ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 380, 2012-09-12 00:00

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, באין שר עדיין, השר מרידור הוא השר אשר עתיד – השר מרידור כמובן נמצא פה, סגן ראש הממשלה – היום יום רביעי, כ"ה באלול תשע"ב, 12 בספטמבר 2012 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: כ"ה באלול הוא יום בריאת העולם, וגם זכיתי להיוולד ביום זה.

קריאות: מזל טוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל מברכים אותי ב-9 בספטמבר, אבל אני נולדתי בכ"ה אלול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רוני בר-און: "היום יום הולדת".

ראובן ריבלין: נכון מאוד, אבל הואיל וכבר 73 שנים שרים לי יום הולדת, אני חושב שלמדנו את השיר.

ראובן ריבלין: בר-און, עוד מעט גם אתה תגיע לגיל הזה, חביבי.

אברהם מיכאלי: עד מאה-ועשרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מברכים את חבר הכנסת כץ, אשר בני משפחתו זכו לציון מיוחד על פעולתם למען צה"ל.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אומרים שראש השנה זה יום בריאתו של אדם הראשון.

ראובן ריבלין: נכון.

רוני בר-און: הקדוש-ברוך-הוא ברא אותך חמישה ימים לפני אדם הראשון.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת ההסכמים האלה: תיקון הסכם קידום השקעות והגנה הדדית עליהן בין מדינת ישראל לרפובליקה של בולגריה; הסכם בתחום החינוך בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מונגוליה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה גם את קורס צוערי "גלי צה"ל", אותם פרחים אשר אחדים מהם עתידים לגדול ולפרוח, וגם לסקר – אם לא אתכם אז את הדורות הבאים – אם כי רבים מכם יהיו פה כאשר הם יסקרו את "גלי צה"ל".

ראובן ריבלין: ראינו רבים בקורסים דומים אשר עלו מעלה מעלה בענף התקשורת, ואנחנו מקדמים אתכם בברכה.

נחמן שי: או שהם יגיעו למקום הזה.

ראובן ריבלין: אתם ואנחנו צריכים להיות שותפים להאדרת הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: כן, יושב אצלנו – –

רוני בר-און: דרך אגב, פעם אחרונה שהם מחייכים אלינו.

ראובן ריבלין: – – תת-אלוף נחמן שי.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד כמה אנשים שאנחנו יכולים לציין אותם: שלי יחימוביץ התחילה גם – – –

נחמן שי: ניצן, ניצן.

ראובן ריבלין: ניצן הורוביץ, בוודאי, ועוד רבים אחרים אשר אוחזים בתפקידים בכירים.

ראובן ריבלין: אנחנו – רק ציינתי בפניהם בשיחה שהיתה לי, שכדי לקיים את הדמוקרטיה בישראל צריך שתהיה כנסת שהרוב מכריע בה, אבל הרוב לא יכול להיות עריץ בה; ושהתקשורת צריכה להיות תקשורת ציבורית על מנת לאפשר לציבור לגבש את עמדתו, ולא לנסות לשטוף את מוחו.

ראובן ריבלין: כאשר אנחנו נשלב ונשתף פעולה כולנו יחד, אנחנו גם נדאג לכך שהדמוקרטיה הישראלית תהיה מחוסנת לעד מפני פגיעות שהיא נמצאת בסכנה מפניהן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הידרדרות היחסים עם ארצות-הברית והבידוד המדיני של ישראל תחת ממשלת נתניהו

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו גם היום נתכנסנו כאן על-פי בקשת 50 חברי הכנסת, ואנחנו גם נאפשר כמובן לחברי הכנסת להעלות את דברם.

ראובן ריבלין: יש הצעה שהוגשה על-ידי 25 מחברי סיעת קדימה בנושא: הידרדרות היחסים עם ארצות-הברית והבידוד המדיני של ישראל תחת ממשלת נתניהו – הצעות לסדר-היום מס' 8803 ו-8804.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת שאול מופז, שהוא ראש האופוזיציה, ואותו אינני מגביל בזמן.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמינו לעלות ולומר את דברו, ואחריו, באותו נושא – חבר הכנסת נחמן שי, שלרשותו יעמדו עשר דקות.

ראובן ריבלין: אדוני ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, בבקשה.

ראובן ריבלין: הוא לא צריך עשר דקות, כי הוא ראש האופוזיציה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האורחים, קורס צוערי "גלי צה"ל", ברוכים הבאים.

שאול מופז: בשלוש השנים האחרונות שעבדה ממשלת ישראל את ההווה והעתיד על מזבח מדיניות חד-ממדית, צרה, חסרת אופק ומעוף.

שאול מופז: אני מביט היום בהשתאות ובדאגה באופן ההתנהלות של ממשלת ישראל והעומד בראשה בניהול היחסים עם בעלת בריתנו הקרובה והאינטימית ביותר, ארצות-הברית.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אנא הסבר לנו מי האויבת הגדולה שלנו, ארצות-הברית או אירן?

שאול מופז: ממי אתה מפחד יותר, מאחמדינג'אד או מאובמה?

שאול מופז: את השלטון של מי חשוב לך יותר להחליף, זה שבוושינגטון או זה שבטהרן?

שאול מופז: הסבר לנו, אדוני ראש הממשלה, מה הם הקווים האדומים שלך בניהול המשבר עם האמריקנים, עד היכן אתה מוכן לדרדר את היחסים בין שתי המדינות.

שאול מופז: בכלל, אני מעוניין לדעת מה הם הקווים האדומים שלך, אדוני, למשל בסוגיה הפלסטינית.

שאול מופז: עד מתי תיתן את ידך לקיום רעיון המדינה הדו-לאומית?

שאול מופז: כל יום שעובר, כל שעה שעוברת, כל שנה שעוברת ללא הידברות עם הפלסטינים, אנחנו במו-ידינו מקרבים ומקדמים את האפשרות, חלילה, של מדינה דו-לאומית.

שאול מופז: ראש הממשלה מבקש מבעלות בריתנו להתייצב לצד האינטרסים הישראליים שמרוחקים אלפי קילומטרים מגבולה של ישראל, ובה בשעה הוא מתעלם מאיום המדינה הדו-לאומית שקורם עור וגידים ומאיים עשרות מונים על עתידה וצביונה של המדינה היהודית.

שאול מופז: מה הם הקווים האדומים שלך, אדוני ראש הממשלה, בכל הנוגע למשתמטים במדינת ישראל, לאלה שלא שותפים במעשה הציוני של שירות בצה"ל ובשירות האזרחי, של אלה שלא שותפים בשוק העבודה במדינת ישראל?

שאול מופז: ובכלל, מה הם הקווים האדומים שלך בכל הנוגע ליוקר המחיה, לשכבות החלשות, למעמד הביניים, לחיילי המילואים?

שאול מופז: האם יש קווים כאלה, אדוני ראש הממשלה?

שאול מופז: בשעה שאתה תובע מהעולם להניח קווים אדומים, אתה פרצת את כולם.

שאול מופז: עברת על כל הסעיפים, ויתרת על כל מוסכמה וחיבלת בכל תקווה.

שאול מופז: מעולם, ככל שזכור לי, בכל שנות קיומה של מדינת ישראל, תופי המלחמה לא עבדו שעות נוספות כמו בימים האלה.

שאול מופז: חבריך לסיעה, משיקולים פוליטיים שאין צרים מהם, מנסחים למענך עצומות נבובות בקריאה לצאת למלחמה.

אופיר אקוניס: לא נכון.

אופיר אקוניס: לא נכון, זו לא היתה הקריאה.

שאול מופז: כאילו מדובר בטיול שנתי של בית-ספר.

אופיר אקוניס: זו לא היתה הקריאה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אמרת "לא נכון".

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: אתה – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, חבר הכנסת מופז מדבר עכשיו.

אופיר אקוניס: אין ספק – – –

ראובן ריבלין: אמרת "לא נכון".

ראובן ריבלין: שמענו.

אופיר אקוניס: זה הכול.

אופיר אקוניס: למען הדיוק.

ראובן ריבלין: בסדר, אז שמענו.

יואל חסון: תגיד אולי שהיתה יוזמה, רק שהיא נכשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: היוזמה הצליחה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אתה רוצה שהוא יביע את דעתו כרגע?

ראובן ריבלין: אתה – אבל חבר הכנסת מופז על הבמה, והוא ראש תנועתך.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש לא להפריע, ואני לא אתן להפריע לך כשאתה תדבר.

שאול מופז: העצומות האלה של קריאה ליציאה למלחמה הן כאילו שמדובר בטיול שנתי של בית-ספר יסודי.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו ממשלה שלא רק מנהלת מדיניות מופקרת בנושאים החברתיים, הכלכליים, המדיניים, הביטחוניים, אלא גם מתנהלת באופן מופקר.

שאול מופז: אני מבקש לדעת – יושב פה חבר הכנסת והשר דן מרידור, שאותו אני מאוד מעריך, אבל אני מבקש לדעת – ואני יודע שבקבינט הוא שומר על כל סוד ועל כל עניין – אני מבקש לדעת כיצד הפכו ישיבות הקבינט המדיני-ביטחוני, אחד הפורומים החשובים ביותר, האינטימיים ביותר, הדיסקרטיים ביותר במדינת ישראל, לזירת הדלפות של חומרים סודיים?

שאול מופז: כיצד הפך קודש הקודשים של מדינת ישראל לשוק פרוץ של הפקרות?

שאול מופז: איך ייתכן כי בעוד אתה מדבר על דיונים רציפים ורציניים, אנחנו יודעים שניתן לספור על מחצית אצבעות יד אחת את הדיונים האמיתיים שהתקיימו בפורומים הסטטוטוריים של מדינת ישראל?

שאול מופז: אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה: האם אתה מוכן להיבדק בבדיקה פורמלית של שירות הביטחון הכללי ולהשיב על שתי שאלות, ועליהן בלבד – האחת, האם הדלפת באופן מגמתי חומרים רגישים ומסווגים על מנת להגביר תמיכה ציבורית בפעילות צבאית?

שאול מופז: השנייה, האם העברת לגורמים שאינם מוסמכים לכך, כהגדרתם בחוק העונשין, מידע שאסור להם להחזיק בו?

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, לך להיבדק, הפקד את התוצאות בידי יושב-ראש הכנסת ותן להן פומבי.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, מחיר המלחמה אינו זר לך.

שאול מופז: יודע אתה, כמוני, שלמלחמה יוצאים בשיקול דעת וכשאין ברירה אחרת.

שאול מופז: מלחמה היא לא תוכנית כבקשתך.

שאול מופז: אתה יודע איך זה מתחיל, אתה לא תמיד יודע איך זה ייגמר.

שאול מופז: מכיוון שאתה יודע כל זאת, אני שואל אותך: היכן שיקול הדעת?

שאול מופז: היכן המחשבה?

שאול מופז: מהי בדיוק האסטרטגיה?

שאול מופז: לאן נעלמו התקווה, העוצמה השקטה, הביטחון העצמי, השקט האישי?

שאול מופז: ממתי פחד, חיל ורעדה הפכו לקו המוביל של המדיניות הישראלית, לתוכנית עבודה של ממשלה, להפחדה של הציבור בישראל?

שאול מופז: מדוע העולם חושש היום יותר ממתקפה ישראלית בלתי מתואמת על מתקני הגרעין האירניים מאשר מפצצה גרעינית בידי משטר אפל, פונדמנטליסטי, העומד בראש ציר הרשע העולמי?

שאול מופז: כיצד התהפכו היוצרות, אדוני ראש הממשלה, ובאשמת מי?

שאול מופז: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, את התוצאה של הפעלתנות המדינית של ממשלת נתניהו ראינו לפני שבועיים בטהרן.

שאול מופז: 120 מדינות, ובראשן מזכ"ל האומות המאוחדות, מוחאים כף למדינה הקוראת להשמדה של מדינת ישראל; 120 מדינות חולקות כבוד השייך למעצמות לאויבת הגדולה ביותר של מדינת ישראל.

שאול מופז: אני קובע בצער, אדוני היושב-ראש, כי מדיניות ממשלת נתניהו ליצור פניקה בין-לאומית מתקיפה ישראלית הצליחה.

שאול מופז: היא הצליחה; הצליחה מעל המשוער.

שאול מופז: בתמורה לכך הצליחה טהרן ליצור קואליציה נגדית של מדינות, חלקן ידידותיות לישראל, המעדיפות בגלוי את האינטרס האירני על פני האינטרס הישראלי, וזה פועל יוצא ופרי של פעולה מדינית שגויה של הממשלה המכהנת.

שאול מופז: אין לי אלא לקבוע שמדובר בכישלון מהדהד של מדיניות חוץ שפשטה את הרגל.

שאול מופז: ממשלת נתניהו הפכה את האיום האירני מאיום גלובלי לאיום לוקאלי, מאיום עולמי לאיום ישראלי, מאיום על האנושות לאיום על היהדות היושבת בציון, וזאת טעות אסטרטגית.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, מדיניותך שיחקה לידיהם של האייטולות וחיזקה את בסיס כוחם.

שאול מופז: זאת תוצאה של טעויות כבדות משקל בניהול המערכה הדיפלומטית נגד משטר אכזר ואפל שגרורותיו נשלחות עמוק אל תוך בירות אירופה וצפון אמריקה.

שאול מופז: לצערי, אדוני היושב-ראש, מעטות הן המדינות המתייצבות לימיננו כיום.

שאול מופז: קנדה היא היוצא מן הכלל המעיד על הכלל, והלוואי שמדינות נוספות יבואו אחריה.

שאול מופז: זה המעשה הנכון מוסרית ומדינית, אבל קנדה פעלה מתוקף הבנתה שלה, ושלה בלבד.

שאול מופז: ואני רוצה להוסיף ולומר לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, העולם לא שונא את ישראל, הוא באמת לא שונא את ישראל.

שאול מופז: העולם לא הפנה לנו עורף מעולם, לעולם לא נמאס מאתנו.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, ישראל לא לבד; יש לנו חברים טובים מאוד מעבר לים.

שאול מופז: הם היו שם בעבר, הם שם היום והם יהיו שם גם בעתיד.

שאול מופז: דבר אתם, נהל אתם דיאלוג אמיתי, פתוח וכן.

שאול מופז: שכנע אותם בצדקת דרכנו, הפוך אותם לשותפים, ולא לצופים מן הצד.

שאול מופז: עזור להם להיות שחקנים אקטיביים ולא צופים פסיביים בהצגה הגרעינית של טהרן.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, ישראל אינה הבעיה, אתה הבעיה.

שאול מופז: ישראל אינה הבעיה.

שאול מופז: לך הם הפנו עורף, לך הם לא מאמינים.

שאול מופז: לך הם לא מאמינים; מחוסר שיקול הדעת שלך הם מפחדים; לך הם מציבים קווים אדומים.

שאול מופז: אני קורא לך מעל הבימה הזאת: עוד לא מאוחר לתקן.

שאול מופז: הסק את המסקנות המתבקשות, נהל מדיניות שקולה.

שאול מופז: על כף המאזניים אינטרסים מהמעלה הראשונה, אינטרסים לאומיים מהמעלה הראשונה של מדינת ישראל.

שאול מופז: אתה עוסק בעתידה של אומה שלמה, בחיי ילדינו ובחיים של ילדיהם שטרם נולדו.

שאול מופז: נהל את האתגרים בתבונה ובחרדת קודש.

שאול מופז: הנח ידך מהתעסקות באינטרסים של אחרים.

שאול מופז: דאג לאינטרסים של מדינת ישראל, לביטחונה, לעתידה ולשגשוגה.

שאול מופז: חדל מכל השאר.

שאול מופז: זה מזיק לנו, זה מחליש אותנו, זה מבודד אותנו.

שאול מופז: אני קורא לך: חדל מכך.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שומע את ראש הממשלה קורא לאחרונה לקהילה הבין-לאומית להניח קווים אדומים לאירן.

שאול מופז: אני מצטרף לקריאתו.

שאול מופז: אני חושב שנכון להניח קווים אדומים, אך מתנגד לדרך הפעולה שלו.

שאול מופז: לא ייתכן שאת הקווים האדומים מול אירן מציבים בתקשורת ובמשא-ומתן תגרני מול הידידה הגדולה ביותר של מדינת ישראל, עד כדי סירוב לראות את ראש ממשלת ישראל.

שאול מופז: אני מתנגד לדרך הפעולה הזאת.

שאול מופז: את הקווים האדומים צריך לעשות בדיאלוג שקט, בחדרי חדרים, בדרך נבונה, שקולה ואחראית, כפי שזה נעשה בהרבה מקרים דומים בעבר.

שאול מופז: מדינת ישראל לא תאפשר לאירן לפתח יכולת גרעינית צבאית תחת כל ממשלה, תחת כל ראש ממשלה.

שאול מופז: במידת הצורך נשתמש בכל האמצעים שעומדים לרשותנו כדי לעצור את תוכניתה הגרעינית, ומדינת ישראל היא מדינה חזקה ויש לה את היכולות שיש לה.

שאול מופז: את העמדה הזאת מכירים בוושינגטון, בלונדון, בברלין ובטהרן.

שאול מופז: עכשיו בוא ונחשוב איך להימנע מכך, איך להשיג את היעד בלי לסכן את הקיום, בלי לשלוח את להק מטוסי חיל האוויר מעבר להרי האופל, בלי להכניס מיליוני אזרחים למקלטים, בלי לזרוע פחד ובהלה, בלי לחבל במרקם היחסים עם ידידותינו ובעלות בריתנו.

שאול מופז: זה אפשרי, אדוני ראש הממשלה; האמן לי, זה אפשרי.

שאול מופז: ועל רקע המחלוקת שגוברת מיום ליום בין ראש הממשלה המכהן, בנימין נתניהו, לבין נשיאה של ארצות-הברית, אני רוצה להזכיר לראש הממשלה שארצות-הברית היא הגדולה שבידידותינו.

שאול מופז: היא היתה כזאת לפניך, אדוני ראש הממשלה, והיא תהיה כזאת גם אחריך.

שאול מופז: הידידות החמה אינה תלויה בנשיא כזה או אחר בבית הלבן, כפי שאינה תלויה בראש ממשלה כזה או אחר ברחוב בלפור.

שאול מופז: אל לך להקריב את יחסינו עם ארצות-הברית על מזבח הגרעין האירני.

שאול מופז: הבחישה הישראלית בענייניה הפנימיים של ארצות-הברית והפיכתם של ממשל אובמה והממשל האמריקני, שהוא שותף וידיד, ליריב, הסבו לנו נזקים חמורים מאוד.

שאול מופז: אני מזהה כרסום הולך וגובר בהבנות האסטרטגיות שבבסיס הסכם ההגנה שבינינו לבין ארצות-הברית.

שאול מופז: אני מזהה שחיקה בעמדה האמריקנית בכל הנוגע להכרה במסמך ההבנות שנחתם בין הנשיא בוש לבין ראש הממשלה אריאל שרון בעניין גושי ההתיישבות וההכרה בשינויים הדמוגרפיים ביהודה ושומרון.

שאול מופז: לא פחות חמור מכך, מדיניות ההתערבות שמנהל ראש הממשלה בפוליטיקה האמריקנית הביאה לאובדן חסר תקדים בציר ההסכמה והשותפות שבין המפלגה הרפובליקנית לבין המפלגה הדמוקרטית ביחס לישראל.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, זהות הנשיא האמריקני אינה עניין להתערבות ישראלית.

שאול מופז: אני לא עוסק בכך, ואני חושב שאתה טועה טעות קשה בעשותך כן.

שאול מופז: לנו, בוודאי לי, לא חשוב מי מבין המועמדים יזכה במירוץ לנשיאות ארצות-הברית, אובמה או רומני, דמוקרטים או רפובליקנים.

שאול מופז: אני סמוך ובטוח שהידידות בין שתי המדינות תישמר ושהאינטרסים המשותפים יגברו תמיד על פני זהותו של נשיא כזה או אחר.

שאול מופז: אין זה מענייננו להתערב בפוליטיקה האמריקנית ובקלפיות הבוחרים שם.

שאול מופז: אותי, אותנו, מעניינת מדינת ישראל.

שאול מופז: בה אנחנו עוסקים, בביטחונה אנחנו עוסקים, לרווחתה ושגשוגה אנו דואגים.

שאול מופז: העובדה שישראל הפכה לנושא מרכזי להתכתשות בפוליטיקה האמריקנית ולסוגיה שבמחלוקת במערכת הבחירות בארצות-הברית מנוגדת ומזיקה לאינטרס הישראלי, מחלישה את החוסן הלאומי שלנו ופוגעת במרקם היחסים העדין עם בעלת בריתנו הגדולה.

שאול מופז: איני יודע מי יזכה בנשיאות ארצות-הברית.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אני יודע שבזירת היחסים שבינינו לבין אזרחי ארצות-הברית ישראל כבר הפסידה.

שאול מופז: הפסדנו, כי הפכנו, בדעת הקהל האמריקנית, לסוגיה שבמחלוקת, לבעיה, לגורם מערער יציבות, שרק מגביר את הסכנה שבהתלקחות אזורית במזרח התיכון.

שאול מופז: הפכנו משותפת סוד לגורם שמאתגר את הדומיננטיות האמריקנית באזורנו.

שאול מופז: כן, וצריך לומר את זה: לארצות-הברית יש אינטרס בישראל חזקה ובטוחה בגבולות קבע.

שאול מופז: אבל לארצות-הברית יש אינטרסים נוספים במזרח התיכון, ואנחנו חייבים, כמנהיגים, להכיר בכך.

שאול מופז: כשם שאנחנו מבקשים מהאמריקנים לדאוג ולשמור על האינטרסים שלנו, כך עלינו לקחת בחשבון את האינטרסים שלהם, וחלילה לא לפעול במופגן ובמכוון כדי להחליש ולערער אותם.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, בערב ראש השנה אני קורא לך: הפסק את ההתעסקות בפוליטיקה האמריקנית.

שאול מופז: השאר את מערכת הבחירות האמריקנית לאמריקנים.

שאול מופז: ולסיום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מי ייתן והשנה הקרובה תפנה מקום לתקווה על פני הייאוש, לצמיחה על פני מיתון, לחידוש השלום והערבות ההדדית ולחיזוק הממלכתיות, כערך שבלעדיו אין תקומה לאומית-ציונית לעם ישראל.

שאול מופז: שנה טובה וחתימה טובה לכל בית ישראל.

ראובן ריבלין: שנה טובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב אחרי חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, באותו נושא.

ראובן ריבלין: למרות עברך המפואר, יש לך עשר דקות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: גם זה משהו.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, צריך להיות, בחיים, גם צודק וגם חכם.

נחמן שי: בהקשר האמריקני אני חושב שישראל צודקת, אבל לא חכמה.

נחמן שי: ההתנהלות שלנו, של מדינת ישראל – שאני חלק בלתי נפרד ממנה – בייחוד ביממה האחרונה, מעוררת דאגה עמוקה לגבי החוכמה שבה בחרה ישראל להתנהל מול המעצמה הגדולה, היחידה בעולם שעומדת לצדנו בכל רגע נתון.

נחמן שי: אתמול סטרה ארצות-הברית סטירה פומבית בפרצופה של ישראל.

נחמן שי: החלטת הנשיא אובמה שניתן לה פומבי, שלא לפגוש את ראש ממשלת ישראל, אומרת דבר ברור: אין לנו עניין כיום בדו-שיח פומבי עם ישראל.

נחמן שי: ואולי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, בצרפת לא היו עומדים עם הגב לנואם בשום אופן.

נחמן שי: אני מכיר את כל החלקים אצלו.

נחמן שי: זה בסדר.

דניאל בן-סימון: זה נכון, אגב.

דניאל בן-סימון: מקבל את זה.

נחמן שי: ואולי, אולי גם אין לנו עניין, אומר נשיא ארצות-הברית, היום בישראל.

נחמן שי: אינני זוכר, ויכול לרענן את זיכרוני גם סגן ראש הממשלה, אם היה כדבר הזה, שראש ממשלת ישראל מגיע לארצות-הברית ואינו פוגש את הנשיא.

נחמן שי: וראשי ממשלה – אני מסתכל אחורה לתקופתו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, ואריק שרון, ואהוד ברק, ואהוד אולמַרט, ויצחק רבין ואחרים.

רוני בר-און: אולמֶרט, אולמֶרט.

