלי ואומר בין השאר: למה לא שלחו שומות לגבות את המסים הללו מהחברות?

יובל שטייניץ: זה טיפשות או בורות?

יובל שטייניץ: כל עוד החברות האלה לא משכו דיבידנדים הן לא חייבות מס, ואי-אפשר לגבות מס ממי שלא חייב מס.

זהבה גלאון: – – –

שלמה מולה: – – –

יובל שטייניץ: אז לבוא ולהגיד – – –

זהבה גלאון: – – – אז הם העבירו את זה לחברות – – –

שלמה מולה: חברת הכנסת לא – – –

יובל שטייניץ: לבוא להגיד – – –

זהבה גלאון: – – –

שלמה מולה: הם לקחו 60% מהכסף.

ראובן ריבלין: לא, לא, חברת הכנסת גלאון, את צודקת, אבל תשמעי: אם מה שהביאו לי מהפרוטוקול הוא נכון, אין כאן ויתור.

ראובן ריבלין: הרי עד היום כולם העלימו עין, כל הממשלות שקדמו.

ראובן ריבלין: באה הממשלה הזאת ואומרת: רגע, יש לנו פה בעיה, בעיה רצינית, כי באמצעות חברות-בת אומרים: אין כאן תשלום דיבידנד או – השקעה בחברה-בת, לכן לא צריך מס.

ראובן ריבלין: באה היום הממשלה ואומרת: קודם כול אנחנו נגבה על-פי החוק הזה, ובכל מה שלא נגענו בו אנחנו נותנים שנה, ולאחר מכן אני חושב שיושב-ראש ועדת הכספים נגע בשור בקרניו, ולכן אני לא אומר לכם שזה הכי טוב.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהיה צריך – אני לא נכנס עכשיו למהות, אבל בעניין זה – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני אומר כך: כל עוד לא משכו דיבידנדים, לא היה ניתן לגבות פרוטה, וזה אכן מה שקרה.

יובל שטייניץ: עכשיו אנחנו באים לחברות האלה – ודרך אגב, כל שבע-שמונה שנים שעוברות, אתה כבר מפסיד 50% בגלל הריבית.

יובל שטייניץ: כך זה נמשך 20 שנה.

יובל שטייניץ: איש לא פצה פה, גם לא את, ידידתי זהבה גלאון, גם לא שלי יחימוביץ.

זהבה גלאון: אני הייתי בשלטון?

זהבה גלאון: אני הייתי שר אוצר?

יובל שטייניץ: רגע, שנייה.

יובל שטייניץ: 20 שנה אף ממשלה ואף שר אוצר לא טיפלו בזה – –

זהבה גלאון: זה בזכותך.

ראובן ריבלין: נכון.

יובל שטייניץ: – – לא גבו פרוטה.

יובל שטייניץ: ואז שלי יחימוביץ ישבה בשקט, היא לא תקפה אף שר אוצר, היא גם לא ידעה על זה.

ראובן ריבלין: זאת התשובה.

ראובן ריבלין: זאת התשובה.

יובל שטייניץ: בא שר האוצר הנוכחי ואמר: המצב הזה לא יימשך.

יובל שטייניץ: אני אגבה מהחברות האלה כמה שיותר, אני אפתה אותן וגם אלחץ עליהן, אבל גם אפתה אותן סוף-סוף למשוך דיבידנדים ולשלם לפחות מחצית מהמס, ואנחנו מעריכים שהסכומים האלה יכולים גם להגיע ל-8–9 מיליארד שקלים.

יובל שטייניץ: 3 זה המינימום שעליו אנחנו בונים, כי אנחנו לא יכולים לדעת בוודאות.

יובל שטייניץ: בא שר האוצר הנוכחי, מחליט לשים לזה סוף, לגבות מיליארדים, וכנגדי אתם יוצאים – יוצאות, אם מדובר בשתיכן?

יובל שטייניץ: עכשיו, אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא חוק צודק ונכון.

יובל שטייניץ: מה שאמר ניצן הורוביץ, כאילו לאזרחים פשוטים לא נותנים דברים כאלה, הנחות כאלה במס – גם הטעיה מוחלטת של הציבור.

יובל שטייניץ: מדוע?

יובל שטייניץ: כי גם החברות שבהן מדובר לא קיבלו שום הנחות.

יובל שטייניץ: הן שילמו את המס, רק היתה לקונה בחוק.

יובל שטייניץ: אף אחד לא תיאר לעצמו שיהיה מצב שבמשך 20 שנה לא יגבו דיבידנדים ולכן לא ישלמו מסים, וזה יכול להתמשך כך עוד 20 שנה, עד שהכסף יישחק לגמרי על-ידי הריבית.

יובל שטייניץ: ובאנו ואמרנו: נכון שאתם לא חייבים לשלם מסים, וניסו בבתי-משפט לגבות מהם מסים ולא הצליחו עד היום, כי בתי-המשפט לא קבעו שהם חייבים במס, ובאנו ואמרנו:

יובל שטייניץ: אתם לא חייבים מסים מבחינה חוקית, אבל מבחינה מוסרית זו לא היתה הכוונה.

יובל שטייניץ: יש לכם איזה חבות, אז בואו נגבה את המסים הללו.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, זה חוק שאני גאה בו.

יובל שטייניץ: זה תיקון עיוות של שנים.

יובל שטייניץ: אנחנו גובים כאן מיליארדי שקלים כדי שלא לגבות את אותם מיליארדי שקלים, שהרי צריכים לאזן את הכנסות המדינה ולשמור על מסגרת הגירעון שנקבעה.

יובל שטייניץ: העובדה שנגבה כאן 3 או יותר מיליארד שקלים, ואני מעריך שזה יהיה משמעותי יותר, פירושה שלא נגבה את המיליארדים האלה מהאזרחים הפשוטים.

יובל שטייניץ: אנחנו לא מוותרים פה על הכנסות; אנחנו מתכוונים לגבות כאן הכנסות שעליהן ויתרו במשך 20 שנה.

יובל שטייניץ: אז אם יש קצת יושרה וקצת שכל ישר ולא בתקופת בחירות, לא כל הססמאות הפופוליסטיות כשרות.

יובל שטייניץ: אי-אפשר ולא הוגן להטעות את הציבור.

יובל שטייניץ: אני מציע לכנסת לאשר את החוק הזה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כמו שאני גאה בוועדת-ששינסקי, והובלתי תהליך שסופו במחירים של היום מאות מיליארדי שקלים לטובת אזרחי המדינה, כמו שאני גאה שהכפלנו את המיסוי וביטלנו פטורים ממסים על משאבי הטבע – לא רק בים התיכון אלא גם בים-המלח – כך אני גאה בכך שאנחנו באמצעות החוק הזה – –

שלמה מולה: אתה יכול גם להתגאות בהעלאת המע"מ אולי?

יובל שטייניץ: – – נגבה לראשונה מיליארדי שקלים – –

שלמה מולה: מה עם העלאת המע"מ?

יובל שטייניץ: – – שלא נגבו מעולם, ולא היה ניתן לגבות בשום דרך אחרת – –

שלמה מולה: אתה לא מדבר על העלאת המע"מ.

יובל שטייניץ: – – מהחברות הגדולות.

יובל שטייניץ: ואני שואל אותך, ניצן הורוביץ: איפה היית לפני חמש ועשר שנים כשלא גבו פרוטה?

יובל שטייניץ: איפה היית?

יובל שטייניץ: לא אמרת מלה.

ניצן הורוביץ: אתה היית.

יובל שטייניץ: כשבא שר אוצר ומנסה לגבות מיליארדים, אז אתה מתלונן?

רוני בר-און: אתה היושב-ראש של כולנו, אתה אחראי.

ראובן ריבלין: מה, מה רצית?

ראובן ריבלין: שר האוצר, אתה רוצה שאני אומר שגם אתה עמדת על העניין הזה?

רוני בר-און: אתה לא יכול להתעלם מכך.

רוני בר-און: זה לא הומניטרי.

ראובן ריבלין: כל עוד הדבר הוא לפי התקנון, אדוני ייאלץ לשמוע, כפי שכמובן לא יעלה על דעתו של מישהו שסובל חלילה מדבריך שאני אשסע אותך.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, אני חושב שעמדת על כל הנקודות, אדוני שר האוצר.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות – – –

רוני בר-און: נכנס ראש הממשלה, אפשר להתחיל מההתחלה.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות לוועדת הכספים – ליושב-ראש גפני – שגילתה אחריות ובגרות, ולמרות ססמאות פופוליסטיות והולכת שולל של הציבור אישרה את החוק הזה.

יובל שטייניץ: זה חוק נכון, זה תיקון מצב, זה חוק שאפשר להיות גאים בו, זה מיליארדים שלא היו מגיעים בשום דרך אחרת, ואני מודה לך ולחברי הוועדה.

יובל שטייניץ: ואני מבקש מכנסת ישראל לשים לרגע את הססמאות הפופוליסטיות בצד ולאשר ברוב גדול חוק שמתקן מצב אבסורדי שנמשך כבר 20 שנה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר האוצר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים לסכם, ומייד לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני תיכף אשאל אתכם לגבי ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהצבעה נגד החוק היא הצבעה בעד ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: לא כדאי להצביע על כל ההסתייגויות, אלא אם כן תבקשו כמובן את ההצבעות כהלכתן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, נדמה לי שבאמת הדיון מוצה.

משה גפני: כן, כן.

ראובן ריבלין: וגם ניתנו תשובות.

ראובן ריבלין: אדוני נתן תוך כדי, אז אתה יכול לקצר.

משה גפני: כן, אבל יש שם כאלה שלא – – –

ראובן ריבלין: יש לך בעיות קואליציונית, אתה מתכוון.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: אתה יכול לסכם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, השרים, שר האוצר, אני מבקש להשיב בקצרה.

משה גפני: חבר הכנסת אלקין, אני משיב בקצרה.

רוני בר-און: ידעתי שאתה תסכם באריכות.

משה גפני: איפה היית?

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להשיב.

משה גפני: שאל חבר הכנסת מולה – חבר הכנסת שלמה מולה אמר לי בדיון שלא נעים לי מהממשלה, ואני רציתי להביא משהו כזה.

משה גפני: לא האמנת במה שאמרת.

משה גפני: אני אגיד לך גם למה לא האמנת.

משה גפני: אתה מכיר את ועדת הכספים.

משה גפני: יש חוק – הרבה חוקים, שמונחים בוועדה.

משה גפני: למשל, הפחתה בקצבאות, מונח כבר שלוש שנים בוועדה.

משה גפני: זרקתי את זה.

משה גפני: מה לא נעים לי מהממשלה?

משה גפני: אני חושב שלא צריך לעשות את זה, לא עשיתי.

משה גפני: יש חוק של העברת מידע.

משה גפני: מונח בוועדה.

משה גפני: לא הבאתי.

משה גפני: אני אביא לך סדרה ארוכה, שאתה גם מכיר אותה.

משה גפני: מה שאני חושב שלא נכון, אני לא מביא.

משה גפני: מה לעשות, יש עוד כמה דברים.

משה גפני: אני לא רוצה להזכיר אותם, כדי שלא לעורר את הפקידים.

משה גפני: אבל יש עוד דברים שמונחים בוועדה הרבה זמן, ולא מגיעים.

ראובן ריבלין: אנחנו עומדים נגד לחצים בצורה שהיא סבירה.

ראובן ריבלין: היא סבירה.

משה גפני: אני התלבטתי באמת בשאלה הזאת אחרי שהיתה הצעת הפשרה.

משה גפני: ואני אומר לכם, אי-אפשר להאשים את שר האוצר בזה שהוא פחד מהטייקונים, או פחד מהחברות הגדולות.

משה גפני: באמת, יש סדרה ארוכה של נושאים – הוא הזכיר כבר את חוק ששינסקי.

משה גפני: יש דברים רבים נוספים שהגיעו לוועדה, אפילו בדברים לא גדולים.

משה גפני: כשהיה החוק של עידוד השקעות הון, על ים-המלח, כשהגיעו חברי מרכז הליכוד למאבק נגד החוק הזה, מפני שהם רצו שים-המלח יקבלו, ואז אמרנו בוועדה – – –

רוני בר-און: עוד שלושה שבועות – – –

משה גפני: לא חשוב, אני לא יודע.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אני מדבר קודם כול על מה שהיה במהלך השנים הללו.

משה גפני: ונאמר שמי שיכול להעביר את המפעל – – –

ראובן ריבלין: מה שאדוני אמר הוא דבר שצריך להזהיר את כולנו.

משה גפני: שמה?

ראובן ריבלין: כאשר ההון נפגש עם שלטון, זה דבר חמור ביותר.

משה גפני: לא, למה?

משה גפני: מותר לאנשים – – –

ראובן ריבלין: לא, אני לא אומר, מותר להיפגש.

ראובן ריבלין: רק אסור שזה ישפיע.

משה גפני: לא, מאה אחוז.

משה גפני: זה לא השפיע.

רוני בר-און: מי אמר שלטון – – –

משה גפני: עוד הפעם.

משה גפני: אבל זה לא השפיע.

משה גפני: אישרנו את זה.

משה גפני: אישרנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני לא אבקש מהממ"מ לבדוק מי – – –

משה גפני: אישרנו.

משה גפני: אישרנו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא מכיר מקרה שבו – –

ראובן ריבלין: לא אתה ולא אני.

משה גפני: – – היו לחצים על הוועדה – – –

קריאה: – – –

משה גפני: בסדר, אני מסיים.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדברים הללו – שוב, אני לא חושב שזה משוש חיי.

משה גפני: אבל אני חושב שזה נכון – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

משה גפני: – – שלא להשאיר את המצב כמות שהוא, שלא לגבות בכלל.

משה גפני: ולהגיד, אתם יודעים מה, בואו לא ניכנס לתוך הבעיה, שהיא לא פופולרית – נכנסים לבעיה – –

ראובן ריבלין: לא, זה בסדר.

משה גפני: – – צריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: בסדר, אני סיימתי.

רוני בר-און: אנחנו באנו הנה רק לגבות – – –

ראובן ריבלין: לא, השר לשעבר בר-און, אולי לעתיד גם, אני רוצה לומר לך שאני עקבתי אחרי הדיונים בוועדת הכספים והדיונים היו ממצים ביותר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: גם היום, הבאתי את חוק ההשקעות המשותפות בנאמנות, בקשה לפצל את החוק, ולהביא את בקשת שר האוצר להפחית את עמלות הבנקים, להפחית את דמי הניהול.

משה גפני: גם כן, זה נגד העשירים.

ראובן ריבלין: די לנושא זה.

משה גפני: זה גם נגד העשירים.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני מבקש ממליאת הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים על כל עבודתו, באמת, מעוררת הכבוד.

ראובן ריבלין: אנחנו מעריכים זאת מאוד, על כל צדי הבית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חברי המסתייגים, האם אתם רוצים להצביע על כל הסתייגות?

ראובן ריבלין: אני מציע שתביעו את עמדתכם לגבי החוק בהצבעה נגד.

שלמה מולה: אני מוריד.

ראובן ריבלין: לכן אני אשאל את כל המסתייגים, האחד אחרי השני.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון?

ראובן ריבלין: מוותרת.

ראובן ריבלין: את רוצה להצביע על ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: תצביעו נגד החוק.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: גילאון?

ראובן ריבלין: הוא נמצא, אבל מוותר.

ראובן ריבלין: ניצן הורוביץ?

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: ברכה – לא נמצא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין?

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה?

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי?

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שנלר – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אכרם חסון?

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה?

ראובן ריבלין: מוותרת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצעת החוק לפי נוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 38 נגד – 21 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 21 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ועכשיו אני שואל את יושב-ראש ועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, ההצעה כרגע היא שלך, לא של הממשלה.

ראובן ריבלין: האם אתה מבקש ממני לקרוא את הקריאה השלישית על מנת לאשר את החוק?

משה גפני: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים, אדוני שר האוצר, לקריאה שלישית של חוק זה – הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 38 נגד – 21 נמנעים – אין חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה), התשע"ג–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: ברוב של 38 נגד 21, ואין נמנעים, אני קובע, אדוני יצחק כהן, סגן שר האוצר, אדוני שר האוצר, שהחוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 69 והוראת שעה) עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הכנסת רשמה לפניה את הודעתו של סגן היועץ המשפטי לממשלה בדבר טיפול בנושאים גם להבא.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני שר האוצר.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעה מטעם ועדת הכנסת: ועדת הכנסת קבעה בישיבתה ביום 29 במרס 2011 את הרכב ועדת הכנסת המשותפת לפי חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009.

): הוועדה היא בת שישה חברים, ומורכבת משלוש ועדות: ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה.

): חבר הכנסת מאיר שטרית, אשר כיהן כיושב-ראש הוועדה המשותפת, חדל לכהן כחבר בוועדת המדע והטכנולוגיה, ועל כן גם פקעה כהונתו כחבר הוועדה המשותפת וכיושב-ראש שלה.

): לפיכך החליטה ועדת הכנסת בישיבתה היום כי חבר הכנסת אברהם מיכאלי יכהן כיושב-ראש הוועדה.

): כמו כן החליטה ועדת הכנסת כי חברת הכנסת רונית תירוש תכהן כחברת הוועדה מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה, במקומו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לוח תיקונים להצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 7), התשע"ג–2012, שהונחה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת בדבר כינוס ועדות הכנסת בתקופת פגרת הבחירות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60), התשע"ג–2012, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 21), התשע"ג–2012, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: [מס' מ/686; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' ל"ד, עמ' 30157; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים – מדובר כאן בהצעות שאין להן הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים על מנת להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 196), התשע"ג–2012.

ראובן ריבלין: מייד לאחר הצגת החוק אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 196), התשע"ג–2012.

משה גפני: אני אומר בקצרה, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת באה לפטור ממס על הכנסה מדיבידנד המשולם לרשות מקומית מתאגיד המים.

משה גפני: אם מעבירים את זה מתאגיד המים לרשות המקומית, המדינה לא תגבה מס על הדיבידנד הזה.

משה גפני: אני מבקש להגיד שאנחנו, כמנהגנו, בוועדת הכספים – זה כבר הפך להיות כמעט מנהג – – –

ראובן ריבלין: זאת הצעת חוק פרטית או הצעה ממשלתית?

משה גפני: ממשלתית.

משה גפני: הכול ממשלתית.

ראובן ריבלין: כי חבר הכנסת בילסקי, נדמה לי, דיבר על העניין הזה בזמנו.

ראובן ריבלין: הממשלה השתכנעה?

משה גפני: כן.

משה גפני: הצעה ממשלתית.

זאב בילסקי: צדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים.

משה גפני: נעשית בידי אחרים.

ראובן ריבלין: טוב, בסדר גמור.

משה גפני: בדיוק.

ראובן ריבלין: אוקיי.

משה גפני: אנחנו הוספנו, מכיוון שהגענו לנושא הזה של התשלום מתאגידי המים – אני הגעתי, או יותר נכון הוועדה, באמצעות משא-ומתן שניהלתי עם משרד האוצר, אנחנו, מתקציב המדינה העברנו 42 מיליון שקל שיהיו מיועדים לתת הנחות בתעריפי המים לנכים, לשכבות סוציאליות שזקוקות להנחות הללו, וזה היה בהסכם שעשיתי עם אגף התקציבים.

משה גפני: במשך שנה שלמה עמדתי על כך שזה לא יבוא מרשות המים, מכיוון שאז התעריף יעלה.

משה גפני: זה צריך לבוא מתקציב המדינה, 42 מיליון שקל, היה סיכום, והנכים יהיו זכאים לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו ביקשנו בחוק הזה לעגן את הנושא הזה בחקיקה.

משה גפני: זאת אומרת, ששר האוצר, באישור ועדת הכספים, יהיה מוסמך לתת הנחות במים, ולפי ההצעה הזאת זה לא יהיה 42 מיליון אלא זה יהיה 60 מיליון, ואולי אפילו קצת יותר.

משה גפני: זאת אומרת, אם למשל נכי צה"ל לא היו בתוך ההנחות נוכל להכניס אותם, או כאלה קבוצות שלא היו בתוך ההנחות, אחרי הצעת החוק הזאת, אם היא תאושר בקריאה שנייה ושלישית, תהיה אפשרות להוסיף את האוכלוסיות הנוספות שייכללו בתוך המערכת הזאת.

משה גפני: אבל מה שחשוב בכל הנושא זה שאנחנו מעגנים את הנושא הזה בחקיקה.

משה גפני: זאת אומרת, מדינת ישראל אומרת היום שאומנם תעריפי המים גבוהים.

משה גפני: נכון, שגו בעצם העובדה שהוציאו את הפיקוח על המים מן הכנסת.

משה גפני: אני חושב שזו היתה שגיאה.

משה גפני: צריך להתמודד עם השגיאה הזאת.

משה גפני: אבל אנחנו אומרים אמירה מוסרית בחקיקה.

משה גפני: אנחנו אומרים שיהיו אוכלוסיות שמצבן הסוציו-אקונומי, המצב הסוציאלי שלהן הוא קשה, והן יהיו זכאיות להנחות מתקציב המדינה ותעריף המים אצלן יהיה נמוך יותר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לאשר את הצעת החוק הזאת, לאחר שבדקנו שהפטור ממס על הדיבידנד שהרשויות המקומיות יקבלו ולא יידרשו לשלם את המס לא יעלה את תעריף המים, בגלל שאז יכול לבוא משרד האוצר ולהגיד: מצד אחד אני נותן את הכסף אבל מצד שני אני אגבה את זה בתעריף.

