ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 45, 2009-07-07 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, ט"ו בתמוז תשס"ט, 7 בחודש יולי 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הודעה למזכיר הכנסת, אנחנו פותחים היום בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: מי שמבקש להשתתף, נא יפעל בהצבעה ויצביע כרצונו – בעד, נגד, נמנע, מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת לוין.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, לרשותך דקה.

ראובן ריבלין: לזכור, היום יש רבים שביקשו להשתתף וזה חצי שעה, ולכן אני מבקש מכל אחד להקפיד על דקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש ראשונה, נא להתחיל ולתת דוגמה.

ראובן ריבלין: נא לתת רמקול, אין לה רמקול.

אופיר אקוניס: מיקרופון, לא רמקול.

ראובן ריבלין: מיקרופון, הגברת קול.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, אני מבקשת לקרוא מדבריו של מר שמעון מזרחי, יושב-ראש מועדון הכדורסל ב"מכבי תל-אביב", הכותב:

רונית תירוש: בימים אלה מלאו 40 שנה מאז ממלא אנוכי את תפקידי כיושב-ראש מועדון הכדורסל "מכבי תל-אביב", בהתנדבות כמובן, ותמיד תהיתי מתי יחס מוסדות השלטון ישתנה ויקבל תפנית חדה והכרה בספורט על כל ענפיו, ומתי תחדור לכל אלה העושים במלאכת החקיקה והקצאת התקציבים ההכרה כי הספורט הינו נדבך ערכי חשוב בהקניית החינוך לילדינו, משום שעיסוקם בספורט ידיר את רגליהם ואת מחשבותיהם מאפיקים בלתי רצויים.

רונית תירוש: למעלה מארבעה עשורים לקח לממשלות ישראל לדורותיהן לצרף את התואר שר הספורט לשר בישראל, אולם לצערנו כי רב, תמיד היה זה כתואר נספח לתאריו של אותו שר, כגון שר התרבות, המדע והספורט, ובהתאם לכך גם התקציבים המזעריים המוקצים לספורט.

רונית תירוש: בטוחני כי לא אחדש לכם דבר אם אומר כי במדינות אחרות שונים המה פני הדברים, כאשר שר הספורט הינו שר במשרה מלאה ובהתאם לכך גם התקציבים והסמכויות המוקנים לו.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רונית תירוש: מה שמבקש כמובן יושב-ראש מועדון הכדורסל בשם כל הספורטאים בישראל – אנא חיקקו על לוח לבכם את חשיבות הספורט למדינתנו, וזכרו בבואכם לחוקק חוקים ותקנות מחד גיסא את ההקצבות ומאידך גיסא את היחס הראוי.

ראובן ריבלין: זאת הצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אחר כך אני לא אוכל לאפשר לחברים אחרים.

רונית תירוש: אני רק אקרא שורה אחת, בשם הדרוזים, שמבקשים: תעשו לנו טובה, כדי שנוכל להתרחץ בסופו של יום עבודה.

רונית תירוש: המבין יבין.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, אתה בוודאי תיתן דוגמה, כיושב-ראש המיועד של ועדת הכנסת, לעמוד על תקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: ובכן, חבר הכנסת יריב לוין, ואחריו – חברת הכנסת אדטו.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני מצטער שאין כאן שר שמייצג את הממשלה.

יריב לוין: אני חושב שזה לא ראוי, ודווקא כחבר הקואליציה אני אומר את זה – – –

שלמה מולה: יש פחות מדי שרים.

יריב לוין: אני חושב שלא כל דבר מחייב הערות וקריאות.

יריב לוין: אני חושב שזה מצער, אני בטוח שאתם חושבים כמוני, ואני רוצה לומר שאני לא מתכוון להביא כאן דברים של ידוענים, אני רוצה להביא את דברם של מאות אלפים, אם לא למעלה מכך, שהצביעו עבור מפלגתי ושקוראים לממשלה ומבקשים ממנה לשוב לעקרונות שלנו, לחדש את הבנייה ביהודה ושומרון ולעמוד איתן על העקרונות שבשמם נבחרנו, ואני מקווה מאוד שנציגי הממשלה שלא נמצאים כאן ישמעו וכך גם יעשו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אדטו, ואחריה – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני לא יכול כל פעם לשים אותך ראשון, אבל עוד מעט אנחנו נקדם אותך.

ראובן ריבלין: על חשבון מי מחבריך אתה רוצה להיות?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אז אתה רואה שהבקשה היא גם קשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אדטו.

יוחנן פלסנר: – – –

אריה ביבי: – – –

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקשת לקרוא את מכתבה של מרים גולדברג: מדינה אוכלת יושביה.

רחל אדטו: לפני כשנה הייתי מאושפזת במחלקה להפרעות אכילה בבית-החולים "תל השומר".

רחל אדטו: זה כבר היה האשפוז השני שלי שם, והצוות לא ממש האמין שאשפוז באמת יכול לעזור לי.

רחל אדטו: בולמיה-נרבוזה היתה האבחנה.

רחל אדטו: את צריכה טיפול אינטנסיבי בקהילה, אמרו לי, ואני ניסיתי להסביר להם שהסיבה שהגעתי לאשפוז היתה כיוון שהגורמים שטיפלו בי בקהילה חשבו שהטיפול שלהם לא מספק ושאני צריכה יותר.

רחל אדטו: הסיטואציה הזאת שעברתי ממחישה את החוסר החמור בשירותים מרפאתיים שיקומיים לאנשים עם הפרעות אכילה במדינת ישראל.

רחל אדטו: הפרעות אכילה הן מחלות פסיכיאטריות מסוכנות מאוד, ושיעור התמותה מהפרעות אכילה נע בין 5% ל-20%.

רחל אדטו: כיום אני אומנם סטודנטית לעבודה סוציאלית, אך אני עדיין נאבקת בציפורניה האיומות של המחלה הזאת.

רחל אדטו: זאת לא מחלה שמספיק לקחת בה איזה כדור קסם ולהירפא.

רחל אדטו: תהליך ההחלמה הוא ארוך וקשה, וכמעט בלתי אפשרי לעשות אותו בלי הרבה מאוד תמיכה.

רחל אדטו: אם כן, איכות שירותי האשפוז לאנשים עם הפרעות אכילה אינם מספקים.

רחל אדטו: השירותים המרפאתיים קורסים ומחכים לרפורמה שתושיע אותם, ושירותי השיקום אינם קיימים לאנשים עם הפרעות אכילה.

רחל אדטו: ההתמודדות עם הפרעת אכילה היא התמודדות ארוכה, כואבת, רצופת קשיים, גם למתמודד וגם לבני משפחתו.

רחל אדטו: מדוע אנחנו צריכים להתמודד – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אדטו, אלה נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להכין מראש נאום שגם הצעה דחופה לסדר-היום לא מספיקה לו, שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני מתנצל, אבל אחת משתיים – אם אתם רוצים, אין בעיה, אנחנו נעשה עכשיו נאומים חופשי על הבר.

ראובן ריבלין: אנחנו בנאומים בני דקה, אחרת אנחנו לא נוכל לעמוד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת בילסקי.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בהתחלה התלבטתי על איזה סוג של אפליה אני אדבר, כנראה יש כל כך הרבה נושאים, אבל אחד הנושאים הכי כואבים שאנחנו חיים אתם וכבר לא יכולים לחיות אתם בשבוע האחרון – ההריסות ומידת ההרס שהשלטונות עושים באזור המשולש.

עפו אגבאריה: רק הלילה הרסו איזה מבנה חקלאי ששימש בעצם כמחסן בטענה שאין רישוי, ובשבוע שעבר נהרס מבנה דומה.

עפו אגבאריה: אני לא יודע עד כמה הדברים האלה – כאשר נכנסים לתוך הכפרים האלה אלפי שוטרים, אלפי יס"מים, בהתגרות כזאת בתושבים, ואפילו לא נותנים להם את האפשרות לחכות כחוק – היה אדם צריך להגיש ערעור בבית-המשפט ב-15 לחודש, אפילו עד אז לא נתנו לו את האפשרות.

עפו אגבאריה: אני חושב שהדברים האלה לא רק אנטי-דמוקרטיים – זה ממש נורא מעליב ומשפיל.

עפו אגבאריה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אקוניס.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, תודה.

זאב בילסקי: במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד לקרוא את מכתבו של שאול דמארי מנתניה.

זאב בילסקי: שאול דמארי כותב לי, שבכל מקום נורמלי בעולם, כשאתה נוסע במכונית ויש מעבר חצייה, אתה נעמד לפני מעבר החצייה.

זאב בילסקי: בישראל אתה נעמד אחרי מעבר החצייה.

זאב בילסקי: מה שמציע שאול דמארי זה שנזיז את הרמזור לפני מעבר החצייה, ואז אנשים, יכול להיות שיעמדו לפני כן.

זאב בילסקי: זה מתחבר לנושא של המאבק בתאונות דרכים, אדוני היושב-ראש, ואני מברך את שאול דמארי על היוזמה שלו, ואני מקווה שהיוזמה שלו תמצא אוזן קשבת אצל שר התחבורה והאחראים על הנושא.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נותרו לך 26 שניות, ואני אחזיר לך אותן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להציע לבית הזה כלי פרלמנטרי חדש: אי-אמון באופוזיציה.

אופיר אקוניס: האופוזיציה בראשות קדימה אינה מבינה את תפקידה במשטר דמוקרטי וממציאה שיטות חדשות.

קריאות: – – –

יוחנן פלסנר: בוא נתחלף.

קריאה: מה אתה מציע, אחי?

אופיר אקוניס: קודם שביתה איטלקית, אחר כך חרמות, ברוגזים, הכול ככלי עבודה פרלמנטריים.

אופיר אקוניס: רק קדימה, מפלגה נטולת אידיאולוגיה, נטולת עמדות ותפיסת עולם, מפלגת ספינים ואוויר חם – –

קריאה: – – –

יואל חסון: רגע, איזה אידיאולוגיה – – –

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה.

אופיר אקוניס: – – צריכה סלבריטאים, מוכשרים ככל שיהיו, כדי שיביעו את העמדות שמעולם לא היו לה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

ראובן ריבלין: אה.

ראובן ריבלין: לא היו נשים היום?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, עוד לא היו.

ראובן ריבלין: אני פשוט נותן ממפלגות שונות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, שמענו היום בתקשורת שיהודי אחד, הודיעו לו ערב חתונתו שהוא מאומץ, אולי הוא בכלל לא יהודי, ולכן לא יחתנו אותו.

אריה אלדד: שמעתי מג'קי לוי בעניין הזה – ואני רוצה לשתף אתכם – שכשעושים כביש ומוצאים עצם, עוד לפני שיודעים אם זה חייל צלבני או דינוזאור, מייד מכריזים עליו ספק-יהודי ועוצרים את הכביש.

אריה אלדד: מה אנחנו למדים מזה?

אריה אלדד: שהרבה יותר קל להיות יהודי מת מאשר יהודי חי.

מרינה סולודקין: כל הכבוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: האם הזמנתי כבר – חבר הכנסת ברכה, ואחריו – חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יואל חסון: אני מבקש מכם לא להשתמש בזה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אני חושב שאף אחד לא ישתמש בציטוט הזה.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת?

מוחמד ברכה: זה, רק אלדד יודע להגיד את הדברים האלה, אבל הוא בדרך כלל אומר אותם על הצד השני.

מוחמד ברכה: היום נתקיימה בוועדה למאבק בנגע הסמים, אדוני היושב-ראש, ישיבה שדנה בשימוש בסמים בקרב בני-נוער, ואני חושב שגם הנושא של שימוש בסמים אבל גם כל מיני מפגעים שבני-נוער עלולים להיתקל בהם, במיוחד בתקופה הזו שאנחנו עומדים בפתחה, או אנחנו כבר בעיצומה, תקופת החופש הגדול – אני פונה לכל משרדי הממשלה, גם משרד התחבורה, גם משרד החינוך וגם המשרד לביטחון פנים, שהוא היום אמון על הרשות למלחמה בסמים, לתת את הדעת גם לבטיחות הפיזית, גם לבטיחות הנפשית, וגם לנסות ולייצר לבני-הנוער אפיקי עיסוק מועילים ומפרים, וחס וחלילה לא ליפול לאותם רעלים שמצפים להם בכל פינה.

מוחמד ברכה: אני חושב שהחשיבה על החופש הגדול צריכה להיות חלק מחשיבה מערכתית במערכת החינוך – –

ראובן ריבלין: תודה.

מוחמד ברכה: – – ולא שמערכת החינוך מסיימת את תפקידה – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: – – ב-30 ביוני.

מוחמד ברכה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת דליה איציק, ואחריה – חבר הכנסת מוזס.

דליה איציק: אדוני היושב בראש, במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה להביא את דבר העם, אני מבקשת להקריא מכתב של מאיה בהיר מ"עתיד בהיר".

דליה איציק: מאיה אומרת שצריך להפוך את הפלוס למינוס.

דליה איציק: הפלוס, בעצם, שהפך כבר למינוס.

דליה איציק: כשאתה מגיש חשבונית ללקוח שלך – חבר הכנסת אופיר אקוניס, תקשיב – אתה משלם את המע"מ ב-15 בחודש, לאחר שכבר שילמת את המשכורת לעובדים שלך ואת שאר ההוצאות, והכול מתוך הכסף שאותו, כמובן, טרם קיבלת, כי הוא ישולם לך רק בעוד כמה חודשים.

דליה איציק: אז מי מרוויח מכך?

דליה איציק: הלקוח שלך, שמזדכה על המע"מ ששילמת בפועל מהכסף שאתה טרם קיבלת ממנו.

דליה איציק: ואתה יודע שמנוע הצמיחה זה עסקים קטנים ובינוניים – ואומרת מאיה:

דליה איציק: מי ששואל מדוע עסקים קטנים רבים כל כך נופלים, אף שלכאורה הם נראים מצליחים, יודע עכשיו את התשובה.

דליה איציק: ולכן, אדוני היושב-ראש, מה שמבקשת מאיה – היא אומרת:

דליה איציק: אנחנו רוצים להידמות למדינות העולם הנאור שלא שמעו מעולם על שיטת ה"שוטף פלוס".

דליה איציק: היא אומרת: זה כל כך פשוט, כל כך צודק, ואני מבקשת להעביר את זה להצעת חוק – לקבל את התמורה עבור המוצר, העבודה או השירות בתום החודש שבו העבודה בוצעה, ולא רגע אחד אחר כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני רוצה לברך את ראש הממשלה על ביטול המע"מ על פירות וירקות, וכפי שהוא אמר שהוא קשוב היה לרחשי לב הציבור בנושא הזה, אני מבקש ממנו שיהיה קשוב גם בנושא היטל ומס הבצורת, שפוגע במשפחות גדולות, ולא יעלה על הדעת שבאמבטיה אחת ישטפו 15 ילדים בלי להחליף את המים, כי חלילה יצטרכו לשלם את ההיטל ואת המס על הבצורת.

מנחם אליעזר מוזס: וכפי שאתם זוכרים, גם בוטל נושא של 50 שקל אשפוז ליום, והיתה גזירה על עמותות שמנהלות מעל חצי מיליון שלא יקבלו יותר תקציב, ועוד כל מיני עזים שהכניסו וברוך השם התבטלו.

מנחם אליעזר מוזס: בכלל, כל ההתנהלות הזאת, להכניס עזים ואחר כך להוציא, זו טרחה מדי גדולה.

מנחם אליעזר מוזס: וכדאי שעה אחת קודם לבטל את כל נושא העזים הזה, שזה יישאר בגדר סיפור בלבד, כל הנושא של העזים, ולא הלכה למעשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת גילאון.

גדעון עזרא: כותבת לקדימה שרה חכים מגבעת-שמואל: רבותי הנכבדים, אני יודעת שמה שאני עומדת לומר לכם, אף אחד מכם לא יאהב.

גדעון עזרא: לא ייתכן שבמצב הסוער בארצנו שליש מחברי הכנסת הם חברי ממשלה ועוד תשעה סגני שרים.

גדעון עזרא: האם אי-אפשר להסתפק בשר אחד על כל חמישה או שישה חברי כנסת?

גדעון עזרא: למה דווקא שלושה?

גדעון עזרא: ועכשיו אתם רוצים עוד עוזרים, כאילו ששני עוזרים לא מספיק לכם.

גדעון עזרא: ואת כל העלויות של אחזקת

גדעון עזרא: כם אתם מטילים על הציבור, אבל חלילה לא על העשירון העליון, אלא על השכבות החלשות.

גדעון עזרא: האם זה הצדק שלכם?

גדעון עזרא: חשבו על משכורות הענק שלכם, כשאתם עובדים כחמישה חודשים בשנה.

גדעון עזרא: למה לא תקצצו משכרכם 15%, ובהם תממנו את גחמותיכם ותורידו מאתנו, העם, את הגזירות שלכם?

גדעון עזרא: נתניהו צעק על אולמרט שממשלתו מנתה 23 שרים, ומה הוא עשה?

גדעון עזרא: הלוואי שהיה קם מישהו שהיה מסוגל להוציא את העם הזה לרחובות ולהוציא אותו מאדישותו.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להחמיא לקדימה על הרעיון המוצלח של גדעון עזרא, אני חושב, להקריא כאן נאומים של אזרחים.

אילן גילאון: גם אני מתכוון בשבוע הבא להצטרף לזה, אם יסכימו.

אילן גילאון: אני רק רוצה לדבר ב-40 השניות שנותרו לי על המצוד הגדול, אדוני, שנערך בשבוע האחרון אחרי עובדים זרים, על משפחותיהם וילדיהם.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך, אדוני, שיש לי רעיון כזה: מה דעתך שאולי אנחנו נסגור לפתע את השמים ולא נכניס עוד עובדים זרים – שמאפשרים כאן קיומה של בורסה, של ספסרים ושל סרסורי כוח-אדם שמרוויחים הון עתק, ולתת אולי חנינה כללית לכל מי שנמצא בארץ עכשיו כעובד זר, ולראות מה באמת נדרש לנו מבחינת שוק העבודה, אדוני.

אילן גילאון: כי בחסות החופשה – כפי שנאמר לי והאוזן המוזיקלית קצת שלי שמעה – כדי שלא יראו בטלוויזיה מראות של ילדים עם ילקוטים, על כיתותיהם ותנועות הנוער שלהם, מגרשים עכשיו גירוש המוני.

אילן גילאון: אז במקום לגרש גירוש המוני של עובדים זרים, שיובאו לכאן לא בגלל התפיסה ההומניטרית שלנו אלא כאנשים עם רצון לשלשל לכיסיהם כסף, בוא נעצור רגע לשנה אחת את כל ייבוא העובדים הזרים ונראה מה יש בארץ ומה אנחנו צריכים, אדוני.

אילן גילאון: יכול להיות שזה יפגע בכמה חברות לייבוא כוח-אדם, אבל נדמה לי שנהיה יותר מוסריים.

אילן גילאון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול יושב-ראש הכנסת התבטא בכינוס שנערך כאן, שערביי ישראל אינם צריכים להתגייר או לשיר את "התקווה".

ראובן ריבלין: מילות "התקווה".

מיכאל בן-ארי: מילות "התקווה".

מיכאל בן-ארי: תודה על התיקון.

מיכאל בן-ארי: יש שמצדיקים את הטענה הזאת.

מיכאל בן-ארי: זה נכון, זה לא המנונם.

מיכאל בן-ארי: הם טוענים גם שזה לא דגלם, ומכאן הם באים לטענה שהארץ הזאת היא לא ארצנו ואנחנו מהגרים בארצם.

ראובן ריבלין: את זה לא אמר יושב-ראש הכנסת.

מיכאל בן-ארי: לא, לא אתה אמרת, אבל אני אומר לאן הדברים האלה יכולים להוביל, כי האי-הזדהות עם הדגל וההמנון אין מאחוריה שום תמימות.

מיכאל בן-ארי: יכול להיות שהם לא צריכים, אבל הם צריכים להיות נאמנים למדינה ולערכיה ולא להזדהות עם דגלים של מדינות אויבות ועם המנונים של מדינות שמבקשות את השמדת מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: ואני הייתי מציע – חכמים היזהרו בדבריכם.

ראובן ריבלין: אני מציע שנשאל את המשיח שיבוא מי צדק יותר, אתה או אני.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: אני קורא לסדר את יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אסור לו להעיר הערות לחברי הכנסת, אבל אין לי הזדמנות אחרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת גנאים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה.

נחמן שי: קשובים לציבור – אני רוצה להביא את דבריה של ג'ינה תייר, אם חד-הורית מצפת, נציגת האמהות החד-הוריות: לפני הבחירות אמר נתניהו שהוא השתנה, למד מהעבר.

נחמן שי: ביבי הבטיח להוריד מסים, הוא הבטיח לעזור לנשים ולאמהות חד-הוריות על מנת שיוכלו לחיות בכבוד.

נחמן שי: היום פתחתי את העיתון ולתדה

נחמן שי: מתי גיליתי שאת מוצרי היסוד הכי בסיסיים, כמו לחם, חלב, חלה, קרטון ביצים, שמנת חמוצה ואפילו את המים, ביבי החליט לייקר.

נחמן שי: זהו עונש.

נחמן שי: נתניהו החליט להעניש אותנו, ואני שואלת: כמה הממשלה הזאת, השמנה הזאת, וראש הממשלה הזאת יכולים להיות אטומים וללא רגישות חברתית?

נחמן שי: אני נקרעת לגזרים בכל חודש.

נחמן שי: הייתי בכנסת לפני יומיים, ראיתי את הציניות, ראיתי את האטימות, ראיתי איך נמצאים שם אנשים שמעולם לא ראו ולא חוו עוני וקושי, צוחקים ונשארים אדישים, למרות הזעקה האישית שלי.

נחמן שי: רציתי להוסיף לג'ינה: המע"מ על הפירות והירקות בוטל, אבל הקשיים והבעיות עוד מחכים לך.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת זוארץ.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני מדבר על מחקר היסטורי, אבל מאוד רלוונטי ומאוד מציאותי.

מסעוד גנאים: במחקר שעשה ד"ר בועז לב-טוב, מרצה במכללת בית-ברל, על הרגלי הבילוי והתרבות הפופולריים של יהודים בארץ-ישראל מהעלייה הראשונה, עולה כי התקיימו קשרים תרבותיים וחברתיים הדוקים בין העולים היהודים לבין הערבים בארץ.

מסעוד גנאים: החוקר כותב: גיליתי שהיו קשרים הרבה יותר רחבים ומשמעותיים ממה שחשבנו.

מסעוד גנאים: יהודים לא הרגישו מניעה לשבת בבתי-קפה ערביים.

מסעוד גנאים: הוא גם כותב:

מסעוד גנאים: היו כוחות חזקים מצד חלק מהנהגת היישוב שניסו ליצור הפרדה בין יהודים לערבים והיישוב המאורגן פחד מהחיים המשותפים בין היהודים לערבים.

מסעוד גנאים: החוקר ממשיך, וזה החשוב בעיני: היהודים באו לכאן וגילו שהם לא בשממה.

מסעוד גנאים: יש גם ערבים מתקדמים ודברים קורים מבחינה תרבותית ומבחינה פוליטית.

מסעוד גנאים: זאת אומרת שכל התעמולה הציונית, שהארץ היתה ריקה מאנשים, מחיים תרבותיים ופוליטיים, ומחכה לחלוץ היהודי שימלא אותה בתרבות וקדמה, היא שקר אחד גדול.

מסעוד גנאים: הארץ היתה שוקקת חיים פוליטיים ותרבותיים, והמפעל הציוני הרס חיים אלה והחריב אותם.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גנאים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, ואחריה – חבר הכנסת אמסלם.

איתן כבל: חבר הכנסת גנאים, האמת היא שגם היום אנחנו רוצים לשבת, רק הפחד הורג אותנו.

חיים אמסלם: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמסלם, אתה אחרי חברת הכנסת זוארץ.

חיים אמסלם: סליחה.

ראובן ריבלין: זריזים מקדימים, אבל לא עד כדי כך.

אורית זוארץ: בעקבות היוזמה הדמוקרטית של סיעת קדימה, אני מעלה את פנייתו של האזרח דב ברומר כלשונה: החלטתי להתריע מפני המחלה של הזמנים המודרניים שרובנו נעבור – הזיקנה.

אורית זוארץ: כמעט כל אחד מאתנו מכיר אדם שהיה איש עבודה, עצמאי, פוליטיקאי, מורה, איש עסקים, בקיצור – אדם חופשי.

