ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 378, 2012-08-16 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, יש לנו פה ריבוי שרים – שלושה שרים?

ראובן ריבלין: ארבעה שרים.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, היום יום חמישי, כ"ח בחודש מנחם-אב תשע"ב, 16 בחודש אוגוסט 2012, ואני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של הכנסת בעיצומה של פגרת הכנסת, פגרת הקיץ, ושל המושב הרביעי של הכנסת השמונה-עשרה, ולפנינו גם סדר-יום שעיקרו נתבקש על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: אני רוצה גם להפנות את תשומת לב החברים שהיום אנחנו נשביע חבר כנסת אשר נכנס לתפקידו היום בשעה 10:01, עם כניסת התפטרותו של חבר הכנסת דיכטר מן הכנסת לתוקף, היום בשעה 10:01.

ראובן ריבלין: אנחנו, על-פי בקשתו, נשביע אותו בטרם ההצבעה, על מנת שהמליאה תהיה עם מרבית חברי הכנסת הנוכחים בכנסת ושהוא יוכל לומר גם את דברו לפני ההצבעה.

ראובן ריבלין: נאפשר לו, כמובן, להשתתף בכל הצבעה שהוא יבקש להשתתף בה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסדר-היום, ועל פי סדר-היום יש לנו כמה בקשות של הממשלה.

ראובן ריבלין: הבקשה הראשונה היא בקשת הממשלה בדבר העברת סמכויות הנתונות לשר התקשורת משה כחלון, הנוכח כאן במליאה, בתפקידו כשר התקשורת, לפי חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, הנוגעות לחברת "הוט – מערכות תקשורת בכבלים בע"מ", לשר ההסברה והתפוצות, הנמצא גם הוא אתנו כאן, יולי יואל אדלשטיין, דבר שמחייב את הצבעת הכנסת.

ראובן ריבלין: ועל-פי התקנון, חברי הכנסת יכולים להתייחס לנושא כזה על-פי רצונם.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר אדלשטיין לבוא ולהציג את הבקשה של הממשלה.

ראובן ריבלין: הרשימה תיסגר בעוד חצי דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, עמיתי השרים, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר התקשורת, חבר הכנסת משה כחלון, לפי חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, הנוגעות לחברת "הוט – מערכות תקשורת בכבלים בע"מ" לגבי עניינים שהיועץ המשפטי לממשלה חיווה את דעתו בהתאם לכללים למניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים, כי התעורר לגביהם חשש לניגוד עניינים, לשר ההסברה והתפוצות, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – כפי שציינת, זה אני, במקרה.

יולי יואל אדלשטיין: תוקפה של ההחלטה הזו, כל עוד מתקיים חשש לניגוד עניינים כאמור – – –

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים להבין מה החשש?

ראובן ריבלין: הרי השר כחלון, כפי שאני מכיר אותו – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, זה נשמע קצת פליליסטי.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: לא, הרי כדי להסיר כל – מה החשש שבגללו – – –

משה כחלון: אחותי עובדת בחברת "הוט".

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק, אני שמח מאוד.

ראובן ריבלין: זה הכול, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: השר כחלון מציין שאחותו עובדת בחברת "הוט", וכדי למנוע אפילו מראית עין, הוא מבקש שנושא הסמכויות הקשורות לשר התקשורת בכל הקשור לענייני חברת "הוט" לא יהיו – – –

מאיר שטרית: למה זה עלה רק עכשיו?

מאיר שטרית: זה כבר שלוש שנים.

מאיר שטרית: למה זה עלה עכשיו?

ראובן ריבלין: אתה יכול, אתה רשאי – אני לא יודע למה זה עלה רק עכשיו.

ראובן ריבלין: אתה יודע?

ראובן ריבלין: לפעמים כאשר הממשלה – השר אדלשטיין הוא מהאנשים היותר מובהקים – – –

מאיר שטרית: הסברה.

ראובן ריבלין: לא, בשקיפות.

ראובן ריבלין: אבל הדברים – לכן אני שאלתי מה קרה, איזה דבר.

ראובן ריבלין: בסדר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני, אדוני היושב-ראש, מאוד מודה לך שהבהרת את הנקודה הזו, כי בעצמי הרגשתי קצת לא נוח עם כל המשפטים הכבדים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תוקפה של החלטה זו – כל עוד מתקיים חשש לניגוד עניינים כאמור, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש, בשם הממשלה, את אישורה של הכנסת למהלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד ראש האופוזיציה, השר לשעבר, שר הביטחון לשעבר, חבר הכנסת מופז.

ראובן ריבלין: אני מבין שבעניין הזה אתה לא רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אנחנו הקדמנו את הנושא הזה משום שחשבתי שמא יש אנשים שבכלל לא רוצים לדבר.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – יואל חסון, אינו נוכח; רוברט טיבייב – אינו נוכח; זאב בילסקי – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אדם שחי במדינה הזו צריך לתמוה: מה קרה, מה יום מיומיים שפתאום קפץ רוגזו של מישהו על שר התקשורת והגיש תלונה בשביל שיעבירו אותו מתפקידו באחריות ל"הוט".

מאיר שטרית: לכאורה ניתן היה לחשוב ששר התקשורת עד היום, מאחר שאחותו עובדת ב"הוט", טיפל בענייני "הוט".

מאיר שטרית: האמת היא הפוכה.

מאיר שטרית: הוא לא טיפל, כי הוא מודע לחוק שקובע ששר שעלול להיות לו ניגוד אינטרסים מנוע מלטפל בסוגיות שיש בהן ניגוד אינטרסים – –

ראובן ריבלין: אבל הואיל ועכשיו הוא נאלץ – – –

מאיר שטרית: – – ואני סמוך ובטוח ששר התקשורת הקפיד על החוק ושמר עליו, והיועץ המשפטי שלו בטח לא נתן לו לטפל בשום סוגיה של "הוט", מפני שאחותו נמצאת שם.

מאיר שטרית: אם כן, מה קרה?

מאיר שטרית: אני אגיד לך, אדוני, מה קרה.

מאיר שטרית: לפי הערכתי, כן?

מאיר שטרית: לא שיש לי איזה ביסוס.

מאיר שטרית: אני חושב שאנשים אינטרסנטים שנפגעים מפעולותיו של משה כחלון לטובת הציבור רוצים את ראשו.

מאיר שטרית: נורא פשוט.

מאיר שטרית: ולכן הגישו תלונה, כדי שהוא יסולק מהר מענייני "הוט".

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי לא מזמן כחלון אמר: לא רק שטיפלנו בסלולר, "הוט" – באמת שערורייה – גובים מאנשים מאות שקלים, אין לזה אח ורע בשום מקום בעולם שגובים כל כך הרבה כסף על כל כך מעט, והוא רצה ליישר אותם ולהוריד את המחירים של "הוט" בצורה משמעותית.

מאיר שטרית: וזה מה שצריך לעשות, ואדוני – אני אומר את זה, אתה יודע, כמי שעשה את חוק הכבלים, טלוויזיה בכבלים, זה חוק פרטי שלי, כידוע, ב-1986.

מאיר שטרית: לא לזה התכוון המחוקק, שגובים כל כך הרבה כסף על לא כלום.

מאיר שטרית: בצרפת למשל, אנשים מקבלים בכבלים 500 ערוצים, בסדר-גודל של בערך 100 שקל לחודש.

מאיר שטרית: אצלנו, אם אתה חותם על ארבעה ערוצים, חמישה – אתה כבר מגיע למעל 100 שקל.

מאיר שטרית: זה צודק?

מאיר שטרית: אצלי בבית יש כל הערוצים, אני משלם מאות שקלים לחודש.

מאיר שטרית: אני לא מתלונן באופן אישי.

מאיר שטרית: ובכן, אותם אנשים שכנראה יש להם אינטרס כלכלי פרופר, או אנשים אחרים שנפגעו ממנו, בגלל הפעולה שלו למען הציבור, רוצים את ראשו ולכן הגישו תלונה.

מאיר שטרית: אחרי שלוש שנים נזכרו: רגע, בואו מהר, לפני שיעשו איזה פעולה.

מאיר שטרית: אז אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: אם באמת לממשלה היה אומץ, היו צריכים להימנע מהעברת הסמכויות.

מאיר שטרית: זה מאוחר מדי.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לתלונה, להגיד: שמענו אתכם.

מאיר שטרית: השר ב"הוט" לא מטפל – השר כחלון איננו מטפל בענייני "הוט", וצריך להשאיר אותו על מכונו ולא צריך להעביר ממנו סמכויות.

מאיר שטרית: אין סיבה לעשות את זה.

מאיר שטרית: הדבר היחידי שבשלו עושים את זה – זה חשש שמא, שמא חלילה וחס הוא עוד יעשה משהו לטובת הציבור.

מאיר שטרית: לכן בואו נרחיק אותו.

מאיר שטרית: אולי נפטר אותו מתפקיד שר התקשורת, בכלל, כדי שהוא לא יפגע עוד בקונצרני התקשורת.

מאיר שטרית: הוא עלול, חלילה, לגרום להם נזק חמור עוד יותר, אז בואו נפטר אותו, יותר טוב.

מאיר שטרית: תגיד לי, זה נורמלי?

מאיר שטרית: אני מתפלא על הממשלה שנותנת יד למהלך הזה.

מאיר שטרית: אני אומר לך – נכון, לכאורה, אני כאופוזיציה צריך לתמוך בהצעה להעביר סמכויות, כי לכאורה, על בסיס חוות דעת של היועץ המשפטי יש ניגוד אינטרסים – אנחנו צריכים לתמוך.

מאיר שטרית: האמת היא שאני מתלבט.

מאיר שטרית: יכול להיות באמת שלאור דברי – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, אתה צריך לשבח את הממשלה על כך שלא מינתה שר מיוחד לענייני "הוט".

מאיר שטרית: אפשר היה, בטח ימצאו עוד מישהו שיקפוץ מאיזו מפלגה.

מאיר שטרית: יחפשו עוד איזה קורבן שילך, יטפל בענייני "הוט", כשר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: יש לשבח את הממשלה שלא עשו שר – – –

מאיר שטרית: יאללה, חברים, מכרז.

מאיר שטרית: אמסלם, מה דעתך?

מאיר שטרית: תעזוב את ש"ס, תהיה שר לענייני "הוט".

אבישי ברוורמן: הכול בגלל יוסף – – –

מאיר שטרית: אתה יכול לעשות יותר.

מאיר שטרית: תעשה שר לענייני "הוט", אתה תטפל בענייני "הוט" יוצא מן הכלל, אני בטוח, לטובת המסכנים.

מאיר שטרית: יותר חזק מכחלון.

מאיר שטרית: אולי באמת נפתח מכרז.

מאיר שטרית: תגידו לי, באמת, זה רציני?

מאיר שטרית: לכן, משה כחלון, אני אומר לך, אני מצטער על כך שאתה עוזב את ענייני "הוט".

מאיר שטרית: אני חושב שאתה לא צריך לעזוב, גם אם אחותך עובדת שם.

מאיר שטרית: בשביל זה יש סידור של מניעת ניגוד עניינים – –

ראובן ריבלין: תודה.

מאיר שטרית: – – ושר, מנוי וגמור אתו שהוא לא מטפל בשום נושא שיש בו ניגוד עניינים, ואני חושב שהעניין הזה מיותר.

מאיר שטרית: זאת פשוט דרישה, בעיני, לא נכונה של הממשלה, וחבל שהיא נעשית בדרך הזו, בצורה הזו, בעת הזאת.

מאיר שטרית: זאת פעולה, בעיני, לא תקינה.

מאיר שטרית: אני, אגב, חושב שעכשיו צריך להצביע נגד ההעברה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי, האם אתה יודע שאתה נרשמת לדיון בעניין הזה, או – – –

זאב בילסקי: אני לא ישנתי כל הלילה – – –

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו שינינו את סדר-היום והקדמנו, אף שלא היית באולם כשקראתי בשמך אני אאפשר לך לדבר, אבל תנוח בינתיים.

ראובן ריבלין: השר ישיב – אתה יכול להשתתף בכל רגע שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: אתה תשיב לכולם, אני חושב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון – לא נמצא.

ראובן ריבלין: מגלי והבה, בבקשה.

מאיר שטרית: מי שלא היה – – –

ראובן ריבלין: מי שלא היה, אבל זאב בילסקי, הוא חשב שהנושא הזה בא אחרון.

מאיר שטרית: – – – ויתר – – –

ראובן ריבלין: הוא ויתר?

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: הוא לא ויתר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, דווקא אני שמעתי את חברי מאיר שטרית ואני רוצה לא לתמוך בדעה שלו.

מגלי והבה: בסדר, הממשלה חושבת שצריך להעביר סמכויות, זאת לא הבעיה.

מגלי והבה: הלוואי שזאת תהיה הבעיה היחידה של הממשלה הכי קטנה בישראל.

מגלי והבה: זאת לא בעיה.

מגלי והבה: צריך להעביר סמכויות, אז שיעבירו.

מגלי והבה: היותר-גרוע, אדוני היושב-ראש: הממשלה הזאת והמדיניות שלה, הממשלה הזאת וההצהרות שלה, הממשלה הזאת – וכל יום אנחנו שומעים הצהרה אחרת, עוד מעט אזרחי ישראל ייכנסו למקלטים.

מגלי והבה: למה?

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, עמלנו קשה מול העולם לנסות לשכנע אותם שבעיית אירן היא לא רק של ישראל אלא היא בעיה של הקהילה הבין-לאומית, ורצנו ממקום למקום.

מגלי והבה: ולשמחתי, הצלחנו לשכנע את הקהילה הבין-לאומית, ואני מתכוון לארצות-הברית ואירופה, שזאת הבעיה האמיתית שהם צריכים לטפל בה, ולא אנחנו.

מגלי והבה: מה יוצר אצלנו מצב?

מגלי והבה: כל רגע שומעים הצהרה אחרת וכל שנייה שר אחר יוצא, ולא רק שרים – גם פקידות.

מגלי והבה: היום שמעתי – אנחנו תיכף נדבר על חילופי השרים, אפילו שר שהיה מיועד להחליף את השר לענייני העורף – – –

ראובן ריבלין: להגנת העורף.

מגלי והבה: להגנת העורף – טוב שנזכרו, סוף-סוף, שיש עורף.

מגלי והבה: שר להגנת העורף.

מגלי והבה: דרך אגב, אחד המועמדים אומר:

מגלי והבה: אני כבר יכול להרגיע אתכם – הוא אומר בעיתונות האמריקנית – בשיחות שאני שמעתי משר הביטחון וראש הממשלה, אין לנו כוונה לתקוף, אין לנו כוונה לעשות פעולה.

מגלי והבה: זה הציטוט שרץ בכל העולם.

מגלי והבה: אדוני שר הביטחון, ביטחון ישראל זה לא הפקר.

מגלי והבה: אני הכרתי ראש ממשלה שישב שם, היה אומר: עדיף שתשתקו, עדיף שלא תגידו את הדברים האלה.

מגלי והבה: אתם רוצים להפחיד את מי – את הסורים המבולבלים?

מגלי והבה: ואנחנו רואים את הרצח וההרג שקורה כל יום.

מגלי והבה: את מצרים שלא מצליחה לצאת מהמשבר שלה?

מגלי והבה: את מי אתם רוצים להרתיע?

מגלי והבה: קצת אחריות.