משה גפני: חד-משמעית הנושא הזה איננו קשור לתעריף.

משה גפני: התעריף לא יעלה.

משה גפני: להיפך, בהצעת החוק הזאת אנחנו ניתן הנחה, או שר האוצר באישור ועדת הכספים ייתן הנחה לאותן שכבות באוכלוסייה שזכאיות על-פי קריטריונים שוויוניים להנחה.

משה גפני: אני מבקש את אישורה של מליאת הכנסת להצעת החוק הזאת.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: נציג הרשויות המקומיות, ראש העיר קריית-אונו, נמצא כאן ומצפה לראות את הכנסת בפעולתה בנושא זה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשבת, שכן אני הולך להצביע, אדוני שר האוצר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 196) בקריאה שנייה.

יובל שטייניץ: בחוק תאגידי המים?

ראובן ריבלין: בחוק תאגידי המים.

ראובן ריבלין: זה תיקון לפקודת מס ההכנסה, חוק תאגידי המים, כן.

ראובן ריבלין: אתה רצית לדבר?

ראובן ריבלין: רק אין דיון, לכן אתה לא יכול לדבר.

ראובן ריבלין: אתה יכול לדבר בסיום.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נדמה לי שאין כאן מחלוקת בין קואליציה לאופוזיציה.

ראובן ריבלין: לא, לא מדברים עם היציע, אפילו שראש עיר מכובד יושב עליו.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–3 – 24 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 24 בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, האם להצביע על ההצעה בקריאה שלישית כששניים התנגדו?

ראובן ריבלין: יכול להיות שאדוני רוצה להחזיר לוועדה או – לא.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: אז אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 196), התשע"ג–2012, שעניינה תאגידי המים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 22 נגד – 2 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 196), התשע"ג–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 22 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: השר, שר האוצר, יוזם החוק, מבקש לומר דברים, דברי סיכום.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכספים הנכבדה, היושב-ראש גפני, אני רוצה לברך על החוק הזה, שהוא חלק מההסדר שאליו הגענו בנושא תאגידי המים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, לפני שנה וחצי היה לנו ויכוח חריף עם מרכז השלטון המקומי, עם היושב-ראש שלמה בוחבוט ועם ראשי ערים רבים בנושא תאגידי המים.

יובל שטייניץ: החלטנו להקים ועדה שתבחן את הנושא, ועדת ד"ר אודי ניסן, ותנסה להגיע לפשרה הוגנת תוך כדי בחינה משותפת – משרד האוצר, הממשלה והשלטון המקומי.

יובל שטייניץ: הוועדה הזאת ישבה על המדוכה שמונה-תשעה חודשים ולבסוף הגיעה להסכם פשרה שמשפר את המצב, ששני הצדדים יכולים לחיות אתו; הסכם שמוכיח שכאשר יש נכונות להידברות ולפשרות אפשר לרבע את המעגל, ומה שנראה בהתחלה כבלתי אפשרי לחלוטין הסתבר כאפשרי.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות כאן לא רק לחברי הכנסת ולוועדת הכספים וליושב-ראש גפני; אני רוצה להודות ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי שלמה בוחבוט ולכמה ראשי ערים שהיו מעורבים במגעים ותרמו להצלחתם: לדב צור, ראש עיריית ראשון-לציון, ליוסי נשרי, ראש עיריית קריית-אונו, לחיים ביבס, ראש עיריית מודיעין, לשמוליק ריפמן, ראש מועצה אזורית הר-הנגב – – –

אמנון כהן: לזאב בילסקי.

יובל שטייניץ: לזאב בילסקי, חבר הכנסת זאב בילסקי, ראש עיריית רעננה לשעבר.

רונית תירוש: אולי גם לעתיד.

יובל שטייניץ: אולי גם לעתיד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש החדש, מה שחוקקו עכשיו, פטור ממס על דיבידנדים שמועברים לרשויות המקומיות מהתאגידים, זה חלק מאותו הסדר פשרה כולל שהגענו אליו עם השלטון המקומי.

יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד באופן כללי שאני שמח שבשנתיים האחרונות היחסים בין הממשל המרכזי, הממשלה, לבין השלטון המקומי – הדיאלוג בין הממשלה, ובעיקר בין משרד האוצר, לבין ראשי הרשויות, השתפר ללא הכר.

יובל שטייניץ: פעם ראשונה בהיסטוריה שיש לנו פחות ריבים ומאבקים ויותר דיאלוג ושיתוף פעולה.

יובל שטייניץ: זה טוב.

יובל שטייניץ: זה נכון.

יובל שטייניץ: זה בסוף טוב יותר לשני הצדדים, ולכן אני מודה גם לראשי הערים והמועצות בשלטון המקומי וגם לאנשי האוצר ולשרים ולחברי כנסת שתמכו וקידמו את החוק הזה ואת הפשרה הזאת.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר האוצר, השר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: [מס' מ/602, פ/2775/18 ופ/2836/18; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"א, עמ' 20058, חוב' ל"ו, עמ' 21063; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"ג–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"ג–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אמנון כהן: הצעת חוק זו היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית ושתי הצעות חוק פרטיות שיזמו חברת הכנסת רונית תירוש וחברת הכנסת דליה איציק יחד עם קבוצת חברי הכנסת.

אמנון כהן: חבר הכנסת בילסקי, אני חושב שגם אתה חתום על הצעת החוק.

אמנון כהן: חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשנ"ב–1992, קובע כי שעון הקיץ בישראל יסתיים ביום ראשון האחרון שלפני י' בתשרי בשעה 02:00.

אמנון כהן: מוצע לקבוע כי התקופה להחלת שעון הקיץ תהיה בכל שנה מיום שישי שלפני יום ראשון האחרון בחודש מרס בשעה 02:00 עד יום ראשון הראשון שלאחר יום 1 באוקטובר בשעה 02:00.

אמנון כהן: כמו כן מוצע לקבוע כי ככל שחל יום ראשון הראשון שלאחר 1 באוקטובר במהלך ראש השנה, תוארך התקופה האמורה עד יום שני הראשון שלאחר 1 באוקטובר.

אמנון כהן: הוראה זו באה למנוע את החלפת שעון הקיץ לשעון החורף במוצאי-שבת החל באמצע ימי ראש השנה.

אמנון כהן: התיקון המוצע מעגן את המלצות הוועדה המקצועית לבחינת ההסדרים והזמנים הראויים להפעלת שעון הקיץ בישראל שמינה שר הפנים בחודש פברואר 2011, בראשותו של מר דב קהת, לשעבר המנהל הכללי של משרד הפנים, ובהשתתפות נציגים מהאקדמיה, נציגי תעשיינים, נציגי עובדים, נציגי ציבור ונציגי משרדי ממשלה.

אמנון כהן: באמצעות התיקון המוצע תוארך תקופת שעון הקיץ בישראל ל-193 ימים בשנה בממוצע, לעומת 182 ימים בממוצע על-פי החוק כנוסחו היום.

אמנון כהן: אציין כי הצעת החוק נדונה לראשונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה בחודש פברואר השנה, אך בישיבה זו נתגלעו מחלוקות בין מציעי הצעות החוק באשר למועד הסיום של שעון הקיץ, ועל כן ביקשתי מהם לנסות להגיע להסכמות בעניין.

אמנון כהן: משנוכחתי לדעת כי הניסיון להגיע להסכמות לא צלח, החלטתי לקדם את הצעת החוק על-פי הנוסח הממשלתי, לאור חשיבות העניין.

אמנון כהן: להצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, להצעת חוק זו אין הסתייגויות, אבל יש בקשה לרשות דיבור.

יצחק וקנין: ראשון המבקשים הוא חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: תרצה לדבר?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, בטח עם האוזניות אתה לא יכול.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו היא צעד מאוחר ולא מספיק, אבל בכיוון נכון.

דב חנין: שעון קיץ, עמיתי חברי הכנסת, טוב מהרבה מאוד בחינות; הוא טוב כלכלית, הוא טוב חברתית, הוא טוב מבחינת איכות החיים של אנשים, הוא טוב מבחינת היכולת של בני-אדם לבלות עם הילדים שלהם והמשפחה שלהם אחרי העבודה בשעות אור.

דב חנין: שעון קיץ בישראל צריך להיות ארוך, צריך להיות משמעותי, שעון קיץ בישראל הוא אפילו יותר רלוונטי מאשר במקומות אחרים בעולם.

דב חנין: אבל למרבה הצער, עמיתי חברי הכנסת, למרות הנתונים החד-משמעיים, שעון הקיץ בישראל, גם לפי החוק המוצע, לא יסתיים בסוף חודש אוקטובר, אלא יסתיים בתחילת חודש אוקטובר.

דב חנין: זה בהחלט צעד קדימה.

דב חנין: קודם היינו במצב שבו, למשל בשנה הבאה, אם לא היה משתנה החוק, היינו מגיעים לסוף שעון הקיץ בתחילת חודש ספטמבר.

דב חנין: זה היה אבסורד קיצוני.

דב חנין: את האבסורדים הקיצוניים האלה אנחנו כבר לא נראה כאשר שעון הקיץ באמת יסתיים בתחילת חודש אוקטובר.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, זה לגמרי לא מספיק.

דב חנין: זה לגמרי לא מספיק.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצאים פה גם חברי הכנסת שמייצגים את הציבור החרדי, כי השתמשו בארגומנט החרדי בעניין הזה, ואני חושב שזה היה שימוש לא נכון.

דב חנין: אני יודע שיש קושי עם יום כיפור.

דב חנין: בהחלט – – –

יצחק וקנין: אין שום קושי.

דב חנין: אני לא יודע, אני שמעתי שיש קושי.

יצחק וקנין: למה קושי של יום כיפור?

יצחק וקנין: יש תשעה באב לפני כן.

יצחק וקנין: זה אותו צום, יותר ארוך, הרבה יותר זמן, ולא מפריע.

יצחק וקנין: זה סתם איזה סיבה – אולי לציבור הלא-דתי יום כיפור הוא בעיה, לא לציבור הדתי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – – החוק.

דב חנין: אז קודם כול, מכובדי היושב-ראש, אני, על האמירה החשובה הזאת שלך, אין לי מה להוסיף, אז אני מסתפק בה.

דב חנין: אני רק אומר שגם מבחינת הציבור הדתי, ואני אומר את זה כמי שנמצא בקשר, גם במשפחה שלי וגם במעגלים יותר רחבים, עם דתיים, חרדים, שומרי מסורת – דווקא לשעון הקיץ יש יתרון מבחינתם, כי הוא מאפשר הארכה של, למשל, ההתארגנות לשבת, שזה דבר מאוד מאוד משמעותי, וזה קורה כל שבוע, זה לא פעם בשנה.

דב חנין: אז לכן אני שמח שאנחנו מתקדמים צעד אחד בכיוון הנכון, אבל אני הייתי רוצה שנתקדם עוד כמה צעדים, אם כבר עשינו את הצעד הזה, ואם כבר התגברנו על כל מיני מחלוקות אולי מיותרות שהיו כאן, צריך היה להשלים את המהלך ולהגיע, כמו בעולם, גם אצלנו, לשעון קיץ שמסתיים בסוף חודש אוקטובר ומאפשר לכולנו ליהנות גם מחג סוכות תמיד באור ובצורה יותר מתאימה.

דב חנין: זה נכון – זה נכון חברתית, זה נכון כלכלית, זה נכון ציבורית.

דב חנין: צריך את זה לעשות.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רונית תירוש, את אחרי חבר הכנסת.

יצחק וקנין: את אחרי ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: התכוונתי להגיד שאת אחריו.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, לא היו הרבה נושאים בשנים האחרונות שתפסו כל כך הרבה תשומת לב ציבורית והסעירו את דעת הקהל כמו סוגיית שעון הקיץ.

ניצן הורוביץ: והרי לא מדובר באיזה משהו כל כך גדול, כל כך גורלי, בשלום, בביטחון; מדובר בסך הכול בנושא מאוד פשוט, נושא טכני, של התאמת השעון מבחינת שעות האור, כי כשיש הבדל בין קיץ לחורף אנחנו מתאימים, כמו שעושים בכל העולם, והשאלה – באיזה תאריך להעביר משעון קיץ לשעון חורף.

יצחק כהן: – – –

ניצן הורוביץ: בכל העולם, אדוני השר כהן, בכל העולם, באירופה, בארצות-הברית, באזור המזרח התיכון, בכל העולם, זה סוף אוקטובר.

ניצן הורוביץ: לכן אני הצעתי, וכבר שלוש שנים שאנחנו מנהלים את המאבק הזה, לסיים את שעון הקיץ ב-1 בנובמבר, שזה התאריך הנכון מבחינת השעות.

ניצן הורוביץ: כי הרי מה אנחנו רוצים, אדוני היושב-ראש?

ניצן הורוביץ: שכמה שיותר מהפעילות שלנו תהיה באור.

ניצן הורוביץ: ואם אנחנו מדברים על שעות אחר-הצהריים, אנחנו רוצים שבשעה 17:30, למשל, כשהרבה אנשים נוסעים מהעבודה הביתה, הם ייסעו באור, ולא בחושך.

ניצן הורוביץ: עכשיו, זה דבר מאוד פשוט, זה ברור, ולצערי, שנים אנחנו נאבקים על העניין הזה, וזה, אדוני היושב-ראש, מה שכל כך הרגיז את הציבור, שדבר כל כך פשוט תוקעים ומסבכים ומסרבלים.

ניצן הורוביץ: אנחנו כאן עכשיו בימים האחרונים של הכנסת מתקנים את החוק.

ניצן הורוביץ: זה שיפור לעומת המצב הקיים.

ניצן הורוביץ: קובעים תאריך, על-פי הלוח הכללי – 1 באוקטובר, זה יותר מהמצב הקיים, אבל אני מתנגד לזה, כי זה לא מספיק טוב, כי היינו צריכים ללכת עוד צעד אחד ולסיים את זה בתאריך הנכון, שהוא 1 בנובמבר.

ניצן הורוביץ: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שהכנסת הבאה, שתיבחר בעוד כמה חודשים, אם אני אהיה בה – אני מקווה שאהיה בה, נגיש הצעת חוק חדשה לתיקון – –

זאב בילסקי: אנחנו נעזור לך.

ניצן הורוביץ: – – וזאב בילסקי יתמוך בתיקון החוק, כדי שנפתור את העניין הזה אחת ולתמיד, ושעון הקיץ יסתיים כשהוא צריך להסתיים, וזה ב-1 בנובמבר.

ניצן הורוביץ: זה מצמצם את תאונות הדרכים, זה חוסך חשמל, וזה בעיקר נותן לכולנו, אדוני היושב-ראש, חילונים, דתיים, חרדים, יהודים, ערבים, מבוגרים, ילדים, עוד שעה אחת של אור אחרי-הצהריים.

ניצן הורוביץ: עכשיו, נכון שמדובר בשמיכה, מבחינת בוקר או אחרי-צהריים, מתי יש אור.

ניצן הורוביץ: בשעה שבין 17:00 ל-18:00 כמעט כל האוכלוסייה פעילה.

ניצן הורוביץ: כל האוכלוסייה; החנויות פתוחות, אנשים עובדים במשרדים, נהגים נוהגים בכבישים, ילדים משחקים בחצר.

יצחק וקנין: ניצן, זמנך תם.

ניצן הורוביץ: ולכן, אדוני היושב-ראש, חיוני שככל שאנחנו יכולים, בשעה הזאת של אחר-הצהריים יהיה אור, ולא שב-17:00, כמו עכשיו, כבר יורד עלינו החושך וצריך להדליק את האור, וילדים צריכים לחזור הביתה ונהגים צריכים לנהוג בחושך.

יצחק וקנין: תודה.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני, אני אומר: תם ולא נשלם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רונית תירוש, ואחריה – חבר הכנסת דוד אזולאי, אחרון הדוברים.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני השתתפתי גם בדיון האחרון בוועדת הפנים, והחלטתי להצביע בעד החוק, אף שהצעת החוק שלי מבקשת לקבוע את המעבר לשעון חורף במוצאי-שבת שלפני 10 באוקטובר.

רונית תירוש: הצבעתי משום שבעצם המרחקים הצטמצמו.

רונית תירוש: אני מסכימה עם חבר הכנסת הורוביץ שעדיף היה לעשות זאת בתחילת נובמבר כמו שאר מדינות העולם המפותח, אבל אני מצאתי לנכון להתחשב בחברה הישראלית ובאוכלוסיות השונות הנמצאות בה והצרכים המיוחדים להן.

רונית תירוש: אני לא מדברת על האוכלוסייה החרדית, אני מדברת גם על זו המסורתית, זו המשכימה קום ומניחה תפילין ומתפללת שחרית.

רונית תירוש: ניסיתי למצוא איזון כלשהו בין הצרכים הללו לצרכים של כלל החברה, לצורך להיעזר בכמה שיותר שעות אור.

רונית תירוש: כבר אמרו לפני שהיתרונות של האור שיש בו פחות תאונות דרכים, יש בו יותר פעילות כלכלית, אנשים יוצאים לקניות, יותר שימוש וניצול של שעות פנאי, שזה דבר חשוב לאחר יום עבודה מתיש.

רונית תירוש: אגיד לכם אפילו ברמה המאוד אישית שלי: אני, שנוהגת לרכוב על אופניים כל יום שישי בבוקר, מוצאת את עצמי מוותרת על התחביב הזה, החשוב, שמסייע לבריאות הגוף, ובטח הנפש, בעיקר כשאני עושה את זה עם בעלי.

רונית תירוש: אבל למה אני מתחילה לוותר על זה?

רונית תירוש: כי הזמן שלפני כניסת שבת התקצר לי.

רונית תירוש: אני רוצה לסיים את הבישולים ולנסות לבוא לשבת בעונג שבת בלי לטרוח יותר מדי לאחר כניסת השבת, בלי הצורך להדליק אש ולבשל, ולבוא מיוזעת אל ארוחת הערב ואל הקידוש.

רונית תירוש: בלוח הזמנים הקצר הזה שנותר לי אני לא יכולה גם לרכוב על אופניים וגם לבשל.

רונית תירוש: אני אומרת לכם סיפור אמיתי, אישי, וזה חבל.

רונית תירוש: על מה ולמה?

רונית תירוש: שאלת, אדוני היושב-ראש, למה קושרים את זה ליום כיפור?

רונית תירוש: משום שבחוק קבעו שזה במוצאי-שבת שלפני יום כיפור; במוצאי-שבת שבין ראש השנה ליום כיפור.

רונית תירוש: קבעו את זה כך, ולכן הציבור מבין מתוך זה שיום כיפור בעצם משחק פה כפקטור.

רונית תירוש: אז באמת אין לזה ולא צריכה להיות לזה נגיעה.

רונית תירוש: אלה אותן שעות צום, 25 שעות צום, רק שנכון, השאלה – שעות הצום הן בשעות היום או חלק בחושך, השעה הזאת, הנוספת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת רונית תירוש, לכן אמרתי, צום תשעה באב הוא הרבה יותר ארוך.

רונית תירוש: נכון, וגם עובדים בו.

יצחק וקנין: בשיא הקיץ בחודש אוגוסט, אפילו יותר קשה מבחינת הצום, והוא גם צום שמתחיל מהלילה ונגמר בלילה.

רונית תירוש: נכון, אז זה לא צריך להיות פקטור.

יצחק וקנין: לכן אני לא רואה בזה בעיה של יום הכיפורים בכלל.

רונית תירוש: אבל קשרו את זה בזה גם בחקיקה.

רונית תירוש: עכשיו, מה אני אמרתי?

רונית תירוש: שעת הנץ, בדקתי אותה לאורך 20 השנים הבאות, ושעת הנץ – אני הצעתי את 10 באוקטובר, משום שזה מביא אותנו לשעה 06:35, שזו שעה סבירה גם לקום, גם להתפלל שחרית, להניח תפילין ולהספיק להגיע למקום העבודה.

רונית תירוש: הצעתם את 1 באוקטובר, זאת אומרת, מוצאי-שבת שלפני 1 באוקטובר.

רונית תירוש: כמדומני, אני לא יודעת בדיוק את הנוסחה, אבל זה יכול להביא אותנו – לא, זה מוצאי שבת הסמוכה ל-1 באוקטובר.

רונית תירוש: בשנה הבאה, למשל, זה יביא אותנו ל-6 באוקטובר, אז זה לא בהכרח תמיד יהיה ב-1 באוקטובר, אבל זה כבר מתקרב להצעת החוק שלי.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לכם שב-20 השנים הבאות, לפי מה שבדקתי ומצאתי, יהיו שש פעמים בעצם ש-10 באוקטובר יהיה אחרי.

רונית תירוש: אני לא רוצה לסבך אתכם בחישובים.

רונית תירוש: כמו שאמר חבר הכנסת חנין, זה מקדם אותנו למה שרצינו; זה לא מספיק טוב.

רונית תירוש: אני מקווה להיות שותפה להצעת חוק בכנסת הבאה שתביא הצעה להאריך יותר, ביותר ימים.

רונית תירוש: כרגע אני חושבת שזה טוב יותר ממה שהיה, ולכן אני אצביע בעד.

רונית תירוש: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

יצחק וקנין: אני מבין שחבר הכנסת דוד אזולאי איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני עובר להצבעה.

יצחק וקנין: אין הסתייגות לחוק.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"ג–2012 – קריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 15 נגד – 5 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 15, חמישה נגד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני עובר לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2) – קריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 19 נגד – 7 נמנעים – 1 חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"ג–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 19 בעד, שבעה מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60), התשע"ג–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: [מס' מ/677; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' כ"א, עמ' 27800; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק החברות (תיקון מס' 20), התשע"ג–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם; כולל לוח התיקונים.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, רשות הדיבור שלך.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 20), התשע"ג–2012.