אורית זוארץ: לצערנו אחד מתוך שלושה בגילים 77 ומעלה יהיה זקוק לעזרת הזולת בפעולות הכי פשוטות של החיים היומיומיים: צחצוח שיניים, חפיפת ראש, לבוש, גילוח, נעילת נעליים, קימה.

אורית זוארץ: יתר שני-השלישים מהמבוגרים, שהתמזל מזלם ולא יהיו סיעודיים, ייפלו רובם, בעתיד הלא-רחוק, למעמסה כבדה על המשפחה, הילדים והמדינה.

אורית זוארץ: לקשישים אלה לא יתייחסו בחברה בכבוד ובהוקרה כמו כשהיו צעירים יותר.

אורית זוארץ: בנוסף, אנו שומעים על האלימות הפיזית שהולכת וגוברת כלפיהם עם השנים.

אורית זוארץ: כיום 75% ממקבלי הסיעוד נמצאים בבית והוצאות הסיעוד מגיעות לסכומים גבוהים.

אורית זוארץ: על-פי החקיקה החדשה, אותן משפחות שמעסיקות עוזרים בבית ייאלצו להפוך למעסיקים, והעלויות יגדלו פי כמה וכמה.

אורית זוארץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת טיבייב.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, תודה.

חיים אמסלם: היום יום ט"ו בתמוז, יום פטירתו של אחד המיוחד מגדולי הדורות, גאון ומקובל, רבי חיים בן-עטר זצ"ל, מחבר הפירוש המונומנטלי "אור החיים" על התורה.

חיים אמסלם: בטרם שכתבו פה היסטוריה וקבעו עלייה ראשונה, שנייה וכו', כבר רבותינו ממזרח וממערב עלו לארץ-ישראל לחונן את עפרה.

חיים אמסלם: כך עשה גם הרב חיים בן-עטר לפני יותר מ-200 שנה.

חיים אמסלם: כך שחיבת-ציון היתה מאז ומעולם נחלת גדולי התורה של כל דור.

חיים אמסלם: היום עלו לקברו שבהר-הזיתים אלפים רבים.

חיים אמסלם: אשריהם גדולי ישראל שגם אחרי עשרות ומאות שנים יש מי שזוכר אותם ולומד תורתם ולא צריך לחפש 20 איש שיעלו לקברם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, ואחריו – נעשה הפסקה קצרה לקבל את אורחינו מווייטנאם, ואחר כך נמשיך ככל הנדרש.

ראובן ריבלין: כל מי שנרשם ידבר, אבל אנחנו צריכים לברך את החברים שלנו.

ראובן ריבלין: שר הממשלה שהיה אמור להיות אתנו כאן הוא השר בן-אליעזר, ואנחנו מבררים מדוע הוא לא נמצא כאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, תודה.

רוברט טיבייב: במסגרת יוזמה דמוקרטית של קדימה אני מתכבד לקרוא דברים של דני שניר: חברים נכבדים, אני רוצה לציין כי הסעיף בחוק ההסדרים הנוגע לחיוב תשלום מס נוסף על צריכת מים ביתית המונח בפניכם הוא חוק בלתי חוקי, הזוי, אנטי-חברתי ומנוגד לחלוטין לחוק זכויות האזרח, וכל ייעודו הוא להטיל מס ישיר נוסף על פלח צרכנים מצומצם – האזרחים הגרים ביישובים עירוניים בלבד.

רוברט טיבייב: חוק זה פוטר מתשלום מס את כל היישובים החקלאיים, התעשייה, מוסדות השלטון, מוסדות החינוך, הרווחה, מחנות צבאיים ועוד.

רוברט טיבייב: כמו כן, מרבית היישובים הכפריים והעירוניים, הערביים וחלק מהסקטור היהודי אשר אינם גובים מסים ומים מתושביהם יהיו פטורים מהמס.

רוברט טיבייב: אשר על כן, אני פונה אליכם וממליץ לפניכם, המכובדים, שליחינו בכנסת, שלא לאשר את חוק הבצורת.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבייב.

ראובן ריבלין: מייד נמשיך בדברים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, בהעדר ממשלה, אנחנו שמחים לארח היום בכנסת משלחת פרלמנטרית מווייטנאם.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לירושלים בירת ישראל ולכנסת, הלב הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) על אף המרחק הגיאוגרפי הרב בין ארצותינו וחרף השוני התרבותי, סימני ההיכר המשותפים לנו רבים.

ראובן ריבלין: הישראלים והווייטנאמים הם נציגי עמים עתיקים שיש להם מסורת בת אלפי שנים.

ראובן ריבלין: כמונו כאן בישראל, גם וייטנאם ידעה את טעמה המר והכואב של מלחמה.

ראובן ריבלין: הפצעים טרם הגלידו, ואת כאב השכול נושאים רבים.

ראובן ריבלין: בתקופת המלחמה הקשה שידעתם נמלטו מווייטנאם פליטים רבים.

ראובן ריבלין: ביוזמת ראש הממשלה המנוח, מנחם בגין, קלטה ישראל קבוצת ניצולים שהגיעה על גבי ספינה רעועה, וחלקם חיים אתנו עד היום, חלקם גם חיילות וחיילים בצה"ל.

ראובן ריבלין: העם הווייטנאמי העתיק הוא גם עם צעיר ותוסס, גאה בעצמאותו, שהושגה בדם לאחר דורות ארוכים של שעבוד וניצול.

ראובן ריבלין: גם מדינת ישראל המחודשת הוקמה בידי עם, עם שעצמאותו אבדה לו לפני 2,000 שנה, אולם הגעגועים למולדתו והאמונה שיחזור אליה ויחדש בה את חייו הלאומיים לא פסקו מאז.

ראובן ריבלין: מעולם לא ניתקנו את עצמנו ממורשת העבר הגדול והמפואר שלנו.

ראובן ריבלין: אנחנו כמוכם משלבים את המורשת התרבותית של העבר עם ההווה ועם העתיד.

ראובן ריבלין: פעם היתה עבורנו וייטנאם מדינה רחוקה שוכנת בקצה תבל.

ראובן ריבלין: היום ישראלים רבים גילו את ארצכם היפה, התאהבו בנופיה ובאנשיה.

ראובן ריבלין: הרשו לי להביע תקווה שנוכל להרחיב בעתיד את מערכת היחסים בין שני הפרלמנטים.

ראובן ריבלין: בהזדמנות זו אני מודה לאגודת הידידות הבין-פרלמנטרית של הכנסת בראשותו של חברנו חבר הכנסת אלי אפללו, ונאחל לה הצלחה.

ראובן ריבלין: לכם אני מאחל ביקור פורה ומהנה, ברוכים אתם בבואכם למדינת ישראל ולירושלים בירתה; Welcome.

ראובן ריבלין: אני מבקש במסגרת נאומים בני דקה מחבר הכנסת אפללו לומר מלה למשלחת, ולאחר מכן – חבר הכנסת דיכטר.

אלי אפללו: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, כיושב-ראש אגודת הידידות של ישראל-וייטנאם, אני מקבל בברכה את המשלחת הראשונה של הפרלמנט של וייטנאם בישראל.

אלי אפללו: אני מאוד שמח שנפתחת שגרירות ישראל החדשה, יחד עם השגריר שנמצא פה; היא נפתחת, ומחר השגריר יגיש את האמנה שלו.

אלי אפללו: אני מאוד שמח לשמוע על זה, ומבקש לאחל לשגריר הנכנס הצלחה רבה בקידום הקשרים בין ישראל לווייטנאם.

אלי אפללו: לישראל ולווייטנאם יש הרבה מהמשותף, שתי תרבויות עתיקות בנות אלפי שנים, אבל מדינות צעירות ומתקדמות מאוד.

אלי אפללו: אני מקווה ומאמין שהקשר בין שתי המדינות רק ילך ויתחזק בשנים הקרובות.

אלי אפללו: ברוכים הבאים לכנסת ישראל ולמדינת ישראל;

אלי אפללו: Welcome .

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים גם לחבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דיכטר, אנחנו ממשיכים, ואחריו – חבר הכנסת דנון.

אבי דיכטר: במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד להיות לפה לאזרח מדינת ישראל ד"ר אברהם חולי, בנושא שיפור המצוינות הלאומית.

אבי דיכטר: פיליפ קרוסבי, הגורו של האיכות, אמר: האיכות היא חינם, מה שעולה כסף הוא האי-איכות.

אבי דיכטר: ב-2002 פיתח ד"ר אברהם חולי, בשיתוף עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מדד בשם "מדד המצוינות הלאומית ואיכות החיים בישראל כמדינה דמוקרטית".

אבי דיכטר: על-פי המדד הזה, מדינת ישראל שיפרה את מצוינותה הלאומית משנת 1984 עד 2007 כמעט ב-35%.

אבי דיכטר: אלא שאת עיקר השיפור היא ביצעה בין השנים 1993 ו-2000, ומאז, בשנים האחרונות, השיפור הוא מינורי ביותר.

אבי דיכטר: כמה המלצות ומסקנות היו לד"ר אברהם חולי, בין היתר הקמת משרד או מינוי שר למצוינות לאומית – והשר הקרוב ביותר לכך שנמצא היום בממשלה הוא השר הממונה על שיפור השירות הממשלתי לציבור, ואני מקווה שבאמת הוא ירים את הכפפה בנושא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, עוד שישה מדדים שד"ר אברהם חולי המליץ עליהם במחקרו הם מדד המצוינות הלאומית, הגינות בספורט, איכות השלטון, הצדק החברתי, הבטיחות בדרכים והמצוינות העירונית.

אבי דיכטר: על-פי זה נדע אם אנחנו משתפרים או חלילה נסוגים.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אם אפשר הערה שלא בנאומי הדקה.

אבי דיכטר: אני חושב שלא לכבודה של הכנסת, לא לכבודו של היושב-ראש, שכמעט – ארבע או חמש פעמים במהלך הישיבה הזו, עד עכשיו, נשמעה כמעט תחינה שיגיע לכאן שר מממשלת ישראל.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמעבר לבושה והפגיעה בכבודה של הכנסת הזו – אני ממליץ שבהסתיים נאומי הדקה, אם לא יהיה כאן שר, אני ממליץ ליושב-ראש לנעול את הישיבה.

ראובן ריבלין: קודם כול, אני מאוד מודה לחבר הכנסת דיכטר על עצותיו, שכן כפרלמנטר ותיק שידיו רב לו בעשייה הפרלמנטרית אני מקבל, כמובן, את עצותיו.

ראובן ריבלין: אם לא היו נאומים בני דקה, לא היתה נפתחת הישיבה אם לא היה שר.

ראובן ריבלין: אם לאחר מכן נדון בדבר ולא יהיה שר – יש לי רק קושי, כי פעמים רבות השרים מתייצבים כהרף עין, ואני מוכרח לומר שיש שיפור בהתייצבות, אבל יש כמה שרים שלמה שהם לא התרגלו במשך 25 שנה, אף אחד לא ירגיל אותם.

ראובן ריבלין: למשל, אם השר דיכטר היה פה, אין לי כל ספק שאם ב-16:00 היתה מתחילה התורנות שלו, הוא היה כאן כבר בדקה ל-16:00.

ראובן ריבלין: כך גם השר בגין והשר ארדן.

זאב בוים: זו פשוט השאלה של יחסי הרשות המחוקקת והממשלה, ולא עניין פרטני של שר כזה או אחר.

ראובן ריבלין: כדי לעשות סדר אפשר גם לבקש להדיח את היושב-ראש, 90 חברי כנסת, אין בעיה.

ראובן ריבלין: בעיה קלה ביותר.

ראובן ריבלין: וכדי שתבינו, תצטרכו 90 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אתם ואחרים, תבינו.

יוחנן פלסנר: אנחנו מעדיפים להדיח את הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה, גם כשאין טענות, המובן מאליו טוב שייאמר מפעם לפעם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שתדע שאנחנו מעדיפים לגייס 61 ולא 90.

ראובן ריבלין: בזה אתה צודק.

ראובן ריבלין: דרך אגב, בזה אתה צודק, כי אז – טוב, חבר הכנסת דנון, ואחריו – חבר הכנסת כבל.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, בעוד חודש נציין ארבע שנים לעקירת היהודים מגוש-קטיף וצפון השומרון.

דני דנון: לצערי, הכנסת תהיה בפגרה ולא נוכל לציין יום זה בצורה מכובדת במליאה.

דני דנון: אבל זעקת העקורים נשמעת כל יום, שעה-שעה, שמענו גם בוועדה לזכויות הילד.

דני דנון: ברשותך, אני רוצה להקריא שיר מהספר "שירת העקורים", של שירה רוזן: יום ועוד יום חודש ועוד חודש, והנה כמעט חלפה לה שנה.

דני דנון: שנה של דמעות, טלטולים ואריזות.

דני דנון: בראש עוברות התמונות, תמונות בהבזקים, תמונות של תקופה, תקופה שנמשכת כבר כמעט שנה.

דני דנון: תמונות עצובות, תמונות שברובן עוד מעלות דמעות.

דני דנון: המאבק, הגירוש, האוטובוסים, ציר כיסופים, המבט האחרון, בית-המלון הקרווילה, ואז חלל ריק עם המון סימני שאלה.

דני דנון: ובלב אצל כולנו תקווה, תקווה שהחלל הריק ייגמר בנחת ובשלווה.

דני דנון: לא, זאת לא תהיה סתם עוד אגדה – שירה של שירה רוזן, עקורה מגוש-קטיף.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חסון.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי, לא רחוק מכאן, זה כמה שבועות שובתים ראשי רשויות דרוזים וצ'רקסים.

איתן כבל: לצערי, למרות התחייבות של ראש הממשלה לתת מענה לבעיות שלהם בדרך זו או אחרת, טרם ניתן מענה.

איתן כבל: נכון, הם לא איימו וביקשו לעלות ולחסום את כל מדינת ישראל, כפי שאיימו ראשי הרשויות היהודים.

איתן כבל: אבל אני מצפה, ואני אומר את זה מכל הלב, שהברית המתקיימת בינינו לבין הדרוזים והצ'רקסים לא תהיה ברית דמים, אלא ברית חיים.

איתן כבל: הגיע הזמן לסיים את הפרשה הזו.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת מולה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד להקריא את מכתבו של הזמר אייל גולן: כנסת ישראל, בית- הנבחרים של מדינת ישראל, נבחרי העם שלנו.

יואל חסון: אתם, שאמורים לייצג את העם ורצונותיו, לבקר את עבודת הממשלה, אליכם אני פונה היום ושואל: איך הגענו?

יואל חסון: איך הגענו למספר הבלתי נתפס הזה, 1,108 ימים שבהם יושב גלעד שליט בשבי ואיש אינו יודע מה גורלו ואיש אינו יודע מתי יחזור?

יואל חסון: 1,108 ימים יושב גלעד שליט בשבי, 1,108 ימים.

יואל חסון: ממשלה קמה, ממשלה נופלת ושוב קמה, ואתם ממשיכים להבטיח, מחמיצים שוב ושוב את ההזדמנות לעשות.

יואל חסון: קהים לכאב העצום, לפחד הנורא של אביבה, נועם ושאר בני המשפחה.

יואל חסון: קהים גם לפחד שלנו, הורים לילדים שיהפכו בבוא העת לחיילים, ועלולים למצוא עצמם מופקרים, כפי שהפקרתם את גלעד ומשפחתו.

יואל חסון: גלעד הוא אני, גלעד הוא אתם, גלעד הוא כל אחד מאתנו, ואם אתם אמורים לייצג את רצונו של העם, אז זהו רצוננו – לראות את גלעד שליט חי, נושם וקיים, פה, בארץ שלמענה יצא להילחם.

יואל חסון: מי ייתן שיחזור הביתה בריא ושלם, אמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, ואחריו – חברת הכנסת סולודקין.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד לקרוא את מכתבו של תדהר שמיר, שמציע לנו לקיים מבצע התרמה לילדים רעבים בישראל: חברי הכנסת הנכבדים, שמי תדהר שמיר, ואני בן המושב יסוד-המעלה שבגליל העליון, עולה לכיתה ו', ואני שומע בטלוויזיה וברדיו על מספר רב של ילדים רעבים, שלהוריהם אין אפשרות לרכוש מצרכי מזון בסיסיים, וזה מצער אותי מאוד.

שלמה מולה: למדנו כי כל ישראל ערבים זה לזה, ולכן אני מציע לערוך מבצע של כל כיתות ו' במדינת ישראל – שקל מהלב, ילד רעב.

שלמה מולה: המבצע יכלול את כל כיתות ו', שבמשך שבוע ימים בשעות אחר-הצהריים יתרימו את התושבים באזורי מגוריהם.

שלמה מולה: אשמח להיעזר גם בהורי המתנדבים.

שלמה מולה: התרומה תהיה שקל לכל משפחה.

שלמה מולה: אני מציע להתחיל את המבצע בשבוע הראשון של תחילת הלימודים, וכולנו נרגיש שהתחלנו את השנה במעשה נדיב וטוב.

שלמה מולה: אם תאשרו את המבצע, אפנה ל"ידיעות אחרונות" כדי שיחשפו את המבצע מעל דפי העיתונות.

שלמה מולה: יש לנו כוח לשנות.

שלמה מולה: תדהר מהגליל העליון.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: ובכן, חברת הכנסת סולודקין, ואחריה – חברת הכנסת אברהם-בלילא.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרה, חברי הכנסת, במסגרת יוזמת מפלגתי קדימה, יש לי הכבוד לייצג את הנאום והדברים של יושב-ראש איגוד ניצולי השואה, מאיר שפי – ניצולי השואה מטרנסניסטריה.

מרינה סולודקין: בנאום שלו הוא כותב שיש בארץ 300,000 ניצולי השואה, מתוכם 80,000 מתחת לקו העוני.

מרינה סולודקין: הוא כותב שיש הרבה עמותות, ארגונים, משרדים ואנשים פרטיים שמטפלים בבעיות של ניצולי השואה.

מרינה סולודקין: יש בנאום שלו הצעה שכדאי לחשוב עליה: לאור זאת, הצעתי היא להטיל על אחד משרי הממשלה, רצוי ללא תיק, להיות אחראי על נושא חשוב זה, ואשר תהיה לו אחריות כוללת לתיאום בין כל הגורמים השונים המוזכרים.

מרינה סולודקין: הוא גם אומר שהוא רוצה שר ניצול השואה.

מרינה סולודקין: היו לנו בממשלות הקודמות, ועכשיו יש הדור השני, ואני חושבת שאנחנו מוכנים לזה.

מרינה סולודקין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, קיבלתי כמה מכתבים כאלה והעברתי אותם ליושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה.

ראובן ריבלין: ביקשתי שתזמין את נציגי האוצר ותבקש מהם פרטים מפורשים מדוע הכסף שהיה מיועד לאותם ניצולים עובר לרוחב הלוח לכל הניצולים.

ראובן ריבלין: הדבר הזה מחייב בדיקה, ובדיקה יסודית, וביקשתי זאת מיושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה, שכן אני פוחד מאוד שלוועדת הכספים לא יהיה זמן.

ראובן ריבלין: לוועדת העלייה והקליטה, שהיא ועדה סטטוטורית, יש כל הסמכויות לזמן את כל הנוגעים בדבר.

ראובן ריבלין: אני בטוח שגם את חברה שם, ואני מציע לך לעקוב אחרי העניין הזה.

מרינה סולודקין: אתה מאוד צודק, אדוני היושב-ראש.

מרינה סולודקין: זו יוזמה ברוכה.

ראובן ריבלין: הואיל ואני מוותיקי ועדת העלייה והקליטה, יחד אתך, פשוט מצאתי לנכון להעיר זאת.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת אברהם-בלילא, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, חברי חברי הכנסת, במסגרת אותה יוזמה מבורכת, היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני אקריא את מכתבו של אלי גרוס מיום כינונה של הממשלה, שמבטא היטב את דעתם של רבים בעם.

רוחמה אברהם-בלילא: ואלי כותב כך: שנמאס לו מהבטחות ביבי שלא יעלו מסים; שנמאס לו מהעלאת המע"מ; שנמאס לו מהעלאת מחירי הדלק; שנמאס לו ממספר השרים והסגנים בממשלה הנוכחית; שנמאס לו שעל שקל שהוא מרוויח 60% הולכים למדינה; שנמאס לו לשמוע שהחלק העיקרי בתקציב הולך על ביטחון המדינה; שנמאס לו שהחינוך בבתי-הספר הולך ומידרדר; שנמאס לו שבגין קיצוץ שעות לימוד מפילים על ההורים מימון נוסף; שנמאס לו שהמשטרה לא נלחמת בפשיעה; שנמאס לו שבמדינה מקדמים בתפקידים בגלל קשרים ולא כישורים; שנמאס לו מהשחיתות שפשתה בכל פינה; שנמאס לו שהחרדים מכתיבים לנו את החיים; שנמאס לו מאדישות הציבור; שנמאס לו שהרשויות לא אוכפות את החוק; שנמאס לו שגם על מה שמגיע לו הוא צריך להיאבק; שנמאס לו, בקיצור, שהקומבינה נהפכה למטרה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולמרות כל זאת, אדוני היושב-ראש, הוא נשאר אופטימי, כי אין לנו, אין לנו ארץ אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת – חבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: הואיל והיא הזכירה את שמך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, יש פה בעיה קטנה בכל הדבר הזה.

ראובן ריבלין: המכתבים, רובם מופנים לכל ממשלות ישראל.

אריה ביבי: אדוני, במסגרת היוזמה – – –

אופיר אקוניס: אני חושב שיש בעיה של שכחה.

אופיר אקוניס: הם היו בממשלה שלוש וחצי שנים.

ראובן ריבלין: היו כמה שהופנו לממשלה זו, אבל רובם לכל – – –

אופיר אקוניס: הם היו בממשלה שלוש וחצי שנים.

אופיר אקוניס: מה הפריע לכם לעשות את כל זה?

אופיר אקוניס: לא עשיתם כלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה יושב-ראש ועדת הכלכלה – – –

אריה ביבי: גברת בלילא, תסתכלי עלי.

אריה ביבי: מסתבר שלא רק לו נמאס, יש עוד הרבה אנשים בארץ שנמאס להם.

אריה ביבי: הוא לא היחיד שנמאס לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, שמעתי ביקורת לא פשוטה מפיך היום, כמבקר לא קל של דברים שאתה חושב שאתה צריך לבקר.

ראובן ריבלין: כך האנשים שהם קוראים את המכתבים, הם אומרים מה – – –

אריה ביבי: אני שומע קנאה בפיו, הוא רוצה להיות באופוזיציה.

אריה ביבי: שמתי לב.

אופיר אקוניס: יש בעיה של שכחה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אי-אפשר לשנות – – –

אופיר אקוניס: יש בעיה של זיכרון.

אופיר אקוניס: מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: אלה אזרחים שחושבים כך.

יוחנן פלסנר: לא יעזור כלום, זה מה שהם חושבים עליך.

אופיר אקוניס: הבעיה של שכחה היא בעיה קשה.

אופיר אקוניס: היא ממש בעיה קשה.

אופיר אקוניס: רק לפני ארבעה חודשים – – –

ראובן ריבלין: 20 שניות לוויכוח קדימה עם גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה ביבי: זה לא גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: עם אופיר אקוניס, סליחה.

ראובן ריבלין: האם אדוני סיים?

ראובן ריבלין: אתם גם סיימתם.

ראובן ריבלין: יש מישהו שעוד רוצה לקרוא קריאת ביניים?

עתניאל שנלר: כן.

ראובן ריבלין: לא.

עתניאל שנלר: התשובה היא כן.

עתניאל שנלר: התשובה היא כן.

אריה ביבי: אולי אדוני יוציא אותו, כי הוא מפריע לי.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, קריאת ביניים.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה להבהיר לחבר הכנסת אקוניס, זו הפעם הראשונה שאנחנו לא אומרים את דעתנו בכלל, אף אחד כאן לא אומר את דעתו.

עתניאל שנלר: לקחנו מה שאזרחים כתבו לנו וקראנו.

ראובן ריבלין: אתה יודע, לפעמים אתה מקריא מכתב יום אחרי, והאינואנדו קצת שונה – –

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – הרי שלוש שנים גלעד, החייל שלנו, נמצא בשבי.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, למה בכל פעם שאני מגיע לפה מפריעים לי?