מגלי והבה: חוסר האחריות שמגלה הממשלה הזאת – עוד לא מצאנו ולא ראינו בתולדות ממשלות ישראל.

מגלי והבה: עוד אחד מהסיירת מצטרף, עוד השלישי עושה.

מגלי והבה: ממשלה הכי גדולה, ממשלה לא יעילה, אי-אפשר היום לנסות להפוך את המדיניות של מדינת ישראל לפי רצונו – לא של ראש ממשלה, לא של שר כזה או אחר ולא של מפלגה כזאת או אחרת.

מגלי והבה: לכן אני אומר: עצרו כאן ותתחילו לחשוב על אחריות ביטחונית ולאומית ותפסיקו להכניס את ישראל ואזרחי ישראל לפניקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, או שאני לא הבנתי אותך או שגם אחרים לא הבינו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שמאז נתמנה השר מתן וילנאי לשר להגנת העורף, לא היתה אינטנסיביות כל כך גדולה בכל הכנת העורף, ועל כך צריך לבוא על הברכה השר וילנאי.

ראובן ריבלין: נדמה לי שגם אתה – הרי לא היה שבוע שלא היה לנו תרגיל, לא היה שבוע שלא היתה התייחסות – – –

מתן וילנאי: – – – השבוע – – –

מגלי והבה: הביקורת שלי כרגע לא לצורך העורף.

מגלי והבה: אנחנו ננתח מה – – –

ראובן ריבלין: כי אמרת, פתאום הזכרת עורף.

מגלי והבה: – – – אנחנו יודעים גם את האמת.

מגלי והבה: הביקורת שלי היא על הפטפטת של הממשלה שיושבת כאן והיא חסרת אחריות כלפי ביטחון מדינת ישראל ואזרחי ישראל, זאת הטענה שלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

מגלי והבה: אני רוצה שכל השרים ישמעו, ותעבירו את זה לראש הממשלה.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: נכנסו שניים שאני אשמור להם את הזכות, כי הם לא ידעו שאנחנו החלפנו את סדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: ולאחריו – חבר הכנסת יואל חסון, לאחריו – חבר הכנסת זאב בילסקי, ולאחר מכן – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אתה אחרי זה בא.

ראובן ריבלין: שר הביטחון, הממשלה ביקשה ממני לשנות את הסדר מהטעם שהם חשבו שאתה לא תספיק להגיע, דע לך.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כל סדר-היום השתנה לכבודך ובגלל עיסוקיך החשובים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החשש שמא יש ניגוד ענייניים הוא חשש ראוי, ומראית עין יש לה מקום בפעילות הציבורית בכלל ובוודאי בכנסת ישראל ואצל נבחרי הציבור.

עתניאל שנלר: לכן נדמה לי שהרגישות הזאת היא רגישות ראויה מאוד.

עתניאל שנלר: אני רוצה, אבל, להמשיך את הדברים של קודמי ואני חושב שהבעיה היא לא "הוט".

עתניאל שנלר: הבעיה היא hot, הבעיה היא קו חם, העוסק כל העת בשיח הביטחוני-קיומי שלנו באצטלה ביטחונית, כאשר כאן ניגוד האינטרסים.

עתניאל שנלר: אתה שומע הרבה מאוד שיח חם וניגוד אינטרסים פוליטיים ואחרים בנושא האירני, כפי שציין חבר הכנסת והבה.

עתניאל שנלר: אני חושב שאיש מאתנו איננו דוקטור, או רובנו איננו דוקטורים לשאלת אירן או שאלות אחרות העולות על הפרק בתקשורת מדי דקה ודקה.

עתניאל שנלר: ואני חושב שמי שמדבר כל כך הרבה בתקשורת בהקשר האירני הוא בעל ניגוד אינטרסים ובעל, אם תרצו, אינטרסים לעתים זרים, שאינם במקומם.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר שמי שארגן את המכתב רק אתמול לטייסים לסרב פקודה, או הסתות אחרות כנגד החוק, חותר תחת קיומה של המדינה.

עתניאל שנלר: וצריכים להגיד את הדברים גם אם זה לא פופולרי, כי הדברים נעשים דרך התקשורת.

עתניאל שנלר: השאלה הקיומית איננה שאלה פוליטית.

עתניאל שנלר: השאלה הקיומית איננה אינטרס של מפלגה.

עתניאל שנלר: ולומר לאזרחי ישראל שהם לא יכולים להרגיש בטוחים, בעיני זה חתירה נגד מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: יש לנו היום מערכת מוכנה יותר מאי-פעם, גם בנושא העורף וגם בנושאים שאינם עורפיים.

עתניאל שנלר: חייבים לדבר אל הציבור לא תחת אינטרסים פוליטיים, לומר לציבור את האמת.

עתניאל שנלר: והאמת מורכבת מאוד, וזאת לא שאלה של לתקוף היום או מחר.

עתניאל שנלר: לכן אני חושב שצריכים להביא בחשבון שהשאלות הקיומיות האלה אינן שאלות של דמוקרטיה או לא דמוקרטיה, כי אירן איננה דיור ואיננה שאלת ה"קוטג'", כמו ששאלת הגרעין איננה שאלת "גרעיני עפולה".

עתניאל שנלר: לכן אני מצפה מאתנו, כנבחרי ציבור, לבודד את השאלות הפוליטיות הלגיטימיות, את הפעלת התקשורת לקמפיינים בשנה של ערב שנת בחירות, מהשאלות הקיומיות שלנו.

עתניאל שנלר: ישנה ממשלה – אפשר לחלוק על דרכה, אפשר לחלוק על הרבה דברים שהיא עושה, מי שרוצה לחלוק.

עתניאל שנלר: אי-אפשר, בשאלות הקיומיות הללו, לשחק פוליטיקה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות למי שפעל על מנת שאני ומשפחתי ושאר אזרחי ישראל נוכל לחיות במדינה בטוחה יותר מאי-פעם דווקא בימים הללו.

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כן, סכנה שקיימת, היא קיימת, זה לא תלוי בזמן.

ראובן ריבלין: אני בהחלט מחזק את דבריך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, בתום הדיון תתקיים הצבעה גם על סעיף זה, שכן גם העברת סמכויות מחייבת את אישור הכנסת.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לממשלה הזאת מזל גדול שיש פגרה.

יואל חסון: יש לממשלה הזאת מזל גדול שדיונים כאלו, עכשיו, מתקיימים לא בצורה יומיומית.

יואל חסון: הכנסת לא פועלת באופן שוטף.

יואל חסון: המליאה לא פועלת באופן שוטף.

יואל חסון: כי אם הממשלה הזאת היתה צריכה להיות בזמן מושב הכנסת – אנחנו היינו אומרים כאן כל יום, כל דקה וכל שעה, מנסים להזכיר ולומר לציבור הישראלי שהממשלה הזאת וראש הממשלה הזה הם לא גזירת גורל, הם לא דבר שאנחנו חייבים לקבל.

יואל חסון: זה דבר שאנחנו יכולים לשנות, יכולים לשנות את המציאות הזאת.

יואל חסון: ויכולים וצריכים להחליף את הממשלה הזאת, שחצתה כל גבול, כל גבול, במוסר הפוליטי, בקניות הפוליטיות, בדרך ניהול קלוקלת.

יואל חסון: ראינו בממשלה את הדיון הזה של העברת הסמכויות, שניסו לייחס לזה כאילו זה משהו, ככה שוטף, רגיל, לא משהו מיוחד, משהו שעובדים עליו המון-המון זמן.

יואל חסון: אני מציע לציבור הישראלי לא לזלזל בדברים האלה, ולהבין שכל הדברים האלה נעשים מתוך מחשבה, מתוך רצון לתת לראש הממשלה, לתת לסביבה הקרובה שלו, יכולות הרבה יותר משמעותיות מבחינת קבלת החלטות בזמן אמת, שישפיעו על העתיד של כולנו בכל התחומים.

יואל חסון: יש כאן ראש ממשלה שלקח ברצינות, יותר מדי, את אותו מאמר ב"טיים" שהגדיר אותו "קינג ביבי".

יואל חסון: ראש הממשלה לוקח את זה הרבה יותר מדי ברצינות.

יואל חסון: אז אין פה מלכים, ואין פה נסיכים, ואין פה מונרכיות.

יואל חסון: שר הביטחון, ראש הממשלה, אתם לא מלכים ולא נסיכים.

יואל חסון: אתם גם מוחלפים, ואתם תוחלפו.

יואל חסון: ואתם תראו שבסופו של דבר, כשיבואו כאן הבחירות, יתאגדו פה הכוחות השפויים כדי להפיל את הזוג הזה, ברק-נתניהו; להפיל אותו כי הוא מסוכן למדינת ישראל, הוא מסוכן לביטחון, הוא מסוכן לכלכלה.

יואל חסון: אי-אפשר להתעלם מכל הצעדים הכלכליים הקשים שאתם משיתים על הציבור הישראלי.

יואל חסון: אתם תוחלפו כי אתם לא מלכים ולא נסיכים, ואין פה קינג ביבי", ואין פה "פרינס ברק", ואין פה שום דבר.

יואל חסון: יש פה חבורה של מנהיגות הישרדותית שלא רואה בעיניים.

יואל חסון: אבל הציבור הישראלי יראה טוב-טוב בעיניים בקלפי, ויחליף אתכם כמה שיותר מהר.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: צדיקים מלאכתם נעשית על-ידי אחרים, השר כחלון.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, לא הייתי נותן לאף אחד לדבר אם הממשלה לא היתה מבקשת ממני כל הזמן, תן לכמה שיותר אנשים לדבר.

מגלי והבה: – – –

ראובן ריבלין: ביקשו ממני את הסעיף הזה ראשון כי חשבו שלא צריך הצבעה.

ראובן ריבלין: צריך הצבעה גם בסעיף זה, מה אני אעשה?

ראובן ריבלין: אבל אני לא מעלה על דעתי, ברגע שהדיון יסתיים, לא לקיים את ההצבעה.

ראובן ריבלין: שלא תהיינה אי-הבנות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בילסקי.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו לקחנו את עם ישראל והכנסנו אותו לתוך מערבולת של פחדים, של חששות, של אי-ידיעה מה יהיה מחר.

זאב בילסקי: ובתור מי שעוסק בנושא של הגנת העורף כבר כמה שנים במסגרת ועדת החוץ והביטחון, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, יכולנו לעשות ולא עשינו.

זאב בילסקי: אני שמעתי ששר הביטחון אמר שהוא למעשה מחזיר את ערכת המגן שלו, לא צריך.

זאב בילסקי: אז אני שואל אתכם, שרי ממשלת ישראל – יכול להיות שלא צריך, אז למה התחלתם לחלק ערכות מגן כשידעתם שאין לכם 100% – לכולם?

זאב בילסקי: למה צריך לחלק לעם ישראל כשמראש אתה יודע שאין לך?

זאב בילסקי: ואנחנו מתריעים ואנחנו אומרים ואנחנו כותבים, וממשיכים.

זאב בילסקי: אז בוא נקבל החלטה אמיצה: אם לא צריך, בואו נשמור מה שיש לנו במחסנים, ובבוא העת נחלק לפי סדרי עדיפויות.

זאב בילסקי: מה עשינו היום?

זאב בילסקי: לקחנו 60%, חילקנו, ואנחנו בעוד כמה ימים צריכים להגיד לעם ישראל: רבותי, נגמר, אין.

זאב בילסקי: גם אם תהיינה ידיעות.

זאב בילסקי: ומכיוון שאני למדתי שהעיתון מלא בידיעות כל יום, אז יכול להיות שגם בתחום הזה אנחנו נשמע בני-סמכא, או שהיו, או שיהיו או שבהווה, עכשיו, ויסבירו שיש סכנה.

זאב בילסקי: ואז מה תעשה?

זאב בילסקי: תגיד לבן-אדם: אני נותן לך מסכה אחת או שתיים למשפחה בת חמישה אנשים?

זאב בילסקי: למי תיתן?

זאב בילסקי: איך תחלק כשאין לך?

זאב בילסקי: כשיש לך בסך הכול שני מפעלים, שגם אם יעבדו 24 שעות ביממה – ייקח שנתיים.

זאב בילסקי: תמ"א 38 – ידענו, דחפנו, ניסינו, לא מתקדם.

זאב בילסקי: כתוצאה מזה, 30% מתושבי מדינת ישראל אין להם ולא יהיה להם בטווח הנראה לעין מיגון פיזי.

זאב בילסקי: מה תגיד להם?

זאב בילסקי: תשב מתחת למשקוף?

זאב בילסקי: ואני אספר לכם עוד דבר, אדוני היושב-ראש – אם מדברים כבר על המחאה החברתית, רובם של אותם 30% הם בסוציו-אקונומי הכי נמוך, ידידי שר הרווחה.

זאב בילסקי: הם אלה שיגידו להם: אין לך, תתפלל.

זאב בילסקי: תפילה עוזרת לפעמים.

זאב בילסקי: נקווה שגם הפעם היא תעזור.

זאב בילסקי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לראש הממשלה ולשריו: הביאו בחשבון כשאתם באים להחליט את מה שאתם הולכים להחליט, את הדברים שאמרתי לכם עכשיו.

זאב בילסקי: הביאו את זה בחשבון, וכל מה שתחליטו, תחליטו לאחר שיקול דעת מעמיק, מי האנשים שבסופו של דבר ישלמו את מחיר ההחלטה.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת – לא, תמו חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: סליחה, אתה רוצה לדבר?

גאלב מג'אדלה: לא, לא, לא.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר כחלון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מצטער שאין יותר אנשים מהאופוזיציה שרוצים לסייע לכם.

ראובן ריבלין: אתם צריכים עכשיו להזעיק את כוחותיכם.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש רק לספר את השתלשלות העניינים כי זה זז לכל מיני מקומות.

משה כחלון: כשהתמניתי לתפקיד שר התקשורת לפני שלוש וחצי שנים, אחותי כבר עבדה ב"הוט", וידעתי שהיא עובדת ב"הוט".

משה כחלון: היא עבדה, אני יודע, שנה, שנה-וחצי קודם, ואז ביקשתי מהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה – דיווחתי למשנה מייק בלס, דרך היועצת המשפטית של המשרד, ועשו לי הסדר ניגודי עניינים, שאני עובד לפיו שלוש וחצי שנים.

משה כחלון: זאת אומרת, לא היה שום דבר מיוחד והכול בסדר.

משה כחלון: לאחרונה, חברת "הוט", בעקבות המיזוגים ברכישת "מירס", פועלת לשינוי מבני בתוך החברה, והשינוי המבני הזה יכול בצורה כזו או אחרת להגיע לאחותי, שהיא עובדת שם בכוח-אדם.

משה כחלון: אז בעצה אחת החלטנו, כדי להסיר כל חשש וכל – אני לא יודע מה – הרי יש לנו פה דמיונות מפה עד דימונה ולחזור – להעביר את הסמכויות לידידי יולי אדלשטיין, שר ההסברה; סמכויות, ספציפית לנושא השינוי המבני בנושאים שיכולים לגעת באיזו צורה בשכר או באופציות, או לא יודע מה, שיש לאחותי שם.

משה כחלון: זו השתלשלות הדברים, אדוני היושב-ראש, לא השתנה שום דבר.

משה כחלון: השוק השתנה, ואני שמח שהשוק השתנה.

משה כחלון: וחבר הכנסת שטרית, אני מודה לך על המלים החמות, אבל נמשיך לטפל, בעזרת השם, גם ב"הוט", גם ב-yes.