רוני בר-און: הוא היה ראש המפלגה שלך, וראש הממשלה.

רוני בר-און: אולמֶרט.

נחמן שי: אני חיכיתי לראות מתי תפריע לי: אם זה ייקח שתי דקות או דקה וחצי.

רוני בר-און: אז ראית.

נחמן שי: אז זה לקח דקה וחצי.

נחמן שי: תודה רבה לך על ההערה.

ראובן ריבלין: אבל הערתו צודקת: זה לא אולמַרט, זה אולמֶרט.

נחמן שי: תודה רבה לך על ההערה, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: בבקשה.

זהבה גלאון: נורא – – –

נחמן שי: כן, מהותית.

נחמן שי: ייתכן שהיה ביקור כזה, אינני זוכר.

נחמן שי: אבל הכלל הוא שנשיא ארצות-הברית וראש ממשלת ישראל נפגשים בכל פעם שראש הממשלה מגיע לארצות-הברית, והפעם זה לא יקרה.

נחמן שי: ולא בכדי: כל עוד מתקיימים בין מנהיגי ארצות-הברית וישראל יחסי עבודה, ומעבר לכך, שוררת מערכת יחסים קרובה ואישית, מה שקרוי: אינטימית, הפגישות הללו חיוניות ותוצאותיהן חיוביות.

נחמן שי: אבל זה לא מה שקורה היום ביחסים בינינו לבין ארצות-הברית.

נחמן שי: השתרר פה קיפאון.

נחמן שי: השתרר קצר, נתק בין ראש ממשלת ישראל לבין נשיא ארצות-הברית.

נחמן שי: וכך אומר ראש ממשלת ישראל.

נחמן שי: הוא בעצם אומר שאין לו אמון בנשיא ארצות-הברית.

נחמן שי: אין לו אמון בנשיא ארצות-הברית, כי לאלה בקהילה הבין-לאומית – הוא אומר אתמול – המסרבים לשים קו אדום לאירן, אין זכות לשים קו אדום בפני ישראל.

נחמן שי: ועכשיו אני רק רוצה להוציא מן המשוואה הזאת את המלים "קהילה בין-לאומית" ולהחליפן במלים "ארצות-הברית", ונמצאה התשובה: ישראל – מי מפריע לישראל כדי לתקוף את ארצות-הברית?

נחמן שי: רק ארצות-הברית.

נחמן שי: ובכן, ארצות-הברית יודעת לנהל גם את ענייניה אלה; גם את הקרבות הפומביים האלה, שראש הממשלה בחר לפעול נגדה.

נחמן שי: והתשובה הגיעה אתמול, במהירות ובאופן ברור, והאמריקנים אמרו שאין בכוונתם לקבוע קווים אדומים במערכה הבין-לאומית המתנהלת היום נגד אירן.

נחמן שי: אין כוונתם לעשות כן.

נחמן שי: ירצה ראש הממשלה, ראש ממשלת ישראל, את אשר ירצה, האמריקנים אינם עומדים אתנו בסוגיה החשובה והעקרונית הזאת.

נחמן שי: אני חושב שזה עיתוי שהוא מן המכריעים בתולדות ישראל, בוודאי, אולי ב-20 השנים האחרונות, מאז התייצבה ארצות-הברית לצדנו בימי מלחמת המפרץ הראשונה.

נחמן שי: ראש הממשלה ניסה בימים האחרונים להביא את האמריקנים לסרטט את אותו קו אדום שממנו ואילך תתקוף ארצות-הברית, והוא נכשל בדו-שיח הפומבי ובדו-שיח השקט שמתנהל אתם.

נחמן שי: בשני המקרים נדחה ראש הממשלה על-ידי האמריקנים.

נחמן שי: והתשובה הישראלית, שוב, בעימות – הפעם עם מזכירת המדינה – היתה שהאמריקנים, הם מעודדים בעצם את אירן בכך שאינם מוכנים להתחייב על קו אדום או על קווים אדומים ביחסים אתה.

נחמן שי: כך אומרים גורמים מדיניים בירושלים, ואנחנו יודעים היטב מי מסתתר מאחורי "הגורמים המדיניים בירושלים".

נחמן שי: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ולכם, חברי חברי הכנסת: אינני מטיל ספק בסכנה האירנית; היא אמיתית, היא מוחשית, היא קרובה.

נחמן שי: לדאגה הזאת שותפות עוד מדינות בעולם: מועדון החמש פלוס אחת, שלוחצות על אירן; גם מדינות אחרות שאינן חברות בקבוצה המיוחדת הזאת.

נחמן שי: הסנקציות על אירן הן משמעותיות ומשפיעות.

נחמן שי: אירן מבודדת ונחלשת, וטוב הדבר.

נחמן שי: אבל הקהילה הבין-לאומית עומדת ושעון בידה, והוא מתקתק בקצב אחד; קצב אשר שונה מהקצב שבו ישראל מציבה את השעון שלה בזירה הבין-לאומית.

נחמן שי: ואנחנו צריכים שען.

ראובן ריבלין: נחמן.

נחמן שי: אנחנו צריכים שען שיתקן את השעון.

ראובן ריבלין: ד"ר שי, חבר הכנסת – – –

נחמן שי: הסתכלתי על השעון וזה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, אני הייתי אתך יחד בארצות-הברית, בסימפוזיון של אחת המפלגות, כאשר אתה, באנגלית רהוטה – –

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: – – מתוך ידיעת המערכת האמריקנית, אתה הזהרת לפני שנים רבות מפני ההתפתחות שאנחנו עכשיו בסיומה.

ראובן ריבלין: והעולם, בכל זאת, לא פעל כפי – – –

נחמן שי: לא, לא, אני אמרתי.

נחמן שי: אני יכול לחזור ולצטט את עצמי, דבר שאני לא נוהג בדרך כלל.

נחמן שי: אני אמרתי שאינני מטיל ספק בסכנה האירנית – –

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

נחמן שי: – – היא אמיתית, היא מוחשית והיא קרובה.

נחמן שי: היא קרובה.

נחמן שי: אנחנו – – –

ראובן ריבלין: לא, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: גם את זה אמרת, כפי שהיינו צריכים לומר.

נחמן שי: נכון.

ראובן ריבלין: נדמה לי שסגן ראש הממשלה אומר את זה מאז ימי דניס רוס.

ראובן ריבלין: אנחנו, כל הזמן – אבל כנראה זה לא עוזר לנו.

נחמן שי: אבל אנחנו מחפשים את השען שיכוון את שני השעונים שיתקתקו באותו קצב.

נחמן שי: לשען הזה אולי קוראים אהוד ברק.

נחמן שי: שר הביטחון הוא חובב שעונים ומפרק אותם, ולפעמים הוא גם מצליח להרכיב אותם, שזה לא אותו דבר.

נחמן שי: אבל מה לעשות שהשען הזה חושב אחרת מאשר ראש הממשלה, וכבר אי-אפשר להסתיר את המחלוקת שהשתררה בצמרת המדינית-ביטחונית של מדינת ישראל.

נחמן שי: בין ראש הממשלה ושר הביטחון הרומן נגמר.

נחמן שי: הרומן נגמר.

נחמן שי: ואתמול אומר שר הביטחון: יש הבדלים בינינו לבין ארצות-הברית, אך אין צורך לדבר בהם ולדון בהם בפתיחות אלא בחדרים סגורים, וזה בדיוק ההיפך ממה שאומר ועושה ראש ממשלת ישראל.

נחמן שי: אין זה השוטר הטוב ואין זה השוטר הרע, כי שניהם מבינים היטב מה משמעות היחסים בין ישראל לבין ארצות-הברית.

נחמן שי: אבל ראש הממשלה בחר לשים את היחסים האלה כולם, עכשיו, על השולחן: את היחסים הצבאיים-ביטחוניים, את היחסים הכלכליים, את היחסים המדיניים.

נחמן שי: אם מישהו שכח מי עזר לנו באו"ם לפני שנה בדיוק כדי להדוף את היוזמה הפלסטינית להתקבל לאו"ם – היו אלה האמריקנים.

נחמן שי: כל מערכות היחסים שבין ישראל לבין ארצות-הברית נמתחות עכשיו, עד לרגע שבו הן עלולות להתפקע ולהתנתק.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר פה, רבותי, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, שלא רק ארצות-הברית עומדת שם.

נחמן שי: גם בין ישראל לבין גרמניה רוחשים דברים, מקצתם מתחת לפני השטח ומקצתם פומביים, שאומרים שאין גרמניה, הידידה הגדולה שלנו היום באירופה, עומדת לצדנו בסוגיה הזאת.

נחמן שי: הקנצלרית מרקל חולקת על ראש הממשלה ואומרת לו את זה.

נחמן שי: וכאשר הדיבור השקט לא עוזר – הדברים עוברים לזירה הפומבית.

נחמן שי: ואנחנו בחרנו לעצמנו גם יריבים בבריטניה.

נחמן שי: כרגע היה פה שליח מבריטניה ושמע ובא להרגיע, ואני לא יודע אם הוא יצא רגוע מפה.

נחמן שי: וצרפת אומרת לנו דברים כאלה.

נחמן שי: קנדה בחרה בדרך משלה.

נחמן שי: אני מכבד אותה מאוד.

נחמן שי: אני חושב שהיא עשתה דבר אמיץ וייחודי ויוצא דופן.

נחמן שי: זו באמת ידידה גדולה של ישראל.

נחמן שי: אבל דווקא היוצא מן הכלל מעיד כי בכלל המסוים של עמדת מדינות העולם אנחנו הולכים ומבודדים את עצמנו לדעת.

נחמן שי: במו-ידינו אנחנו מנתקים את עצמנו מן הגורמים המובילים ומכלל הקהילה הבין-לאומית, ועומדים היום לבד מול אירן.

נחמן שי: אנחנו בחרנו לעצמנו לעמוד לבד מול אירן, ולא יכולה להיות טעות אסטרטגית גדולה מזו.

נחמן שי: גם אני רוצה להזכיר בהקשר הזה שלא רק עם הנשיא אנחנו נמצאים בציר התנגשות; כך גם עם שר ההגנה האמריקני ועם הרמטכ"ל האמריקני ועם שגריר ארצות-הברית בישראל.

נחמן שי: באיזושהי פגישה שמבקר פה חבר קונגרס, גם כן נאמרים דברים חריפים.

נחמן שי: אינני יודע איזו רוח רעה מנשבת בלשכת ראש הממשלה ומדוע דווקא ארצות-הברית ומערכת היחסים אתה הפכו להיות הקורבן של המשבר הזה, מדוע אנחנו מוכנים להקריב את הכול – אבל את הכול – כדי להשיג את ההרתעה מול אירן.

נחמן שי: אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה קריטית ביחסים בין שתי המדינות.

נחמן שי: אני לא יודע מה הבית הזה יכול לעשות, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני לא יודע מה הבית הזה – הוא יכול לצעוק, הוא יכול להתריע, הוא יכול לומר דברים קשים, כמו שאמר יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, קודם.

נחמן שי: אני לא יודע כמה יותר מזה אנחנו יכולים לומר.

נחמן שי: נכון, יש סכנה אירנית, אבל צריך לשקול היטב כל צעד וכל דבר שנאמר ונעשה על-ידי ישראל, כדי שכאשר המשבר הזה יסתיים – לכשהוא יסתיים, כאשר הוא יסתיים – לא נמצא את התרמילים שלנו – ביחסים בינינו לבין ארצות-הברית – ריקים; אנחנו לא יכולים להרשות את זה.

נחמן שי: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, הוא בעניין אחר, אבל אני רוצה לומר אותו פה.

נחמן שי: אמרנו את זה בפגישתנו בישיבה הקודמת של הכנסת:

נחמן שי: מצבה של התקשורת הישראלית מחייב התייחסות של הבית הזה.

נחמן שי: אינני יודע היכן הדבר הזה ייעשה ומתי – הזמן רץ – – –

ראובן ריבלין: משרד האוצר שעה לזעקתך.

נחמן שי: שעה לזעקתנו המשותפת, אדוני היושב-ראש, והקים צוות – – –

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: בטוח שהזעקה שלך היתה הרבה יותר – – –

נחמן שי: ייתכן, אני נותן לך גם 50%.

נחמן שי: אבל זה לא עוזר כרגע לתקשורת הכתובה במדינת ישראל, שנקלעה אף היא לנקודת שבר, ובצדק התקשורת מסתכלת גם אל הבית הזה.

נחמן שי: הבית הזה, שהוא מעוז הדמוקרטיה, כפי שאתה תמיד אומר, ושמייצג את הדמוקרטיה הישראלית, לא יכול לעבור בשתיקה על שקיעתה של העיתונות הכתובה במדינת ישראל.

נחמן שי: גם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, כשבעלי הון – כשההון משתלט על השלטון, ובעלי הון קונים עיתונים כאשר הם חושבים שהם ואפסם – המערכת חייבת להתנהל לפי איזשהם כללים כלכליים.

ראובן ריבלין: האם היינו באים ואומרים מלכתחילה שהון לא יכול להתערבב בעיתון?

ראובן ריבלין: מה, אנחנו היינו מבקשים מהממשלה שהיא תממן את העיתונים?

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שאפשר לקרוא לממשלה שלא להפסיק את הפרסום בעיתונים הכתובים, משום שזאת משענת שעליה העיתונים מבוססים.

ראובן ריבלין: אבל יש היום ממש מהפכה שלמה בכל המערכת, והיא צריכה להתארגן מחדש.

ראובן ריבלין: אבל לא יכולים בהתחלה לבוא ולהעביר את כל העיתונים לאילי הון כאלה ואחרים, עיתונים דוקטרינריים שגם מבקשים להשפיע על השלטון.

נחמן שי: לא הייתי רוצה שהמדינה תממן עיתונים.

נחמן שי: יש עיתון אחד שכבר נחשד בכך.

נחמן שי: לא הייתי רוצה.

נחמן שי: הייתי רוצה שתימצא דרך לסייע לתקשורת במדינת ישראל לא מפני שזה ביזנס – זה גם ביזנס – אלא קודם כול מפני שזה אדן מהאדנים החשובים ביותר שעליו מונחת ובתוכו פועלת הדמוקרטיה הישראלית, והכנסת הזאת חייבת וזקוקה לתקשורת, כשם שהתקשורת, אגב, זקוקה גם לכנסת.

נחמן שי: אני לא יודע באיזה מקום זה ייעשה ואיך.

נחמן שי: אני מציע את הנושא הזה – אני קורא מפה קריאה גדולה לחברי חברי הכנסת להתגייס למאמץ הזה, כשלנגד עינינו אנחנו רואים איך התקשורת קורסת ולא ניתנים מפה עזרה, תמיכה וגיבוי – לא רק גיבוי מהותי, אלא אפילו גיבוי מוסרי – כדי לסייע לתקשורת להמשיך ולהתקיים.

נחמן שי: אני רוצה לסיים בברכת שנה טובה, ולהודות לך, היושב-ראש, ולכם, חברי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: שנה טובה ומבורכת.

ראובן ריבלין: אתה אופטימי שלא יכנסו את הכנסת עד ראש השנה, ואני מצטרף לבקשתך ולאופטימיות שלך.

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה, השר דן מרידור, ישיב על ההצעות לסדר-היום של חבר הכנסת וראש האופוזיציה שאול מופז וחבר הכנסת נחמן שי, שדיברו בשם סיעת קדימה.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ידידי הרמטכ"ל לשעבר, רב-אלוף שאול מופז, שדיבר בשם האופוזיציה, וחברי מזה 50 שנה נחמן שי, העלו כאן נושאים חשובים.

דן מרידור: עיקרם היחסים עם ארצות-הברית – אגע בהם – אבל אני לא יכול שלא להביע שוב את צערי על החלטת קדימה לעזוב את הקואליציה הזאת, מפני שהיא חוללה אסון לישראל.

דן מרידור: ואיך אני יודע שהתרחש אסון?

דן מרידור: אותה ממשלה, שלפני כמה שבועות היתה טובה בעיניהם כדי להיות בה, הפכה להיות איומה ונוראה תוך שבועות ספורים – שמענו עכשיו.

דן מרידור: אז הרי לכם עוד סיבה למה לא היה צריך לעזוב: אם רק עזיבת

דן מרידור: כם הפכה ממשלה ראויה לממשלה כל כך גרועה, חבל שיצאתם ממנה.

דליה איציק: אני לא מאמינה.

דליה איציק: יש לנו כבוד אליך, השר מרידור – – –

דן מרידור: שמעתי דברים – אני לא רוצה להיכנס לפולמוס.

דן מרידור: אנחנו בכלל – – –

דליה איציק: יש לי הרגשה שהיום לא היית צריך להשיב.

דן מרידור: אני בכלל חושב שכדאי לשמור על מידה בדברים.

דן מרידור: אני רוצה לומר, אולי בימים האלה, לפני השבוע הקרוב של ראש השנה, אם כולנו קצת יותר נביט לברית הממלכתית ופחות ליצר הפוליטי, הדברים יהיו יותר מאוזנים.

דן מרידור: יחסי ישראל וארצות-הברית הם אבן יסוד בעוצמתה של ישראל, במדיניותה, שנים רבות.

דן מרידור: זה לא שלא היו מחלוקות.

דן מרידור: אני עוד זוכר את ימי יצחק רבין כראש ממשלה ואת ג'ימי קרטר והמאבק המאוד-לא-נעים שהיה ביניהם.

דן מרידור: אני זוכר – ואפשר היה לקרוא על כך ביום שישי האחרון – את הימים שבהם ארצות-הברית עשתה reassessment, חשיבה מחדש, והקפיאה את משלוח הנשק לישראל מפני שהתעקשנו על הגידי והמיתלה.

דן מרידור: הם לא הבינו למה אנחנו מתעקשים, עד שהממשלה אז, לא אגיד נכנעה, שינתה את דעתה.

דן מרידור: אני גם זוכר את הוויכוחים שמנחם בגין ניהל עם הנשיא רייגן – שניהם נוחם עדן – על תוכנית רייגן, או את אי-רצונו של הנשיא בוש האב לתת לנו כסף לערבויות לקליטת העלייה.

דן מרידור: היו ויכוחים בין ממשלות שונות, ועדיין, למרות כל זה, אני מציע שאנחנו נזכור, גם מתוך הכרת תודה וגם מתוך הכרת הערך העמוק, את יחסי ישראל וארצות-הברית.

דן מרידור: זה לא רק ההיבט הכספי, אם כי צריך לומר שמאז מלחמת יום הכיפורים, פחות או יותר, ממשלת ארצות-הברית מממנת במונחים של היום בסכום העולה על 3 מיליארד דולר לשנה את ביטחון ישראל.

דן מרידור: 40 שנה – מעל 100 מיליארד דולר.

דן מרידור: רבותי, זה הפך להיות מקובל.

דן מרידור: זה לא בכיס של אף אחד.

דן מרידור: בכל שנה צריך לומר תודה.

דן מרידור: ואנחנו מלאי תודה לארצות-הברית על הסיוע המשמעותי הזה, שהפך להיות כאילו שגרתי, גם בשנים שאמריקה מקצצת בתקציביה וקשה לה גם לקיים את כוחה הביטחוני, והיא מצמצמת אותו לאזור הפסיפי, מפני שהמצב איננו דומה למה שהיה.

דן מרידור: אבל זו לא רק התמיכה הכספית האמריקנית רבת השנים, בממשלים שונים, ישראליים ואמריקניים.

דן מרידור: זו עמידתה האיתנה של ארצות-הברית ברוב הגדול של העניינים עם ישראל, לפעמים כמעט לבד, בזירה הבין-לאומית.

דן מרידור: וכל אחד מהיושבים פה שעוקב אחרי מה שקורה שם – במועצת הביטחון של האו"ם, בעצרת הכללית של האו"ם, בזירות אחרות – יודע שאין לנו מסייעת גדולה וחשובה כמו ארצות-הברית.

דן מרידור: אני חושב שאנחנו צריכים לזכור את זה תמיד מתוך הערכה אמיתית של כוחנו ועוצמתנו, אבל גם של כוחה ועוצמתה.

דן מרידור: בברית הזאת יש, בכל זאת, איזה יחסי כוחות שלא צריך לאבד את הראייה הנכונה לגביהם.

דן מרידור: כך שיחסי ישראל–ארצות-הברית עמדו במבחנים שונים – הרבה מאוד הסכמות יסודיות, גם מחלוקות מפעם לפעם.

דן מרידור: אבל היחסים האלה לא רק שלא נפגעו, אלא הם עברו את המשברים והמִשברים השונים עם נשיאים וראשי ממשלה.

דן מרידור: וגם מה שיש היום אינו אלא עוד מהלך אחד בתוך מהלך רב שנים של יחסים עמוקים בינינו לבין האמריקנים – כמובן, בראש ובראשונה, עם הבית הלבן, נשיא ארצות-הברית; גם עם הקונגרס האמריקני, כפי שיכולנו לראות בביקורו של ראש הממשלה לפני שנה ומשהו שם; גם עם דעת הקהל האמריקנית; גם עם הוועידות של שתי המפלגות המתמודדות עכשיו, לפני הבחירות, בנושאים שחשובים לנו.

דן מרידור: ובאמת, אפשר פה לעמוד ימים, בהסכמה בין רוב סיעות הבית, ולשבח את היחסים האלה, שהתחילו בהכרתו של הנשיא טרומן במדינה היהודית מייד אחרי הכרזתו של דוד בן-גוריון על הקמתה בה' באייר תש"ח, ב-15 במאי 1948.

דן מרידור: אחר כך היו הרבה שנים שבהן לא היה סיוע צבאי אמריקני אלא דווקא צרפתי, עד שנות ה-60.

דן מרידור: מאז הסיוע שנמשך עד היום, שאנחנו מלאים הערכה לחשיבותו ותודה על מה שהוא תורם לנו וגם להם.

דן מרידור: זה לא נעשה רק מתוך אינטרסים, אבל יש לאינטרסים משקל חשוב.

דן מרידור: האינטרס הישראלי והאמריקני הוא דומה, הוא משותף.

דן מרידור: זה נעשה גם על בסיס ערכים משותפים.

דן מרידור: אגב, גם המחלוקות לפעמים הן על בסיס ערכים; גם הן חלק מהעניין.

דן מרידור: אבל באופן יסודי, רבים מאוד באמריקה רואים בישראל מדינה דומה במשטרה, בתרבותה, בערכיה, ומממשת חזון גדול.

דן מרידור: ולמרות המחלוקות והנטייה התקשורתית בעולם כולו להציף למעלה את המחלוקת, בואו נראה את התמונה הרחבה יותר, והיא זו שתיארתי עכשיו בקצרה.

דן מרידור: אפשר כמובן להרחיב.

דן מרידור: ישראל וארצות-הברית, גם בנושאים השנויים במחלוקת, הגיעו להסכמות.

דן מרידור: אני רוצה לנגוע, לפני שנגיע לעיקר הדבר, בשני עניינים.

דן מרידור: גם בנושא הפלסטיני היו הסכמות ישראליות-אמריקניות.

דן מרידור: מפת הדרכים בשנת 2003 – ממשלת ליכוד היתה אז בשלטון – היתה הסכמה ישראלית-אמריקנית.

דן מרידור: עוד קודם לכך, הסכם קמפ-דייוויד שנחתם התחיל אומנם ביוזמה מצרית-ישראלית, אבל נגמר בהסכמה אמריקנית ובמעורבות אמריקנית של הנשיא קרטר.

דן מרידור: והיו הסכמות רבות לאורך השנים שלא אחזור ואזכיר אותן.

דן מרידור: אנחנו, גם בנושאים שיש בהם מחלוקת, ניסינו תמיד להתקרב ולהגיע להסכמות.

דן מרידור: דבר שני – העולם סביבנו רוחש.

דן מרידור: האביב הזה שפשה או פשט לפני שנה וחצי בארצות ערב והאסלאם עדיין לא הגיע אל המנוחה והנחלה ויישוב הסכסוכים הפנימיים.

דן מרידור: רעיונות מערביים של דמוקרטיה, של חופש, של חירויות, של שלטון שאפשר להחליף אותו ומותר לבקר אותו, מתמודדים עם רעיונות אחרים של דת משתלטת, של דת קיצונית, והעניין טרם נסתיים.