ראובן ריבלין: אתה צודק.

אריה ביבי: אולי יש לי איזה סימן.

אריה ביבי: יש לי איזה משהו – – –

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני מבקש.

אריה ביבי: קודם כול, ראיתי קנאה בעיניו, שהוא רוצה להיות באופוזיציה.

אריה ביבי: אז בוא תהיה, נו, מה הבעיה.

אריה ביבי: תפסיק לצרוח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, רשות הדיבור נתונה לחבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה ביבי: במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מקריא מכתב של בחור בשם פלג מחיפה.

אריה ביבי: אני אדבר על בסיס המכתב, כי אני לא רוצה להקריא אותו.

אריה ביבי: הוא אומר שאשה אחת שאלה את ז'אן-ז'אק רוסו איך לחנך ילד.

אריה ביבי: הוא אמר לה: בן כמה הילד?

אריה ביבי: אמרה לו: בן שלושה ימים.

אריה ביבי: אז הוא אמר: איחרת בשלושה ימים.

אריה ביבי: זה ילמדנו שאנחנו חייבים להתחיל את החינוך מיום היוולדו של הילד.

אריה ביבי: כי אחרת, מה קורה?

אריה ביבי: קורה שאחר כך הוא מידרדר לחברת נוער עברייני ולפעילות עבריינית, לתוצאות לא טובות בבית-הספר, ואנחנו משיגים בדיוק את התוצאה הלא-טובה, כי אם היינו מחנכים אותו, משקיעים בו מיום היוולדו, היה הרבה יותר קל.

אריה ביבי: ואז, אומר פלג, ואני מאוד מעריך – הוא נתן כמה אמרות פה, ורק אמרה אחת אני אומר.

אריה ביבי: זו אמרה ביידיש, אבל אני אתרגם בתרגום סימולטני לעברית – אני חזק מאוד ביידיש, אתה יודע מאיפה אני: זאת לא חוכמה לקנות סחורה ולהביא ילדים, החוכמה למכור סחורה ולחנך ילדים.

אריה ביבי: וזה בסיס העניין.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, ואחריו – חבר הכנסת בוים, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה, סגן יושב-ראש הכנסת, ויסיים, לפי בקשתו – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, במסגרת היוזמה של קדימה להשמעת קולות מן הציבור הרחב, אקרא ממכתבה של גברת סיגל כהן-אספיר, בת 45, ילידת ירושלים.

יוחנן פלסנר: קודם כול, אומרת סיגל, יישר כוח על הרעיון.

יוחנן פלסנר: אני בת 45, ילידת ירושלים ומורה לחינוך גופני בבית-ספר תיכון זה 20 שנה.

יוחנן פלסנר: שירתתי בצה"ל כמ"כית וסיימתי תארים.

יוחנן פלסנר: אני אם גאה לשלושה ילדים.

יוחנן פלסנר: הבכור שבהם משרת ב-890, בצנחנים, ושני אחיו הצעירים עדיין לומדים.

יוחנן פלסנר: אני כותבת כי אכפת לי, כי אני אוהבת את המדינה שבה אני חיה ואליה אני שייכת.

יוחנן פלסנר: לצערי, מדינתי היקרה פושטת רגל.

יוחנן פלסנר: היא הופכת להיות ארץ אוכלת יושביה.

יוחנן פלסנר: אין לי, האזרח הפשוט, הנאמן, האוהב, שום נחת או גאווה במי שכביכול מייצג אותי בכנסת.

יוחנן פלסנר: כל כך הרבה פעמים רציתי לשבת שם במחיצתכם ולומר: די.

יוחנן פלסנר: תפקחו את העיניים.

יוחנן פלסנר: יש דברים כל כך הרבה יותר חשובים מלקבוע עוד משרד לעוד עוזר שר, עוד לשכה לשרים לשעבר.

יוחנן פלסנר: יש אנשים שחיים פה במדינה ולא מוגנים על- ידי קירות הכנסת – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

יוחנן פלסנר: – – לא מרופדים בשום בונוסים, הטבות או מענקים ומתנות.

יוחנן פלסנר: אנחנו המדינה.

יוחנן פלסנר: אתם אמורים לייצג אותנו.

יוחנן פלסנר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לומר לכל הציבור הצופה בנו שהיוזמה היא באמת ברוכה, אבל שישלחו מכתבים שניתן להקריא אותם במשך דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת , ואחרון הדוברים הוא חבר הכנסת עתניאל שנלר.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד לקרוא את מכתבו של תום עדי, תלמיד כיתה י"ב מכרמיאל שבגליל – דברים בשם כותבם:

זאב בוים: אני מבקש שלא יפריטו לי את המדינה.

זאב בוים: הרפורמה החדשה במינהל מקרקעי ישראל שהממשלה מנסה להוציא לפועל, שבה יהיה אפשר לקנות שטחים במדינת ישראל במקום להחכיר אותם ל-99 שנים או לכל זמן מוגבל אחר, היא מסוכנת לעם ישראל הן מבחינה ביטחונית והן מבחינה חברתית.

זאב בוים: הרי זה ברור ומובן כי רק האנשים בעלי האמצעים בארץ יוכלו לרכוש את האדמות, והם ייצרו מונופול שבו הם יוכלו לסחור בקרקעות בישראל, שלא לדבר על האפשרות שגורמים עוינים ינצלו את המצב.

זאב בוים: אני מבקש בכל לשון של בקשה, ואני מייצג נערים ונערות בני גילי אשר עומדים להתגייס ולתת את כל חייהם למען מדינתנו: אל תפריטו לנו את המדינה.

זאב בוים: תנו גם לנו סיכוי, גם למי שאינו מסוגל לרכוש אדמות; גם למי שלא הגיע ממשפחה עשירה ומיוחסת.

זאב בוים: תנו לנו את ההזדמנות לבנות בית יהודי ישראלי במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במסגרת היוזמה הדמוקרטית של קדימה, אני מתכבד לקרוא את מכתבו של תום דוד, בן 22 מחיפה.

מגלי והבה: הוא אומר: המתנה היקרה ביותר שנוכל להעניק למדינה היא חינוך הנוער שלה.

מגלי והבה: אין אני בא לבקר או לשפוט את החברה והנוער הישראלי.

מגלי והבה: במדינתנו הקטנה יש ילדים הנאלצים לעזוב את בית-הספר ולפרנס את משפחתם, יש ילדים אשר לא שמעו מעולם על דוד בן-גוריון, יצחק רבין, ביאליק, הרמב"ם, ולא ביקרו בארץ.

מגלי והבה: במדינתנו שלנו יש פערים – פערים עצומים בין נוער המקבל ויודע לתת, נוער אשר תורם לקהילה, מתנדב, מקים, בונה, נוער אשר מחנך נוער בתנועת "הצופים" ובתנועות האחרות, ומנגד ישנו נוער אחר, נוער אלים, הורס, צורך סמים, לא מלומד, לא מתגייס, חסר ערכים.

מגלי והבה: בחברתנו שלנו היקף הנוער המשתייך לקבוצה זו גדל וגדל.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מגלי והבה: אין אני חושב שלכם הכוח לשנות עולם.

מגלי והבה: אנחנו – בעצם אתם, 120 האנשים הנבחרים, 120 האנשים המשפיעים ביותר בחברתנו – בידינו הכוח לשנות, לתקן ולתת אלטרנטיבה לאנשים שמציאות חייהם הקשה הובילה אותם לדרך קלוקלת.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, המשפט האחרון: זכרו כי הדרך בונה את האדם והאדם בונה את הדרך.

מגלי והבה: תום דוד מחיפה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיום היתה השתתפות שיא של כל הזמנים בנאומים בני דקה – 36 איש.

עתניאל שנלר: מקום תחת השמש – מכתבו של הרב יואל בן-נון, המזוהה עם הבית היהודי: אדמות העם היהודי בארץ-ישראל, שנקנו בדמים – בשני המובנים – הן היסוד שעליו נבנה הבית הלאומי היהודי ועל גביו נבנתה מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: האבות המייסדים של מפעל הציונות קיבלו עקרון ברזל מתורת ישראל, מחוקת היובל, שאסור לאפשר מסחר חופשי באדמות ארץ-ישראל, כי הארץ שייכת באמת לבורא עולם, ואין לשום אדם – יהודי ושאינו יהודי, גם אם הוא בעל נכסים וחברות הנסחרות בבורסה והונו מניע את גלגלי המשק – לרכז תחת ידו קרקעות ובתים של האומה כולה.

עתניאל שנלר: האבות המייסדים למדו פרק חשוב ביותר מן ההיסטוריה היהודית, כי חורבן הבית מיוחס במקורותינו, בין השאר, להפרה בוטה וקשה של עקרונות היובל.

עתניאל שנלר: שנות גלות בבל אחרי חורבן הבית הראשון נספרו לפי שנות השמיטה ושנות היובל שלא קוימו, מפני שמחזיקי האדמות לא נתנו להחזירן ליהודים שישבו עליהן לפנים כחוכרים.

עתניאל שנלר: אדוני ראש הממשלה, פונה הרב בן-נון, אנחנו ובני הדור שלנו, דור שלישי למלחמת הקיום של עם ישראל למען יהיה לו "מקום תחת השמש" – אל מול עיניהם של צעירי הדור הרביעי, אתה מוביל מהלך שיביא אומנם לפריחה כלכלית בטווח הקצר עקב הפיכת הקרקע הלאומית למשאב מסחרי, לנדל"ן, אך בטווח ארוך הוא מסכן את כל המפעל הציוני ואת ה"מקום תחת השמש" שאני ואתה נלחמנו עליו מכוחם ומרוחם של האבות המייסדים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עתניאל שנלר: מסיים הרב בן-נון ואומר: אדוני ראש הממשלה, דווקא לאחרונה אתה מוכיח שאתה מקשיב, שומע את הקולות ונזהר ממהלכים שאין עליהם הסכמה לאומית רחבה.

עתניאל שנלר: חזור נא בך מרעיון כה מסוכן לכל מה שבנינו בארץ הזאת.

עתניאל שנלר: אם לא תישמר האדמה בידי העם היהודי, לא תועיל הכרה מצד אויבינו במדינה יהודית גם אם תינתן.

עתניאל שנלר: ראוי שננחיל לדור הבא מקום שייקרא ונוכל להתברך בו – מקום תחת השמש.

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לך, אבל אתה ניצלת את זמנם של שלושה חברי כנסת.

עתניאל שנלר: חלף ביעף.

ראובן ריבלין: הואיל והיית אחרון הדוברים, לא חסמתי אותך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכל המשתתפים בנאומים בני הדקה שהיו היום.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שהיוזמה להביא נאומים או הערות של אזרחים היא דבר חשוב, ואולי צריך אפילו למסד אותו לא רק בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: תהיו ברוכים.

ראובן ריבלין: תבואי על הברכה, יושבת-ראש סיעת קדימה, חברת הכנסת דליה איציק, שעד כמה שהבנתי, זו יוזמתך, יוזמה ברוכה וחשובה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/440).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, השרה שאינה השרה התורנית באה להציג את החוק מטעמה.

ראובן ריבלין: אני עדיין מוחה בשם הכנסת על כך שהשר שהיה צריך להיות כאן אינו נמצא כאן, והדבר אינו מתקבל על דעתנו.

ראובן ריבלין: השר בנימין בן-אליעזר היה צריך להיות כאן, ואף-על-פי שבמשך השנים כנראה ביום שלישי הוא עסוק בעניינים אחרים, הוא צריך להתרגל שבימים אלה הוא צריך, כאשר הוא נבחר להיות תורן, להיות בכנסת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד שרת התרבות, השרה לימור לבנת, להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק הקולנוע (הוראת שעה) (תיקון), הבאה להעניק לקולנוע סכום קבוע, שכן חוק הקולנוע, אשר חוקק בזמנו ב-1996 כאשר השרה היתה שרת התקשורת, קבע שחלק מהתמלוגים יהיה המקור למימון הקולנוע ככסף צבוע.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט, אם מקובל על כולם, אז הדבר גם חשוב.

ראובן ריבלין: כבוד השרה, בבקשה.

לימור לבנת: תודה רבה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אם זיכרוני לא מטעה אותי, אתה היית מהיוזמים הראשיים של חוק הקולנוע.

ראובן ריבלין: כן, אבל הואיל ואת היית בממשלה, לך היה חלק גדול, ואף-על-פי שהממשלה התנגדה החוק עבר.

לימור לבנת: הממשלה התנגדה, נכון.

לימור לבנת: הממשלה התנגדה והחוק עבר.

ראובן ריבלין: רק את הסכמת, והממשלה התנגדה.

לימור לבנת: נכון, אבל לך היה חלק גדול מאוד.

לימור לבנת: נדמה לי שהיית היוזם של חוק הקולנוע והרוח החיה – – –

ראובן ריבלין: יחד עם חבר הכנסת דדי צוקר וראש העיר של חיפה דהיום, יונה יהב.

לימור לבנת: אכן כן.

לימור לבנת: זכרתי שהיית הרוח החיה מאחורי החוק.

ראובן ריבלין: ויורי שטרן כמובן.

לימור לבנת: ויורי שטרן, זיכרונו לברכה.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני מתכבדת להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק הקולנוע (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ט–2009.

לימור לבנת: למעשה, מדובר בתיקון סעיף 1, שנועד לדחות את תחולת החוק ל-31 בדצמבר 2013, כ"ח בטבת התשע"ד, במקום תחילת החוק ביום ה' בטבת תשס"ט, 1 בינואר 2009.

לימור לבנת: כל זה למעשה נועד, או כל זה נובע מכך שהגענו להסכמה, או הגיעו להסכמה על תקציב רב-שנתי, שנועד להחליף, או לא להחליף, אלא להחליף את הצורך בחוק הקולנוע כפי שהוא נקבע כרגע.

לימור לבנת: למעשה, ההסכמות האלה – אני רוצה להבהיר על מה מדובר כאן.

לימור לבנת: היה הסכם שנחתם עם משרד האוצר ל-2004–2008, ונתן לתעשיית הקולנוע שקט תעשייתי ואופק תכנוני.

לימור לבנת: לאחר מכן הוחלט במשרד התרבות ובמועצת הקולנוע, יחד עם היוצרים בקולנוע, לחתום על הסכם חדש לשנים 2009–2013, שעומד כיום על 67 מיליון שקלים בשנה.

לימור לבנת: ההסכם הזה יסייע – – –

יואל חסון: למה אי-אפשר היה להעלות את התקציב הזה?

לימור לבנת: אני מסבירה.

לימור לבנת: תראה, אם אפשר עוד שנייה.

לימור לבנת: אני רק אסיים את המשפט.

לימור לבנת: אני מוכנה לענות על זה.

לימור לבנת: ההסכם הזה יסייע למועצת הקולנוע – – –

ראובן ריבלין: החוק הזה הוגש על-ידי ממשלת אולמרט.

לימור לבנת: כן, ממשלת קדימה.

יואל חסון: יכולתם לתקן.

לימור לבנת: ברור, כשהם באים לאופוזיציה, ישר רוצים לתקן.

ראובן ריבלין: בשביל זה נבחרנו.

לימור לבנת: בכל אופן, ההסכם הזה יסייע למועצת הקולנוע לפעול לקידום – אגב, אני גם חושבת, גם בלי קשר למה שאמר היושב-ראש כרגע – – –

ראובן ריבלין: – – –

לימור לבנת: גם בלי קשר למה שאמר היושב-ראש, אני חושבת שזה דבר נכון וטוב.

לימור לבנת: אבל אני מייד אולי אסביר את זה.

לימור לבנת: זו תשובה נכונה, אבל מעבר לזה אני חושבת שזה נכון וטוב.

לימור לבנת: ההסכם הזה יסייע לתעשיית הקולנוע לפעול לקידום היצירה הקולנועית וליזום פרויקטים ואירועים שמקדמים את תעשיית הסרטים הישראליים ומפרים אותה.

לימור לבנת: וזה באמת תוך שקט תעשייתי ושלוות הנפש, שמסייעת ליצור.

לימור לבנת: במהלך שמונה השנים מאז חוקק חוק הקולנוע הושקעו 350 מיליון שקל בהפקת סרטים בתחומים העלילתיים, דרמה ותעודה – השקעה שהניבה הפקה של כ-180 סרטי עלילה ו-250 סרטי תעודה.

לימור לבנת: ההשקעה הזאת הצליחה למנף במהלך השנים השקעה נוספת ממקורות אחרים, בסך של עוד כ-680 מיליון שקלים.

לימור לבנת: במהלך השנים הללו – אני מדברת על שמונה השנים הללו – ההשקעות הללו יצרו כמיליון ימי עבודה בכל רחבי הארץ לבמאים, מפיקים, תסריטאים, שחקנים, ניצבים, צוותים טכניים, תפאורנים, עורכים, מוזיקאים, אנשי הפקה.

לימור לבנת: בשנת 2008 מועצת הקולנוע תמכה ב-30 גופים בתחום הקולנוע.

לימור לבנת: למי שממש יתעניין, יש לי כאן החלוקה התקציבית גם לצורך העניין הזה.

לימור לבנת: אני חושבת שהקולנוע הישראלי זינק והפך לשם דבר של איכות בעולם כולו.

לימור לבנת: כל אחד יכול לראות את הדברים הללו.

לימור לבנת: המהפך הדרמטי הזה שעבר הקולנוע הישראלי מתחילת שנות האלפיים הוא פשוט עצום.

לימור לבנת: אין לו אח ורע בשום תחום אחר.

לימור לבנת: וכל זה באמת מאז יושם אותו חוק קולנוע.

לימור לבנת: הקולנוע הפך גם לשגריר של תרבות שמייצגת את ישראל בפסטיבלים הכי גדולים בעולם, ועשה לו, כפי שאמרתי, שם דבר.

לימור לבנת: סרטים ישראליים הוזמנו להשתתף בלמעלה מ-200 פסטיבלים ברחבי העולם.

לימור לבנת: הם זכו בלמעלה מ-100 פרסים בין-לאומיים, בקאן, בברלין, בקנדה – בכל אחד מפסטיבלי הסרטים הבין-לאומיים והחשובים הללו עם ייצוג מכובד, ובהם: "אור", "ולקחת לך אשה", "אביבה אהובתי", "ללכת על המים", "סוף העולם שמאלה", "נודל", "ביקור התזמורת", וכמובן הסרט "בופור", שייצג את ישראל לאחר 23 שנים בטקס האוסקר האמריקני בקטגוריה של הסרט הזר, ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: אני חושבת שעם התוצאה הזאת אין עוד צורך להרחיב ולומר.

יוחנן פלסנר: על-פי החוק, כמה היה אמור להיות מוקצה?

יוחנן פלסנר: על-פי חוק הקולנוע, לא לפי – – –

ראובן ריבלין: היום היה פחות.

לימור לבנת: אני מעריכה שפחות, אבל בוודאי לא יותר.

לימור לבנת: בוודאי לא יותר.

לימור לבנת: קשה לי להגיד ולהעריך ברגע זה במדויק.

לימור לבנת: אבל אני רק יכולה לומר כך – – –

יוחנן פלסנר: למה לא עושים את זה על-פי – – –

לימור לבנת: חבר הכנסת פלסנר, תראה, תמיד היתה התנגדות של האוצר, ועל כן גם המדינה בשעתו התנגדה להקצות בחוק סכום כסף מוגדר – –

ראובן ריבלין: לצבוע אותו – – –

לימור לבנת: – – שייצבע למטרה ספציפית.

לימור לבנת: נדמה לי שזה חסר תקדים, או אולי יש חוק אחד או שניים, אני לא יכולה לזכור ברגע זה במדויק, אבל בדרך כלל זה לא קיים בחקיקה שקובעים סכום מסוים בחוק שיוקצה למטרה כלשהי, תהיה טובה ככל שתהיה.

לימור לבנת: ועל כן, בשעתו היתה התנגדות מאוד דרמטית של האוצר לעניין הזה.

לימור לבנת: על אף זה, חוק הקולנוע עבר בשעתו עם סכום – אני לא זוכרת אם זה נמצא אצלי כאן עכשיו או לא.

לימור לבנת: מכל מקום, ההחלפה שנעשתה, ההסכמה שהגענו אליה בשעתו – רגע, מה שכתוב בחוק המקורי הוא כך: במסגרת תחום התרבות יוקצה לתקציב הקולנוע סכום השווה לצירוף שניים אלה: 50% מסכום התמלוגים המועברים לאוצר המדינה לפי סעיף 100 לחוק הרשות השנייה, 50% מסכום התמלוגים לפי סעיפים 6לו(ב) – וכך וכך – לחוק הבזק.

לימור לבנת: היתה ירידה מתמדת בהכנסת הגופים המשדרים ובשיעור התמלוגים שהם מחויבים.

ראובן ריבלין: זה היה מהכבלים.

ראובן ריבלין: חוק הבזק זה מהכבלים.

לימור לבנת: נכון.

יוחנן פלסנר: – – – זאת אומרת, זה הכול 50% של – – –

לימור לבנת: תראה, קשה מאוד להגיד כרגע במדויק, כי אני לא יכולה לעשות את התחשיב.

ראובן ריבלין: אני יכול לעזור לך.

לימור לבנת: אבל הנתונים לא נמצאים לנגד עיניך ברגע זה.

ראובן ריבלין: אני, אבל, זוכר אותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר – – –

לימור לבנת: חבר הכנסת פלסנר, שאלת שאלה.

לימור לבנת: אולי אתה רוצה לשמוע תשובה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, פשוט אני בקי בנושא.

ראובן ריבלין: בזמנו היה כסף צבוע למרות התנגדות האוצר, שלא נתן את הסכומים המתאימים – –

לימור לבנת: נכון.

ראובן ריבלין: – – והתעקש על עמידה של כ-20 מיליון שקל בשנה.

ראובן ריבלין: ואז, הכנסת ברוב מוחלט של חבריה – – –

לימור לבנת: רוב עצום היה.

ראובן ריבלין: 70 חברי כנסת נכחו באולם, ו-70 הצביעו בעד החוק.

ראובן ריבלין: ואז אנחנו צבענו את כל התמלוגים המתקבלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל – זוכר – היה כאן, וגם היה אחד מהתומכים כשר בנושאים האלה, אחר כך, לאחר ימים.

ראובן ריבלין: ואני מוכרח לומר שאז היה הבדל אדיר ועצום.

ראובן ריבלין: כמובן, מייד הממשלה באה ודיברה על לב היוצרים שהם יסכימו על סכום מוגדר, והיוצרים משום מה הסכימו, וכך החוק המקורי עדיין מדבר על כסף שהוא מחצית מהתמלוגים.

לימור לבנת: 50% מהתמלוגים.

ראובן ריבלין: אבל היוצרים שמחו על אותם סכומים.

ראובן ריבלין: דרך אגב, היום, כאשר הולכים ופוחתים הסכומים המתקבלים – –

לימור לבנת: התמלוגים, בוודאי.

לימור לבנת: זה הולך ומצטמצם.

ראובן ריבלין: – – כתוצאה מתמלוגים, 46 מיליון זה בערך סכום אקוויוולנטי.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הסכום הזה התקבל על דעת מה שנקרא תעשיית הקולנוע, שהיא כולה תעשייה ערכית, והיא לא באה – – –

לימור לבנת: אנחנו מדברים היום על 67 מיליון, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: זה סכום גבוה מאוד.

ראובן ריבלין: בוודאי, זה דבר בהחלט – – –

לימור לבנת: בהסכם הקודם, אדוני היושב-ראש, בין 2004 ל-2008 היה מדובר על 58 מיליון.

לימור לבנת: כרגע זה 67 מיליון, כך שזה עלה גם בהסכם השני.

לימור לבנת: ואני חושבת שהסכום הזה הוא סכום שהוא לא רק מכובד ומשמעותי, אלא כפי שאמרתי קודם – הפריחה שחלה כתוצאה מזה למעשה מעידה על הדברים.

לימור לבנת: כמובן, אף פעם זה לא מספיק, ותמיד אפשר לצפות ליותר ולבקש יותר ולדרוש יותר וכו'.

לימור לבנת: אבל הוא בהחלט – – –

ראובן ריבלין: הוא גם ממונף.

ראובן ריבלין: הוא ממונף, כי יש קופרודוקציות, וזה באמת – – –

לימור לבנת: כמובן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשרה על ההצגה.

לימור לבנת: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאין מחלוקת כאן בבית על הנושא של העזרה לקולנוע.