משה כחלון: אתה צודק, משלמים הרבה מאוד על טלוויזיה, וגם שם אנחנו נפעל להוריד מחירים ולהכניס מתחרים.

משה כחלון: ואני מבקש מחברי כן לתמוך בבקשה של הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם השר אדלשטיין רוצה להוסיף?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דבאח, שאתה חבר כנסת כבר שעה וחצי, האם אתה רוצה להישבע לפני ההצבעה הראשונה, או רק לפני ההצבעה השנייה?

ראובן ריבלין: דרך אגב, אתה יכול להצביע בשני המקרים, אבל אני אשמח להשביע אותך לפני ההצבעה כדי שהצבעתך תהיה לעילא ולעילא.

יואל חסון: אולי שהקואליציה תודה שאין לה רוב?

ראובן ריבלין: יש לה כבר רוב, אתה לא שם לב.

ראובן ריבלין: אחרת הייתי מצביע.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: השאלה רק אם חבר הכנסת דבאח יוכל להצביע או לא.

ראובן ריבלין: להערכתי, זכויותיו כמצביע – החל מ-10:01.

ראובן ריבלין: זכויותיו כחבר כנסת, על משכורתו ועל תנאיו, הן החל מרגע שיושבע.

ראובן ריבלין: בדרך כלל השבענו את כל חברי הכנסת לפני שהם הצביעו.

ראובן ריבלין: איך שאתם רוצים.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתם רוצים שהוא יצביע בלי להישבע או עכשיו להישבע?

ראובן ריבלין: קודם הצבעה?

ראובן ריבלין: בסדר, ברצון.

ראובן ריבלין: אני רק לא בטוח שהוא יכול להצביע על-פי דעת של מעט.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוא יכול להצביע; מ-10:01 הוא יכול להצביע.

ראובן ריבלין: השר אדלשטיין – הבעיה להשביע אותו, זאת שנייה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת ועמיתי השרים, אני שקלתי, חבר הכנסת בר-און, להודיע את זה עוד כשעליתי לדוכן להציג את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: מרוב ההפחדה בהודעה הרשמית על ניגוד עניינים, אני מודיע שאין לי "הוט" בבית.

יולי יואל אדלשטיין: ביישוב ובאזור שאני מתגורר אין "הוט".

יולי יואל אדלשטיין: במועצה אזורית גוש-עציון פועלת רק חברת yes, ולכן נעניתי.

רוני בר-און: זה גם ניגוד עניינים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נעניתי – – –

ראובן ריבלין: השר לשעבר בר-און, אני רציתי לשבח את הממשלה כשדיבר השר שטרית כאן, על כך שהיא לא מינתה שר מיוחד לענייני "הוט".

ראובן ריבלין: צריכים על כך לשבח אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני עליתי לכאן בעצם לומר שני דברים קצרים; כאן, באמת, מדם לבי.

יולי יואל אדלשטיין: עלו כמה דוברים, ובמקום להתייחס, כמו שלמשל עשה חבר הכנסת שטרית ועוד נוספים, לנושא שלשמו התכנסנו, העברת סמכויות בנושא חברת "הוט", התחילו לדבר על הפטפטת ועל חוסר האחריות של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק יכול לקבוע שאני ציפיתי לקצת יותר כישורים מכמה דוברים של האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כל הזמן ישבתי עם עט ביד, אדוני היושב-ראש, וחיכיתי – איך הם יצליחו לקשור את הנושא של העברת סמכויות מהשר כחלון אלי בנושא ספציפי של חברת "הוט", לנושא האירני ולכל מה שיש להם לומר בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הם, לצערי, לא הצליחו.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח אותם לעשות עוד קצת שיעורי-בית ברטוריקה, אולי בסופו של דבר יצליחו לקשור גם את הנושא הזה למה שבעצם הם העלו לסדר-היום והביאו לפטפטת חסרת אחריות וחסרת תקדים במדינת ישראל, ועכשיו עוד מנסים להפנות את האצבע המאשימה לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לעצם העניין, אדוני היושב-ראש, וכאן אני הולך לפי העיקרון הידוע, שגם המובן מאליו צריך להיאמר.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיון המאוד-מבורך כאן לשבח את חברי הטוב, את עמיתי והשר המוצלח משה כחלון, היה יכול להשתמע כאילו לוקחים ממנו את הסמכויות על מנת שאני אתייצב כשליח נאמן של טייקונים ולא אתן לרפורמות לעלות ולעבור ובאמת לטרפד עכשיו, למרות המאמצים של עמיתי השר כחלון, את הרפורמות.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מודיע כאן, אני מקבל, על-פי בקשתם של השר ושל ראש הממשלה, על עצמי את הסמכויות.

יולי יואל אדלשטיין: כל הפעילות שלי בנושא הזה, שאני לא ממונה עליו בימים כתיקונם, תיעשה בתיאום מלא עם משרד התקשורת, עם הייעוץ המשפטי של משרד התקשורת, ואנחנו באמת נמשיך לעשות את הדברים שמשרד התקשורת עושה אותם לאחרונה, וכל מלה נוספת מיותרת, לטובת הציבור, לטובת הצרכנים.

יולי יואל אדלשטיין: כך אני רואה את תפקידי בתחום המצומצם הזה שמועבר כרגע אלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על האפשרות להשמיע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דבאח, אני מבקש ממך לעלות, משום שהיועצת המשפטית לוועדת הכנסת אמרה שיש שאלה לגבי עניין זה.

ראובן ריבלין: עד היום הושבעו כל חברי הכנסת לפני הצבעתם.

ראובן ריבלין: אם, למשל, היתה מתקיימת היום ועדה שבה היית צריך להצביע ולא היתה מליאה שיכולה להשביע אותך, היתה אולי ההצבעה שלך חוקית.

ראובן ריבלין: לדעתי, סמכותך נופלת ברגע שאתה נכנסת לשמש כחבר כנסת.

ראובן ריבלין: אני אקריא עכשיו את הצהרת האמונים, ואתה תאמר: "מתחייב אני".

ראובן ריבלין: אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו מהכנסת של חבר הכנסת אברהם דיכטר, שנכנסה לתוקפה היום, יום חמישי, כ"ח באב תשע"ב, 16 באוגוסט 2012 למניינם, בא במקומו חבר הכנסת אחמד דבאח.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת וסעיף 2 לחוק הכנסת, אני הזמנתי את חבר הכנסת אחמד דבאח לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד דבאח, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ואתה תשיב: "מתחייב אני".

ראובן ריבלין: הנה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

אחמד דבאח: מתחייב אני.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אם אתה רוצה לומר כמה מלים אני אזמין אותך מייד אחרי זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת, בפנינו בקשת הממשלה בדבר העברת סמכויות הנתונות לשר התקשורת משה כחלון לפי חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, הנוגעות לחברת "הוט – מערכות תקשורת בכבלים בע"מ", לשר ההסברה והתפוצות יולי יואל אדלשטיין.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 30 נגד – 17 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר התקשורת לשר ההסברה והתפוצות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, 17 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות משר התקשורת משה כחלון לשר אדלשטיין בנושא חברת "הוט", אושרה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דבאח, בבקשה, אתה מוזמן לומר כמה מלים.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יעלה שר הביטחון על מנת להציג הודעת ממשלה שאינה צריכה הצבעה, ולאחר מכן הודעת ממשלה שעליה יהיו דיון והצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד דבאח: תודה.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, יושב-ראש המפלגה שלנו, קדימה, מר שאול מופז, כנסת נכבדה, אבא שלי, וחסרה לי כאן אמא שלי, זיכרונה לברכה, משפחתי, חברי וחברי קדימה, קהל נכבד ואזרחי ישראל כולם, בצניעות ובהתרגשות רבה אני עומד כאן מולכם במעמד מכובד זה, המהווה את פסגת שאיפת מסלול חיי מאז היותי מורה, לאחר מכן כאיש עשייה ויזם כלכלי ועד היותי ראש העיר אל-שגור.

אחמד דבאח: זאת תחושת גאווה עצומה להיות חלק מכנסת ישראל, הארץ שבה נולדתי ובה אני חי עם הורי, ילדי ונכדי.

אחמד דבאח: אני רואה את עצמי כמי שעתיד לייצג את החברה הישראלית כולה ואני סמוך ובטוח שצברתי די ניסיון כדי לעמוד במשימות לאומיות חשובות ומאתגרות שאנו עומדים בפניהן.

אחמד דבאח: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשמר אריאל שרון, ראש ממשלת ישראל לשעבר, שייבדל לחיים ארוכים, החליט להקים את מפלגת קדימה, חברתי אליו יחד עם רבים וטובים ויצאנו לדרך חדשה שהאמנתי בה ועדיין אני מאמין בה; דרך אשר תוביל אותנו לשלום אמיתי עם שכנינו, הפלסטינים והערבים, לשוויון הזדמנויות, לצמצום פערים בחברה הישראלית ולהתמודדות עם האתגרים החברתיים, הכלכליים והביטחוניים העומדים בפנינו.

אחמד דבאח: כאיש ציבור, ראש עיר לשעבר וכאיש עסקים, אני מרגיש את כאבם ואת מצוקתם וסבלם של הציבור בכלל ובני המיעוטים בפרט.

אחמד דבאח: מי שמכיר אותי יודע שאני איש עשייה ופחות איש דיבורים.

אחמד דבאח: רשימת העשייה ארוכה ומאתגרת והמשימה קשה.

אחמד דבאח: אני אפעל בכל המישורים, אבחן את כל הדרכים לשיתוף פעולה עם חברי בכנסת ועם הממשלה ומנגנוניה כדי להביא לסדר-יום חדש.

אחמד דבאח: אני מקווה שנוסף על הדברים הקרובים ללבי נמצא מקום לתת ביטוי ושינוי בתחום המדיני והחברתי, לשינוי שיטת הממשל.

אחמד דבאח: שינוי שיטת הממשל הוא הדרך לפתרון הבעיות, הבעיות האמיתיות של מדינת ישראל, וזו הדרך שתביא ליציבות שלטונית.

אחמד דבאח: חוסר היציבות הקיים בימינו פוגע ביכולתה של הממשלה לקבל את השיקולים הנכונים ולמלא כראוי את השליחות הציבורית.

אחמד דבאח: אני ער ומודע לעובדה שלא נשאר זמן רב לכהונת כנסת זו, הכנסת השמונה-עשרה.

אחמד דבאח: אבל אני מתכוון לנצל כל יום כמיטב יכולתי לטובת הציבור ולקדם את הנושאים שאני מאמין בהם.

אחמד דבאח: כוח הייצוג של אזרחי ישראל הערבים גדל בצורה חיובית בכנסת הזו.

אחמד דבאח: זוהי עדות לכך שאנו הופכים לחלק, חלק מובנה בחברה הישראלית, ואמשיך להיאבק על שילובם של אזרחי ישראל הערבים בשוויון ובכבוד.

אחמד דבאח: בהזדמנות זו אני מאחל לחברי וידידי, שהכרתי אותו רק לפני שש שנים, מר אבי דיכטר, אני מאחל לו הצלחה בתפקידו החדש כשר להגנת העורף.

אחמד דבאח: וחשוב מכול, אני רוצה להודות למשפחתי, לחברי ולכל מי שתמך בי לאורך כל הדרך.

אחמד דבאח: אני מאחל הצלחה לכולנו, ומתפלל בפני בורא עולם שייתן בנו את החוכמה, התבונה והכוח להחליט החלטות נבונות למען עתיד טוב יותר.

אחמד דבאח: בימים אלו אנו נמצאים לקראת סוף חודש הצום, חודש רמדאן, חודש הברכה, ולקראת קבלת חג אל-פיטר.

אחמד דבאח: אני מאחל לאחי המוסלמים חג שמח ומבורך, ומאחל שיחזור על כולנו בשמחה, שגשוג ושלום, וכול עאם ואנתום בח'יר.

אחמד דבאח: תודה.

ראובן ריבלין: רמדאן כרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד דבאח.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את שר הביטחון להציג שתי בקשות של הממשלה.

ראובן ריבלין: האחת היא הודעה בלבד שאינה מצריכה – ולאחר מכן הוא יעבור להודעה על מינוי שר, השר אברהם דיכטר שנתמנה.

ראובן ריבלין: יש רבים שנרשמו לדיון, אני סוגר את הרשימה בעוד דקה.

ראובן ריבלין: אדוני שר הביטחון, רבותי, רבותי, נא לומר ולברך את חבר הכנסת דבאח בפאתי האולם ולא להפריע.

ראובן ריבלין: בבקשה – – – רבותי, חבר הכנסת דבאח – הוא פשוט לא – – – הוא עדיין נמצא – רבותי, אני מבקש מהשרים ומחברי הכנסת האחרים לא להפריע.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע מתחת לבמת הנאומים.

ראובן ריבלין: שר הביטחון, בבקשה.

ראובן ריבלין: שר הביטחון יציג קודם כול את הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, על הפסקת כהונתו – לא, אתה טעית – אה, על הפסקת כהונתו של השר מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: אדוני השר.

קריאה: – – –

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת כי השר מתן וילנאי, השר להגנת העורף, הגיש לראש הממשלה את התפטרותו מן הממשלה ביום 13 באוגוסט 2012, וזאת בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

אהוד ברק: כהונתו בממשלה של השר מתן וילנאי נפסקה ביום 15 באוגוסט 2012, וזאת בחלוף 48 שעות ממועד הגשת כתב ההתפטרות כאמור לעיל.

רוני בר-און: גם אני יכול – – – אני הולך לשבת – – –

אהוד ברק: כאמור, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע על כך לכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני אוציא אותך מהאולם בלי היסוסים.

יואל חסון: לא, אדוני, אבל איך – – –

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, חבר הכנסת יואל חסון, חבר הכנסת יואל חסון, האיש הזה שביקשתם ממנו לעזוב כרגע הוא אחד האנשים אשר מהיום שהוא נולד, מהיום שנולד – –

רוני בר-און: – – –

יואל חסון: מה זה קשור?

יואל חסון: מה זה קשור?

ראובן ריבלין: – – עשה בשירות המדינה.

ראובן ריבלין: הוא היה – – –

יואל חסון: מה זה קשור?

ראובן ריבלין: זה לא קשור לשום דבר.

ראובן ריבלין: הייתם מבקשים ממני, הייתי מבקש ממנו.

יואל חסון: הוא לא שר – – –

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, יש גם – – – אין שום ספק.

ראובן ריבלין: בעוד שנייה הוא עוזב, הוא בא רק לשמוע את הודעת הממשלה.

ראובן ריבלין: יש דבר שקדם לתורה והוא דרך ארץ.

יואל חסון: מה זה קשור לדרך ארץ?

יואל חסון: מה זה קשור לדרך ארץ?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, תם.

ראובן ריבלין: השר וילנאי עזב את מקומו בשולחן הממשלה.

יואל חסון: מה זה קשור לדרך ארץ?

ראובן ריבלין: הצלחת עוד הפעם להוכיח את אונך והדרך לפני עם ישראל כולו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: את הסדר הטוב – – –

ראובן ריבלין: את הסדר הטוב, כן.

יואל חסון: את הסדר הטוב.