דן מרידור: מעמדה של ארצות-הברית באזור הזה תמיד היה חשוב לנו מאוד, לא רק לה; כוחה, עם המדינות הערביות, היה חשוב לנו, לא רק לה.

דן מרידור: יש שמעלים ספק או קוראים תיגר על ההשפעה האמריקנית פה.

דן מרידור: כל זה בתהליך התהוות, ואין לי ספק שהיחסים הישראליים-האמריקניים חשובים מאוד דווקא בעולם המשתנה הזה, גם להם וגם לנו.

דן מרידור: הנושא המרכזי הוא כמובן הנושא האירני, ואני רוצה לומר את הדבר הבא, שצריך לומר אותו, לפי דעתי, מתוך ראייה מפוקחת ולא מתוך היסטריה.

דן מרידור: אין ספק – ולא אחזור על זה כאן, וההסכמה פה היא מוחלטת, גם עם דבריו של שאול מופז ודברי ראש הממשלה: אירן גרעינית היא סכנה חמורה לישראל.

דן מרידור: אני לא אוהב את הביטוי "קיומי".

דן מרידור: אני לא משתמש במונחים אפוקליפטיים, אבל זוהי סכנה חמורה לישראל.

דן מרידור: ישראל חזקה; ישראל מדינה חזקה מאוד.

דן מרידור: ישראל תעמוד בכל האתגרים.

דן מרידור: ואם תשאל את עצמך היום, בכל המהומות בעולם הערבי, מי נראה היום יותר חזק – כלכלית, חברתית, מדעית, צבאית – מי יותר שולט במה שקורה אצלו, אנחנו או כמה מדינות סביבנו, אין לי ספק מה התשובה, ואתה שומע אותה מהרבה אנשים.

דן מרידור: ובכל זאת, גם ישראל חזקה זו צריכה לעשות מאמץ גדול למנוע את התגרענותה של אירן.

דן מרידור: לשמחתנו, אנחנו לא לבד.

דן מרידור: לשמחתנו, רוב העולם הערבי חרד מאירן גרעינית ורוצה למנוע את אירן מהיותה גרעינית ודומיננטית.

דן מרידור: חלק גדול מן העולם הרחב כולו, אירופה ואחרים, באותו כיוון, באותה דעה.

דן מרידור: ולכן יכולנו לנהל מערכה – לא לבדנו, אבל אנחנו מרכזיים וחשובים בה – שהיא מערכה כלל-עולמית ויש לה רבדים שונים נגד התגרענות אירן.

דן מרידור: אנחנו בתוך המערכה הזאת.

דן מרידור: יש לה היבטים מדיניים, כלכליים, יש לה היבטים דיפלומטיים, יש לה היבטים צבאיים או ביטחוניים גלויים וחשאיים.

דן מרידור: המערכה מתנהלת; היא מתנהלת בעוצמה רבה ובמידה רבה חסרת תקדים.

דן מרידור: אני חושב שלישראל יש חלק רב מאוד בהעלותה את חשיבות המערכה, את חיוניותה, על סדר היום הבין-לאומי, ולראש הממשלה שעשה את זה – נכון, לא לבדו, גם אחרים, אבל ראש הממשלה מאוד בולט בזה הרבה שנים – יש חלק חשוב בהבאת העניין למודעות הבין-לאומית.

דן מרידור: ראו מה קורה – ניתן לעצמנו דין-וחשבון היום, בעיצומה של המערכה הזאת, איפה היא הצליחה ואיפה היא נכשלה, או איפה היא הצליחה ואיפה היא עדיין לא הצליחה.

דן מרידור: היא לא כולה כישלון, אבל הצלחה מלאה עוד אין לה.

דן מרידור: למה לאירן אין גרעין היום?

דן מרידור: יש לה העשרה של טונות של – חומר אורניום מועשר, למעלה מ-4 או 5 טונות בהעשרה נמוכה, 3% או 3.5%, וכמה קילוגרמים, 100 ומשהו קילוגרמים – חלק הומר חזרה – 20%.

דן מרידור: למה היא לא פורצת הלאה?

דן מרידור: למה היא לא מעשירה ל-90%?

דן מרידור: טכנולוגית היא תוכל.

דן מרידור: למה היא לא מסיימת תהליכים שקשורים בהפיכת החומר הזה לנשק?

דן מרידור: לראש נפץ גרעיני?

דן מרידור: למה היא לא משלימה את מה שהיא צריכה במטלורגיה, באלקטרוניקה, במקור הניוטרונים?

דן מרידור: מדוע?

דן מרידור: אני אשתמש בביטוי שראש הממשלה פעם השתמש בו בהקשר אחר: הם מפחדים, מפני שנוצרה מערכת בין-לאומית.

דן מרידור: אמריקה מובילה אותה, אירופה בתוכה, אחרים בתוכה.

דן מרידור: חלקה סנקציות קשות, חלקה בידוד בין-לאומי – לא עד הסוף, ראינו את הוועידה בטהרן – אבל הוא משמעותי, וראינו את קנדה, ואני מצטרף לשבחים לה, שהיא זכאית להם כמובן; חלקה הצהרות אמריקניות שהן חסרות תקדים: "לא נכיל אירן גרעינית", "נמנע אירן גרעינית", לרבות ביטויים עוד יותר מפורשים על הצבת האופציה הצבאית על השולחן, ולרבות שליחת נושאות מטוסים אמריקניות למפרץ הפרסי.

דן מרידור: ויש גם מערכות אחרות שלא מתנהלות על פני השטח אלא מתחתיו.

דן מרידור: זה הביא לכך שאירן לא עושה את מה שהיתה רוצה לעשות – מפני שלא ויתרה על הרעיון להיות מדינה עם נשק גרעיני .

דן מרידור: היא לא פורצת עכשיו אל הגרעין הצבאי.

דן מרידור: בכך הצלחנו עד היום – אנחנו, העולם – לדחות את המהלך שאירן רוצה בו.

דן מרידור: לא לבטל, אבל לדחות.

דן מרידור: הדחייה, כך אומרים לי, היא חשובה.

דן מרידור: היא חשובה.

דן מרידור: עד כאן הצלחה.

דן מרידור: איפה לא הצלחנו?

דן מרידור: אירן לא ויתרה עדיין על הרעיון, על התוכנית, להפוך יום אחד למדינה בעלת נשק גרעיני.

דן מרידור: ולכן, מה שנחוץ עכשיו הוא הצגת נחישות עולמית, בהובלת ארצות-הברית; המשך והידוק הסנקציות – אלה המהלכים הבין-לאומיים, הדיפלומטיים, המדיניים, הכלכליים; המשך והידוק הבידוד האירני.

דן מרידור: יש היום סימנים ברורים – שרובם גלויים ואת חלקם אנחנו יודעים והם לא גלויים – למצוקה שאירן נקלעה אליה בעקבות הסנקציות.

דן מרידור: הריאל האירני – המטבע האירני – בשוק השחור, שהוא השוק האמיתי, ירד בלמעלה מ-100%, 140%, נדמה לי, בחצי השנה האחרונה.

דן מרידור: ראיתם בטלוויזיה תמונות של אנשים שעומדים בתור לעוף בטהרן.

דן מרידור: זה קורה במדינה מתקדמת, עם מדע מתקדם, שהיתה חלק מהעולם המערבי במידה רבה עד לפני 30 שנה.

דן מרידור: יש לחץ גדול לקיצוצים תקציביים בתוך אירן.

דן מרידור: עשרות מיליארדי דולרים – הם לא מסוגלים להביא הביתה כי הבנקים לא נותנים להם.

דן מרידור: עוד לא נגמר העניין, עוד אין הצלחה.

דן מרידור: הלחץ הזה צריך לגבור ולגבור עוד מתוך נחישות.

דן מרידור: מי שצריך לדאוג זה אירן.

דן מרידור: אנחנו מעוניינים בהמשך והגברה של הסנקציות והלחץ והצגת הנחישות הבין-לאומית, כדי להגיע לתוצאה שהיא חשובה לנו מאוד.

דן מרידור: לפי דעתי, היא חשובה למזרח התיכון – גם הערבי, רובו ככולו; אולי פרט לסוריה במצבה היום.

דן מרידור: היא חשובה לעולם המערבי, למנוע את הדומיננטיות האירנית ואת הגרעין האירני שמייצג אותה.

דן מרידור: המערכה הזאת לפנינו.

דן מרידור: ישראל וארצות-הברית מקיימות מערכת יחסים הדוקה מאוד – גם הביטוי שנשמע כאן, אינטימית – כן, גם אינטימית בין שירותי המודיעין, נושא שאני עוסק בו, בשטחים שבחלקם לא היו אף פעם בעבר נושאים לשיתוף פעולה.

דן מרידור: כל זאת, מפני שיש הבנה של האינטרס המשותף, יש פעולה משותפת, והיא צריכה להימשך, ואני מקווה שהיא תימשך בצורה אפקטיבית ויעילה, לא בעתיד הרחוק אלא בעתיד הקרוב, כי הסכנה, כפי שנאמר, היא כאן ועכשיו.

דן מרידור: אני חושב שהיא לא חסרת סיכוי.

דן מרידור: אנחנו בתוך המערכה.

דן מרידור: היו חריקות?

דן מרידור: כן, היו חריקות.

דן מרידור: היו דברים שאני מצטער עליהם?

דן מרידור: אני מצטער על הרבה דברת, פטפטת בחודשים הרבים האחרונים והייתי שמח לו לא היינו מגיעים אליה.

דן מרידור: היא נעשתה ממקומות שונים ומחוגים שונים.

דן מרידור: אני חושב שזה אחד הנושאים שצריך לשמור בהם על מידת איפוק, מפני שהעניין הוא מאוד רציני.

דן מרידור: המערכה היא רצינית, והיא מנוהלת בצורה רצינית ותמשיך להיות מנוהלת בדרך הזאת.

דן מרידור: הוזכר כאן העניין החמור של הדלפה מתוך ישיבה של ועדת שרים לביטחון.

דן מרידור: באמת היא חמורה.

דן מרידור: אגב, מה שראיתי שהודלף לא היה בישיבה, זאת אפילו הדלפה של מה שלא היה בה – איזה חילוקי דעות שלא היו בנושא, שאני ראיתי אותו בחוץ.

דן מרידור: אני חושב שבאמת זה דבר חריג, חמור, שלא צריך לקרות.

דן מרידור: אני מקווה שהלקח נלמד על-ידי כל מי שצריך להילמד, כדי שמדינה תוכל לנהל דיונים דמוקרטיים, זאת אומרת, בגופים המוסמכים לכך, אבל לשמור על חשאיות, שהיא מתבקשת מן העניין בנושאים מסוג הנושא שאנחנו מדברים בו עכשיו.

דן מרידור: אני רוצה לגעת בעוד נושא שעלה כאן.

דן מרידור: יושב-ראש האופוזיציה שאול מופז העלה את הנושא הפלסטיני, ואני חושב שצריך לומר עליו כמה דברים בקצרה, כי הוא כן נושא מרכזי בחיינו.

דן מרידור: אני בין החושבים שאי-פתרונו לטווח ארוך מסוכן לנו.

דן מרידור: אני רוצה להוסיף שהוא מסוכן גם לפלסטינים.

דן מרידור: זה לא רק צד אחד שהזמן פועל נגדו; הוא פועל נגד שני הצדדים.

דן מרידור: אף אחד לא מרוויח מהתמשכות הזמן.

דן מרידור: מי שמסתכל על הרוחות המנשבות, הסוערות בעולם המוסלמי כולו, רואה את עליית הכוחות הקיצוניים הדתיים, גם על חשבון תנועות לאומיות חצי-מערביות או תנועות יותר מתונות.

דן מרידור: במובנים הפלסטיניים זה "חמאס" מול אש"ף.

דן מרידור: הסכנה היא שאם לא יהיה הסכם ולא יהיה שינוי במצב הנוכחי, מי שעלול לגבור בסוף זה כוחות האסלאם, שכמצווה דתית, לא מכירים בנו.

דן מרידור: זה לא טוב לנו, וזה רע גם להם.

דן מרידור: אזכיר את ההזדמנות שהיתה לנו לפני ארבע שנים, עם ראש הממשלה הקודם – אני לא רוצה להגיד את שם משפחתו, כדי לא להיכנס לוויכוח בין רוני בר-און לבין נחמן שי, כי אני לא מתיימר לעשות סדר בתוך קדימה.

דן מרידור: למיטב זיכרוני הניקוד הוא בסגול, אולמֶרט.

דן מרידור: אני מקווה שאני לא מתערב בקדימה יותר מדי, לא יוצר שם יותר מדי לחצים, אז אני לא אכנס למחלוקות בתוך קדימה.

דן מרידור: אבל אהוד אולמרט הציע להם הצעה שאין כמוה ולא היתה כמוה בעבר – בעצם, כל מה שלכאורה הם רוצים – והם לא קיבלו אותה.

דן מרידור: לכן אני חושב – אני לא עוסק כאן בהאשמות – וברור לי שאנחנו צריכים לעשות מאמץ גדול.

דן מרידור: אבל לבד אי-אפשר; צריך גם אותם בתוך המהלך הזה.

דן מרידור: אני חושב שנכון שישראל צריכה לעשות מה שהיא יודעת לעשות כדי להסביר שאנחנו לא רואים את המצב הנוכחי כנורמלי.

דן מרידור: הוא אנומליה של 45 שנה – אומנם מוצדקת, לא אנחנו יזמנו.

דן מרידור: לא ניכנס עכשיו לוויכוח ההיסטורי.

דן מרידור: זאת ארצנו, הם טוענים אחרת, ויכוח ידוע, אבל אין ספק שהמצב הנוכחי כפי שהוא לא יישאר.

דן מרידור: יש לנו צורך לקדם את שינויו – והלוואי שיחד עם ארצות-הברית.

דן מרידור: הלוואי שיימצא פרטנר בצד השני.

דן מרידור: לצערי, הממשלה האחרונה – זאת הטובה, לא הקשוחה כמונו – ניסתה מאוד אבל לא הצליחה.

דן מרידור: גם את זה צריך לזכור.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו לא לוקחים בקלות; אף אדם אחראי לא לוקח בקלות מלחמה.

דן מרידור: במלחמה אנשים נהרגים – אנשיך, אנשים בצד השני.

דן מרידור: אתה יודע איך אתה מתחיל, אתה לא יודע איך אתה גומר.

דן מרידור: שום מלחמה היא לא מעשה שאדם שפוי עושה אותו, גם מדינאי שפוי, אלא כמוצא אחרון, כשכלו כל הקצין וכשיש סיכוי להשיג תוצאות סבירות.

זהבה גלאון: במלחמת לבנון זה היה הכלל, נכון, אדוני השר?

דן מרידור: אני אתן לך תשובה.

זהבה גלאון: מה היתה הפוליטיקה שלו?

זהבה גלאון: – – – במלחמת לבנון זה היה המוצא האחרון?

זהבה גלאון: זאת ההערכה שלך, אדוני השר?

דן מרידור: חברת הכנסת גלאון, אני מנסה שלא להיכנס לפולמוס עם קדימה.

דן מרידור: אני חושב ש"מלחמת קדימה", זאת שדיברת עליה, בלבנון – וקראנו את הביקורת עליה בדוח השופט וינוגרד – היא מלחמה שצריך ללמוד ממנה מה לא עושים.

דן מרידור: אני שמח שהממשלה הזאת לא עשתה את זה.

דן מרידור: אני חושב שהיא זכאית לשבח שהיא לא עשתה מלחמה כמו המלחמה בלבנון, שקדימה יזמה וניהלה אותה כפי שניהלה, והשופט וינוגרד אמר את דעתו עליה כפי שאמר.

דן מרידור: עדיין, עם שלא מוכן ללחום, לצערי הרב אין לו סיכוי קיום.

דן מרידור: הצורך בכוח הצבאי הישראלי הוא צורך שאינו פחות מצורך קיומי, אבל אין אשליה שהוא יכול לפתור את הכול.

דן מרידור: בלעדיו אין לנו קיום, אבל הוא לבדו לא יפתור את הכול.

דן מרידור: הנכונות להילחם כשצריך קיימת.

דן מרידור: שיקול הדעת שלא לעשות את זה אלא כשאין ברירה אחרת, גם הוא קיים.

דן מרידור: זה הכלל שמכוון אותנו, ואני לא אכנס לפירוט מעבר לזה, כי לפי דעתי לא נכון לעשות את זה.

דן מרידור: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לראות את הדברים בפרופורציה הנכונה.

דן מרידור: אין, לפי דעתי, הצדקה להיכנס ללחץ גדול בעניין הזה.

דן מרידור: יש לנו צורך לקדם יחסים עם ארצות-הברית, עם כל ממשלה אמריקנית.

דן מרידור: מעולם לא קבענו עמדה ולא נקטנו עמדה בשאלה מי יהיה נשיא ארצות-הברית או ראש ממשלה של כל מדינה אחרת באירופה ובכל מקום אחר.

דן מרידור: הברית הישראלית היא עם העם האמריקני, על שתי מפלגותיו.

דן מרידור: ראינו את זה בקונגרס האמריקני.

דן מרידור: אין לנו שום העדפות.

דן מרידור: כל אחד וטעמו האישי.

דן מרידור: ישראל כמדינה קיימה ותקיים יחסים טובים ועמוקים והדוקים עם כל ממשל אמריקני שייבחר.

דן מרידור: מעולם לא עשינו אחרת, ואל ניצור רושם כזה.

דן מרידור: זה לא טוב, זה לא עוזר, וזה גם לא נכון.

דן מרידור: אסיים במה שהתחלתי.

דן מרידור: לקראת השנה החדשה, אדוני היושב-ראש, אני מאחל לכולנו לא רק שתכלינה צרותיה של השנה העוברת אלא שנדע לקבל את השנה החדשה עם אתגריה בסביבה המשתנה ואת ברכותיה שאני מקווה שתבואנה לנו.

דן מרידור: נעשה את זה באמת עם הפסוק מתוך התפילה שהזכרתי קודם: "לברית הבט ואל תפן ליצר".

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה, אתה מחויב רק לומר שאתה מסכים שהנושא יעלה.

דן מרידור: כן, כן.

דן מרידור: סליחה, לא אמרתי את זה.

דן מרידור: אני מקבל את הצעת היושב-ראש ואני מסכים לכך.

ראובן ריבלין: הייתי גם מבקש להפנות את תשומת לב סגן ראש הממשלה וכל שרי הממשלה, וכל מפקדי צה"ל, לספר יוצא דופן שיצא לאור ונכתב על-ידי חבר הכנסת ואחד מגיבורי ישראל, דורון אביטל, שבו מדברים על הראייה האסטרטגית דרך המשקפת הטקטית – אדם אשר היה צריך לבצע פעולות שעליהן אנחנו מדברים גם היום.

ראובן ריבלין: אני מציע לכל אזרחי ישראל המעוניינים, ובוודאי לכל המנהיגים ולכל מפקדי צה"ל, לקרוא את הספר הזה.

ראובן ריבלין: הוא דבר שפשוט – אני לקחתי אותו כדי לקרוא כמה מלים על מנת לברך את חבר הכנסת אביטל, אבל לא יכולתי לעזוב את הספר.

ראובן ריבלין: אני מציע לכולם לקרוא אותו.

דן מרידור: לא קראתי את הספר.

דן מרידור: אני מצטרף להמלצה ואשתדל לקרוא אותו בעצמי, וניכתב כולנו בספר זכויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אביטל, כנראה העמדות הפוליטיות של שנינו אינן דומות.

ראובן ריבלין: הוא נמצא בינינו, אבל אני מוכרח לומר שאי-אפשר לזלזל בדברים שאתה אמרת, שהרי הם מתוך ניסיון – לא ניסיון רב כפי שאומר האומר אלא ניסיון שיש לו קבלות של ביצועים ושל מחשבה טקטית ואסטרטגית.

ראובן ריבלין: תבוא על הברכה.

ראובן ריבלין: אני חושב שאת הספר שלך, לא יהיה בית-ספר צבאי בעולם שלא יתרגם ויקרא.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף, ומאחל לאדוני יושב-ראש הכנסת שייכתב בספר הזכויות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אם כך, השר מסכים להעביר את העניין לסדר-היום, אם לא יהיה מציע אחר.

ראובן ריבלין: אבל יש לנו שני מציעים אחרים.

ראובן ריבלין: הראשון הוא חבר הכנסת מסעוד גנאים – אתה יכול להתייחס מהצד במשך שתי דקות לנושא.

ראובן ריבלין: ואחריך – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

ראובן ריבלין: ואז נעבור להצבעה, שבה הממשלה מסכימה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתנהלות האחרונה – או התקלה האחרונה – בין ראש הממשלה נתניהו לבין נשיא ארצות-הברית אובמה, אני חושב שכל הדברים האלה מוכיחים שלגבי ארצות-הברית, ישראל, או ליתר דיוק, ראש ממשלת ישראל נהפך לנטל והוא לא נכס אסטרטגי לארצות-הברית.

מסעוד גנאים: לגבי נתניהו, מזמן – לא מעכשיו, מזמן – קינג ביבי חושב: מי זה האובמה הזה?

מסעוד גנאים: הוא יכול לסובב אותו על אצבע.

מסעוד גנאים: הוא יכול לעשות לו קרקס בפוליטיקה ושיעור בפוליטיקה.

מסעוד גנאים: אני חושב שההתנהלות של בנימין נתניהו, ראש הממשלה, מוכיחה שהוא מונע – במיוחד לגבי העניין האירני הוא הצליח בהתחלה, באמת הוא הצליח; את האירנופוביה הוא הצליח להחדיר לכל העולם.

מסעוד גנאים: שאירן היא השטן, זהו.

מסעוד גנאים: אוכלים אירן.

מסעוד גנאים: אפילו כאשר רוצים לדבר על עגבנייה, הוא אומר לך: אירן.

מסעוד גנאים: אז אני חושב שהדבר הזה, סוף סוף הגיע הזמן להגיד שהוא נופח, שהוא הוגזם הרבה על-ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, כדי להסיט את כל הדיון ואת כל העניין מהשאלה הבסיסית, שהיא השאלה הפלסטינית.

מסעוד גנאים: אז אני חושב שבעידן של ממשלה שראש ממשלתה מסכים או רוצה שכל השרים שלו ייבדקו במכונת פוליגרף, אני מאמין לאובמה ולא מאמין לראש הממשלה.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שר, ברגע שנבחר, אינו יכול לעמוד במבחן האמינות.

ראובן ריבלין: צריך לבחור שרים שעומדים במבחן האמינות.

ראובן ריבלין: כך אמר מורי ורבי מנחם בגין.

ראובן ריבלין: ואני חושב שאנחנו לא יכולים להפוך את הדמוקרטיה הישראלית למכון לחקר האמת ולמכונות אמת.

ראובן ריבלין: צריך לבחור שרים טובים.

ראובן ריבלין: צריך לבחור חברי כנסת טובים.

ראובן ריבלין: וצריך בהחלט שהמערכות המקבלות את ההחלטה תהינה הרבה יותר מסוגלות לנהל דיון ולקיים הכרעות בצורה הטובה ביותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לך שתי דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בתחילת השבוע – יותר נכון, בסוף השבוע שעבר – שוב נפלו טילים על דרום הארץ.

מיכאל בן-ארי: טיל פגע פגיעה ישירה בבית בנתיבות.

מיכאל בן-ארי: אני שומע כאן את כל הדיבורים המאוד-מאוד מרגשים, שגורמים לי לפהק פיהוק עמוק כל פעם על יחסי הידידות, והיחסים, והעוצמה של ישראל וכו' וכו'.

מיכאל בן-ארי: אבל אני שואל, איפה אנחנו כשאנחנו צריכים להגן על אזרחי מדינת ישראל?

מיכאל בן-ארי: איפה אנחנו כשילדים מרטיבים בלילה במיטה?

מיכאל בן-ארי: איפה אנחנו כשאמא בבאר-שבע שפגשתי השבוע אומרת לי: אני משלמת לטיפול בילד שלי מאות שקלים בחודש, לטיפול ברכיבה, לתרפיה, כי הילד שלי נמצא בפחדים?

מיכאל בן-ארי: איפה אנחנו?

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים בגרעין האירני, שלטעמי – אני לא אסטרטג ולא איש צבא – אני מבין שהיום אפשר לקנות במדף כמה פצצות.