ראובן ריבלין: אני מקווה שגם הקואליציה תתייצב לתמוך בחוק זה.

ראובן ריבלין: אף שהוא מקובל על כולם, זה מתפקידו של כל חבר כנסת לבוא ולתמוך בדבר שהוא לא רק תעשייתי, הוא גם ערכי.

ראובן ריבלין: אני מודה לשרה.

ראובן ריבלין: אני גם אזמין את סגנית יושב-ראש הכנסת להחליף אותי.

ראובן ריבלין: הדובר הראשון הוא חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון – שדרך אגב, ביקש להסיר מסדר-היום היום את נושא הבנייה בהתנחלויות, מהטעם שהוא נמצא בוועדת הכספים, ואכן נושא זה מוסר מסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת , ואחריו – את חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה להירשם – בבקשה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: מוותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, האם אתה מוותר?

ראובן ריבלין: בוא, עלה ודבר.

קריאה: התסריט הסתיים.

קריאה: גם כך אנחנו חיים בסרט עם הממשלה הזאת, אז מה זה משנה?

קריאה: תקציב כזה נמוך לסרט כזה יקר?

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך עומדות שלוש דקות, בבקשה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, תודה.

אופיר פינס-פז: אני מניח, חבר הכנסת חסון, שבתמורה לתמיכת קדימה בהצעת החוק, שרת התרבות תהיה מוכנה להפיק לכם סרט על 100 ימים לממשלת נתניהו.

אופיר פינס-פז: אגב, העלויות לא גדולות, העלויות לא תהיינה גדולות.

זאב בוים: אתה תהיה שם שחקן ראשי, אופיר?

אופיר פינס-פז: לא נראה לי.

אופיר פינס-פז: 100 ימים?

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, ראשית, אני מברך אותך על זה שהבאת את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט חושב שתעשיית הקולנוע זקוקה ליציבות, ויציבות אפשר לייצר באמצעות תקציב רב-שנתי.

אופיר פינס-פז: בעצם, זה הדבר המשמעותי שעומד לזכותה של התעשייה הזאת – תקציב, שהם ידעו מה קורה אתם בחמש השנים הקרובות.

אופיר פינס-פז: העובדה שגם התקציב בעצם במושגים נומינליים עלה, אבל במושגים ריאליים לא קוצץ – גם זה דבר חשוב.

אופיר פינס-פז: אבל אני אומר לך, ממה שאני שומע מהתעשייה הזאת – אני לא מי-יודע-מה קשור אליה – מה שאני שומע זה שיש שם מחסור בכסף בזמן האחרון.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע למה זה נוצר – בקרנות, צריך לבדוק את זה – באופן יחסי למה שהיה בשנים קודמות.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע איך זה נוצר, לא נכנסתי בעובי הקורה, כי הסכומים לכאורה לא השתנו, אבל יש שם כנראה איזו בעיה שצריך להידרש אליה.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, אין ספק שתעשיית הקולנוע מסבה לכולנו גאווה גדולה.

אופיר פינס-פז: היא היום אחת השגרירות הכי מעולות שיש למדינת ישראל בכל העולם.

אופיר פינס-פז: תעשיית הקולנוע באמת עושה נפלאות – קודם כול ברמה האמנותית, היצירתית, התרבותית, האיכותית ביותר, מתחרה היום בכל פסטיבל בעולם, ובצורה באמת מעוררת השתאות וגאווה, והעובדה שהפוליטיקה הרחיקה את עצמה מהקולנוע זה דבר עצום.

אופיר פינס-פז: גם הצנזורה כבר לא צנזורה, ואנחנו יודעים ליהנות גם מסרט שאנחנו לא מסכימים לו – דבר גדול.

לימור לבנת: – – –

אופיר פינס-פז: כן, ולא מתערבים, ומבינים שיש פה איזה מסר – – –

מיכאל בן-ארי: אם הוא בא מצד שמאל.

מיכאל בן-ארי: אם הוא בא מצד שמאל.

אופיר פינס-פז: לא, לא, מכל הצדדים, מכל הצדדים.

אופיר פינס-פז: אבל גם זה שאתה יודע קצת לוותר וליהנות מסרט טוב שאתה לא מסכים לו – גם זה דבר גדול, דבר חשוב.

אופיר פינס-פז: אז אני חושב שכולנו התבגרנו מבחינה זו, ואין לי אלא לומר לך, גברתי השרה – ובאמצעותך להעביר את המסר לתעשייה כולה – שימשיכו כך ושיעשו חיל, ושנמשיך ליהנות מהם, ואני כמובן אתמוך בהצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

רוחמה אברהם-בלילא: הבא בתור, חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק חשוב, חשוב מאוד.

איתן כבל: נושא התרבות, לצערי, בשנים האחרונות – אילולא חבורה של חברי כנסת כאן מכל סיעות הבית בקדנציות קודמות, שנאבקו ונלחמו, היינו מוצאים את הקולנוע הישראלי במצב של התרסקות טוטלית.

איתן כבל: ולשמחתי, ההתערבות של בית-המחוקקים – וכולנו זוכרים, ואמר את זה יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין לפני כמה דקות – היתה התערבות מסיבית של חברי הכנסת מכל סיעות הבית, ואני חושב שבמידה רבה זה עזר להציל את הקולנוע הישראלי, שכפי שאמר חבר הכנסת פינס, באמת נותן לנו גאווה גדולה.

איתן כבל: פשוט כיף היום ללכת לראות סרט ישראלי.

איתן כבל: אם בעבר היית מוצא את עצמך מתחמק מללכת לראות סרט ישראלי, היום אני יכול לומר לכם, כחובב קולנוע מושבע, שאני חסיד גדול של הקולנוע הישראלי.

איתן כבל: גברתי השרה, אני ראיתי את הסכומים.

איתן כבל: אני חושב שצריך שהכנסת תדע להתאחד ולהגדיל את התקציב.

איתן כבל: 60 מיליון זה תקציב בסדר, אבל לא יותר – – –

לימור לבנת: 67 מיליון.

איתן כבל: את צודקת, בסכום הזה כל שקל חשוב.

איתן כבל: 67 מיליון, וראוי שהתקציב יהיה אחר, הרבה יותר גדול.

איתן כבל: הרבה יותר גדול.

איתן כבל: זה חיסכון של מיליונים מקופת המדינה להסברה ולכל מיני פעולות אחרות.

לימור לבנת: על חשבון זמני, אם מותר, סגנית היושבת-ראש.

לימור לבנת: את כל תקציב התרבות צריך להגדיל, לא רק את תקציב הקולנוע.

איתן כבל: בוודאי, אני מסכים אתך.

איתן כבל: אני מסכים שאת כל תקציב התרבות בוודאי צריך להעלות.

איתן כבל: מבחינתנו, אנחנו מדברים על חוק הקולנוע.

איתן כבל: תבואי וננהל קרב, אנחנו נשמח לעשות משבר סביב העניין האמיתי והחשוב הזה.

איתן כבל: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר לסגור שם את הדלת בבקשה?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני חושב שיש חובה מוסרית לעמוד כאן ולהזכיר – – –

יואל חסון: כמה זמן יש לו? – – –

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: רשמתי לפני.

זבולון אורלב: ראשית, אני מרגיש חובה, גברתי היושבת-ראש, להזכיר שאת חוק הקולנוע יזם וחוקק חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה, בכנסת החמש-עשרה.

זבולון אורלב: גם בוועדת החינוך והתרבות וגם כשהאוצר ניסה והצליח לבטל בחוק ההסדרים את חוק הקולנוע, דאגנו לבטל את חוק ההסדרים שבוע אחרי חקיקתו ובתוך שבוע ימים להעביר חוק בשלוש קריאות כדי להחזיר את חוק הקולנוע.

זבולון אורלב: ולכן, אני רואה את חוק הקולנוע כדגם חקיקתי, שרת התרבות, שיכול להוות דוגמה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר שקט שם?

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת דליה איציק.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אדרי.

יעקב אדרי: כן, גברתי היושבת-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: שומעים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

זבולון אורלב: ולכן אני אומר: זו דוגמה טובה, וככל שמשרד האוצר נאבק ברציונל של החוק הזה, לשלול ממנו את הגמישות התקציבית ולאפשר למחוקק לקבוע במישרין מה יהיה תקציב נושא של תעשייה, הוא דבר נכון.

זבולון אורלב: בסוגריים אומר לך, גברתי השרה, כיוזם את החוק של המכינות הקדם-צבאיות – וגם שם יש תקדים שהחוק נקב בסכום – בשורה טובה, שאחרי שהשלמנו את הדיון על חוק ספורט, אישרנו בין השעה 14:00 ל-16:00 את התקנות של חוק המכינות הקדם-צבאיות.

לימור לבנת: יישר כוח.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: סיימנו היום בשעה טובה ומוצלחת, ואני מקווה שיגמרו את הניסוח בתוך כמה ימים, וגם הן יפורסמו.

זבולון אורלב: זאת עוד דוגמה.

זבולון אורלב: ולכן, אני חושב שצריך להמשיך בזה גם בנושאי תרבות אחרים ובנושאים שהם רגישים בחברה הישראלית.

זבולון אורלב: אני סבור שחשוב לציין שרק בזכות החוק הזה התעשייה של הקולנוע עברה מהפך.

זבולון אורלב: מתעשייה מסכנה, מתעשייה ענייה, היא הפכה להיות תעשייה שיכולה להתחרות עם מדינות רבות מאוד בעולם.

יואל חסון: אפשר יותר.

יואל חסון: אפשר יותר.

זבולון אורלב: אפשר גם יותר.

זבולון אורלב: עם זה, אני מרגיש ממש חובה לומר, שעם זה שיש חופש היצירה וחופש התרבות וחופש הדיבור, צריך לומר שרבים מהסרטים הישראליים הם סרטים ראויים, מראים את פניה היפות של מדינת ישראל ושל החברה הישראלית, אבל לצערי יש גם כמה תפוחים רקובים שבשימוש בכספי המדינה משמיצים את המדינה, גורמים נזק למדינה, וצריך לבדוק במהלך הדרך איך באמת תקציב שמוקדש כולו לתרבות הישראלית, אכן ישרת את התרבות הישראלית.

זבולון אורלב: אני בהחלט מקבל שהחוק יעבור אלינו, ואנחנו נשתדל להשלים את שלוש הקריאות עוד לפני תום המושב הנוכחי.

זבולון אורלב: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת .

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, הצבעה, בבקשה.

קריאות: – – –

יואל חסון: תשיגו עוד 100 מיליון.

יואל חסון: למה, האופוזיציה צריכה לנהל את הקואליציה?

יואל חסון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – 13 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הקולנוע (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ט–2009, לוועדה לא נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, שישה הצביעו בעד, 13 מתנגדים, שני נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת החוק לא עברה.

קריאות: – – –

יואל חסון: עכשיו תשימו לב שאין חברי כנסת של הקואליציה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יואל חסון.

רוחמה אברהם-בלילא: [נספחות.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו- 2010), התשס”ט–2009.

רוחמה אברהם-בלילא: ימסור את ההחלטה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: מייד לאחר מכן תהיה הצבעה.

דוד אזולאי: טוב, עשיתם היסטוריה.

דוד אזולאי: פעם ראשונה בממשלה הזאת שעשיתם משהו.

דוד אזולאי: לפחות מבחינתי זה קצת מועיל.

יוחנן פלסנר: הגיע הזמן שיעשו סדר עם סדרי העדיפויות שלהם.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אפשר לצנן שם את ההתלהבות, בבקשה?

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה לחלוקת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

דוד אזולאי: לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת הועברו כמה סעיפים מתוך הצעת חוק ההתייעלות, ובהם סעיף 31, שעניינו תיקון חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, התשס"ה–2005.

דוד אזולאי: תיקון זה נועד לאפשר מתן סמכויות של מאבטח לפקחי הרשויות המקומיות, לשם סיוע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות.

דוד אזולאי: במהלך הדיונים בוועדה העלו חברי הכנסת ונציגי הגורמים השונים הסתייגויות והערות שונות לגבי ההצעה.

דוד אזולאי: נוכח הערות אלה הודיעו נציגי הממשלה כי יעדיפו לבקש את פיצול הסעיף מהצעת חוק ההתייעלות, והתחייבו שבתוך כשלושה חודשים יגבשו הצעה חלופית, שתקנה לפקחי הרשויות המקומיות את הסמכויות הדרושות להם לשם אכיפת עבירות של איכות חיים.

דוד אזולאי: הוועדה נענתה לבקשת הממשלה, והחליטה להציע למליאה שלא לכלול בין סעיפי הצעת חוק ההתייעלות שאישרה לקריאה שנייה ושלישית את סעיף 31 האמור, ולהמשיך ולדון בו בשלב מאוחר יותר.

דוד אזולאי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת הוועדה, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

דוד אזולאי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה – 15 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009, נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, בעד הצביעו 15, לא היו מתנגדים, נמנע אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהחלטת ועדת הפנים התקבלה.

-בלילא: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 12), התשס"ט–2009.

החלטת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009; החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009.

תודה.

מאה ימים לכהונת ממשלת נתניהו

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, הצעות לסדר-היום בנושא: מאה ימים לכהונת ממשלת נתניהו, של חברי הכנסת -בלילא, , נסים זאב, חנא סוייד, , , חיים אורון, איתן כבל ו, שמספרן 933, 934, 940, 941, 950, 951, 953, 954 ו-973.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מסגן היושב-ראש כרמל שאמה לבוא להחליף אותי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא מאה ימים לממשלת נתניהו.

כרמל שאמה-הכהן: תציג את ההצעה הראשונה חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן את רוצה?

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי עשר דקות במסגרת הצעה רגילה, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין שר, אין שר במליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: הייתכן?

רוחמה אברהם-בלילא: כיצד?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה השרים של הממשלה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, האם להמשיך את הישיבה לאור העובדה שאין שר?

רוחמה אברהם-בלילא: מה שתגיד, או שאתה לא מגביל אותי בזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: האם זה מצביע על העובדה – שאין שר במליאה, זה אין ממשלה בישראל?

רוחמה אברהם-בלילא: רק 100 ימים עברו, לא יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: 100 ימים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אתמול בחדשות, בערוץ-2, תיארה רינה מצליח את ראש הממשלה ואמרה: הוא מדבר במבוכה של מי שעשה תפנית של 180 מעלות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא ברור מה השתנה ב-60 הימים האחרונים שהפך את ההחלטה להטיל מע"מ על הפירות והירקות.

רוחמה אברהם-בלילא: ודאי ששום דבר בתחום הכלכלה.

רוחמה אברהם-בלילא: היום בבוקר חנן קריסטל אמר על ראש הממשלה שכל השמות שבהם קרא אריאל שרון לבנימין נתניהו מצדיקים את עצמם מיום ליום.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא מוכיח שהוא אכן לחיץ, מזגזג וחסר עמוד שדרה.

רוחמה אברהם-בלילא: שמעתי שראש הממשלה אמר בישיבת הממשלה האחרונה שלא נתנו לו מאה ימי חסד.

רוחמה אברהם-בלילא: אז ממשלה יקרה – שהיא בוחרת, כמובן, שלא לכבד את הכנסת: חסד מקבל מי שעושה חסד.

רוחמה אברהם-בלילא: האם חושב ראש הממשלה שמע"מ על הפירות, שאותו רצה להטיל לפני שהתקפל, זהו חסד למען השכבות החלשות?

רוחמה אברהם-בלילא: האם העלאת המסים היא חסד לציבור בישראל, או שאולי ראש הממשלה חושב שביזוי ושחיקת מעמדה של הכנסת מהווים איזה חסד לדמוקרטיה בישראל?

רוחמה אברהם-בלילא: על מה הממשלה הזאת רוצה, חברי חברי כנסת, ימי חסד?

רוחמה אברהם-בלילא: על מה היא רוצה שניתן לה ימי חסד?

רוחמה אברהם-בלילא: אני אגיד לכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי, חבר הכנסת איתן כבל, אולי על אותם חסדים שראש הממשלה עשה עם כל השרים וסגני השרים, שהוא סידר להם ג'ובים ולכל האנשים שלהם ג'ובים, באמת הוא עשה אתם חסד גדול, כי הרי הם לא מוצאים את זמנם – או, הגיע השר המקשר, ברוך בואך.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אם קדימה מבקרת את ראש הממשלה, זה עוד מילא, זה תפקידה של האופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: היום שמענו רעיון חדש, וכדאי שתפנים אותו, השר גלעד ארדן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אופיר אקוניס הציע להתקין בתקנון הוראה שאומרת להביע אי-אמון באופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: שמעת?

רוחמה אברהם-בלילא: עד כמה אתם חושבים שברוב הזה שיש לכם אתם תוכלו גם לסתום את הפיות של כולנו?

רוחמה אברהם-בלילא: כל אמצעי התקשורת – מהדורות החדשות מלאות בפרשנים שמבקרים השכם והערב את תפקודו של ראש הממשלה ב-100 הימים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אם הוא לא היה מבטל הייתם מברכים?

רוחמה אברהם-בלילא: אני קראתי לו מלכתחילה לבטל.

רוחמה אברהם-בלילא: היתה חכמה אחת בסיעה שלכם, מירי רגב, שבעברית צחה אומרים שהיא קטפה הרבה קופונים לאור אתמול, כי נתניהו נלחץ ממנה.

כרמל שאמה-הכהן: מגיע לה.

רוחמה אברהם-בלילא: נלחץ ממנה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מעריכה מאוד את חברת הכנסת, ואני חושבת שהיא עשתה מהלך מדהים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז לא רק התקשורת, גם הציבור מבקר אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: לא סתם נתניהו קיבל על תפקודו ב-100 הימים ציון של מספיק בקושי.

רוחמה אברהם-בלילא: 100 ימים – מספיק בקושי.

רוחמה אברהם-בלילא: נתניהו עושה צחוק ממשרד האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: שלא לדבר על ציטוט שקראתי היום בעיתון "הארץ".

רוחמה אברהם-בלילא: תיארו את שר האוצר כסנצ'ו פנצ'ו, שהופך את המשרד החשוב ביותר בעת הזאת שבה מדינת ישראל והעולם כולו נמצאים במשבר כלכלי – הוא הופך את המשרד הזה ללא רלוונטי.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לממשלה הזאת כל אג'נדה להתנוסס בה, בוודאי לא בתחום הכלכלי.

רוחמה אברהם-בלילא: המציאות חזקה מכל דבר אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: לחץ קואליציוני קטן, והנה מתהפכים ומזגזגים.

רוחמה אברהם-בלילא: המציאות הזאת של מי שלוחץ – מקבל, היא שמכתיבה את מהלכיו של ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: במסע הבחירות ראש הממשלה הפריח ססמאות והבטחות.

רוחמה אברהם-בלילא: בטענה לניצחון הדרך, ניצחון הגוש, הוא הרכיב ממשלה, ומרגע השבעתה של אותה ממשלה מנופחת הוא זרק את כל המצע שעליו הוא נבחר לפח ההיסטוריה.

רוחמה אברהם-בלילא: וזה, חברי חברי הכנסת, פחות מ-100 ימים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה שיא.

רוחמה אברהם-בלילא: 100 ימים שהם אולי כמו שבע שנים רעות וקשות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם זוכרים את הרפורמה שהיתה במס?

רוחמה אברהם-בלילא: נדמה לי שהיא היתה סימן ההיכר של הממשלה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: היא נדחית שלב אחר שלב ומצטרפת להבטחות סרק רבות שהיו ערב הבחירות.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי יותר מעשר שנים עד שהבין ראש הממשלה כי חסרים לו תוכנית עבודה וסדרי עדיפויות.

רוחמה אברהם-בלילא: רק אז הוא הקים בתרועה גדולה, במסיבת עיתונאים, צוות 100 ימים.

רוחמה אברהם-בלילא: ומה קרה מאז?

רוחמה אברהם-בלילא: כרגיל.

רוחמה אברהם-בלילא: לא הופתענו.

רוחמה אברהם-בלילא: ההמלצות שהוצגו לציבור בחודש מרס נשארו חבויות בתוך ארגז.

רוחמה אברהם-בלילא: כל 52 העמודים, כל עבודת הצוות ירדה לטמיון, ובצדק – בצדק, כי כבר בתחילת דרכה של הממשלה הזאת הם הפכו ללא רלוונטיים.

רוחמה אברהם-בלילא: ההמלצות לא התייחסו למשל למינוי העתידי של ראש הממשלה נתניהו לתפקיד השר לאסטרטגיה כלכלית; מהלך שהפך את ראש הממשלה, ולא שר האוצר, למתווה המדיניות הכלכלית של ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוח לא הביא בחשבון כי לראשונה בתולדות ממשלות ישראל ראש הממשלה ולא שר האוצר ישב בראש הקבינט הכלכלי-חברתי ויכריע בנושאים הכלכליים והחברתיים החשובים, ובכללם תקציב המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: בהמלצות צוות 100 הימים גם לא נאמר כי לראש הממשלה יהיה יועץ-על כלכלי שהוא מיני שר אוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, אתה בטח זוכר את אורי יוגב, הרי הוא שהכתיב למשרד האוצר את מדיניותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אז תגידו לי, על מה?

רוחמה אברהם-בלילא: על מה, חברי חברי הכנסת?

רוחמה אברהם-בלילא: על מה החסד?

רוחמה אברהם-בלילא: על הממשלה המנופחת להחריד?

רוחמה אברהם-בלילא: על תפקידי סגני שרים שחילק לחברי הכנסת בנדיבות אין קץ?

רוחמה אברהם-בלילא: על הצינה שנושבת אלינו מברק אובמה?

רוחמה אברהם-בלילא: על הנזיפות בעניין ההתנחלויות מארצות-הברית ומאירופה?

רוחמה אברהם-בלילא: על הכניעה לעופר עיני בדיוני התקציב?

רוחמה אברהם-בלילא: על הכוונה להטיל מע"מ על הפירות והירקות עד אתמול?

רוחמה אברהם-בלילא: על עליית מחירי הדלק?

רוחמה אברהם-בלילא: על הפגיעה במעמד הכנסת?

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אני מודה, ולדעתי כולנו צריכים להודות שזה קציר לא מבוטל ל-100 ימים, וזה עוד לפני העימות המדיני שאולי צפוי בין ישראל לארצות-הברית לאחר שאובמה יפרסם את תוכניתו המדינית.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו כרגיל, וכמעט באותה המנטרה, יעלה השר המקשר ויגיד שהכול זה ירושה שהשאירה לנו הממשלה הקודמת.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אולי כדאי להבהיר ולהזכיר כמה הישגים שהם מעט מני רבים: הממשלה הקודמת הרחיבה את השירותים החברתיים במידה ניכרת, בהשקעה דרמטית בנוער בסיכון, בגיל הרך, בחינוך ובניצולי השואה; הממשלה הקודמת הגדילה את קצבאות הבטחת ההכנסה; הממשלה הקודמת שינתה באופן דרמטי את הדגשים במדיניות החברתית; לממשלה בראשות קדימה היה חשוב שתהיה מדיניות חברתית שתבטיח שוויון הזדמנויות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא קיצצנו, השר המקשר, לא ברווחה ולא בחינוך.

רוחמה אברהם-בלילא: לנו היו קווים אדומים שהקפדנו שלא לחצות אותם.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, אלה חלק מהסעיפים שהשארנו לכם, ולממשלה שלכם לקח 100 ימים להרוס עשייה של שלוש שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אומרים ביהדות וכתוב בזוהר שהיום שבו נולד ונברא כל דבר משפיע על אופיו, תכונותיו ומעשיו.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, 100 ימים עברו מאז 1 באפריל, היום שבו הושבעה הממשלה הזאת בכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה סימבולי ה-1 באפריל.

רוחמה אברהם-בלילא: כל יום שעובר רק מוכיח שהיא אכן קיבלה את תכונות יום היוולדה.

רוחמה אברהם-בלילא: זוהי ממשלת שוטים שכל פעולותיה, הבטחותיה ומדיניותה הן עבודה בעיניו של הציבור, והיא אינה ראויה גם לא ליום אחד של חסד.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה יום נולדה ממשלה קדימה?

רוחמה אברהם-בלילא: ממשלת קדימה נולדה בחודש מרס, אם אני לא טועה, ב-18 או ב-17 במרס.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב, מעוניין לדבר?

קריאה: הוא מחכה לזה בכיליון עיניים, כל השבוע.