ראובן ריבלין: הסדר הטוב הוא להניף שלטים מעל הבמה, זה הסדר הטוב.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, תם הוויכוח.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, תם הוויכוח.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

אהוד ברק: אני מתכבד גם להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת לשעבר אבי דיכטר כשר נוסף בממשלה ולמנותו לתפקיד השר להגנת העורף, במקום השר מתן וילנאי, שהתפטר מן הממשלה.

אהוד ברק: הממשלה קבעה בהחלטה כי צירופו של אבי דיכטר לממשלה ומינויו לתפקיד השר להגנת העורף ייכנסו לתוקפם ביום 16 באוגוסט 2012, בשעה 10:15 – היום – ובהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטותיה הנ"ל.

אהוד ברק: אבי דיכטר מחליף היום את חברי, האלוף במילואים מתן וילנאי, כשר להגנת העורף.

אהוד ברק: מתן שימש בתפקיד למעלה משנה וחצי, יחד עם שלוש שנים וחצי קודם – חמש שנים בריכוז הנושא של תיאום פעולות הממשלה בהגנה על העורף.

אהוד ברק: מתן קידם באופן דרמטי את מוכנות העורף האזרחי בכלל ופיקוד העורף בפרט בכל מערכי החירום, והביא לקפיצת מדרגה אמיתית בחוסן הכולל הלאומי.

אהוד ברק: יש עוד הרבה לעשות, ואבי ימשיך מהמקום שמתן הביא אותנו עד אליו.

אהוד ברק: מתן מתחיל בחודש הבא את תפקידו החדש כשגריר ישראל בסין, ואין לי ספק כי גם שם יעשה חיל, יצעיד ויחזק עוד ועוד את מערכת היחסים של ישראל וסין, ואני מאחל לך מכאן, מתן, הצלחה רבה בשליחותך החשובה הזאת.

אהוד ברק: את המושכות של התיאום ברמת הממשלה לגבי פעולות המדינה בשעת חירום בעורף נוטל כעת מידיו של מתן אבי דיכטר.

אהוד ברק: אני מכיר גם אותו עשרות שנים אחורנית, מתקופת היותו חייל צעיר בסיירת מטכ"ל.

אהוד ברק: כבר אז הוכיח דיכטר יוזמה, אחריות ואומץ לב יוצאי דופן.

אהוד ברק: המנהיגות שזורה בחייו כחוט השני, לאורך כל שירותו, בכל מקום, גם ביחידה בסדיר, במילואים, בפעילות מבצעית בשב"כ.

אהוד ברק: זכיתי למנותו, כראש הממשלה, לתפקיד ראש השב"כ בשנת 2000, וגם בתפקיד הרגיש והחשוב הזה חזר אבי והוכיח שוב ושוב מה זה אינטגריטי, מה זו נחישות, מה זו חתירה למצוינות ומהי מנהיגות.

אהוד ברק: השב"כ נאבק תחת הנהגתו, לצד צה"ל, בתופעת טרור המתאבדים והביא אותם לרמה נמוכה מאין כמותה.

אהוד ברק: אבי גם תמך מתוך המערכת, יחד אתי ועם חברים אחרים מבחוץ, בבניית גדר ההפרדה, שהישגיה בהפחתת הטרור ונטרולו חשובים ביותר.

אהוד ברק: אבי שירת כבר כשר לביטחון הפנים, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה, וגם בתחום הזה השאיר את חותמו, לא רק בזמן המלחמה אלא גם בביצוע שורה של רפורמות ושינויים בחשיבה ובפעולה של המשטרה, שירות בתי-הסוהר והמשרד לביטחון הפנים.

אהוד ברק: וכעת כאמור, לשמחתי, ניאות אבי לקבל לידיו את המשרד להגנת העורף.

אהוד ברק: האתגרים המונחים לפתחך, אבי, הינם גדולים, מורכבים ורגישים מאין כמותם.

אהוד ברק: נעשה הרבה, כפי שכבר אמרתי, אבל יש עוד הרבה מה לעשות.

אהוד ברק: אין לי ספק שבכישורי הפעולה, בנחישות ובאופן שבו אתה פועל כל חייך תשכיל לקדם את המשרד ובעיקר את מוכנות העורף, לחזק את כל שיתוף הפעולה ואת התיאום בין ארגוני החירום השונים, בין הגופים השונים שאמורים לפעול בעורף של מדינת ישראל בחירום.

אהוד ברק: אני מבקש לאחל לך הצלחה בתפקידך בשמי ובשם כל הממשלה.

אהוד ברק: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לשר הביטחון.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי – – –

דב חנין: – – – על מה לדבר?

דב חנין: זהו?

דב חנין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, עד כמה שראיתי נרשמת לדיון ותהיה לך אפשרות לומר לשר הביטחון.

ראובן ריבלין: רבותי, היו שתי הודעות של הממשלה שמסר שר הביטחון: האחת היא על התפטרותו של השר מתן וילנאי וסיום תפקידו, והשנייה היא הצעת הממשלה למינוי השר אברהם דיכטר כשר לביטחון העורף.

ראובן ריבלין: הייתי רוצה, בשם הכנסת, אדוני השר לשעבר מתן וילנאי, להודות לך על שירותך לעם ישראל כאזרח, כחייל, כמנהיג.

ראובן ריבלין: אני חושב שכאשר ראיתי אותך יושב אל שולחן הממשלה, ואני בקי בסדר של הכנסת ומקפיד עליו קלה כחמורה, אפילו לא יכולתי לבוא ולומר לך, השר וילנאי, אשר הולך בשליחותנו לשמש כשגרירנו באחת ממעצמות העולם, בסין, שתקום ותפנה את מקומך ותשב בפאתי האולם, שכן חשבתי שאנחנו חייבים לך, ואנחנו חרגנו.

ראובן ריבלין: אינני יכול לתת לך לדבר עכשיו ולהיפרד מהכנסת, שכן אינך חבר כנסת ואינך שר, ובעניין זה אני לא יכול לעבור על הסדר.

ראובן ריבלין: אני באמת מאחל לך, בשמי, ואני בטוח שבשם כל החברים מכאן ומכאן, על פועלך עד היום למען עם ישראל ומדינת ישראל, והעם בישראל ומדינת ישראל, יהודים, ערבים, וכמובן כציוני דגול – אני מאחל לך הצלחה רבה בשליחותנו, בשליחותך, כשגרירנו במעצמה סין.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך מקרב לב.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון.

ראובן ריבלין: שלא על-פי הסדר, חבר הכנסת יואל חסון, אנחנו מאפשרים לראש האופוזיציה, אף שראש הממשלה לא דיבר, לשאת את דברו מבלי להגביל אותו בזמן.

ראובן ריבלין: אדוני ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני חושב שגם עניין זה יכול להפוך להיות דבר קבוע.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, השרים, כנסת נכבדה, התכנסנו כאן היום לבקשת הממשלה לאשר את מינויו של שר להגנת העורף, ואני מוצא לנכון לנצל את הבמה, בנוכחות חברי ממשלת ישראל, כדי להבין מהו אותו עורף שאתם מדברים עליו לאחרונה ואף ממנים להגנתו שר חדש.

שאול מופז: כי אכן אין מי שצריך שר אחראי יותר מהעורף – כזה שיטפל בו וידאג לו.

שאול מופז: אבי דיכטר הוא אדם ראוי.

שאול מופז: הוא מנוסה.

שאול מופז: הוא עשה ופעל רבות בעבור מדינת ישראל.

שאול מופז: ויחד עם זאת, אדוני היושב-ראש וכנסת נכבדה, אני חושב שהמינוי הזה, תוך ניצול שמו הטוב של אבי דיכטר – ראש הממשלה שוב הוביל מהלך שגוי, מושחת וציני.

שאול מופז: אני מציע לכולנו לבחון לרגע את המניעים וההבטחות שנמצאים בבסיס המינוי ולתהות אם הבטחות אלו כוללות, בין השאר, ויתור על שיקול דעת בעת קבלת החלטות גורליות למדינת ישראל ולתושביה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, המשרד להגנת העורף ותפקיד השר שעומד בראשו – תפקידים ריקים מתוכן, שהוקמו למראית עין במיניסטריון פיקטיבי, שלא קיבל סמכויות, לא הועברו אליו הסמכויות עד היום הזה.

שאול מופז: המשרד הזה, משרדו של ראש הממשלה, טרפד העברת תקציבים וסמכויות למשרד להגנת העורף ביודעין ובכוונת מכוון.

שאול מופז: דווקא בימים גורליים אלה קידם ראש הממשלה את השר היוצא להגנת העורף, השר מתן וילנאי, איש ראוי מאוד, שתרם רבות לביטחונה של מדינת ישראל, לייצג את ישראל כשגריר בסין הרחוקה.

שאול מופז: ואני שואל: האם אי-אפשר היה, לאור התוכניות העתידיות, להשאירו לזמן נוסף בתפקיד הזה?

שאול מופז: והאם אין בממשלה הגדולה והמנופחת של מדינת ישראל איש שיש לו הניסיון והרקע על מנת למלא את התפקיד הזה?

שאול מופז: למי לא פנה ראש הממשלה בשבוע האחרון כדי שיקבל את התפקיד שהתפנה?

שאול מופז: הציבור כולו צפה בהשתאות בתוכנית הריאליטי שהפיק ראש הממשלה בשם "מי רוצה להיות השר לביטחון העורף?", ואני תוהה: האם כל זה משקף את החשיבות האמיתית שמייחס ראש הממשלה לתפקיד הזה?

שאול מופז: נדמה לי שהתייחסותו של ראש הממשלה לעורף לא שונה מיחסו לשרפה בכרמל.

שאול מופז: מבחינתו, אסון אפשרי הוא לא יותר מכוח עליון או גזירה משמים.

שאול מופז: היום, כמו אז, בשרפה בכרמל, ראש הממשלה מתייחס בגיחוך ובציניות לכאב ולאובדן החיים.

שאול מופז: הוא לא הבין אז מדוע צריך היה לחקור, ולכן כעת אינו מוכן ליישם את הלקחים הדרושים.

שאול מופז: בעבורו, ההתנהלות בעורף היא לא יותר מאשר אילוץ בדרך לתהילת המלחמה, שאליה ינסוק על כנפי ה"סופר-טנקר".

שאול מופז: אני רוצה לומר לראש הממשלה, שלא נמצא פה, אבל שרי הממשלה נמצאים כאן בחלקם, ואני מבקש שיאזינו היטב למה שאני הולך לומר: ממשלת ישראל בראשות נתניהו לא השקיעה בהגנת העורף אף לא 10% מהסכום הכולל שהושקע בהיערכות ההתקפית של ישראל בפני איום גרעיני שטרם הבשיל.

שאול מופז: לשר להגנת העורף יש אולי תואר מפואר, אך אין בידיו סמכויות אמת ואין בידיו כלים אמיתיים, אדוני היושב-ראש.

שאול מופז: זריקת האחריות החוקית על השר לענייני העורף, להגנת העורף, אולי באופן חוקי היא קיימת, אך מוסרית האחריות הזאת מוטלת על ראש הממשלה, ואותה הוא לא יוכל לזרוק על אף אחד אחר.

שאול מופז: שר אמיתי להגנת העורף צריך להיות פה נאמן לאזרחים שבעורף ולא חותמת גומי בידי מחרחרי מתקפה נמהרת.

שאול מופז: ההיערכות שהצגתם עד כה בפני הממשלה, הקבינט, ועדת החוץ והביטחון, בכל הקשור להיקף ניהול הסיכונים בעורף, הן במתכוון – היא היערכות חסר על מערכה מוגבלת בהיקף ובזמן.

שאול מופז: ההיערכות מתעלמת מהנזקים של מהלך בוסר התקפי ולא מתואם עם ארצות-הברית.

שאול מופז: ההיערכות הזאת מציגה בכוונת מכוון רק את התוצאה האופטימלית, וראש הממשלה נמנע מלהציג בפני הציבור תרחישים מעשיים חמורים בהרבה ואת השלכותיהם על אזרחי ישראל.

שאול מופז: אני רוצה לומר לראש הממשלה שהממשלה המנופחת מפנה כבר ארבע שנים עורף לאזרחיה.

שאול מופז: אין לראש הממשלה שר בריאות או רווחה במשרה מלאה, אבל מיניסטר להגנת העורף הוא ממנה.

שאול מופז: זה באמת מצב עגום, שבו ראש הממשלה מפנה עורף לעורף, גם כשיש שר שתפקידו להגן עליו.

שאול מופז: יודעים היום אזרחי ישראל כי הוא שוב הפנה להם עורף.

שאול מופז: ראש הממשלה הפנה עורף למעמד הביניים, הוא הפנה עורף לשכבות החלשות, הוא הפנה עורף למשרתים, לסטודנטים, לרופאים ולמורים.

שאול מופז: ראש הממשלה הפנה עורף לדור שלם של צעירות וצעירים – דור העתיד של מדינת ישראל.

שאול מופז: ראש הממשלה הפנה עורף למשפחה הישראלית העובדת.

שאול מופז: כל אלה, אדוני ראש הממשלה, מרכיבים את העורף הישראלי.

שאול מופז: כולם מרכיב חיוני בחוסן החברתי והלאומי שלנו.

שאול מופז: זה העורף האמיתי, זה שבשעת חירום תשלח אליו את צווי 8 שאפסנת במגירה.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה מייצר פניקה, אתה מנסה להפחיד אותנו ולהלך עלינו אימים.

שאול מופז: והאמת, אנחנו באמת מפחדים; מפחדים מחוסר שיקול הדעת שלך, מפחדים שאתה מובל ולא מוביל, מפחדים שאתה מוציא לפועל מדיניות מסוכנת וחסרת אחריות.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה מוביל לעימות נמהר, במחיר מיותר ובעורף מופקר.

שאול מופז: מעמד הביניים כבר ירד למקלטים, אדוני ראש הממשלה, אבל לא בגלל פטפוטיך הבלתי-פוסקים על הגרעין האירני; הוא ירד למקלטים בניסיון להינצל מהמדיניות האטומה וקשת העורף שראש הממשלה מנהל נגד מעמד הביניים בארבע השנים האחרונות.

שאול מופז: איפה "שרביט הקסמים" שיירט את מתקפת הגזירות המשולבת שמנחית ראש הממשלה על מרכזי האוכלוסייה בישראל, מתקפה שגבתה מכולנו מחיר כבד, כבד מנשוא?

שאול מופז: והיכן "כיפת הברזל" שתגן עלינו מפניך?

שאול מופז: תחת שרביטך, תחת שרביטו של ראש הממשלה, לא יכולים אזרחי ישראל להרשות לעצמם כיכר לחם, ירקות לסלט, ביקור רופא ומכל דלק.

שאול מופז: גם שם פגעת, גם משם לקחת, כי אין חמלה ואין רחמים, אלא רק מלך שעורפו קשה ועיניו מסומאות משיכרון כוח שחלף זמנו.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחודשים האחרונים מתנהל בישראל מסע יחסי ציבור רחב היקף וחסר מעצורים שכל מטרתו להכשיר הרפתקאות מבצעיות שטרם הגיע זמנן.

שאול מופז: מסע היחצנות הזה מזמן חרג מגבולות הטעם הטוב, וחדר עמוק אל תוך מרחב החסינות של הביטחון הלאומי שלנו, והוא מאיים להחליש את כושר ההרתעה ואת יחסינו עם הטובות שבידידותינו.

שאול מופז: עצם ההרעשה התקשורתית שמובילים ראש הממשלה ו"מקבל ההחלטות", מנחיתים על ראשנו, מעידה כי הגחמות הפוליטיות המשותפות לכם חשובות לכם יותר מצרכיה הביטחוניים של ישראל.

