ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 383, 2012-10-28 00:00

ראובן ריבלין: השרים, חברי הכנסת, היום יום ראשון, י"ב בחשוון תשע"ג, 28 באוקטובר 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את כניסת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: בבקשה לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

ראובן ריבלין: משפחת רבין היקרה, הילדים דליה ויובל, הנכדים, הנינים ובני המשפחה, אדוני כבוד נשיא המדינה שמעון פרס; נשיא בית-המשפט העליון, השופט אשר גרוניס; ראש האופוזיציה שאול מופז; שר הביטחון אהוד ברק, ורעייתו; שרי הממשלה וחברי הכנסת בהווה ובעבר; נשיא בית-המשפט העליון בדימוס, השופט מאיר שמגר; שופטי בית-המשפט העליון, השופטת מרים נאור, השופט עוזי פוגלמן, השופט יצחק עמית; היועץ המשפטי לממשלה, עורך-דין יהודה וינשטיין; היועץ המשפטי לכנסת, עורך-דין איל ינון; מבקר המדינה, השופט יוסף שפירא; אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו; מפכ"ל המשטרה, רב-ניצב יוחנן דנינו; יושב-ראש הכנסת לשעבר שבח וייס; שרת המשפטים של איטליה, פאולה סֶבֶרינו דֶה בֶּנֶדֶטי, ידידה טובה של הקהילה היהודית באיטליה ושל ישראל ופעילה מאוד לקידום חקיקה בנושא האנטישמיות; ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, גברתי מזכירת הכנסת ירדנה מלר; פרקליט המדינה, עורך-דין משה לדור; תלמידים, חניכי תנועות הנוער, חיילים, שוטרים וסוהרים, רבותי, מכובדי כולם, אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: 17 שנה חלפו מאז אותו יום מר ונמהר שבו נרצח ביריות ראש ממשלת ישראל ורמטכ"ל מלחמת ששת הימים יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: נעמוד דקה דומייה לזכרו.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: ) נא לשבת.

ראובן ריבלין: "ויקֹנן המלך אל אבנר, ויאמר: הכמות נבל ימות אבנר?

ראובן ריבלין: ידֶךָ לא אסורות ורגליך לא לנחשתים הוגשו, כנפול לפני בן עַולה נפלת" – את התחושה האיומה הזו, שיצחק רבין נפל כך לפני בן עוולה, חשנו כולנו, אז, עת נודע דבר הירצחו, וגם היום.

ראובן ריבלין: הכדורים שרצחו את יצחק הותירו פצע מדמם בנשמת העם בישראל, והצלקת, הצלקת טרם הגלידה.

ראובן ריבלין: חילופי האשמות, הסתה וניכור עדיין חוצים את החברה בישראל ולא נותנים לה מנוח.

ראובן ריבלין: אבל, מכובדי, דומני שנחטא לאמת, ונחטא לדמותו של יצחק רבין, אם נעסוק רק במה שאירע אז; אם נעסוק, שוב, בדמותו של הרוצח השפל ובמניעיו, באווירה העכורה בין המחנות, או אפילו בעוצמת המכה שספגה הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: אני מאמין שאילו היינו יכולים היום לשאול את יצחק רבין, שסלד יותר מכול מטשטוש המחלוקות בשם "קונסנזוס מזויף", במה לעסוק ביום הזה ובמעמד הזה, הוא היה אומר שעלינו להתדיין ולהתווכח על אותן הכרעות שקיבל הוא כראש ממשלה.

ראובן ריבלין: מאז הרצח עסקנו רבות ביצחק, קורבן הטירוף וההזיה, אבל אני מתגעגע לרבין בר-הפלוגתא.

ראובן ריבלין: ככל שחולפות השנים, כבוד הנשיא, אני משתוקק לשוב ולהתווכח אתו, באופן אמיתי, ישיר ונוקב, לשוב לוויכוח ההוא, שנגדע באותן יריות אקדח ארורות.

ראובן ריבלין: מכובדי, בניגוד לכל אלה הטוענים שיצחק רבין לא השאיר מורשת, בעיני הוא השאיר מורשת ברורה.

ראובן ריבלין: לרבין היתה משנה מדינית סדורה ותפיסה אסטרטגית ברורה, שכראש ממשלה ושר ביטחון עשה הכול כדי לקדמן.

ראובן ריבלין: במוקד תפיסתו האסטרטגית עמד עקרון ההפרדה, שהתבסס על ההנחה שיהודים וערבים לא יכולים לחיות יחד בארץ הזאת, ולשם כך עליהם להיפרד.

ראובן ריבלין: רבין היה זה שאמר, בינואר 1995: ישראל תמשיך בתהליך השלום, תנהל מלחמת חורמה בטרור ותשאף ליצור הפרדה בין ישראלים לפלסטינים.

ראובן ריבלין: כמי שחתר להפרדה בכל כוחו, רבין ראה את ניסיונות ההתיישבות בגב ההר, סמוך לריכוזים של אוכלוסייה פלסטינית, כמסוכנים ביותר, כמאיימים על עתידה של ישראל כמדינה יהודית.

ראובן ריבלין: עמדתו הפוליטית לא לקתה בשום התייפייפות.

ראובן ריבלין: נכון, כאב לי כאשר התייחס לתנועת ההתיישבות של "גוש אמונים" כסכנה לדמוקרטיה הישראלית וטען שאין זו תנועה חלוצית.

ראובן ריבלין: מורשתו המדינית של רבין היתה, אם כן, ברורה: יש לחתור להיפרדות העמים באמצעות חלוקת הארץ ויצירתן של שתי ישויות מדיניות בעלות טריטוריות נפרדות.

ראובן ריבלין: חלקתי על רבין אז ועודני חולק עליו היום.

ראובן ריבלין: יותר מכך, אני סבור שהקונספציה של אוסלו, קונספציית ההיפרדות, לדעתי, יסודה בטעות, והיא כלל אינה ישימה בין הירדן לים.

ראובן ריבלין: כיום, ממרחק הזמן – כמעט 20 שנה מאז אוסלו – ניתן לטעון בבירור כי רעיון ההיפרדות בין העמים כשל.

ראובן ריבלין: הוא מעולם לא הצליח להתנחל בלבבות של שני העמים ולא הבשיל לכדי פתרון מדיני ארוך טווח.

ראובן ריבלין: רעיון ההיפרדות נכשל עוד בשלב הצעת החלוקה של ועדות המנדט השונות.

ראובן ריבלין: הוא לא צלח עוד בהכרזת האו"ם על הקמת מדינה יהודית לצד מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: לא בהסכמי שביתת הנשק ולא בניסיונות החוזרים ונשנים ליישם את ההיפרדות באוסלו א', באוסלו ב', בהסכם חברון, בטאבה, בהסכם קמפ-דייוויד השני, ב"וואי פלנטיישן" ובאנאפוליס.

ראובן ריבלין: בעיני, כישלון התהליך איננו מקרי.

ראובן ריבלין: העובדה, כפי שציין זאת גם ראש הממשלה מעל קברם של לאה ויצחק רבין לפני שעה קלה, העובדה ששישה ראשי ממשלה, מימין ומשמאל, ניסו להגשים אותו וכשלו, מלמדת שלא ניתן לייחס כישלון זה לראש ממשלה זה או אחר.

ראובן ריבלין: הכישלון אולי טמון ברעיון עצמו.