מיכאל בן-ארי: לא צריך לייצר אותן לא בקום, ולא בבושהר, ולא בשום מקום אחר.

מיכאל בן-ארי: אז מה לכם להפציץ שם?

מיכאל בן-ארי: אבל פה יש כנופיה בעזה שמפירה את שלומם של מאות אלפי אזרחי מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: ילדים לא הלכו לבית-ספר מתחילת השבוע, ועוסקים בכל מיני דברים שאולי יטפלו בהם.

מיכאל בן-ארי: מברברים את עצמנו לדעת ולא מסוגלים לטפל בבעיה כזאת קטנה, אז איך נטפל באירן?

מיכאל בן-ארי: איך נטפל באירן?

מיכאל בן-ארי: מישהו פה ישאל את השאלה, מישהו פה יגיד שהמלך הוא עירום.

מיכאל בן-ארי: מתי נלמד שאנחנו צריכים לטפל בכנופיה הזאת קודם?

מיכאל בן-ארי: להראות איזה סוג של הרתעה?

מיכאל בן-ארי: כל פעם אומרים לנו: זה הסוררים, הסוררים.

מיכאל בן-ארי: מספרים לנו פה סיפורים.

מיכאל בן-ארי: ואזרחי ישראל בתוך מקלטים.

מיכאל בן-ארי: ילדים במצוקה, משפחות בחרדה.

מיכאל בן-ארי: ואנחנו מברברים את עצמנו לדעת.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להעביר את העניין – – –

דן מרידור: נתבקשתי פה – – – להעביר לוועדת החוץ והביטחון – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתם מסכימים לוועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: השר מציע לוועדת חוץ וביטחון, בהסכמה עם המציעים.

ראובן ריבלין: אני חושב שזה גם הרבה יותר הגיוני, כי בנושא זה הישיבה היא הרבה יותר יעילה.

ראובן ריבלין: טוב, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אז אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: מי שבעד העברת שתי ההצעות לוועדת החוץ והביטחון יצביע בעד, ומי שנגד, יצביע נגד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי מסכים שההצבעה תהיה, כי הוא לא נמצא פה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להצביע על הצעה – שהן תהיינה יחד.

ראובן ריבלין: אז אני מצביע על שתי ההצעות יחד, למרות שאין הדבר בהתאם לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: על כל פנים, ברגע שאנחנו מעבירים את הצעתו של ראש האופוזיציה, מופז, לוועדת חוץ וביטחון, תעבור גם הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

יואל חסון: רגע, הסכמנו על ועדה?

ראובן ריבלין: כן, ועדת חוץ וביטחון, בהתאם להסכמה בין הממשלה לחבר הכנסת שאול מופז, ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

ראובן ריבלין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע ששתי ההצעות עברו לדיון בפני ועדת החוץ והביטחון, בהתאם לסדר-היום שיקבע יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מעמד הביניים קורס תחת גזירות ממשלת נתניהו: העלאת מסים, התייקרויות במשק, גל פיטורים והיעדר פתרון לסוגיית השוויון בנטל

ראובן ריבלין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא – מעמד הביניים קורס תחת גזירות ממשלת נתניהו: העלאת מסים, התייקרויות במשק, גל פיטורים והיעדר פתרון לסוגיית השוויון בנטל; הצעות לסדר-היום מס' 8805 ו-8806.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת בילסקי לבוא ולנמק את הצעתו.

ראובן ריבלין: להצעה זאת גם הצטרף חבר הכנסת אחמד דבאח, שזה יהיה לו הנאום הראשון בנושאי הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זאב בילסקי.

ראובן ריבלין: לרשות אדוני עשר דקות מלאות.

זאב בילסקי: זה בשל עברי?

ראובן ריבלין: זה למרות עברך – יש לך רק עשר דקות.

ראובן ריבלין: אם לפי עבר היינו צריכים – אני מפחד שלא היינו מספיקים לפני ראש השנה להפסיק את הישיבה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, בניגוד להצעות רגילות לסדר-היום שאנחנו מגישים מדי פעם ומצביעים עליהן, אנחנו הפעם החלטנו לחרוג ממנהגנו.

זאב בילסקי: ומכיוון שסגן שר האוצר יושב פה, וגם ידידנו השר מרידור, אנחנו החלטנו לעשות מעשה למען מדינת ישראל, למען ממשלת ישראל ולמען המצב הקשה שנקלענו אליו.

זאב בילסקי: ההצעה לסדר-היום שאני הולך לדבר עליה עכשיו עומדת לחסוך למדינת ישראל ולממשלת ישראל בימים קשים אלה, כשאנחנו חייבים באמת לעשות הכול כדי לחסוך כל אגורה.

זאב בילסקי: אנחנו עושים מעשה היום לטובת ממשלת ישראל, יחד אתה, כדי לחסוך 5 מיליון שקלים.

זאב בילסקי: איך אנחנו נחסוך 5 מיליון שקלים?

זאב בילסקי: אנחנו הבנו בשבועות האחרונים שמעשיה הנפלאים של ממשלת ישראל, הציבור לא כל כך מבין אותם, והוא לא כל כך יודע.

זאב בילסקי: ולכן החליטה ממשלת ישראל, בצעד חדשני מאוד, שאני לא זוכר כמותו לפני כן, שממשלת ישראל תשכור יחצנים, והם ישכרו דקות בטלוויזיה – ידידי נחמן שי, אתה יודע כמה עולה מערכת פרסום כזאת – כדי להסביר לאנשים כמה טוב לנו, כי לא הבנו בדרך הרגילה.

זאב בילסקי: ולכן החלטתי להקדיש את עשר הדקות האלה לטובת ממשלת ישראל כדי לנסות ולשכנע – בואו תחסכו את 5 המיליון, ואם תלכו אתנו, אנחנו מבטיחים שכל שבוע אנחנו נשב ונספר לעם ישראל כמה טוב לנו על-ידי הממשלה הנוכחית.

זאב בילסקי: ובתנאי שאנחנו לא נוציא בחודש הבא עוד 5 מיליון שקל, כי יכול להיות שיישארו עוד כמה תושבים ברעננה, או במקומות אחרים, או בדימונה, או בירוחם, שלא הבינו כמה טוב עשתה מדינת ישראל.

זאב בילסקי: ולכן בתור תשדיר שירות, אדוני ראש הממשלה, אני הולך עכשיו, לעשרות אלפי אנשים שוודאי צופים בנו ברגע זה, לספר להם את מה שאמר ראש הממשלה בישיבת ממשלה מיוחדת כאשר הוא פתח את הישיבה.

זאב בילסקי: אבל לא כולם ראו את מה שהוא אמר, לכן אני אצטט, ואני מקווה שאני עושה את זה מלה במלה; אם לא, ידידי דן מרידור, אתה תבקש את סליחתו של ראש הממשלה.

זאב בילסקי: אבל כוונתי רק טובה, ואני באמת עכשיו עושה תשדיר שירות.

זאב בילסקי: אז תראו, קודם כול אמר ראש הממשלה, עשינו דבר נפלא, שרדנו ארבע שנים.

זאב בילסקי: זה היה בפתיחת דבריו.

זאב בילסקי: ואני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אתה צודק.

זאב בילסקי: באמת, זה מעשה נפלא.

זאב בילסקי: עשית הכול כדי להישאר ארבע שנים.

זאב בילסקי: לא משנה מה עשית בדרך, אבל ארבע שנים הגעת, וזה באמת ראוי להערכת עם ישראל.

זאב בילסקי: ואחר כך התחלת, אדוני ראש הממשלה, בחודשי ישראל.

זאב בילסקי: ויפה עשית – כי אנחנו בכל אופן מדינתו של העם היהודי – שהתייחסת לחודשים העבריים, אז אני אצמד לחודשים העבריים.

זאב בילסקי: אז ככה.

זאב בילסקי: אתם מכירים את השיר "בתשרי..."?

זאב בילסקי: אז זה פחות או יותר, רק ראש הממשלה לא עשה את זה בשירה, הוא עשה את זה בפרוזה ואמר ככה: בתשרי עשינו את ההסכם על גלעד שליט.

זאב בילסקי: יפה מאוד.

זאב בילסקי: בחשוון בנינו בית-ספר חדש לרפואה בצפת לאחר ש-37 שנים לא היה פה בית-ספר לרפואה.

זאב בילסקי: ואני רוצה שעם ישראל ידע שממשלת ישראל באמת עשתה דבר יפה.

זאב בילסקי: זה שאנשים חשבו קצת קודם, עשו קצת קודם, טרחו קצת קודם, נעזוב אותם, כי למעשה את המלאכה קוראים על שם גומרה.

זאב בילסקי: עם ישראל, תדעו לכם, עכשיו אתם גם מוקירים ומעריכים את המעשה הגדול שעשתה.

זאב בילסקי: אני פשוט למען הצדק, וגם ראש הממשלה לא יכעס, כי ראש הממשלה בדבריו לא הזכיר את תרומתו של השר סילבן שלום, אז פשוט, למען ההגינות, גם לסילבן שלום מגיע.

יעקב אדרי: למען ההגינות צריך להגיד שההחלטה היתה בתקופה של הממשלה הקודמת – –

זאב בילסקי: זה נכון.

זאב בילסקי: אבל – – –

יעקב אדרי: – – שאני הבאתי אותה כשר נגב-גליל.

זאב בילסקי: נכון.

יעקב אדרי: פשוט זו האמת הפשוטה.

זאב בילסקי: נכון.

זאב בילסקי: אבל, אדוני היושב-ראש, תראה, אני החלטתי היום, והיושב-ראש תומך בי, שאנחנו עושים היום תשדיר שירות אך ורק לממשלת – כי תראה, אנחנו לא יכולים להוציא 5 מיליון, הם יכולים.

זאב בילסקי: בחודש הבא הם יוציאו עוד.

זאב בילסקי: אם אנחנו נגיד יותר מדי – אז אני הרשיתי לעצמי רק לשר נוסף בממשלה, אבל חלקנו לא בעניין, אנחנו בכלל לא ידענו, לא עשינו שום דבר, אנחנו לא יודעים כלום.

זאב בילסקי: ממשלת ישראל עשתה.

זאב בילסקי: בכסלו התחלנו לדון בנושא המסתננים; בטבת היטבנו עם הורים עובדים בהטבות מס; בשבט, אדוני יושב-ראש הכנסת, והיושב-ראש החבר שלי, אנחנו החלטנו על קו רכבת לאילת.

זאב בילסקי: נסעתי ממש לפני שבוע וראיתי כבר את המכונות – צ'יק, צ'יק, צ'יק, צ'יק, צ'יק, הרכבת כבר נוסעת, כי בשבט החליטה ממשלת ישראל בראשות נתניהו.

זאב בילסקי: הלאה.

זאב בילסקי: באדר אני – לא אני, ראש הממשלה – הייתי באיפא"ק והסברתי את הנושא האירני.

זאב בילסקי: תושבי מדינת ישראל, אני הייתי שם, האמינו לי, נאום כזה כמו שראש הממשלה נתן שם לא תשמעו ולא תראו.

זאב בילסקי: ואני אומר את זה עכשיו ברצינות, זה לא בציניות.

זאב בילסקי: אחר כך גם הוספנו, וכל אחד התבטא בעניין הזה, ועכשיו באמת כולם יודעים את הכול.

זאב בילסקי: אבל לצורך זה אנחנו בהחלט מוקירים את זה שבאדר ראש הממשלה דיבר על זה באיפא"ק, והעולם עכשיו מבין את הנושא.

זאב בילסקי: בניסן – ראש הממשלה מצטט את נגיד בנק ישראל, שאמר שהמשק צמח 4.7% בשנה, שזה הישג מרשים.

זאב בילסקי: ואני רוצה שכל תושבי מדינת ישראל ידעו – 4.7%.

זאב בילסקי: מה שקרה אחר כך – זה כבר מישהו אחר יבדוק, אבל למעשה זה הישג של הממשלה.

זאב בילסקי: באייר מפעילים סלולריים – באמת כולם היו כחלונים ועשינו מעשה יפה.

זאב בילסקי: ואני רוצה שעם ישראל ידע, כי אחרת אנחנו נצטרך להשקיע עוד 5 מיליון שקל להביא אנשים שיגידו: תשמע, אני בחודש שעבר דיברתי ככה, עכשיו ככה.

זאב בילסקי: באייר – מפעילים חדשים; בסיוון – טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 12; בתמוז – קמפיין בין-לאומי בחוץ-לארץ על איכות הסביבה; באב השלמנו הקמת 200 קילומטר של גדר ביטחון, ובאלול – חוק חינוך חינם לילדים מגיל שלוש, כך אמר ראש הממשלה בישיבת הממשלה.

זאב בילסקי: השר מרידור, תקן אותי אם אני טועה.

זאב בילסקי: אני מקווה שציטטתי מלה במלה.

זאב בילסקי: ולכן, לאחר שעשינו גם פרומואים וגם עיקר העניין, אני מבקש ופונה אל ממשלת ישראל, ואני מתחייב בשם ראש סיעת קדימה – –

רונית תירוש: – – –

זאב בילסקי: – – שאנחנו מוכנים כל חודש לעשות תשדיר, ואנחנו גם נשתפר.

זאב בילסקי: אני לא חייב לצטט מה שאמר ראש הממשלה, כי יכול להיות – בתחילת הישיבה הוא אמר:

זאב בילסקי: אם הייתי צריך לספר לעם ישראל את כל מה שעשינו, היינו יושבים פה שעות ארוכות.

זאב בילסקי: לכן הוא נתן תמצית.

זאב בילסקי: אני מתחייב שאם ראש הממשלה יתחייב לא להוציא יותר 5 מיליון שקל על אנשים שיספרו כמה טוב להם פה, אנחנו נמשיך כל חודש.

זאב בילסקי: אדוני סגן השר, תחשוב, איפה יש לך חברים כאלה שמביאים לך 5 מיליון שקל ככה.

יצחק כהן: איפה?

יצחק כהן: איפה?

זאב בילסקי: לא צריך לריב, לא צריך להתעצבן.

זאב בילסקי: אנחנו נסביר לעם ישראל כמה טוב להם.

יצחק כהן: – – –

זאב בילסקי: אגב, אתה יודע, באב יש את תשעה באב, ואני חשבתי שלפחות ביום הזה – כי בכל אופן, אנחנו קצת בוכים – אז אם באב היה כל כך טוב, אתה מבין למה כל אב הפך לנו לתשעה באב, כי למעשה כל עם ישראל תופס את הראש היום ושואל איפה אנחנו נמצאים ולאן הגענו לאחר שהסבירו לנו כמה טוב.

זאב בילסקי: ועכשיו אני גם חייב להזכיר עוד דבר, אתה יודע, כי צניעות זה משהו שחייב – משה רבנו נחשב תמיד לגדול המנהיגים של עם ישראל.

זאב בילסקי: אחת הסיבות העיקריות לכך, לפי דעתי, זו הצניעות שלו.

זאב בילסקי: משה רבנו, כשאמר לו הקדוש-ברוך-הוא: תיקח את העם, תוציא אותו, התחיל להתחנן על נפשו ואמר: אני לא מתאים, אני לא אעבור טוב בפריימריס, אני כבד פה, אני כבד – תחפש מישהו אחר.

זאב בילסקי: אני פה, בבית הזה, לא שמעתי הרבה אנשים שאומרים: תחפש מישהו אחר, אני לא מתאים.

זאב בילסקי: להיפך, אני ראיתי הרבה אנשים שמתאימים.

זאב בילסקי: יום אחד נסעתי בגליל, ופתאום, אדוני סגן השר, ראיתי שלטים ענקיים שעולים הרבה כסף – אתה יודע, מהמקצוע הקודם שלי אני יודע כמה עולים שלטים – וכתוב שם: כאן ייבנה מחלף, כאן ייבנה –, כאן ייבנה –, ולמטה חתומים שני אנשים, אתה יודע, בכירים מאוד.

זאב בילסקי: ואני אמרתי לעצמי, אתה יודע, הלוא אני יודע – אני זוכר, ברעננה, לבנות מחלף אחד, לסלול כביש אחד, 20 שנה, 15 שנה, לוקח הרבה זמן.

זאב בילסקי: איך השכילה הממשלה הזאת, עוד לא התחילה וכבר בונים מחלף?

זאב בילסקי: זה פשוט משהו נפלא מבינתי.

זאב בילסקי: ואז ביררתי ושאלתי אנשים מבינים – אני לא כל כך מבין בשלטים: כמה עולים השלטים האלה?

זאב בילסקי: ואז הסתבר ש-800,000 שקל כדי שעם ישראל ידע שעכשיו המחלף הזה נבנה, עכשיו ומהר ועכשיו, ואנחנו, הממשלה הזאת והחתומים למטה, שלא ראיתי שעשו דבר כזה לפני כן, עשו את זה.

זאב בילסקי: ולכן, אני עכשיו מנסה לחסוך לך את 5 המיליון שדיברו עליהם קודם, ועוד 800,000 של השלטים העתידיים שאין צורך בהם, כי אני מוכן לעשות את תשדיר השירות לממשלה, וכל מחלף שכבר מתכננים אותו 20 שנה, אני אעמוד פה ואשבע בנקיטת חפץ שהכול התחיל אך ורק כשאותם אנשים שחתומים על השלטים הכינו.

זאב בילסקי: ועכשיו, אדוני ראש הממשלה, אני חייב לגלוש טיפה גם לדיון הקודם.

זאב בילסקי: אם כל כך טוב הסברת באיפא"ק את הנושא האירני, איך יכול להיות שאתה דוחק לא רק את יחסי ישראל והממשל בארצות-הברית – גם את יהדות ארצות-הברית?

זאב בילסקי: אותה יהדות שאני מכיר כל כך טוב, שעומדת לצדנו, נדחקת היום לפינה בגלל כל מה שאתה עושה עם הממשל האמריקני.

זאב בילסקי: ואדוני ראש הממשלה, אתה מסכן לא רק את יחסינו עם ארצות-הברית, אלא גם את יחסינו עם יהדות ארצות-הברית, שנכנסת לפינה בגלל הדיון הפומבי שאתה מנהל בנושאים שהשר דן מרידור אמר בשפתו הצנועה, שכדאי שדברים כאלה ייעשו במסגרות ששם הם צריכים להיעשות, ואמר את זה ראש האופוזיציה בלשון אחרת, שהדיון הפומבי הזה גורם לנו נזק רב.

זאב בילסקי: ועכשיו, עוד מלה אחת שנשארה לנו על מה שקורה היום, למרות כל תשדיר השירות שעשיתי לממשלת ישראל.

זאב בילסקי: חסרים לנו עשרות מיליארדי שקלים.

זאב בילסקי: התקציב הבא הולך להיות תקציב מהקשים שמדינת ישראל ידעה.

זאב בילסקי: כל זה נובע מחוסר תכנון, ושלא יבלבלו את המוח ולא יעשו תשדירי שירות ויספרו על כל מה שקרה, מכיוון שאנחנו בשנים האחרונות כבר יודעים שהולך להיות משבר ולא התכוננו ולא עשינו שום דבר, והעלינו את רף ההכנסות למקום שהוא לא יכול להתממש בכלל.

זאב בילסקי: ולכן אתה נוקט היום, אדוני ראש הממשלה, פעולות של ירייה לכל הכיוונים: אתה מעלה את המע"מ, שזה מס רגרסיבי מהדרגה הראשונה, כי זה נוח לך, כי זה הדבר היחידי שאתה יכול לעשות עכשיו.

זאב בילסקי: אתה גורם נזק להרבה מאוד תושבים במדינת ישראל; מחיר הדלק הגיע לשיא השיאים; מוצרי המזון – כבר אחרי החגים הולכים לעלות למחירים שהרבה אנשים לא יוכלו להרשות לעצמם בכלל.

זאב בילסקי: ולכן – – –

רונית תירוש: גם המים.

זאב בילסקי: ולכן אני מציע לך, אדוני ראש הממשלה, לאור 5 מיליון שקל פלוס 800,000 של השילוט שחסכנו לך עכשיו, בוא תחשוב ותעשה משהו למען עם ישראל.

זאב בילסקי: והייתי רוצה לסיים רק בעצה טובה שאמרו חכמינו לגבי יום כיפור – לא יודע אם יצא לי לעמוד פה עוד פעם בתשדיר שירות נוסף לראש הממשלה עד יום כיפור, אבל הייתי רוצה לספר לראש הממשלה שיום כיפור, כידוע לו ולנו, מכפר על עבירות שבין אדם למקום, אבל יום כיפור לא מכפר על עבירות שבין אדם לחברו.

זאב בילסקי: ולכן אני פונה אליך, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, ידידי מנוער, ומציע: לקראת יום כיפור תבקש סליחה באופן אישי מכל אחד מאזרחי מדינת ישראל על כל מה שעשית להם, שהבאת אותנו למצב הזה שאנחנו נמצאים בו היום.

זאב בילסקי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אחמד דבאח, בבקשה.

קריאה: כל הכבוד.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עד לפני שנה ראש הממשלה ושר האוצר התגאו בתוצאות הכלכליות של עבודתם לכאורה.

אחמד דבאח: וכבר אז אמרתי בכל פורום שבו הופעתי שאת המצב הכלכלי הטוב יש לזקוף לזכות הקהילה העסקית והיזמית בישראל.

אחמד דבאח: כמו כן, התרעתי כי עוד נגיע למצב כלכלי קשה, כפי שאנו עדים לו היום.

אחמד דבאח: גירעון עצום בתקציב, התייקרות מוצרי יסוד, חשמל, מים, דלק ועוד, שגרמה להתייקרות גורפת בכל שאר המוצרים.

אחמד דבאח: כמו כן, העלאת המע"מ.

אחמד דבאח: ההחלטה פגעה ופוגעת בכל אזרחי המדינה, ובמיוחד במעוטי היכולות.

אחמד דבאח: כל זה מלמד על התנהלות לא נכונה ובלתי שוויונית.

אחמד דבאח: האבטלה, אדוני היושב-ראש, גדלה משמעותית והיא עומדת על יותר מ-10%.

אחמד דבאח: בפריפריה המצב קשה יותר.

אחמד דבאח: דוגמה לכך היא האיום של סגירת מפעל "פניציה" בגליל.

אחמד דבאח: אני מביע הזדהות עמוקה עם העובדים במפעל ודורש – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת שנאן.

אחמד דבאח: – – ודורש לעשות הכול על מנת למנוע את סגירתו.

אחמד דבאח: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהתפרסמו הבוקר בעיתון "מעריב", מחצית מהאוכלוסייה חיים במינוס, שליש ממנה חורגים ממסגרת האשראי שלהם ו-20% אינם עומדים בהחזר הלוואות באופן סדיר.

אחמד דבאח: כל אלה הם עדות למצב הקשה שבו אנו חיים.

אחמד דבאח: חובתי כחבר כנסת לדאוג לכל אזרחי המדינה – המדינה שלנו, מדינת ישראל – גם במרכז וגם בפריפריה.

אחמד דבאח: אולם הפריפריה מוזנחת, מוזנחת מכל הבחינות.

אחמד דבאח: ועל כן, אני אתייחס אליה באופן מיוחד.

אחמד דבאח: בפריפריה חיים גם בני מיעוטים שצורכיהם הבסיסיים אינם מקבלים מענה.

אחמד דבאח: בהקשר זה אני רוצה להתייחס לנושא הרחבת תוכניות המיתאר.

אחמד דבאח: אישור הרחבת תוכניות מיתאר משמעותו פתרון של יותר מ-50% מהבעיות של אוכלוסייה מסוימת.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, לא ייתכן שעשרות שנים לא אושרו תוכניות מיתאר ברוב היישובים בפריפריה, מה שגרם לבנייה בלתי חוקית, להריסת בתים – דבר שאני מגנה בכל תוקף – וגם לאי-חיבור לחשמל, למים, לביוב ולשאר התשתיות.

אחמד דבאח: הבעיות בדאלית-אל-כרמל הן עוד דוגמה למה שקורה בפריפריה.

אחמד דבאח: מכאן אני מביע הזדהות עם ראש המועצה ועם התושבים של דאליה.

אחמד דבאח: יש לציין כי זו בעיה של הרבה כפרים, דרוזיים וערביים כאחד.

אחמד דבאח: לצערי, אין לנו מנהיג כמו אריאל שרון, שייבדל לחיים ארוכים, שבכהונתו כשר תשתיות עשה רבות, ובין היתר דאג לחיבורי בתים לחשמל.