דוד רותם: הצעת החוק היא הצעת חוק ממשלתית.

דוד רותם: שכר נושאי משרה בחברות ציבוריות מצוי בוויכוח ציבורי זה שנים רבות.

דוד רותם: על רקע טענות בדבר גובהו המופרז של השכר, ובעקבות הגשתן של הצעות חוק פרטיות להגבלת שכרם, מינתה הממשלה ועדת משנה לוועדת השרים לענייני חקיקה בראשות שר המשפטים לבחינת הנושא.

דוד רותם: הצעת חוק זו מבוססת, בשינויים מסוימים, על המלצותיה של ועדת השרים, והיא מצטרפת לתיקונים קודמים לחוק החברות שעניינם ייעול הממשל התאגידי בחברות ציבוריות והגברת הממשל התאגידי בחברות איגרות חוב.

דוד רותם: הצעות החוק נועדו להסדיר את מבנה התגמול לנושאי משרה בחברות ציבוריות ובחברות אג"ח, וכן לקבוע הליך מיוחד לאישורו.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק, חברה ציבורית וחברת אג"ח יהיו חייבות לאמץ מדיניות תגמול לעניין תנאי כהונה והעסקה של נושאי משרה.

דוד רותם: מדיניות התגמול תקבע בהתאם לשיקולים ולהוראות המפורטים בהצעת החוק, וביניהם: תרומתו של נושא המשרה לקידום מטרות החברה ולרווחיותה בראייה ארוכת-טווח; יצירת תמריצים ראויים לנושא המשרה בהתחשב במדיניות ניהול הסיכונים של החברה; היחס בין תנאי השכר של נושא המשרה לשכר שאר עובדי החברה ועובדי הקבלן המועסקים בה; היחס בין רכיבי השכר הקבועים לרכיבים המשתנים; ביסוס רכיבי השכר על קריטריונים ניתנים למדידה לעניין מענק פרישה.

דוד רותם: יש לבחון את תרומת נושא המשרה לביצועי החברה וכן את נסיבות פרישתו.

דוד רותם: מדיניות התגמול תהיה חייבת לכלול הוראות מסוימות, וביניהן תקרות לרכיבים המשתנים, תוך הבחנה בין סוגים שונים של רכיבים, וכן תקרות למענקי פרישה.

דוד רותם: מדיניות התגמול תיקבע על-ידי דירקטוריון החברה, לפי המלצות ועדת התגמול, ובאישור האספה הכללית.

דוד רותם: עוד מוצע להגביר את מעורבות בעלי המניות, ובעיקר בעלי מניות המיעוט, הן בקביעת מדיניות התגמול, הן בקביעת תנאי כהונה והעסקה החורגים ממדיניות זו והן באישור תנאי ההעסקה של המנכ"ל, וזאת במסגרת האספה הכללית.

דוד רותם: אישור מדיניות התגמול באספה הכללית של חברה ציבורית יהיה טעון, נוסף על הרוב הרגיל של בעלי המניות, גם רוב בקרב בעלי המניות שאין להם עניין אישי בהחלטה הנובע מקשרים עם בעל השליטה.

דוד רותם: בחברת אג"ח יידרש רוב רגיל.

דוד רותם: הצעת החוק מאפשרת לדירקטוריון ולוועדת התגמול לאשר מדיניות תגמול על אף התנגדות האספה הכללית, ובתנאי שתתקבל החלטה מנומקת בעניין לאחר דיון מחדש בוועדת התגמול ובדירקטוריון.

דוד רותם: תנאי הכהונה וההעסקה של נושאי המשרה בחברה ייקבעו ככלל בהתאם למדיניות התגמול, עם אפשרות לחרוג ממנה במקרים מיוחדים ובהתקיים תנאים מסוימים, וזאת לטובת גיוס ושימור של נושאי משרה מצטיינים.

דוד רותם: כמו כן מוצעים שינויים בהליכים הקיימים לאישור תנאי כהונה והעסקה של נושאי משרה בחברה.

דוד רותם: תנאי העסקה וכהונה של סמנכ"לים יהיו טעונים אישור האספה הכללית רק אם הם חורגים ממדיניות התגמול.

דוד רותם: בניגוד למצב הדברים הרגיל בחברה ציבורית או בחברת אג"ח, בחברה נכדה ציבורית, הנשלטת בעקיפין באמצעות כמה חברות אחרות, יש במקרים רבים פער בין השליטה האפקטיבית של בעל השליטה לבין האינטרס ההוני שלו, וכתוצאה מכך אינו מפקח בצורה המיטבית, בין היתר, על החלטות בעניין תגמול נושאי משרה.

דוד רותם: לפיכך, מוצע כי בחברות אלו עמדת האספה הכללית, שבה מקבל המיעוט כוח להשתתף בהכרעה, תהיה מחייבת, הן לגבי מדיניות התגמול והן לגבי אישור תנאי כהונה והעסקה פרטניים הטעונים את אישור האספה.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה ואת לוח התיקונים במקביל.

דוד רותם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: רבותי, להצעת חוק זו אין בקשות לרשות דיבור וגם אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה; כולל לוח התיקונים.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד ומי נגד?

יצחק וקנין: אני אמתין ליושב-ראש הוועדה שיגיע למקומו, ואז אנחנו נצביע.

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–12 – 11 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–12 נתקבלו.

יצחק וקנין: בעד – 11, אחד נגד, ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, לעבור להצבעה בקריאה שלישית?

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 14 נגד – 1 נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 20), התשע"ג–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 14, אחד מתנגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/377א; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י', עמ' 1225; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 25), התשע"ג–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: אם כבודו יבקש, אני יכול לאפשר לו להצביע מפה.

יצחק וקנין: לא תצטרך לעשות את – – –

דוד רותם: אתה יודע כמה אנשים משלמים כדי לעשות את הדרך הזאת?

יצחק וקנין: זה – אני מסכים אתך, אדוני.

יצחק וקנין: רבותי, לפני שהיושב-ראש יתחיל לדבר, אני כבר אומר שלהצעת חוק זו אין הסתייגויות, וגם אין בקשות דיבור להצעת החוק.

יצחק וקנין: אם כן, מייד עם סיום דבריך אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 25), התשע"ג–2012.

דוד רותם: הצעת החוק עורכת כמה תיקונים אקלקטיים בחוק הדיינים.

דוד רותם: חלק מהתיקונים הם תיקוני ניסוח והתאמה; תיקונים אחרים באים להשוות את המצב בבתי-הדין הרבניים למצב הקיים בבתי-המשפט האזרחיים.

דוד רותם: כך, למשל, מוצע לקבוע מה הם אמצעי המשמעת שבית-הדין המשמעתי מוסמך להטיל על דיין ולאפשר כהונה בפועל של דיין בית-הדין הרבני הגדול בבית-דין רבני אזורי, וזאת בדומה למצב הקיים לגבי בתי-המשפט האזרחיים.

דוד רותם: כמו כן, מוצע לעגן בחוק את הפרקטיקה הנוהגת שלפיה ערעור על פסק-דין של בית-דין רבני אזורי הוא בזכות ואילו ערעור על החלטה אחרת הוא רק ברשות.

דוד רותם: שינוי משמעותי שהצעת החוק מבקשת לקדם נוגע לסוגיית ההרכבים.

דוד רותם: כיום קובע החוק כי בית-הדין הרבני הגדול ידון אך ורק בשלושה דיינים, בעוד שבית-דין רבני אזורי רשאי, בעניינים מסוימים, לדון גם בהרכב של דיין אחד.

דוד רותם: הצעת החוק משווה, בנקודה זו, את בית-הדין הרבני הגדול לבתי-הדין האזוריים בכך שהיא מאפשרת לו לדון, באותם עניינים, בהרכב של דיין אחד.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 25), התשע"ג–2012.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–20 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–20 נתקבלו.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, תמיד הייתי בגוף הבוחר.

זאב בילסקי: אפשר גם עכשיו לסדר שאני גם אהיה – – –?

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: אני אוסיף את קולו של יושב-ראש הוועדה למניין הקולות.

יצחק וקנין: 14, כולל קולו של חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש הוועדה, בעד; אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק הדיינים (תיקון מס' 25), התשע"ג–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, והיא תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/735).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 70), התשע"ג–2012, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: רשות הדיבור לאדוני סגן השר.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 70) – קריאה ראשונה.

יצחק כהן: סעיף 18א לחוק לעידוד השקעות הון הוסף לחוק בשנת 2005, וקובע את התנאים לאישור תוכנית למפעל תעשייתי לצורך קבלת הטבות לפי החוק.

יצחק כהן: על מפעל תעשייתי המבקש הקלות לפי החוק להראות כי יתרום לעצמאות הכלכלית של משק המדינה וכי הוא מפעל בר-תחרות התורם לתוצר המקומי הגולמי.

יצחק כהן: כבוד השר, התנאי הקבוע בסעיף קטן (ג), הדן במכירות לשוק אחד, קרי במקרים שבהם אין פיזור שווקים ונדרש שוק מהותי, הינו כי 25% או יותר מכלל הכנסתו של המפעל בשנת המס הם ממכירות בשוק מסוים המונה 12 מיליון תושבים לפחות.

יצחק כהן: כלומר, אם המפעל אינו עומד בתנאי של מכירה לשווקים שונים, כלומר פיזור שווקים, הוא יהיה זכאי להטבות לפי החוק רק אם נתח לא מבוטל ממכירותיו הוא ממכירות בשוק מהותי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, מאז נכנס התיקון לתוקף, לפני למעלה משבע שנים, לא תוקן מספר התושבים שייחשב לשוק מהותי, וזאת למרות הגידול באוכלוסיית העולם ובשווקיה.

יצחק כהן: לעניין זה יצוין כי בעת חקיקת החוק ובמהלך השנים שלאחריה היה ברור שמדינת ישראל אינה נכנסת בגדר שוק המונה 12 מיליון תושבים לפחות, דבר שעלה בקנה אחד עם תכלית החוק שלפיה ממילא אין מקום ליתן הטבות למי שמלוא הכנסתו היא ממכירות לשוק המקומי בלבד.

יצחק כהן: כעת, נוכח הגידול באוכלוסייה, ברוך השם, מספר התושבים הכולל במדינת ישראל וברשות הפלסטינית, אשר יש הטוענים כי הן מהוות שוק אחד לצורך החוק, מתקרב ל-12 מיליון איש.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, על מנת להתאים את הוראות החוק לגידול האוכלוסייה בעולם ולשמר את המצב הקיים שלפיו מכירות לישראל בלבד אינן מזכות בהטבה לפי החוק, מוצע לתקן את סעיף 18א(ג)(1)(ג) לחוק ולהגדיל את מספר התושבים המינימלי שייחשב לשוק מהותי לעניין הסעיף האמור, מ-12 מיליון ל-14 מיליון.

יצחק כהן: בנוסף, מאחר שקיימת טענה שלפיה מספר התושבים בישראל וברשות הפלסטינית יחד עלה על 12 מיליון כבר במהלך השנה האחרונה, אף שלפי הנתונים שבידי רשות המסים אין הדבר כך, מוצע למען הסר ספק להחיל את התיקון המוצע כבר מתחילת שנת 2012.

יצחק כהן: כמו כן, מוצע לקבוע מנגנון עדכון קבוע למספר התושבים שיראו אותם לפי סעיף 18א(ג)(1)(ג) לחוק כשוק מהותי, כך שיגדל בשיעור של 2% לשנה, וזאת בהתאמה לקצב גידול האוכלוסייה בעולם.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו כמה דוברים.

יצחק וקנין: רבותי, דובר שלא יהיה באולם, אני לא אאפשר לו אחרי כן לעלות ולנאום.

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: נרשמו דב חנין, יעקב כץ, זאב בילסקי, נסים זאב, שלמה מולה, מיכאל בן-ארי, ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יש עוד מישהו שרוצה לדבר, רבותי?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: אני נעלתי את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – איננו; חבר הכנסת יעקב כץ – איננו; זאב בילסקי – איננו.

יצחק וקנין: נסים זאב, רוצה לדבר או שאתה מוותר?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: שלמה מולה – מדבר בטלפון, תודה רבה.

יצחק וקנין: מיכאל בן-ארי – איננו; ישראל אייכלר – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: הצלת את המצב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אתה יודע על מי כותבים "איננו".

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד שמח שהאוצר דואג להשקעות הון במדינת ישראל כדי להביא פרנסה לאנשים, אבל במשך ארבע השנים האחרונות האוצר עשה הכול כדי שלאנשים לא תהיה פרנסה, בפרט אנשים שאינם נמנים עם אנשי שלומם של פקידי האוצר.

ישראל אייכלר: הם עשו מערכת חוקים עם תנאי סף בכל משרה, גם במגזר הציבורי – והרבה בנקים וקופות-חולים וכולם העתיקו את זה גם למגזר הפרטי – עד שנוצר מצב ש-85% מן המגזר הפרטי ו-100% המגזר הציבורי הדירו – הדרת חרדים מפרנסה, מכלכלה, ממשרה.

ישראל אייכלר: גם אלה שכן למדו את הלימודים האקדמיים – שאינם קשורים בכלל לתפקיד – גם הם, ברגע שהם מגיעים עם הזקן והפאות אל משרד האוצר ושלוחותיו, ואני מדבר, אדוני, סגן שר האוצר, על עדויות של אנשים שהגיעו ועמדו עם התעודות, ואמרו: נכון, אבל אתם לא מתאימים, האווירה פה לא מתאימה לכם.

ישראל אייכלר: זו רק דוגמה אחת לאווירה שחייבים לשנות אותה – – –

יצחק כהן: – – –

ישראל אייכלר: ואם – – –

יצחק כהן: – – – תביא מעשה אחד כזה – – –

ישראל אייכלר: אני אביא לך את הפרטים, עם השמות, אם תרצה.

יצחק כהן: ואם זה לא היה אתה תתנצל פה, מעל הדוכן?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אם אני אבוא לדוכן, בלי נדר, אם זה לא נכון, מה שסיפרו לי, אני אבוא ואגיד שזה לא היה נכון.

יצחק כהן: – – –

ישראל אייכלר: עד לרגע זה אין לי שום סיבה להטיל ספק בעדותו של אדם שבא אלי וסיפר לי.

ישראל אייכלר: בכל מקרה, אני רוצה להמשיך ולומר, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו יוצאים עכשיו לבחירות, אני לא יודע מה יהיו התוצאות, אבל כנראה ראש הממשלה יהיה אותו ראש ממשלה, הים יהיה אותו ים, והקואליציה תהיה אולי אותה קואליציה.

ישראל אייכלר: ואולי לא.

ישראל אייכלר: אי-אפשר לדעת.

ישראל אייכלר: יושבת פה חברת הכנסת יחימוביץ, שהמשנה הכלכלית שלה הרבה יותר קרובה אלינו מאשר המשנה הקפיטליסטית, האכזרית – היא אפילו לא קפיטליסטית אמיתית – קפיטליזם אכזרי של האוצר, של ממשלת נתניהו.

ישראל אייכלר: כך שהעניין הזה, של הבחירות האלה, אני מקווה שיביא שינוי לפחות בעניין הזה, שכל אדם רשאי להתפרנס, גם אם אין לו תארים אקדמיים.

ישראל אייכלר: וכל משרה שאיננה דורשת התמחות ספציפית במקצוע מסוים – לא ידרשו ממנו תנאי סף של דברים אחרים.

ישראל אייכלר: זו המהפכה החברתית האמיתית שצריך.

ישראל אייכלר: זה ייתן פרנסה לא רק לחרדים, גם להרבה אנשים אחרים שלא יכולים לעמוד בדרישות לתארים האלה; או שלהורים שלהם אין כסף לממן את התארים האלה או שהם לא עומדים במבחנים, ואני יודע שהסוחרים הגדולים ביותר והתעשיינים הגדולים ביותר לא היו האנשים של הפרופסורה והאקדמיה.

ישראל אייכלר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר: שני דברים צריכים לקרות במהפכה הזאת, אחרי הבחירות: א.

ישראל אייכלר: לאפשר לכל אדם להתפרנס בשוויון, באופן שלא יצוצו תנאי סף שאינם קשורים לכשירות למקצוע; ב.

ישראל אייכלר: להכיר בלימודים תורניים במדינה היהודית כלימודים אקדמיים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 70), התשע"ג–2012, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 70), התשע"ג–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/730).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, מדלגים על סעיף 10, והוא יבוא מייד אחרי כן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לסעיף 11.

יצחק וקנין: הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי – –

יצחק כהן: – – – מה עם 9?

משולם נהרי: מה עם 9?

יצחק כהן: מה עם 9?

יצחק וקנין: כרגע – אדוני היקר, אדוני סגן השר, אתה הצגת את 9 כרגע, והצבענו עליו.

יצחק כהן: לא לא, 9 זה חוק הרבנות הראשית.

יצחק וקנין: הרבנות הראשית – אנחנו מדלגים עליו כיוון ששר הדתות צריך להגיע בכל רגע.

יצחק וקנין: האמן לי שאני עוקב אחרי סדר-היום.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף 11, הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשע"ג–2012, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר בנימין בגין.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נתבקשתי על-ידי חברי שר הביטחון אהוד ברק להביא בפני המליאה את הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשע"ג–2012, לקריאה ראשונה.

זאב בנימין בגין: ובכן כך: אני מבקש להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל וגו'.

זאב בנימין בגין: חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה), התשס"ה–2005, התקבל בכנסת בפברואר 2005 כהוראת שעה לתקופה של שנתיים מיום תחילתו.

זאב בנימין בגין: הוראת השעה הוארכה פעמים אחדות, ולאחרונה הוארכה אשתקד, עד יום 13 בנובמבר 2012, כלומר בשבוע הבא.

זאב בנימין בגין: הוראת השעה מסדירה את נושא שידור תשדירי שירות ושידורי חסות בתחנת "גלי צה"ל", וגם את הפיקוח הציבורי על שידורים אלה.

זאב בנימין בגין: הוראת השעה נחקקה בעקבות עתירה לבג"ץ שהוגשה בידי תחנות רדיו אזוריות אחדות נגד "גלי צה"ל".

זאב בנימין בגין: במסגרת הדיונים בעתירה המליץ בית-המשפט העליון להסדיר בחקיקה ראשית את סוגיית שידורי החסות ותשדירי השירות ב"גלי צה"ל", שהיא תחנה צבאית שמופעלת בידי יחידה צבאית.

זאב בנימין בגין: בעקבות המלצת בג"ץ, וכדי להבהיר את המצב המשפטי והסמכויות המוקנות ל"גלי צה"ל" בהקשר זה, עיגנה הוראת השעה את סמכותה של תחנת "גלי צה"ל" לשדר תשדירי שירות ושידורי חסות תמורת תשלום, בדומה לסמכות הנתונה לרשות השידור בחוק רשות השידור.

זאב בנימין בגין: יצוין כי "גלי צה"ל" שידרה בפועל שנים רבות קודם לכן תשדירי שירות ושידורי חסות באופן דומה, והכללים לגבי התכנים שלהם הוסדרו אז בפקודות הצבא ובהוראות משרד הביטחון.

זאב בנימין בגין: מוצע, לאחר כשבע שנים שבהן נבחן ההסדר של שידורי חסות ותשדירי שירות בתשלום ב"גלי צה"ל" הקבוע בהוראת השעה, להפוך את ההסדר האמור מהסדר זמני להסדר קבוע, שכן לאחר בחינת ההסדר הקבוע בה נמצא כי מדובר בהסדר ראוי ואין כוונה לבטלו בשנים הקרובות.

זאב בנימין בגין: נוסף על כך מוצעים בהוראת השעה כמה תיקונים שהצורך בהם התעורר במהלך תקופת יישומה: סעיף 3 להוראת השעה קובע זמן שידור מרבי של תשדירי שירות ושידורי חסות לשעת שידור שלא יעלה על ארבע דקות וחצי.

זאב בנימין בגין: מוצע לקבוע כי זמן השידור המרבי של תשדירי שירות ושידורי חסות לשעת שידור יהיה תשע דקות, בדומה להסדר הקיים ברשות השידור מכוח חוק רשות השידור ולהסדר לגבי תחנות הרדיו האזורי מכוח חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

זאב בנימין בגין: הגדלת זמן השידור של שידורי החסות ותשדירי השירות תאפשר ל"גלי צה"ל" להגדיל את הכנסותיה משידורים ומתשדירים אלה.

זאב בנימין בגין: יודגש כי התיקון המוצע אינו מסמיך את "גלי צה"ל" לשדר פרסומות.

זאב בנימין בגין: תיקון נוסף מוצע לגבי תשדירים במדיות נוספות.

זאב בנימין בגין: לתחנת "גלי צה"ל" יש אתר אינטרנט שבו יש אפשרות להציג תכנים לצד השידורים ב"גלי צה"ל".

זאב בנימין בגין: כמו כן קיימת אפשרות להציג תכנים במדיה סלולרית.

זאב בנימין בגין: מוצע לאפשר ל"גלי צה"ל" לשלב שידורי חסות ותשדירי שירות גם באתר האינטרנט של "גלי צה"ל" או באמצעים טכנולוגיים אחרים המשמשים להעברת תכנים של "גלי צה"ל", ובלבד ששידורי החסות ותשדירי השירות יופרדו מהתוכן המועבר על-ידי "גלי צה"ל" באתר האינטרנט או באמצעים האמורים.