שאול מופז: צחי הנגבי, אבי דיכטר ואחרים – כולם כסות וכלי שרת בידי המוביל והמובל, על מנת להשיג את היעד הפוליטי.

שאול מופז: ואולי, ייתכן שראש הממשלה מבקש להתערב התערבות גסה, בוטה, חסרת תקדים, מופקרת ומסוכנת בבחירות הפנימיות בארצות-הברית.

שאול מופז: אם כך מבקש ראש הממשלה, אמור לנו את מי אתה משרת ולשם מה.

שאול מופז: מה לאזרחי ישראל ולתוצאות הבחירות בארצות-הברית ולאינטרסים של ברונים מעבר לים?

שאול מופז: מדוע ראש הממשלה טומן את ידו עמוק בתוך הקלפיות של הבוחר האמריקני?

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, לא צמרת מערכת הביטחון עושה כסת"ח לוועדת החקירה הבאה, אתה ו"מקבל ההחלטות" הם אלה שמכסת"חים את הציבור הישראלי ומורחים אותו ומהלכים עליו אימים וזורעים פחד ומורא.

שאול מופז: ראש הממשלה משחק משחק מסוכן וחסר אחריות בעתידה של אומה שלמה.

שאול מופז: לא הכול פוליטיקה, אדוני.

שאול מופז: מטרת ההישרדות שלך לא מקדשת את כל האמצעים, בטח שלא על חשבון העתיד של ילדינו.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, הפסנתרן מקומה 35 מנגן, ואתה רוקד לצלילי מארש המלחמה שלו.

שאול מופז: אנא הסבר לנו מיהו מקבל ההחלטות אמיתי והאם לצלילי המוזיקה הזו ירקוד גם השר החדש בממשלתך.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, סור מרע.

שאול מופז: אינני מאמין שתעשה טוב, אבל סור מן הרע הנמהר הזה.

שאול מופז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה שאול מופז.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עכשיו נאפשר לחברי הכנסת שנרשמו, לכל סיעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, חברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת חנא סוייד, וכו' וכו' – מכל סיעה יהיה לאחד רשות לדבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: השאר מדברים שלוש דקות.

ראובן ריבלין: כל נציג סיעה יודיע לי מי מדבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: אני אדבר ארבע דקות, ואתן – – –

ראובן ריבלין: לא, אני לא מחלק – אחד מקבל חמש דקות והשאר שלוש, כי אחרת יתחילו לי פה לחלק.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, מזלו של עם ישראל, אותו עורף, שהוא הרבה הרבה יותר חזק מממשלתו.

יצחק הרצוג: מזלו של עם ישראל שהוא עם מופלא ונפלא, שיודע לבור את התבן מן המוץ ולא נופל לפח יקוש כל פעם שמוכרים לו סיפור חדש.

רוני בר-און: אולי את המוץ מן התבן ולא את התבן מן המוץ?

יצחק הרצוג: מזלו של עם ישראל שהוא מאמין במערכת הביטחון שלו, בצבא שלו, בבנים שלו.

יצחק הרצוג: מזלו של עם ישראל שהוא לא מקשיב לפטפטת הבלתי-נגמרת ולמסע ההפחדה שמנסים לנהל כלפי העורף, עם ישראל עצמו, שיוצא מלשכת ראש הממשלה ומלשכת שר הביטחון.

יצחק הרצוג: אני אומר לחברי אבי דיכטר: אתה מצטרף לממשלה שמנהלת מסע הפחדה כלפי העורף שלה; שהיא ממשלה חלשה, נבובה, לא מתפקדת, מפטפטת את עצמה לדעת ומגיעה לאחד הרגעים הגורליים ביותר בתולדות המדינה בעימות בלתי פוסק – יום-יום, עימות בלתי פוסק וחילופי מהלומות, אדוני שר הביטחון – עם ממשלו של ברק אובמה, עם הרמטכ"ל האמריקני, עם מזכיר ההגנה האמריקני; תופעה שלא ראינו ולא שמענו כמותה בכל תולדותיה של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: אתה, אדוני שר הביטחון, מדבר על הימים ערב מלחמת ששת הימים, על ג'ונסון.

יצחק הרצוג: היה מסע הפחדה כלפי ג'ונסון בתקשורת הישראלית?

יצחק הרצוג: היה מסע תדרוכים ב""TIME מגזין?

יצחק הרצוג: היה מסע תדרוכים אצל תום פרידמן באספן, במכון אספן?

יצחק הרצוג: היה מסע תדרוכים אצל ארי שביט?

יצחק הרצוג: לא היה.

יצחק הרצוג: ומה שאתם גורמים – אתם גורמים לקרע בלתי ניתן לאיחוי באחד הרגעים הגורליים ביותר של עם ישראל.

יצחק הרצוג: אתם גורמים למצב שבו במקום שאנחנו נהיה מתואמים עד הפסיק האחרון, נסתכל האחד לשני בעיניים ונדע באמת מה כל אחד עושה – אתם גורמים חילופי מהלומות ציבוריים תקשורתיים איומים, שמהדהדים מקצה וושינגטון ועד קצה היקום כולו, וגורמים לכך שמבחוץ מסתכלים עלינו אויבינו ואומרים: הם לא ביחד, הם לא מתואמים, לכל אחד פה יש האינטרסים לו, הם משפילים את ברק אובמה בעת מערכת הבחירות – הם ישלמו על זה מחיר כפל כפליים לאחר מערכת הבחירות.

יצחק הרצוג: ואתה, אדוני אבי דיכטר, עם כל הכבוד שיש לי אליך, ויש לי כבוד – זכיתי גם לשרת אתך באותה ממשלה – אתה נכנס לממשלה שבעצם מובילה את עם ישראל, ואתה תהיה חלק מזה, לטעויות גורליות היסטוריות, אך ורק בגלל חוסר אחריות בתפקוד; לא לגבי עצם המהות שצריך להסיר את האיום האירני.

יצחק הרצוג: אין חולק על הצורך להסיר את האיום האירני.

יצחק הרצוג: הבית הזה ידע להתלכד מאחורי הצורך להסיר את האיום האירני.

יצחק הרצוג: עם ישראל והעורף יהיו מספיק חזקים כדי להתלכד כדי להסיר את האיום האירני.

יצחק הרצוג: אבל איך שהמצב הזה מתנהל בשבועות האחרונים זו פארסה בלתי פוסקת, שהגיעה למצב שבו אנחנו ממלכדים את עצמנו בעצם הדיבורים שיוצאים מלשכת ראש הממשלה ושר הביטחון.

יצחק הרצוג: אנחנו ממלכדים את עצמנו למצב שבו לא נוכל לשנות לא את מה שאנחנו אומרים ולא את הכיוון.

יצחק הרצוג: אנחנו נוביל דברים, חס וחלילה, למיסקלקולציה בזירה, והסוף מי ישורנו.

יצחק הרצוג: ואתה, אבי דיכטר, תהיה בשר התותחים של הממשלה הזאת.

יצחק הרצוג: עליך יפילו את התיק, בגלל העובדה שאתה, במהלך פסול מעיקרו ברמה הפוליטית, החלטת – ואני יכול להבין את זה – שזה הרגע שאתה מתייצב לדגל.

יצחק הרצוג: חבל מאוד.

יצחק הרצוג: אני רק חושב שאינך מבין לאיזה מסע כחש מובילים אותך, ואינך מבין לאיזה מסע עגום מאוד של התנהלות ציבורית – אתה נכנסת אליו, ואתה בוודאי ובוודאי תמצא את עצמך בתוכו, ואני מניח שיום אחד גם תגיד: איך לא הבנתי.

יצחק הרצוג: ולכן אני חושב, חברי וחברותי חברי הכנסת, שיש צורך להתנגד למהלך הזה ולהצעה המובלת כאן היום.

יצחק הרצוג: היא מדרדרת עוד יותר, אדוני היושב-ראש, את המערכת הפוליטית בישראל.

יצחק הרצוג: היא מייצרת חוסר אמון באותו עורף, שלו נועד אבי דיכטר לסייע, לחזק את המורל של אותו עורף.

יצחק הרצוג: אז יש לי חדשות, אדוני היושב-ראש:

יצחק הרצוג: העורף הישראלי לא קונה את המהלך הזה, לא, מתחילתו ועד סופו.

יצחק הרצוג: הוא רואה בו מהלך נכלולי פוליטי נוסף, שאין מאחוריו שום מטרה, למעט לשרת את אלה שיזמו את המהלך.

יצחק הרצוג: ואם כך, ובהינתן העובדה הזאת, אני חושב שעם ישראל צריך להביט נכוחה, והדיון הציבורי צריך לעסוק בלאן מובילים אותנו בעת הזאת, ברגעים הרגישים כל כך, שבהם עם ישראל היה צריך להיות מלוכד, מאוחד, צמוד למעצמה הגדולה בתבל, שמנווטת היום את המהלך של החרם, של הסנקציות, של הנעת כוחות אדירים לעבר המפרץ הפרסי; לתת לה לעשות את העבודה, להקשיב לה היטב, ולא לחרחר ריב ומדון, לא בתוכנו ולא מול ידידינו הקרובים ביותר.

יצחק הרצוג: שכן מעבר להררי החושך יושבים מפקדים ומנהיגים ומחככים את ידיהם בהנאה, ולא באמת מאמינים שאנחנו מתכוונים למה שאנחנו אומרים.

יצחק הרצוג: ולסיום, בכל זאת, אני מברך את אחמד דבאח על בחירתו ומינויו לחבר הכנסת ומאחל לו הצלחה, ומאחל לחברנו מתן וילנאי, שגם אם מאוד הצרתי על כך שהוא פרש גם הוא במעשה פוליטי לא ראוי, שתצלח דרכו כשגריר ישראל בסין ושישרת אותנו נאמנה, כפי ששירת אותנו עד עצם היום הזה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב-ראש סיעת העבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: אני אצטרך להקפיד על שלוש הדקות, אני כבר אומר לך.

ראובן ריבלין: זה דבר לא קל, ואני אעמוד במשימה.

ראובן ריבלין: אני אעמוד במשימה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ברוורמן.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: שלוש דקות.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, אל תדאג.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרי הממשלה, קודם כול, אני בהחלט מוכרח להדגיש שמדובר בשני אנשים ראויים וטובים, גם מתן וילנאי, גם אבי דיכטר.

עמיר פרץ: לצערנו, אנשים ראויים, במהלך לא ראוי, במסגרת לא ראויה, בממשלה לא ראויה.

עמיר פרץ: אני מוכרח קודם כול לברך את מתן וילנאי.

עמיר פרץ: מתן וילנאי, כאחד המפקדים, מהטובים שלנו, גם אני הייתי אחד החיילים שלו בחטיבה 35, נפצעתי בתקופה שבה הוא שירת כמח"ט, ובהחלט אני מברך אותו.

עמיר פרץ: אפשר לומר שמתן ניחן תמיד בקומתו הרמה.

עמיר פרץ: קומתו – – –

ראובן ריבלין: כשאתה התגייסת מתן היה מח"ט כבר?

עמיר פרץ: כן, בטח.

ראובן ריבלין: אתה בחור צעיר.

עמיר פרץ: הייתי כבר קצין צעיר.

רוני בר-און: אתה התבלבלת.

עמיר פרץ: למה?

עמיר פרץ: מתן וילנאי – – –

ראובן ריבלין: כשהוא היה קצין, אולי.

רוני בר-און: אה, אבל לא כשהתגייסת.

עמיר פרץ: לא כשהתגייסתי.

ראובן ריבלין: טוב, אני מוסיף לך 20 שניות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עמיר פרץ: בוודאי.

עמיר פרץ: לא כחייל שהתגייס יום קודם.

עמיר פרץ: ואני אומר שמתן ניחן בקומתו הרמה.

עמיר פרץ: אני חושב שבסין קומתו הרמה תבלוט עוד יותר, ואנחנו מאחלים לו הצלחה.

עמיר פרץ: בתקופתו כשר להגנת העורף, הסמכויות של אותה הרשות – שאני מוכרח להדגיש שהוקמה בתקופתי כשר הביטחון ואושרה בממשלה שבה כיהנתי, אותה רשות, רח"ל, רשות חירום לאומית, הוקמה אז, עוצבה וקיבלה את הנפח הראוי, ואני מקווה שכך ימשיכו.

עמיר פרץ: לפני שאומר כמה דברים על אבי דיכטר, אני יכול לומר רק שמבחינתי כל המעשה הזה, אם לומר את זה קצת באיזה הומור – הרי מה קרה?

עמיר פרץ: ישבו שני אנשי היחידה, תכננו מבצע של פרישת שבעה אנשים.

עמיר פרץ: עכשיו, המבצע לא הצליח.

עמיר פרץ: למה זה דומה?

עמיר פרץ: זה דומה גם לכל מיני חבר'ה שמתכננים איזה מבצע צבאי גדול, הוא לא מצליח, ואז אומרים: בוא נעשה מבצע קטן, שיזכרו את המבצע הקטן ולא יחשבו חלילה שאיבדנו את היכולות שלנו לבצע כל מיני תרגילים ליליים כאלה.

עמיר פרץ: זה מה שעשו החברים כאן, ראש הממשלה ושר הביטחון.

עמיר פרץ: אחרי שנדבק להם העניין הזה של הנכלוליות והקומבינות סביב המבצע הזה, להפריש את אותם שבעה איש, אז הם עושים עכשיו מבצע קטן, קטן מדי לדעתי.

עמיר פרץ: אבל הוא לא יכול להשתחרר מאותה מסגרת קבועה, של, לצערי הרב, ניסיון להוביל את המערכת הפוליטית בדרכים לא ראויות.

עמיר פרץ: אני אומר, אני מאחל לכך שהשר להגנת העורף יצליח.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה בהזדמנות הזאת לומר שהגנת העורף היא גם חוזקה של החברה הישראלית, וחבל שאין לנו הזמן לדון בזה היום.

עמיר פרץ: יותר מאשר לדון בשני האישים, היינו צריכים לדון היום במערכת, המתקפה של האיומים הבלתי-צפויים.

עמיר פרץ: הרי מה כל כך מרגיז היום?

עמיר פרץ: זה משפט אחרון, אדוני.

עמיר פרץ: ממשלת ישראל ישבה עשר שעות לדון בנושא הביטחון, כי יש איומים בלתי צפויים.

עמיר פרץ: יש איומים מדרום ומצפון, וזה נכון.

רוני בר-און: בתקציב הביטחון.

עמיר פרץ: בתקציב הביטחון.

עמיר פרץ: אבל מדוע כאשר מדברים על עליית מחירי האנרגיה הבלתי-צפויה, עליית מחירי החיטה הבלתי-צפויה – מה זה, אלה לא איומים בלתי צפויים, שבגללם כדאי לשבת עשר שעות ולדון מה האיום על החברה הישראלית?

עמיר פרץ: רק איום בלתי צפוי על הביטחון ראוי לדיון, ואיום בלתי צפוי על החברה לא ראוי לדיון?

ראובן ריבלין: זה משפט ארוך.

עמיר פרץ: אני מקווה, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: המשפט האחרון הזה הוא התחלת נושא שראוי שנדון בו.

עמיר פרץ: – – שהשר להגנת העורף יבין – – –

רוני בר-און: זו היתה פעם ראשונה בתולדות הממשלה שדנו בתקציב הביטחון.