קריאה: איך שנגמרת פרשת השבוע – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שפעם הוא יפתיע אותי.

קריאה: בדרך כלל כשהוא עולה לדבר זה סימן שזה הדובר האחרון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לכם שאני ויתרתי לגבי חוק הקולנוע, כי ידעתי שזה לא יעבור.

נסים זאב: אני רוצה לומר לחברת הכנסת , שכשהיא מדברת על יום היוולדה של הממשלה הזאת – אז אני רוצה לומר לך שהאופוזיציה מבחינתה יום המוות הוא יום היוולדה.

נסים זאב: מהיום שהממשלה הזאת קמה היא מחכה רק שהיא תמות.

נסים זאב: לא משנה מה היא עושה, מה היא תעשה, לא רוצים לשמוע מהממשלה הזאת.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: כי הגברת הנכבדה חברת הכנסת ציפי לבני החליטה שהיא צריכה שתי מדינות לשני העמים.

נסים זאב: צריכים להרים את דגל הכניעה לפני אובמה ולומר לו: אנחנו קודם כול נכנעים.

נסים זאב: נעשה ונשמע.

נסים זאב: מקבלים עכשיו את לוחות הברית בהר-סיני.

נסים זאב: אסור להגיד שום דבר, חלילה וחס.

נסים זאב: אז על מה היא נותנת מאה ימי חסד, כאילו מישהו מחכה למאה ימי החסד שלה או לחסדים שלה?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, זכרתי לך חסד נעורייך, אהבת כלולותייך, לכתך אחרי במדבר בארץ לא זרועה.

נסים זאב: חסד אנחנו צריכים לעשות עם עצמנו, לא עם ראש הממשלה.

נסים זאב: ראש הממשלה לא זקוק לחסדים שלנו.

נסים זאב: אנחנו ככנסת ישראל, במקום שאנחנו נדבר לעניין, במקום שנגבה אחד את השני פה בכנסת, אז אחד רוצה לבלוע את השני.

נסים זאב: אז מה אם אתם באופוזיציה?

נסים זאב: יש לכם עוד הזדמנות לתקן את עצמכם.

נסים זאב: אתם יכולים עדיין להתחבר ולומר: טעינו.

נסים זאב: מה כל יום החתרנות הזאת מחדש?

נסים זאב: כל יום אני שומע עוד איזה נושא, מביאים לי את העיתונאי ההוא, את הזמרת ההיא, מה היא אמרה.

נסים זאב: מה זה משנה מה נאמר?

נסים זאב: מה אנחנו אומרים?

נסים זאב: מה אנחנו רוצים?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה שלנו יש לו הרבה סייעתא דשמיא, ואם אתם מתבוננים באופן רציני ביותר, העולם מיישר קו עם ראש הממשלה.

נסים זאב: אובמה היום חוזר בו, מבין שיש לו את צפון-קוריאה, הוא מבין שיש לו את השטן הזה אחמדינג'אד, הוא מבין שיש לו את אפגניסטן.

נסים זאב: הוא מבין שיש פה טרור בין-לאומי, יש לו את "אל-קאעידה", יש לו את הטרוריסטים מסביב.

נסים זאב: יש לו את ההתנחלויות?

נסים זאב: זה הבעיה של אובמה, אם יבנו מרפסת או יבנו עוד איזה גג או יבנו עוד איזה דירה?

נסים זאב: מה הפטפטת, הקשקשת הזאת?

נסים זאב: הוא כבר הבין, אובמה, שבאמת זו לא הנישה שהוא היה צריך להיכנס בה.

נסים זאב: הוא רוצה לרדת בכבוד, והוא ירד מזה.

נסים זאב: אבל קדימה לא מוכנה לרדת.

נסים זאב: על מה הם מדברים?

נסים זאב: שלוש שנים של עשייה הרסנו בשלושה חודשים.

נסים זאב: איזו עשייה הביאו בשלוש שנים?

נסים זאב: איזו עשייה?

נסים זאב: חוץ מאשר למכור את מדינת ישראל ולתת את הכול לפלסטינים בלי לקבל שום תמורה, שום הבטחה – מה, איזו עשייה?

נסים זאב: היו שריה לראש.

נסים זאב: כל מי שחושב שהוא יכול למכור את ארץ-ישראל ואת עם ישראל בנזיד עדשים רק כדי להיות יפה ונחמד בעיני העולם – לא לזה הוא נשלח, זו לא שליחות.

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לומר כמה מלים, כי אני יודע שהזמן כבר תם.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש שחזרה, ה"חמאס" הוא לא פרטנר, שיהיה ברור.

נסים זאב: בכל מקרה, אין מקום ולא יהיה מקום לחבר את עזה ליהודה ושומרון.

נסים זאב: זו מדיניות שצריכה להיות ברורה וחד-משמעית מבחינת ממשלת ישראל, ולא משנה מי יוביל אותה בעתיד.

נסים זאב: אי-אפשר לחבר ארגון טרור שרוצה בהשמדתה של מדינת ישראל – ולחבר אותם איפה?

נסים זאב: דרך מה?

נסים זאב: דרך הנגב?

נסים זאב: מה אנחנו רוצים, להשמיד את עצמנו?

נסים זאב: אין מקום.

נסים זאב: יהודה ושומרון זאת גזרה שונה, גזרה אחרת, ציבור שונה.

נסים זאב: אם רוצים לדבר על שלום, ראש הממשלה אמר שיש תנאים לשלום.

נסים זאב: ידוע שבני דן ובני ראובן, היה להם תנאי כפול, אבל היה תנאי קודם למעשה, אם יעברו חלוצים ואם לא יעברו חלוצים.

נסים זאב: היה גם תנאי כפול וגם תנאי קודם למעשה.

נסים זאב: מה שעשתה קדימה, אמרה "נעשה ונשמע": קודם כול אנחנו עושים, קודם כול אנחנו מסכימים.

נסים זאב: יש לזה משמעות, אם אנחנו כבר מרימים את דגל הכניעה ואנחנו אומרים שקודם כול הסכמנו על העיקרון, או קודם כול אנחנו דורשים את התנאים.

נסים זאב: אם לא עומדים בתנאים, אז אין על מה לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: הבא בתור – חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, כמובן קשה לי להתחרות עם הפתוס של חבר הכנסת נסים זאב בהצגת העניין, במיוחד שאני מתקיף אותו מכיוון אחר לחלוטין, אבל אני אגיד שאחת הטענות שנשמעות במקרים רבים ותכופים נגד הממשלה היא שזו ממשלה חסרת כיוון ודרך, ממשלה מתחבטת.

חנא סוייד: האמת היא, גברתי היושבת-ראש, שלממשלה הזאת יש דרך ויש כיוון.

חנא סוייד: הוא כיוון ימני קיצוני, שהוא לא לרוחי, אבל בהחלט יש כיוון לממשלה הזאת.

חנא סוייד: אם נסתכל בעניין המדיני, אנחנו רואים את מה שצפינו, כמובן, את ההתחמקות מההתחייבות לסיים את הכיבוש, להפסיק את בניית ההתנחלויות.

חנא סוייד: כמובן, לא מדובר כאן בסגירת מרפסת ולבנות עוד בניין, אלא כל המושג של התנחלויות בשטחים כבושים צריך להפסיק.

חנא סוייד: בעצם לא חיכינו עד שאובמה יגיד את זה; אנחנו אומרים את זה כל הזמן, וזה תנאי בל יעבור בשביל להשיג שלום באזור הזה.

חנא סוייד: ההתמהמהות בחידוש המשא-ומתן המדיני ולמען הקמת מדינה פלסטינית – שהוא הפתרון המקובל היום על רוב החלקים בציבוריות הישראלית ובוודאי במזרח התיכון ובעולם.

חנא סוייד: בעניין הכלכלי והחברתי לממשלה הזאת יש מדיניות ויש כיוון.

חנא סוייד: עוד פעם, הוא לא הכיוון הרצוי, הוא כיוון הרסני, לדעתי: המשך מדיניות הקפיטליזם החזירי וכלכלת השוק, הפרטה לכל כיוון, מה שאומרים, כל מה שזז ומה שלא זז.

חנא סוייד: במיוחד עכשיו, כשאנחנו יודעים על תוכנית הרפורמה, שהיא תוכנית הפרטת הקרקעות במדינת ישראל, הפרטה שאין לה כל תכלית, היא באה לשרת את סוחרי הנדל"ן.

חנא סוייד: אבל יותר מזה, כשהממשלה רוצה לעשות משהו טוב, כשהיא נסוגה מאיזושהי גזירה, היא עושה את זה בצורה כל כך חסרת טעם.

חנא סוייד: כמו שהיה אתמול, ההתנהגות של ראש הממשלה, החזרה מהכוונה להטיל מע"מ על פירות וירקות, שנעשתה בצורה כל כך לא נעימה וחסרת טעם, שאנשים תוהים מה היה יותר כדאי, להשאיר או למשוך את הגזירה הזאת.

חנא סוייד: לסיכום, אני אומר שעם הכיוונים האלה שמניתי, לממשלה הזאת יש עוד כיוון אחד ברור.

חנא סוייד: הכיוון הזה הוא הישרדות, הישרדות, הישרדות ותו לא.

חנא סוייד: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לחבר הכנסת סוייד.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת , בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות, אדוני.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, במלאות 100 ימים לממשלה, אני רוצה לדבר אל חברי חובשי הכיפות הסרוגות, וגם, כמובן, לסורגות הכיפה.

זבולון אורלב: לצערי, בכל ממשלה שאנחנו מצויים בה, בגלל סיבות ידועות שעיקרן פילוגים, אנחנו מיעוט.

זבולון אורלב: גם אם יש לנו ביקורת קשה על מהלך כזה או על מהלך אחר, הרוב השלטוני של מפלגת השלטון הוא בסופו של דבר המוביל העיקרי במדיניות החוץ והביטחון, במדיניות הכלכלית.

זבולון אורלב: אז מה עושים?

זבולון אורלב: יש כאלה שטוענים: לפרוש מייד.

זבולון אורלב: והנה, פעמיים הפילה הציונות הדתית ממשלות לאומיות וימניות.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, ב-1992 הפילה הציונות הדתית את ראש הממשלה שמיר מהליכוד על רקע ועידת מדריד.

זבולון אורלב: ב-1999 הפילה הציונות הדתית את ראש הממשלה נתניהו על רקע ועידת וואי והסכם חברון.

זבולון אורלב: מה קיבלנו?

זבולון אורלב: אחרי שהפלנו את שמיר ב-1992 קיבלנו את ראש הממשלה רבין עם הסכם אוסלו, שהציונות הדתית, ולא רק היא, ראתה בו אסון גדול.

זבולון אורלב: ב-1999, אחרי שהצלחנו במאמץ קטן להפיל את נתניהו, קיבלנו את ראש הממשלה ברק יחד עם קמפ-דייוויד, עם 97% מיהודה ושומרון שיימסרו לפלסטינים, חלוקת ירושלים ועוד ועוד.

זבולון אורלב: לכן, אני חושב שהמסקנה המתבקשת היא שלפני שמתלהמים ומייד מגיעים למסקנות שיש לנו ביקורת – ורק לאחרונה נקטנו ביקורת על התבטאות ראש הממשלה בסוגיית שתי מדינות לשני עמים – אבל זאת הממשלה הלאומית ביותר, הימנית ביותר שניתן להקים במציאות הפוליטית.

זבולון אורלב: מה הטעם להפיל אותה?

זבולון אורלב: האם כשנפיל אותה נקבל ממשלה לאומית יותר, ימנית יותר, דתית יותר?

זבולון אורלב: לצערי אין לי ביטחון.

זבולון אורלב: ולהיפך, יכול להיות, עלול להיות, כמו בשתי הפעמים הקודמות, שאם נפעל להפלת ממשלה – לא שכוחנו רב לנו להפיל ממשלה, אני לא עד כדי כך מתפאר, אבל יכול להיות שאנחנו יכולים להיות האבן הראשונה – אז מה יקרה?

זבולון אורלב: אנחנו נמליך את יושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני.

זבולון אורלב: ואז תהיה לנו ממשלה לאומית יותר, ימנית יותר, דתית יותר?

זבולון אורלב: ודאי שלא.

זבולון אורלב: המסקנה, רבותי, היא לא שתמיד צריך להשפיע מבפנים.

זבולון אורלב: לא, יש גם קווים אדומים, והוכחנו את עצמנו כבר כמה פעמים בקווים האדומים.

זבולון אורלב: אני חושב שב-20 השנים האחרונות היינו יותר באופוזיציה מאשר בקואליציה, מבחירה.

זבולון אורלב: המסקנה היא שצריך לבוא בכוח גדול יותר לתוך הקואליציה והכנסת ולהתפלג פחות.

זבולון אורלב: המסקנה היא להבין שזהו המישור שמשפיע לאומית.

זבולון אורלב: ככל שהציונות הדתית תדע להתארגן, ולא 14 חברי כנסת באיזה עשר מפלגות, מפוזרים ומפורדים בין העמים מתוך תקווה שכל אחד ישפיע במפלגתו – זה לא עובד.

זבולון אורלב: מה שעובד בזירה הזאת, זאת השפעה של מפלגות.

זבולון אורלב: אז אנחנו, על כל פנים, אנחנו מקבלים על עצמנו לשמור ככל האפשר על הממשלה הזאת, גם על הדבש וגם על העוקץ, ולעשות ככל האפשר להוריד את העוקצים ולהרבות את הדבש.

-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על 100 ימים לממשלת נתניהו, אבל אני מבקש להחזיר אתכם ארבע שנים אחורה, ללילה של ההצבעה על ההתנתקות.

אריה אלדד: כי זה הלילה שבו ראיתי מי הוא בנימין נתניהו.

אריה אלדד: עמדתו של נתניהו נגד ההתנתקות היתה ידועה.

אריה אלדד: הוא הצביע בממשלה נגד ההתנתקות, הוא הסביר למה זו סכנה קיומית – שיירו עלינו טילים מכל אורכה של רצועת-עזה ולכל היישובים בסביבה, והוא התנבא שהטילים יגיעו הרחק, לאשדוד, לבאר-שבע.

אריה אלדד: הוא הבין בדיוק למה זה רע.

אריה אלדד: וכשהוא נכנס דרך הדלת ההיא, שם, הנחישות להצביע נגד החוק היתה כתובה על פניו בהבעה נחושה מאוד.

אריה אלדד: עשרה צעדים ספרתי מהדלת לכיסא שלו על-יד כיסאו של ראש הממשלה לשעבר שרון, ובעשרת הצעדים הללו ראיתי את פרצופו משתנה כמו פלסטלינה, והוא התיישב והצביע בעד חוק ההתנתקות.

אריה אלדד: עכשיו, זה מה שקורה לנו, לאסוננו, גם בממשלה הזאת.

אריה אלדד: נתניהו יצא לדרך בממשלה עם נחישות רבה מאוד: לא למדינה פלסטינית.

אריה אלדד: אני מזכיר לכם: מי שאומר כן למדינה פלסטינית, אומר לא למדינת ישראל, אמר נתניהו.

אריה אלדד: ובתוך פחות מ-100 ימים אנחנו מקבלים את כנס בר-אילן, ומדינה פלסטינית מפורזת, ואחריה, בפתח ישיבת הממשלה האחרונה – שתי מדינות לשני עמים.

אריה אלדד: בשביל זה בחרו את נתניהו?

אריה אלדד: בשביל זה יכלו לבחור את ציפי לבני.

אריה אלדד: זאת היתה המדיניות שלה.

אריה אלדד: באמת, כנראה אנשים לא משתנים, וחולשתו של נתניהו היא קו המנהיגות המאפיין שלו.

אריה אלדד: ראינו את זה השבוע בפיאסקו של המע"מ על פירות וירקות.

אריה אלדד: יכול להיות שלא צריך לעלות על עץ כזה אם לא מתכוונים להגן עליו.

אריה אלדד: מנהיג אמור להגן על עמדותיו ולהיאבק עליהן.

אריה אלדד: עצוב מכול היה להסתכל על השר יובל שטייניץ, שבמשך 100 ימים חשב שהוא שר האוצר, ופתאום הסתבר לו שהחיים שונים ומישהו אחר מקבל את ההחלטות במשרד האוצר במקומו.

אריה אלדד: נתניהו טיפס על עץ גבוה ודיבר על כך שאנחנו נקיים התפתחות טבעית ובנייה בהתנחלויות.

אריה אלדד: לא בונים כלום.

אריה אלדד: מה ששר הביטחון עושה זה להרוס מאחזים ולהמשיך לאיים בהריסתם.

אריה אלדד: אבל המדאיג מכול, גברתי היושבת-ראש, המדאיג מכול הוא שתיקת הכבשים של חברי הקואליציה, שיודעים ורואים.

אריה אלדד: הם לא יצאו לדרך כדי להקים מדינה פלסטינית, והם לא יצאו לדרך כדי להקפיא את הבנייה ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: הם רואים ושותקים.

אריה אלדד: שמעתי כאן את חבר הכנסת אורלב אומר, פחות או יותר: אנחנו נתמוך מבפנים, גם לנו יש קווים אדומים.

אריה אלדד: אבל מחאה בשפה רפה לא תעצור את נתניהו במדרון החלקלק שבו הוא מחליק וגולש.

אריה אלדד: תודה.

-בלילא: תודה רבה לך, אדוני.

-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת חיים אורון – לא נמצא.

-בלילא: הדובר הבא, כמובן, חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, יש כאלה שאומרים שב-100 ימים אי-אפשר ללמוד הרבה על תפקודה של הממשלה.

איתן כבל: אבל על הממשלה הנוכחית למדנו המון מייד עם הקמתה.

איתן כבל: אדוני השר, היתה לי תקווה של אמת שהקמת הממשלה הזאת – ואני לא ציני – היתה בי תקווה שזה משהו אחר.

איתן כבל: אני יכול לפעול נגד הקמת ממשלה, אבל אני גם אזרח במדינה הזאת, ואני קודם כול אזרח במדינה הזאת.

איתן כבל: קיוויתי, והיתה בי תקווה גדולה, שהממשלה הזאת תנהג אחרת.

איתן כבל: לצערי, ולבושתו של ראש הממשלה, מאותו רגע שקמה ממשלה של 30 שרים, ומהם שמונה או תשעה שרים בלי תיק ושישה או שבעה סגני שרים – שם התחיל הסוף של ממשלת נתניהו.

איתן כבל: קיווינו שיהיה משהו אחר.

איתן כבל: דיברנו על כך שראש הממשלה, בנאומים חוצבי להבות, דיבר על הורדת מסים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, חברי וידידי השר המקשר, שבנימין נתניהו מזכיר לי את בקבוק הקטשופ שהבנות שלי משתמשות בו.

איתן כבל: בסוף הקטשופ יוצא, אבל רק אחרי שלוחצים ולוחצים, וכולם יודעים איזה רעש הוא עושה.

איתן כבל: ואני מוכרח לומר לך – – –

גלעד ארדן: – – –

איתן כבל: אפשר לבוא ולומר – מה אתה רוצה, לי יש בקושי שתי דקות.

איתן כבל: ואני אומר לך: האם הוא חשב לעצמו שש"ס או מפלגת העבודה יעזבו את הקואליציה?

איתן כבל: לא הספיקה לו כבר קדנציה אחת?

איתן כבל: פעם אחר פעם הוא מבזה את עצמו, מבזה את הממשלה.

איתן כבל: וזה התחיל באותו שלב שהוא עמד ונלחץ מול כולם.

איתן כבל: אתה רוצה ללמוד על ממשלת נתניהו?

איתן כבל: תראה את הזובור שהוא עשה לאיש שהכי נאמן לו.

איתן כבל: הפך אותו לסחבה.

איתן כבל: בושה.

איתן כבל: איש באמת אמין, ואני אומר את זה לא בציניות.

איתן כבל: אדם משכמו ומעלה, חבר הכנסת שטייניץ.

איתן כבל: השר שטייניץ, שהלך אחריו, "לכתו אחריו במדבר".

איתן כבל: אבל אתם יודעים מה?

איתן כבל: מה ההישג הנוסף של ראש הממשלה, חוץ מלהפוך את שטייניץ לסחבה?

איתן כבל: זה שהוא לקח את המפקד שלו לשעבר בסיירת, והפך אותו לקבלן הביצוע של הימין מבית-מדרשם של ליברמן ומועצת יש"ע.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שכשהייתי מזכ"ל העבודה, לפני מה שנראה כמו שנות דור, היה לנו קמפיין – לא כל כך מוצלח, אבל היה קמפיין.

איתן כבל: היה שם בחור שאמר: "אהוד, תטייח, כמו כולם".

איתן כבל: על הציבור זה לא עבד, קיבלנו רק 13 מנדטים.

איתן כבל: על ברק, לעומת זאת, הקמפיין הותיר רושם עמוק.

איתן כבל: הוא הפך לטייח הרשמי של הימין.

איתן כבל: רוצים לפנות מאחז לא חוקי?

איתן כבל: ברק יבנה עוד עשרות יחידות דיור בגדה כפיצוי לעבריינים.

איתן כבל: רוצים למכור לאמריקנים את בלוף הריבוי הטבעי?

איתן כבל: אהוד ייסע למיטשל.

איתן כבל: יש חלילה וחס סדק כלשהו במפעל ההתנחלות?

איתן כבל: ברק הטייח יבוא וישים רובה ושליכטה, ויעשה הכול, הכול – חבר הכנסת כץ, החיוך מרוח על פניך.

איתן כבל: כבר 100 ימים שהברית הלא-קדושה בין ברק הטייח לימין הקיצוני מתקיימת.

איתן כבל: חוץ מנזק למפלגת העבודה, שזה כבר לא כל כך נורא – –

יעקב כץ: – – –

איתן כבל: – – יש נזק גדול למדינת ישראל.

איתן כבל: שום דבר טוב לא יצא מהממשלה הזאת.

איתן כבל: אני אומר לך, חברי – באמת חברי, שאני מאוד מעריך ומוקיר, השר ארדן.

איתן כבל: בסך הכול 100 ימים.

איתן כבל: 100 ימים, ומה ההישג הכי גדול?

איתן כבל: הנאום.

איתן כבל: נאום ההתגלות.

איתן כבל: סוף-סוף אנחנו יודעים, אחרי 62 שנה, מה הזכות שלנו על הארץ הזאת.

איתן כבל: האם אבא שלו יודע שהיתה לו התגלות או שזה סודי בבית?

איתן כבל: אני אומר לכם, חברים יקרים, מכל הלב – יש לי תקווה, כי קודם כול אני אזרח פה.

איתן כבל: קיוויתי שבנימין נתניהו יקים ממשלה עם העבודה וקדימה, יציבו ויגדירו לעצמם שלושה-ארבעה יעדים, והוא יכול היה להפוך מעוד פוליטיקאי שהגיע במקרה בפעם השנייה לכס ראשות הממשלה למנהיג.

איתן כבל: הוא לא לקח את זה.

איתן כבל: הבעיה היא, שהוא לא מרסק רק את עצמו; הוא מרסק אותנו כמדינה, הוא מרסק כל תקווה שעוד נותרה בנו.

איתן כבל: תודה.

-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת איתן כבל.

-בלילא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת דני דנון – לא נמצא.

-בלילא: בבקשה, אדוני השר.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: העניין עם הקטשופ – לא מכובד, איתן.

גלעד ארדן: לא מתאים לך.

גלעד ארדן: פעם היית מדבר בצורה כזאת, "קפד ראשו" וכאלה.

גלעד ארדן: זה חרוט לי, עוד כשהייתי צעיר.

איתן כבל: כל אחד ועולם הדימויים שלו.

איתן כבל: רק מה הבעיה, השר ארדן?

איתן כבל: המציאות קצת יותר קשה מהקטשופ.

איתן כבל: אני אומר את זה מכל הלב, כמי שיכול היה להיות שר בממשלתו של נתניהו.

גלעד ארדן: גם כשהיתה לי הביקורת הכי חריפה על אריאל שרון, אני חושב שבכל זאת, בראש ממשלה צריך לנהוג כבוד, כי – בקבוק קטשופ?

איתן כבל: תשמע – – –

רוחמה אברהם-בלילא: האם יש הידברות בינך לבינו?

גלעד ארדן: תארי לך שמישהו היה אומר על איתן שהוא מזכיר לו כוסית טקילה, נגיד.

איתן כבל: מה יזכיר לי, שאני גמד?

איתן כבל: אני גמד.

גלעד ארדן: לא, חס וחלילה.