ראובן ריבלין: הוא נכשל משום שהפרדיגמה שעמדה בבסיסם של כל אותם ניסיונות, לדעתי יסודה בטעות; יסודה בהתכחשות למציאות החיים שלנו כאן.

ראובן ריבלין: בל נטעה.

ראובן ריבלין: אם נרצה בכך ואם לאו, בארץ-ישראל חיים יחד יהודים וערבים.

ראובן ריבלין: לכן ממילא כל פתרון מדיני שמתבסס על רעיון ההפרדה הוא בלתי ישים.

ראובן ריבלין: עד לאחרונה הייתי חבר ב"כת" שהעזה להטיל ספק ולערער על ההגמוניה של רעיון חלוקת הארץ ופתרון שתי המדינות.

ראובן ריבלין: ליצחק רבין אמרתי אז כי אני רואה בחלוקת הארץ ובוויתור על הזכות ההיסטורית על ארץ-ישראל כולה, סכנה חמורה, אפילו יותר ממדינה דו-לאומית.

ראובן ריבלין: והוא פתח עלי עיניים אולי בבחינת איזושהי הבעת השתאות והשתוממות.

ראובן ריבלין: כל ויתור, אמרתי, על אדמת מולדת, על זכותנו ההיסטורית, לחיות בכל מקום בארץ-ישראל, מערער את יסודות המפעל הציוני, אפילו אם הוא בא מעמדה ציונית פרגמטית.

ראובן ריבלין: אבל היום אינני יחיד, לא בימין ולא בשמאל.

ראובן ריבלין: היום בציבוריות הישראלית הולכים וגוברים הקולות מימין ומשמאל שסודקים את הקונסנזוס המדומה סביב רעיון ההיפרדות.

ראובן ריבלין: היום הולכים ורבים הקולות שהגיעו למסקנה שקונספציית אוסלו כשלה ושיש לבחון ברצינות אופציה אחרת.

ראובן ריבלין: אגב, הפרדיגמה של אוסלו – פרדיגמת שתי המדינות – היא במידה רבה גלגול של הצעת החלוקה הבריטית.

ראובן ריבלין: כלומר, זו פרדיגמה שמעולם לא הוצעה באופן מוסכם על-ידי הצדדים עצמם, כבסיס לפתרון הסכסוך ביניהם.

ראובן ריבלין: באופן עמוק זוהי פרדיגמה קולוניאליסטית שנכפתה על תושבי הארץ הזו, מתוך הנחת יסוד פטרונית של הבריטים.

ראובן ריבלין: ואולם, הבריטים שכחו אמת אחת פשוטה, והיא שבשטח הקטן כל כך שבין הירדן לים לא יכולה להיות יותר ממדינה אחת.

גאלב מג'אדלה: חוזרים למנדט.

ראובן ריבלין: כבר היום אנחנו עדים ברחבי הארץ הזאת לעובדות המפריכות את הטענה שיהודים וערבים לא יכולים לחיות יחד.

ראובן ריבלין: משני צדי "הקו הירוק" נוצרים כיסים משותפים שבהם חיים יהודים וערבים: הם לומדים יחד באוניברסיטת חיפה; הם לומדים יחד באוניברסיטת באר-שבע, באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת אריאל.

ראובן ריבלין: לצערי, שוחרי הקונסנזוס של שתי מדינות ממשיכים להשתמש באותם מטבעות לשון של הפרדיגמה הישנה.

ראובן ריבלין: לא רק שהם מעלים על נס את הצורך להיפרד, אלא אף שהם מאמינים שאם לא ננהג כך יקיץ הקץ על מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: בעבור רבים, בישראל וברשות הפלסטינית, הקונספציה של אוסלו כשלה.

ראובן ריבלין: את פרדיגמת ההיפרדות מחליפים ומחליפה, אט-אט, פרדיגמה חדשה, המתחשבת במציאות החיים כאן.

ראובן ריבלין: זוהי פרדיגמה חדשה או שמא פרדיגמה חדשה-ישנה; היא מאתגרת את השמאל, היא מאתגרת את הימין ואת כולם יחד.

ראובן ריבלין: המשותף לשני צדי המתרס הוא בהבנה שבין הירדן לים, מבלי להחשיב את רצועת-עזה, תוכל להתקיים רק מדינה אחת.

ניצן הורוביץ: אין שום הבנה כזאת.

ראובן ריבלין: אלא שבעוד השמאל מדבר על מדינה דו-לאומית – –

ניצן הורוביץ: שום הבנה כזאת.

ראובן ריבלין: – – הימין – בעוד השמאל מדבר על מדינה דו-לאומית, הימין מדבר על מדינה אחת עם רוב יהודי מוצק.

ראובן ריבלין: הימין הזה, עמו נמנה אני כתלמידו של זאב ז'בוטינסקי, מדבר על מדינה יהודית באמת ועל מדינה דמוקרטית באמת.

ראובן ריבלין: כתלמידו של ז'בוטינסקי, אני מאמין שזו האפשרות הצודקת והיחידה לקיומה ארוך-הטווח של מדינה יהודית ודמוקרטית בארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, אלה המתמרמרים, עם רבין הייתי מתווכח על עניין זה.

ראובן ריבלין: ולכל אלה שתוהים מה יהיה על המאזן הדמוגרפי אני אומר היום: ההיסטוריה של מדינת ישראל מלמדת אותנו, שעם האתגר הדמוגרפי שהיה קשה פי כמה כשאני הייתי ילד בן תשע – אז היו כאן 600,000 יהודים; ומי חלם, מי חלם שאנחנו נהיה 6 מיליון יהודים במדינת ישראל בת 8 מיליון האזרחים.

ראובן ריבלין: וגם אז ידענו להתמודד היטב.

ראובן ריבלין: ואילו בניסיון לחלק את הארץ הזו נכשלנו פעם אחר פעם.

ראובן ריבלין: מכובדי, למרות המחלוקות הקשות בינינו, אני הערכתי ומעריך את רבין בכל לבי על כך שלא חשש להגשים את מה שהאמין בו וחתר לגבש חזון שלתפיסתו יבטיח את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ראובן ריבלין: יצחק רבין ייזכר בתולדות ישראל כמצביא, כמנהיג, כחולם ולוחם למען חירות ישראל.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את כבוד ראש הממשלה לשאת את דבריו.

שלמה מולה: זה נשמע נאום של בחירות, אדוני היושב-ראש.

קריאה: זו אזכרה לז'בוטינסקי, נו.

שלמה מולה: לגמרי.

שלמה מולה: זה פריימריז.

קריאה: לא, זו אזכרה לז'בוטינסקי.

אורית זוארץ: זה הספד למדינת ישראל הדמוקרטית, זה מה שזה.

אורית זוארץ: הספד למדינת ישראל הדמוקרטית.

בנימין נתניהו: דליה, יובל, רחל ובני משפחת רבין היקרים, מכובדי, נשיא המדינה שמעון פרס – – –

ראובן ריבלין: מכובדי כולם.

בנימין נתניהו: מה אתה מציע, אדוני?

ראובן ריבלין: מכובדי כולם.

ראובן ריבלין: אני הזכרתי את כל – – –

בנימין נתניהו: אהה.

ראובן ריבלין: נשיא המדינה, מכובדי כולם – זה מטבע שטבע אריק שרון כראש ממשלה.

בנימין נתניהו: נשיא המדינה, מכובדי כולם – בדבר הזה, בדבר הזה אני אקשיב לך.

בנימין נתניהו: בדבר הזה.