זאב בנימין בגין: ההוראות לעניין התנאים לשידורי החסות ותשדירי השירות שיוצגו באמצעים אלה ייקבעו אף הן בתקנות.

זאב בנימין בגין: ההסדר המוצע דומה להסדר הקיים כיום בסעיף 44ו(ד) לחוק רשות השידור, המאפשר לרשות השידור לשלב באתר האינטרנט שלה הודעות פרסומת.

זאב בנימין בגין: לגבי חובת הדיווח של "גלי צה"ל" לכנסת, ועל סמך לקחים מהיישום עד כה, מוצע להפוך את הדיווח לוועדת הכלכלה לדיווח שנתי.

זאב בנימין בגין: עד כה היה הדיווח אחת לשישה חודשים.

זאב בנימין בגין: מוצע כי דיווח כאמור יימסר לוועדת הכלכלה של הכנסת אחת לשנה, בחודש מרס, לגבי השנה הקלנדרית שקדמה למועד הדיווח, לאחר שהנתונים של שנה זו נקלטים במערכות משרד הביטחון ו"גלי צה"ל", וכן יימסר צפי הכנסות לגבי השנה הקלנדרית הבאה.

זאב בנימין בגין: בדרך כלל ההסכמים עם בעלי התשדירים הם שנתיים, ועל כן מוצע שהדיווח כאמור יהיה אף הוא שנתי.

זאב בנימין בגין: את כל התיקונים המוצעים בהצעת חוק זו אציע אפוא להעביר להמשך דיון והכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני יודע שאדוני לא יכול להשיב לי תשובה, אבל בהחלט פעילותו ביוזמה להעברת "גלי צה"ל" לעיר לוד, לעיר העתיקה בלוד, היא חשובה ביותר גם לפיתוח לוד וגם ל"גלי צה"ל", ונדמה לי שזה כבר על סדר-היום של הממשלות במשך כמה שנים.

ראובן ריבלין: אני יודע שהיו יוזמות של כמה מפקדי "גלי צה"ל", גם המפקד הנוכחי, שהם מבקשים לעבור ללוד, ואני חושב שזה אינטרס משותף של כולנו לעשות זאת, ואני חושב שהיוזמה הזאת היא יוזמה ברוכה, וכדאי שהממשלה תקדם אותה.

ראובן ריבלין: קודם כול היא צריכה לצאת מאותו מקום ביפו, שהוא מאוד מקשה על כולם, ובלוד זה לפתח את העיר לוד.

זאב בילסקי: – – – רעננה או לוד – – –

ראובן ריבלין: רעננה זה מקום מצוין, אבל שם הכול יקר ביותר, ובלוד – אתה מביא ללוד איזו בשורה של התייחסות, ובהחלט אני חושב שהדבר הזה חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: גם נדמה לי שההצעה של הממשלה, תשע דקות, אם תהיה שבע דקות או שמונה דקות, גם כן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, הדברים, אני יודע שיהיו – – –

זאב בנימין בגין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שהפרוטוקול, עם דבריך החשובים האלה, יועבר לשר הביטחון מייד לאחר שיפוענח.

ראובן ריבלין: לשר הביטחון, בהחלט, בהחלט, בהחלט.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר.

ראובן ריבלין: כמובן, יש לנו כמה חברי כנסת שביקשו להשתתף בדיון: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; יעקב כץ – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: זאב בילסקי, בבקשה, ואחריו נסים זאב, אם כי אני יכול להעביר אותך לסוף הרשימה, אם אתה רוצה; יש לך חזקה על הדובר האחרון.

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: אחריו – שלמה מולה, שאינו נוכח כרגע; מיכאל בן-ארי, שאינו נוכח; ישראל אייכלר, ואחרון הדוברים הוא אריה אלדד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הרשימה סגורה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי שאול מופז, שהיה שר הביטחון וראש המטה הכללי והגיע לפה להצבעה על "גלי צה"ל", אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שאני הייתי הרבה פעמים בשידורים ב"גלי צה"ל", ובאתי לשם, לאותו מקום ביפו – –

ראובן ריבלין: זכית, אתה רואה?

זאב בילסקי: זכיתי.

זאב בילסקי: – – ועליתי שם במדרגות, וראיתי את החדרים, וראיתי את אותם אנשים, שבאמת – מתוך שליחות, חיילים וחיילות צעירים שבאים ועושים עבודה יוצאת מן הכלל.

זאב בילסקי: עכשיו, אני לא איש תקשורת כל כך גדול, אבל אני חושב שההישגים של "גלי צה"ל", עם תקציב כל כך זעום, שהוא אולי כמה אחוזים בודדים מרשתות אחרות, ששם, אתה יודע, אנחנו צריכים לשלם אגרה של 800 מיליון – – –

עינת וילף: – – –

זאב בילסקי: כן, לא רק שבחינם, גם האנשים האלה נותנים את כל נפשם לתחנה – הם באים עם מסירות כזאת – – –

ראובן ריבלין: בפלורליזם בהחלט יש חשיבות.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: נַחיֶה אותך, נַחיֶה אותך.

זאב בילסקי: ולכן, אני זוכר גם בתפקידי, כשהייתי בסוכנות היהודית, הייתי בא כל קורס לדבר עם האנשים האלה – איזה כשרונות, איזה אנשים – תאמין לי, השאלות ששאלו אותי תמיד היו הרבה יותר חכמות מאשר התשובות שלי.

זאב בילסקי: פשוט תחנה מופלאה.

זאב בילסקי: והיחס של השלטון אליה – תמיד, כל הממשלות לדורותיהן – זה, אוקיי, אז הבית – שיהיה בית כזה מסכן שם; והתקציבים – לא תקציבים.

זאב בילסקי: ואני כל כך שמח שאני יכול ליטול חלק בהצבעה כדי לשפר ולו במקצת.

זאב בילסקי: אני רוצה פה להתחבר לדעת גדולים, כשהיושב-ראש דיבר על המעבר שלהם, כי זה לא רק שאנחנו באמת נתרום תרומה גדולה מאוד לעיר לוד ברגע שתחנה ברמה של "גלי צה"ל" מגיעה לעיר, אלא גם לתחנה עצמה, שאנשים יהיו להם קצת תנאי עבודה.

זאב בילסקי: אני ראיתי איך הם עובדים – זה פשוט לא אנושי, ומה שהם מפיקים בתנאים האלה – – –

ראובן ריבלין: זה אינטרס ציבורי שהוא הדדי – – –

זאב בילסקי: ראשון במעלה.

זאב בילסקי: ולכן אני רק יכול לבקש שאם נוכל במהלך החקיקה לתת אפילו קצת יותר – אני ראיתי, אתה יודע, שבע דקות, תשע דקות, אתה יודע, בואו נהיה קצת יותר, בכל אופן – – –

ראובן ריבלין: צריך לזכור שיצרנו פלטפורמות שידור, ואם אחת גולשת לשנייה אנחנו הורסים את כל הפלטפורמות.

ראובן ריבלין: אני בטוח, "גלי צה"ל" מקבלת בהחלט – אני בטוח שאפשר להתפשר בעניין זה ולהגיע להסכמה.

ראובן ריבלין: הממשלה מציעה תשע – נו, אז אני לא חושב שיש איזה מישהו שיש לו יותר מעשר דקות בשעה.

זאב בילסקי: יכול להיות, אבל אתה יודע, אולי לחפש דרכים אחרות לעזור להם, אולי בכל אופן – –

ראובן ריבלין: זה נכון.

זאב בילסקי: – – לתת איזו תמיכה לתחנה הזאת, שכל כך ראויה לכך.

זאב בילסקי: אני מברך את הממשלה על היוזמה החיובית הזאת, ואני מקווה שנעשה כמיטב יכולתנו כדי לעזור ל"גלי צה"ל".

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מחזיר את זכות הדיבור לדב חנין, אף-על-פי שקראתי, כי שינינו את סדר-היום, ולנאמני הבית – אני יודע שהם מקפידים – רק הוא חשב שיש חוק שהוא לא רוצה להשתתף בדיון בו, ופתאום בא החוק הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: אחריו – נסים זאב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אכן, דיברו קודמי על סוגיית הפלורליזם בתקשורת, וזו סוגיה שהפכה להיות סוגיה קריטית בחברה הישראלית, ומאז יצאה הכנסת לפגרת הבחירות עברו תהפוכות בתחום הזה, והיו מאבקים דרמטיים וחשובים, וזו ההזדמנות לומר מלה בנושא החשוב והמשמעותי הזה.

דב חנין: אנחנו נמצאים היום, עמיתי חברי הכנסת, במצב שבו מעטים העיתונים הנדפסים בישראל.

דב חנין: דווקא מבחינה זו, אדוני היושב-ראש, צריך לציין לחיוב את הציבור החרדי, שדווקא שם יש עיתונים רבים, יש פלורליזם בתוך הציבור החרדי, גם שבועונים, גם יומונים, מהכיוונים השונים, ואכן, יש זירה תקשורתית שוקקת, אפשר לומר.

דב חנין: אבל בציבור הכללי המצב הוא מאוד מאוד מדאיג.

דב חנין: מה שקרה בעיתון "מעריב", שעמד על סף סגירה, היה מדאיג ומסוכן.

דב חנין: לא מדובר כאן רק על מקום עבודה של 2,000 בני-אדם, מדובר כאן על אחד משלושת היומונים הנפוצים בשפה העברית, או ארבעת היומונים הנפוצים בשפה העברית, וקריסה של עיתון כזה היא משמעותית וקשה לא רק לציבור העובדים הגדול שעובד בעיתון הזה, אלא לציבור בכלל – יש פחות אמצעים, יש פחות יכולת, המרחב הדמוקרטי של כולנו מצטמצם כאשר יכולות הדיבור שלנו מצטמצמות.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, זוהי סוגיה שמחייבת שינוי רוחבי – אנחנו לא יכולים להסתפק בכך שהבעיה הספציפית של "מעריב" נפתרה לעת עתה, כי נמצא רוכש, והוא יעסיק חלק מהעובדים.

דב חנין: ואני מקווה שגם הבעיות של העובדים האחרים תיפתרנה במידה מסוימת, וגם הגיעו להסכם קיבוצי, יגיעו להסכם קיבוצי בעיתון – אני מברך על כך.

דב חנין: אבל אנחנו צריכים משהו שהוא הרבה יותר מרחיק לכת ומרחיב.

דב חנין: אנחנו צריכים, אדוני היושב-ראש, לאמץ בישראל את אותם הסדרים שקיימים בעולם.

דב חנין: אנחנו בדקנו בעזרת מרכז המחקר והמידע של הכנסת ומצאנו שכמעט בכל המדינות המערביות קיים סיוע ממלכתי לתקשורת המודפסת.

דב חנין: הסיוע הזה נעשה לעתים בצורה של הטבות מס, למשל פטור ממע"מ, לפעמים בצורה של ממש הטבות ישירות, לפעמים בצורה של רכישת מינוי לאנשים צעירים; יש מגוון דרכים שמאפשרות סיוע של המדינה, סיוע של הציבור למגרש הציבורי הכל-כך חשוב, הכל-כך חיוני הזה של תקשורת חופשית.

דב חנין: אנחנו, אדוני היושב-ראש, נמצאים ברגעים מסוכנים.

דב חנין: יכול להיות שיש אולי מישהו בשלטון שחושב שזה נוח – פחות תקשורת, פחות כאב ראש, פחות בלבול מוח, פחות תחקירים.

דב חנין: זוהי טעות גדולה.

דב חנין: בסופו של דבר אנחנו מכריתים ומאבדים את אחד המרחבים שמהם ניזונה הדמוקרטיה, שמהם ניזון הדיון הדמוקרטי ומהם ניזונה העשייה הדמוקרטית.

דב חנין: לכן זו, אדוני היושב-ראש, אחת הסוגיות הדחופות ביותר שהכנסת הבאה תצטרך לשים על סדר-יומה ולהביא לה פתרונות והתקדמות.

ראובן ריבלין: בפרט כאשר אנחנו שומעים שה"ניו-יורק טיימס" בקשיים.

דב חנין: כן.

דב חנין: כן.

דב חנין: אכן כן.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת – חבר הכנסת נסים זאב; באופן יוצא דופן, לא אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אייכלר, אתה אחריו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להזכיר לכולם שפעם החדשות של רשת ב' היו בין 07:00 ל-08:00 וב"גלי צה"ל" בין 08:00 ל-09:00, והיתה איזו מין חלוקה שמי שאולי לא התעורר מוקדם – – –

ראובן ריבלין: בבוקר.

ראובן ריבלין: בבוקר.

נסים זאב: בבוקר, כן.

נסים זאב: ומי שלא התעורר בבוקר מוקדם – – –

ראובן ריבלין: היום ברשת ב' זה מ-06:00 עד 08:00 וב"גלי צה"ל" זה מ-07:00 עד 08:00.

נסים זאב: לא, אבל אתה שומע גם כן בין 07:00 ל-08:00.

ראובן ריבלין: נכון, נכון – –

נסים זאב: רשת ב', עיקר החדשות – – –

ראובן ריבלין: – – הפוליטיקאים באים בין 07:00 ל-08:00.

נסים זאב: תראה, אלה שמתפללים אולי מספיקים, אולי קמים בבוקר, אבל אני אומר – אלה שישנים וקמים קצת מאוחר, שומעים במקביל, ואז אתה רואה את התחרות בין "גלי צה"ל" לרשת ב', כמעט במקביל.

נסים זאב: לפעמים אפילו שואלים את השר, איפה אתה רוצה להתראיין, אז אפילו הוא מתלבט איפה שומעים יותר, ברשת ב' או ב"גלי צה"ל".

ראובן ריבלין: מה אתה אומר?

נסים זאב: אני לא יודע, תשאל אותם.

נסים זאב: אני לא מתראיין לא פה ולא שם, אז ככה קשה לי להחליט.

ראובן ריבלין: אין זה נכון כי אני שומע אותך לפעמים.

נסים זאב: לפעמים, לעתים רחוקות.

נסים זאב: אבל אני אומר – מי שמתראיין באופן קבוע, באמת זו התלבטות לא פשוטה.

נסים זאב: אבל אני זוכר שהיית יכול להשמיע את דבריך – – –

ראובן ריבלין: בין 06:00 ל-07:00 תתראיין ברשת ב', בין 07:00 ל-08:00 תתראיין ב"גלי צה"ל".

נסים זאב: בין 06:00 ל-07:00, זה עוד לא שעה שאנשים באמת נמצאים ערים – – –

ראובן ריבלין: המהדרין מקליטים את עצמם ל-07:00 כשהם מדברים – – –

נסים זאב: אלה שמהדרין, אז כבר יום קודם מהדרין את עצמם ומקליטים את עצמם יום קודם לכן.

ראובן ריבלין: משלי אומר: הוקר רגלך מבית רעך פן שבעך ושנאך.

נסים זאב: ישבעך.

ראובן ריבלין: הוא אומר "הוקר", בקו"ף, זאת אומרת הוקר, תעשה את רגלך יקרה.

נסים זאב: – – – מלשון הרחקה.

ראובן ריבלין: לדבר יותר מדי זה גם כן לא מן המעלות הטובות בעיני הציבור – –

נסים זאב: כן, אבל אנחנו תמיד נהנים לשמוע אותך – – –

ראובן ריבלין: – – תמיד טוב במשורה.

ראובן ריבלין: נהנים אולי – – –

נסים זאב: אולי הפסוק הוא טוב, אבל אני לא – – –

ראובן ריבלין: כי אני לא מסכים להתראיין כל חמש דקות.

נסים זאב: טוב, כנראה יש לך נושאים מיוחדים שאתה מוכן להתראיין בהם.

ראובן ריבלין: לא לא.

ראובן ריבלין: כשצריך להתראיין מתראיינים; למדתי את זה מהורוביץ.

ראובן ריבלין: מה אתה חושב, למדתי מעצמי?

נסים זאב: טוב, יש לך רעבע טוב, אני רואה.

ניצן הורוביץ: אף אחד עוד לא הצטער על משהו שהוא לא אמר.

ראובן ריבלין: תראה, פוליטיקאים צריכים לקחת סיכונים, אבל באמת, שיהיו מחושבים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו לא ביום של תענית דיבור, ובעצם – –

ראובן ריבלין: מחזיר לך מייד את שתי הדקות.

נסים זאב: – – תפקידם של חברי הכנסת להביע את עמדותיהם בכל נושא ונושא, אבל לא הבנתי מה הקשר בין פלורליזם – שאמר חבר הכנסת דב חנין – לעיתונות חרדית, כאילו שם יש יותר פתיחות.

נסים זאב: יש מצב נתון קיים שהעיתונות בעצם מתקיימת, והחי נושא את עצמו בגלל הפרסומות, וכנראה יש בעיה בעיתונות כמו ב"מעריב" או בעיתונים אחרים, או שהשכר שם גבוה ואז אין יכולת והפרסומות לא מכסות את עצמן, או שהייתי אומר, לא מתפקדים כראוי, או שיש יותר מדי עובדים, אבל זה לא קשור, הייתי אומר, לציבור הדתי והחרדי שאולי מבקש יותר עיתונות.

נסים זאב: אני חושב שאם היו גם פחות עיתונים אצל החרדים היה אולי טוב לכולנו.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר משפט אחד בנושא של "גלי צה"ל", אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אני חושב שבצדק, העתירה היתה במקומה, כי בעצם המקומיים הרגישו את עצמם אולי נפגעים כתוצאה מכך שהתחרות בין "גלי צה"ל" – שאמור בעצם לשרת אולי יעד או קהילה מסוימת – – –

ראובן ריבלין: אפשר למצוא פשרה, אפשר – – –

נסים זאב: אני אומר, אפשר למצוא את הפשרה, אבל אנחנו בשביל זה מביאים את זה בעצם לחקיקה – –

ראובן ריבלין: ודאי.

נסים זאב: – – כי הבג"ץ החליט שאכן חייבים להביא את זה לחקיקה.

נסים זאב: אבל אני חושב שבאמת יש פה מקום להיכנס קצת יותר לסוגיה הזו כדי – – –

ראובן ריבלין: זה תעשו בוודאי בין קריאה שנייה ושלישית.

נסים זאב: אני אומר שלא יהיה מצב שהאחד בא על חשבון השני, שזה יהיה בבחינת זה נהנה וזה לא חסר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מציע להצביע בקריאה ראשונה ולאחר מכן לדון בוועדה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – אריה אלדד.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שהחוק עוסק בהתרת תשדירי חסות ל"גלי צה"ל", ואני שואל: למשל, תשדירים שמריצים את חיים אמסלם לכנסת זה תשדיר שירות או דיווח חדשותי?

ראובן ריבלין: זה דיווח חדשותי.

ישראל אייכלר: דיווח חדשותי.

ישראל אייכלר: למשל, מסע ההסתה נגד אגודת "אפרת" שבמשך שעות "גלי צה"ל" הפעיל על מקרה טרגי שבחור רצה לרצוח את חברתו ונהרג על-ידי המשטרה, ומי שאשם זה דווקא ד"ר שוסהיים והמתנדבים והמלאכיות שלו שעוזרים לאנשים מסכנים שנקלעו למצבים קשים, זה תשדיר שירות או הסתה?

ישראל אייכלר: אני שואל שאלה רטורית, כי "גלי צה"ל" – לכאורה במדינה דמוקרטית אין מקום לתחנה צבאית.

ישראל אייכלר: אנחנו לא בברית-המועצות וגם לא בסוריה, אין שום סיבה בעולם, לכאורה, שיהיה "גלי צה"ל".

ישראל אייכלר: אבל לשבחו של "גלי צה"ל" ייאמר שהוא לא היה תמיד דברו של הצבא והוא היה יותר פתוח, הוא כמעט אזרחי ולעתים אומרים שהוא אפילו יותר מדי.

ישראל אייכלר: אבל מי התיר לקחת כסף של המסים שלנו ולנהל מסעי הסתה נגד הציבור החרדי כמעט מדי יום ביומו ולפחות מדי שבוע בשבועו?

ישראל אייכלר: על חשבון מי זה נעשה?

ישראל אייכלר: זו תחנה צבאית שמייצגת את צבא-הגנה לישראל?

ישראל אייכלר: אני שומע שם מישהו שמדבר נגד ברית מילה, ואין מישהו שיגיד מלה להגנת המילה?

ישראל אייכלר: לשבחו של המפקד החדש ירון דקל ייאמר שהיה איזה שיר של איזה זמר שהשווה את חיילי צה"ל לרוצחים – איזה התקפה נגדו, למה הוא לא מרשה בתחנה צבאית להאשים את חיילי צה"ל כרוצחים.

ישראל אייכלר: זה כבר לא – יש דיקטטורה, יש דמוקרטיה – זה כבר אנרכיה מוחלטת, ולכן אנחנו צריכים תחנה צבאית שתמומן ממשרד הביטחון?

ישראל אייכלר: כדי שתהיה אנרכיה מוחלטת של קבוצת אנשים קטנה וצרה מאוד שתשלוט בסדר-היום וכל שדרנית תוכל לצאת נגד אגודת "אפרת" בצורה כל כך אכזרית?

ישראל אייכלר: כל שדרן יוכל לקחת את הציבור החרדי יום-יום, שבוע-שבוע – עם איזה ילד או ילדה, משהו, איזה אפליה של ספרדים באיזה בית-ספר, עושים מזה שעות.

ישראל אייכלר: אדרבה, אני נגד אפליות, אבל פעם אחת שמעתם ב"גלי צה"ל" שיש באקדמיה הישראלית 95% אשכנזים?