איתן כבל: מה יכול להזכיר?

גלעד ארדן: מרוכז ודופק בראש.

רוחמה אברהם-בלילא: השר ארדן.

גלעד ארדן: טוב, זו היתה אתנחתא להומור.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, כמה תיקונים קלים.

גלעד ארדן: למרות רצונך העז לקשור בין 1 באפריל ליום השבעת הממשלה, המאמץ שלכם – כמו בהרבה נושאים – לא הניב פירות, להזכירך, גם בעניין הזה, והממשלה הושבעה ב-31 במרס.

רוחמה אברהם-בלילא: ערב ה-1 באפריל.

גלעד ארדן: אבל למה לבלבל אותנו עם עובדות שיקלקלו חלק מהנאום?

גלעד ארדן: בעניין הכניעה לעופר עיני – אנחנו מאוד מאוד גאים בכניעה הזאת לעופר עיני.

גלעד ארדן: עופר עיני מייצג היום את הסתדרות העובדים הכללית החדשה, ולהגיע אתו לסיכומים זה דבר שאנחנו זוקפים כאחד ההישגים המשמעותיים של הממשלה החדשה.

גלעד ארדן: קודם כול, זה בוודאי מייצג התחשבות ושדרוג במעמדו של ציבור העובדים בישראל ודאגה לזכויותיו.

גלעד ארדן: זה דבר שגם גברתי וגם האופוזיציה בוודאי רוצות.

גלעד ארדן: אני חושב שיש ערך משמעותי מאוד לכך שבמקום שיהיו כאן ימים של שביתות ואובדן ימי עבודה ומיליארדים של שקלים למשק ולמדינה – אני חושב שלהגיע להסכמות עם יושב-ראש ההסתדרות ועם ארגוני המעסיקים זאת לא כניעה אלא הישג משמעותי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מכבדת ומעריכה את פועלו של עופר עיני, אבל אני אומר לך דבר אחר – אם הייתי יושבת שם, אז הייתי מנצלת את זה ממושבי בספסלי האופוזיציה – – –

גלעד ארדן: אבל את לא יושבת שם, גברתי, את יושבת-ראש הישיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יושבת-ראש הישיבה, אבל תרשה לי לנצל את זה ולומר – –

גלעד ארדן: אני לא יכול להרשות לך, רק את יכולה להרשות לעצמך.

רוחמה אברהם-בלילא: – – שלהגיע למצב שעופר עיני מכתיב לכם את מהלכי הממשלה – מה זה אם לא כניעה?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל עד כאן, אני אסיים.

גלעד ארדן: נזכרתי בממרה.

גלעד ארדן: כשחבר הכנסת כבל דיבר על הפעילות החשובה ששר הביטחון עושה, נזכרתי גם בפעילות החשובה שנשיא המדינה עושה וגם בפעילות החשובה שעופר עיני, יושב-ראש ההסתדרות, עושה, ונזכרתי בממרה "צדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים".

גלעד ארדן: אמרתי לעצמי שאולי ראש הממשלה הוא לא כל כך נורא כמו שאתם מתארים.

גלעד ארדן: בכל זאת יש סייעתא דשמיא, יש אנשים אחראיים, שמבינים שהאינטרס של מדינת ישראל הוא מעל לביקורת הפוליטית.

גלעד ארדן: ואף-על-פי שהאופוזיציה אוהבת להציג את עצמה – זה תמיד נשמע טוב, כמו הביטוי "מאה ימים של חסד", שגם עליו נדבר עוד מעט.

גלעד ארדן: אבל האופוזיציה מדברת על היותה אחראית, אז בואו תראו לי, אתם האופוזיציה.

גלעד ארדן: אני חושב שאם חבר הכנסת אקוניס הציע אי-אמון באופוזיציה, אז אני מניח שהוא אמר את זה בהומור, אבל אני מציע לציבור שצופה בנו לשקול גם את העניין הזה.

גלעד ארדן: כי כשבאה אופוזיציה שעד לפני שלושה חודשים ניהלה את המדינה – והזכיר את זה נכון חבר הכנסת זאב – את כל כישלונותיה של הממשלה האחרונה, שגם ממנה חבר הכנסת כבל התפטר, ביושרו ובמוסריותו, שצריך לחזור ולציין אותם, כי הוא אחד הבודדים באמת שמוכן לוותר על תפקיד בממשלה כשהוא חושב שהיא מובילה לכיוונים לא טובים.

גלעד ארדן: אז כשאופוזיציה מתבקשת לגבות את הממשלה, לפחות בנושאים שאפילו מופיעים במצע של קדימה, כמו בנייה בהתנחלויות, ביישובים שהוקמו כחוק על-ידי כל ממשלות ישראל, אז במקום לנהוג בצורה אחראית, לתמוך בממשלה בנושאים האלה, שהם בקונסנזוס הלאומי, גם פה האופוזיציה, ש"חסד" היא מלה שהיא יודעת להגיד, אבל היא כנראה לא מבינה את המשמעות שלה, אז מה שמעניין אותה זה רק האינטרס הפוליטי של לנסות לפגוע בממשלה, בלי קשר לזה שעל-ידי פגיעה בממשלה פה היא גם מנסה לחבל ביחסים של ממשלת ישראל עם הממשל בארצות-הברית, ובעצם פוגעת בכל אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל מה זה חשוב, העיקר שיושבת-ראש האופוזיציה והאופוזיציה יוכלו לחגוג עוד איזו מתקפה חסרת כל יסוד ובסיס.

גלעד ארדן: ולכן, כשבאים ומדברים על אופוזיציה אחראית, לצערי אין היום אופוזיציה אחראית במדינת ישראל.

גלעד ארדן: לצערי, כשמדברים על 100 ימים של חסד, אז מי שמדבר על 100 ימים של חסד זה מי שבאמת נטה חסד – ישב בשקט, שתק, חיכה לראות מה נעשה, וביום ה-101 אמר את דעתו.

גלעד ארדן: אבל מי שמהיום הראשון מנסה לחבל, טוען את כל הטענות שבעולם בדיוק על אותם דברים שהוא עצמו היה הגורם להם – ואני תיעדתי בקפדנות, גברתי, ומי שירצה מחברי האופוזיציה מוזמן ללשכתי.

גלעד ארדן: יש לי מין מחלה כזאת שאני אוהב לגזור מהעיתונים כל מיני נתונים שנראה לי שפעם יהיו חשובים.

גלעד ארדן: אז שמרתי לדוגמה תיעוד לגבי סקר על מעמדה הבין-לאומי של ישראל, עובר להרכבת הממשלה הנוכחית; שמרתי לי כל מיני ידיעות עיתונאיות מעיתונאים כלכליים על ההרס והחורבן הכלכלי ששר האוצר לשעבר רוני בר-און, יחד עם הנהגת קדימה, שהתעלמו מהמשבר העולמי שהגיע לישראל, הותירו את אותם עשרות אלפי מפוטרים שהתחילו להיות מפוטרים מייד עם כניסתה של הממשלה הנוכחית לתפקידה.

גלעד ארדן: את כל הדברים הללו, שאתם מנסים לתלות בנו בתום 100 ימים – בכל הכבוד הראוי, זה לא משכנע אף אחד מחברי הבית.

גלעד ארדן: אני יודע שכנראה גם אתם לא משוכנעים בעניין הזה, אבל זה בטח גם לא ישכנע אף אחד מהציבור.

גלעד ארדן: אני אזכיר – מכיוון שאני עושה את זה כל שבוע, אז לא נעייף את חברי הכנסת – רק כמה נקודות שהממשלה הנוכחית כן הובילה.

גלעד ארדן: ההישג הראשון, ולטעמי החשוב ביותר, הוא הקמת ממשלת אחדות ויציקת תוכן של אחדות לנושאים המרכזיים שעומדים לפנינו.

גלעד ארדן: נכון שחלקים באופוזיציה, בעיקר מהצד השמאלי של המפה, חושבים שכדי לקדם עלק שלום – כן, זה סתם תהליך מדיני שבסופו בדרך כלל יש יותר הרוגים ופצועים בשני הצדדים – אז אפשר לעשות את זה גם על חשבון ריסוק הלכידות הפנימית של החברה הישראלית.

גלעד ארדן: וגם אם דרוש לשם כך לגייס איזה סוחר סמים לממשלה או לשחד ברכב שרד כזה או אחר מישהו שיצביע בשונה מעמדותיו, אז זה ראוי, כי למען קידום התהליך המדיני הרי הכול כשר.

גלעד ארדן: אז הממשלה הנוכחית – – –

מיכאל בן-ארי: ממשלה של 24 שרים – – – זה משהו שונה?

גלעד ארדן: יש לי מה להגיד גם על התרומה שלך ללכידות של החברה הישראלית, ואני לא בטוח שהיא כל כך גדולה שאתה יכול להטיף לנו מוסר.

איתן כבל: הוא תוקף את שרי העבודה, אני מבקש ממך להגן עליהם.

גלעד ארדן: נו, אני מנסה.

מיכאל בן-ארי: ניקיון כפיים אין פה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: דרך אגב, אף אחד לא – טוב, לא חשוב, לא נהפוך את זה לעימות.

גלעד ארדן: בכל מקרה, זה לא שאני מסכים בכל לבי עם כל אמירה של ראש הממשלה בנושאים המדיניים, ויכולים להיות חילוקי דעות גם בתוך הקואליציה.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שכשיש ניסיון לתהליך מדיני – ואני לא אומר מה אני חושב שיהיו תוצאותיו, כי לצערי אני לא חושב שיהיו תוצאות, לא בגלל עם ישראל, כי פה יש נכונות אדירה לוויתורים, הרבה יותר מפליגים ממה שצריך לדעתי, אבל יש נכונות לתהליך מדיני.

גלעד ארדן: אני חושב שהבעיה היא בצד השני.

גלעד ארדן: וכשראש הממשלה, חברי חבר הכנסת כבל, מדבר על זכותו של העם היהודי, הוא לא עושה את זה כי הוא גילה את זה רק כרגע, אלא כי בעשורים האחרונים כל הדיאלוג וכל הטיפול בתהליך המדיני היה מתוך איזו תובנה שאנחנו מתנהלים רק סביב הנושא הביטחוני, איפה שאפשר להיות – אחד יגיד שניתן להגן על ביטחון ישראל כך ואחד יגיד שאי-אפשר.

גלעד ארדן: זה הדבר היחיד.

גלעד ארדן: וכשאנחנו בעצם – ואת זה אתה בוודאי זוכר מתקופת היותך בישיבה – כשצד אחד אומר "כולה שלי" והצד השני אומר "כלום לא שלי, אבל תדאגו לי לביטחון", הסוף יהיה באמת שלא יהיה לו לא ביטחון ולא טריטוריה.

איתן כבל: – – –

גלעד ארדן: ולכן חשוב מאוד מה ששר החינוך עושה היום ומה שראש הממשלה אומר היום – ואני מקווה שזה לא יסתיים בנאום בר-אילן.

גלעד ארדן: אני מקווה שלפני שמדברים על תהליכים מדיניים קודם כול נזכיר לעצמנו, כי קצת שכחנו את הזכויות ההיסטוריות, המוסריות, התנ"כיות, הדתיות, של העם היהודי לשבת גם בשטחי יהודה ושומרון, ובעיני הן לא פחותות מהזכות שלנו לשבת ברמת-אביב ג', שם היה כפר ערבי עד 1948, לעומת מקומות ששם היה המשכן או מקומות אחרים שזכותנו לשבת שם הרבה יותר גדולה מזכותם של הפלסטינים.

גלעד ארדן: ולכן, מה שראש הממשלה עושה בנושא הזה הוא חשוב ביותר, ואני מקווה מאוד שזה יימשך.

גלעד ארדן: אותו הדבר לגבי גיבוש אחדות בנושאים הכלכליים-חברתיים, ועל כך כבר דיברתי בתחילת דברי.

גלעד ארדן: אני יכול לציין גם את העברת – עוד לא העברנו, אבל בעזרת השם נעביר תקציב דו-שנתי, פעם ראשונה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: זה יהיה לשנה וחצי, אבל גם זה יוסיף מרכיב של יציבות באקלים של חוסר יציבות, שכאשר – איך אהבה להגיד בעבר קדימה, או ראשיה, דברים שרואים מכאן לא רואים משם?

גלעד ארדן: כאשר קדימה התמודדה בבחירות, וציטטתי לאחרונה גם מהקמפיין שלה וגם מהבלוג של יושבת-ראש האופוזיציה, שדיברה כמה היציבות השלטונית חשובה וכמה השינויים בשיטת הממשל זה הדבר הכי דחוף, זה האיום האסטרטגי הכי נורא על מדינת ישראל; אותו דבר גם היכולת של תכנון כלכלי לטווח קצת יותר ארוך מקצה האף, וזה בדיוק מה שהממשלה הנוכחית מנסה להוביל.

גלעד ארדן: ברור שאי-אפשר לעשות את כל הדברים האלו בשלושה חודשים, אבל אלו התהליכים שאנחנו מתחילים לטפל בהם, ומקווים להעביר באמת, פעם ראשונה, תקציב דו-שנתי ראשון במדינת ישראל.

גלעד ארדן: התנענו את הטיפול ברפורמות מאוד חשובות, כמו לדוגמה הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, שבסופו של דבר תביא גם להוזלת הדירות ולפישוט הביורוקרטיה.

גלעד ארדן: אפשר ללגלג על זה, אפשר לצחוק על זה, עד שמישהו מנסה באמת להתנהל מול מינהל מקרקעי ישראל ומבין כמה הביורוקרטיה שם היא מתסכלת ונוראית.

גלעד ארדן: אני מסכים ומודע לכך שיש ברפורמה הזאת גם בעיות שצריך לפתור אותן – – –

איתן כבל: בעיות גדולות.

גלעד ארדן: בעיות גדולות אפילו, אני מקבל את מה שאתה אומר.

גלעד ארדן: גם העברת חוק בנק ישראל, אתמול, חוק שכולנו, וגם בנק ישראל – חוק שיתרום ליציבות הכלכלית, זה חוק שמחכים לו הרבה מאוד שנים.

גלעד ארדן: הוא עבר בממשלה, ואני מקווה שיעבור גם בכנסת.

גלעד ארדן: הוא אמור לקבע את עצמאות בנק ישראל, וזה דבר שחשוב מאוד ליציבות המערכת הפיננסית.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לדבר על השקט הביטחוני עד כה ולעשות עין הרע, ואני לא זוקף את זה רק לממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: בהחלט גם לפעילות הביטחונית של הממשלה היוצאת היתה חשיבות, אבל לא צריך לצייר תמונה כל כך נוראית של הרס וחורבן, ותודה לאל שהשקט הביטחוני נמשך, והממשלה הנוכחית, יש לה עמדה מאוד מאוד ברורה כיצד היא תגיב במידה שהשקט הביטחוני הזה יופר.

גלעד ארדן: אני חושב שאסיים כאן, כדי לא להרחיב יותר מדי את המחלוקות, והייתי מציע – – –

איתן כבל: – – –

גלעד ארדן: בגלל זה עשיתי פאוזה, כי אני צופה כדי לדעת מה להציע.

נסים זאב: אם אתה תאריך, ניכנס ל-101 יום עוד מעט.

זבולון אורלב: לפי חברי כנסת הנוכחים, אני מציע לשר להציע שזה יהיה במליאה.

איתן כבל: אנחנו רוצים להביא את הבשורה של הממשלה לכל העולם בדיון רחב.

נסים זאב: אפשר לעשות הצעה דחופה כשיהיו 150 יום, 120 יום.

גלעד ארדן: אני מקבל את הצעתו של חבר הכנסת כבל ועצתך, ונסכים להעביר את זה למליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, חברי חברי הכנסת – אני מודה לך, השר ארדן – אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד זה להעביר למליאה, נגד זה להסיר מסדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, שמונה הצביעו בעד, מתנגד אחד, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהנושא יועבר לדיון במליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: סירוב ישראל להסדר ולנסיגה מלאה מרמת-הגולן

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעה רגילה בנושא סירוב ישראל להסדר ולנסיגה מלאה מהגולן, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שמספרה 931.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, עשר דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד גברתי היושבת-ראש, אני פעם ראשונה נואם כשאת יושבת בראש ואני מברך אותך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, יש חבר כנסת אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: ביחד אנחנו שלושה.

רוחמה אברהם-בלילא: ארבעה עם השר.

יעקב כץ: – – – אומר:

יעקב כץ: אם אני כאן הכול כאן, אם אני לא כאן אף אחד לא כאן.

ג'מאל זחאלקה: אתמול או שלשום היתה הצהרה של שמעון פרס שאמרה שאסד לא יקבל את הגולן על מגש של כסף.

ג'מאל זחאלקה: ובכן, מעשית אי-אפשר למסור את הגולן על מגש של כסף, אפילו אצל קוסם כמו שמעון פרס.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שלא צריך למסור את הגולן על מגש של כסף, ואני מציע שאת מגש הכסף ייתנו לשמעון פרס ואת הגולן יחזירו לסוריה, לנשיא אסד.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך גם את מגש הכסף וגם את הגולן, מספיק את הגולן לסוריה ומגש הכסף יוחזר ללשכתו של שמעון פרס.

ג'מאל זחאלקה: הוא יכול לעשות דברים רבים במגש הכסף, להגיש קפה לחברי כנסת שהוא מקבל או בפגישותיו עם נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: הלשון הזו של שמעון פרס מראה כאילו הוא עושה טובה למישהו.

ג'מאל זחאלקה: לפני 42 שנה ישראל כבשה את הגולן.

ג'מאל זחאלקה: בגולן גרו אז 138,000 תושבים.

ג'מאל זחאלקה: בתום המלחמה נשארו בגולן 6,000 אזרחים סורים, 132,000 אנשים גורשו מעשרות יישובים.

ג'מאל זחאלקה: זה היה מקום הומה אדם, עשרות יישובים.

ג'מאל זחאלקה: כיום מספרם עולה על חצי מיליון, זה נושא שכמעט לא מזכירים אותו, הפליטים של הגולן.

ג'מאל זחאלקה: בציבור הישראלי מתואר הגולן כמקום פסטורלי: שטחים ריקים, שלג, חיות, צמחייה, מקומות אקזוטיים.

ג'מאל זחאלקה: זה לאחר שגירשו את האנשים.

ג'מאל זחאלקה: זכותם המלאה לחזור ליישובים שלהם, זכותה המלאה של סוריה לקבל בחזרה את רמת-הגולן.

ג'מאל זחאלקה: הנשיא אסד הצהיר לפני כמה ימים שאין פרטנר ישראלי, אין פרטנר ישראלי שמחויב לחוק הבין-לאומי, אין פרטנר ישראלי שמחויב לעיקרון של שטחים תמורת שלום ואין פרטנר ישראלי שמחויב להחלטות האו"ם בנדון.

ג'מאל זחאלקה: מאז ועידת מדריד עד היום נערך משא-ומתן ישיר ועקיף עם סוריה כמעט של כל הממשלות, למעט ממשלתו של שרון.

ג'מאל זחאלקה: כל ממשלה חדשה באה ואומרת: בוא נתחיל מאפס.

ג'מאל זחאלקה: זו כמעט עבודה סיזיפית.

ג'מאל זחאלקה: מנהלים משא-ומתן, מגיעים לסיכומים ראשוניים, אומנם לא כתובים – לא הסכם, אבל סיכומים, הבנות – וכל ממשלה באה: משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים, בואו נתחיל מאפס, כשהכוונה של רוב הממשלות זה לא להגיע להסכם אלא רק לנהל משא-ומתן.

ג'מאל זחאלקה: בתקופתו של ברק בשנת 2000 כמעט הגיעו להסכם, וכל מי שניהל משא-ומתן עם סוריה, תשאלו אותם, אומר שההסכם היה גמור רק שברק תפס פיק ברכיים, תפס קור ברגליים, לא חתם על ההסכם והלך על נסיגה חד-צדדית מלבנון, כשבסופו של דבר הוא סלל את הדרך למלחמת לבנון השנייה.

ג'מאל זחאלקה: אם אין שלום, יש סכנת מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: שלא יטעה אותנו השקט.

ג'מאל זחאלקה: ואפשר להגיע להסכם, וכל מי שניהל משא-ומתן עם סוריה יגיד לך שאפשר להגיע להסכם, ושברובן המכריע של השאלות כבר יש סיכומים.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך להתחיל מאפס.

ג'מאל זחאלקה: הטענה הזאת, בוא נתחיל משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים, היא תנאי מוקדם.

ג'מאל זחאלקה: זה לא תנאי מוקדם שישראל מחזיקה בכל השטח וכובשת אותו?

ג'מאל זחאלקה: זה לא תנאי מוקדם שישראל זורעת את רמת-הגולן בהתנחלויות?

ג'מאל זחאלקה: זה לא תנאי מוקדם שישראל אומרת: בואו נשים הצדה את כל החלטות האו"ם בנדון?

ג'מאל זחאלקה: אלה כולם תנאים מוקדמים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא תנאי מוקדם שממשלת ישראל אומרת שכל הסיכומים שהגענו אליהם בעבר, כל המשא-ומתן, לא שווים כלום?

ג'מאל זחאלקה: זאת דרך להתחמק.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים, לא רוצים שלום, לא רוצים הסדר.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו אומר: משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים.

ג'מאל זחאלקה: ליברמן, כמעט שכחנו שהוא שר חוץ, אומר: ללא תנאים מוקדמים.

ג'מאל זחאלקה: זה להגיד לסוריה שלא רוצים משא-ומתן.

ג'מאל זחאלקה: יש אלף דרכים להגיד לא, אבל מי שאומר לא הוא נושא באחריות לשפיכות דמים עתידית, שחס וחלילה תהיה.

ג'מאל זחאלקה: השר ארדן, זה לא מצחיק בכלל.

גלעד ארדן: זה עצוב עד כדי כך שאין ברירה אלא לצחוק.

ג'מאל זחאלקה: הגולן הוא אדמה סורית ואין לישראל זכות להיות שם יום אחד, וכל ההתנחלויות וכל הכסף שנשפך בהתנחלויות בגולן הוא לריק.

ג'מאל זחאלקה: הן יפונו לחלוטין.

ג'מאל זחאלקה: אפס.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: ואת זה יודעים בממשלה, ואת זה יודעים כולם.

ג'מאל זחאלקה: כיום מספר התושבים הסורים בגולן הוא בערך 20,000.

ג'מאל זחאלקה: הייתי בסיור בגולן במסעדה, בבוקעאתא ובמג'דל-שמס לפני כמה ימים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם יודעים כולם שבמרכז – לא ליד, במרחק 10 מטרים מהבתים – יש שדות מוקשים, ושמסביב לבוקעאתא יש שדות מוקשים שמחבקים את היישוב בצורת U, רק ממקום אחד אפשר לצאת, ושאנשים נהרגו בגלל המוקשים האלה.

ג'מאל זחאלקה: כשיש גשם והאדמה זזה, המוקשים זזים ממקומם.

ג'מאל זחאלקה: הם התפוצצו בעבר ועלולים להתפוצץ בעתיד.

ג'מאל זחאלקה: למרות פניות, עשרות פניות, ולמרות דוחות, אפילו של קצינים, שאמרו שזה דבר מסוכן, לא עושים כלום.

רוחמה אברהם-בלילא: האם זה רק סביב בוקעאתא או במרבית רמת-הגולן?

רוחמה אברהם-בלילא: עשית בדיקה?

ג'מאל זחאלקה: אני לא צריך לעשות בדיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מדבר רק על יישוב אחד.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, סליחה, סליחה.

ג'מאל זחאלקה: תושבי בוקע

ג'מאל זחאלקה: אתא לא רוצים את המוקשים האלה – –

רוחמה אברהם-בלילא: אף אחד לא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: – – מג'דל-שמס לא רוצים את המוקשים האלה.

ג'מאל זחאלקה: זו סכנת חיים, מסתובבים ילדים.

ג'מאל זחאלקה: ישראל מנצלת את המים של הגולן, מספקת מים חינם, באמצעות חברות, להתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: היא לוקחת את המים של תושבי הגולן ומוכרת להם את זה במחירים מופקעים, כדי לפגוע בחקלאות.