בנימין נתניהו: והשופט מלצר, והיועץ המשפטי, מבקר המדינה, אינני יודע אם הזכרת אותם, אבל מכובדי כולם.

בנימין נתניהו: הפעם הראשונה ששוחחתי עם יצחק רבין היתה ב-1975, זה היה זמן קצר אחר שהממשל האמריקני של הנשיא פורד הודיע שבכוונתו לערוך הערכה מחדש, reassessment, של יחסיו עם ישראל.

בנימין נתניהו: היה זה ניסיון אמריקני להפעיל לחץ כבד על ישראל כדי שתיסוג באופן חד-צדדי משטחים בסיני.

בנימין נתניהו: באותה עת, אבי זיכרונו לברכה, פרופסור בנציון נתניהו, ביקש להיפגש עם ראש הממשלה רבין כדי להציג בפניו הצעות כיצד להדוף את הלחץ האמריקני הזה.

בנימין נתניהו: הפגישה אושרה, ואבי ביקש ממני להצטרף אליו.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה פגש אותנו במעון ראש הממשלה ברחוב בלפור, בסלון.

בנימין נתניהו: אני חייב לציין בפניכם שיש כמה דברים שכמעט שאינם משתנים במהלך הזמן.

בנימין נתניהו: וכשהתחיל הדיון היה ברור שראש הממשלה הכיר היטב את דרכיה של וושינגטון.

בנימין נתניהו: הוא שימש כמה שנים קודם לכן כשגריר ישראל שם.

בנימין נתניהו: ואני התרשמתי מאוד, עמוקות, מנחישותו הברורה לעמוד על האינטרסים הביטחוניים של ישראל מול הלחצים, אפילו כשאלה הופעלו מצדה של ידידתנו ובת-בריתנו הגדולה, ארצות-הברית.

בנימין נתניהו: והוא אכן עמד בלחצים הללו.

בנימין נתניהו: הפעם השנייה שנזדמן לי לשוחח עם יצחק רבין היתה שנה לאחר מכן, ביולי 1976.

בנימין נתניהו: הוא הגיע לביקור תנחומים במהלך השבעה על אחי יוני, זיכרונו לברכה, שנפל במבצע חילוץ החטופים באנטבה כמה ימים קודם לכן.

בנימין נתניהו: יצחק רבין דיבר על המבצע, על הכבוד שרחש ללוחמים ולמפקדם.

בנימין נתניהו: ובאותה פגישה התרשמתי שוב מתחושת האחריות העמוקה שחש יצחק רבין כראש ממשלת ישראל לביטחון אזרחי ישראל; תחושת אחריות שהוא נשא עמו בכל תפקיד שמילא, החל בחייל, מפקד, רמטכ"ל, המשך בשר ביטחון וכלה בראש הממשלה.

בנימין נתניהו: לרבין היתה השקפה ברורה, שאני ציינתי אותה עכשיו כחשובה ביותר, אל מול מה שנתרחש באזורנו בשנים שחלפו מאז הרצח.

בנימין נתניהו: הדבר העיקרי – שהוא הבין שבסופו של חשבון, כוחו של צה"ל, כוחה של מדינת ישראל, הם הערובה לקיומנו ותנאי הכרחי לשלום עם שכנינו.

בנימין נתניהו: ואני חוזר ואומר: אם נהיה חלשים, איש לא יתחשב בנו ואויבינו לא ישלימו עם קיומנו.

בנימין נתניהו: ואם היה ויכוח – והיה, אדוני היושב-ראש – הוויכוח הראשון היה לא ברצוננו להיות – לא אדונים לפלסטינים, לא לקבל אותם כנתינים וגם לא לקבל אותם כאזרחים.

בנימין נתניהו: אנחנו לא חפצים בזה.

בנימין נתניהו: איננו רוצים לשלוט בהם אבל איננו רוצים שהם ישלטו בנו.

בנימין נתניהו: והניסיון ההיסטורי – היסטוריה של 17 השנים האחרונות – זה ששטחים שאנחנו פינינו נתפסו על-ידי באי-כוחה של אירן.

בנימין נתניהו: זאת הבעיה היסודית.

בנימין נתניהו: פוליטיקאים משני צדי המתרס מתווכחים בלהט – יש כמה צדדים פה – אבל אני רוצה להגיד לכם שהיתה לי הזדמנות לשוחח עם יצחק רבין מספר פעמים אחר כניסתי לחיים הפוליטיים כאדם צעיר, והרבה פעמים אנחנו חלוקים כולנו על הרבה מאוד נושאים, אבל עם יצחק רבין היו גם לא מעט הסכמות, שלי לפחות: הסכמתי עם שאיפתו של ראש הממשלה רבין להצעיד את ישראל קדימה על-ידי ביצוע מהפכה בתשתיות והשקעה בחינוך.

בנימין נתניהו: הסכמתי אתו על עוד דבר שהיתה בו התנגדות גדולה מאוד בתוך מפלגתי שלי: הסכמתי עמו על הצורך בשינוי שיטת הממשל בישראל כדי לחזק את ראש הממשלה ואת יכולת המשילות.

בנימין נתניהו: נפגשנו ושוחחנו על כך ופעלנו במשותף למען המטרה הזאת.

בנימין נתניהו: וכמובן היו תחומים רבים שבהם היינו חלוקים איש על רעהו.

בנימין נתניהו: ואני חייב להגיד שאפילו כשהיו בינינו חילוקי דעות, אני תמיד האמנתי שרבין עשה את מה שלה

בנימין נתניהו: בנתו שירת את האינטרס הלאומי, את האינטרסים הלאומיים, בצורה הטובה ביותר.

בנימין נתניהו: הנחישות של רבין להגן על האינטרס הביטחוני של ישראל, תחושת האחריות העמוקה שלו ואמונתו העקבית בכך שפעולותיו משרתות את האינטרס הלאומי הכולל, הן כולן דברים שהערכתי מאוד אצל יצחק רבין.

בנימין נתניהו: ואלה הם הדברים שכל אלה מאתנו שנפלה בחלקם הזכות לשרת את הציבור כאן, ללא קשר להשקפתנו הפוליטית, אלה הדברים שכולנו צריכים להוקיר.

בנימין נתניהו: חברי חברי הכנסת, לעתים קרובות מתקיימים באולם הזה ויכוחים קולניים.

בנימין נתניהו: לכולנו יש אמונות שאנחנו מגינים עליהן בלהט, ואנחנו נאבקים במגרש הפוליטי במטרה לקדם אותן אמונות.

בנימין נתניהו: אולם חרף ההבדלים החדים בינינו, הבדלים לגבי הדרך הטובה ביותר לחזק את מדינת ישראל, לעולם בל נשכח שבסופו של דבר יש לכולנו מטרה משותפת:

בנימין נתניהו: כולנו רוצים לראות ישראל בטוחה יותר, משגשגת יותר, צודקת יותר.

בנימין נתניהו: כולנו רוצים לראות את ילדינו ונכדינו והדורות הבאים חיים בישראל בביטחון ובשלום.

בנימין נתניהו: וביום הנוקב הזה, שעה שאנחנו מציינים את הרצח הנורא והבלתי נתפס של ראש ממשלה בישראל, רצח של ראש ממשלה בישראל על-ידי אזרח ישראל, רצח של ראש ממשלה יהודי על-ידי יהודי, עלינו לזכור שהעובדה שיריבינו הפוליטיים אינם מסכימים אתנו אין פירושה שאכפת להם פחות ממדינתנו ומעתידה.