אחמד דבאח: הרחבת תוכנית המיתאר תביא להקמת אזורי תעשייה ומסחר ואלו ייצרו מקומות עבודה חדשים.

אחמד דבאח: כמו כן, יביאו להגדלת הכנסות הרשויות המקומיות מארנונה, ובמיוחד של החלשות שביניהן, שלא יכולות לטפל בתשתיות שלהן ונסמכות רק על הכנסות ארנונה מבתים.

אחמד דבאח: זו בעיה בפריפריה בכלל, ובמיוחד במועצות המקומיות של המיעוטים.

אחמד דבאח: כראש עיר לשעבר אישרתי בתיאום – ואני מודה שמחוז הצפון עשה רבות תוך שנה להרחבת תוכנית המיתאר מ-3,000 ל-7,500 דונם, זאת אומרת פי-שניים, וזה היה בשנת 2004.

אחמד דבאח: עד שעברנו את כל השלבים היינו צריכים אישור משרד הבריאות.

אחמד דבאח: לקח יותר משלוש שנים, ומשרד הבריאות לא אישר או לא חתם על התוכנית, מסיבה שאין פתרון קצה.

אחמד דבאח: מי אחראי על יצירת מצב שיאפשר למשרד הבריאות לחתום על התוכניות האלה ולאשר את התוכניות האלו?

אחמד דבאח: זה גם משרד התשתיות וגם משרד הפנים וגם משרד – זה עולה כסף, פתרון קצה לביוב עולה כסף.

אחמד דבאח: ולכן, הרבה יישובים בפריפריה יש להם את הבעיה הזו – זאת אומרת, בעיות תכנון ובנייה לא קשורות אך ורק למשרד הפנים, יש עוד משרדים שאחראים וצריכים לטפל בעניין.

אחמד דבאח: כיום, אם משרד החינוך, או מפעל הפיס, רוצה לתקצב איזה מוסד חינוך – בית-ספר, גן-ילדים – או מפעל הפיס רוצה גם לאשר איזה מתקן ספורט או מגרש ספורט, לא נמצא את השטח הציבורי שאפשר לבנות בו את המוסד, וזה גורם למצב שאפילו התקציב, מה שנותנים משרדים מסוימים, אי-אפשר לנצל אותו ואי-אפשר לבצע.

אחמד דבאח: ואם יהיו מרכזי ספורט, בתי-ספר ומרכזי בילוי לתלמיד ולאדם מבוגר, תהיה אפשרות למלא את שעות הפנאי באופן חיובי והאלימות תפחת משמעותית.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, איך לומדים קרוב ל-15,000 סטודנטים מהמגזר הערבי בירדן?

אחמד דבאח: ויש עוד אלפים שלומדים גם באירופה ובארצות-הברית ובכל מקום בעולם.

אחמד דבאח: לדעתי, הסיבה לכך היא מחסור במוסדות להשכלה גבוהה ותנאי הקבלה הקשים.

אחמד דבאח: יש ליצור מצב דומה לשאר מדינות העולם, שבו נותנים לכל הסטודנטים אפשרות להתחיל ללמוד, והצלחתם תהיה תנאי להמשך לימודיהם.

אחמד דבאח: תופעה זו אינה רק בעיה של הסטודנטים אלא בעיה של ההורים, שמתקשים לשאת בנטל ההוצאות.

אחמד דבאח: כהורה, אני יכול להעיד כי כל אבא ואמא ישמחו שילדיהם ילמדו במקום קרוב לידם ולא במדינה אחרת, זרה.

אחמד דבאח: החזרת הסטודנטים האלה ללמוד בארץ לא רק תקל על ההורים מבחינה כלכלית ורגשית אלא גם תיצור מקומות עבודה לאלו שמטפלים בסטודנטים, עם קרוב ל-5,000 מקומות עבודה שאפשר ליצור מזה שכל הסטודנטים שלנו שלומדים בחוץ ילמדו בארץ.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, יותר מ-4,000 מורים במגזר הערבי מובטלים.

אחמד דבאח: אין להם מקומות עבודה.

אחמד דבאח: הייתי פונה – – –

שכיב מוראד שנאן: – – –

אחמד דבאח: לא.

אחמד דבאח: למדו וסיימו ואין להם מקומות עבודה.

יעקב אדרי: – – – סיימו.

אחמד דבאח: הייתי פונה לשר החינוך, ופניתי קודם, שהמורים האלה יתחילו ללמד ערבית בבתי-הספר של המגזר היהודי.

אחמד דבאח: אז ימצאו להם מקומות עבודה, וגם ילמדו ערבית, ואנחנו צריכים את זה; זה דבר חשוב מאוד לפי דעתי.

אחמד דבאח: אני קורא לראש הממשלה לגלות רגישות חברתית, לשנות את סדר העדיפות ולא לוותר על מדינת הרווחה שתומכת בכל תושביה.

אחמד דבאח: כמו כן, אני דורש ממנו הקמת ועדה בין-משרדית, שתכלול את משרד האוצר, משרד הפנים, משרד השיכון, משרד הבריאות ומשרד התשתיות, על מנת להביא מצב שבו התוכניות יאושרו בזמן ראוי.

אחמד דבאח: וכמו כן, אני מבקש לטפל בכל הבעיות על מנת להגיע או לנסות לעשות קצת שוויון בין אוכלוסיות המדינה.

אחמד דבאח: אני מבקש מאדוני ראש הממשלה לפעול לקידום תהליך השלום עם שכנינו, כי הוא תורם, בין היתר, לשגשוג כלכלי.

אחמד דבאח: ולבסוף, אני מאחל לעם ישראל שנה טובה וגמר חתימה טובה, וחג שמח.

אחמד דבאח: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: אני מציע – יש לנו הנושאים הבאים, שלמעשה הם זהים לנושא הזה.

יעקב אדרי: אולי סגן השר ישיב לכולם ביחד?

יעקב אדרי: יש התנגדות?

יעקב אדרי: אין.

יעקב אדרי: אז סגן השר, אתה תשיב לכולם ביחד, בסדר?

יעקב אדרי: ממשלה כושלת בכלכלה, בחברה ובנכסים האסטרטגיים של מדינת ישראל

יעקב אדרי: נעבור לנושא: ממשלה כושלת בכלכלה, בחברה ובנכסים האסטרטגיים של מדינת ישראל – הצעות לסדר-היום מס' 8807 ו-8808.

יעקב אדרי: ינמק חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יעקב אדרי: בבקשה, יש לרשותך עשר דקות.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי כבוד השר דן מרידור, הייתי רוצה שהממשלה תשלח אלינו היום שר אחר.

גאלב מג'אדלה: היה מיטיב עמי בהרבה, כי אותך קשה לתקוף.

גאלב מג'אדלה: אם יש אור בקצה המנהרה בממשלה הזו זה אתה ועוד שניים, שלושה חברים.

גאלב מג'אדלה: אבל תרשה לי, אדוני היושב-ראש, להתחיל את הדברים שלי בברכה למשלחת הפראלימפית שלנו, שחזרה עכשיו – – –

יעקב אדרי: אתה היית שר הספורט בזמנו.

יצחק כהן: – – –

גאלב מג'אדלה: סליחה?

גאלב מג'אדלה: כבוד סגן השר, לא שמעתי.

גאלב מג'אדלה: מה רצית?

יצחק כהן: הנאום הראשון של דבאח זה לברך את המשלחת.

גאלב מג'אדלה: אני את דבאח בירכתי – – –

יעקב אדרי: כן, הנאום הראשון.

יעקב אדרי: הוא כבר נאם, אגב.

יעקב אדרי: הוא כבר נאם.

גאלב מג'אדלה: כבוד סגן השר, אני את דבאח בירכתי בנאום הראשון שעשה, ביום ההשבעה, ואחרי זה הייתי אצלו בבית עם משלחת של – –

יצחק כהן: לא, בנאום הראשון הוא דיבר על זה.

גאלב מג'אדלה: – – ראשי הציבור הערבי, ואני גם עכשיו בירכתי אותו, ואני מודה לך על העצה.

גאלב מג'אדלה: אני הייתי רוצה שתיתן עצות טובות בתחום שלך, בתחום הכלכלה, לראש הממשלה, אם הוא מקשיב.

גאלב מג'אדלה: כך שאדוני היושב-ראש – ברכות למשלחת הפראלימפית שלנו.

יעקב אדרי: חבר הכנסת שי חרמש.

גאלב מג'אדלה: מדליית זהב, נועם גרשוני, ושתי מדליות כסף וחמש ארד, כאשר ענבל פיזרו השיגה שלוש מהן.

גאלב מג'אדלה: ואני רוצה להגיד לך עוד דבר על המשלחת הזאת: פעם ראשונה היה נציג – השתתף במשלחת אזרח ערבי.

גאלב מג'אדלה: שנייה אחת הפרידה בינו ובין מדליית הארד.

גאלב מג'אדלה: איאד שלבי משפרעם.

גאלב מג'אדלה: ברכות.

גאלב מג'אדלה: ואני מקווה שממשלת ישראל והוועד האולימפי ידעו בעתיד איך להתייחס למשלחת הפראלימפית שלנו, ייתנו להם את הכבוד, את היחס והתגמול הראוי והדרוש, וגם את התקצוב.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, לא קל לי.

גאלב מג'אדלה: אתה גם מהאופוזיציה, אז הייתי רוצה לראות פה את היושב-ראש הקבוע, יושב-ראש הכנסת, כדי גם להתפלמס אתו קצת על הליכוד, על התנועה שהוא מהנהגתה.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך, ואולי סגן שר האוצר שומע.

גאלב מג'אדלה: תראה, אני לא עושה לכם הנחות – לא לך, ואיתן כבל – אל תיתן לו להפריע, אל תיתן לו להפריע לי.

איתן כבל: – – – שפת הקודש.

גאלב מג'אדלה: אני לא עושה לך הנחה ולשר האוצר, אבל אני ביושר אומר לך: יש שר-על כלכלי; ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אליו צריך לדבר, וצריך לומר את הדעה על המדיניות הכלכלית שלו.

גאלב מג'אדלה: ביושר אני אומר לך את זה.

גאלב מג'אדלה: אליו צריך לבוא בטענות.

גאלב מג'אדלה: הוא גם היה שר האוצר, העל, הכלכלי, ב-2003, אם אתה זוכר.

גאלב מג'אדלה: עוד בממשלה של שרון.

גאלב מג'אדלה: הורדתם מסים לחברות, הורדתם מסים לאלפיון הראשון.

גאלב מג'אדלה: הטלתם מסים עקיפים על האזרחים, על מעמד הביניים, על השכבות החלשות.

גאלב מג'אדלה: מה לא עשיתם?

גאלב מג'אדלה: וגם אמרתם לנו במקביל שהמשק הישראלי הוא משק חזק, משק איתן; אנחנו לא יוון, אנחנו לא ספרד.

גאלב מג'אדלה: מסתבר מהר מאוד שבדיוק זה לא ככה.

גאלב מג'אדלה: אז זה שאתה לא מקשיב, סגן שר האוצר, מילא.

גאלב מג'אדלה: אבל זה שאתה מדבר בפלאפון בניגוד לתקנון, במליאה, זה עוד יותר גרוע.

גאלב מג'אדלה: אז מילא אתה לא מקשיב – אני מבין למה, כי יש שר-על כלכלי, ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: הוא קובע, ואתם רק מנגנים בכלים השוליים של התזמורת.

גאלב מג'אדלה: יותר מזה.

גאלב מג'אדלה: אני אגיד לך, לך אני אומר את זה, כבוד השר דן מרידור.

גאלב מג'אדלה: גם בנושא הכלכלי-חברתי, גם בנושא המדיני, בוא נבדוק את ישראל עד 1977, ששם, כאן, הנהיגה את המדינה מפלגה אחרת, מחנה אחר, ומ-1977 עד היום, כשאתם הנהגתם את המדינה, חוץ משש שנים.

יצחק כהן: לא כדאי לך – – – לא כדאי לך – – –

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להגיד לך שהיינו בפחות ישראל חזקה ועוצמתית, אבל היתה שמחת חיים, כבוד סגן שר האוצר.

גאלב מג'אדלה: אני, עבדך הנאמן, בן בכור למשפחה של 14 ילדים, לאמא שתיבדל לחיים ארוכים ואבא שהלך לעולמו, היינו מתחת לקו העוני 25 שנה, אבל היתה שמחת חיים.

גאלב מג'אדלה: שמחנו בחלקנו.

גאלב מג'אדלה: היום אני עם ארבעה ילדים, לא גומר את החודש.

גאלב מג'אדלה: אז מה אתה רוצה?

יצחק כהן: אם היו לך 14 ילדים – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד סגן שר האוצר, מה אתה רוצה?

גאלב מג'אדלה: שאנחנו נלך עניים מדוכאים, מתוסכלים?

גאלב מג'אדלה: זוג עובד לא גומר את החודש.

גאלב מג'אדלה: זוג עובד מפרנס, עני.

גאלב מג'אדלה: זה מה שאתה רוצה?

גאלב מג'אדלה: זו החברה הישראלית שאתה רוצה?

יצחק כהן: לא.

גאלב מג'אדלה: עם פערים חברתיים כאלה?

גאלב מג'אדלה: אחד מרוויח 4,500 שקל, ואחד – 3 מיליון שקל.

יצחק כהן: מה היה ב-1977?

גאלב מג'אדלה: מה שהיה ב-1977, היתה מדינה שפויה כלכלית, חברתית, מדינית, היה מעמד ביניים – – –

יצחק כהן: – – –

יעקב אדרי: סגן השר, אחרי זה, כשתשיב, תאמר את מה שאתה רוצה לומר.

גאלב מג'אדלה: תקשיב, תקשיב, תקשיב.

גאלב מג'אדלה: אתה בתנועה חברתית שצריכה לדאוג לקשי-היום.

גאלב מג'אדלה: אתה שייך לחברה ששייכת למעמד הביניים, לעניים, לחלשים.

גאלב מג'אדלה: ש"ס לכול אל-נאס.

גאלב מג'אדלה: תקשיב טוב.

גאלב מג'אדלה: תקשיב טוב.

גאלב מג'אדלה: עד 1977 היה מעמד הביניים 75% מהאוכלוסייה הישראלית והיו קצת עניים וקצת עשירים.

גאלב מג'אדלה: עכשיו יש הרבה עשירים, ויש הרבה עניים, ואין מעמד ביניים.

גאלב מג'אדלה: מחקתם אותו.

גאלב מג'אדלה: במדיניות הכלכלית הכושלת של ראש הממשלה מחקתם את מעמד הביניים.

גאלב מג'אדלה: הבאתם אותנו למדינה עם פערים חברתיים כאלה שאנחנו לא רוצים לחיות אפילו כאן.

גאלב מג'אדלה: מגדלים ילדים, דור עני.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע כמה ילדים יש מתחת לקו העוני, כבוד סגן שר האוצר?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע כמה ילדים יש מתחת לקו העוני?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע כמה משפחות מתחת לקו העוני?

גאלב מג'אדלה: את זה בטח אתה יודע.

גאלב מג'אדלה: הנתונים האלה מגיעים אליך תמיד.

גאלב מג'אדלה: ואני חוזר ואומר לך: איזה חברה רוצה ראש הממשלה שתחיה כאן, במדינת ישראל?

גאלב מג'אדלה: זו השאלה האמיתית.

גאלב מג'אדלה: זו השאלה האמיתית.

גאלב מג'אדלה: אם היה כאן השר כחלון הייתי שואל אותו איך הוא נתן לממשלה להשתמש ב-180 מיליארד שקל של הביטוח הלאומי.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, כבוד סגן שר האוצר, שאתם השתמשתם ב-180 מיליארד שקל של הביטוח הלאומי?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע שהתקציב הזה הוא לעניים, לנצרכים, לשעת צרה?

גאלב מג'אדלה: אתם השתמשתם בזה.

גאלב מג'אדלה: היה אסור לכם להשתמש ב-180 מיליארד שקל של הביטוח הלאומי.

גאלב מג'אדלה: מי נתן לכם את הסמכות?

גאלב מג'אדלה: זה תקציב וזה כסף לעת צרה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חסון, יואל, סגן השר צריך להקשיב.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת חסון, נדמה לי שאתה באופוזיציה.

יואל חסון: אני גם כך מסכים עם – – –

גאלב מג'אדלה: אם אתה מסכים אז אל תפריע לו להקשיב.

יואל חסון: ניסיתי לשכנע אותו.

גאלב מג'אדלה: אני אגיד יותר טוב מכאן.

גאלב מג'אדלה: 180 מיליארד שקל של הביטוח הלאומי – השתמשתם בהם.

גאלב מג'אדלה: נתתם אותם לעשירים, לחברות, לטייקונים, לאלפיון הראשון, העליון.

גאלב מג'אדלה: זה כסף של העניים, של הנזקקים, של הנצרכים.

גאלב מג'אדלה: זה כסף לעת צרה, "אל-קרש אל-אבּיצ' ינפע פי אל-יום אל-אסווד" – תתרגם אחר כך לחברים שלך, סגן השר.

גאלב מג'אדלה: מה עשיתם?

גאלב מג'אדלה: זו המדינה כמעט היחידה בעולם שהעניים מממנים, מסבסדים, את העשירים, במקום שהעשירים יסבסדו ויסייעו לעניים.

גאלב מג'אדלה: למה?

גאלב מג'אדלה: זו לא במקרה המדינה היחידה בעולם – זו האג'נדה הכלכלית והאידיאולוגיה הכלכלית של ראש הממשלה; הוא רוצה שנעבוד כעניים אצל העשירים, ועוד כל בוקר ניתן להם גם תודה.

גאלב מג'אדלה: זה מה שהוא רוצה.

גאלב מג'אדלה: ולפעמים גם ועדת הכספים עוזרת לו.

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

משה גפני: – – –

יעקב אדרי: זה, אתה – מה אתה רוצה מהרב גפני, הוא – – –

יצחק כהן: – – –

משה גפני: – – –

יעקב אדרי: טוב.

יעקב אדרי: יש לך עוד דקה.

גאלב מג'אדלה: ועוד מביאים לנו בוועדת הריכוזיות, בלי סעיף תקשורת, מונופול תקשורת בהמשך, ועוד רוצים שש שנים ליישום.

גאלב מג'אדלה: לא ניתן להם יותר משנתיים, וגם זה הרבה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני אסיים בזה, ואני אומר לך ככה – – –

משה גפני: אבל ועדת הכספים זה אתה.

משה גפני: ועדת הכספים – אתה חבר בכיר בה.

יעקב אדרי: אוהוהו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה על המחמאות.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, גם בנושא השלום, בנושא המדיני, לא עשו כלום.

גאלב מג'אדלה: להיפך, קלקלו את הכול.

גאלב מג'אדלה: אם היה כאן שר התיירות הייתי שואל אותו: 2 מיליוני תיירים בשנה באווירה של תהליך מדיני, באווירה של רגיעה, באווירה שהולכים לשלום – 2 מיליוני תיירים וכל אחד שם לקופת המדינה 1,500 דולר, אתה יודע כמה זה, אדוני היושב-ראש?

גאלב מג'אדלה: 12 מיליארד שקל – מה שחסר לראש הממשלה לכסות את הגירעון.

גאלב מג'אדלה: תהליך מדיני, אדוני היושב-ראש, היה מביא עלינו גם ברכה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אני אגיד דבר, ואני מקווה שתבינו אותו.

גאלב מג'אדלה: אני אזרח ישראל בן לעם הפלסטיני, והכי אני רוצה שמדינתי תהיה בשלום עם עמי.

גאלב מג'אדלה: אבל תסתכל מה אמרתם כל השנים – במדינות ערב יש חונטה כלכלית מקורבת לשלטון, אוכלת את הכול, לוקחת את הכול.

גאלב מג'אדלה: אולי נסתכל על עצמנו בראי.

גאלב מג'אדלה: כמה יש לנו בישראל?

גאלב מג'אדלה: 11 משפחות ששולטות – –

יעקב אדרי: תודה.

גאלב מג'אדלה: – – בכלכלה הישראלית, אדוני סגן שר האוצר?

גאלב מג'אדלה: אז במקום שנגיד על מדינות ערב את זה, אולי קודם נסתכל על עצמנו בראי?

יצחק כהן: שיסיים – – –

גאלב מג'אדלה: הדבר האחרון שאני רוצה לסיים בו, אדוני היושב-ראש, ואני מאוד מודה לך – אתה רוצה צמיחה, כבוד סגן שר האוצר?

גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה צמיחה, תבנה 8,000 כיתות לימוד החסרות ביישוב הערבי, ובהזדמנות זו תמנה 13 מורים ומורות מובטלים שיש להם B.Ed ביד, מורים בכירים, וכך אתה מביא לצמיחה בכלכלה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך את זה, בדוק, תתייעץ עם הכלכלנים שלך ותראה.

גאלב מג'אדלה: אבל זה לא בידיך.

גאלב מג'אדלה: זה לא בידי שר האוצר, שאני מאוד מעריך ומוקיר, זה בידי שר-אוצר-העל הכלכלי, ראש הממשלה, וזו מדיניות שנוגדת את מדיניות ממשלתו, ממשלת ימין בישראל – –

יעקב אדרי: תודה.

גאלב מג'אדלה: – – גם בשלום, גם בכלכלה וגם בחברה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהצרה העיקרית שלנו היא שהממשלה המכהנת שכחה שיש אזרחים, שצריך לטפל בהם ולדאוג לפרנסתם, לקידומם, לטיפוחם ולרמת החיים שלהם, והתמקדה – ופיתחה אובססיה לטיפול – במה שנקרא האיום האירני.

חנא סוייד: היום, במדינה, בכל רובדי הממשל, יש מין ציפייה, יש מין התרכזות, יש מין אובססיה, שכולם ממתינים: תהיה מלחמה, לא תהיה מלחמה, יפציצו, לא יפציצו – בואו נמתין; אנשים, אפילו עם התוכניות הכלכליות שלהם, עם תוכניות הבילוי שלהם, לנסוע או לא לנסוע; אני יודע שהרבה פקידים, אפילו, תוהים, ולא יכולים, ולא מעוניינים, ולא רוצים – ודוחים – לקבל החלטות, מכיוון שנכנס מין סם שהתפשט בכל רובדי הממשלה והחברה בישראל: מה יקרה, תהיה מלחמה או לא תהיה מלחמה.

חנא סוייד: אני חושב שזאת כמובן פיקציה.

חנא סוייד: אני כל הזמן אמרתי שמדובר כאן באיזשהו תרגיל הסחת דעת מכך שהעולם באמת יסתכל על המזרח התיכון בעין בוחנת לגבי הבעיה העיקרית של המזרח התיכון, שהיא הקונפליקט הישראלי–פלסטיני והצורך לסיים את הכיבוש ולהקים מדינה פלסטינית ולחזור לחיים נורמליים באזור הזה.

חנא סוייד: זה העיקר במזרח התיכון.

חנא סוייד: מישהו לקח על עצמו, וזה משחק לידיו, שלא זו הבעיה, אלא הבעיה נמצאת במקום אחר.

חנא סוייד: ואני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שבמזרח התיכון יש שלוש אומות: יש האומה הערבית – כמובן מעבר לעם היהודי, העם היהודי בישראל – יש האומה הערבית במזרח התיכון בכלל, יש הטורקים ויש הפרסים.

חנא סוייד: אלו שלוש האומות העיקריות במזרח התיכון.

חנא סוייד: מדינת ישראל – הממשלה הנוכחית – כנראה הוציאה מכרז, ומנוי וגמור אתה להסתכסך עם כולם; עם הערבים, כמובן, זה סיפור היסטורי, עם הטורקים זה התחיל, ועם הפרסים עכשיו זה ברומו של עולם.

חנא סוייד: זו מדיניות, בעצם, של להסתכסך ולקנות אויבים.

חנא סוייד: אם יש כל אפשרות להידבר, שמים אותה בצד, גם אם זה עם העם הפלסטיני ועם הערבים; צריך כוח, וצריך יותר כוח, ומה שלא בא בכוח צריך יותר כוח, וחושבים שאפשר להשליט את אותה נורמה לגבי המזרח התיכון כולו, ולכן ההתייחסות לאירן היא באותה מידה.