עמיר פרץ: כן.

רוני בר-און: זה דיון היסטורי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אתה רשום.

ראובן ריבלין: לא, אתה לא רשום.

רוני בר-און: רשום.

ראובן ריבלין: אה, הוא רשום.

עמיר פרץ: אני מאחל לאבי דיכטר הצלחה בתפקידו, ואני מקווה שהוא גם יבין שעורף – זו שאלה גם של ביטחון וגם של חברה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברוורמן, אני מזמין אותך לדבר ומבקש ממך להתחיל במילות הסיכום, ואז אחרי זה להתחיל בנאומך.

ראובן ריבלין: כי בדרך כלל במשפט האחרון מתחילים הדברים החשובים ביותר.

ראובן ריבלין: אדוני השר לשעבר ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, השרים, אני מברך את ידידי מתן וילנאי – אנחנו ידידים שנים – שיצליח בתפקידו בסין.

אבישי ברוורמן: תרם רבות לישראל.

אבישי ברוורמן: אני מברך את ידידי אבי דיכטר שיצליח בתפקידו, למרות המהלך העקום.

אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה להתייחס בצורה הברורה ביותר לעובדה שאין על מי לסמוך היום במדינת ישראל מבחינת הניהול והמנהיגות.

אבישי ברוורמן: דיבר בצורה ברורה חבר הכנסת הרצוג על ההתנהלות מול ארצות-הברית, על המשמעות שלה במשבר הכלכלי החמור שעובר על העולם, שהעולם מזדעזע ואנחנו משחקים כאילו אנחנו מובילים את ארצות-הברית, כאילו אנחנו הברונים של אירופה, ולא מבינים את מקומנו הטבעי, ואני חושש שנשלם על זה מחיר.

אבישי ברוורמן: אבל אני רוצה לדבר על הנושא הפנימי.

אבישי ברוורמן: מפריע לי – ואמרת את זה בקריאת ביניים, שר האוצר לשעבר רוני בר-און, ואמר את זה חבר הכנסת פרץ – מפריע לי שבוועדת הכספים מעולם לא ראינו שום נתונים לגבי כל מה שקורה בתקציב.

אבישי ברוורמן: מפריע לי שאין דיון אמיתי לגבי תקציב הביטחון.

אבישי ברוורמן: רב הנסתר על הנגלה.

אבישי ברוורמן: ולמדינת ישראל היום יש אתגר שבו לראש ממשלה יש חשיבות עליונה לשלוט ולתת הוראות לשר הביטחון, ולא להיפך.

אבישי ברוורמן: הנקודה היא ברורה.

אבישי ברוורמן: אנחנו – עם שני אתגרים.

אבישי ברוורמן: מצד אחד יש לנו הבעיה האירנית והאזור שמסביבנו; אכן, צריך להתכונן לאתגרים האלה, להשקיע משאבים למנוע את אותן סכנות של המאה ה-21, אבל להגביל את הגידול בתקציב הביטחון, למנוע בזבוזים, כדי להבטיח את הביטחון הכלכלי-החברתי של אזרחי ישראל.

אבישי ברוורמן: החשש שלי, ששר הביטחון, שאינו סופר את שר האוצר, שהוא איננו כבר פונקציה בסיפור הזה, מוכר את התקציב הזה כבר לחמש השנים הבאות, ואנחנו נתעורר למצב שבו אנחנו נחתוך את התקציב לביטחון הכלכלי-החברתי ונהפוך למדינה – שהיא כבר השנייה באי-שוויון בעולם המערבי ושהיא הראשונה ביוקר המחיה בעולם המערבי – לראשונה במקום הכי נמוך, ותוך כמה שנים נחווה התפוררות כלכלית-חברתית.

אבישי ברוורמן: אבי דיכטר, לך בדרכך והצלח.

אבישי ברוורמן: לדעתי, עשית טעות גדולה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

קריאה: מי השר התורן?

ראובן ריבלין: השר שמחון הוא השר התורן.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים, אם לא נמצא, כל אחד על-פי שיקול דעתו, להביע זאת בהצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת ברוורמן, חברך לסיעה מדבר.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, אתה אומר שאתה רוצה להקפיד, אדוני היושב-ראש, על שלוש הדקות.

גאלב מג'אדלה: מה אנחנו יכולים לומר בשלוש דקות לממשלה כושלת כזאת, כשלא היתה בימי ישראל ממשלה כזאת?

רוני בר-און: הרבה, הרבה.

גאלב מג'אדלה: על העוני?

גאלב מג'אדלה: על הפערים בחברה הישראלית?

גאלב מג'אדלה: על אווירת ההפחדה?

גאלב מג'אדלה: על העימות שהולך ומתרחב עם ארצות-הברית?

גאלב מג'אדלה: על אי-כיבוד מגילת העצמאות לגבי אזרחי ישראל הערבים?

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא אומרים: תלכו אחרינו.

גאלב מג'אדלה: תלכו אחרי האבות המייסדים שלכם, אחרי מה שכתבו לכם במגילת העצמאות, על השוויון לאזרחי ישראל הערבים; ועל מה שאמרו לכם:

גאלב מג'אדלה: אנחנו חוזרים להקים את הבית הלאומי בישראל ביודענו שיש כאן עם אחר, והעולם ישפוט אותנו על-פי יחסנו למיעוט שבתוכנו.

גאלב מג'אדלה: איזה?

גאלב מג'אדלה: חוקים גזעניים, האחד אחרי השני – שישה במספר והיד עוד נטויה.

גאלב מג'אדלה: מזל שנשיא המדינה התערב ועצרו לנו את החוק של המואזין.

גאלב מג'אדלה: עוד רצו למנוע מאתנו את אחד הדברים הקדושים – להעלות את הקריאה לתפילה למוסלמים.

גאלב מג'אדלה: זה מה שהיה חסר.

ראובן ריבלין: היו כאלה שהיו מצביעים אפילו אם הנשיא לא היה מתערב.

גאלב מג'אדלה: מבחינתי מבחן התוצאה הוא הקובע.

גאלב מג'אדלה: עובדה ששתקתם עד שזה הגיע לוועדת השרים לענייני חקיקה ולא פתחתם פה עד שנשיא המדינה התערב והוריד את זה מסדר-היום בוועדת השרים לענייני חקיקה.

גאלב מג'אדלה: מה עוד אתם רוצים?

גאלב מג'אדלה: על איזו ממשלה נדבר, ממשלה שראש הממשלה כל היום עוסק בקומבינות במקום להבטיח את הזכויות של אזרחי ישראל בכלל החברה הישראלית?

גאלב מג'אדלה: ואתה עוד רוצה שאעמוד בזמן – שלוש דקות.

גאלב מג'אדלה: תגיד לי מאיפה אני אתחיל, תסביר לי בבקשה.

ראובן ריבלין: בשתי דקות כבר הספקת.

גאלב מג'אדלה: אם היה קורה במדינת ישראל המצב של מסיבת העיתונאים המפורסמת של הגוורדיה הכי בכירה בביטחון אמריקה, והיו אומרים לראש הממשלה, בפטיש של אלף טון על הראש, מה שהם אמרו, היתה צריכה לצאת כאן הפגנה של אלפי אזרחים שישראל יקרה להם.

גאלב מג'אדלה: אם הפערים בחברה הישראלית היו נמצאים במדינה נאורה דמוקרטית אחרת, היו מזמן מזמן עטים על בית ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: ועוד ראש הממשלה כינס מסיבת עיתונאים מהודרת, בישר לעם ישראל: כניסתנו ל-OECD.

גאלב מג'אדלה: עוד יזרקו אותנו, תזכור מה אני אומר לך.

גאלב מג'אדלה: על הפערים החברתיים האלה אנחנו עוד ניזרק מה-OECD.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה שיכנס מסיבת עיתונאים – אם זה יהיה בזמנו, במשמרת שלו – ויודיע לנו גם את ההודעה הזאת.

ראובן ריבלין: ולסיום.

גאלב מג'אדלה: למה לסיום?

גאלב מג'אדלה: יש עוד שתי שניות.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני היום יכול רק לחייך על דבר אחד – שהצטרף לכנסת חבר שלי, אחמד דבאח, אחמד צאלח דבאח, בזכות האבא שישב כאן.

גאלב מג'אדלה: אדם יקר וחשוב מבחינתי וידיד שנים רבות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברנו השר לשעבר גאלב מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, האם אתה הוא בעל החמש-דקות?

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: אחרי אריה אלדד – זהבה גלאון וגם אילן גילאון, שאני מברך אותו ברכה רבה על יוזמתו שהפכה להיות לביצוע על-ידי משרד האוצר.

ראובן ריבלין: התערבותו בעניין הילדים בחינוך המיוחד הביאה למצב שבו באמת האוצר הבין את הצורך.

ראובן ריבלין: באמת, יוזמתך הוכיחה שגם חבר כנסת בודד בכנסת יכול לעשות רבות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ברקע לחילופי הגברי שאנו צופים בהם היום מהדהדים תופי מלחמה, תופי מלחמת אין-ברירה; אין ברירה של עם שאיננו מוכן יותר להפקיד את עצם קיומו בידי זרים, גם לא בידי זרים שמבטיחים בלשון חלקות שלא יניחו לאירן להצטייד בנשק גרעיני.

אריה אלדד: אנחנו זוכרים שכך ממש דיברו האמריקנים גם על נשק גרעיני בידי פקיסטן, וכך ממש דיברו האמריקנים גם על נשק גרעיני בידי צפון-קוריאה.

אריה אלדד: אז אמרו.

אריה אלדד: המלים הן כמו חול, הן בחינם.

אריה אלדד: ואנחנו, בני העם היהודי שהיינו לאפר באירופה כי לא היתה מדינה ולא היה צבא ולא היה מי שיוכל ליטול את האחריות לגורלנו, אנחנו אומרים: לא עוד.

אריה אלדד: מעתה ואילך אנחנו אחראים, גם אם אלף עיתונאים, וגנרלים, וגנרלים לשעבר ואנשי רוח תבוסתנים שכחו למה קמה מדינת ישראל.

אריה אלדד: פשוט – לא עוד.

אריה אלדד: איש לא ייטול אחריות לגורלנו, זולת אנו בעצמנו.

אריה אלדד: וכשתופי המלחמה הללו מהדהדים צריך גם שר להגנת העורף.

אריה אלדד: וגם כששר הביטחון אהוד ברק הפליג בשבחיו של מתן וילנאי על מאמציו לחזק את העורף – הוא השתמש בביטוי: קפיצת מדרגה שהיתה בתקופת כהונתו – הנה דבר אמיתי אחד לא הפקידה הממשלה בידיו של השר הזה: סמכויות.

אריה אלדד: שר שיכול לדבר הרבה, יכול לבקש ממשרד כזה או אחר, יכול לנסות לתאם, אבל סמכויות אין לו.

אריה אלדד: ובכל מלחמה, כשמתגלה כשל בעורף כי שכחו להפעיל, למשל, את הגוף שהיה מופקד על הביטחון על העורף, על תקינותן של המערכות האזרחיות – במלחמת לבנון השנייה לא הפעילו את המשק לשעת-חירום, או הפעילו אותו בצורה לקויה ביותר וחלקית.

אריה אלדד: ואז, במקום לתקן את מה שעשו, הקימו גוף חדש, הקימו רח"ל.

אריה אלדד: ועוד טרם נבחנה רח"ל העבירו אחריות עליה ממשרד למשרד.

אריה אלדד: ואפשר להתחייב כבר עכשיו כי בעקבות ממצאי ועדת החקירה שתהיה אחרי המלחמה הבאה יעבירו את האחריות מרח"ל ללאה או לבלהה או לזלפה או למישהו אחר.

אריה אלדד: או יעבירו את זה חזרה לשר הביטחון, או לשר לביטחון פנים או לשר החקלאות.

אריה אלדד: מי שיעמוד שם במקרה באותו רגע יקבל את האחריות כדי לקיים מראית עין של תיקון ליקויים, של לעשות משהו.

אריה אלדד: אבל כך לא עושים באמת.

אריה אלדד: כל כך דחוף היה להחליף את מתן, הנוסע לסין.

אריה אלדד: אפילו דקה אי-אפשר לחכות בלי שר לביטחון עורף, כשלפני שבוע הממשלה, שכל כך דואגת לביטחון העורף, הזדרזה להביא ולדבר בשמו של אחז בן-ארי, היועץ המשפטי של משרד הביטחון, להביא תיקון לחוק הג"א.

אריה אלדד: שמה עושה?

אריה אלדד: נותן מסכות למיליון האיש שאין להם?

אריה אלדד: נותן מקלטים למי שאין לו? לא.

אריה אלדד: פוטר מאחריות את ראשי הרשויות המקומיות, שעד היום בחוק הג"א היו מחויבים לדאוג לתקינותם של המקלטים.

אריה אלדד: בא משרד הביטחון לפטור מאחריות.

אריה אלדד: מי יהיה אחראי מעתה ועד עולם?

אריה אלדד: משיח צדקנו, מישהו.

אריה אלדד: אין אחריות.

אריה אלדד: על-פי הרעיון החדש של משרד הביטחון, אף אחד לא יהיה אחראי.

אריה אלדד: למה זה נועד?

אריה אלדד: כדי לשפר את מצב המקלוט והמיגון של העורף במדינת ישראל?

אריה אלדד: לא.

אריה אלדד: כדי שבוועדת החקירה הבאה אף אחד לא יהיה אחראי.

אריה אלדד: ועוד משפט אחד לגבי השר החדש, לגבי אבי דיכטר.

אריה אלדד: הוא בוודאי אדם ראוי, אבל שמעתי אותו אומר שוב ושוב ושוב בכל הדיונים בנושא ביטחון העורף בשנים האחרונות בוועדת החוץ והביטחון: "כיפת ברזל".

אריה אלדד: על כל דבר – "כיפת ברזל": יש עוד 1,000 טילים בעזה – "כיפת ברזל", יש עוד 10,000 טילים בלבנון – "כיפת ברזל".

אריה אלדד: זו חזות הכול, זו חזות הגנת העורף.

אריה אלדד: מי שזו חזות הגנת העורף בעיניו, ולא תפיסת הביטחון הבן-גוריונית של העברת המלחמה מהר ככל האפשר לשטח האויב – כי זו ההגנה האמיתית האפשרית היחידה במדינת ישראל – מי שזו תפיסת הביטחון של העורף בעיניו, אני אצביע נגד המינוי שלו.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו למרצ.

ראובן ריבלין: וחברת הכנסת גלאון, את תדברי חמש דקות?

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: ואחריה – אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, שגם הסיעה – הוא ידבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: וטלב אלסאנע, אתה תדבר חמש דקות מטעם – – –

אחמד דבאח: – – –

ראובן ריבלין: ואתה תדבר חמש דקות.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא, הוא ידבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הביטחון – לצערי, הוא לא נוכח באולם – אני קוראת לך לרדת מהמגדל.

זהבה גלאון: רד מגג השיגעון המגלומני הזה, תעמוד כאן בפני המליאה, בפני הציבור, תתייצב מאחורי העמדה שלך באופן ציבורי, ולא מאחורי כנף פסנתר, ולא מאחורי מסכה, ולא מאחורי תחפושת, ולא מאחורי קול מטושטש או זהות בדויה.

זהבה גלאון: מה זו ההתנהגות הפחדנית של שר הביטחון?