בנימין נתניהו: עלינו לזכור שנפלה בזכותנו, בחלקנו, הזכות לחיות במדינה היהודית האחת והיחידה, מדינה שדור הורינו הקימה במטרה להגשים את חלום הדורות, חלום בן מאה דורות של העם היהודי.

בנימין נתניהו: עלינו לזכור ששמירה על ישראל חזקה מחייבת הרבה דברים: צבא חזק, כלכלה חזקה, חברה חזקה.

בנימין נתניהו: אולם לאור האתגרים האדירים שאנו מתמודדים מולם היום, כל הדברים הללו אינם מספיקים ללא תחושה יסודית מתחת לפני הדברים, התחושה העמוקה ביותר של אחדות לאומית.

בנימין נתניהו: ביום הנוקב הזה אנחנו חוזרים על מחויבותנו לחזק את אחדותו של עם ישראל סביב צדקת דרכו, שובו לארצו ותקומתו במדינתו.

בנימין נתניהו: ואחדות זאת, שום כדור של מתנקש לא יוכל לנפץ.

בנימין נתניהו: יהי זכרו של יצחק רבין ברוך.

ראובן ריבלין: תודה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, לשאת את דברו.

שאול מופז: כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, משפחת רבין היקרה – דליה, יובל, רחל – מכובדי כולם, לפני שעה קלה, בעומדי מול מצבת האבן השחורה-לבנה בחלקת גדולי האומה, עצמתי את עיני ונזכרתי ביצחק רבין.

שאול מופז: נזכרתי במבט המפוכח ובקול הבס המחוספס.

שאול מופז: נזכרתי ביצחק האדם וברבין המנהיג.

שאול מופז: אמרה ידועה מגדירה את ההבדל בין מדינאי לפוליטיקאי.

שאול מופז: המדינאי דואג לדורות הבאים, ואילו הפוליטיקאי דואג לבחירות הבאות.

שאול מופז: מדינאי אמיתי משקיע בעתיד כדי להשאיר לבאים אחריו מורשת ומציאות אחרת, טובה יותר, פוליטיקאי עסוק בתדמיתו בהווה ובתכלית קצרת מועד, כדי שיוכל להישיר מבט אל מעבר לאופק.

שאול מופז: מדינאי מטבעו אמיץ ופועל מתוקף האחריות ההיסטורית כלפי עמו, פוליטיקאי פועל מתוך האחריות להישרדותו.

שאול מופז: מדינאי מביא תקווה, פוליטיקאי גוזל אותה מהציבור באמצעות טקטיקות של הפחדה.

שאול מופז: ראש הממשלה המנוח, רב-אלוף במילואים יצחק רבין, היה מדינאי.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, אני קובע היום בצער שכעם וכמדינה לא הפנמנו את מלוא משמעותו הקשה מנשוא של רצח רבין.

שאול מופז: לא הפקנו ולא יישמנו את לקחי הרצח.

שאול מופז: לא הבטחנו את חסינותה של מדינת ישראל מהישנותו, חלילה, מרצח פוליטי נוסף.

שאול מופז: לא פעלנו באמת ובאורח יסודי מספיק מבחינה חינוכית, חברתית, חוקית ומשפטית כדי ליצור נוגדנים מוסריים ומשפטיים שיעקרו מגופה של האומה את נגיפי השנאה ההרסנית כלפי האחר וכלפי שלטון החוק שהולידו את הרצח.

שאול מופז: עד לפני 17 שנה יכולנו להאמין ולטעון בתום לב כי במדינת ישראל רצח פוליטי לא ייתכן.

שאול מופז: שגינו אז באשליה כי איתנותה של הדמוקרטיה הישראלית וכוחו של המוסר היהודי מחסנים אותנו מרצח פוליטי.

שאול מופז: עצם המחשבה שגם עם הסגולה מסוגל לרצח פוליטי לא עלתה על הדעת.

שאול מופז: כנסת נכבדה, לפני 17 שנה קראנו למיעוט הקיצוני החי בקרבנו במסתור ופועל במחשכים "עשבים שוטים".

שאול מופז: היום זהו עידן הפריחה של העשבים השוטים, המפזרים את זרעיהם לכל עבר.

שאול מופז: העשב הפך לשדה פורח ומלבלב, מלא בפרי באושים, המאיים לכלות כל חלקה טובה בישראל.

שאול מופז: לצערי, אדוני היושב-ראש, אנו יכולים להבחין בחלק מאותם עשבים שוטים, שזה מזמן כבר אינם עשבים.

שאול מופז: גם בין קירות הבית הזה פועלים ופורחים בין כתליו, בשם הדמוקרטיה, כדי לפורר אותה מבפנים; ניסיונות להעביר חוקים לא דמוקרטיים, לעקוף את החוק ולקבוע סדר משלהם; שותפים לדרך קיצונית ומשיחית שמקדמת את ישראל אל סופה כמדינת הלאום היחידה עלי אדמות של העם היהודי.

שאול מופז: כנסת נכבדה, מכובדי כולם, אין שיעור לפוטנציאל הסכנה והנזק הטמונים בכוחו של העשב השוטה לביזוי כבודו של העם היהודי, לעיוות דמותה של המדינה, לערעור מעמדה הבין-לאומי, לנידויה ממשפחת העמים, לגרימת התלקחות אזורית ולערעור היציבות הפנימית.

שאול מופז: קל להצביע על העדויות הגלויות לעין בכתובות הנאצה על מקומות קדושים לדתות אחרות, במעללים חמורים ונפשעים תחת הכותרת המבישה "תג מחיר", בהתרסה נגד סמכות המדינה, באיומים ובהרמת יד על חיילי צבא-ההגנה לישראל וכוחות הביטחון.

שאול מופז: כנסת נכבדה, לא אשתוק, כי ארצי שינתה את פניה.

שאול מופז: לא אשתוק, כי היום העשבים השוטים שותים מהבאר שכולנו שותים ממנה.

שאול מופז: ומי שמשקים אותם הם ראשי המפלגה העתידית שעל הקמתה התבשרנו לפני ימים.

שאול מופז: תחתם השתלט העשב הזה על כלל השדה, נהנה מאותה חתונה סהרורית וקיצונית המלווה לחופה במארש המלחמה.

שאול מופז: ואין זה משנה אם זו חתונה שנולדה מתוך חולשה ופחד.

שאול מופז: מי שחלש, שלא ינהיג.

שאול מופז: כאילו לא למדנו את נזקן של מלים, כאילו לא הפנמנו את הסכנות שבאיומים ובהסתה משולחת הרסן.

שאול מופז: אותה ברית קיצונית מאיימת על המשך קיומה של המדינה היהודית והדמוקרטית.

שאול מופז: זוהי ברית המפוררת את צביונה של ישראל, את דמותה ואת ערכיה הצודקים.

שאול מופז: זו ברית ללא תקווה וללא חוכמה מדינית.

שאול מופז: זו ברית שתכליתה הישרדות עצמית על פני ביצורה של ישראל כמדינה יהודית לנצח נצחים.

שאול מופז: זוהי ברית של שיתוק מדיני ונידוי בין-לאומי.

שאול מופז: זו ברית של שנאת האחר, של גזענות והתלהמות.

שאול מופז: אל מול הברית שחוטאת לאינטרסים העמוקים ביותר של מדינת ישראל וחותרת תחת קווי היסוד של הדמוקרטיה הישראלית, צריך לקום קיר הברזל של ישראל השפויה, קיר ברזל של שלטון החוק, קיר ברזל של המרכז הישראלי, התורם והנושא בנטל.