חנא סוייד: אני שמעתי את ההתייחסות של ראש הממשלה, והוא מתחיל להיכנס ולדבר על העניין האירני במושגים של moral, של ערכים, של ערכים של מוסר.

חנא סוייד: באמת, מישהו שכובש עם אחר וטובע בהתנחלויות ובגזלת הזכויות של עם אחר, ככובש, מה הוא מדבר על moral values, על מוסר?

חנא סוייד: אם מדברים באמת במובנים של מוסר, מי שמדבר במושגים של מוסר צריך גם להסתכל על עצמו, ולא רק על אחרים.

חנא סוייד: אם אתה מפתח נשק אטומי, ואתה מוסרי, אתה לא יכול למנוע את זה מאחרים.

חנא סוייד: אולי תתחיל בעצמך ותגיד: אני מוכן להתחייב שלא יהיה נשק אטומי במזרח התיכון.

חנא סוייד: אני, כמדינה מספר אחת, לא אעשה את זה, ואני אדרוש את זה מכולם, והמזרח התיכון, וזו המדיניות הנכונה שאנחנו דוגלים בה, שהמזרח התיכון צריך להיות אזור נקי מנשק אטומי.

חנא סוייד: אני רוצה גם להתייחס, בזמן שנשאר לי, מחצית הזמן, לבעיות הכלכליות, לסבל הכלכלי שעכשיו הוא מנת חלקם של כמעט כל אזרח וכל משפחה ממעמד הביניים והשכבות החלשות בישראל.

חנא סוייד: אני שואל שאלה: אדוני היושב-ראש, אנחנו עם משק של טריליון שקל בערך – ה-GDP בישראל הוא בערך טריליון שקל.

חנא סוייד: זה הרבה כסף.

חנא סוייד: זה ים של כסף.

חנא סוייד: איפה הכסף?

חנא סוייד: אני רוצה להשתמש במטאפורה מאנשים אחרים, אבל זה באמת נכון.

חנא סוייד: איפה טריליון השקל האלה?

חנא סוייד: לאן הם הולכים?

חנא סוייד: אנחנו יודעים.

חנא סוייד: יש לנו תשובה חלקית על זה.

חנא סוייד: מי שרוצה להשקיע כל הזמן בצבא ובמלחמה ובהצטיידות בנשק המתוחכם ביותר בעולם, המלה האחרונה בנשק בעולם, ולממן התנחלויות, ולהקים מה שנקרא "התנחלות אוניברסיטאית" – אני בחיים שלי לא שמעתי על התנחלות שהיא בכסות אוניברסיטה; אוניברסיטאות הן מצוינות לדברים אחרים, אבל התנחלות אוניברסיטאית, שמוציאים עליה הרבה כסף, כאשר הטענה כלפי הוצאות אחרות ולגבי תחומים אחרים היא שאין כסף – דווקא להתנחלות האוניברסיטאית באריאל אין גבול לתקציבים; מה שאתה רוצה, אפילו הנהלים איך לפתוח אוניברסיטה ואיך להשקיע כספים בה – אין מעצורים – שם הכול מותר.

חנא סוייד: לכן השאלה – או התשובה החלקית על השאלה איפה הכסף – הכסף הזה הולך להוצאות של תחזוקת הכיבוש.

חנא סוייד: ואני מבקש, ואני רוצה, וחובה על כל מי שמרים קול נגד המדיניות הכלכלית של ממשלת נתניהו – לשזור ולהראות את הזיקה בין ההוצאות, בין לטבוע בהוצאות על מה שנקרא "ביטחון", לבין המצב הסוציו-אקונומי ששורר במדינה.

חנא סוייד: אי-אפשר להפריד.

חנא סוייד: אפשר להיות יפי נפש ולהגיד: שכבות חלשות, וגבינת זה, וגבינת זה, והמחירים עלו, והמחירים מאמירים.

חנא סוייד: אבל זה לבד לא מספיק, צריך לקרוא את המפה כפי שצריך, וזה לראות את העוגנים, ואת הסיבות, ואת המרכיבים של הוצאות שווא, הוצאות אדירות לשווא, בהצטיידות, בהתנחלויות, בכיבוש.

חנא סוייד: אני רוצה גם להעלות כאן – אגיד לכם את האמת, בשבוע שעבר בא לי לבכות על הטייקונים, כאילו הטייקונים עכשיו הם מסכנים, כבר אין להם כסף; תראו, מי שבאמת שווה להתייחס למצב הקשה שלו, זה האזרחים הרגילים, זה לא הטייקונים.

חנא סוייד: הטייקונים ממשיכים עם הווילות שלהם כמעט בכל מקום יפה בעולם, עם המטוסים הפרטיים שלהם.

חנא סוייד: מי שעושים להם תספורות זה האזרחים.

חנא סוייד: אתה רואה באמת תמונה סוריאליסטית – מצד אחד טייקון עם כסף בלתי מוגבל, עם כל ההנאות שבעולם, והוא עושה תספורות לאנשים שרצו להשקיע באג"ח של החברות שלו.

חנא סוייד: איזה מצב זה?

חנא סוייד: האזרח הפשוט אוכל אותה, והטייקון מתבכיין, בסופו של דבר, והוא עושה תספורות.

חנא סוייד: הוא רוצה לחיות על חשבון האזרח הפשוט.

חנא סוייד: אני קורא לכך שיהיה מצב שלא ייתכן שלטייקון יש עוד שקל אחד בכיס שלו והוא עושה תספורות לאזרחים.

חנא סוייד: זה מצב שלא ייאמן, זה מצב שאי-אפשר לקבל אותו בשום פנים ואופן, ואת כל זה עושים במסגרת החוק, כאילו שהחוק מאפשר את זה, ואז הטייקונים בעצם שודדים את האזרחים הרגילים.

חנא סוייד: אני רוצה גם לציין שלאחרונה יש האליבי הזה: תסתכלו מה שיש באירופה – שששש, שקט, אל תדברו, תראו מה קורה באירופה.

חנא סוייד: כל הזמן אמרתם: ביוון, שם הממשלה גונבת, ושם הממשלה מסתירה דיווחים, ואנחנו בסדר, ובאיטליה לא רוצים לעבוד, ובספרד רוצים רק לטייל, ופה אנחנו עובדים, ופה הכלכלה והמשק עובדים מאה אחוז, מכונה משומנת.

חנא סוייד: אז מה קרה עכשיו?

חנא סוייד: פתאום חור, כל פעם חור עם קוטר אחר; פעם חור עם 15, פעם עם 30 – מה הסוף?

חנא סוייד: מה פתאום?

חנא סוייד: פתאום?

חנא סוייד: חודש אחד מפריד בין דיבור על משק פורח לבין חורים בקוטר זה ובקוטר אחר.

חנא סוייד: אני חושב שיש כאן תכמונים, יש כאן מניפולציות שהממשלה עושה לגבי הכלכלה.

יעקב אדרי: תודה.

חנא סוייד: אני, אדוני היושב-ראש, לא יכול לסיים בלי להזכיר את הצרה של בעיית הדיור.

חנא סוייד: בעיית הדיור במדינת ישראל היא בת שלוש-ארבע שנים.

חנא סוייד: המחירים מאמירים, הממשלה – מהיום הראשון אמרו שרוצים להקל סגירת מרפסת.

חנא סוייד: עד עצם הרגע הזה סגירת מרפסת היא כמעט בלתי אפשרית, ומחירי הדירות עולים ועולים בלי סוף.

חנא סוייד: אז מה הגבול?

חנא סוייד: אם לא יודעים לטפל בסגירת מרפסת, רק מדברים, מדברים, מדברים, אז איך אפשר, באמת, עם כל מה שהוצע לנו כאן, לפתור את בעיית הדיור?

חנא סוייד: אני מסיים בכך, ואני מציין, אדוני היושב-ראש, שמעבר לכל הבעיות שאזרחים – אזרחים רגילים, גם יהודים וגם ערבים – סובלים מהן במדינת ישראל, לאזרח הערבי יש עוד בעיה אחת, והיא בעיית הריסת בתים.

חנא סוייד: כלומר, כמה צריך לעבוד בשביל להשיג פתרון דיור?

חנא סוייד: אם אזרח ערבי בכל זאת משיג פתרון דיור על אדמתו, ביישוב שלו, חלק ממדיניות הממשלה זה לבוא ולהרוס לו את הבית שלו.

חנא סוייד: זה עוד אבסורד שאי-אפשר לתפוס אותו.

חנא סוייד: אנשים שבעצם אומרים לממשלה: לא מעוקצך ולא מדובשך, אנחנו פותרים את הבעיות שלנו, יש לנו פתרון דיור, אז במקום שהממשלה תאפשר להם להוציא היתר בנייה, שזה האקט האדמיניסטרטיבי הפשוט והנורמלי ביותר, הממשלה שולחת כוחות משטרה, מבצעים מורכבים, הורסים את הבית ונותנים ומאפשרים בעצם, או יוצרים מצב של התנגשויות בין המשטרה לבין בעלי הבית, שזה עולה, כשלעצמו, הון תועפות גם לקופת המדינה.

חנא סוייד: אני חושב שזאת מדיניות מגוחכת, זו מדיניות מפלה, שאין לה כל הסבר, ואני חושב שבמסגרת הפתרונות של הדיור שהממשלה צריכה לספק, לפחות את העניין של הריסת בתים, של פתרונות דיור קיימים – הממשלה צריכה לפחות עכשיו להימנע מהריסת בתים ביישובים האלה.

חנא סוייד: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: המצב הכלכלי: עליית מחירי הדלק, החשמל והמים והגזירות הכלכליות החדשות

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה – הצעה לסדר-היום מס' 8810.

יעקב אדרי: לאחר מכן חבר הכנסת זחאלקה – הצעה לסדר-היום מס' 8809.

יעקב אדרי: ישיב לכולם סגן השר, בקצרה כמובן, כמו שהוא עושה כדרכו בקודש.

יצחק כהן: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, אנחנו מדברים על הקריסה של חלק מכלי התקשורת.

זהבה גלאון: שמענו אתמול שעובדי "מעריב" גילו לתדהמתם שבמשך השנים, ברבות השנים, המו"לים של "מעריב", בניגוד לחוק, לא הפרישו להם כסף לפנסיה, לקופות הגמל, לקרנות הפנסיה – בניגוד לחוק, אף-על-פי שהם ניכו את זה מהמשכורת שלהם.

זהבה גלאון: אני חושבת שלאור הסיפורים הקשים האלה היועץ המשפטי לממשלה חייב לפתוח בחקירה פלילית נגד בעלי "מעריב" בעשורים האחרונים, ובעיקר אני קוראת למי שאמון על אכיפת החוק במדינת ישראל לנקוט צעדים דחופים כדי למנוע העברת כספים של המו"לים האלה לחו"ל באופן שיסכן את זכויות הפנסיה והפיצויים של העובדים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בכלל אני חושבת שהגיע הזמן שכשאנשים קונים עיתון – לא רק, אבל כשקונים עיתון לא קונים אותו כי פתאום מה שעמד לנגד עיניהם זה לשמש כלב השמירה של הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: גם נמרודי, וגם נוחי דנקנר – אבל נמרודי באמת שלט ב"מעריב" במשך תקופה מאוד מאוד ארוכה – קנו את העיתון לא כי זה ממש היה חשוב להם, ערכי הדמוקרטיה, הערכים שהנחו אותם, איך החברה הזאת נראית.

זהבה גלאון: הם קנו את העיתון הזה, מינו את אנשי שלומם, פיטרו עיתונאים שלא התיישרו על-פי קו, ריפדו את עצמם ואת המקורבים שלהם במכוניות יוקרה, במשכורות עתק, ובמשך שנים לא עשו בדק בית רציני איך העיתון הזה צריך להתנהל.

זהבה גלאון: אני בכלל לא נכנסת לתכנים כרגע, אני מדברת רק על הצעדים הניהוליים.

זהבה גלאון: אבל, חברי חברי הכנסת, לא רק העיתונאים נפגעים, גם האזרחים נפגעים.

זהבה גלאון: כי כשעיתונאי נמנעת ממנו היכולת למלא את תפקידו, הוא לא מביא לאזרח, לציבור במדינת ישראל, מידע מדויק, מהימן, נכון, על מה שקורה כאן.

זהבה גלאון: וכשאנחנו רואים שבתקופה האחרונה או בשנים האחרונות לא שיקולים ענייניים עומדים לנגד עיניהם של אנשים שרוכשים עיתונים, ומה שקרה ב"מעריב" זה רק חלק מאיזושהי מגמה – בכלל, בעיתונות הכתובה והמשודרת אנחנו רואים איך מעמדם של עיתונאים מורע.

זהבה גלאון: בכלל, יש כמה סוגי עיתונאים: יש את אותם כוכבים, אתם יודעים, תופעה של כוכבים משדרים שמרוויחים משכורות עתק, ומצד שני אנחנו רואים הרעה בתנאים של עיתונאים, בעיקר עיתונאים שעוסקים בעיתונות החוקרת.

זהבה גלאון: היום לא רוצים עיתונות חוקרת, לא רוצים לחשוף שחיתויות.

זהבה גלאון: ואנחנו רואים איך מעסיקים מפטרים עיתונאים בכירים ומעסיקים עיתונאים צעירים כפרילנסרים בלי זכויות בסיסיות וזכויות מינימליות.

זהבה גלאון: ואני חושבת שכשעיתון כמו "מעריב" נקלע לכאלה קשיים, ועל-פי מה שהתפרסם היום חובות "מעריב" במקרה של סגירה מסתכמים ביותר מ-380 – קרוב ל-400 – מיליון שקלים – – –

יעקב אדרי: כמה מתוך זה זכויות עובדים?

זהבה גלאון: נקודה מאוד טובה.

זהבה גלאון: החובות לעובדים זה 95 מיליון שקלים.

זהבה גלאון: חובות לבנקים, לספקים, חובות אג"ח, יש כאן – "מעריב" בצרה צרורה.

זהבה גלאון: גם אם הוא ימכור את הקרקע שעליה עומד בית-הדפוס בבת-ים, וגם אם הוא יקבל כסף מהמכירה של הבעלים של "מקור ראשון", מר בן-צבי, עדיין יחסר כסף ל"מעריב".

זהבה גלאון: וכמובן אני מאוד מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שהבנקים יזרימו כסף ל"מעריב", לפחות כדי שהעובדים יקבלו את הכסף לקראת החג, את המשכורות לקראת החג, אבל הדבר החמור הוא שאנשים – כל הזמן העיתונאים ב"מעריב" – אני מדברת על אנשים שעובדים 20 ו-25 שנה – ידעו שהעיתון בקשיים.

זהבה גלאון: הם לא חלמו שהם יתעוררו יום אחד ויגלו שהפנסיה שלהם איננה.

יעקב אדרי: אבל אני חייב לשאול משהו.

יעקב אדרי: עיתונאים נחשבים בכל זאת לאנשים אינטליגנטיים.

יעקב אדרי: לא בודקים במשך שנים אם הזכויות שלהם הועברו?

זהבה גלאון: בוודאי שהם בודקים.

יעקב אדרי: זה מאוד מוזר.

יעקב אדרי: אני חייב – אני תוהה בקול רם.

זהבה גלאון: אני אענה לך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אדרי, כשאתה עיתונאי ואתה רואה שהמעסיק מנכה לך כסף – אתה עובד, עיתונאי עובד, אתה רואה שבתלוש שלך המעסיק מנכה לך כסף.

זהבה גלאון: אתה לא יודע שהוא לא מעביר אותו לקרן פנסיה או לקרנות השתלמות, אתה רואה שהוא מנכה לך.

זהבה גלאון: היעלה על הדעת שהמעביד עובר על החוק?

זהבה גלאון: ואנחנו מדברים כאן על חוק הגנת השכר.

זהבה גלאון: עכשיו, זה בעיני חשד לעבירה פלילית.

זהבה גלאון: זה כל כך חמור – – –

יעקב אדרי: זה עבירה.

יעקב אדרי: אם לא, מה זה?

זהבה גלאון: זו עבירה.

זהבה גלאון: זו עבירה.

זהבה גלאון: לכן פניתי היום ליועץ המשפטי לממשלה וקראתי לו לפתוח בחקירה פלילית נגד עופר נמרודי, ולתקופה קצרה זכי רכיב קנה את העיתון, אבל זה לא משמעותי.

זהבה גלאון: וגם זכי רכיב וגם נוחי דנקנר, כשהם קנו את העיתון, הם היו צריכים לבדוק שהעובדים – זה דבר ראשון, זה דבר בסיסי – היו צריכים לבדוק שכל הזכויות של העובדים הועברו אליהם, הועברו לקופות הגמל ולקרנות הפנסיה.

זהבה גלאון: ולכן, חברי חברי הכנסת, אני חושבת שמה שקורה ב"מעריב" צריך לשמש תמרור אזהרה – תמרור אזהרה, אדוני, למה שעלול לקרות בעיתונות הכתובה בכלל, בתקשורת המשודרת.

זהבה גלאון: אנחנו רואים איך בעצם אתרים חדשותיים תופסים את המקום של העיתונות הכתובה והעיתונות המשודרת.

זהבה גלאון: ובכלל צריך לחשוב, אולי צריך להתפכח מהחלום הזה שיכולה להיות כאן עיתונות כלכלית חופשית ומקצועית בעת ובעונה אחת.

זהבה גלאון: כנראה שהיא לא יכולה להיות גם כלכלית וגם מקצועית וגם חופשית, כי האינטרסים של הבעלים, של אותם אנשים שקונים את העיתון, הם לא תמיד אינטרסים ענייניים, הם אינטרסים זרים, ולא חופש העיתונות עומד לנגד עיניהם.

זהבה גלאון: ולכן, זה תמיד תלוי בזהות הקונה ובאינטרסים שלו, מה מניע אותו, ובכלל לא בטוח שהמודלים המבניים והכלכליים שעד היום ידענו שהם בעיתונות הכתובה והם – מה קרה, חבר הכנסת מג'אדלה?

יעקב אדרי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, מה?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת בילסקי מפריע לסגן השר להקשיב לך.

יצחק כהן: די די, תירגע כבר.

יצחק כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, די.

גאלב מג'אדלה: – – – להקשיב לך כדי שידע איך לענות לך.

יצחק כהן: אתה יכול להוציא אותו?

יעקב אדרי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת בילסקי, ידוע, ידוע.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, תעיר לו.

גאלב מג'אדלה: הוא צריך להתרכז בנאומים כדי שיקשיב להם ויבין ויסביר להם אחר כך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה שמגן על האינטרסים שלי כאן על הדוכן, באמת.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה, אדוני סגן השר – ממש אני עומדת כאן בדאגה גדולה – אני אומרת: מה שקורה לעובדי "מעריב" זה לא הסיפור שלהם בלבד.

זהבה גלאון: כרגע הם על הפרק ועל סדר-היום.

זהבה גלאון: מה שקורה לעובדי "מעריב" זה מה שקורה לעובדים בחברה הישראלית, בתקשורת, בכלל בחברה הישראלית.

זהבה גלאון: אם יש מעבידים או אם יש מו"לים שנקלעו לקשיים, שיכניסו את היד לכיס הפרטי שלהם וישלמו מהכיס הפרטי שלהם וימכרו את המכוניות שלהם ואת הבתים שלהם ואת הנכסים שיש להם, וידאגו לכספי הפנסיה ולקופות הגמל של אנשים מסורים שעבדו שנים והיום מוצאים את עצמם בערב החג עומדים בפני שוקת שבורה.

זהבה גלאון: תודה רבה, חברי חברי הכנסת.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחרון הדוברים – סגן השר יצחק כהן.

יעקב אדרי: אני מבין שאתה משיב לו ישירות על ההצעה שלו, של זאב בילסקי.

יעקב אדרי: אז כל אחד יתיישב לידך ותענה לו.

יצחק כהן: זה מה שאני עושה.

יעקב אדרי: לא.

גאלב מג'אדלה: בוא לידי ותענה לי.

יעקב אדרי: רצוי ומכובד להקשיב לאנשים שאתה צריך להשיב להם.

יעקב אדרי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הכותרת הראשית של אחד ממה שכונה בעבר עיתוני ערב היתה "מתכון לסלט בלי עגבנייה".

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם הסלט טעים, לא טעים.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים שאוהבים סלט כזה, אבל מה לעשות?

ג'מאל זחאלקה: הרוב המכריע, כפי שאני מכיר את הציבור, אוהב סלט עם עגבנייה.

ג'מאל זחאלקה: למה העיתון הזה – אני חושב שזה המתכון הנקרא ביותר בהיסטוריה של הארץ בכלל – כותרת ראשית: מתכון לסלט – –

רונית תירוש: בלי עגבנייה.

ג'מאל זחאלקה: – – בלי עגבנייה.

רונית תירוש: אתה יודע, יש לך 13 שקלים במבצע.

ג'מאל זחאלקה: מתכון לסלט בלי עגבנייה.

יעקב אדרי: אגב, אפשר להשיג בפחות.

יעקב אדרי: יש מבצעים ברשתות.

רונית תירוש: אני נסעתי עד אור-יהודה, 13 – – –

גאלב מג'אדלה: סלט כרוב יותר בריא.

רונית תירוש: לא הלכתי לכיכר המדינה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לחיות כל הזמן על כרוב, אלא אם כן אתה בדיאטה, ואתה לא נראה לי בדיאטה.

יעקב אדרי: גאלב חי על כרוב.

יעקב אדרי: נו, בסדר.

גאלב מג'אדלה: משתדל.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, העלייה במחירים היא פשוט בלתי נתפסת.

ג'מאל זחאלקה: אני מתאר לעצמי משפחה, כבוד השר, משפחה ממוצעת – יש הרבה משפחות עם חמישה ילדים בארץ – נכנסת למרכול, לסופר, לשוק, לקנות קצת ירקות, קצת פירות, חלב, לחם, גבינה, "קוטג'", אולי "דני" לילדים.

ג'מאל זחאלקה: המשפחה הזאת צריכה לשלם הרבה יותר ממה ששילמה בעבר.

ג'מאל זחאלקה: גם הדלק שהיא משלמת בנסיעה לכל מקום הוא הרבה יותר גבוה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים: הפירות – עולים; הירקות – עולים; כל מוצרי המזון – עולים.

ג'מאל זחאלקה: חלב, גבינות, כל מיני סוגי יוגורט ולבן – הכול עולה; בנזין ודלק – עולים.

רונית תירוש: עוד מעט גם המים.

ג'מאל זחאלקה: מחירי הדירות – עולים.

ג'מאל זחאלקה: הכול עולה, והממשלה כאילו היא צופה מהצד.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שאתה עושה ביד שלך ויש דברים – כן.

דן מרידור: איך המדד לא עולה כל הזמן אם הכול עולה?

ג'מאל זחאלקה: עדיין זה לא התבטא.

ג'מאל זחאלקה: זה יתבטא במדד הבא.

דן מרידור: טוב.

יצחק כהן: אתה יודע כמה עולה – – –

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו חשב – – –

יעקב אדרי: סגן השר, כולם מצפים לתשובות שלך ולנאום שלך.

יעקב אדרי: בוא, תן – בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: ואם מישהו אמר, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – זו תקופה.

ג'מאל זחאלקה: חברת הכנסת גלאון, אני קורא היום שיצרני המזון נמנעים – כל מה ששמענו והם עדיין נמנעים – מלהעלות מחירים לפני החגים, והם אומרים: ההצגה האמיתית תהיה אחרי החגים.

ג'מאל זחאלקה: אז הם יעלו את המחירים כפי שהם רוצים.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שממשלה עושה ביד שלה, ויש דברים, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – נותנת לדברים לקרות.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שאתה עושה במזיד, ויש דברים בקריצת עין ובהעלמת עין.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שהממשלה, ביד שלה חותמת על העלאת המע"מ, נגיד, ויש דברים, מה שנקרא, היד הנעלמה של השוק.

ג'מאל זחאלקה: היא עושה את הדברים, מה אפשר לעשות?

ג'מאל זחאלקה: הממשלה – אם הממשלה לא יודעת איך לרסן את ההשתוללות הזאת, היא צריכה ללכת.

ג'מאל זחאלקה: אם הממשלה יודעת ולא עושה זאת, גם אז הממשלה צריכה ללכת.

ג'מאל זחאלקה: בשני המקרים אי-אפשר להיתמם.