זהבה גלאון: לעמוד כאן על הדוכן ולהציג את המינוי החדש של השר להגנת העורף, זה הוא יכול לעשות, אבל בסוגיה כל כך רגישה, בסוגיה כל כך רגישה של תקיפה באירן וההשלכות שלה על העורף, במקום שהוא יאמר את הדברים לציבור בקולו, הוא מנסה לאגף את מקבלי ההחלטות בממשלה ובצבא ובמערכת הביטחון באמצעות הדלפות, תדרוכים לתקשורת ושימוש בתעמולה זולה של הפחדות ואיומים, תוך ניצול של חרדות, משאלות וטראומות מהעבר.

זהבה גלאון: הוא עמד כאן היום על הדוכן וביקש שנתמוך בשר אבי דיכטר שמחליף את השר וילנאי.

זהבה גלאון: אני חייבת להודות, חברי חברי הכנסת, יש לי פינה חמה לשר מתן וילנאי, חמה מאוד.

זהבה גלאון: יש לי גם הערכה רבה וידידות לשר להגנת העורף החדש הנכנס, ואני לא מתכוונת לתמוך בו.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה מהלך חמור מאוד של הממשלה, שמנסה לגייס תומכים לתקיפה שהיא תקיפה מיותרת, תקיפה מיותרת.

זהבה גלאון: הנושא של העשרת האורניום או החשיבה שיש לאירנים גרעין הם לא בעיה ישראלית בלבד.

זהבה גלאון: איך אמר אותו בכיר בריאיון ל"הארץ", שר הביטחון אהוד ברק: החרב האירנית על צווארנו חדה יותר מהמצב ב-1967.

זהבה גלאון: מה כל שיח המלחמה הזה לצורכי התעמולה?

זהבה גלאון: נשק בידי השלטון, זה מה שזה, כדי להסיט את הדיון מהבעיות האמיתיות שיש בחברה הישראלית – מהבעיות החברתיות, מהקיצוץ הרוחבי שעושים, מהגזירות החדשות, מהעלאת מחיר הדלק, ומהבעיה הישראלית האמיתית, שהיא היעדר התקדמות בסוגיה הפלסטינית ופתרון של הבעיה הפלסטינית.

זהבה גלאון: אומר אהוד ברק בריאיון לארי שביט: אם נפעל, יש סיכוי שאירן לא תהיה גרעינית.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הרי מי כמו אהוד ברק יודע שצה"ל לא יכריע מלחמה במרחק של 3,000 ק"מ מהבית, ולמדינת ישראל בוודאי אין יכולת לטפל בהתגרענות אירן לבדה.

זהבה גלאון: הרי אהוד ברק יודע שלאירן לא יהיה נשק גרעיני בשנה הקרובה, וודאי שאין בהילות עכשיו, עכשיו ברגע זה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אין בכל הבית הזה חולק על כך שאירן חמושה בנשק גרעיני מהווה סכנה מוחשית, אבל עדיין קיימות חלופות להפצצה, קיימות חלופות.

זהבה גלאון: ישר הדבר הראשון שמדינת ישראל צריכה לעשות זה להודיע על הפצצה, או לצאת להפצצה בלי להודיע?

זהבה גלאון: אנחנו מתנגדים לתקיפה באירן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נגד מבצע צבאי שהוא לא הגנתי אלא יזום, אנחנו מתנגדים למלחמת ברירה, שאפילו הגורמים המקצועיים מסבירים שלא תצליח להשיג את מטרתה.

זהבה גלאון: ואסור לנו להתבלבל, חברי חברי הכנסת, תקיפה באירן היא מלחמת ברירה לא חכמה, לא מוסרית, מלחמה שתגבה מחיר דמים כבד.

זהבה גלאון: חרחור המלחמה הוא מגלומניה ישראלית.

זהבה גלאון: אנחנו זוכרים, רק לפני שש שנים עמד כאן על הדוכן אהוד אולמרט ודיבר על סדר חדש בלבנון.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר שהחוצפה של ראש הממשלה לשעבר אולמרט – שמעתי אותו השבוע משיא עצות לממשלת נתניהו נגד הפעולה באירן, ואני כמובן תומכת בעמדה הזו, אבל איזו סמכות מוסרית יש לו בכלל, מי שדיבר על מיטוט שלטון ה"חמאס" בעזה ובלבנון, לעמוד ולהשיא לנו עצות.

זהבה גלאון: אסור למדינת ישראל ליזום פעולה צבאית עצמאית, שידוע מראש שלא תשיג את המטרה שלה.

זהבה גלאון: אני שמעתי אתמול, חברי חברי הכנסת, שגם הרמטכ"ל האמריקני ניסה לצנן את להבות השיגעון, ובמקום לאמץ את ההמלצה שלו ולשתות מים, ממשלת ישראל שלחה את השגריר באמריקה, את השגריר מייקל אורן, לרסס עוד דלק על המדורה.

זהבה גלאון: מילא הלהיטות שלכם, אדוני שר הביטחון ואדוני ראש הממשלה, לעימות עם אירן, מה בוער לכם בכלל להתעמת עם הידידה הכי גדולה והכי חשובה של מדינת ישראל, שזו ארצות-הברית?

זהבה גלאון: שמעתי את מייקל אורן אומר אתמול בתקשורת האמריקנית שמבחינת ישראל גם דחייה של פיתוח הגרעין – זה מספיק כדי לתקוף.

זהבה גלאון: מישהו כאן השתגע.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ולסיום, אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לקרוא כמה שורות קצרות מתוך דבריו של וינסטון צ'רצ'יל לפני כמה וכמה שנים; הייתי אומרת, דברים שהם תקפים גם היום, ואני מצטטת: לעולם, לעולם, לעולם אל תאמין שמלחמה תהיה חלקה או פשוטה, או שמי שיוצא למסע המשונה הזה יכול להעריך נכונה את עוצמת הגלים והסופות שבהם ייתקל.

זהבה גלאון: על המדינאי הלוקה בקדחת המלחמה להבין כי מרגע שנתן את האות אין הוא יותר אדון למדיניות שקבע, אלא עבד לרצף של אירועים בלתי צפויים ובלתי נשלטים.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: לרשותו רק שלוש דקות.

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – חברת הכנסת ליה שמטוב, אחרי ברכה, תחליף אותי, ואני אבוא להחליף אותה לקראת – – –

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הדתות, חברי וחברותי חברי הכנסת, ראשית, תודה ובהצלחה למתן וילנאי, לשר לשעבר, האיש הראוי, וגם בהצלחה לחבר הכנסת לשעבר אבי דיכטר, שהוא גם כן איש ראוי.

אילן גילאון: אני מאחל לו מקרב לב.

אילן גילאון: המציאות, היא איננה ראויה.

אילן גילאון: חברת הכנסת גלאון, זה לא ברור שמי שרואיין באמת היה אהוד ברק.

אילן גילאון: זה ברור שזה היה מישהו מאוד בכיר שיודע לנגן בפסנתר.

ראובן ריבלין: לפי מקורות הידועים לזהבה גלאון.

אילן גילאון: אני לא הייתי רוצה להיסחף עד כדי כך.

אילן גילאון: אני רק מקווה שהאיש, נגן הפסנתר, לא ינגן על פסנתר קומפוזיציות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גלאון, אני רוצה לומר לך – גילאון, סליחה – פסנתר יש לרבים בבית, פסנתר כנף אין לכל אחד.

זהבה גלאון: יפה, אדוני.

אילן גילאון: זה רק מצמצם, אתה יודע, את הקבוצה המיוחסת, אדוני.

ראובן ריבלין: אני רק אומר את זה כי – – –

אילן גילאון: אבל ודאי שכן.

אילן גילאון: בשביל פסנתר כנף צריך ואחד אל-בית, אתה יודע את זה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אילן גילאון: אני רק מקווה שהנגינה על הפסנתר לא תהיה על רקע של תל-אביב בוערת, ואני אומר את זה באנלוגיה היסטורית מסוימת, שצריך להבין אותה.

אילן גילאון: אני אומר לך את האמת, אתמול סיפרה לי זוגתי – נזכרה באמה, עליה השלום – זוגתי שתחיה נזכרה באמה, עליה השלום.

אילן גילאון: היא אמרה לי שכל אימת שהיתה צריכה לנקות את התנור – ואל תלמדו שום לקח פמיניסטי מן הסיפור שאני מספר אותו כאן, כי זוגתי לא הלכה בדרך הזאת – כל אימת שהיתה צריכה לנקות את התנור, היא היתה נועלת נעלי גומי, ועוטה כפפות של גומי, ומניחה שטיח של גומי לפני התנור.

אילן גילאון: ואז היא היתה קוראת לבעלה שיוציא את התקע מן השקע, כי היא היתה מפחדת להתחשמל.

אילן גילאון: זה בערך מזכיר או מעורר איזו אסוציאציה לגבי הפגישות של ראש הממשלה, בעתיד, לגבי האולטימטומים שהוא נותן לארצות-הברית.

אילן גילאון: אני רגוע לגמרי, א.

אילן גילאון: כי אני חושב שלא מדובר במשוגעים.

אילן גילאון: אבל אם כן, אוי ואבוי לנו.

אילן גילאון: אבל אני רגוע; ב.

אילן גילאון: עוד לא ראיתי את ראש הממשלה מקבל החלטה שהיא בניגוד לסקרים.

אילן גילאון: זה עוד לא קרה.

אילן גילאון: הסקרים מדברים בעד עצמם; ג.

אילן גילאון: אני חושב שגם כאשר אתה הולך למדיניות של "תפסו אותי", איך אומרים?

אילן גילאון: לא צריך להיות קרנף בחנות חרסינה, ודאי שלא פיל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון – –

אילן גילאון: יש גם לדברים האלה – – –

ראובן ריבלין: – – משוגעים לא צריכים להיות דווקא מישראל.

אילן גילאון: אדוני, אני לא מאמין בתיאוריה של מדינות משוגעות.

אילן גילאון: בוודאי אני לא חושב את זה על המדינה שלי.

אילן גילאון: ובוודאי ובוודאי כאשר אנחנו מאיימים ומרבים לדבר וללהג כל כך הרבה על הנושא הזה, רק מתוך יצירת נזקים למדינת ישראל – תראה מה קרה למאזן ההרתעה שלנו בעקבות הדברים של הרמטכ"ל האמריקני.

אילן גילאון: למה היינו צריכים את זה, לכל הרוחות?

אילן גילאון: האמריקנים, לכולי עלמא ידוע שהם יודעים משהו עלינו.

אילן גילאון: כמה מן החפצים שלנו, מכלי המיטה שלנו – מה לעשות – הצבאיים, קשורים לארצות-הברית.

אילן גילאון: איזה מאבק היה, מתוך אי-פוליטיקלי-קורקט.

אילן גילאון: אתה יודע, לפעמים זה שובה את לבי.

אילן גילאון: אני אומר: אי-פוליטיקלי-קורקט זה בסדר-גמור, אבל עד כדי כך אי-פוליטיקלי-קורקט?

אילן גילאון: ולכן, משום שאני בא מתוך קבוצה ומתוך מעמד, שהוא כן מחשב את הדברים מלמטה כלפי מעלה, אני לא מוטרד מן הדבר הזה, אדוני.

אילן גילאון: הנה, אני אומר את זה לכולי עלמא, וראוי לו, לציבור, להירגע.

אילן גילאון: כי לא יקרה, בסופו של דבר, כלום.

אילן גילאון: אבל היה רצוי, את הביטוי הבוטה, רב-המלל, שיש מסביב לעניין הזה – ציינה חברתי את השגריר בארצות-הברית, שהוסיף שמן למדורה – שכל זב ומצורע הולך ומדבר על העניין הזה, בכל מקום ובכל פינה, ראוי היה להפסיק אחת ולתמיד.

אילן גילאון: אותי כן מעניין המחיר של הדלק, אדוני.

אילן גילאון: ואם לומר לך מה הכי מטריד אותי ברגע זה, אם יורשה לי, יושב-ראש הקואליציה, אולי אתה תמסור את הדברים לראש הממשלה: יש אדם אחד שובת רעב.

אילן גילאון: קוראים לו: תמיר חג'ג'.

אילן גילאון: הוא שובת רעב.

אילן גילאון: הוא אחד ממנהיגי המחאה החברתית.

אילן גילאון: והוא שובת רעב מתוך דרישה לראות את ראש הממשלה.

אילן גילאון: ראש הממשלה מוכן לסכן את האיש הזה, ששובת רעב כבר בשבוע מתקדם מאוד, והוא לא מוכן ללכת להיפגש עם האיש הזה, שהוא אחד ממצביעיו.

אילן גילאון: זה יותר מטריד אותי מן הגרעין האירני, אם לומר את האמת.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: פעם נוספת אני רוצה לברך אותך – –

אילן גילאון: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: – – בשם החינוך המיוחד – – –

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: זה – – –

ראובן ריבלין: – – – כנסת ישראל – – –

אילן גילאון: זה היה בעזרתך.

ראובן ריבלין: פועלך, ביוזמה אישית שלך, שהביא לתוצאה – –

אילן גילאון: זה כמובן – – –

ראובן ריבלין: – – באמת יפה.

אילן גילאון: זה היה בעזרתך – – –

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, אשר חבר הכנסת חנא סוייד, ראש הסיעה, אישר לראש התנועה להיות הדובר בשם התנועה חמש דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן יש צורך בהגנת העורף.

מוחמד ברכה: ויש צורך ברשות להגנת העורף, לא רק משרד.

מוחמד ברכה: אבל צריך להגן על העורף לא בתוך הממשלה, אלא מפני הממשלה.

מוחמד ברכה: הממשלה של נתניהו וברק היא אשר מסכנת ומאיימת לסכן עוד יותר, בצורה שיכולה לקבל ממדים זוועתיים, את העורף, את כלל האזרחים במדינת ישראל ואת כלל האזרחים באזור.

מוחמד ברכה: היא יכולה לשלוט על הלחיצה הראשונה על הכפתור, אבל היא לא יכולה לשלוט על ההשלכות.

מוחמד ברכה: זו ממשלה הרפתקנית, שעומדים בראשה שני אנשים הרפתקנים, שלא שועים – לא לעצותיהם ולא לעמדותיהם של אנשים שעומדים בראש מוסדות אחרים בתוך מדינת ישראל, ולא של אנשים שנמצאים בכל העולם, כולל אנשים שנחשבים, או מדינות שנחשבות לידידות של ישראל, גם בתוקפנות שלה באזור.

מוחמד ברכה: העורף צריך אכן הגנה, אבל צריך הגנה מפני הממשלה הזו.

מוחמד ברכה: אבל גם אם נלך לפי שיטתה של הממשלה, אדוני היושב-ראש, כדי להגן על העורף לא מביאים איש שעיקר התמחותו היא בסיכולים ממוקדים.

מוחמד ברכה: הרי הוא צריך להגן על אנשים מסיכולים שהם פחות ממוקדים.

מוחמד ברכה: ולדעתי, מה שהיום הביאה הממשלה ומה שהביא שר הביטחון ברק זה בעצם עירוב רעיל ומסוכן של חרחור מלחמה ושחיתות פוליטית.

מוחמד ברכה: שחיתות פוליטית של כלנתריזם ברמה הנמוכה ביותר, אבל בעצם זה איתות מובהק של הלך הרוחות שקיים בתוך הממשלה, שכופה אותו ראש הממשלה, שקיבל סמכויות דרקוניות, חסרות תקדים, בשליטה בחיי אדם – לא בשליטה בהחלטות של הממשלה.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, ההצבעה היום, עכשיו, היא לא הצבעה על צירופו של דיכטר לממשלה.