שאול מופז: אל מול הברית הסהרורית יש להעמיד את חומת המגן של המדינה הציונית, היהודית והדמוקרטית.

שאול מופז: ואל מול האיום הלאומני והדורסני יש להעמיד את האלטרנטיבה הציונית השפויה.

שאול מופז: זוהי חובתו של כל מי שמדינת ישראל יקרה לו.

שאול מופז: זוהי חובתו של כל מי שרוצה לחיות בישראל בביטחון ולא בפחד.

שאול מופז: זוהי חובתו של כל מי שרוצה להחזיר את ישראל לדרך הנכונה.

שאול מופז: היום, ביום שבו אנחנו זוכרים את יצחק רבין, עלינו להישיר מבט אל פניה של מדינת ישראל ולצלול אל תוך דמותה וצביונה.

שאול מופז: היום, מכל הימים, אנחנו חייבים לשאול את עצמנו איזו מדינה אנחנו רוצים פה, איזה עתיד אנחנו רוצים פה.

שאול מופז: היום, יותר מתמיד, ברורות האלטרנטיבות.

שאול מופז: אלו ימי הכרעה שייזכרו בתולדות ימיה של מדינת ישראל.

שאול מופז: הגענו לצומת דרכים, ועל אזרחי ישראל לבחור באיזו דרך תצעד מדינת ישראל – בדרך החותרת ללא תירוצים לתהליך מדיני שיוביל למציאות של שתי מדינות לשני עמים, או בדרך שתביא לסופו של חלום המדינה היהודית והציונית בארץ-ישראל; לדרך של עוצמה צבאית ושיקול דעת מדיני, או שמא לדרך של פחד קיומי והפקרות מדינית.

שאול מופז: זה הזמן להתאחד.

שאול מופז: זו הקריאה האחרונה לקול הישראלי השפוי, לרוב הדומם, שישראל היא הדבר היקר לו מכול.

שאול מופז: זו הקריאה האחרונה, כי לא תהיה עוד הזדמנות.

שאול מופז: משפחת רבין היקרה, אותו לילה, אותו לילה נורא שבו נרצח יצחק רבין, אינו מש מזיכרונו של כל אזרח שחי אז במדינה.

שאול מופז: אין מי שאינו זוכר בדיוק היכן היה כאשר שלוש היריות נורו אל גבו החשוף של ראש הממשלה ושר הביטחון בכיכר מלכי-ישראל בתל-אביב.

שאול מופז: מבחינה לאומית והיסטורית רצח רבין הוא פשע מחפיר ומביש בתולדותיו של העם היהודי.

שאול מופז: את יצחק רבין הכרתי במסגרת שירותי בצה"ל.

שאול מופז: רבין היה זה שענד לי את דרגות האלוף.

שאול מופז: פגשתי בו רבות כמפקד יהודה ושומרון וכאלוף פיקוד הדרום, ואת הרושם העז שהשאיר בי אני נושא כחותם על לבי עד היום.

שאול מופז: יצחק רבין ניצח במלחמה והאמין בשלום.

שאול מופז: יצחק רבין היה חייל של ישראל ונרצח בעודו עומד במשמרת.

שאול מופז: הגעגועים לרבין הם געגועים למנהיגות מסוג אחר, כזאת שמדינת ישראל זקוקה וראויה לה.

שאול מופז: מנהיגות של שיקול דעת, של ביטחון עצמי ואחריות לאומית.

שאול מופז: מנהיגות עם דרך וחזון, מנהיגות שמשמרת ומחזקת בריתות אסטרטגיות, שחותרת לשלום, שנלחמת בטרור, שמדברת דוגרי ואומרת אמת.

שאול מופז: בנאום בפני בוגרי בית-הספר לפיקוד ומטה בשנת 1992 אמר רבין, ואני מצטט: לאחת הבעיות הכואבות שלנו יש שם, שם פרטי ושם משפחה, זהו צירוף שתי המלים "יהיה בסדר".

שאול מופז: צירוף המלים האלה, שרבים מאתנו שומעים בחיי היום-יום של מדינת ישראל, הוא בלתי נסבל.

שאול מופז: מאחורי שתי המלים האלה חבוי בדרך כלל כל מה שלא יהיה בסדר: יהירות ותחושת ביטחון עצמי מופרז, כוח ושררה שאין להם מקום.

שאול מופז: ה"יהיה בסדר" מלווה אותנו כבר שנים, כבר זמן רב שנים.

שאול מופז: הוא סממן לאווירה הגובלת בחוסר אחריות ברבים מתחומי חיינו.

שאול מופז: ה"יהיה בסדר", אותה טפיחת כתף חברמנית, אותה קריצת עין, אותו "סמוך עלי", וכבר למדנו בדרך הקשה והכואבת שה"יהיה בסדר" פירושו שהרבה מאוד לא בסדר.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בל נשכח, בזכותם של יצחק רבין ופקודיו אנחנו כאן היום, בירושלים המאוחדת, בירת ישראל.

שאול מופז: יצחק רבין הצעיר היה מפקדה הראשון של חטיבת הפלמ"ח "הראל", מפקדם של אותם לוחמים, נערים פורצי דרך המצור ומשחררי ירושלים, בירת הנצח של העם היהודי, במלחמת השחרור; לוחמים אשר כפי שכתב המשורר נתן אלתרמן: "לא החליפו בגדם, לא מחו עוד במים את עקבות יום הפרך וליל קו האש".

שאול מופז: כנסת נכבדה, יצחק רבין היה פורץ דרך כדי שיהיה פה בסדר, עתה העת לפרוץ את המצור, המצור הביטחוני-המדיני, המצור החברתי והמצור הכלכלי; עתה העת לשחרר את המדינה מהקיבעון וההסתגרות שבהם היא נמצאת זמן רב מדי.

שאול מופז: על כל אלה נוסיף ונזכור כי אף-על-פי שכל חייו היו קודש לביטחון ולשירות המדינה, יצחק רבין היה גם איש משפחה, אב ובעל וסב לנכדים.

שאול מופז: השכול שהכה בביתם פנימה ובליבותיהם של בני המשפחה עמוק וכואב מכול.

שאול מופז: בני משפחת רבין, נזדהה עם צערכם הגדול, ונרכין אתכם ראש בכבוד וביקר לראש משפחת

שאול מופז: כם שנרצח בידי בן-עוולה.

שאול מופז: לו תשאבו ניחומים בידיעה כי בדברי ימי ישראל נחקק לעד שמו של יצחק רבין בדפי זוהר ובתהילת עולם.

שאול מופז: ברוך יהיה זכרם של יצחק רבין ושל רעייתו הנאמנה לאה, אשר ליוותה אותו בנאמנות ואהבה ללא סייג.

שאול מופז: נשמותיהם תהיינה צרורות בנצח ישראל.

שאול מופז: יהי זכרם ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את שר הביטחון אהוד ברק.

נסים זאב: – – – עצרת זיכרון, אדוני – – –

ראובן ריבלין: יצחק רבין היה שר הביטחון.

נסים זאב: יש פה נאומים פוליטיים וחבל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, כאן זה הפרלמנט של ישראל, כל אחד רשאי לומר מה שהוא רוצה.

אהוד ברק: שמע, אולי זה יֵצא במקרה דברי טעם.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דליה, יובל, רחל, משפחת רבין לדורותיה, מכובדי כולם – בעניין הזה אני מקבל את המלצתך כדי שתישמר לי הזכות אחר כך לחלוק על דברים אחרים שאמרת פה.