ג'מאל זחאלקה: תושבים רבים בגולן שבצורה זו או אחרת נכפתה עליהם האזרחות הישראלית אומרים שהם לא רוצים אותה, ומשרד הפנים – הבעיה הזאת ידועה – מסרב לקבל בחזרה את האזרחות הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: כידוע, ההנהגה הרוחנית והפוליטית של האזרחים הערבים הסורים בגולן עשתה חרם על כל מי שמחזיק באזרחות ישראלית.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו כבר מעבר לזמן.

ג'מאל זחאלקה: אני תיכף מסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להדגיש שישראל כבשה את האדמה בגולן אבל היא לא כבשה את האדם.

ג'מאל זחאלקה: יש קונסנזוס אצל כל תושבי הגולן הסורים שהם לא רוצים את הכיבוש הישראלי.

ג'מאל זחאלקה: יש אפשרות להגיע להסדר, אבל ידעו כולם שזה בידי הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: רוצה היא, יהיה שלום; לא רוצה, שתגיד את זה לכולם, שתישא באחריות ותישיר מבט בפני האנשים על המחיר הגבוה שכולם ישלמו בגלל הסרבנות לשלום.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיב על ההצעה לסדר-היום השר המקשר והשר להגנת הסביבה גלעד ארדן.

אחמד טיבי: הצעה אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעה אחרת לחבר הכנסת אחמד טיבי.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אין לי שום כוונה לנסות ולשכנע את המציע שדבריו אינם נכונים, כמובן, כי אני לא חושב שיש סיכוי לכך.

גלעד ארדן: אני אומר רק את עמדתי, עמדתנו, בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני סבור שאזרחי מדינת ישראל יודעים היטב את העובדות ההיסטוריות, למרות העובדות השקריות שתיאר כאן חבר הכנסת זחאלקה.

גלעד ארדן: מדינת ישראל לא כבשה מיוזמתה ולא פתחה במלחמה כדי לכבוש את רמת-הגולן, אף-על-פי שאני מדגיש שיהודים חיו ברמת-הגולן לאורך שנים רבות, ויש עד היום זכר לבתי-כנסת וליישוב יהודי שהיה ברמת-הגולן.

גלעד ארדן: ותמיד הוויכוח הוא אם נסתכל עשרות שנים אחורה וניתן את הזכות למי שרצח, טבח וגירש בכוח את מי שחי שם, או שנסתכל גם מאות ואלפים של שנים אחורה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, להבדיל, ולצורך הדיון הזה, כמסר חינוכי לעתיד – וזה גם דבר שמוכר במשפט הבין-לאומי – כאשר מדינה פותחת במלחמה ובסופו של דבר כתוצאה מהמלחמה שהיא פתחה בה היא מאבדת שטח משטחה, גם ברמה המוסרית, החינוכית ואפילו על-פי כללי המשפט הבין-לאומי, אי-אפשר לטעון עוד שהשטח הזה שייך לה.

גלעד ארדן: וכפי שאמרת, ולכן הגבתי לעניין הזה, שמי שלא יסכים מראש בלי תנאים מוקדמים – מובן שתנאי מוקדם מצדנו, לא משנה איזה, הוא תמיד תנאי מוקדם, וכניסה למשא-ומתן שהתנאי המוקדם הוא שנסכים לוותר על כל רמת-הגולן, זה לא תנאי מוקדם.

גלעד ארדן: אני לא יודע איזה תנאי יש יותר מזה בכלל, כי הרי על מה בכלל יתנהל אז המשא-ומתן?

גלעד ארדן: להגיד אמירה כמו שמי שלא מסכים מראש לוותר על כל רמת-הגולן הוא יישא באחריות לשפיכות הדמים שתהיה – סלח לי מאוד, חבר הכנסת זחאלקה, זה כמו להגיד: אני אצדד בשפיכות דמים שתקרה אם סוריה תפתח במתקפה וייהרגו אלפים רבים של אזרחים, אני חושב שהאחריות היא על מדינת ישראל, ובעצם אי-אפשר לבוא בטענות.

גלעד ארדן: ואת זה אומר אזרח ישראלי, חבר כנסת, פה מעל בימת הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה למנוע מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא – – –

גלעד ארדן: ואני, אני יכול רק להצטער על זה, אבל כפי שאמרתי אתמול – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה מחרחר מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה למנוע שפיכות דמים.

מיכאל בן-ארי: מי הפגיז את הקיבוצים של עמק בית-שאן?

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מיכאל בן-ארי: איך הפגיזו את הקיבוצים של עמק בית-שאן כשהייתם בגולן.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, חבר הכנסת בן-ארי.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי אתמול, יש גם יתרונות לנוכחותכם כאן בבית.

גלעד ארדן: לא יתרונות, אלא יתרון אחד, האמת.

גלעד ארדן: והיתרון האחד והיחיד הוא שנוכחות

גלעד ארדן: כם כאן עוזרת להמחיש בעולם את חוזקה של הדמוקרטיה הישראלית ואת הסובלנות שלה, שמסוגלת גם לשמוע כאן אזרחים ישראלים נבחרי ציבור מעודדים את האויב, מדינות אויב, ארגוני אויב, לפתוח במלחמה ולהרוג אזרחים, אם ממשלת ישראל לא תיכנע לתנאים המוקדמים שלהם.

גלעד ארדן: פשוט חשוב ככה לנקות הצדה את כל הדברים, להציג ולזקק את הדברים החמורים שאתה אומר ולהביא את משמעותם בפני הציבור ובפני העולם.

גלעד ארדן: זו באמת דוגמה לסובלנות ולדמוקרטיה שיש רק במדינת ישראל; אני חושב שאין לזה אח ורע בעולם.

גלעד ארדן: בכל מקרה, העמדה של הממשלה ושל ראש הממשלה היא כידוע שאנחנו מאוד מעוניינים לקדם תהליך מדיני והידברות, אבל לא הידברות שאת תוצאותיה מנסים לקבוע מראש.

גלעד ארדן: ממשלת ישראל וראש הממשלה סבורים שאין לוותר על רמת-הגולן, וכל יתר הפרטים או ההסדרים צריכים להיקבע במשא-ומתן – שאמור לקרות במשא-ומתן ולא אמור לקרות לפני תחילת המשא-ומתן – –

ג'מאל זחאלקה: – – – לוותר – – –

גלעד ארדן: – – בוודאי ובוודאי כשהטענות והדרישות, שאתה כה מגבה אותן, באות ממדינה שהיא מדינת טרור שתומכת בארגון טרור שהפציץ רק לפני כמה שנים יישובים יהודיים אבל גם יישובים ערביים שבהם נהרגו אנשים שאולי הצביעו עבורך, ואתה היום תומך בעמדה של אותה מדינה שמימנה את הטילים של ארגון הטרור שירה על הבוחרים שלך.

גלעד ארדן: אני חושב שעמדות כאלה לא ראויות להישמע בבית הזה, אבל כפי שאמרתי, במסגרת הדמוקרטיה והסובלנות של מדינת ישראל הן נשמעות.

גלעד ארדן: טוב שכך, וגם חבל.

גלעד ארדן: אני הייתי מציע להסיר מעל סדר-היום את ההצעה.

גלעד ארדן: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעה אחרת לחבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: השר הציע להסיר מסדר-היום.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, האמת היא שרציתי לומר שהיתה לי הצעה לגבי 100 הימים של הכישלונות של ממשלת נתניהו, ונבצר ממני להשתתף כי אני משתתף בו-זמנית בדיוני ועדת הכספים, ואולי זו השעה השישית של הצבעות על התקציב.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, אנחנו בשבוע שבו ועדת הכספים יושבת על המדוכה.

אחמד טיבי: זה שבוע קשה ומרתק, אבל לא יכולתי להיות בשני המקומות בו-בזמן.

אחמד טיבי: לגופו של עניין, גם השר וגם לאודר, איש העסקים, יועצו לשעבר של ראש הממשלה, יודעים שיש רק מחיר אחד להסדר עם סוריה, והוא נסיגה – לא ירידה – מוחלטת מרמת-הגולן, לרבות ההתנחלויות הלא-חוקיות הקיימות שם.

אחמד טיבי: זה יקרה בעתיד.

אחמד טיבי: ואז, בנימין נתניהו – ערב ההסכם ילחצו עליו בארצות-הברית או בבירות אחרות ואז הוא יגיד: הצלחתי לאחד את העם סביב הסכמה לאומית – הוא אפילו צוחק – על הצורך בנסיגה מרמת-הגולן.

אחמד טיבי: ואז הוא יפסיק להטיף לזחאלקה ולי ולאחרים שאנחנו נמצאים פה למען מה שהוא קורא הסובלנות והדמוקרטיה שלו ושל חבר מרעיו.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה.

אחמד טיבי: דרך אגב, שתי מדינות לשני עמים זה הישג.

אחמד טיבי: זו פעם ראשונה.

גלעד ארדן: אתה צריך להגיד שהוא יגיד שהוא קשוב לרחשי לב הציבור – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טיבי, האם אדוני הציע להעביר את הנושא לוועדה?

גלעד ארדן: הוא שכח – – –

אחמד טיבי: זה זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: מליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: מליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: נצביע כך: בעד זה יהיה בעד הצעתו של השר להסיר מסדר-היום, ונגד זה מליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה רצה מליאה.

ג'מאל זחאלקה: מליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד זה להסיר, ונגד זה מליאה.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: ההיפך.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד זה להסיר מסדר-יומה של הכנסת, ונגד זה להעביר למליאה.

אחמד טיבי: אתם יכולים להציג את עמדתכם.

אריה אלדד: אמרנו.

אריה אלדד: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

-בלילא: בעד – 5, נגד – 2, ואין נמנעים.

-בלילא: לפיכך, אני קובעת שההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה הוסרה מסדר-יומה של הכנסת.

-בלילא: [מס' כ/256; "דברי הכנסת" השבע-עשרה, מושב שלישי, חוב' מ', עמ' 19727.

-בלילא: ]

-בלילא: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הודעה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, התשס"ח–2008.

-בלילא: תציג את הבקשה יושבת-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חברת הכנסת ליה שמטוב.

-בלילא: בבקשה.

ליה שמטוב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מתכבדת להודיע, כי בישיבתה ביום 6 ביולי 2009 החליטה פה אחד על רצונה בהחלת רציפות על הצעת חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, התשס"ח–2008, אשר עברה בכנסת השבע-עשרה בקריאה ראשונה.

ליה שמטוב: מדובר באיחוד של שתי הצעות חוק פרטיות אשר הונחו על שולחן הכנסת השבע-עשרה על-ידי יותר מ-80 חברי הכנסת, ובין יוזמיה היו השר מיכאל איתן, השר יולי אדלשטיין והשרה סופה לנדבר.

ליה שמטוב: מחברי הכנסת המכהנים היום היו יוזמיה חברי הכנסת אברהם מיכאלי, זבולון אורלב וחבר הכנסת שלמה מולה, שהוא שביקש מהוועדה להחיל על ההצעה דין רציפות.

ליה שמטוב: מדובר בהצעת חוק שמטרתה להקים מרכז לחקר מורשת יהדות אתיופיה, אשר יחקור מורשת עשירה זו ויתרום להגברת המודעות הציבורית אליה.

ליה שמטוב: הקמת המרכז אמורה להדגיש את החשיבות הרבה שמדינת ישראל מייחסת לעלייתם ולקליטתם של יוצאי אתיופיה, והיא תאפשר את הנחלת המורשת האתיופית למען חינוך הדורות הבאים.

ליה שמטוב: ההצעה מפרטת את רשימת המוסדות הדרושים לשם קיומו של מרכז זה, ובהם מכון מחקר וארכיון שיהיה חלק מגנזך המדינה, ובו תפעל גם ספריית מחקר ועיון.

ליה שמטוב: כל אלה יאפשרו את העשרת הידע התרבותי וההיסטורי של מורשת יהדות אתיופיה ויעזרו להפצתו.

ליה שמטוב: ההצעה מתייחסת גם למבנה המרכז, להרכב המועצה וליחס לשאר הגופים הקיימים שעוסקים במורשת יהדות אתיופיה, אם כי נקבע כי הוועדה תדון לעומק בנושאים אלה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

ליה שמטוב: יש לציין כי על-פי חוות הדעת של מרכז המחקר והמידע של הכנסת מדובר בהצעת חוק שאיננה תקציבית, אף שלהערכת משרד האוצר היתה עלות ההצעה מעט יותר מהסכום הקבוע להצעת חוק תקציבית.

ליה שמטוב: חשוב להדגיש כי הממשלה החליטה על תמיכה בהחלת דין הרציפות, ושלושה מנציגיה – השרים סופה לנדבר, מיכאל איתן ויולי אדלשטיין – אף כיבדו בנוכחותם את ישיבת הוועדה וייצגו בה את עמדת הממשלה.

ליה שמטוב: הוועדה מודיעה מעל בימה זו כי היא מתכוונת לכבד את עמדת הממשלה בהחלטתה, ולא להביא את הצעת החוק להצבעה בכנסת ב-90 הימים ממועד החלטת הממשלה.

ליה שמטוב: זאת, כדי לאפשר לממשלה להביא הצעת חוק כוללת שתדון בהנצחת כלל מורשות עדות ישראל השונות.

ליה שמטוב: משימה זו הוטלה על שרת התרבות והספורט בתיאום עם השר מיכאל איתן ושר האוצר לביצוע בתוך 60 ימים מיום החלטת הממשלה.

ליה שמטוב: לסיום, חשוב להדגיש כי החלת דין רציפות על הצעת חוק זו משמעותה הצהרה כלפי עדת יהודי אתיופיה כי מדינת ישראל מתייחסת למורשתה ולצורך בהנצחתה ברצינות הראויה.

ליה שמטוב: זאת במיוחד לאור העובדה שבישראל קיימים חוקים להנצחת מורשת עדות אחרות, ובהן מורשת יהדות בוכרה, יהדות לוב, יהדות ספרד והמזרח ומורשת הדרוזים.

ליה שמטוב: לפיכך, אני מבקשת מחברי הכנסת לכבד את רצון הוועדה ולהצביע בעד החלת דין הרציפות על הצעת החוק.

ליה שמטוב: תודה.

-בלילא: אני מודה לך.

-בלילא: אני רק רוצה להבהיר שאנחנו לא מקיימים כרגע את ההצבעה, משום שעל-פי התקנון אנחנו צריכים לתת לחברי הבית, לסיעות, כשבועיים ימים על מנת להגיש הסתייגויות.

-בלילא: לכן, זה יובא לכנסת בעוד כשבועיים – רק להבהיר.

-בלילא: [מס' כ/253; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 2110.

-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, לבקשת סיעות האיחוד הלאומי ובל"ד שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק שמירה על קווי צנרת נפט, התשס"ח–2008.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להנמקת הערעורים.

רוחמה אברהם-בלילא: ינמק את הערעור מטעם סיעת האיחוד הלאומי חבר הכנסת אריה אלדד.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, לרשותך עומדות חמש דקות.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אולי זכור לך, גברתי היושבת-ראש, שבתקופה של המאבק בהטרדות המיניות היה שיר שנקרא שיר שמורות הטבע: כבר פורחים נרקיסים בשמורות הטבע, והאיילה מתבוננת בשלט שכתוב עליו "אסור לצוד".

אריה אלדד: היתה שם שורה שאומרת: רק עלי עוד לא שמו שלט, רק עלי איש אינו שומר.

אריה אלדד: לו הייתי נרקיס או רקפת אזי ודאי היה מצבי אחר.

אריה אלדד: אני קורא את החוק הזה של חבר הכנסת חסון, ואני אומר:

אריה אלדד: הכי טוב לבן-אדם להיות צינור נפט, כי צינור נפט הוא במצב מצוין – שומרים עליו, מגינים עליו, לא נותנים לו לזהם את הסביבה.

אריה אלדד: לא רק שמגינים עליו כי נפט זה דבר חשוב, גם נותנים לו רצועת אדמה שהיא שלו.

אריה אלדד: רצועת הצינורות – 10 מטר מכל צד, זו האדמה שלו.

אריה אלדד: על כל אדמת המדינה הממשלה ויתרה.

אריה אלדד: זה בחוק ההסדרים ובחוק מינהל מקרקעי ישראל – מוותרים על הבעלות על אדמות המדינה, מוכנים למכור את הכול.

אריה אלדד: אבל, לנפט, לנפט תהיה אדמה משלו, כי נפט זה דבר חשוב.

אריה אלדד: אגב, החוק הוא חוק שראוי לתמוך בו, כי אין לי ספק שחוק מסוג כזה הוא התחלה טובה.

אריה אלדד: אם יתחילו לשמור על האדמה שסביב צינורות הנפט, אולי בסופו של דבר יגיעו לשמור על כל אדמת המדינה.

אריה אלדד: אבל אני בטוח – כששמעתי היום שוועדת החקירה הממלכתית לבדיקת מצבם של המגורשים מגוש-קטיף החליטה להגיש המלצות ביניים ולא להסתפק בדוח סופי, שיתפרסם כנראה בעוד שנה, חשבתי שגם המגורשים מגוש-קטיף היו רוצים שישמרו עליהם, לפחות כמו ששומרים, על-פי החוק הזה שאנחנו מבקשים להחיל עליו דין רציפות, על צינורות נפט.

אריה אלדד: על צינור נפט כתוב בהצעת החוק, גברתי היושבת-ראש: לא יפגע אדם, ולא יהרוס מתקן או צנרת נפט ללא הסכמת הבעלים.

אריה אלדד: ומי שהורס או פוגע במתקן או בצנרת, דינו מאסר שלוש שנים.

אריה אלדד: המדינה הלכה, הרסה אלפי בתים, ואלה שעשו את זה בשליחות המדינה, לא שלא מענישים אותם ונותנים להם שלוש שנים מאסר כאילו הם פגעו באיזה צינור – הרסו אלפי בתים של אנשים שלא הצליחו לבנות להם עד היום, לא רק שלא שלחו אותם למאסר שלוש שנים, עושים להם אלבומי ניצחון וסרטי מורשת, וחלקם קודמו בדרגה והופכים להיות בעלי תפקידים חשובים יותר, כדי שיוכלו אולי לעשות את זה בפעם הבאה ביתר הצלחה.

אריה אלדד: ההודעה שיצאה ואמרה שוועדת החקירה הממלכתית לחקר הטיפול במגורשים מגוש-קטיף עומדת לפרסם המלצות ביניים, היא הודעה חשובה ביותר.

אריה אלדד: משום שארבע שנים מאז גירוש אלפי אנשים מבתיהם בחבל-עזה ובצפון השומרון, ומדינת ישראל לא הצליחה לפתור את בעיית המגורשים.

אריה אלדד: מסתבר שבית שלוקח שבע דקות להרוס, גם בארבע שנים לא מצליחים לבנות.

אריה אלדד: מסתבר שההבטחה שלכל מתיישב יש פתרון היתה ספין נבוב, ריק מתוכן, שקרי.

אריה אלדד: ולכן, ועדת החקירה הממלכתית, שבראשה עומד שופט עליון בדימוס, טורחת לפרסם מסקנות ביניים, משום שמסקנות ביניים מתבקשות בדרך כלל כשיש צורך בפעולה דחופה.

אריה אלדד: גם ועדת-וינוגרד פרסמה מסקנות ביניים כשחשבה שיש צורך דחוף לעשות בדק בית בצבא ובממשלה, כי עלולה להיות מלחמה נוספת.

אריה אלדד: ואכן, ראינו את ההתלקחות במסגרת "עופרת יצוקה" בחבל-עזה.

אריה אלדד: הצורך ליישם מסקנות ביניים, להגן על אותם מגורשים מבתיהם, אנשים שגם ארבע שנים לאחר גירוש לא מצאו פתרון, הוא צורך דחוף.

אריה אלדד: אני מקווה שממשלת נתניהו, שלא מחוברת אידיאולוגית כמו ממשלת שרון או אולמרט לצד המגרש, אולי תהיה חופשייה מהתסביכים של ממשלות העבר ותצליח לתקן חלק מהעוול שנגרם לאותם מגורשים לפני ארבע שנים.

אריה אלדד: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מזכירה שההצבעה על החלת דין הרציפות תתקיים מחר.

רוחמה אברהם-בלילא: [מס' כ/188, כ/265; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 1924.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא על סדר-היום, לבקשת סיעת האיחוד הלאומי שלא להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות:

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 97) (גנבת ציוד חקלאי ותוצרת חקלאית), התשס"ח–2007 – הצעות חוק כ/188 ו-פ/1885/17; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104) (איום ותקיפה), התשס"ט–2008 – הצעות חוק כ/265 ו-פ/2071/17; והצעת חוק העונשין (תיקון מס' 105) (תקיפת מטפל ומאבטח), התשס"ט–2008 – הצעות חוק שמספרן כ/265 ו-פ/2943/17.

רוחמה אברהם-בלילא: ינמקו את הערעורים מטעם סיעת האיחוד הלאומי חבר הכנסת יעקב כץ, אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיכאל בן-יאיר, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יעקב – סליחה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש – – –

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אני מתנצלת – מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אני אפילו לא מתקנא במיכאל בן-יאיר.

רוחמה אברהם-בלילא: קבל את התנצלותי, זה לא בכוונה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאיר כל הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך ארבע דקות.

מיכאל איתן: הסיעה הגדולה בבית.

רוחמה אברהם-בלילא: כעת, כן.

רוחמה אברהם-בלילא: בהחלט.

יעקב כץ: כי אתכם בחרתי – המעט מכל העמים, שממעטים עצמכם.

יעקב כץ: ישראל באומות כלב באיברים.

יעקב כץ: הלב הוא הקטן, אבל הוא החשוב שבגוף.

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זה טוב לדבר אל הבית, אל כבוד השר, כי הוא גם ככה – לפחות פעם היה כולו שלנו; היום, כמו שמישהו ציטט פה את הגמרא בבבא מציעא: זה אומר חציה שלי, וזה אומר חציה שלי – לפחות חציו שלנו.

יעקב כץ: קודם כול, אי-אפשר שלא להתייחס לדבריו של חבר הכנסת זחאלקה ולתשובתו של השר גלעד ארדן, שאמר בסופם של הדברים שאנחנו סך הכול נוהגים במתינות ובהגינות כלפי הציבור הערבי ומאפשרים לו לשבת בכנסת ישראל ולומר דברים קשים מאוד כלפי מדינת ישראל, גברתי היושבת-ראש, וכלפי עם ישראל.

יעקב כץ: ואני רוצה לומר לו ולעצמנו ממרה של חז"ל, שאמרו שמי שמרחם על אכזרים, סופו שמתאכזר לרחמנים.

יעקב כץ: זה לא מספיק שאומרים: אנחנו טובים.

יעקב כץ: אם התוצאה היא שזה גורם לעיוות נפשי, העיוות הנפשי הזה מוביל בסופו של יום – כמו אצל שאול המלך, שריחם על אגג מלך עמלק אבל רצח את 80 כוהני נוב.

יעקב כץ: אז צריך להיזהר מרחמנות יתירה.

יעקב כץ: בקשר לסוגייתנו, בקשת סיעתנו האיחוד הלאומי שלא להחיל דין רציפות על הצעות חוק העונשין, עניינה החלה כמעט סלקטיבית של חוקי העונשין על ציבור מסוים, על מאות אלפי המתיישבים המתנחלים ביש"ע.

יעקב כץ: בגירושים חוזרים ונשנים של מתיישבים ומתנחלים מאדמת המולדת – ארץ-ישראל המקראית – השתמשו המגרשים ברבים מן המקרים באלימות.

יעקב כץ: כשניסו יקירינו, מתנחלינו, להיאחז בקרקע המולדת, הואשמו באשמות שווא, ברוב המקרים על-ידי השוטרים האלימים, כהצדקה לאלימותם.

יעקב כץ: במה הם השתמשו?

יעקב כץ: בחוקים, בחוקי העונשין האלה, המונחים לפניכם.

יעקב כץ: הגמרא אומרת שאין אדם עומד על דעת רבו אלא לאחר ארבעים שנה.

יעקב כץ: ואכן, אנחנו היום יותר מ-42 שנים לשחרורם של חבלי המולדת ביהודה ושומרון, ירושלים ורמת-הגולן.

יעקב כץ: מתיישבינו, מתנחלינו, עומדים ומבינים את דעת רבותינו, מנהיגינו, שהנחונו להתיישב ביש"ע, עומדים בפרץ, פרים ורבים וממשיכים בגדילה וצמיחה למרות הייסורים, ואולי בגללם.

יעקב כץ: הגמרא אומרת בתחילת מסכת ברכות: שלוש מתנות טובות נתן הקב"ה לישראל, וכולן לא נתנן אלא על-ידי ייסורים: ארץ-ישראל, תורת ישראל והעולם הבא.