חיים כץ: ר' אייכלר, למה אתה צועק?

חיים כץ: צהריים עכשיו – – –

ישראל אייכלר: חיים – – –

ראובן ריבלין: תשמע – – –

חיים כץ: – – –

ישראל אייכלר: חבר כנסת חיים כהן, אני מדבר מדם לבי, כי אני שומע את התחנה הזאת – –

ראובן ריבלין: אני מבין מה שאתה אומר, רק אתה יודע – צנזורה – – –

ישראל אייכלר: – – ולשבחם – – –

חיים כץ: כשהייתי ילד צעיר אמרו, כשאתה לוחש – – –

ראובן ריבלין: הרדיו שמדובר בו הוא במידה רבה אולי הרדיו הציבורי ביותר – –

ישראל אייכלר: נכון.

ראובן ריבלין: – – ושם אתה שומע מגוון דעות.

ראובן ריבלין: אוי לנו – – –

ישראל אייכלר: "קול ישראל" יותר ציבורי.

ראובן ריבלין: "קול ישראל" גם, זה השידור הציבורי, אבל לא יכול להיות שידור ציבורי בלי שיהיה לעומתו גם שידור ציבורי מתחרה, כי אחרת הוא יכול להיות למונופול.

ראובן ריבלין: אני אומר – נושא הצנזורה הוא נושא בעייתי, אבל הציבור ישפוט, כי בנושא של השידור הציבורי, מי שצריך לשפוט זה לא הממלכה שהיא הממשלה, שיכולה להתחלף, וזה לא הדוקטרינה של בעל הון כזה או אחר, אלא זה – – –

ישראל אייכלר: אלא השדרן והמפיקה.

ראובן ריבלין: הציבור.

ראובן ריבלין: הציבור – – –

ישראל אייכלר: הציבור, אבל לציבור אין ביטוי.

ראובן ריבלין: יש גם אחריות.

ישראל אייכלר: אני מייצג את הציבור שאין לו ביטוי.

ישראל אייכלר: חיים כהן, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי לחשים – – –

חיים כץ: חיים כץ.

ישראל אייכלר: חיים כץ, חבר הכנסת חיים כץ, אבל אתה כוהן צדק.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך – אתה צודק שלחש זה הרבה יותר חזק, עובדה שכולם רצים אחרי חבר הכנסת חיים כהן בשביל להיבחר בפריימריז של הליכוד ולא אחרַי.

ראובן ריבלין: חיים כץ.

ראובן ריבלין: חיים כץ.

ישראל אייכלר: חיים כץ, שוב אמרתי חיים כהן.

ראובן ריבלין: כהן זה גם, תשמע, חיים זה כהן צדק.

ישראל אייכלר: לא יעזור לך, אתה כהן, אז אני מברך אותך.

חיים כץ: אתה מאמין למה שאומרים לך?

חיים כץ: – – –

ישראל אייכלר: אומרים לי שחבר הכנסת חיים כץ הוא האיש החזק ואם אני רוצה מקום ריאלי בליכוד אני חייב ללכת אליך.

אורי אורבך: – – –

ראובן ריבלין: טוב, זה ב"גלי צה"ל" אתה רוצה לומר?

ראובן ריבלין: – – –

ישראל אייכלר: לא, לא, זהו – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חן-חן.

ישראל אייכלר: זה סתם היה מחמאה.

ישראל אייכלר: לסיום אני רוצה לומר – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, אני מוכרח לומר, אתה איש רדיו מובהק ואתה היית ברדיו דוקטרינרי והיה תענוג להתראיין אצלך כי אתה בנשמתך איש מאוד ליברלי אף שאתה מייצג בהחלט דוקטרינה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך שלא יהיה ב"גלי צה"ל" מצב שבו יאמר מישהו משהו שלא ייתנו הזדמנות לצד האחר לומר את הדברים.

ישראל אייכלר: ועל זה אני רוצה לשבח כמה וכמה מהשדרים – אני לא אגיד שמות – שכן נותנים ביטוי, ויודעים שכשמביאים צד אחד צריכים להביא צד שני.

ישראל אייכלר: אבל ישנן שעות – – –

ראובן ריבלין: אני הכרתי שדרית ב"קול ישראל" שהעמדות שלה, בדוקטרינה שהיא חונכה עליה והיא חינכה אחרים – היתה מאוד מוצקה בעמדות שלה.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, היה פשוט לכבוד להתראיין אצלה, משום שהיא היתה נותנת לך לומר את כל מה שאתה חפץ בצורה הברורה ביותר.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: היום היא מנהיגה.

ישראל אייכלר: אז אשרי האנשים שזכו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אתה זכית להיות איש חרות בתקופה שהיתה יותר חירות במדינה וכן נתנו לאנשים – – –

ראובן ריבלין: לא, אני חייתי בחרות שהיתה "בלי חרות ומק"י".

ראובן ריבלין: אני והדוד שלך.

ישראל אייכלר: אתה זוכר תקופות שמצבם של אנשי חרות בתקשורת היה כמו מצבם של החרדים בתקשורת דהיום.

ישראל אייכלר: וכשם שחרות באה והצליחה, בעזרת השם, אחרי שמונה פעמים שמנחם בגין נפל בבחירות הוא נהיה ראש הממשלה וחרות לגיטימית עד היום, כך הציבור החרדי, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: גם אם היום הוא נשמע מושפל, מנודה, מודר, יבוא יום והוא יהיה חלק בלתי נפרד וחשוב בחברה הישראלית.

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, אחרון הדוברים, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: חוק גלי צה"ל הוא חוק ממשלתי.

ראובן ריבלין: כדאי אולי שהממשלה תדע שעומדים להצביע עליו.

אריה אלדד: נכבדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, "גלי צה"ל" הם שידורי צבא-הגנה לישראל.

אריה אלדד: כשקמה מדינת ישראל והקימו את התחנה הצבאית השידורים האלה היו על-ידי חיילים ובשביל חיילים, והתרחקנו מאוד מהשנים האלה.

אריה אלדד: רוב מאזיני התחנה אינם חיילים.

אריה אלדד: אם חיילים מקשיבים בכלל ל"גלי צה"ל" הם בעיקר מקשיבים ל"גלגל"צ", ושומעים מוזיקה, ולא שומעים את עיקר שידורי המלל והתוכן שיש ב"גלי צה"ל", ויש בהם שידורים טובים.

אריה אלדד: אבל בשנות הקמתה של התחנה היתה אחדות מטרה במדינת ישראל.

אריה אלדד: היתה כמעט אחדות בין מדינה, ממשלה וצבא.

אריה אלדד: זה היה "חד הם".

אריה אלדד: הכול היה בן-גוריון.

אריה אלדד: וכשהקימו את הדבר הזה, התחנה שידרה את דבר המדינה לחיילים, ושידרה מפי החיילים אל החיילים.

אריה אלדד: ואנחנו רחוקים מאוד מהמצב הזה.

אריה אלדד: כשאני פותח "גלי צה"ל" ושומע על פעולה בעזה, ושומע ש"נפגעו פעילי 'חמאס'", כמו איזה פעילי קואופרטיב לייצור שימורים, או דשנים – "פעילי 'חמאס'".

אריה אלדד: ואז, בשביל האיזון, כמובן אומרים – לטענת דובר צה"ל כן ירינו או לא ירינו.

אריה אלדד: זה מזמן לא שידורי צבא-הגנה לישראל.

אריה אלדד: מזמן.

אריה אלדד: אז רוצים שידור ציבורי?

אריה אלדד: בבקשה.

אריה אלדד: שידור ציבורי זה דבר טוב.

אריה אלדד: אבל למה על חשבון תקציב הביטחון תחנת "גלי צה"ל" מתחרה בתחנות רדיו אזוריות, שנלחמות על הפרסומות, נלחמות על פרנסתן, ועכשיו אנחנו מכפילים את נפח הפרסומות ב"גלי צה"ל"?

אריה אלדד: אני שלחתי ביופסיה מתשדיר שירות כדי להבין מה ההבדל בינו לבין פרסומת, ובגלל הקשיים במכון הפתולוגי בזמן האחרון עוד לא חזרה תשובה.

אריה אלדד: אבל מה ההבדל בין תשדיר פרסומת ותשדיר שירות?

אריה אלדד: מה, מפעל הפיס – חשוב מאוד שחיילים ידעו שאראלה צלצלה אליהם.

אריה אלדד: אנשים יושבים פה במליאה ומחכים שאראלה תצלצל אליהם.

אריה אלדד: מה לזה ול"גלי צה"ל"?

אריה אלדד: מה לזה ולתחנת שידור צבאית, חוץ מאשר תחרות לא הוגנת?

אריה אלדד: דיברו פה שבחים על התקציב הזעום.

אריה אלדד: חברי חבר הכנסת בילסקי שיבח את התקציב הזעום של "גלי צה"ל" – שכחת שלא סופרים שם את כוח-האדם הצבאי שמוצב שם, כי איש אינו יודע מה התקציב – מה תקציב "גלי צה"ל"?

זאב בילסקי: כמה – – –

אריה אלדד: אתה ראית פעם אחת את המספר?

אריה אלדד: סוד צבאי שמור, בתוך תקציב הביטחון.

אריה אלדד: באיזה מין קופסה גדולה, שאתה לא יודע לפצח אותו, ולהגיד לך באמת כמה זה עולה, כולל עלויות החיילים.

אריה אלדד: אני בעד שידור ציבורי.

אריה אלדד: אינני מבין למה במציאות שלנו, כאשר שני-שלישים משדרי התחנה הם באמת – – –

ראובן ריבלין: 10 מיליון.

אריה אלדד: 10 מיליון על הנייר, 5 מיליון על הנייר, אבל כמה זה עולה בפועל?

אריה אלדד: כמה זה עולה בפועל?

ראובן ריבלין: אם אתה מביא בחשבון שחיילים משרתים – – –

אריה אלדד: חיילים משרתים חינם.

אריה אלדד: שלא לדבר על כך שלוקחים חיילים, חלקם חובשי כיפות, ואומרים להם: תשדרו בשבת.

זאב בילסקי: מה פתאום.

ניצן הורוביץ: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: זה לא נכון.

קריאות: – – –

אריה אלדד: משדרים בשבת.

אריה אלדד: יש חייל שכתב לי לפני חודשיים, לפני חודשיים, ואמר לי: מכריחים אותי לבוא למשמרת בשבת.

אריה אלדד: על מה?

אריה אלדד: "גלגל"צ"?

יעקב מרגי: – – – עובד בשבת?

קריאה: – – – אולי להיות שומר בשער.

אריה אלדד: לא יודע.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת אלדד, הואיל והפריעו לך אני מאפשר לך לסיים.

אריה אלדד: אני רוצה לסיים.

אריה אלדד: אני תומך בשידור ציבורי, ואני חושב שתחנת רדיו – היא תחנת שידור ציבורי ראויה, אבל אין לה דבר וחצי דבר עם צה"ל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: השר בגין אינו נוכח, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: השר מַרגי, אתה רוצה?

יעקב מרגי: – – –

ראובן ריבלין: כי אני הולך בפריימריז, אני שומע – "מַרגי", "מַרגי", אז גם אני טועה.

ראובן ריבלין: שמו של מכובדי הוא מֶרגי, לתפארת משפחתו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אנחנו עוברים להצעת חוק של הממשלה בנושא "גלי צה"ל", הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשע"ג–2012, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשע"ג–2012, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ובהכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה ודאי גם תדון במספר הדקות כפי שהוא מוצע, כפי שחברי הכנסת הרהרו עליו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/738).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, חוזרים להצעת החוק הממשלתית, שיציג שר הדתות, והיא הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (הארכת כהונה של הרבנים הראשיים לישראל) (הוראת שעה), התשע"ג–2012.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, עמיתי השר נהרי, חוק הרבנות הראשית – לפי חוק הרבנות הראשית היינו אמורים בחודש מרס 2013 לקיים בחירות לרבנות הראשית.

יעקב מרגי: עקב כך שהקדימו את הבחירות לכנסת לחודש ינואר, ל-22 בינואר 2013, יוצא שמערכת הבחירות לכנסת מעורבת כמעט עם תהליך הרכבת הגוף הבוחר לבחירת הרבנים הראשיים.

יעקב מרגי: הסמיכות הזאת יוצרת בעיה, כי הממשלה עצמה – הממשלה עצמה ממנה את נציגיה, כמה נציגים, לגוף הבוחר, ולא ראוי שממשלה שמסיימת את תפקידה בזמן הקרוב תמנה נציגים לגוף הבוחר.

יעקב מרגי: לכן יש כאן הצעה, בהוראת שעה – הצעת הממשלה לתיקון חוק הרבנות הראשית בהוראת שעה, שאומרת ששני הרבנים הראשיים לישראל שכיהנו ערב תחילתו של חוק זה יוסיפו לכהן עד מועד היבחרם של הרבנים הראשיים בישראל, לפי החוק העיקרי או – מייד מייד, מייד.

יעקב מרגי: אני חוזר: מאחר שחבר הכנסת דודו רותם דרוך, היתה יכולה לצאת שגגה בהבנה שלו, אני חוזר: מובאת כאן הצעת הממשלה לתיקון חוק בהוראת שעה, שאומר ששני הרבנים הראשיים לישראל שכיהנו ערב תחילתו של חוק זה יוסיפו לכהן עד מועד היבחרם של הרבנים הראשיים לישראל, לפי החוק העיקרי, או עד יום י"ב בתמוז התשע"ג, 20 ביוני 2013, שזה שלושה חודשים, לפי המוקדם ביותר.

יעקב מרגי: לא חייבים לנצל את כל שלושת החודשים.

יעקב מרגי: הוראת השעה אומרת: לפי המוקדם ביותר.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת התיקון לחוק הרבנות הראשית, הוראת שעה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורי אורבך: תודה, אדוני.

אורי אורבך: אנחנו פותחים את הדיון.

אורי אורבך: חבר הכנסת בילסקי – לא נמצא.

אורי אורבך: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כולנו זוכרים שהרבנים הראשיים לישראל, לא היתה להם שום מגבלה – לא עשר שנים ולא 20 שנה.

נסים זאב: פתאום עכשיו מתחשבנים אם זה חודשיים או שלושה חודשים.

נסים זאב: מה הביזיון הזה?

נסים זאב: ולמה זאת הוראת שעה?

נסים זאב: למה אי-אפשר להשאיר את זה כהוראה קבועה?

נסים זאב: כאשר יש מצב שהוועדה לא מתכנסת מהסיבות שלה – הוועדה הבוחרת לא התכנסה, או בגלל הבחירות או מפני שהוועדה לא מתפקדת, לא יודע מה, מכל סיבה שהיא – למה לא לאפשר לפחות שישה חודשים המשכיות לאותם הרבנים הראשיים שמכהנים בפועל?

נסים זאב: מה הצמצום הזה?

נסים זאב: למה צריך את כל המגבלה הזאת?

אורי אורבך: ב-30 השנים האחרונות, אני רק מזכיר לך, הכהונה קצובה לעשר שנים.

נסים זאב: אני יודע.

נסים זאב: אבל אני אומר, במקום שזו תהיה הוראת שעה, ואין לך אדם שאין לו שעה, ואני לא יודע על איזו שעה מדובר – אני אומר להשאיר את זה כהוראה קבועה.

נסים זאב: למה כל פעם – אתה יודע מה, מי בטוח ומי מבטיח לי שעד י"ב בתמוז כבר נבחר את הרבנים הראשיים לישראל ושתוקם הוועדה?

נסים זאב: מי יודע כמה זמן ייקח לראש הממשלה להרכיב את הקואליציה הזאת?

נסים זאב: ואם ייקח לו שלושה או ארבעה חודשים, אז מה יקרה?

נסים זאב: אז גם הוועדה הזאת תתעכב.

נסים זאב: הלוא זה אוטומט.

אורי אורבך: אז אדוני מציע לא להאריך, אני מבין לפי הטיעון הזה.

נסים זאב: לכן אני אומר שלא צריכים להגביל לשלושה חודשים.

נסים זאב: צריך מינימום של שישה חודשים, ושזה לא יהיה בהוראת שעה, שזה יהיה בהוראת קבע.

נסים זאב: ואני חושב שאם כבר אנחנו מביאים דבר כזה, כל כך מתאמצת הכנסת בפגרה להביא חוק כל כך חשוב, אז קצת במידת הרחמים והחסד.

אורי אורבך: תודה.

אורי אורבך: חבר הכנסת שלמה מולה – לא נמצא; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו.

אורי אורבך: הרב ישראל אייכלר, בבקשה.

אורי אורבך: עתניאל שנלר, אתה אחרון הדוברים, ואחר כך נצביע.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מסכים עם חבר הכנסת הרב נסים זאב, שלכאורה יש פה לקונה בחוק.

ישראל אייכלר: למה צריך לעשות חוק מיוחד לעניין הזה?

ישראל אייכלר: צריך להיות ברור שכל זמן שלא נבחרת ממשלה חדשה, הממשלה הקודמת קיימת.

ישראל אייכלר: כל זמן שלא נבחרים רבנים ראשיים חדשים, בגלל איזו סיבה טכנית או חוקית, אז הרבנים צריכים להמשיך את תפקידם.

ישראל אייכלר: הרי אי-אפשר להפקיר את המערכת.

ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו מדברים על הרבנות הראשית – – –

משולם נהרי: – – –

ישראל אייכלר: מה?

משולם נהרי: צריך לתקן בכל מקרה.

ישראל אייכלר: צריך לתקן את החוק הזה.

ישראל אייכלר: אבל אם מדברים על הרבנות הראשית, אני עד לתופעה היסטורית מרשימה.

ישראל אייכלר: כשהרבנות הראשית נשלטה על-ידי גורמי המזרחי והמפד"ל, אז היה קמפיין ב"הצופה": חותמת – רק כשרות הרבנית הראשית; היא רבנות ממלכתית; היא הרבנות של המדינה; רבנות, רבנות, רבנות, רבנות.

ישראל אייכלר: וכל המתבדלים וכל אלה שלא מכירים ברבנות, וכל ההכשרים הבד"ציים – התקפות מכאן ועד להודעה חדשה.

ישראל אייכלר: פתאום אני רואה באותם מגזרים, באותם עיתונים, מפי אותה הקבוצה – אין היום "הצופה", זיכרונו לברכה.

ישראל אייכלר: הוא היה עיתון טוב – – –

אורי אורבך: וגם הרבנות כבר לא מה שהיתה פעם.

ישראל אייכלר: גם הרבנות השתנתה.

ישראל אייכלר: – – – פתאום, התקפות נגד הרבנות.

ישראל אייכלר: מקימים כל מיני ארגונים של רבנים כאילו, חלקם ממש רפורמים, חלקם אנשים ישרים, להרוס את הרבנות.

ישראל אייכלר: מה קרה?

ישראל אייכלר: להכיר בכל מיני רבנויות, ושיהיו נישואים בכל מיני דרכים, פלורליזם – כל מה שהרפורמים והקונסרבטיבים דורשים, עכשיו דורשים את זה רבנים שנמנים עם אותם חוגים.

ישראל אייכלר: ואני שואל את עצמי: מה קרה?

ישראל אייכלר: זו לא אותה רבנות ממלכתית?

ישראל אייכלר: זו לא אותה ראשית צמיחת גאולתנו?

ישראל אייכלר: זו לא אותה מדינה שהקימה את הרבנות?

ישראל אייכלר: אלא מאי – נשתנה הדבר.

ישראל אייכלר: הרבנים אינם שייכים למפלגה הזאת, אלא הם תומכים יותר במפלגה אחרת.

ישראל אייכלר: זה כל הסיפור.

ישראל אייכלר: אז כל מה שסיפרתם לי על חשיבותה של רבנות ממלכתית – זה תלוי מי יושב שם.

ישראל אייכלר: זה מזכיר לי סיפור, אדוני היושב-ראש, שאתה תאהב אותו.

ישראל אייכלר: אני כמובן לא אגיד שמות.

ישראל אייכלר: היה אדם אחד שישב עם דוד בן-גוריון לפני הקמת המדינה, ובמשך שעות ארוכות ניפח לו את המוח על מה התקופה הגדולה, שהוא כחילוני לא מבין מה החשיבות הנסית הגדולה של הקמת מדינת ישראל מבחינה גאולית, מבחינה דתית וכו' וכו'.

ישראל אייכלר: בסוף השיחה הוא אומר לו: אז אתה יכול לסדר שהחתן שלי יהיה ממונה על מחלקת העלייה והקליטה של הסוכנות?

ישראל אייכלר: אז אומר דוד בן-גוריון: עכשיו אני תופס מה התקופה הגדולה – שהחתן שלך יהיה היושב-ראש.

ישראל אייכלר: קיבלת את זה.

ישראל אייכלר: היית יכול להגיד לי את זה בתחילת הלילה.

ישראל אייכלר: אלה אותם אנשים, כשהרבנות שייכת אליהם אז היא "ראשית צמיחת", וכבוד התורה, וכבוד המלכות.

ישראל אייכלר: וכשהרבנות – הרב עמאר, הרב מצגר ואחרים, שאני לא יודע למה הם נורא לא מוצאים חן בעיניהם, אבל לא שייכים למפלגה שלהם – אז משמיצים את הרבנות ואת הרבנים, ומנהלים מסעים שלמים בתקשורת נגד הרבנות הראשית, נגד השחורים האלה, נגד המחמירים האלה.