אהוד ברק: דברים רבים נאמרו במהלך 17 השנים ובמהלך היום הזה על יצחק רבין, זיכרונו לברכה: אדם, לוחם, מפקד ומנהיג יוצא דופן בדברי ימי ישראל המתחדשת.

אהוד ברק: אומר רק מלים ספורות על מורשתו בעיני ועל תפיסת המנהיגות והעתיד של יצחק כפי שהכרתיו.

אהוד ברק: רבים מנסים להגדיר את מורשת רבין.

אהוד ברק: יש כאלה שנאחזים במעשה פוליטי כזה או אחר: הסכמי אוסלו והשלום עם ירדן, תוכנית "נקודת מפנה" לשיקום היישובים בפריפריה, העמקה היסטורית של תקציב החינוך, נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון בלבנון ועוד.

גאלב מג'אדלה: – – –

אהוד ברק: אבל מורשת רבין גדולה יותר מכל מעשה פוליטי שעשה בכהונתו כראש הממשלה ושר הביטחון – – –

גאלב מג'אדלה: – – – הנושא הערבי – – –

אהוד ברק: נכון, גם קידום דרמטי של השוויון והשילוב של האוכלוסייה הערבית.

אהוד ברק: מורשת רבין גדולה יותר מכל מעשה פוליטי שעשה בכהונתו כראש ממשלה ושר ביטחון.

אהוד ברק: מורשת רבין קשורה למהות הציונות כפי שהוגדרה על-ידי האבות המייסדים של מדינת ישראל.

אהוד ברק: מורשתו של רבין היא חלק בלתי נפרד מהציונות החילונית, הפרגמטית, שמטרתה לבסס את האחיזה הציונית-המעשית ולא המשיחית בארץ-ישראל: עוד עז ועוד דונם, עוד רובה, עוד טנק, עוד מטוס.

אהוד ברק: נכונן כאן חברת מופת חזקה ופורחת, פועלת ובוטחת בעצמה ובזהותה.

אהוד ברק: מדינה ציונית ודמוקרטית, יהודית במהותה.

אהוד ברק: מורשתו המדינית של רבין הבינה כי רק הפתרון של שתי מדינות לשני עמים יבטיח את עתיד המפעל הציוני.

אהוד ברק: כל דרך אחרת תוביל אותנו בהכרח או למדינה דו-לאומית או למדינה לא דמוקרטית.

אהוד ברק: אני משוכנע שרובי ריבלין, היושב-ראש שלנו, הוא דמוקרט, ואני מציע לו לשאול את עצמו מה יקרה כאשר מיליוני אזרחים בשכם, ג'נין ויריחו יצביעו לבית הזה, או איזה שם יותן למה שקורה במדינת ישראל אם יסתבר שמיליונים של בני-אדם כאלה אינם יכולים להצביע לכנסת.

אהוד ברק: רובי אמר פה שרעיון שתי המדינות כשל.

אהוד ברק: אני שמח ששמענו את ראש ממשלת ישראל בבר-אילן, בנאומו כאן בכנסת לפני יציאתו לארצות-הברית ובארצות-הברית אומר אחרת.

אהוד ברק: יצחק רבין היטיב להבין שירידה מהמסלול של שתי מדינות לשני עמים מבשרת את ראשית הסוף של הציונות ולא את ראשית גאולתנו.

אהוד ברק: אני אומר בבוטות שניתן היה לקוות שטקס האזכרה הזה פה הערב ליצחק רבין, אל מול עיני חיילים במדים, צוערים במדים, אנשי משטרה במדים ונציגים מכל העולם לא היה נופל קורבן להתקרבותן של הבחירות בישראל או של הפריימריז במפלגה גדולה וחשובה ככל שתהיה.

אהוד ברק: המנהיגות של רבין היתה גם היא ייחודית.

אהוד ברק: מורשת רבין היא תפיסה ממשית של מנהיגות.

אהוד ברק: מנהיגות שיש לה זיקה לשורשי המפעל הציוני, כזו שלוקחת אחריות ואיננה מתנערת ממנה או משליכה אותה לפתחו של האחר, כזו שמובילה ואינה מובלת, כזו שיש לה תחושת שליחות וחיוניות ואיננה יונקת מן השיתוק של תחושת פחד או מחנק.

אהוד ברק: מנהיגות שמסרטטת ביד בוטחת את העתיד ונכונה לקחת סיכונים כדי לממשו ואינה מתכסה בהתרפקות על העבר ובשעבוד העתיד לחרדות ההווה.

רוני בר-און: – – – היית שותף ארבע שנים.

אהוד ברק: מנהיגותו של יצחק רבין נבחנה גם בכושרו לראות את העתיד.

אהוד ברק: הבנתו את התהליכים החברתיים הפנימיים ואת התהליכים הגלובליים הביאה לשינוי דרמטי של סדרי העדיפות הלאומיים בממשלת רבין השנייה.

אהוד ברק: רבין הבין, בניגוד ליושב-ראש ריבלין, את עוצמת הסכנה שבהיווצרות מציאות דו-לאומית.

אהוד ברק: הציונות שלו היתה אמיתית, לא מצטעצעת ולא מתחסדת.

אהוד ברק: הוא היה נכון לסיכונים מתוך תחושה עמוקה של גורל ועתיד.

אהוד ברק: הוא היה נכון להוביל גם אל מול האיום הפוליטי והקואליציוני עד כדי סיכון ממשי של קיומו הוא עצמו, סיכון שלהוותנו גם התממש.

אהוד ברק: הרוצח שלקח את חייו של רבין הוא לא רק בוגד עלוב שהמיט קלון על החברה הישראלית כולה, אלא מבטא ישיר ונאמן של מי שבכל דוד ודור מפחדים מן ההווה ומן המציאות הנפרסת לעינינו.

אהוד ברק: מי שירה ברבין בגבו, ירה בגבה של החברה הישראלית; מי שעצר את תהליך השלום לא בנה את ארץ-ישראל השלמה אלא ביקש למוטט את הבית השלישי כולו, לסדוק את עתיד הציונות ולקעקע את יסודות מדינת הלאום שלנו.

אהוד ברק: הכנסת היוצאת רוממה לעתים את התרגיל הפוליטי יותר מאשר את המהות העמוקה של אחריותנו הקולקטיבית לעשייה הקיומית, להבטחת עצמאותנו, חוסננו הלאומי, ביטחוננו ואיתנותנו הדמוגרפית.

אהוד ברק: בפרקי אבות נאמר: "כל שמעשיו מרובים מחוכמתו, חוכמתו מתקיימת; וכל שחוכמתו מרובה ממעשיו, אין חוכמתו מתקיימת".

אהוד ברק: מנהיגות ראויה עושה שימוש בכוח פוליטי וביכולת פוליטית לטובת המעשה המדיני והביטחוני.

אהוד ברק: המנהיגות של הימים האלה והבאים עלינו תיבחן גם היא באומץ בהחלטות ובעוצמת המעשים.

אהוד ברק: גם בדברים הללו היווה יצחק רבין בחייו מופת.

אהוד ברק: דומה שמעולם לא היו מנהיגותו ומורשתו של רבין חסרות כל כך.

אהוד ברק: ואנו כאן, בבית הזה, בממשלה ובחיי הציבור, מעבר להבדלי ההשקפה הפוליטית, ראוי שננצור בלבנו ונתרגם למעשים בחקיקה, בהתנהלות, בנכונותנו להביט בפני המציאות, לקבל הכרעות ולבצען; נזכור בכל אלה את תפיסת העתיד, המנהיגות והמעשה של יצחק רבין, את מורשת יצחק האמיתית.