יעקב כץ: ואכן, אנו מתייסרין וקונין, מתייסרין ולומדים, מתייסרים וזוכים לשפע עולמות, בעזרת השם, אבל אנחנו מבקשים רק שכל זאת יקרה בלי שנאת אחים, בלי פינויים, בלי גירושים ובלי עקירות, ובלי חוקי עונשין, שמוסיפים חטא על פשע בהתעללות במתיישבי יש"ע.

יעקב כץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת יעקב כץ.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אריה אלדד: חבר הכנסת אריאל בוועדת הכספים, הוא לא יכול לעלות.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אני אציין לפרוטוקול, שחבר הכנסת אריאל פשוט בוועדת הכספים, שנמשכת בגלל שאנחנו שבוע לפני התקציב, וגם על ההתנגדויות הללו לא תהיה הצבעה כעת אלא מחר.

יעקב כץ: אפשר אולי בכל זאת עכשיו?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני, לרשותך ארבע דקות.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת המסורים ואדוני השר כמובן, כששאול המלך, בפרשת עמלק, שלא מילא בעצם את המשימה האלוקית שהציב בפניו הנביא, נדרש להסביר: מה קול הצאן אשר אני שומע?

מיכאל בן-ארי: אז הוא כמובן מצא לנכון לומר שזה לא הוא.

מיכאל בן-ארי: זה העם, זה לא אני.

מיכאל בן-ארי: העם חמל, העם עשה.

מיכאל בן-ארי: אני?

מיכאל בן-ארי: ואז אומר לו הנביא: "הלוא אם קטן אתה בעיניך ראש שבטי ישראל אתה".

מיכאל בן-ארי: ובעצם בזה, ובחלק נוסף של הפסוק, הוא אומר לו – ואני לא יודע אם אני מצטט בצורה מדויקת: וה' שלחני למשוח אותך למלך.

מיכאל בן-ארי: ובשני חלקי הפסוק הזה יש מסר מאוד מאוד ברור למי שאמור להיות מנהיג – הדגש הוא על המנהיג – בעם ישראל.

מיכאל בן-ארי: המנהיג צריך לדעת שהוא צריך להוביל, שהוא צריך לסלול דרך, שהוא צריך לסחוף במלה "אחרי" את העם אל היעדים שהעם צריך להגיע אליהם, מצד אחד; מצד שני, עליו להבין שהקדוש-ברוך-הוא משח אותו להיות למלך, והוא לא יכול פתאום לחשוב שבעצם הוא המלך, כי מעליו יש מלך אחר.

מיכאל בן-ארי: שמעתי היום את השר ליברמן מסביר באריכות מנומקת כיצד הוא הפך את כיסא שר החוץ לכיסא ריק, וכמו שהתבטאנו בתקשורת, הוא הפך את תפקידו למשהו חלול, או למה שאנחנו מכנים דחליל.

מיכאל בן-ארי: הסבר מאוד מנומק, ארוך ומפותל, היה מצער מאוד לשמוע את זה.

מיכאל בן-ארי: אבל, רבותי, מה שהיה מצער ביותר זה לשמוע ממנו: אני לא יכול לפגוע בקונסנזוס, זה העם.

מיכאל בן-ארי: פתאום זה העם.

מיכאל בן-ארי: או כמו שהתבטא השבוע ראש הממשלה שלנו, וחזרו על זה כאן שוב ושוב: הגענו להישג שיש עליו הסכמה רחבה, אותו הישג גדול – להקים מדינה פלסטינית – ואני שואל את עצמי, מה קרה תוך חמישה חודשים מאז הבחירות, מאז ההבטחות?

מיכאל בן-ארי: אבל, רבותי, זה בדיוק אותה חולשה, אותה חולשה של מישהו שאינו מנהיג.

מיכאל בן-ארי: לצערי הרב, ראש הממשלה, שלא ממלא את תפקיד המנהיג – לא בעניין של תוכנית 100 הימים – אני ראיתי את החוברת היפהפייה הזאת, שכנראה המקום היחיד שיהיה בה תועלת זה במכונים למיחזור נייר.

מיכאל בן-ארי: כל מה שנעשה, לא נשאר מזה ולו דבר.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על אותה גישה, על אותו עניין שבו הולכים המנהיגים: בואו נתרצה.

מיכאל בן-ארי: זה אומר ככה וזה אומר ככה, אז בואו ניראה נחמדים: מה אני אעשה עם העולם?

מיכאל בן-ארי: איך יגיבו בעולם?

מיכאל בן-ארי: קודם ארדן – סליחה, השר ארדן, גלעד – התבטא באותו אופן: מקבלים אותנו בעולם, הצליחו להבין אותנו בעולם, הצליחו להבין את עמדות ראש הממשלה בעולם.

מיכאל בן-ארי: בוודאי.

מיכאל בן-ארי: תתקפל, תקפל את כל הדגלים שלך, ואולי באופן הזה תחשוב שמישהו יאהב אותך בסופו של דבר.

מיכאל בן-ארי: המדרש נדרש לשאלה מאוד מהותית: מה גרם למצרים לשנוא את עם ישראל?

מיכאל בן-ארי: בהתחלה אהבו אותם, מה גרם להם לשנוא אותם?

מיכאל בן-ארי: יש פסוק שמדבר בתחילתו על הפרת הברית של עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: אומר: הפרו ברית, ואומר: הפך לבם לשנוא עמו, להתנכל בעבדיו, שאותה האהבה הפכה לשנאה.

מיכאל בן-ארי: למה?

מיכאל בן-ארי: כי עם ישראל אמרו: בואו נתנהג כמצרים, נפר את ברית המילה שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר הרבה מעבר לזמן.

מיכאל בן-ארי: רק התחלתי.

מיכאל בן-ארי: אני מעבר לזמן?

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת, אבל יש לך עוד הסתייגות אחת, ואולי תוכל להמשיך.

מיכאל בן-ארי: אז אני אמשיך להסתייגות הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אוקיי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: אני אמשיך עם אותו זמן.

מיכאל בן-ארי: אפשר?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: צריך להציג את ההסתייגות הבאה ורק אחר כך לעלות.

מיכאל בן-ארי: בסדר.

מיכאל בן-ארי: אז אני אציג את ההסתייגות הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז בוא נאמר לאנשים שצופים בך שההמשך עוד יבוא.

מיכאל בן-ארי: כן.

מיכאל בן-ארי: אני צריך להשלים לפחות.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט לסיום.

מיכאל בן-ארי: להשלים משפט לסיום, כי יש לנו עוד חלק נוסף של הדברים שלי.

דני דנון: אנחנו נישאר פה להקשיב לך עד סוף הדברים, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אין כמוך, ידידי חבר הכנסת דני דנון, אף-על-פי שהדברים הם דברים קשים, מן הסתם, לחברי הקואליציה, אבל אתה יכול לקבל גם אותם.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום – – –

מיכאל איתן: כשהם מפיך זה אחרת.

מיכאל בן-ארי: תודה.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, אני רוצה לומר שהניסיון להתרצוּת לא מוביל לאהבה, לא מוביל לזה שיאהבו אותנו יותר, לא מוביל לזה שאנחנו נהיה יותר נחמדים, אלא יוביל ליותר שנאה.

מיכאל בן-ארי: מי שמאבד את ערכיו, מי שמאבד את דגליו, אף אחד בעולם לא יכבד אותו.

מיכאל בן-ארי: אף אחד.

מיכאל בן-ארי: ונמשיך את דברי בהסתייגות הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: ["דברי הכנסת", חוברת ט"ז, עמ' 2267.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: בקשת חבר הכנסת אילן גילאון, חברי הכנסת מטעם סיעת קדימה, חברי הכנסת מטעם סיעת רע"ם-תע"ל וחברי הכנסת מטעם סיעת האיחוד הלאומי לבטל את החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 26 והוראת שעה), התשס"ט–2009.

רוחמה אברהם-בלילא: אני עוברת לראשון הדוברים, חבר הכנסת אילן גילאון – לא נמצא; חבר הכנסת חיים אורון – לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר מראש למען ההגינות שיש חברי כנסת שנמצאים כרגע בוועדת הכספים ולכן לא נמצאים כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – לא נמצא; חברת הכנסת ציפי לבני – לא נמצאת; חבר הכנסת – לא נמצא; חברת הכנסת דליה איציק – לא נמצאת; חבר הכנסת צחי הנגבי – לא נמצא; חבר הכנסת רוני בר-און – לא נמצא; חבר הכנסת זאב בוים – לא נמצא; חבר הכנסת מאיר שטרית – לא נמצא; חברת הכנסת נמצאת – מנהלת ישיבה; חבר הכנסת אברהם דיכטר – לא נמצא; חברת הכנסת מרינה סולודקין – לא נמצאת; חבר הכנסת – לא נמצא; חבר הכנסת גדעון עזרא – לא נמצא; חבר הכנסת – לא נמצא; חבר הכנסת אלי אפללו – לא נמצא; חבר הכנסת זאב בילסקי – לא נמצא; חברת הכנסת – לא נמצאת; חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא; חבר הכנסת שלמה מולה – לא נמצא; חבר הכנסת רוברט טיבייב – לא נמצא; חבר הכנסת , חברת הכנסת אדטו, חבר הכנסת יוחנן פלסנר, חבר הכנסת שי חרמש, חבר הכנסת ישראל חסון, חבר הכנסת אריה ביבי, חבר הכנסת עתניאל שנלר, חברת הכנסת אורית זוארץ, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ – לא נמצאים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חייבת למען הפרוטוקול להקריא.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת – לא נמצא; חבר הכנסת טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נמצא; חבר הכנסת מסעוד גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת יעקב כץ נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, ראשון הדוברים.

דני דנון: יש צדיק אחד בסדום.

רוחמה אברהם-בלילא: יש צדיק אחד מכל הרשימה שהקראתי.

יעקב כץ: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי יעלה במקומי.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת בן-ארי, אתה לא יכול לעלות במקומו.

רוחמה אברהם-בלילא: אקרא לך.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא; חבר הכנסת אריה אלדד – לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי, שימשיך את סיפורו מקודם.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נאמר לי כעת שיושב-ראש ועדת הכספים מבקש שלא להשיב כעת, ומכיוון שתהיה הצבעה מחר הוא יצטרך לנמק את זה מחר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חבר הכנסת, זה מה שנותר, רק אשלים את דברי קודם.

מיכאל בן-ארי: רבותי, מתוך אותו רצון להתרצות, השבוע שמענו תמורה נפלאה, שמדינת ישראל הולכת לקבל תמורת הקפאת ההתיישבות.

מיכאל בן-ארי: תמורת המחנק על ההתיישבות נקבל זמן יותר קצר בטיסה.

מיכאל בן-ארי: מבצע.

מיכאל בן-ארי: קיבלנו מבצע, לא יאומן.

מיכאל בן-ארי: ייתנו לנו זמן קצר בטיסה, נוכל לטוס מעל ערב-הסעודית, ואז אנחנו נבגוד בכל הערכים שלנו, נבגוד בכל המסרים שלנו, בכל האידיאות שלנו, בשביל זמן יותר קצר.

מיכאל בן-ארי: רבותי, לאיפה אנחנו יורדים?

מיכאל בן-ארי: לאיזו שוקת שבורה אידיאולוגית אנחנו מגיעים בשעות האלה?

מיכאל בן-ארי: אמר פה קודם חבר הכנסת השר ארדן: מה, אנחנו לא מוותרים על המקום של המשכן, זו ארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: רק יכול להיות שהוא לא שמע היטב היטב את נאומו של ראש הממשלה שלו, שדיבר על מדינה פלסטינית לצדה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: היכן הוא התכוון?

מיכאל בן-ארי: האם הוא בשיטתו של חבר הכנסת אלדד – להקים את מדינת פלסטין בירדן?

מיכאל בן-ארי: דבר שאני מתנגד לו בכל תוקף.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אנחנו צריכים, בגלל הדברים הקשים שנאמרים כאן, לומר ולחזור ולומר את הברית האלוקית שיש בין עם ישראל לארצו.

מיכאל בן-ארי: כן, רבותי, יש כזה דבר.

מיכאל בן-ארי: יש כזה דבר שאבות אבותי ואבות אבותיכם, של כל מי שנמצא פה, לשמחתי, קרא בחומש, למד בתנ"ך, למד בדברי הרמב"ם – שיש ברית בין עם ישראל לארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: אברהם אבינו נאמר לו: "לזרעך נתתי את הארץ הזאת, כי את כל הארץ אשר אתה רואה לך אתננה ולזרעך עד עולם".

מיכאל בן-ארי: רבותי חברי הכנסת, האמירה של ראש הממשלה היא בגידה לא רק בבוחרים של הליכוד – גם בגידה בהם; לא רק במצע של הליכוד – גם בו; וגם לא רק בדרך.

מיכאל בן-ארי: זוהי בגידה בזכות אבות, ואני רואה לעצמי חובה לעמוד כאן ולייצג את זרע ישראל שלא בוגד בזכות אבותיו, שלא בוגד באותו קשר אלוקי שיש בין עם ישראל לבין ארצו.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הממשלה הזאת ממשיכה בין היתר את מדיניות החנק של ההתיישבות כחלק מאותה מזימה בין-לאומית, ברורה, מוצקה, לגרום לגוויעת היישובים.

מיכאל בן-ארי: חשבו: לא נבנה – היישובים יגוועו.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אני גדל בהתיישבות.

מיכאל בן-ארי: בהתיישבות גדל היום דור שלישי וגם דור רביעי.

מיכאל בן-ארי: יש משפחות שמגדלות היום דור רביעי ביישובים בחבלי אבותינו ביהודה ושומרון.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אין אפשרות לחנוק את זה.

מיכאל בן-ארי: אין אפשרות לחנוק את זה, שאף אחד לא יחלום.

מיכאל בן-ארי: לא סרקוזי ולא אובמה ואפילו לא מי שיש לו ניסיון בלחנוק יהודים – גברת מרקל נשיאת גרמניה; גם הם, שיש להם ניסיון בלחנוק יהודים, ידעו: את ההליך ההיסטורי הזה כבר לא ניתן לחנוק.

מיכאל בן-ארי: מי שסיפר לנו שיש פתרון לכל מתיישב עם 7,000, 8,000 אנשים שעד היום הם פליטים בארצם, יודע שאין היום אפשרות לגרש את תושבי יהודה ושומרון מביתם.

מיכאל בן-ארי: זה רק ניסיון של התנכלות, של רוע, של אכזריות.

מיכאל בן-ארי: רבותי, זה לא יצלח.

מיכאל בן-ארי: כל הניסיון הזה בעזרת השם כליל יחלוף.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מאמינים בני מאמינים בהבטחת ה' לאבות ש"דבר אלוקינו יקום לעולם".

מיכאל בן-ארי: ונאמר גם את החלק הראשון של הפסוק: "יבש חציר, נבל ציץ".

מיכאל בן-ארי: כל הדברים האלה שקמים ויורדים, מפלגות שקמות, פורחות ועולות – הדברים האלה יתייבשו.

מיכאל בן-ארי: "יבש חציר, נבל ציץ ודבר אלוקינו יקום לעולם".

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: ["דברי הכנסת", חוברת ט"ז, עמ' 2267.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

-בלילא: אנחנו עוברים להצעה הבאה בסדר-יומה של הכנסת.

-בלילא: אנחנו עוברים לבקשת חברי סיעת חד"ש, חברי הכנסת מטעם סיעת רע"ם-תע"ל וחברי הכנסת מטעם סיעת האיחוד הלאומי לבטל את החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22 והוראת שעה), התשס"ט–2009.

-בלילא: אני מודיעה לפרוטוקול שסיעת קדימה הסירה את ההתנגדות.

-בלילא: אנחנו עוברים לראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נמצא; חבר הכנסת חנא סוייד – לא נמצא; חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא; חבר הכנסת עפו אגבאריה – לא נמצא; חבר הכנסת אברהים צרצור – לא נמצא; חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נמצא; חבר הכנסת מסעוד גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת יעקב כץ, האם אתה מוותר על רשות הדיבור?

יעקב כץ: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יעקב כץ נמצא אבל מוותר על זכות הדיבור.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא; חבר הכנסת – לא נמצא.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לך המשך נוסף או נאום – – –

דני דנון: הוא אמר שיש שני חלקים, לא שלושה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אדוני מוותר?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דני דנון: אנחנו מאמינים בני מאמינים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רואה?

רוחמה אברהם-בלילא: סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת דני דנון צמא לדבריך.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך חמש דקות.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, את הנאום הקודם שלי סיימתי בדברי הנביא ישעיהו, הדברים הנפלאים שבאים באחת משעות המצוקה הקשות ביותר של עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: נבואת ישעיהו, שנקראת נבואת נחמה – כמו שאתם יודעים, לא מנחמים אדם שמח, מנחמים רק את מי שהוא עצוב, מי שהמצב שלו קשה.

מיכאל בן-ארי: וכשנביא חוזר פעמיים על המלה "נחמו" ואומר: "נחמו נחמו עמי" – הווי אומר שהמצב היה מאוד מאוד קשה; שיש צורך בנחמה מאוד מאוד אינטנסיבית להקים את האדם מאבלו, להקים את האדם מייאושו במציאות המאוד-עגומה, ואנחנו מדברים אחרי גלות של עשרת השבטים, גלות קשה ביותר, שעליה אומר הנביא ישעיהו: "ועוד בה עשריה ושבה והיתה לבער".

מיכאל בן-ארי: נשארו 10% מעם ישראל.

מיכאל בן-ארי: בשעה הזאת, בשעה של ייאוש – ופה אני מדבר אל היהודים המאמינים.

מיכאל בן-ארי: אני מאמין שכולם מאמינים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת, אני חייבת להעיר.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שיש דברי טעם במה שאתה אומר, על אחת כמה וכמה שאתה נותן לנו שיעור תנ"ך, אבל למען התקנון, ולמען כבודה של הכנסת, אודה לך אם תתייחס, ולו במספר משפטים – –

מיכאל בן-ארי: ההסתייגות היא בקשר לטובין – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – לצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אל תפסיק את דבריך באמצע, תתייחס בסיום דבריך, כי בדבריך ננעל את הישיבה.

מיכאל בן-ארי: אתייחס בסוף דברי לעניין של הטובין, כי זה בדיוק עוסק בעניין של טובין – הנושא הזה של מכס וכן הלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: במאמר מוסגר, אומרת לי פה מזכירת היושב-ראש שמדובר במס קנייה על סיגריות.

מיכאל בן-ארי: אנחנו כמובן בעד להוסיף על הסיגריות לא מס של 15%, לא של 16%, אלא לפחות של 200%, כדי שאיש לא יגרום נזק לעצמו וכמובן לא לסביבתו.

מיכאל בן-ארי: אדם יכול לפגוע בעצמו, לא בסביבתו.

מיכאל בן-ארי: אבל, ברשותכם, אני רוצה לחזור אל הדברים של הנביא, שמדבר על חיים, על תחייה של עם ישראל, וזה כמובן נגד הדבר הנורא והאיום הזה, שצריך לראות מי המציא אותו, של אנשים שגורמים ומפיצים דברים שפוגעים בעצמם ובאחרים.

מיכאל בן-ארי: ברשותכם, רבותי, הנביא ישעיהו עוסק באותה נבואת נחמה בעם מיואש ביותר.

מיכאל בן-ארי: עשרה שבטים גלו, מלכות אשור ריסקה פה את כל מה שהיה אפשר.

מיכאל בן-ארי: איך אומר הנביא ישעיהו?

מיכאל בן-ארי: ונותרה בת ציון כסוכה ביער, כמלונה במקשה, כעיר נצורה.

מיכאל בן-ארי: לא נותר כלום מירושלים.

מיכאל בן-ארי: או ירושלים, יותר נכון, נשארה מגולחת מכל מה שהיה בסביבותיה.

מיכאל בן-ארי: בשעה הזאת בא הנביא ישעיהו ואומר: תדעו לכם, על הר גבוה עלי לך מבשרת ציון, הרימי בכוח קולך מבשרת ירושלים, הרימי, אל תיראי.

מיכאל בן-ארי: הוא צריך לחזור על מה שהוא אומר הרבה פעמים, על מה שהוא אומר כי אנשים לא כל כך מאמינים.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: הנה ה' אלוקים בחזק יבוא.

מיכאל בן-ארי: הקדוש-ברוך-הוא הוא לא חלש.

מיכאל בן-ארי: גם כשנראה במציאות כאילו הוא חלש, הוא לא חלש.

מיכאל בן-ארי: העוצמה של הקדוש-ברוך-הוא בעולם נשארה כשהיתה, גם שיש מציאות של הסתר פנים, גם כשיש מציאות שיש ראש ממשלה שאומר: תקום, חס ושלום – היה לא תהיה מדינה פלסטינית על חבלי ארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: יהודים, תישארו מאמינים, הדברים שלו הם ריק והבל שאין בם מועיל ולא יועיל לו ולא יועיל לאחרים.

מיכאל בן-ארי: הוא לא יכול לצאת נגד צו הדורות, נגד ה' אלוקי ישראל: הנה ה' בחזק יבוא וזרועו מושלה לו.

מיכאל בן-ארי: הנה שכרו אתו ופעולתו לפניו.

מיכאל בן-ארי: הוא מדבר כאן: כרועה עדרו ירעה, בזרועו יקבץ טלאים ובחיקו יישא עלות ינהל.

מיכאל בן-ארי: הוא מתאר איך הקדוש-ברוך-הוא יקבץ את נידחי ישראל.

מיכאל בן-ארי: באיזה חסד של רועה שאוסף את העדר שלו והוא לוקח את הטלאים בחיקו, הוא נושא אותם בחיקו ומביא אותם לארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: אם ניקח פה את הסיפור של כל אחד מאתנו – שמעתי פה את חברת הכנסת החדשה, יוליה, וממש התרגשתי משני החלקים הקצרים של הנאום שלה, שהיא אומרת שפתאום היא מחפשת את האבא ורואה אותו מנשק את הארץ.

מיכאל בן-ארי: האבא הזה חיכה אלפיים שנה לנשק את הארץ.

מיכאל בן-ארי: זה בדיוק התיאור כאן: הנה שכרו אתו, כרועה עדרו ירעה, בזרועו יקבץ טלאים ובחיקו יישא עלות.

מיכאל בן-ארי: הקדוש-ברוך-הוא הבטיח לקבץ את נידחי ישראל לארץ-ישראל והוא קיבץ אותנו כאן מנידחי העולם, מארבע כנפות תבל, מהמקומות שלא היינו מאמינים שאפשר להגיע אליהם בכלל, מבליל של שפות.

מיכאל בן-ארי: ואנחנו כולנו, ברוך השם, כאן.

מיכאל בן-ארי: לא אתאר פה מאילו מקומות אנחנו באים, וכמובן אנחנו באים מקצוות הארץ.

מיכאל בן-ארי: דבר אלוקינו, אומר הנביא, יקום לעולם.

מיכאל בן-ארי: לפני 1,000 שנה היו כאלו שאמרו שזה לא יקום יותר.

מיכאל בן-ארי: גם לפני 200 שנה היו כאלה שאמרו: זה לא יהיה יותר.

מיכאל בן-ארי: רבותי, דבר אלוקינו יקום לעולם.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור, לא לאופנה כזאת ולא להיכנעות בפני אובמה וסרקוזי ואנגלה מרקל ומי שאתם רוצים.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור כלום.

מיכאל בן-ארי: יש לעולם מנהיג, והמנהיג הוא הבורא יתברך, שהנחיל לעם ישראל את ארצו.

מיכאל בן-ארי: יחד עם זה, הקדוש-ברוך-הוא גם מבקש מאתנו: ונשמרתם לנפשותיכם.

מיכאל בן-ארי: לכן הנושא של הסיגריות הוא נושא חמור ביותר, ומתוך מצווה מן התורה כמובן אסור לעשן, ולכן אנחנו היינו מצפים שתהיה החמרה מרובה על כל העניין של עישון סיגריות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: דברי טעם, אהבתי את הסיום.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: כמובן, גם על הצעה זאת ישיב מחר יושב-ראש ועדת הכספים, וההצבעה תהיה מחר.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, ט"ז בתמוז התשס"ט, 8 ביולי 2009 בשעה 11:00.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבה זאת נעולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.