ישראל אייכלר: אתם רוצים להגיד לי שהרב אונטרמן והרבנים הגדולים, הרב הרצוג, היו קלי דעת, לא היו מקפידים ולא היו מחמירים כמו הרב מצגר וכמו הרב עמאר?

ישראל אייכלר: אלא מאי – שנים ארוכות הרבנות והמשרות במועצות הדתיות היו מאנ"ש, אנשי המזרחי, אז היה בסדר.

ישראל אייכלר: היום, כשזה הציבור החרדי, אז זה לא בסדר.

ישראל אייכלר: אז לפחות כשמדברים על רבנות, אל תדברו אתנו על ממלכתיות.

ישראל אייכלר: דברו שכל אחד רוצה כמובן שכל רב שראוי לכך ייבחר.

ישראל אייכלר: כל דיין על-פי כישוריו ייבחר.

ישראל אייכלר: אבל אל תספרו לנו סיפורים על ממלכה מול מתבדלים, על מדינה מול מתנגדים.

אורי אורבך: תודה רבה.

ישראל אייכלר: מה שאתם רוצים – אחרים רוצים; מה שאחרים רוצים – זה מה שאתם רוצים.

ישראל אייכלר: ולכולם שתהיה הצלחה.

ישראל אייכלר: תודה.

אורי אורבך: תודה רבה.

אורי אורבך: ברוך השם, היום אין מינויים כאלה, שלא לגופו של עניין.

אורי אורבך: אתה רואה, המדינה התבגרה.

אורי אורבך: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.

אורי אורבך: שא מדברותיך.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אייכלר, אני מהם, אלה הציונים, המזרחי, ואני חושב שהחוק הזה הוא ראוי ונכון ושריר וקיים, מסיבה פשוטה: השאלה היא לא הפרוצדורה.

עתניאל שנלר: השאלה בסוף היא את מי בוחרים ובאיזה כובד ראש בוחרים את המנהיגים הרוחניים הפורמליים של מדינת היהודים.

עתניאל שנלר: יהדות לא ניתנה אלא ליהודים כולם.

עתניאל שנלר: היא איננה נחלת רבנים, היא נחלת היהודים.

עתניאל שנלר: וכשצריך לבחור רבנים, צריך לראות עד כמה הרבנים יכולים להתחבר אל כלל הציבור במדינה היהודית.

עתניאל שנלר: וצריך, בעזרת השם, בקדנציה הבאה להשלים חקיקה מאוד משמעותית, מתוך הסכמה עם העובדה שהרבנים מייצגים את כל העם, להשלים מתוך הסכמה את חוק טל, חלופתו; להשלים את נושא רישום הנישואים בצורה מושכלת ששומרת את הגשר בין חלקי העם כולו, וכך נושאים שקשורים למעמד אישי או לפיקוח על כשרות ועוד כל מיני דברים.

עתניאל שנלר: כי היהדות שייכת לעם כולו.

עתניאל שנלר: ולמצוא רבנים שיכולים לקחת אחריות על הגשר בין עולם ההלכה לעולם הרחב של כלל הציבור, אלה ששומרים יותר או פחות, כך או אחרת – זו חוכמת המנהיגות הרוחנית, ולא רק החוכמה של "חדש אסור מן התורה".

עתניאל שנלר: אני אומר הפוך: חדש בתחומים הלכתיים, על-פי ההלכה, חובה מן התורה.

עתניאל שנלר: ולכן, לשם כך צריך לבחור את האנשים היודעים לבחור את הרבנים בצורה ראויה.

עתניאל שנלר: את המתאימים לנו.

עתניאל שנלר: היום זכינו, ברוך השם, שאנחנו רואים חלק נוהגים כך וחלק כך.

עתניאל שנלר: אני חושב שבמצב היום, של הרבנים הראשיים המכהנים היום, ובוודאי אני יכול לומר את זה על הראשון לציון, שהוא אולי אבי אבות הידע לגשר ולקשר בין העולמות, מתוך ההבנה של כוח דהיתרא עדיף, מתוך הבנה שאנחנו רוצים להחזיר לחיק היהדות ושמירת המצוות – כל אחד על-פי דרכו, כל אחד על-פי תפיסתו – מתוך הבנה, חיבוק, ולא מתוך דחייה והתנכרות.

עתניאל שנלר: בעיני, אדוני היושב-ראש, הרבנות הראשית לארץ-ישראל איננה רק גוף טכני.

עתניאל שנלר: פעם אנשים שם יותר לרוחי, פעם פחות.

עתניאל שנלר: פעם אנשים המזדהים עם תפיסת עולמי, פעם פחות.

עתניאל שנלר: אבל המוסד של הרבנות הראשית והרב הראשי הוא מוסד שאני התחנכתי שזה המהות הרוחנית הדתית של מדינת ישראל כמדינת היהודים.

עתניאל שנלר: הרבנות הראשית איננה כלי דמוקרטי.

עתניאל שנלר: היא מבטאת את המנהיגות הרוחנית הפורמלית של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: לכן אנחנו יכולים רק לזכות וליהנות מעוד שלושה חודשים של המצב הקיים, ובעזרת השם, נהיה מושכלים לבחור – מי שיבחר – את הרבנים הראשיים הבאים עלינו לטובה, גם אם זה יידחה בשלושה חודשים.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אורי אורבך: תודה.

אורי אורבך: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הרבנות הראשית (הארכת כהונה של הרבנים הראשיים לישראל) (הוראת שעה).

אורי אורבך: כולם תופסים את מקומם.

אורי אורבך: אנחנו מצביעים.

אורי אורבך: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (הארכת כהונה של הרבנים הראשיים לישראל) (הוראת שעה), התשע"ג–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי אורבך: 11 בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

אורי אורבך: הצעת החוק הועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אלא אם כן יש התנגדות לעניין.

אורי אורבך: אין התנגדות לעניין.

אורי אורבך: הועבר לוועדת החוקה.

אורי אורבך: חבר הכנסת רותם, עוד תספיק משהו בקדנציה הזאת.

אורי אורבך: לפרוטוקול: אנחנו מוסיפים את הצבעתו התומכת של סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, וגם את חבר הכנסת זאב אלקין.

אורי אורבך: ההיסטוריה תזכור זאת לנצח.

אורי אורבך: [מס' כ/460; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' כ"ה, עמ' 38468; נספחות.

אורי אורבך: ]

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי אורבך: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

אורי אורבך: אדוני, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: מדובר בהצעת חוק שיזמתי כבר לפני כשנתיים ואשר באה להסדיר את העיסוק הייחודי והחיוני הזה למשק הישראלי.

חיים כץ: לצערי, במשך השנים הידרדרה רמת הטיפול וההכרה בעיסוק ייחודי זה, ולא בצדק – ביחס הפוך לחשיבות העיסוק ולדרישתו בעבודה במשק.

חיים כץ: במשק קיים מחסור באלפי הנדסאים למילוי תפקידים חיוניים בתחומי התעשייה השונים, ובהיעדר מספיק הנדסאים עבודות אלה מבוצעות על-ידי עובדים חסרי הכשרה.

חיים כץ: הנדסאים וטכנאים מוסמכים מוכשרים במערכות החינוך הטכנולוגי שבמשרד החינוך ובמשרד התמ"ת זה ארבעה עשורים.

חיים כץ: יחד עם זאת, העיסוק במקצועות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים וההכשרה למקצוע התנהלו עד כה ללא הסדרה כוללת בחקיקה.

חיים כץ: הצעת החוק שמונחת לפניכם נועדה להסדיר לראשונה בחקיקה את העיסוק בתחום עיסוק זה, ואני גאה לומר שהיא מהווה בשורה של ממש לעשרות אלפי ההנדסאים והטכנאים העוסקים במאות התחומים הייחודיים להם במשק.

חיים כץ: לפני שאמשיך ואכנס לפרטי הצעת החוק אבהיר כי הצעת החוק התקבלה בוועדה לאחר דיונים ממושכים עם כלל הגורמים הממשלתיים והלא-ממשלתיים הנוגעים בדבר, ולבסוף הצלחתי להביא הצעת חוק ללא הסתייגויות, בנוסח שבו כל צד התפשר, אך התקבל באופן מוסכם.

חיים כץ: עיקרי הצעת החוק כוללים הקמת מועצת הנדסאים וטכנאים שבין שאר תפקידיה תפעל לקידום מעמדו של מקצוע ההנדסאים והטכנאים בתחומי ההכשרה, הלימודים, לרבות לימודי המשך במוסדות להשכלה גבוהה, והעיסוק במקצוע, ותמליץ לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה ולשר החינוך, שהם השרים הממונים על החוק, בכל עניין הנוגע ביישום החוק המוצע ובקידום המטרות העומדות בבסיסו.

חיים כץ: יש לציין כי אף שהשרים ממונים במשותף על ביצועו של חוק זה, יש עניינים הנתונים לסמכותו הבלעדית של שר התמ"ת, למשל בכל הקשור לניהול מרשם ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, מינוי הרשם, ענייני המשמעת ועוד.

חיים כץ: המועצה מורכבת מכלל בעלי העניין הרלוונטיים, ובהם נציגי המל"ג, נציגי התעשיינים ונציגי המכללות הטכנולוגיות השונות.

חיים כץ: עניין לימודי ההמשך במוסדות להשכלה גבוהה, שעל המועצה לפעול לגביו, הוא נקודה חשובה שאמורה לקדם את מעמדו של מקצוע חשוב זה אל מול המועצה להשכלה גבוהה כדי שלא לחסום אפשרויות קידום בפני הנדסאים רבים שהכשרתם כמעט זהה, מבחינת שעות לימוד, לבעלי תואר אקדמי.

חיים כץ: בעניין זה הובטח לוועדה על-ידי יושב-ראש המל"ג שיתוף פעולה בין המועצה להשכלה גבוהה לבין מועצת ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, ואנו מקווים שכבר הוחל בצעדים למימוש הבטחה זו.

חיים כץ: עוד מוצע להקים ועדות משנה לעניינים שונים, ועדה מכינה וועדה פדגוגית לתוכניות לימודים שיסייעו למועצה במילוי תפקידיה לפי החוק, ולהסמיך את שר התמ"ת למנות את רשם ההנדסאים והטכנאים המוסמכים – להלן: הרשם – אשר ינהל מרשם שיהיה פתוח לעיון הציבור, ובו רישום של הנדסאים וטכנאים מוסמכים.

חיים כץ: החוק מקים ועדת הסמכה שאמונה על אישור התארים וההכשרות מחו"ל, וכן על הנחיית הרשם בכל הקשור לרישום במרשם.

חיים כץ: הנציגות בוועדת ההסמכה ובוועדות המשנה מחולקת בין משרדי הממשלה האחראים, תמ"ת וחינוך, ובין הארגון היציג, שמעורב מאוד בקידום מקצוע ההנדסאות והטכנאות מאז היווסדו.

חיים כץ: בכל הקשור לתוכניות לימודים הנושקות לענייני תכנון ובנייה, ילווה את עבודת הוועדה נציג מקצועי ממשרד הפנים.

חיים כץ: כמו כן, יש בהצעת החוק הוראות אשר לתנאים לרישום אדם במרשם והוראות לעניין הטיפול במקרים שבהם אדם הרשום במרשם נאשם בהתנהגות שאינה הולמת את כבוד המקצוע או הורשע בעבירה שיש עמה קלון, בדומה להוראות הקבועות בחוק המהנדסים והאדריכלים, התשי"ח–1958.

חיים כץ: נוסף על כך מוצע להסמיך את שר התמ"ת לקבוע, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, הוראות בעניין ייחוד פעולות להנדסאים וכן הסדרים לעניין רישוי הנדסאים רשומים, כולל תנאים למתן רשיון כאמור, ובין היתר תקופת ותק ותקופת התמחות נדרשות והוכחת כשירותו וניסיונו המעשי של מבקש הרשיון.

חיים כץ: מאחר שמדובר בתחומי עיסוק שחלקם חופפים ענייני תכנון ובנייה, אדריכלות ועיצוב, החוק מקים ועדה משותפת למועצת ההנדסאים ולמועצת המהנדסים והאדריכלים, שנמצאת אף היא באחריותו של שר התמ"ת, והיא תייעץ לשר בענייני ייחוד הפעולות.

חיים כץ: מנגנון זה מבטיח איזון בייחוד הפעולות ויסייע לשר בבואו לייחד פעולות.

חיים כץ: כרגע התוספת לחוק מפנה רק לייחוד הפעולות הקיים היום לפי חוק המהנדסים והאדריכלים – בענייני תכנון, בנייה, אדריכלות ועיצוב.

חיים כץ: מובן שייחודי פעולות הקבועים בחוקים אחרים ימשיכו להיות בתוקף על-פי התנאים שרשומים שם.

חיים כץ: כמו כן הוספנו סעיף ייחודי חשוב, אפשר לומר תקדימי בהיסטוריה של העסקת הנדסאים וטכנאים, שבא לעשות צדק היסטורי: מעתה יוכלו הנדסאים להתמודד על משרות בגופים ציבוריים, או על קידום בתפקיד, אם הם עומדים בדרישות המקצועיות לתפקיד, כאילו יש ברשותם תואר אקדמי.

חיים כץ: במשך שנים נמנע מהנדסאים וטכנאים להתמודד במכרזי העסקה בגופים ציבוריים שבהם עבדו שנים רק בשל אי-הכרה בלימודיהם כלתואר אקדמי.

חיים כץ: נציבות שירות המדינה התעלמה במשך שנים מהעיוות הזה, של דרישה שרירותית לתואר אקדמי כלשהו.

אורי אורבך: אנחנו במתח, תשתף אותנו, מה כתוב שם?

חיים כץ: זה סודי.

חיים כץ: כתוב מי מנצח.

אורי אורבך: יש תוצאות?

חיים כץ: כן, של אורלב.

אורי אורבך: הרחתי שיש פה משהו מסעיר יותר.

חיים כץ: אורלב או בנט.

חיים כץ: אנחנו עוד מעט נעבור להקראה.

אורי אורבך: לא מערבבים את המפלגות עכשיו בממלכתיות של המליאה.

חיים כץ: נציבות שירות המדינה התעלמה במשך שנים מעיוות זה, של דרישה שרירותית לתואר אקדמי כלשהו, ואפילו במקצועות כלליים, שלא קשורים לתפקיד – מונעת מאלפי הנדסאים להתקדם במקומות עבודה שבהם הועסקו במשך שנים ולתפקידים שאותם הם מוכשרים לבצע.

חיים כץ: מעתה מצב זה ישתנה בגופים ציבוריים כגון משרדי הממשלה, רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות, מוסדות להשכלה גבוהה ועוד.

חיים כץ: כדי לתת משנה תוקף לקידום מעמדם של הנדסאים וטכנאים מוסמכים קובע החוק ייחוד התואר, כך שמי שאיננו הנדסאי לפי חוק זה לא יוכל להשתמש במהלך עיסוקו בכינוי הנדסאי, ואחרת יואשם בפלילים.

חיים כץ: לגבי טכנאים מוסמכים האיסור יחול על כינויים מסוימים, שיפורטו בתוספת לחוק, לגביהם יהיה איסור על מי שלא הוכשר לפי החוק להשתמש בכינוי "טכנאי מוסמך".

חיים כץ: החוק מפרט מנגנון מורכב ורציני של הליכי משמעת להנדסאים וטכנאים שיוחדו להם פעולות.

חיים כץ: מדובר בתחומים שהאינטרס הציבורי מחייב כי אנשים ראויים ורציניים יעסקו בהם, ולכן לא יהיו הנחות להנדסאים וטכנאים בתחומים אלה, והם יעמדו בהליכי משמעת ואתיקה כפי שהחוק מפרט.

חיים כץ: החוק קובע הכרה במכללות טכנולוגיות הייחודית לחוק, הן על-ידי שר החינוך והן על-ידי שר התמ"ת.

חיים כץ: מכללות שלא יעמדו בכללים החדשים לפי החוק לא יוכלו להמשיך ולהכשיר תלמידים חדשים, אלא להתאים עצמם לדרישות.

חיים כץ: סוגיה נוספת היא סוגיית "חלוקת המגרש" בין השרים הממונים על חוק זה.

חיים כץ: אלפי המכללות הטכנולוגיות הפועלות היום מחולקות בין משרד התמ"ת ומשרד החינוך, שמקיימים עליהן פיקוח צמוד והדוק.

חיים כץ: החלוקה בדרך כלל היא על-פי סוג האוכלוסייה שלומדת במכללה, ונעשית הבחנה בין "צעירים" שממשיכים לימודים ברצף לאחר לימודים תיכוניים, לבין "מבוגרים".

חיים כץ: הנתונים בשוק מראים כי יש ביקוש גדול למכללות נוספות, ובעתיד יהיה צורך להגדיר באופן מדויק יותר את חלוקת המגרש בין השרים ואת האוכלוסיות השונות שיאפיינו את המכללות.

חיים כץ: את זה החוק משאיר לשרים, שיצטרכו לעשות זאת בתוך שנה, אחרת יועבר הדבר להכרעת הממשלה.

חיים כץ: אני מקווה שהשרים ימצאו את הדרך לפעול בשיתוף פעולה, שכן את מועצת ההנדסאים עליהם למנות במשותף כבר בתוך 30 ימים מיום תחילתו של החוק, ולמעשה ללא שיתוף פעולה ביניהם תכלית החוק המיוחד הזה לא תצליח להתקיים.

חיים כץ: הרבה אנשים עבדו על החוק הזה.

חיים כץ: יש פה הרבה תודות.

חיים כץ: אני אגיד את התודות בהנחה – נסתכל על המליאה, אז סביר להניח שהחוק יעבור.

חיים כץ: יושבים פה אנשים חברתיים, חשוב להם, וכנראה, כולי תקווה – נכון, מולה?

חיים כץ: – שהחוק יעבור.

חיים כץ: ואללה, החוק יעבור.

חיים כץ: אז תודה – שאני אגיד את זה?

חיים כץ: אבל תודה לגלעד סממה ממשרד המשפטים, שהתגבר על כל מיני קשיים והוציא כל מיני מקלות שהיו בדרך; תודה למשרד התמ"ת ולמשרד החינוך: לימור ניסן, דוד ימין, אמנון צ'רניקה, אילן שי וערן דוידי; במשרד המשפטים היו גם עדי גולדרינג, שרית שפיגלשטיין ומורן רוזנבלום; לנציגי הארגון היציג של ההנדסאים והטכנאים בהסתדרות: עמוס ברנהולץ, אלי כהן ועורך-הדין רענן הר-זהב; הדס ברוכיאן ואיציק שטיין, מזכ"ל הסתדרות ההנדסאים, שעזרו בעיצוב ובגיבוש החקיקה.

חיים כץ: תודה למנהלת הוועדה וילמה מאור, ולצוות המסור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ותודה מיוחדת ליועצת המשפטית של הוועדה, שהגיעה כעזרה אחרי שג'ודי וסרמן הלכה – נירה לאמעי, שהקדישה הרבה מאוד שעות מזמנה, בשעות לא שגרתיות ובדיונים לא שגרתיים, והביאה את החוק הזה מנוסח לשביעות רצון כל הסובבים.

חיים כץ: ותודה, כמובן, לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו וקורל אלמוגית אבירם.

חיים כץ: אני מקווה שהחוק הזה – –

ראובן ריבלין: – – – היא לא הלכה, היא פרשה.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: ג'ודי וסרמן פרשה לגמלאות אחרי שעשתה עבודה לעילא ולעילא.

אורי אורבך: הביטוי "הלכה" מותיר פתח – – –

חיים כץ: אין לי כוונות כאלה, ואתה יודע שזאת סגולה לאריכות ימים.

חיים כץ: אז אני מאחל לה הרבה ימים של בריאות; אשה ראויה שעשתה בכנסת עבודה ברוכה, וכן ירבו אנשים שכמותה.

חיים כץ: אם לא אכפת לך, תספור אותי ואני אשאר, כי יש לי ארבעה חוקים.

חיים כץ: אם אתה רוצה, אני – – –

אורי אורבך: אתה מצדי יכול לא להצביע.

אורי אורבך: אני רוצה אותך פה, לידי, אני מרגיש יותר בטוח, אבל מבחינת התקנון אתה צריך להצביע מהמקום.

חיים כץ: אין בעיה.

אורי אורבך: אבל אפשר להוסיף אותך.

אורי אורבך: תצביע ידני, וזה בסדר.

חיים כץ: אוקיי.

אורי אורבך: תודה.

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012, ואחריה – לקריאה שלישית.

אורי אורבך: אין הסתייגויות, אין בקשות לרשות דיבור.

אורי אורבך: ההצבעה היא כמקשה אחת, כולל לוח התיקונים המצורף.

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצבעה, גבירותי ורבותי.

חיים כץ: תוסיף את קולי.

אורי אורבך: אני מוסיף את קולך, אבל ההצבעה תסתיים קודם, ורק אז אני אוסיף את קולך, שלא יקדים את האחרים.

אורי אורבך: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–45 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–45 נתקבלו.

אורי אורבך: ובכן, הצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג, בקריאה שנייה – שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חיים כץ: מאוד אשמח אם תעלה את זה.

אורי אורבך: שמונה, כמובן, יחד אתך.

אורי אורבך: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אורי אורבך: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: ההצבעה הסתיימה.

אורי אורבך: שמונה – ועוד קולו של יושב-ראש הוועדה, תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: ההצבעה כוללת את לוח התיקונים, ונכנסה עוד הצעת חוק של הוועדה בראשותך לספר החוקים של ישראל.

אורי אורבך: [מס' כ/492; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' ל"ו, עמ' 30903; נספחות.