אהוד ברק: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר הביטחון, חבר הכנסת אהוד ברק.

ראובן ריבלין: אחרונת הדוברים, יושבת-ראש מפלגת העבודה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': כבוד נשיא המדינה, שמעון פרס, בני משפחת רבין היקרים, אדוני היושב-ראש – אני פונה אליך, כיוון שנאלצתי לשנות את נאומי בעקבות דבריך, אבל בכל זאת יש כמה דברים שאומר – נכבדי כולם, אתמול עמדתי בקהל בעצרת לציון 17 שנים להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין.

שלי יחימוביץ': רבבות בני-אדם, רובם אנשים צעירים, ניצבו דרוכים וקשובים בכיכר שהיתה לזירת רצח פוליטי נפשע והאזינו לנאומים מורכבים ועמוקים שהיו בהם מעט מאוד קלישאות.

שלי יחימוביץ': הנאומים האלה נישאו מפיהם של חילונים ושל שומרי מצוות, של ימנים ושל שמאלנים, של ערבים ושל יהודים, רבנים, משוררים, אנשי תנועות הנוער הכחולות ו"בני עקיבא", אלה לצד אלה.

שלי יחימוביץ': זו היתה הפעם הראשונה שפסיפס מגוון כל כך של החברה הישראלית ספד למנהיג שנרצח.

שלי יחימוביץ': מי שהובילו את ההתפתחות האמיצה הזאת היו הבוגרים של תנועות הנוער הכחולות ובראשן "דרור ישראל", ומדהים שהיו אלה דווקא הם שומרי החותם החדים ביותר של זכרו של רבין, מי שמשננים מאז הרצח את קורות חייו ואת משנתו, אלה שטבעו את הביטוי הקשה "לא נשכח ולא נסלח".

שלי יחימוביץ': דווקא הם הבינו ויישמו את מה שהיה צריך להיות מובן מאליו, אדוני היושב-ראש: ראשית, שזכר הרצח חייב להיות טעון בתוכן עמוק ובהפקת לקחים תמידית ולא רק בסימבולים, דמעות ונרות; ושנית, שהציבור כולו, על כל חלקיו, צריך ליטול בזה חלק.

שלי יחימוביץ': הם דיברו על שלום ועל הדמוקרטיה, על צדק חברתי, על אהבת המדינה, על מראה דמותה, על ציונות, על סולידריות.

שלי יחימוביץ': כל אחד מהדוברים יצק על המושגים האלה משמעות משלו בלי התייפייפות, בלי ניסיון לטייח את השונות.

שלי יחימוביץ': אבל כולם כולם, בלא יוצא מן הכלל, היו חדורים בהכרה העמוקה והטוטלית שהזוועה הזאת של כדורי מוות שמפלחים את לבו של ראש ממשלה נבחר ושנועדו לחסל באמצעות רצח מדיניות שאינה נושאת חן בעיני מישהו, הזוועה הזו אסור שתישנה, וששומה עלינו לשאול את עצמנו בכל דור ודור ובכל שעה ושעה אם רצח רבין היה אירוע חד-פעמי או שבנסיבות של אווירה מתלהמת ואנטי-דמוקרטית יכול רצח פוליטי להתבצע שוב, שהחוטים והחישוקים של הדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו ייבקעו שוב אם לא נגונן על עצמנו מפני כך בעוצמה רבה ומתוך מודעות מתמדת.

שלי יחימוביץ': באותו מקום, 17 שנים קודם לכן, ראש הממשלה יצחק רבין נרצח בסיומה של עצרת המונים נגד אלימות.

שלי יחימוביץ': איש אומנם לא שיער בנפשו שהוא יירצח עם תום העצרת, אבל האלימות באוויר היתה מוחשית.

שלי יחימוביץ': ארון המתים הידוע לשמצה, עצם הדיון ההלכתי כביכול האם מותר לרצוח את ראש הממשלה, ההסתערות על רכבו בהפגנה פרועה, הלבשתו של ראש הממשלה שלנו בתמונות במדי האס.

שלי יחימוביץ': אס ובכאפיה.

שלי יחימוביץ': לוחם, מפקד מהולל בצה"ל, מלבישים אותו בכאפיה ובמדי אס.

שלי יחימוביץ': אס, גוזרים עליו מוות, "פולסא דנורא".

שלי יחימוביץ': למי שלא ידעו עד אילו תהומות של קנאות ורצחנות פוליטיות אנו עשויים להידרדר, לרובנו בעצם נדמו כל אלה כהתפרצויות רגעיות ומלמולים הזויים שלא יתממשו לעולם.

שלי יחימוביץ': אז, בעיצומה של ההפגנה ההיא, עוד לא היה ברור שעוד רגע, עוד רגע הם הופכים לפקודת מבצע.

שלי יחימוביץ': מקצתם של אלה שמדברים היום על מילת הקסם "משילות", שרוצים שייתנו להם כוח למשול, ועוד כוח למשול, לא נתנו לממשלת רבין למשול, ובהסתה פרועה הפכו אותה למצורעת והציגו אותה כבלתי לגיטימית.

שלי יחימוביץ': מי שלא חי את הטירוף הזה – אנשים צעירים לא זוכרים איך הפך ראש ממשלה נבחר, גיבור ישראל, למטרה נייחת.

שלי יחימוביץ': והתופעה הבזויה שנקראת "תג מחיר" בלשון מכובסת היא תזכורת למה שיכול לצמוח בשדות האנטי-דמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': מהותה של הדמוקרטיה היא ריבוי דעות, כל אחד זכאי להאמין בדרכו ולנסות לשכנע את האחר, אבל לשם כך צריך לשמר את חופש הביטוי, לא להצר אותו בחקיקה קפריזית.

שלי יחימוביץ': הדמוקרטיה היא גם הגנה על זכויות המיעוט, גם כיבוד כללי המשחק, גם הגנה אקטיבית עליהם יום-יום ושעה-שעה, ואת זה אנחנו צריכים במיוחד לזכור במערכת בחירות שעומדת להיות מאוד מאוד אמוציונלית.

שלי יחימוביץ': להתווכח ולא להסית, לא לגמד את האחר, לא להשפיל, לא להפחיד, לנהל ויכוח ענייני בלי להמיט קלון זה על זה.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שביום השנה ה-17 לרצח יצחק רבין אפשר להסכים לפחות על הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, דברים שכמעט ויתרתי עליהם נוכח דבריך, אבל בכל זאת אומר אותם, כי הם מאוד מאוד מאוד משמעותיים.

שלי יחימוביץ': הרי אותו לוחם מהולל, אותו מפקד מהולל, אותו אדם שעשה מלחמות ויצא גם אל מלחמת השלום, אותו אדם כל הזמן, כל הזמן הקפיד לדבר על האחריות הכוללת של מנהיגות.

שלי יחימוביץ': הוא דיבר על כך שתינוק נולד לעולם בלתי דמוקרטי, שהוא נתון לאי-שוויון, שהוא קורבן במידה רבה לדתו, לצבעו, למעמד הסוציו-אקונומי של הוריו.

שלי יחימוביץ': ומה הוא אמר?

שלי יחימוביץ': הוא אמר: גורלו נתון ברבות השנים במידה רבה בידי מנהיגי ארצו.