ג'מאל זחאלקה: הנה, למשל, בהעלאת מחירי הדלק.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה היתה יכולה לרסן את זה קצת, לא להעלות בלו – נומינלית לא להעלות את הבלו על הדלק, אז זה היה מרסן את זה קצת, לפחות זה, או אפילו להוריד.

ג'מאל זחאלקה: יש בידה כלים לרסן את הדברים.

ג'מאל זחאלקה: מבקר המדינה פרסם דוח, או הולך לפרסם דוח, על ההחלטה להסיר פיקוח על מוצרים, שגרמה להעלאת מחירים בכ-40% – מחירי מוצרי חלב.

ג'מאל זחאלקה: והוא אמר, ואני מקווה שהוא יעמוד בדברתו, מעל במה זו, אמר: צדק חברתי אסור שיהיה מלה ריקה.

ג'מאל זחאלקה: וכאשר דברים כאלה נאמרים על-ידי המבקר, הוא צריך לעשות – הוא לא צריך רק – הוא לא פרשן, אלא הוא צריך לעשות דברים.

ג'מאל זחאלקה: והוא אמר שמדיניות הממשלה פוגעת בשכבות החלשות, והוא גם אמר שחובתה של הממשלה להבטיח ביטחון תזונתי לשכבות החלשות – –

יעקב אדרי: הוא למעשה אמר שלא היה פיקוח.

ג'מאל זחאלקה: – – והממשלה לא עושה זאת.

ג'מאל זחאלקה: גם זה עניינו של מבקר המדינה.

יעקב אדרי: הוא אמר את זה, אגב.

יעקב אדרי: הוא אמר שלא היה פיקוח.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר את זה, כן, כן, לכן אנחנו רואים – לא צריך להיות פרשן גדול כדי לראות – שההשתוללות של המחירים תביא להעמקת העוני, תביא להרחבת ממדי העוני, השתוללות המחירים תגדיל את האי-שוויון החברתי.

ג'מאל זחאלקה: את המחיר של העלייה האחרונה במחירים השכבות העשירות יכולות לספוג בקלי קלות, זה לא משנה להן כל כך הרבה, זה פרומיל קטן, או אחוז קטן, מההכנסה שלהן.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה תעשה משפחה ממוצעת כאשר היום מתפרסם דוח ש-52%, כבוד השר, מהאזרחים בישראל הם באוברדרפט?

ג'מאל זחאלקה: 20% לא יכולים לשלם את התשלומים שהם חייבים לשלם; שכמחצית האוכלוסייה לא גומרת את החודש, ושבכלל, בציבור הערבי 20% אין להם חשבון בנק, לכן הספירה שלהם היא קצת יותר מסובכת.

ג'מאל זחאלקה: את המחיר הזה משלמות השכבות החלשות, בעיקר, וגם מעמד הביניים.

ג'מאל זחאלקה: גם מעמד הביניים משלם, אבל התשלום העיקרי – זה השכבות החלשות, כי הן לא מקבלות שום פיצוי על העלייה המטורפת במחירים.

ג'מאל זחאלקה: מדד, לא מדד, היום הרבה יותר יקר לקנות עוף.

ג'מאל זחאלקה: תיכנס לסופר, כבוד השר, תנסה לקנות עגבנייה, עוף, גבינה צהובה, מה שאתה רוצה, תראה את המחירים.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות ככה.

ג'מאל זחאלקה: את המחיר משלמות השכבות החלשות, והשכבה הכי חלשה, והקבוצה הכי חלשה, היא הציבור הערבי בישראל.

ג'מאל זחאלקה: 50% מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: אז יהיו יותר עניים עם השתוללות המחירים הזאת, יותר עניים, וממדי העוני יגדלו, ואת המחיר הכבד ביותר משלמת האוכלוסייה הערבית, ולא רק היא, אבל האזרחים הערבים משלמים את המחיר הכבד ביותר.

ג'מאל זחאלקה: יש לי עוד דקה, אני רוצה לפנות אל כבוד השר מרידור, ואל ראש הממשלה, ואל סגן השר – שר האוצר, ואל שר האוצר, ולהגיד דווקא דברי שבח למשרד האוצר.

יצחק כהן: שבח?

ג'מאל זחאלקה: נכון.

יעקב אדרי: זה גם קורה לפעמים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שחבר הכנסת בילסקי לא יאהב את מה שאני הולך להגיד, אבל אני חושב שכוונת האוצר להעביר מתקציבי הרווחה והחינוך מהעיריות החזקות לעיריות החלשות היא צעד נכון, היא צעד חברתי.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שבג'סר-א-זרקא ובשדרות ישלמו העיריות המאוד, איך אומרים, העניות, אותו אחוז בבניית מעון-יום, אותו אחוז בפסיכולוג בבתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: הן לא יכולות, פשוט.

ג'מאל זחאלקה: אותו סכום.

ג'מאל זחאלקה: מה שקורה בפועל זה שלא יהיה להן.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו כשעושים "מצ'ינג" מדורג – יש כוונה לעשות זאת – ולמה אני פונה אליך?

ג'מאל זחאלקה: תקשיב לי עכשיו.

יצחק כהן: זה רעיון שלי.

ג'מאל זחאלקה: אני פונה אליך שלא תתקפלו בפני חולדאי, ובפני ראש עיריית רעננה החדש, לא הישן.

יעקב אדרי: הם כבר התקפלו פעם אחת, אגב, אני רוצה שתדע.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שהם התקפלו.

ג'מאל זחאלקה: אל תתקפלו.

ג'מאל זחאלקה: אל תתקפלו.

יעקב אדרי: אתם, בתקציב האחרון של הממשלה הקודמת, זה היה גם היה – – –

יצחק כהן: – – –

יעקב אדרי: זה היה גם היה, והורדתם את זה.

ג'מאל זחאלקה: ואל תתקפלו בפני בוחבוט.

יצחק כהן: לא, הוא צריך את זה – – –

ג'מאל זחאלקה: בוחבוט בוגד ברשויות המקומיות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא מייצג אותן, הוא מייצג את העשירים.

יעקב אדרי: זה היה בתקציב הקודם.

ג'מאל זחאלקה: לכן הצעד הזה יכול להציל, פשוט להציל, את הרשויות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שפקידים רבים באוצר, איך אומרים, עומדים על בריקדות בעניין הזה, כי הם רואים שאין דרך, ושלא יספרו לי הרשויות החזקות סיפורים שהממשלה צריכה לתת יותר כסף.

ג'מאל זחאלקה: כל כסף שתיתן הממשלה, צריך שיינתן בצורה צודקת, בצורה מדורגת, בצורה דיפרנציאלית – יותר לעניים, פחות לעשירים.

יעקב אדרי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: יש להם לשלם.

ג'מאל זחאלקה: אני עושה עכשיו סיור של בתי-ספר, הרבה רשויות לא יכולות לתקן חשמל בבתי-ספר, הרבה רשויות לא יכולות לתת את המינימום שבמינימום לתלמידים.

יעקב אדרי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אם החוק הזה יעבור – ואני קורא לשר מרידור לא להתקפל.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שחברת הכנסת שלי יחימוביץ מתנגדת לחוק הזה, כי היא דואגת לבוחרים שלה בתל-אביב; גם גדעון סער מתנגד, כי גם הוא דואג לבוחרים שלו בתל-אביב.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לכל אדם – זה מבחנו של כל מי שמאמין באמת, לא ברטוריקה, בצדק חברתי.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: ישיב לכולם סגן השר יצחק כהן, שהקשיב בקשב רב לכל הבעיות.

יעקב אדרי: בוא.

יעקב אדרי: סוף-סוף תוכל לדבר.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, איפה כולם?

יצחק כהן: כולם היו עזוז וגיבור, כולם באו לפה, היה מלא.

יצחק כהן: זה מזכיר לי, דן, את – – –

יעקב אדרי: חלקם שמעו את – – –

יצחק כהן: היה איזה מרצה אחד שהתחיל להרצות, לאט-לאט הלכו כולם, נשאר אדם אחד – –

גאלב מג'אדלה: אלה שמכבדים אותך נמצאים.

גאלב מג'אדלה: אלה שמחכים לתשובתך נמצאים.

יצחק כהן: – – אז הוא אומר לו: כולם הלכו, למה אתה לא הולך?

יצחק כהן: אז הוא אומר לו: כי אני מרצה אחריך.

גאלב מג'אדלה: אדוני כבוד השר, אלה שמחכים לתשובתך נמצאים.

יעקב אדרי: לא לא, יש לציין שכל אלה שהעלו את ההצעות נמצאים כאן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נמצאים כאן, אנחנו בקשב רב.

יעקב אדרי: אז בבקשה תשיב להם.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, תודה על העזרה, תן לסגן השר להשיב.

יצחק כהן: גאלב, אתה לא מפסיק להפריע מהבוקר.

יצחק כהן: מהבוקר אתה לא מפסיק להפריע.

גאלב מג'אדלה: אנחנו בקשב רב, בהקשבה מלאה.

יצחק כהן: כבוד השר לשעבר.

יצחק כהן: על כל פנים, אני דווקא רוצה לפתוח במה שאמר ידידי חבר הכנסת זחאלקה על הנוסחה של התקצוב הדיפרנציאלי ברשויות המקומיות.

יצחק כהן: יושב פה ראש רשות, הוא מכיר את זה היטב, אני בהיותי שר הדתות בקדנציה הקודמת עשיתי את הפיילוט הזה.

יצחק כהן: זה פיילוט מאוד מאוד מאוד מוצלח, שלא לוקחים לרשויות החזקות – זו טעות, פשוט ההשתתפות של הממשלה לרשויות החלשות היא יותר גבוהה.

יצחק כהן: זה המינוח המדויק.

יעקב אדרי: ופחות לחזקות.

יצחק כהן: לא לא לא לא, חלילה וחס.

יצחק כהן: לא לוקחים להן לא את הארנונה שלהן – תראה, אתה הולך היום בחולון, בכל רחוב אתה רואה מוזיאון; אתה הולך לירוחם, אם אתה מצליח לעבור את סופות החול, אתה מחפש מוזיאון, אתה לא מוצא שום דבר, אתה מוצא אנשים, איילים מדי פעם חוצים את הכביש.

יצחק כהן: למה שירוחם תקבל את אותו "מצ'ינג" כמו חולון?

יצחק כהן: יש לזה הצדקה, אדוני ראש העיר לשעבר?

יצחק כהן: יש לזה הצדקה?

יצחק כהן: אין לזה הצדקה.

גאלב מג'אדלה: או רעננה.

יצחק כהן: הייתי מצפה ממר בוחבוט, שהוא יושב-ראש השלטון המקומי, והוא גם ראש העיר מעלות, שיחבק את התוכנית הזאת בחום.

יצחק כהן: אומנם יש 15 רשויות חזקות, זה נכון, הן לא ייפגעו, מכיוון שברוך השם יש להן שפע.

יצחק כהן: מי שיכול לצאת נשכר מהתוכנית הזאת זה רק הרשויות החלשות, ובאמת אין שום הצדקה בעולם שילד בדימונה או בחצור-הגלילית, ישקיעו בו בקושי 1,200 שקל פר-תלמיד – ואני מפרגן ל-15 החזקות שמשקיעות 5,000 ו-6,000 ולפעמים 10,000 שקל פר תלמיד.

יצחק כהן: זה יפה מאוד.

יצחק כהן: אבל איך נוכל לסגור פערים אם הריבון לא יחלק והממשלה לא תחלק בצורה יותר צודקת את המשאבים שלה?

יעקב אדרי: הולכים לתקן את זה?

יצחק כהן: אני מאוד מקווה.

גאלב מג'אדלה: המערכת התרגשה מהיושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: ריגשת את המערכת.

יצחק כהן: אתה שומע אותי?

גאלב מג'אדלה: אני שומע אותך מצוין.

ראובן ריבלין: אני שומע אותך.

גאלב מג'אדלה: המערכת התחשמלה בגללך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לא מיניה ולא מקצתיה.

גאלב מג'אדלה: כולנו שומעים, איציק.

קריאות: – – –

יצחק כהן: דווקא האקוסטיקה לא רעה.

זאב בילסקי: אני שומע אותך, זה בסדר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו מתגברים על התקלה.

גאלב מג'אדלה: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שסגן השר יענה לנו באופן אישי, לכל אחד מאתנו.

איתן כבל: שלח להם את זה בכתב.

ראובן ריבלין: – – – רבותי – – – אנחנו מבקשים את סליחת הציבור אם הוא מאזין לערוץ-99, מפני שאנחנו נמצאים בתקלה.

קריאה: צופה, צופה, לא מאזין.

יצחק כהן: על כל פנים.

יצחק כהן: זו התוכנית הכי טובה, הכי צודקת – – –

קריאה: אל תתקפל.

קריאה: תבטיח.

קריאה: תגיד: אני לא מתקפל.

קריאה: Read my lips.

קריאה: תגיד: אני לא מתקפל.

קריאה: Read my lips.

יצחק כהן: אתה מבקש שאני אסרטט קו אדום.

יצחק כהן: על כל פנים, על שלל ההצעות אני אנסה איכשהו לענות.

יצחק כהן: המשבר הכלכלי העולמי מורגש עדיין במרבית הכלכלות בעולם.

יצחק כהן: קצב הצמיחה בכלכלות המפותחות טרם התאושש וגם בכלכלות המתפתחות שיעור הצמיחה שנרשם בשנים האחרונות נמוך מקצב הצמיחה טרם המשבר.

יצחק כהן: מנגד בישראל, ברוך השם, נרשם קצב צמיחה גבוה יחסית בשנים האחרונות.

יצחק כהן: מגמה זו נמשכת גם ב-2012, שבה למרות – – –

מיכאל בן-ארי: זה לא מגיע לשכבות החלשות.

גאלב מג'אדלה: אבל לאן זה מחלחל?

ראובן ריבלין: רבותי.

גאלב מג'אדלה: הצמיחה זה לעשירים, אצל הבנקאים, לא אצל העם.

ראובן ריבלין: – – –

גאלב מג'אדלה: הצמיחה לא מחלחלת למטה לעם, לעניים.

ראובן ריבלין: – – –

גאלב מג'אדלה: הצמיחה לא מחלחלת למטה לעם, לעניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, ביקשתי – – –

גאלב מג'אדלה: אדוני, הוא מטעה את הציבור.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: מי שהטעה את הציבור זה אתה.

גאלב מג'אדלה: הוא מטעה את הציבור.

יצחק כהן: אתה מטעה את הציבור.

גאלב מג'אדלה: הוא אומר: יש צמיחה.

גאלב מג'אדלה: צמיחה, איפה?

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: בצפון תל-אביב?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה – – –

מיכאל בן-ארי: באמת, אדוני – – –

גאלב מג'אדלה: איזו צמיחה?

מיכאל בן-ארי: איפה הצמיחה?

מיכאל בן-ארי: אין אוכל.

גאלב מג'אדלה: בגליל ובנגב אין צמיחה.

מיכאל בן-ארי: אין אוכל.

גאלב מג'אדלה: מה זה צמיחה?

גאלב מג'אדלה: צמיחה ברמת-אביב?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה – – –

מיכאל בן-ארי: תספר את זה לאנשים שצריכים לשלם.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא לסיים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו פה, לא זזנו מכאן.

קריאה: איזו קואליציה זאת, מג'אדלה, אתה ובן-ארי?

יצחק כהן: על כל פנים – – –

גאלב מג'אדלה: אני חי בעם.

גאלב מג'אדלה: איזה נתונים?

גאלב מג'אדלה: מה זה נתונים?

גאלב מג'אדלה: איזה נתונים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: מה זה נתונים?

ראובן ריבלין: – – –

גאלב מג'אדלה: בוא תפגוש את העניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך פעם ראשונה.

גאלב מג'אדלה: מה זה נתונים?

יצחק כהן: תלמד.

גאלב מג'אדלה: אני לומד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך פעם שנייה.

מיכאל בן-ארי: אם היית בן-ארי, כבר היית בחוץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק כהן: אדוני, תלמד.

יצחק כהן: תלמד.

ראובן ריבלין: – – – לא להתגרות.

גאלב מג'אדלה: אני חי בעמי, לא צריך ללמוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, גם ב-2012, למרות התמתנות מסוימת, צמחה הכלכלה הישראלית בקצב מהיר מכלכלת ארצות-הברית או מכלכלת גוש היורו.

יצחק כהן: קצב הצמיחה שנרשם בשני הרבעונים הראשונים של 2012, חבר הכנסת בן-ארי – עקביים.

יצחק כהן: אנו, בהערכה זהירה, מצפים ל-3.2%, אבל – – – הלמ"ס, שצופה צמיחה של 3.5% בשנת 2012, נתון מאוד חיובי, המלמד על עלייה בביקושים בכל הענפים.

יצחק כהן: על כל פנים, נרשמו התפתחויות חיוביות גם בשוק העבודה.

יצחק כהן: החל משנת 2009 נוספו למשק הישראלי – אתה יודע כמה?

יצחק כהן: 360,000 משרות.

יצחק כהן: גידול זה התבטא בעלייה של כ-330,000 במספר המועסקים וכ-30,000 במספר המשרות הפנויות.

יצחק כהן: שיעור האבטלה נמצא כעת ברמה נמוכה מנקודת מבט היסטורית, חבר הכנסת מג'אדלה, ונרשמה עלייה ניכרת בשיעור ההשתתפות.

יצחק כהן: שיעור ההשתתפות, שעמד על 59.5% בשנת 2003, עלה באופן מתמשך עד לרמה של 63.5% ביוני 2012.

יצחק כהן: אני מקווה שגם בשנה הבאה, בעזרת השם, נצליח לשמור על מקומות העבודה ועל אבטלה מרוסנת.

יצחק כהן: אני לא בטוח – – – כתוצאה מהמשבר ירדו הכנסות המדינה ממסים וכפועל יוצא מכך זינק הגירעון התקציבי ל-5.2% בשנת 2009.

יצחק כהן: ההתאוששות המהירה בכלכלה הביאה לגידול מהיר בהכנסות ממסים ואפשרה ירידה של הגירעון בשנת 2010 ל-3.7%, אולם ההאטה בגידול ההכנסות ממסים, שהחלה ברבעון השני של שנת 2011 עם האטת הצמיחה של המשק, הובילה לירידה שולית בלבד ב-2011 ל-3.3%.

יצחק כהן: בשנת 2012, לאור המשך הצמיחה המתונה בהכנסות ממסים, קיים חשש שללא פעולה אקטיבית מצד הממשלה עלול הגירעון לחזור ואף לחצות שיעור של 4% מהתוצר, רחוק מיעד הגירעון של 2% מהתוצר שנקבע לשנת 2012.

יצחק כהן: בעקבות ההכנסות הנמוכות ממסים והגירעון הגבוה בשנת 2012 החליט שר האוצר לתקן את תוואי הפחתת הגירעון ולקבוע כי תקרת הגירעון לשנת 2013 תעמוד על 3%, במקום 1.5%, ותרד בהדרגה ל-1.5% מהתוצר בשנת 2019.

יצחק כהן: בשל התחייבויות רבות שנלקחו בעבר – אתה בטח מכיר אותן – –

גאלב מג'אדלה: מה זה בעבר?

יצחק כהן: בשנים האחרונות.

גאלב מג'אדלה: ב-2003 היה שר האוצר נתניהו.

יצחק כהן: – – – הסכם הרופאים.

יצחק כהן: – – נדרשות התאמות תקציביות משמעותיות בהלימה למטרות של צמיחה וצמצום פערים.

יצחק כהן: לכן הסעיפים הנכונים הם חינוך, תעסוקה, בריאות, תשתיות ותחבורה ציבורית.

יצחק כהן: אי-יישום של מדיניות פיסקלית אמינה וברורה עלול להוביל להעמקת הגירעון ולמשבר פיננסי.

יצחק כהן: קצת אחריות, מג'אדלה.

ראובן ריבלין: אל תפנה אליו.

גאלב מג'אדלה: איזו מדיניות פיסקלית?

ראובן ריבלין: – – – אני אאפשר לו להשיב.

גאלב מג'אדלה: אחר כך אני מבקש חמש דקות.

יצחק כהן: – – – לנאום נאומים חסרי פחד, חסרי תשתית, חסרי אחריות.

גאלב מג'אדלה: אני אענה לך.

יצחק כהן: אל תענה לי.

יצחק כהן: לא צריך.

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: מגיע לי על-פי התקנון חמש דקות.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: הוא לא מדבר.

גאלב מג'אדלה: לא, הוא פנה אלי – חבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לנהל את הישיבה?

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: אני נקרא.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, לי קוראים מג'אדלה.

ראובן ריבלין: אדוני – – – אדוני השר – – –

יצחק כהן: אנחנו בנתוני צמיחה ותעסוקה הקרובים לפוטנציאל הצמיחה של המשק בטווח הארוך.

גאלב מג'אדלה: לי קוראים מג'אדלה, לא לך.

ראובן ריבלין: אדוני השר יחליט.

יצחק כהן: התקציב המתוכנן יהיה גדול ב-4% או ב-3.5% ריאלית ביחס לשנת 2012.

יצחק כהן: עם הכול, עם כל מדיניות הריסון, הוא יגדל – או, עכשיו נראה אותך.

ראובן ריבלין: עכשיו נראה אותי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דן מרידור: עכשיו נשמע אותך, לא נראה אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: ברור כי הצעדים שננקטו בחודש האחרון היו הכרחיים בצד ההוצאה.

יצחק כהן: לאור המחסור בהכנסות המדינה ממסים בשנת 2012, והמחסור הצפוי בשנת 2013, ולשם שמירה על יציבות פיסקלית ויציבות הכלכלה הישראלית, והאמינות של הכלכלה הישראלית, נדרשת הממשלה לפעול באחריות – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – ולבצע כמה צעדים – הוא מפריע לי.

ראובן ריבלין: הוא לא דיבר אליך.

יצחק כהן: בין השאר, על-ידי העלאת המע"מ בנקודת אחוז אחת, שיגדילו את היקף ההכנסות לשם צמצום הגירעון בשנת 2012, ולשם עמידה בתקרת הגירעון שנקבעה ל-2013.

יצחק כהן: כל העלאת נקודת אחוז במע"מ מוסיפה להכנסות המדינה כ-4.4 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: יעילות תפעולית והיעדר השפעה מעוותת על התנהלות המשק, להבדיל ממסים ישירים, אשר להם השלכות כבדות משקל על השקעות ושוק העבודה, הופכים את המע"מ לכלי פיסקלי דומיננטי ויעיל לא רק בישראל אלא גם בעולם כולו, במיוחד בתקופה של האטה כלכלית.

יצחק כהן: אומנם נכון שמע"מ נתפס כמס רגרסיבי, פוגע.

יצחק כהן: אולם, במונחים כלכליים אבסולוטיים הרי שהעשירונים העליונים, שצריכתם גבוהה יותר באופן ניכר, משלמים את רוב המע"מ.

יצחק כהן: ראוי לזכור שכסף זה משמש את הממשלה כדי לתמוך בעשירונים התחתונים, למשל מס הכנסה שלילי, עידוד תעסוקה, נקודות זיכוי.

יצחק כהן: יחד עם זאת, כדאי, אדוני היושב-ראש, ברשותך, לציין את פעילות הממשלה השנה.

יצחק כהן: אז ככה, בכמה מלים קצרות: נפתחה שנת הלימודים עם בשורה אדירה, חינוך חינם לילדים מגיל שלוש –חיסכון של 800 שקל לחודש לכל משפחה – –

זאב בילסקי: זה במקום – – –

יצחק כהן: – – למאות אלפי ילדים.

ראובן ריבלין: זה פעם ראשונה אתה שומע.

ראובן ריבלין: זה דף מסרים שהוא – – –

יצחק כהן: הרחבנו את טיפולי השיניים חינם לילדים עד גיל 12.

ראובן ריבלין: למה להגזים?

יצחק כהן: עד כה ניתנו יותר מ-2 מיליון טיפולי שיניים חינם לילדים.

יצחק כהן: נכנסו לתוקף הטבות המס שאישרנו להורים עובדים ולילדים קטנים – תוספת של מאות ש"ח נטו בחודש למשכורת.

יצחק כהן: בזכות הרפורמה שאושרה נכנסו לשוק הסלולר מפעילים חדשים, ומחירי השיחות בטלפונים הניידים צנחו.