אורי אורבך: ]

אורי אורבך: אנחנו נמשיך בעבודתנו המשותפת הערב.

אורי אורבך: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 41), התשע"ג–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי אורבך: אדוני חבר הכנסת חיים כץ, הצג בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם אנחנו מדברים על ספירה, החוק הזה יהיה חוק מס' 125 של ועדת העבודה והרווחה, מתוך – – –

ראובן ריבלין: – – –

חיים כץ: חכה, יש עוד המשך.

חיים כץ: – – – אנחנו נגיע ל-127 חוקים, כמו שנות חייה של שרה.

אורי אורבך: כמו המדינות מהודו ועד כוש של אחשוורוש.

חיים כץ: כן, מהודו ועד כוש, עשינו חקיקה נרחבת.

חיים כץ: אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 41), התשע"ג–2012, שהגישו חברי הכנסת זאב אלקין, רוברט אילטוב, אברהם מיכאלי ועינת וילף.

חיים כץ: חוק הבטחת הכנסה, התשמ"א–1980, נועד להעניק רשת מגן של משאבים לקיום מינימלי לתושבי המדינה הנקלעים למצב שבו אין ביכולתם לספק לעצמם את צורכיהם הבסיסיים.

חיים כץ: החוק קובע תנאים לקבלת גמלת הבטחת הכנסה, וכן נסיבות שבהן הגמלה תישלל, בין היתר בתקופה שבה הזכאי שוהה מחוץ לישראל, שאז לכאורה אין צורך בהבטחת רשת המגן בישראל.

חיים כץ: לגבי זכאי לגמלת הבטחת הכנסה שהוא בגיל פרישה או יותר, הגמלה אינה נשללת מייד עם היציאה לחו"ל, אלא רק אם באותה שנה קלנדרית יצא הזכאי עם בן-זוגו מחוץ לישראל ארבע פעמים או יותר, או אם שהה מחוץ לישראל יותר מ-72 ימים באותה שנה קלנדרית.

חיים כץ: אולם כשחלה העילה לשלילה כאמור, נשללת הגמלה רטרואקטיבית בעד כל אחד מהחודשים באותה שנה קלנדרית שבו שהו הזכאי ובן-זוגו, בכל החודש או בחלקו, מחוץ לישראל, להוציא נסיבות שבהן היציאה נועדה לקבלת טיפול רפואי מחוץ לישראל.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע להוסיף ולהקל על זכאים בגיל פרישה, כדי לא להכביד על קיום הקשר עם בני משפחתם החיים מחוץ לישראל.

חיים כץ: מוצע שבפעם הרביעית ליציאתם מהארץ בשנה קלנדרית מסוימת תישלל הגמלה אך ורק לתקופת שהותם בחו"ל באותה פעם רביעית.

חיים כץ: כך גם אם הזכאי שוהה בחו"ל יותר מ-72 ימים, אך לא יותר מ-100 ימים, תישלל הגמלה רק לחודשים בטווח הימים האלה, שבהם הזכאי שהה בחו"ל, ולא לכל התקופה רטרואקטיבית.

חיים כץ: רק אם הזכאי יצא לחו"ל בפעם החמישית או יותר באותה שנה קלנדרית, או שהה בחו"ל יותר מ-100 ימים באותה שנה, תישלל הגמלה רטרואקטיבית לכל החודשים שבתקופת שהותו בחו"ל.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת – לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

חיים כץ: תודה רבה למנהלת המיתולוגית וילמה מאור, לצוות המסור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הבנות מעיין, אתי וענת.

חיים כץ: תודה ליועצת המשפטית של הוועדה, נועה בן-שבת, ולכל מי שלקח חלק בקידומו של החוק, וכמובן, אלה שעבדו ללא לאות, עוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו וקורל אלמוגית אבירם.

חיים כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אורי אורבך: אני קורא לחברי הכנסת לשקול את העניין, ואנחנו עוברים להצבעה.

אורי אורבך: אתה תישאר פה ותצביע, אדוני.

אורי אורבך: הצבעה על חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 41) בקריאה שנייה.

אורי אורבך: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–2 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורי אורבך: בעד חוק הבטחת הכנסה – 7, כולל הדובר, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 41) נכנסה לספר החוקים של מדינתנו.

אורי אורבך: סליחה, עכשיו נעבור לקריאה שלישית כמובן.

חיים כץ: בשמחה רבה.

אורי אורבך: בבקשה, רבותי.

אורי אורבך: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 41), התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: עכשיו זה נכנס לספר החוקים.

אורי אורבך: אושר בקריאה שלישית.

חיים כץ: יפה.

חיים כץ: הגשתם חוק יפה, עבדתם יפה.

חיים כץ: יישר כוח.

חיים כץ: [מס' כ/336; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 11795, חוב' ל"ו, עמ' 12247; מושב רביעי, חוב' ל', עמ' 29480, חוב' ל"א, עמ' 29646; נספחות.

חיים כץ: ]

אורי אורבך: בואו נעבור לעוד חוק יפה שהוועדה בראשותך אישרה: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11), התשע"ג–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי אורבך: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק מס' 126 בסדרה, ולא תם מניין החקיקה.

חיים כץ: אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11), התשע"ג–2012, הצעת חוק של חבר הכנסת אילן גילאון.

חיים כץ: סעיף 19יב לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998, קובע את חובת ביצוע התאמות הנגישות לשירות ציבורי שניתן לציבור, כשיובהר כי מדובר במגוון רחב של שירותים – החל בשירותים הניתנים על-ידי הממשלה, הביטוח הלאומי ורשויות מקומיות, המשך במוזיאונים וספריות וכלה בקניונים, בתי-קולנוע ומסעדות.

חיים כץ: על אותן התאמות נגישות להיות מבוצעות בהתאם לתקנות שיקבע שר המשפטים ובתוך פרק הזמן שיקבע באותן תקנות, אך לא יאוחר מ-1 בנובמבר 2015.

חיים כץ: ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שבראשה עמד – יכול להיות שהיא תתכנס עוד – חבר הכנסת אילן גילאון, קיימה דיונים רבים בתקנות שהגיש שר המשפטים, תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשס"ח–2008, והיא על סף סיום דיוניה בתקנות לקראת אישורן בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: בקביעת המועדים לביצוע ההתאמות השונות מוגבלת הוועדה למועד האחרון הקבוע בחוק, שבהתחשב באיחור שחל בהגשת התקנות לאישור הוועדה ובזמן הרב שנדרש לדיון בתקנות אלה בוועדה בשל היקפן ומורכבותן, כבר הפך לבלתי ריאלי.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לדחות את המועד האחרון לביצוע התאמות הנגישות לשירות ציבורי לפי סעיף 19יב, מיום 1 בנובמבר 2015 ליום 1 בנובמבר 2017, וזאת אך ורק לגבי הגופים שאינם רשויות ציבוריות, קרי גופים פרטיים.

חיים כץ: גופים ציבוריים – שיעמדו בזמנים.

חיים כץ: מועד זה הוא גם המועד האחרון שנקבע לגופים הפרטיים לביצוע התאמות הנגישות במקום ציבורי שהוא בניין קיים, כקבוע בסעיף 19ט לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: דחיית המועדים תאפשר לגופים הפרטיים זמן מספיק לבצע את התאמות הנגישות שיידרשו בתקנות לטובת כלל הציבור בישראל וציבור האנשים עם המוגבלויות בפרט.

חיים כץ: השוואת המועד עם זה הקבוע לעניין נגישות למקום ציבורי שהוא בניין קיים תאפשר לגופים הפרטיים לבצע את התאמות הנגישות המבניות והלא-מבניות במקביל ובהרמוניה עד למועד האחרון לביצוע כל אותן התאמות נגישות.

חיים כץ: בסיום דברי אבקש לברך את חבר הכנסת אילן גילאון על העבודה הרבה שהשקיע לאורך כל תקופת כהונתה של הכנסת לקדם את זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: כן אודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה, חבר בוועדת המשנה, שסייע לחבר הכנסת גילאון בניהול הישיבות על התקנות האמורות.

חיים כץ: סיועו של חבר הכנסת אגבאריה היה לעזר רב לעבודתה של ועדת המשנה.

חיים כץ: כזכור, עפו אגבאריה הוא גם רופא במקצועו.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

חיים כץ: תודה למנהלת הוועדה וילמה מאור, לצוות המסור של ועדת העבודה, תודה ליועץ המשפטי של הוועדה, אייל לב-ארי, וכמובן תודה לעוזרי הפרלנטריים אילן מרסיאנו וקורל אלמוגית אבירם.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אורי אורבך: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11).

אורי אורבך: בבקשה, רבותי, נא להצביע.

אורי אורבך: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי אורבך: בהצבעה בקריאה השנייה – שמונה בעד, כולל הדובר, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11), ברשותך, אדוני, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

חיים כץ: עוברים לקריאה השלישית.

אורי אורבך: בבקשה.

אורי אורבך: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 7 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11), התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: אין מתנגדים ואין נמנעים, שמונה בעד הצעת חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 11), והחוק נכנס לספר החוקים של מדינתנו.

אורי אורבך: [מס' כ/492; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' ל"ו, עמ' 30915; נספחות.

אורי אורבך: ]

אורי אורבך: אנחנו ממשיכים, כדי שתשלים את היומית שלך, להצעת החוק הבאה.

חיים כץ: אחרת לא אקבל משכורת.

חיים כץ: הצעת החוק שאני מקריא עכשיו – –

אורי אורבך: כן.

אורי אורבך: אקרא את זה?

חיים כץ: – – הלוואי שהיא היתה הצעת חוק מיותרת.

אורי אורבך: רק נגיד את הכותרת שלה, בשבתי כיושב-ראש.

אורי אורבך: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ושלישית.

אורי אורבך: בבקשה.

חיים כץ: הלוואי שההצעה הזאת היתה הצעת חוק מיותרת ולא היינו צריכים לממן נשים ששוהות במקלטים לנשים מוכות.

חיים כץ: אני חושב שהאלימות וההתנהלות הזאת, חבל שהיא לא פסה מהעולם.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם הצעת חוק מס' 127 של ועדת – – –

דב חנין: אתה שובר את הכלל שאומר "עד 120".

חיים כץ: – – – הצעת חוק מס' 127 של ועדת העבודה והרווחה, שכנראה היא הצעת החוק האחרונה לכנסת הזאת, ואני אתחיל בתודות.

חיים כץ: ואללה, יצא לי להיות בוועדה הזאת.

חיים כץ: הציעו לי להיות שר וביקשתי את הוועדה.

חיים כץ: אמרתי: אני חייב לעבור בוועדה הזאת בשביל לגעת באנשים ולהיות פה לאלה שלא יכולים לדבר ולהיות עיניים לאלה שלא יכולים לראות ולא רואים אותם.

חיים כץ: ניצחתי על תזמורת חקיקה של ועדה, מה-זה מעולה, עם מנהלת ועדה לעילא ולעילא, שעונה לשם וילמה מאור, שיש לה צוות של בנות שתענוג לעבוד אתן – צוות של עובדות – ענת, מעיין ואתי, ויש שם צוות מקצועי של משפטנים, שהתחיל עם ג'ודי וסרמן והגיע לנועה בן-שבת, שבדרך קיבלה את התפקיד של היועצת המשפטית הראשית של הוועדה, ואייל ושמרית.

חיים כץ: והיו עוד כמה חברי כנסת שדאגו לגעת באנשים, לעזור למסכנים, הקדישו הרבה לב והרבה נשמה, ובזכותם אני עומד פה ומעלה את הצעת החוק המאה – –

אורי אורבך: עשרים ושבע.

חיים כץ: – – עשרים ושבעה של הוועדה הזאת.

חיים כץ: וזה לא דבר של מה בכך.

חיים כץ: זה נעשה ב-790 ישיבות וב-160 תיקוני תקנות.

חיים כץ: ואללה, החוק הזה, אתה יודע, דב חנין, הלוואי שהוא היה מיותר, אבל הוא כל כך נחוץ, לצערנו.

חיים כץ: אני מביא בפניכם את הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), שמקורה בהצעות חוק שהגישו חברי הכנסת דב חנין וזהבה גלאון יחד עם חברי הכנסת האחרים שבסיעותיהם, והיא תוצאה של מאמץ ממושך לקביעתו בחקיקה של מענק זה, שהוראת שעה להענקתו מלפני כעשר שנים היתה תקפה לשנה אחת בלבד.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם קובעת כי אשה ששהתה במקלט לנשים מוכות במשך 60 ימים לפחות ולאחר יציאתה מהמקלט לא שבה לביתה, תהיה זכאית למענק הסתגלות ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים, שינוצל בהתאם לתוכנית שיקומית-טיפולית שנקבעה עבורה לתקופה שלאחר יציאתה מהמקלט.

חיים כץ: גובה מענק ההסתגלות הוא – שלא תחשבו 80,000 – 8,000.

חיים כץ: כולו 8,000 שקל, בתוספת סך של 1,000 ש"ח עבור כל ילד שנמצא אתה, אך לא יותר משני ילדים.

חיים כץ: זאת אומרת, היא בצרותיה, לא יותר מ-10,000 שקל.

חיים כץ: זה לא הרבה, אבל זה המון.

חיים כץ: זה לא הרבה, אבל זה המון.

חיים כץ: קבלת המענק לא תפגע בזכאותה של האשה לגמלת הבטחת הכנסה ככל שהיא זכאית לגמלה זו.

חיים כץ: לוועדה הובהר כי עמדת רשות המסים היא שהמענק אינו נחשב להכנסה לפי פקודת מס הכנסה, ובכל מקרה לא ימוסה.

חיים כץ: אתה רואה, זה קידום יפה.

חיים כץ: עמדה זו הוצגה בין היתר על-ידי נציג האוצר – – –

אורי אורבך: מה, חשבו לקחת מסים על המענק הזה?

חיים כץ: לא ישלמו.

חיים כץ: בעבר שילמו.

אורי אורבך: מה אתה אומר, כפל קנס.

חיים כץ: גם מכות וגם כסף.

חיים כץ: גם קיבלה מכות – – –

אורי אורבך: וגם משלמת על זה מס הכנסה.

חיים כץ: אתה יודע, טיילנו פעם, אז זוג נסע לפנינו.

חיים כץ: אמרנו: הוא עולה להר, שיראה מה רואים שם, אז הוא כתב: גם עולה כסף ולא רואים כלום, אז לא עלינו.

חיים כץ: גם קיבלה מכות וגם שילמה כפל קנס.

חיים כץ: עמדה זו הוצגה, בין היתר, על-ידי נציג האוצר, בהסתמך על חוות דעת של רשות המסים שבידו.

חיים כץ: אשה שבקשתה לקבל מענק הסתגלות לא נענתה רשאית להגיש תובענה לבית-הדין האזורי לעבודה, וידון בה שופט כדן יחיד.

חיים כץ: מאחר שמטרתו של המענק לסייע לאשה סמוך לאחר היציאה מהמקלט לנשים מוכות, נקבע כי המענק ישולם בתוך 60 יום ממועד היציאה מהמקלט, ותובענה תוגש לא יאוחר מתום 12 חודשים מהיציאה מהמקלט, אלא אם כן ההחלטה בבקשה לקבלת מענק ההסתגלות היתה במועד מאוחר, ואז תוגש התובענה בתוך שישה חודשים ממועד ההחלטה בבקשה.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת – אפילו שזה מיותר – לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: את התודות אמרתי מראש.

חיים כץ: פעם נוספת – וילמה, חברי הכנסת.

חיים כץ: אני מבין שבכנסת כנראה לא יהיה עוד יום דיונים.

חיים כץ: מה אני אגיד לכם, היה לי תענוג גדול לעמוד פה על הבמה 127 פעמים ולהגן ולשמור – ולחזק את העובדים, את הילדים, את הנשים המסכנות, שהיו מסכנות בגלל אלימות, את הגמלאים של מדינת ישראל, ואתם בתמיכתכם עזרתם לי לשמור על אלה ששלחו אותנו.

חיים כץ: תודה רבה לכם על כל התקופה, ותודה רבה על העזרה של חקיקה של 127 חוקים, שזה לא דבר של מה בכך.

חיים כץ: תודה רבה.

אורי אורבך: בהחלט.

אורי אורבך: אנחנו נעבור להצבעה, כדי שיהיו 127 חוקים.

אורי אורבך: בבקשה, שב במקומך, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

אורי אורבך: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

אורי אורבך: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 1–8 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

נסים זאב: מה קורה עם המקלט לגברים, גם להם יש מענקים, או לא?

חיים כץ: אתה תתחיל להרביץ לה, אני אתן לך מענק.

אורי אורבך: ניתן לה מענק אם היא תרביץ לך.

חיים כץ: אתה תרביץ לה, ניתן לה מענק.

אורי אורבך: רבותי, הצבעה.

אורי אורבך: אין מתנגדים, אין נמנעים, בעד – 11.

אורי אורבך: נתקבלה בקריאה שנייה הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות).

אורי אורבך: עוברים, ברשותך, להצבעה בקריאה שלישית.

אורי אורבך: בבקשה.

אורי אורבך: הצבעה בקריאה שלישית.

אורי אורבך: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: ובכן, ההצעה עברה בקריאה שלישית.

אורי אורבך: 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים).

אורי אורבך: פרק קכ"ז בתהילים אומר את המלים – 127, כן?

אורי אורבך: "שיר המעלות לשלמה אם ה' לא יבנה בית שוא עמלו בוניו בו אם ה' לא ישמר עיר שוא שקד שומר".

אורי אורבך: אתה עוזר לשמור על הבית.

אורי אורבך: כאחד היוזמים, אני מבקש מחבר הכנסת דב חנין, ואחריו – אני אבקש מהשר בגין לומר כמה מלים, ונעבור הלאה.

אורי אורבך: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חבר הכנסת כץ, יושב-ראש הוועדה, הודה מראש, ואני כמובן מצטרף לכל התודות לצוות המופלא של ועדת העבודה, הרווחה, הפנסיה והבריאות של הכנסת, אבל הוא שכח תודה אחת מאוד גדולה, בצניעותו, כי כל הדברים האלה לא היו קורים בלי המנצח על התזמורת, וזה היה מנצח מאוד מאוד מוזיקלי.

דב חנין: אני אומר את הדברים, חבר הכנסת כץ – אני מקווה שאני חס וחלילה לא אזיק לך בפריימריז, אבל אתה עשית בוועדת העבודה והרווחה עבודה מופלאה.

דב חנין: עשית עבודה לתועלת אזרחים שהקול שלהם לא נשמע; לתועלת אנשים שלא יכולים לבוא לכנסת; לתועלת אנשים שאולי גם לא יכולים להשפיע אפילו בפריימריז, ועשית את העבודה הזאת לעתים גם ברגעים מסובכים וקשים.

דב חנין: ואני ישבתי אתך בוועדה – גם בחוקים שלי, אגב, גם בחוקים של אחרים, שהיו בהם ויכוחים לא פשוטים עם הממשלה, ואני רוצה להעיד פה, מעל הדוכן הזה, שאלמלא אתה היית שם, בכיסא יושב-ראש הוועדה, חלקים גדולים מהחוקים ורבים מהחוקים לא היו עוברים בצורה שהם עברו.

דב חנין: אז כנציג של לפחות 1 חלקי 120 מהציבור בארץ הזאת, אני רוצה להודות לך בשם הציבור הגדול הזה, בשם הציבור שאתה אולי לא תקבל את תודתו כי – – –

ראובן ריבלין: 1 חלקי 20, ולא 120, כי אתה בין 20 החברים הכי פעילים בכנסת.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בכל מקרה, אני רוצה להודות לך גם בשם אלה שאולי אתה לא תשמע את תודתם, והם אולי אפילו לא יודעים שאתה אחראי לאותו תיקון או לאותו שינוי שמשנה את מצבם, אבל את השינוי הזה הם מרגישים, והתודה הזאת מגיעה לך.

דב חנין: אני גם רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני לא יודע אם יהיה לנו יום מליאה נוסף בכנסת, אבל מבחינתי אני מאוד שמח שאולי ביום האחרון של הכנסת, אולי לא, אבל באחד הימים האחרונים בוודאי, כנסת שמבחינתה היתה כנסת לא פשוטה, עם הרבה הרבה קשיים, הרבה ויכוחים, הרבה עימותים קשים, שאנחנו הצלחנו לסיים אותה דווקא בחוק כל כך חשוב, כל כך משמעותי, חוק שמסייע לנשים שיוצאות ממקלטים לנשים מוכות לפתוח דף חדש בחיים, כי בדרך כלל הנשים האלה הרי לא יכולות לחזור הביתה, ואת הכסף הזה הן יכולות לנצל כדי לפתוח את הדף החדש.

דב חנין: לדברים האלה יש הרבה הרבה חשיבות, ויש להם חשיבות מיוחדת בתקופה הזאת, כשהתופעות של אלימות נגד נשים, לצערנו, הולכות ומתרחבות בחברה.

דב חנין: אני מצטרף לדברי האיחולים של חבר הכנסת כץ שהחוק הזה וכל החוקים שעוסקים באלימות נגד נשים יהיו מיותרים, אבל כל עוד לא נגיע למצב הזה זה חוק מאוד מאוד חיוני ומאוד חשוב.

דב חנין: תודה רבה.

אורי אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

אורי אורבך: השר זאב בנימין בגין, בבקשה, כדי שלדברים יהיה גם איזה נופך ממשלתי, ולא רק של המחוקקים עצמם.