שלי יחימוביץ': איזו הגדרה נועזת ורחבה זאת למנהיגות.

שלי יחימוביץ': והוא לא רק דיבר, הוא גם ביצע.

שלי יחימוביץ': הוא נלחם במלחמות והוא עשה שלום, אבל ממשלת רבין היתה הממשלה האחרונה בישראל שהורידה את האי-שוויון.

שלי יחימוביץ': מאז הוא קפא, ובעשור האחרון הוא זינק למקומות שאנחנו צריכים להתבייש בגללם בושה עמוקה.

שלי יחימוביץ': וכמעט שוויתרתי על הדברים האלה, כי כמעט, אדוני היושב-ראש, שלקחת אותנו שוב לאותם מחוזות של דיון, של קרע, של שסע בין ימין ושמאל, בעמדה שהצגת, רובי חברי.

שלי יחימוביץ': ובכל זאת אומר את הדברים, כי אני לא אתן לדיון הזה להסיט אותנו גם מהדיון, לא רק על סוגיית הגבולות, אלא גם על הדבר הקטן והשולי הזה שבתוך הגבולות, על מדינת ישראל שלנו.

שלי יחימוביץ': רבין היה הראשון – כן, אני אומר זאת כאן – רבין היה הראשון שהטיל מס על רווחי הון.

שלי יחימוביץ': אף שהיה עליו לחץ אדיר לא להטיל את הצעד הזה ואיימו עליו ועל שר האוצר שלו, בייגה שוחט, שזה יהרוס את הכלכלה הישראלית, הוא התעקש; הוא התעקש לבצע חלוקת משאבים הוגנת.

שלי יחימוביץ': והכי חשוב, בהיותו ציוני וממלכתי ואוהב את המדינה ומוכן להקריב למענה בכל עת, הוא הבין באופן עמוק – שזה ממש ממש מפתיע לאיש צבא כמותו – את המשמעות הרחבה שיש לאחריות המדינה כלפי אזרחיה.

שלי יחימוביץ': הוא, הגנרל, לא חיכה שמתישהו, באיזה יעד דמיוני בחלל הזמן, יחלחלו פירות הצמיחה מהאלפיון העליון אל הציבור.

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': הוא השתמש בצמיחה כדי להגדיל את אחריות המדינה כלפי אזרחיה.

שלי יחימוביץ': בתקופתו תקציב החינוך גדל ב-60%.

שלי יחימוביץ': לא פחות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי היקר לי, רובי, אחרי ששמעתי את נאומך נאלצתי לשנות את מה שהתכוונתי לומר מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': אבל על הדברים האלה, שאמרתי קודם, לא ויתרתי משום שההצגה הקיצונית, אני מצטערת לומר, של הפתרון לסכסוך המתמשך בינינו ובין שכנינו שוב זורקת אותנו לרגרסיה, למקום אחר שבו אנחנו עוסקים אך ורק בסוגיית הגבולות ושוכחים שגם יש לנו מדינה; משום שהדברים שאמרת כאן, רובי, מטלטלים אותנו שוב טלטלה עזה לאותו שסע עמוק שכבר אינו קיים באמת.

שלי יחימוביץ': הוא לא קיים באמת משום שהציבור בישראל, כמעט כל-כולו, לא רוצה עוד בחזון שהצגת, הוא לא מעוניין בו.

שלי יחימוביץ': אין כמעט אדם בישראל שרוצה לחיות במדינה דו-לאומית, שזו המשמעות הישירה והקשה להחריד של דבריך, רובי.

שלי יחימוביץ': הדברים האלה לא עולים בקנה אחד אפילו עם עמדתם של רוב מצביעי הליכוד, ואפילו לא עם עמדתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': מי מאזרחי ישראל מבקש לחיות במדינה דו-לאומית?

שלי יחימוביץ': מי מוכן לוותר על החזון הציוני של מדינה יהודית ודמוקרטית?

שלי יחימוביץ': איזו מדינה בדיוק תהיה לנו כאן בין הים לירדן?

שלי יחימוביץ': האם יהיה כאן רוב יהודי?

שלי יחימוביץ': איזו שיטת הצבעה תהיה כאן?

שלי יחימוביץ': האם יהיו כאלה שזכאים להצביע וכאלה שלא זכאים להצביע?

שלי יחימוביץ': איך נשמור על צביוננו כעם?

שלי יחימוביץ': כן, ה"פתרון" הזה של מדינה דו-לאומית נשמע כעת, למרבה הצער, גם בשוליים הקיצוניים של השמאל.

שלי יחימוביץ': צריך להודות בזה.

שלי יחימוביץ': הוא נשמע גם שם, וגם בשוליים הקיצוניים של הימין.

שלי יחימוביץ': מפיך, רובי חברי, אני מודה, זה נשמע קשה מנשוא וקשה לעיכול.

שלי יחימוביץ': אין ספק שזכותך להביע את עמדתך, ואני משתמשת בזכותי לבקר קשות את העמדה הזאת שהיא כל כך מסוכנת לחזון הציוני.

שלי יחימוביץ': אני רוצה, לסיום, לחזור לראש הממשלה יצחק רבין.

שלי יחימוביץ': רבין שהיה לוחם מהולל, רמטכ"ל, הלך לשלום מתוך רומנטיקה?

שלי יחימוביץ': לא, ממש לא.

שלי יחימוביץ': לא היה בו שמץ של רומנטיות.

שלי יחימוביץ': משום שהוא אהב את יאסר ערפאת?

שלי יחימוביץ': ממש לא.

שלי יחימוביץ': ערב הנסיעה לוושינגטון ראיינתי את לאה רבין, זכרה לברכה, ושאלתי אותה – מה שכולם, הציבור כולו עמד והסתכל על אותו לוחם מהולל וראה את הבעת ההסתייגות בפניו, הוא ראה שהוא לא עושה את זה בחשק, שהוא לא עושה את זה באהבה – ושאלתי אותה: תגידי, איך הוא ילחץ, איך הוא יעמוד בזה, איך רבין, שאנחנו מכירים אותו כל כך טוב, ילחץ את ידו של ערפאת?

שלי יחימוביץ': והיא אמרה לי: זה יהיה לו מאוד מאוד קשה, אבל הוא יעשה את זה.

שלי יחימוביץ': זה היה בריאיון, זה שודר.

שלי יחימוביץ': מתוך פרגמטיות, מתוך פיכחון, ביובש, באחריות, משום שהוא ידע שחוסנה של מדינה אינו נובע רק מהמטוס שנקנה מכספי הסיוע האמריקני, אלא מהידיעה שכך צריך כדי להתחזק כאומה, כעם וכחברה.

שלי יחימוביץ': הוא לא דבק ברעיון שתי המדינות כי זה היה אופנתי או כי לחצו עליו.

שלי יחימוביץ': הוא לא היה מאוהב בתהליך השלום.

שלי יחימוביץ': אם הוא היה מאוהב, הוא היה מאוהב במדינת ישראל, שלמענה לחם, שלמענה התעקש לעשות שלום, שלמענה לחם כדי שתהיה צודקת, ולמענה גם שילם בחייו.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושבת-ראש מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: רבותי, מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את הנשיא ביציאתו בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה, לפני שאני נועל את הישיבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"ג–2012, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (הארכת כהונה של הרבנים הראשיים לישראל) (הוראת שעה), התשע"ג–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 15), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ' בחשוון תשע"ג, 5 בנובמבר 2012 למניינם, בשעה 11:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.