זאב בילסקי: זה כבר אני אמרתי.

זאב בילסקי: למה אתה צריך לחזור?

יצחק כהן: אני מחזק את דבריך.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת בילסקי.

יצחק כהן: אני מחזק אותם.

יצחק כהן: ולעניין עליות המחירים: בעניין המלצות ועדת המזון, הצוות נמצא בשלבים מתקדמים של הכנת הצעת החלטה ליישום המלצות הוועדה, שיביא להגברת התחרות והפחתת המחירים בתחום המזון ומוצרי הצריכה בישראל.

יצחק כהן: ציין פה השר מרידור שהנתון האחרון שיש לנו מתחילת השנה ועד אוגוסט – שעליית המדד היא 1.1%.

יצחק כהן: אנחנו נראה באמת את ההשפעות של החודש האחרון.

יצחק כהן: ודאי יהיו לו השפעות.

יצחק כהן: אבל, נכון לעכשיו, זה 1.1%.

יצחק כהן: הצעת ההחלטה תובא לאישור הממשלה בשבועות הקרובים.

יצחק כהן: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה רוצה שאני אפרט את שאר הדברים.

יצחק כהן: אני חושב שהבנתם אותם.

יצחק כהן: אתם – – –

זאב בילסקי: – – –

ראובן ריבלין: אין לי כל ספק.

יצחק כהן: אני אוכל לשלוח לכם אותם, שתוכלו להתפאר.

ראובן ריבלין: אין לי כל ספק, אדוני השר שכאשר – –

יצחק כהן: להתפאר במשק הישראלי, למרות – – –

ראובן ריבלין: – – אתה תביא את התקציב העתידי, אתה תוכל לפרט את כל העניינים.

יצחק כהן: רק מלה אחת על עליית מחירי הדלק: בחודש ספטמבר האחרון – – –

ראובן ריבלין: מייד לאחר הבחירות – – –

יצחק כהן: עוד מלה אחת:

יצחק כהן: בחודש ספטמבר האחרון עלה מחיר ליטר בנזין 95 אוקטן במונחי מחיר בשירות עצמי מ-7.70 שקלים ל-8.25 ש"ח.

יצחק כהן: מחיר הבנזין המפוקח מורכב מארבעה רכיבים מרכזיים.

יצחק כהן: פעם אחת כדאי להסביר את זה: מחיר הבנזין בשער בתי-הזיקוק, הנקבע לפי ממוצע מחירי הבנזין במדינות אגן הים התיכון – CIF-Lavera, ככה זה נקרא.

יצחק כהן: זו עיירה בצרפת, petit village, קוראים לה: CIF-Lavera.

יצחק כהן: מחושב לפי ממוצע מחירי ה-CIF-Lavera של חמשת ימי העבודה האחרונים בחודש הקודם, מינואר 2012 – אני לא אפרט יותר מדי, אבל תוכלו למצוא את זה – – –

זאב בילסקי: – – –

יצחק כהן: מחיר זה עלה ב-20%.

יצחק כהן: אתה מכיר את העיירה הזאת, אגב?

גאלב מג'אדלה: זה גילוי חדש.

יצחק כהן: מכיר את העיירה Cif-Lavera בצרפת?

גאלב מג'אדלה: זה גילוי חדש.

זאב בילסקי: – – –

יצחק כהן: סל הוצאות השיווק – – –

ראובן ריבלין: על זה היה אומר מנחם בגין: המובן מאליו – – –

יצחק כהן: מוטב שייאמר.

מיכאל בן-ארי: זה מה שמעניין את מי שממלא דלק ב"דלקן"?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני מסביר לו למה זה קורה.

קריאה: – – –

יצחק כהן: סל הוצאות השיווק לבנזין, כפי שנקבע על-ידי ועדת המחירים, מקודם לפי המדד אחת לחצי שנה.

יצחק כהן: הבלו על הבנזין – שאלת על הבלו – הבלו על הבנזין, ושיעור המע"מ במשק – – –

זאב בילסקי: CIF-Lavera, איך מאייתים את זה?

זאב בילסקי: שנדע.

ראובן ריבלין: אנחנו נשלח לך את זה בכתב.

יצחק כהן: c, i, f – תרשום: c, i, f, l, a, v, e, r, a.

יצחק כהן: Cif-Lavera.

יצחק כהן: זו עיר בצרפת, אגב.

מיכאל בן-ארי: איך כותבים את זה בצרפתית, אבל?

ראובן ריבלין: נו מספיק, רבותי.

קריאה: Cif זה לא – – –

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: Lavera, Lavera, זו עיירה.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים בימי – באמת, התחנונים והסליחות.

יצחק כהן: טוב, על כל פנים – –

ראובן ריבלין: כן.

יצחק כהן: – – נאחל לכולנו שנה טובה.

יצחק כהן: כתיבה וחתימה טובה.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

יצחק כהן: נאחל לכלכלת ישראל שתמשיך לצמוח.

יצחק כהן: חייבים לעשות את הצעדים האלה.

יצחק כהן: אין ברירה, אם אנחנו רוצים לשמור על כלכלת ישראל.

יצחק כהן: צריך לגלות אחריות, לגלות מנהיגות, להסביר לעם, והעם מבין.

יצחק כהן: סך הכול, חבר כנסת מקדימה סיפר לי – ישבנו ליד אברהם מיכאלי – שהקיץ יצאו לחו"ל 1.9 מיליון איש.

יצחק כהן: זה גם נתון מעניין, אבל צריך לבדוק אותו.

ראובן ריבלין: הם רצו לתמוך בכלכלת העולם – – – במשבר.

יצחק כהן: כלכלת העולם.

יצחק כהן: אולי יסביר לך חבר הכנסת מג'אדלה איך זה יכול להיות.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: גם הם רצו לעזור לעולם – – –

יצחק כהן: עכשיו סיפר לי אברהם מיכאלי ש-70,000 איש ממתינים לטיסות בסוף שבוע זה.

יצחק כהן: מה אני אגיד לך?

יצחק כהן: עם ישראל חי וקיים, ברוך השם.

אברהם מיכאלי: – – – יש פה עדכון בכותרות:

אברהם מיכאלי: 1.2 מיליון נוסעים יעברו בחגים בנתב"ג.

אברהם מיכאלי: כך – – –

יצחק כהן: – – –

ראובן ריבלין: גם אלה המגיעים אלינו.

יצחק כהן: בן פורת יוסף.

יצחק כהן: בן פורת עלי עין.

ראובן ריבלין: יש מספר עשרות – – –

יצחק כהן: זו כלכלה.

יצחק כהן: זו הצלחה של כלכלה.

יצחק כהן: זה חוסן כלכלי.

יצחק כהן: אז בואו נברך את עם ישראל לשנה טובה.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: אמן.

יצחק כהן: כתיבה וחתימה טובה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, כמובן שאתה מסכים שהעניין יעלה על סדר-היום – –

יצחק כהן: כן.

ראובן ריבלין: – – כי נדמה לי שאין לך פה מספיק קולות להוריד אותו מהסדר.

קריאה: – – –

יצחק כהן: לא, לא, בסדר.

יצחק כהן: אני – – –

ראובן ריבלין: ודאי.

יצחק כהן: מה שירצו המציעים.

יצחק כהן: במיוחד – – –

ראובן ריבלין: זו גם אחת הסיבות, אבל.

זאב בילסקי: יש לי שאלה – – –

ראובן ריבלין: כל עניין השאלות, תיכף אנחנו – – –

יצחק כהן: תכלה שנה וקללותיה.

יצחק כהן: תחל שנה וברכותיה.

ראובן ריבלין: אמן.

יצחק כהן: יש הפסוק מפרשת הביכורים – אדוני, אתה מכיר אותו: "השקיפה ממעון קדשך מן השמים, וברך את עמך את ישראל ואת האדמה אשר נתתה לנו כאשר נשבעת לאבתינו, ארץ זבת חלב ודבש".

יצחק כהן: שנה טובה.

ראובן ריבלין: שנה טובה ומבורכת.

ראובן ריבלין: אז המלצת השר להיענות – – –

אברהם מיכאלי: זה ברכת – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, רק רגע.

אברהם מיכאלי: ברכת כוהנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אני שמתי לב שהשר קצת התגרה, במובן הפרלמנטרי, באדוני.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא התייחס לאדוני אישית.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: הוא התייחס לטיעונים שאדוני טען, ולכן לא עומדת לו הזכות לדבר.

ראובן ריבלין: אבל אם אדוני רוצה לומר איזשהו דבר לפני שאתן לחברים האחרים באותו נושא – רק אדוני צריך להבין: הוא לא אמר דברים נגדך – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: – – הוא אמר דברים נגד הדברים שאמרת, וזה תפקידו.

ראובן ריבלין: בבקשה, רק אני נותן לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה גם, אם הוא פגע בך, גם תקבל זכות.

ראובן ריבלין: אבל אתה רשום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: הוא לא פגע בי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני לא טענתי שסגן השר התגרה בי אישית.

גאלב מג'אדלה: אני רק ביקשתי מסגן השר שיענה על הדברים – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: את זה הוא לא חייב.

ראובן ריבלין: הוא לא – – –

גאלב מג'אדלה: – – שהעלינו.

גאלב מג'אדלה: הוא עונה מה שהוא רוצה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו כאן בשביל לקבל תשובה.

גאלב מג'אדלה: אני שאלתי אותו: 53% מתחת לקו העוני בחברה הערבית – לא ענה.

גאלב מג'אדלה: 67 – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, אדוני, חבר הכנסת מג'אדלה, אתה מתחיל מחדש.

ראובן ריבלין: תראה, אתה – – –

גאלב מג'אדלה: לא מתחילים מחדש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, בוא, אני אסביר.

גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה שיענה.

גאלב מג'אדלה: אני רק אומר לך ליושר, למען היושר.

ראובן ריבלין: אתה לא רק חבר כנסת, גם שר היית.

ראובן ריבלין: בוא, אני רוצה להסביר לך.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ועדיין יושב-ראש כנסת לא היית.

ראובן ריבלין: אתה מציע הצעה לסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: כן.

ראובן ריבלין: השר משיב.

ראובן ריבלין: הוא לא כותב לך את הנאום, ואתה לא כותב לו תשובה.

גאלב מג'אדלה: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: השר, או משיב לעניין או משיב לא לעניין.

ראובן ריבלין: מי שישפוט זה הציבור.

ראובן ריבלין: לא אתה יכול לשפוט אותו.

ראובן ריבלין: יש לנו פרוצדורה, שפעמים רבות אתה מנהל אותה לתפארת הכנסת, וזה שאלות ישירות לשר.

ראובן ריבלין: ואם הוא לא עונה, אנחנו מעמידים אותו על מקומו.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני מכבד את התקנון.

גאלב מג'אדלה: אני מקבל את דבריך.

גאלב מג'אדלה: אבל ממשלה שבאה להשיב לנו, מבחינה מוסרית – –

ראובן ריבלין: טוב.

גאלב מג'אדלה: – – לפחות שיתייחסו לדברים שלנו, הכואבים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

גאלב מג'אדלה: 180 מיליארד שקל של הביטוח הלאומי – לא אמר מלה.

גאלב מג'אדלה: מלה אחת לא אמר.

ראובן ריבלין: אם אתה צודק, צריך לקצר בדברים – –

יצחק כהן: זה לא נכון.

יצחק כהן: זה לא נכון.

יצחק כהן: זה שקר.

יצחק כהן: – – –

ראובן ריבלין: – – וללכת לבחירות, על מנת שהציבור בוודאי ישמע כל מה – – –

גאלב מג'אדלה: לא, הבחירות עוד במועדן, אמר ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אבל – – –

גאלב מג'אדלה: אני מאמין לראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: הוא אמר: הבחירות במועדן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אין פרוצדורה שאתה נוהג בה.

ראובן ריבלין: יש כמה הצעות אחרות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – הראשון.

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: וגם מסעוד.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: לא, הראשון – לא.

ראובן ריבלין: מסעוד גנאים אחרון.

ראובן ריבלין: השלישי, אחרון אחרון חביב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, כחבר כנסת, כמו רבים אחרים, אני לא פעם עומד מול משרדי הממשלה, ואני חייב להגיד שמדינת ישראל במובנים רבים היא מדינת רווחה, ואפשר למצוא הרבה עזרה והרבה סיוע.

מיכאל בן-ארי: ובכל זאת, אני חייב להגיד לכם שאני נכנס לחג הזה עצוב.

מיכאל בן-ארי: במפגש שלי עם אנשים – ודיברת על נתונים, אני אתן לך נתון אחד, ואני אצביע על נקודה אחת כואבת, שאנשים פה מעדיפים להתעלם ממנה: הלכתי אתמול לעשות קניות לחג.

מיכאל בן-ארי: עטו עלי, כמו שעטים על כולם, עדת אנשים שמחכים לפת לחם – לשקל, 2 שקלים, 10 שקלים, שתיתן להם ביד.

מיכאל בן-ארי: ואתה נותן.

מיכאל בן-ארי: בא אחד, אמרתי לו: תגיד לי, מה, אתה בחור צעיר, למה אתה לא הולך לעבוד?

מיכאל בן-ארי: אחרי שנתתי, שאלתי.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: תשמע, אני עבדתי.

מיכאל בן-ארי: אני עבדתי.

מיכאל בן-ארי: הייתי עובד במשאית.

מיכאל בן-ארי: לפעמים היו נותנים לי להיות נהג.

מיכאל בן-ארי: לפעמים אני הייתי – הרבה פעמים אני הייתי יושב מאחורה, בארגז, וכל הלילה הייתי מחלק ירקות.

מיכאל בן-ארי: אז הייתי מרוויח 350 שקל בלילה, בעבודת דחק.

מיכאל בן-ארי: עבודת כפיים.

מיכאל בן-ארי: להביא אוכל לשלושה ילדים שגרים ברחובות.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: הייתי מקבל.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: היום הם לא מוכנים לשלם יותר מ-150, 200 שקל, כי אין יותר עבודות דחק במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: למה?

מיכאל בן-ארי: התראיין מולי בשבוע שעבר פרופסור מאוניברסיטת באר-שבע, לרחם על המסתננים שעמדו ליד הגבול כדי לקבל פה את זבת חלב ודבש שיש פה, והוא אמר: אין מי שישטוף פה כלים.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: יש מי שישטוף פה כלים – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: – – יש מי שישטוף פה כלים, יש מי שרוצה להיות חדרן בבתי-מלון – –

ראובן ריבלין: הבהרת את עמדתך.

מיכאל בן-ארי: – – יש מי שרוצה להיות סבל ולסחוב ארגזי ירקות, אבל הוא רוצה שכר הולם.

מיכאל בן-ארי: לקחו את עבודות הדחק במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: לקחו.

מיכאל בן-ארי: ואדוני חבר הכנסת מג'אדלה, גם למגזר שאתה מייצג לקחו את פת הלחם הזאת – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: – – המסתננים, ואתם תמשיכו להתעלם מזה.

מיכאל בן-ארי: פת הלחם הזאת נלקחה מהאיש הזה – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: עם כל מה שנעשה, אנחנו לא נוכל להביא את 60,000 מקומות העבודה שנגזלו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק צריך לזכור שאם יש פליטים, צריך לדאוג להם.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך, אני מסכים אתך שיש רבים שנושאים את שם הפליט לשווא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת זאב בילסקי דיבר על הבמה ואמר שעבירות שבין אדם לחברו אין יום הכיפורים מכפר, ולכן הוא הציע לראש הממשלה לבקש סליחה מכל העניים, מכל הציבור שנפגע מהגזירות השלטוניות.

ישראל אייכלר: חשבתי, לכאורה, זה לא עניין אישי.

ישראל אייכלר: הרי נתניהו לא פגע אישית, הממשלה לא פגעה אישית.

ישראל אייכלר: זה עניין ציבורי.

ישראל אייכלר: אז מה שייך פה מצוות שבין אדם לחברו?

ישראל אייכלר: והנה, הרמב"ם פוסק שבדין ראש השנה לא רק היחיד בא לדין, גם מדינות עומדות לדין אם יש בהן רוב עבירות או אם יש בהן רוב מצוות.

ישראל אייכלר: ואת המשקל הזה – – –

ראובן ריבלין: ועל המדינות ייאמר איזו לחרב ואיזו לרעב ואיזו – –

ישראל אייכלר: איזו לשובע ואיזו לשלום.

ראובן ריבלין: – – למלחמה.

ראובן ריבלין: נכון.

ישראל אייכלר: כן, את זה אנחנו אומרים בתפילה.

ישראל אייכלר: והרמב"ם אומר שהמשקל הזה של רוב ומיעוט זה לא לפי כמות אלא לפי איכות, ולכן רק אל דעות יכול לשפוט ערכה של מצווה או ערכה של עבירה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל, שאיננה מדינה דתית, במשך יובל שנים היו לה זכויות גדולות מאוד בתחום של בין אדם לחברו.

ישראל אייכלר: המדינה ידעה שהיא צריכה לדאוג לקורת גג – מדינת רווחה זה נקרא – על כל המשתמע מכך, לחולים ולנכים ולזקנים.

ישראל אייכלר: בעשורים האחרונים מדינת ישראל פוגעת, כמדינה, בעניים וברשים ובדלים ובחולים ובנכים ובאנשים שאין להם ומחזקת את הצעקנים ואת האנשים שיש להם, מה שנקרא ועדים חזקים או תקשורת חזקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: ולכן צודק זאב בילסקי שהממשלה חייבת כן לבקש סליחה מכל אותם אנשים שהיא מרוששת אותם.

ישראל אייכלר: והתיקון יהיה אם היא תקבל על עצמה כן להתחשב, לא לפחד מאותם עיתונאים, כי מחר אותם עיתונאים יהיו מפוטרים וגם הם יהיו מהמסכנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אתה רוצה עוד לדבר?

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת בילסקי, ואז נצביע ואני אסיים את – – –

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת אני רוצה לדבר על נושא אחר.

מסעוד גנאים: למרות שהנושא שדובר בו וחברי דיברו בו הוא חשוב מאוד, ראיתי לנכון להביע את עמדתי בקשר לדבר נורא שקרה אתמול.

מסעוד גנאים: אתמול, אדוני היושב-ראש, הוקרן בארצות-הברית סרט בשם "מוחמד נביא האסלאם".

מסעוד גנאים: הסרט מציג את דמותו של הנביא מוחמד עליו השלום בצורה מאוד שלילית ולא אנושית.

מסעוד גנאים: הדבר פגע ופוגע בכל מוסלמי ומאמין, במיוחד כי הוא מלא בשקרים וסילופים.

מסעוד גנאים: הסרט הוקרן לרגל אירועי ה-11 בספטמבר, כאילו זו התשובה או הנקמה על מה שנעשה בניו-יורק ב-11 בספטמבר.

מסעוד גנאים: הבמאי הציג את עצמו, וכך קראנו, שהוא ישראלי, ונאמר גם שקופטים אמריקנים עומדים מאחורי הסרט הזה – – –

ראובן ריבלין: אתה יודע שברגע זה רשתות הידיעות מדווחות על כך שבנושא זה נרצח קונסול – –

מסעוד גנאים: שגריר ארצות-הברית בבנגאזי – – –

ראובן ריבלין: – – ועוד שלושה מהעובדים של הקונסוליה.

מסעוד גנאים: נכון, נכון, לצערי.

מסעוד גנאים: אבל סרט כזה פרובוקטיבי, שמציג בצורה שלילית, מאוד פוגע, והוא גורם למהומות כאלה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רציתי לגנות את הסרט ואת העומדים מאחוריו בכל לשון של גינוי, כי גועל כזה רק חלאות אדם מגעילים עושים.

מסעוד גנאים: ואני מקווה שלערבים או למוסלמים תהיה התבונה ולא ייפלו במלכודת או בפח המלוכלך של מפיקי הסרט, שמטרתם לסכסך ולפלג ולגרום למלחמת אחים, במיוחד במצרים, כי לא כל הנוצרים ולא כל הקופטים ולא כל היהודים הם אשמים, אלא רק אלה שעומדים מאחורי הסרט.

מסעוד גנאים: סרט כזה לא היה צריך להיות מוקרן, כי הוא פוגע בכל מאמין והוא פוגע בכל מוסלמי בעולם.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת בילסקי, אדוני היה בין המציעים – שעליהם אנחנו הולכים להצביע.

ראובן ריבלין: אין אדם יכול להיות גם מציע וגם מציע הצעה אחרת.

זאב בילסקי: לא – – – אני רוצה לחזור בי מההצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה לא רוצה שיצביעו על הצעתך?

זאב בילסקי: לא.

זאב בילסקי: אני רוצה להתייעץ עם אדוני.

זאב בילסקי: אני לא – אני חדש פה.

ראובן ריבלין: אני כבר אומר לך שהדבר נתון כולו לשיקול דעתך.

ראובן ריבלין: אתה לא צריך להתייעץ אתי.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שאני לא אצביע על הצעתך, אין בעיה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים מקשה אחת על כל ההצעות.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להסיר אותה – היא לא תהיה, אז יהיו לנו זהבה גלאון, גאלב מג'אדלה ואחמד דבאח, שעל הצעתו אנחנו לא יכולים להצביע כי הוא לא נמצא פה.

זאב בילסקי: אני די השתכנעתי – – –

ראובן ריבלין: צריכים חברי הכנסת החדשים להבין שכשהם מגישים הצעה לסדר-היום, הנימוס, לא רק הסדר הטוב, מחייב להישאר ולחכות ולראות ולהצביע על הצעתם, שכן למרות שהם צדיקים, מלאכתם לא יכולה להיעשות על-ידי אחרים.

ראובן ריבלין: התקנון קובע שאם מציע הצעה אינו נמצא באולם, לא מצביעים על הצעתו.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נצביע על הצעות חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה וחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, וחבר הכנסת זאב בילסקי יחליט לאחר שנצביע אם הוא רוצה שידונו גם בהצעתו.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הכול מקשה אחת.

זאב בילסקי: איך הם ידעו על מה להצביע אם אני – – –

ראובן ריבלין: אדוני מבקש להסיר את הצעתו מסדר-היום?

זאב בילסקי: כן.

זאב בילסקי: אני פשוט השתכנעתי.

זאב בילסקי: הדברים שלו היו כל כך נכוחים, ואני בחיים לא הבנתי שאנחנו עכשיו נשים שלטים בתחנות הדלק – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, אני מברך אותך על כך שאתה יכול להשתכנע.

זאב בילסקי: זה בדיוק מה – – –

ראובן ריבלין: רבים מחברי לא יכולים להשתכנע, כי הם משוכנעים רק במה שהם אומרים – –

זאב בילסקי: אני משתכנע.

ראובן ריבלין: – – וזה מראה על גדולה.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, אנחנו מסירים.

ראובן ריבלין: השתכנעת, וחבר הכנסת בילסקי מבקש להסיר.

ראובן ריבלין: הנושא יועבר – חברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת מג'אדלה, האם אתם מבקשים שהנושא יידון בוועדה או במליאה?

זהבה גלאון: במליאה.

ראובן ריבלין: במליאה.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: השר הסכים, אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: מי שבעד – במליאה; מי שנגד – להסיר מסדר-היום.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הממשלה תומכת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעות לסדר-היום בנושא המצב הכלכלי תעלינה על סדר-יומה של הכנסת בקולותיהם של תשעה חברים, באין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לאחל לחברי הכנסת, לחברות הכנסת, לעובדי הכנסת ולכל באי הכנסת שנה טובה ומבורכת, כתיבה וחתימה טובה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להתנצל בפני כל חברי הכנסת: אם מישהו מהנשיאות ואנוכי פגענו בהם – הכול בשגגה.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים סליחה ומחילה ומקווים שלא נשגה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: כמו כן מבקשים אנחנו מעם ישראל, בשם הכנסת כולה וכל אחד מחברי הכנסת, אם פעמים אנחנו פעלנו בצורה אשר נראתה בעיני הציבור כלא ראויה – אנא, קבלו אותנו כאותם העוסקים בצורכי ציבור באמונה, אשר לפעמים יכולים להיכשל אגב להיטות פעולתם למען הציבור ולמען שליחותם.

ראובן ריבלין: שנה טובה ומבורכת, אדוני סגן ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: חג שמח.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.