אורי אורבך: בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני יושב-ראש הישיבה, אדוני יושב-ראש הכנסת היושב עמנו במליאה, חברי הכנסת, לפני שלוש שנים וחצי זכיתי בפעם הרביעית להישבע אמונים ולקבל על עצמי את ההתחייבות כחבר הכנסת יחד עם עוד 119 חברי כנסת, וזו היתה הפעם הרביעית שהמעמד הזה גרם לי לתחושה של רוממות רוח, לא חלילה כי אני הייתי אחד מ-120 – –

אורי אורבך: זה גרם לנו להתרוממות רוח.

זאב בנימין בגין: – – אלא מפני ששוב ניתן היה לראות כיצד ללא הבדל לאום, ללא הבדל דת, ללא הבדל מוצא, ללא הבדל מין, האחד אחרי השני, קמים אנשים ואומרים "מתחייב אני", ואני שמח שאנחנו מסיימים את המושב הזה, ואת הפעילות של הכנסת השמונה-עשרה, גם כן באחדות דעים.

זאב בנימין בגין: אני מודה, אם אפשר לומר – מודה שוב, הודיתי פעמים אחדות לחבר הכנסת דב חנין על פעילותו, אבל לא פחות מזה על הגינותו כאיש אופוזיציה.

זאב בנימין בגין: ואני מודה לך, דב, שאתה הודית בשמנו ליושב-ראש הפעיל והנמרץ והנחרץ של ועדת העבודה, הרווחה והפנסיות של הכנסת, חברנו הוותיק חיים כץ.

זאב בנימין בגין: זה לא פשוט, כפי שאנחנו יודעים מדוגמאות אחרות, לעמוד באותו פיתוי, שאומרים לאדם: עבדת, יגעת, היית שליח ציבור נאמן, היית בכנסת, ועכשיו הגיע תורך להשתתף ברשות המבצעת ולהיות חבר הממשלה.

זאב בנימין בגין: ואמר חבר הכנסת כץ: לא, תודה, אבל לא, ואני אמלא את התפקיד – כפי שהוא מילא אותו, כפי שאתה תיארת אותו נאמנה, חבר הכנסת חנין, באותן קרוב ל-800 ישיבות.

חיים כץ: 490.

זאב בנימין בגין: אני ניסיתי לחשב, לחלק לשלוש, או לארבע, ולא ראיתי את מספר השבועות שבהם אתה הצלחת להעביד בפרך את אותם חברים שהסכימו לעבוד בפרך.

זאב בנימין בגין: אם אתה בא לישיבה, אתה לא בא לישיבה, לא תמיד סופרים.

זאב בנימין בגין: יש תמיד קבוצת איכות שנוטלת על עצמה את העבודה האפורה הזאת, ומביאה מזור, מביאה עזרה חשובה בבעיות שהן לעתים קטנות ונוגעות לאנשים הנחשבים לבלתי-חשובים.

זאב בנימין בגין: ולגביהם אין ערוך לחשיבותה של עזרה כזאת.

זאב בנימין בגין: על כן, בשם חברי הכנסת – אני חושב בשם הממשלה, שאתה חבר הכנסת כץ, לא תמיד הקלת עליה – אני שירתי בוועדת השרים לחקיקה.

זאב בנימין בגין: לפעמים קשה היה פשוט לעמוד בפני הבקשות הנמרצות שלך להעביר את החוקים האלה בתמיכת הקואליציה, אבל לעתים גם המשיכו הוויכוחים במהלך החקיקה.

זאב בנימין בגין: שא תודה מכולנו על מלאכה מצוינת.

זאב בנימין בגין: ואני מקווה שלאחר הבחירות נשוב, כל הנוכחים כאן, אל הכנסת.

זאב בנימין בגין: אני לא יודע מה אתה תבחר לעשות בעוד ארבעה-חמישה חודשים.

זאב בנימין בגין: אני מקווה שאכן המפלגה ששלושתנו חברים בה תשוב ותרכיב את הממשלה, ותעמוד כנראה שוב בפני בחירה קשה.

זאב בנימין בגין: ואז ושוב – לא שוב.

זאב בנימין בגין: אז אולי תטיל מטבע.

זאב בנימין בגין: אבל רוביק יעזור לך להחליט.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

זאב בנימין בגין: ושוב, תודה לכולכם.

אורי אורבך: תודה, אדוני.

אורי אורבך: חבר הכנסת נסים זאב, אני לא יכול אפילו לא לראות אותך מדבר בסלולרי.

אורי אורבך: אז לפחות במקום שאני יכול לעשות עצמי כאינו רואה.

אורי אורבך: תשב.

אורי אורבך: [מס' כ/486; "דברי הכנסת", מושב רביעי, חוב' ל"ה, עמ' 30495; נספחות.

אורי אורבך: ]

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אורי אורבך: הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 7), התשע"ג–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי אורבך: יציג את החוק חבר הכנסת רוברט אילטוב.

אורי אורבך: בבקשה.

אורי אורבך: פקודת מסילות הברזל – אני כבר שומע את שאון הרכבות האדירות הנעות מתחת לתל-אביב.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ, אני רוצה להגיד לך שתי מלים.

רוברט אילטוב: אני לא – – –

אורי אורבך: תשמע, זה "חיים שכאלה" פה.

אורי אורבך: חבל לך ללכת.

רוברט אילטוב: הוא חבר ליכוד, ולא צריך – – –

חיים כץ: אתם יכולים לבוא לפריימריז שלי קצת?

אורי אורבך: הם מאותה מפלגה.

רוברט אילטוב: לא צריך פריימריז.

רוברט אילטוב: אבל אני בטח רוצה להודות לך על הפעילות שלך בוועדה.

רוברט אילטוב: וחבל שהקדנציה הזאת הסתיימה לפני המועד.

רוברט אילטוב: יש עוד הרבה מאוד חוקים בוועדה שלך, שחיכו לך, לידיים שלך, לגישה שלך, ליוזמות שלך, והם לא הצליחו לעבור בגלל קוצר הזמן.

רוברט אילטוב: באותה מסגרת – גם שלושה חוקים שלי.

רוברט אילטוב: אבל יחד עם זאת עברו מספיק חוקים שלי אצלך בוועדה, אף שאני לא חבר הוועדה.

רוברט אילטוב: ואני רוצה להודות לך על כך שנתת את כל כולך לפעילות בוועדה, בכנסת, למען הציבור.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 7), התשע"ג–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

רוברט אילטוב: הצעת החוק היא פרי יוזמתם של חברי הכנסת דוד רותם, מקלב, גפני ואנוכי.

רוברט אילטוב: בראשית דברי אני רוצה להודות, כמובן, ליושב-ראש הוועדה על קידום הצעת החוק, לצוות הוועדה על הפעילות האופרטיבית בקידום החוק, וכמובן, לעשות את זה בשם ציבור הנוסעים שסובלים עד עצם היום מהנושא של הקנסות.

רוברט אילטוב: הצעת החוק נועדה להסדיר את הקמתו של מנגנון השגה וערר על דרישות לתשלום חיוב מוגדל המוטל על נוסע שלא שילם כנדרש את דמי הנסיעה ברכבת מקומית, היא הרכבת הקלה.

רוברט אילטוב: בהתאם להוראות פקודת מסילות הברזל [נוסח חדש], התשל"ב–1972, נוסע שלא שילם כנדרש את דמי נסיעתו ברכבת המקומית, מחויב לשלם חיוב מוגדל, קנס בלשון העם, המורכב מדמי הנסיעה בתוספת פיצוי כספי.

רוברט אילטוב: סכום הפיצוי הכספי נקבע בתקנות על-ידי שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים ועומד היום על 180 שקלים חדשים.

רוברט אילטוב: לפי הוראות הפקודה האמורה, על הנוסע לשלם מייד את החיוב המוגדל לפקיד הרכבת שהוסמך לעשות כן מטעם בעל ההיתר להפעלת מסילת הברזל המקומית; ואם לא שילם מייד, מוסר לו פקיד הרכבת דרישה בכתב לתשלום בתוך 30 ימים.

רוברט אילטוב: עוד נקבע בפקודה כי מסירת הדרישה לתשלום תיחשב כמסירת התראה בדבר הכוונה להגיש את הדרישה לתשלום לביצוע בהוצאה לפועל כתביעה על סכום קצוב.

רוברט אילטוב: נוסע שקיבל התראה כאמור, רשאי להגיש התנגדות לביצוע התביעה ללשכת ההוצאה לפועל.

רוברט אילטוב: במהלך החודשים שחלפו מאז החלה ההפעלה המסחרית של הרכבת המקומית בירושלים, שהיא הרכבת המקומית היחידה הפועלת היום בישראל, התקבלו תלונות רבות מצד הנוסעים ברכבת המקומית בנושא הטלת החיוב המוגדל.

רוברט אילטוב: תלונות אלה עסקו, בין היתר, בהתנהלותם הלקויה של פקידי הרכבת, וטופלו במסגרת מנגנון השגה וולונטרי שהקים בעל היתר ההפעלה, ללא הסדרה חוקית בפקודה.

רוברט אילטוב: בהתאם להצעת החוק, נוסע החולק על הדרישה לתשלום יהיה רשאי להגיש השגה לבעל היתר ההפעלה תוך 30 ימים מיום שקיבל את הדרישה לתשלום.

רוברט אילטוב: לפי המוצע, שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים, בהסכמת שר המשפטים, יהיה מוסמך להתקין תקנות בנושא ההשגה, ובכלל זה לקבוע את הפרטים והמסמכים שיש לכלול בה ואת סדרי הדיון בה.

רוברט אילטוב: נוסע המבקש לערער על ההחלטה בהשגה, יהיה רשאי להגיש ערר לוועדת ערר שאת חבריה ימנו שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים ושר האוצר.

רוברט אילטוב: הערר יוגש בתוך 45 ימים מיום שהומצאה לנוסע ההחלטה בהשגה.

רוברט אילטוב: עוד מוצע לקבוע כי החלטה סופית של ועדת הערר תהיה ניתנת לערעור ברשות לפני בית-המשפט המחוזי.

רוברט אילטוב: מאחר שוועדת הערר שתוקם תהיה גוף מעין שיפוטי, מוצע להחיל עליה, בשינויים המחויבים, את הוראות חוק בתי-דין מינהליים, התשנ"ב–1992, שבו קבועות הוראות שונות לעניין הליך הערר ולעניין כשירותם של חברי ועדת הערר.

רוברט אילטוב: כדי לאפשר לנוסעים למצות עד תום את הליכי ההשגה והערר, מוצע לקבוע כי משהוגשה השגה על דרישה לתשלום, לא ניתן יהיה להגיש את הדרישה לתשלום לביצוע בהוצאה לפועל עד לקבלה של החלטה חלוטה בנושא, בין אם נתקבלה בהשגה, בערר או בבית-המשפט.

רוברט אילטוב: בעניין זה אבהיר כי אם לא הוגשה ההשגה וחלף המועד להגשתה, או שהוגשה השגה ונדחתה וחלף המועד להגשת ערר, בעל היתר ההפעלה יהיה רשאי להגיש את הדרישה לתשלום לביצוע בהוצאה לפועל כתביעה על סכום קצוב.

רוברט אילטוב: משמעות הדבר היא שהנוסע יוכל להגיש התנגדות ללשכת ההוצאה לפועל, ולא יראו בכך פסק-דין של בית-משפט.

רוברט אילטוב: לעומת זאת, החלטה של ועדת ערר, בהיותה גוף מעין שיפוטי, תיחשב לפסק-דין של בית-משפט, ובעל היתר ההפעלה יוכל להגיש החלטה זו לביצוע בהוצאה לפועל כאילו היתה פסק-דין, כאמור בסעיף 44 לחוק בתי-הדין המינהליים, שיחול על ערר לפי החוק המוצע.

רוברט אילטוב: החוק המוצע ייכנס לתוקף בתום 90 ימים מיום פרסומו ברשומות, אך בתקופת הביניים שמיום פרסומו ועד כניסתו לתוקף, בעל היתר ההפעלה לא יהיה רשאי להגיש דרישות לתשלום לביצוע בהוצאה לפועל.

רוברט אילטוב: כלומר, ככל שיימסרו לנוסעים דרישות לתשלום בתקופת הביניים, ניתן יהיה להגיש לביצוע בהוצאה לפועל רק עם תום תקופת הביניים.

רוברט אילטוב: הוראה זו נועדה לאפשר לנוסעים שיקבלו דרישות לתשלום באותה תקופה להגיש השגות ביום התחילה ואילך.

רוברט אילטוב: לעניין זה יראו את יום התחילה כמועד שבו קיבל הנוסע את הדרישה לתשלום, כך שלגבי דרישות לתשלום שיימסרו בתקופת הביניים ניתן יהיה להגיש השגות בתוך 30 ימים מיום התחילה.

רוברט אילטוב: חברי הכנסת, אני מקווה שהמנגנון המוצע להגשת השגה וערר על החיוב המוגדל ייתן מענה ראוי לציבור הנוסעים ברכבת המקומית המקבלים דרישות לתשלום ומעוניינים לערער על כך, ובכך יתרום לשיפור השירות וחוויית הנסיעה ברכבת המקומית.

רוברט אילטוב: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה שנייה ושלישית.

אורי אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת אילטוב.

אורי אורבך: אנחנו נעבור להצבעה, תפוס נא את מקומך.

אורי אורבך: בבקשה, רבותי, להצביע על ההצעה בקריאה שנייה.

אורי אורבך: ההצבעה כוללת את לוח התיקונים, מי שזה משנה לו.

אורי אורבך: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 1–5 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

אורי אורבך: שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי אורבך: אנחנו עוברים ברשותך, אדוני, לקריאה שלישית.

אורי אורבך: בבקשה.

אורי אורבך: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 7), התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: אין מתנגדים, אין נמנעים, שמונה בעד.

אורי אורבך: הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 7), התשע"ג–2012, נכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל, כולל לוח התיקונים המצורף.

אורי אורבך: תודה.

אורי אורבך: היא התקבלה כמובן בקריאה שלישית, כך יש לומר.

אורי אורבך: חבר הכנסת אורי מקלב, בשם היוזמים, הוזמן לשאת דברי תודה מנהמת לבו.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני גם מברך אותך על ניהול הישיבה, עוד לא יצא לי לדבר כשאתה מנהל את הישיבה.

אורי אורבך: גם לא יצא לך הרבה – – –

אורי מקלב: אבל ודאי שהזדמנות חגיגית זו, ואתה ודאי שותף רעיונית להצעת החוק הזאת, שהיא בעצם הצעת חוק שבאה לשמוע את רחשי הציבור, פניות הציבור, בקשות הציבור, תלונות הציבור, בנושא שהוא כל כך היה אקוטי בתקופה האחרונה, והכנסת כל כך הרבה דיברה עליו, נושא הרכבת הקלה שבכלל לא היה כל כך קל, לא בהכנות עד שהיא תיסע, ומשהתחילה כבר לפעול מצאו תושבי ירושלים, תושבי הארץ בכלל, וגם תיירים, התנהלות מאוד מאוד קשה ואגרסיבית.

אורי מקלב: ודבר מאוד מהותי – גם כשכבר קיבלו את הקנסות – הקנסות מאוד מאוד גבוהים יחסית לתשלום, ולא היה להם תקדים, ושמי שקונס אותם זאת חברה פרטית – אין להם אפילו האפשרות המינימלית, האלמנטרית, להגיש ערר.

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?

אורי מקלב: בעצם החוק הזה בא להגיד לכתחילה מה חשב, איך אפשר לנהל ולקבוע מערכת של קנסות על ציבור על-ידי חברה פרטית בלי שיש איזו מערכת מקבילה של ערר.

אורי מקלב: אבל, ברוך השם, הכנסת לא רק דיברה במקרה הזה, הכנסת גם פעלה וגם עשתה.

אורי מקלב: אומנם לא כל תאוותנו בידנו.

אורי מקלב: החוק הזה מורכב משני חוקים של חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב ושלי ושל חבר הכנסת גפני, כל אחד קיבל חלק מהצעות החוק שלו, ויחד זאת הצעת חוק אחת שהיא בינתיים, כרגע, מדברת על האפשרות להקים ועדת ערר כפי שהטיב חבר הכנסת אילטוב להציג את זה.

אורי מקלב: וכאן באמת מגיעות תודות מיוחדות ליושב-ראש ועדת הכלכלה, שעשה את זה לעת נעילת שער, בזמן הדחוק שהיה הוא דחף, בשעות-לא-שעות, את הדיון בנושא הזה מתוך חשיבה וגם נפש חפצה לפניות והקשבה לרחשי הציבור, ולצוות המסור המקצועי, היועץ המשפטי והנהלת הוועדה, שבאמת התכנסה בעצמה כדי שנוכל להביא את החוק הזה היום לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: ובאמת, לחוק הזה יש שני מסרים מרכזיים.

אורי מקלב: מעבר למה שהוא בא לתקן, את הלקונה בחוק – שלא לעולם חוסן.

אורי מקלב: לא יכול להיות היום שהנושא הכלכלי יהיה בכלל הדבר היחיד שיהיה לנגד עיניהם של מבצעי רפורמות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: רפורמה שנעשית צריכה להביא בחשבון גם את האזרח.

אורי מקלב: לא יכולים לעשות את הרפורמה, לקחת את הנושא הכלכלי בלבד, והנושא החברתי והאנושי לא יובא בחשבון.

אורי מקלב: והנושא המרכזי גם כן, שכשיש כבר דברים, יש מחאה חברתית – והיום כך אוהבים לקרוא לזה – בסופו של דבר יש אוזן קשבת ומשנים את הדברים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי אורבך: תודה רבה, אדוני.

אורי אורבך: [מס' כ/500; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' ; נספחות.

אורי אורבך: ]

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצעת החוק האחרונה להיום, ואולי לכנסת זו, הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60), התשע"ג–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, שקיבלה פטור מחובת הנחה לקריאה השנייה והשלישית.

אורי אורבך: את הצעת החוק יגיש חבר הכנסת אברהם מיכאלי בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי אורבך: אוץ רוץ נא אלינו, או שתתענג על הרגע, כי זה החוק האחרון, זה גם בסדר.

אברהם מיכאלי: תהיה עוד מליאה.

אורי אורבך: התהילה באה גם כשהיא באה באטיות, זה גם בסדר.

אברהם מיכאלי: תהיה עוד מליאה, מה אתם דואגים?

אורי אורבך: אם תהיה עוד, אז נשמח להיות פה שוב, אבל בינתיים, ככל הידוע לנו, זאת הצעת החוק האחרונה.

אורי אורבך: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60), התשע"ג–2012.

אברהם מיכאלי: הנני מתכבד לעשות את זה בשם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דודו רותם, שכרגע הוא מנהל ישיבה מאוד חשובה למטה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, מטרת ההצעה היא לוודא שהאינטרס הציבורי בניהול תקין של הבחירות לכנסת על-ידי ועדת הבחירות המרכזית יישמר, כך שיועסקו בו רק עובדים או מבצעי תפקידים שאין להם עבר פלילי, שיש רלוונטיות לתפקידם בוועדת הבחירות.

אברהם מיכאלי: להצעת החוק אין הסתייגויות, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

אברהם מיכאלי: אם אדוני כבר מאפשר לי, אדוני היושב-ראש, אם יתאפשר לי כבר ולא לעלות פעם שנייה – באמת אני מודה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ליושב-ראש הוועדה, לצוות המסור בשם מנהלת הוועדה – גם היא מיתולוגית בכנסת, שלא יחשבו שיש פה רק ועדה אחת עם מנהלת מיתולוגית – ותודה לה על כל הפעילות של הקדנציה הזאת, בעצם, אם לא נזכה להעלות עוד חוקים – לדורית ואג, ולצוות הוועדה, ולעוזרות הוועדה, לעורך-הדין שטרן, שטיפל בחוק הזה, ולכל צוות המחלקה המשפטית של הוועדה.

אברהם מיכאלי: אני חושב שגם שם עשינו כמה דברים טובים במהלך הקדנציה הזאת לטובת הציבור.

אברהם מיכאלי: גם אדוני היושב-ראש ישב שם כחבר הוועדה תקופה מאוד ארוכה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אורי אורבך: תודה לך.

אורי אורבך: אנחנו רוצים לעבור להצבעה בקריאה שנייה, ואחריה אנחנו נעבור לקריאה שלישית, אבל נתחיל לפי הסדר.

אורי אורבך: רבותי, בבקשה.

אורי אורבך: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 1 – 7 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי אורבך: מתנגד אחד, אין נמנעים, שבעה בעד.

אורי אורבך: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60) התקבלה בקריאה שנייה.

אורי אורבך: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, אם יש לנו רשות כמובן.

אורי אורבך: בבקשה.

אורי אורבך: השר הוא חבר כנסת לכל דבר בהצבעות.

אורי אורבך: הצבעה מס' 27 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60), התשע"ג–2012, נתקבל.

אורי אורבך: ובכן, אין מתנגדים, אין נמנעים בקריאה שלישית בחוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 60); בעד הצביעו חמישה.

אורי אורבך: ולכן החוק הזה נכנס לספר החוקים של מדינתנו.

אורי אורבך: אנחנו מוסיפים בעל-פה את קולך, שישה, ואנחנו מסיימים את סדר-היום להיום.

אורי אורבך: זאת ישיבת הכנסת האחרונה, אלא אם כן יוחלט אחרת.

אורי אורבך: כמובן חברי הכנסת יקבלו הודעה על כך.

אורי אורבך: אני מודה לכם על הנוכחות המלאה, כל אחד הוא עולם ומלואו, תודה רבה לכם.

אורי אורבך: ישיבת הכנסת נעולה.