מוחמד ברכה: זו יכולה להתברר ולהתחוור כהצבעה המשמעותית ביותר על המלחמה הבאה, שמחרחרים נתניהו וברק.

מוחמד ברכה: לאן הם רוצים להוביל?

מוחמד ברכה: אני לא – כל זרועות הביטחון של מדינת ישראל, שאני לא חסידן, מחסידיהן, כל בעלי הברית של ישראל אומרים לממשלה ולעומד בראשה שאין מקום.

מוחמד ברכה: והם מתעקשים.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: למה הם מתעקשים?

מוחמד ברכה: האם באמת הם מבינים יותר מאשר הזרועות שתחת פיקודם, תחת סמכותם?

מוחמד ברכה: האם הם מבינים יותר מבעלי הברית של מדינת ישראל עצמה?

מוחמד ברכה: או שמא יש להם מטרות אחרות?

מוחמד ברכה: המטרה העיקרית – הם רוצים לכפות סדר פוליטי אחר באזור, אג'נדה אחרת, שהמוקד בה יהיה הנושא האירני ולא הנושא הפלסטיני.

מוחמד ברכה: הדבר השני, הם רוצים להסיח את הדעת מהעניין החברתי.

מוחמד ברכה: הממשלה הזו אינה מחכה עד לאוקטובר, נובמבר, דצמבר – כשבאים לדון על תקציב המדינה – אלא שולחת את חציה הרעילים לשכבות החלשות כבר היום, והממשלה והעומד בראשה אינם רוצים שעיקר השיח הפוליטי, החברתי, בתוך מדינת ישראל, ייסוב סביב העניין הזה; סביב המכות שכבר הנחיתו ושעוד ינחיתו: החל מהמע"מ, רמת מיסוי גבוהה יותר, העלאת מחיר הלחם, העלאת מחיר החלב, העלאת מחיר הביצים, העלאת מחיר העוף, ובעוד כמה ימים – העלאת מחיר הבנזין לממדים שלא ידענו עד כה, 40 אגורות יותר ממה שקיים עכשיו.

מוחמד ברכה: הם רוצים לקחת את הדיון לאירן, וללכת על המכנה המשותף הכי נמוך, הכי שפל.

מוחמד ברכה: הרי אמר מי שאמר שמפלטו האחרון של הפטריוטיזם – – –

ראובן ריבלין: הנבל.

מוחמד ברכה: סליחה?

ראובן ריבלין: מפלטו האחרון של הנבל הוא הפטריוטיזם.

זהבה גלאון: מפלטו האחרון של הנבל – – –

מוחמד ברכה: הפטריוטיזם.

זהבה גלאון: – – –

מוחמד ברכה: הפטריוטיזם – זו יכולה להיות מלה, אגב, לא רעה.

מוחמד ברכה: אבל הפטריוטיזם במובן של הפאשיזם, של פסילת האחר.

מוחמד ברכה: ולכן, זו המגמה.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי, כולם מדברים על חלון ההזדמנויות, חלון הסכנות, שהוא עד סוף אוקטובר; עד כמה ימים לפני הבחירות באמריקה.

מוחמד ברכה: זו שליחת רגל ויד גסה לתוך מערכת הבחירות האמריקנית, בשליחות איל ההון אדלסון, חברו של ראש הממשלה, שמממן לו את הבחירות, ולובים למיניהם בכל העולם; וגם מממן את חברו הטוב של נתניהו, רומני.

מוחמד ברכה: הם רוצים גם לכפות סדר-יום על הבחירות באמריקה על מנת להביא את רומני לנשיאות ארצות-הברית.

מוחמד ברכה: זה דבר חסר תקדים במידת הציניות, אדוני היושב-ראש, ויש פה ספסרות בדם של אזרחים ושל אזור שלם, על מנת להשליט אג'נדה פוליטית, נמוכה, של ראש הממשלה ושל שר הביטחון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי, ההצבעה הזו אינה הצבעה על צירופו של דיכטר.

מוחמד ברכה: זו הצבעה על המלחמה הבאה.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו נצביע בלי מלים של יחסי ציבור, שמעריכים ומוקירים.

מוחמד ברכה: אני לא מעריך את אבי דיכטר.

מוחמד ברכה: אני לא מעריך את עברו, ואני לא מעריך את עריקתו, ולא מעריך את תפקידו הבא.

מוחמד ברכה: הוא בא להיות פלסטר של המלחמה הבאה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שמטוב תחליף אותי לכחצי שעה, ואז אנחנו כבר נגיע להצבעה.

ראובן ריבלין: מי שיכול לדבר חמש דקות יהיה – חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת סעיד נפאע, חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: כל האחרים ידברו שלוש דקות.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, חשוב לציין שהדיון שאנחנו מקיימים כאן באמת איננו דיון פרסונלי אלא הוא בעצם דיון על הסכנה, על האפשרות של מלחמה חדשה.

חנא סוייד: הדיון הזה מתקיים באווירה של חוסר הוודאות, של הפניקה, של ההפקרות שאנחנו צופים בימים האחרונים בדיבור סביב המלחמה באירן, או נגד, או מה שנקרא "האיום האירני".

חנא סוייד: ואני רוצה לצאת מנקודת מוצא שהאיום הזה הוא אמיתי או לא אמיתי – חשוב לציין שיש כמה שנהנים ממנו.

חנא סוייד: אני לא יודע אם הוא יתממש, אבל נהנים ודאי יש.

חנא סוייד: הנהנה העיקרי הוא ראש הממשלה.

חנא סוייד: הוא מעוניין בהסחת הדעת מהכישלון הכלכלי של הממשלה, או מהכישלון המדיני, ומהימנעות הממשלה הנוכחית מלהתקדם ולו צעד אחד לקראת השלום.

חנא סוייד: אז הוא נהנה, בוודאי.

חנא סוייד: שר הביטחון ברק הוא הנהנה השני.

חנא סוייד: הוא רוצה הישרדות פוליטית והוא רוצה תקציבים למערכת הביטחון.

חנא סוייד: זה מה שמעניין אותו בכל החיים, והוא משיג את זה תוך העצמת הדיבור על האיום האירני.

חנא סוייד: אני רוצה לציין כאן את העמדה המנוגדת של שר האוצר, שטייניץ, שמצד אחד הוא רוצה לקצץ בביטחון, ומצד שני דוגל ותומך בהתקפה על אירן; חושב שזה בא בלי כסף.

חנא סוייד: זה הרי עולה מיליארדים על גבי מיליארדים, זה שווה יותר מכל מה שהוא חושב לחסוך ולקצץ במערכת הביטחון.

חנא סוייד: ואני רוצה להגיד שגם האירנים, לצערי הרב, עושים שימוש ציני בעניין הפלסטיני.

חנא סוייד: הפלסטינים, שדווקא מעוניינים להיפטר מעול הכיבוש, הם בונים עיר, רוואבי, והם מתנגדים לכיבוש, והם רוצים להתקדם לכיוון שלום בדרכים אחרות, ולא תוך דיבורים שהם רוצים למחוק את מדינת ישראל.

חנא סוייד: הם לא אומרים את זה והם לא מעוניינים בזה, ואני חושב שזה שירות דוב, מה שהאייטולות עושים לעניין הפלסטיני.

חנא סוייד: העניין הפלסטיני לא צריך את הגרעין האירני בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: אני רוצה להבהיר את עמדתנו.

חנא סוייד: אנחנו בעד מזרח תיכון נקי מנשק גרעיני, אם בידי ישראל, אם בידי אירן ואם בידי קליינטים אחרים שייכנסו למעגל הזה.

חנא סוייד: זו עמדתנו הברורה.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד בקצרה שאנחנו מתנגדים להתקפה על אירן, נוסף על כל הסיבות האחרות הערכיות והמדיניות, מהסיבה שבאה מתוך מה שנקרא – הרי מדברים הרבה על טיעונים מחקר ביצועים ותורת משחקים, ואני רוצה להפנות את תשומת לבכם, רבותי חברי הכנסת, למה שנקרא בחקר ביצועים – grave risk; סיכון חמור.

חנא סוייד: כשיש לך סיכון חמור, כלומר שהעוצמה שלו גדולה מאוד, אף שהסיכוי שלו קטן, אתה נמנע מלעשות את הסיכון הזה, כי העוצמה שלו כל כך גדולה, גם אם ההסתברות היא נמוכה, התוחלת, כלומר התוצאה הסופית, ענקית ביותר.

חנא סוייד: ואם אנחנו עומדים באמת בפני מצב שבאמת יש דיבור על סכנה ממשית – מדברים על 500 הרוגים; מה זה 500 הרוגים, זה כלום?

חנא סוייד: על הפצצות, על טילים שיעופו במרכז הארץ ובכל רחבי הארץ.

חנא סוייד: מה זה, סיכון מבוטל?

חנא סוייד: זה סיכון חמור ביותר.

חנא סוייד: ולכן, מהפן הזה של grave risk צריך להימנע אפילו מלחשוב על פתרון של מה שנקרא האיום האירני בדרך של התקפה.

חנא סוייד: ואני רוצה להגיד לסיום, גברתי היושבת-ראש, אם באמת ממשלת ישראל היתה מסתכנת בשביל להשיג שלום ולו באחוז אחד מההסתכנות שהיא עושה בשביל להתקיף את אירן, מזמן היינו עם שלום.

חנא סוייד: ממשלת ישראל, ממשלות ישראל בכלל נמנעות מלקבל סיכון, ולו המועט ביותר, בשביל להשיג שלום, ועכשיו רוצים ממש לסכן את כל הקיום של המדינה בשביל מטרה שהיא ערטילאית והיא לא מקובלת.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, הדיון הזה חשוב, ומצער ומקומם שראש הממשלה וגם שר הביטחון לא נמצאים אתנו היום בדיון, שכפי שאמר חברי, חבר הכנסת ברכה, בהחלט ייתכן שהוא לחלוטין איננו דיון על צירופו של עוד שר לממשלה, אלא הוא הדיון שתקיים הכנסת בשאלת קיומה או אי-קיומה של מלחמה אזורית איומה מקודמותיה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צריך לקבוע בצורה ברורה: העורף בישראל מופקר, מוזנח ופרוץ.

דב חנין: זה מצבם של בתי-החולים שהממשלה הזניחה ומזניחה אותם, זה מצבם של בתי-הספר וגני-הילדים, זה מצבם של המגורים, זה מצבם של המקלטים.

דב חנין: את כל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, קראנו בתחקירים של השבועיים האחרונים, ואנחנו יודעים שהמציאות היא קשה ואיומה במיוחד.

רוברט טיבייב: דב צודק.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, בשלוש השנים האחרונות כיהנתי כיושב-ראש הוועדה לסביבה ובריאות בכנסת.

דב חנין: בוועדה הזו עסקנו בהיבט אחד שנוגע לסוגיות העורף, וזה הנושא של חומרים ומפעלים מסוכנים.

דב חנין: יצאנו מתוך נקודת המוצא של מה שלמדנו, או היינו אמורים ללמוד במלחמה לבנון השנייה, שחומרים מסוכנים ומפעלים מסוכנים אי-אפשר למגן באופן מוחלט, וגם אי-אפשר תחת אש לפנות אותם.

דב חנין: ולכן דרשנו – וחזרתי ופניתי בנושא הזה גם לראש הממשלה – לקדם מדיניות של פינוי וסילוק חומרים ומפעלים מסוכנים מקרבת ריכוזי אוכלוסייה.

דב חנין: אני קובע בצער ששום דבר לא נעשה בעניין הזה.

דב חנין: אזרחי ישראל נותרו בני ערובה של מדיניות מסוכנת והרפתקנית, שמצד אחד מתנהלת בצורה מופקרת בנושאים מדיניים וביטחוניים, ומצד שני לא עושה אפילו את הצעדים הבסיסיים המינימליים כדי להגן על האזרחים.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אנחנו זוכרים את המקרה הנורא, הקשה, של משה סילמן, פעיל המחאה החברתית שהצית את עצמו.

ליה שמטוב: היום כבר חודש.

דב חנין: נכון.

דב חנין: ואני לא יודע כמה מאזרחי ישראל יודעים, שכשמר סילמן הגיע לבית-החולים "שיבא", בתל-השומר, הוא לא יכול היה להיכנס לטיפול במחלקת הכוויות, כי שמונה המיטות במחלקת הכוויות היו תפוסות.

דב חנין: ולכן משה סילמן, השרוף בכל חלקי גופו, נאלץ לשכב מחוץ למחלקת הכוויות, כי שמונה מיטות יש במחלקת הכוויות היחידה בבית-החולים היחיד באזור המרכז שמתעסק בכוויות, וכולן היו מלאות.

דב חנין: אז אין מקום לנפגע אחד מכוויות, ואתם מדברים על מלחמה באירן?

דב חנין: הממשלה הזו היא דוגמה של הפקרות חסרת תקדים בהיסטוריה של ישראל, ואני חייב לומר לכם – אני מכיר מקרים מעטים מאוד בהיסטוריה העולמית של הנהגה כל כך מופקרת וכל כך הרפתקנית.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, הדרך להצלה, הדרך להצלה של אזרחי ישראל ושל אזרחי האזור הזה היא בכיוון ההפוך: בדרך של השלום, אותה דרך שהממשלה הזו זנחה; בדרך של הידברות עם הפלסטינים ועם העולם הערבי, בדרך של פירוז המזרח התיכון מנשק גרעיני.

ליה שמטוב: חבר כנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת בראש, השר, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הגנת העורף זה נושא מאוד מורכב, מכלול מורכב, עם ארבעה חלקים לפחות שחייבים לעסוק בהם: 1.

עתניאל שנלר: ההגנה הפיזית הפסיבית – אין מדינה בעולם שהשקיעו בה כל כך הרבה לאורך שנים בהגנה פסיבית; אם בעוטף-עזה, אם ממ"דים, מקלטים.

עתניאל שנלר: מדינה עם ההגנה הפסיבית הטובה בעולם.

עתניאל שנלר: אין מדינה בעולם שהמציאה הגנה אקטיבית כמו מדינת ישראל בשנים האחרונות.

עתניאל שנלר: זה לא פוליטיקה – זה הממשלה הקודמת, הממשלה הנוכחית, זה מפלגת העבודה, זה קדימה, זה הליכוד, זה כולם.

עתניאל שנלר: אין מדינה בעולם עם יכולת הגנה אקטיבית טובה כמו שיש למדינת ישראל.

עתניאל שנלר: אין מדינה בעולם שמאורגנת בהגנת העורף דרך רשויות מקומיות, ארגונים אזרחיים, משרדי ממשלה, כמו מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: אין מדינה בעולם שלא עוסקת בתודעה להגנה, להגנת האזרחים, כמו במדינת ישראל.

עתניאל שנלר: לכן המצב היום הוא מצב טוב לאין שיעור מאי-פעם, וצריך מעל הבמה הזאת להגיד תודה לשר וילנאי ולממשלה, ולאחל הצלחה רבה לשר דיכטר, כי זו לא פוליטיקה, כי זה החיים שלנו, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, וצריכים לדבר אמת בדברים הללו.

עתניאל שנלר: אני אינני מקבל דברים שנאמרו כאן – שהממשלה הנוכחית הפנתה עורף לעורף.

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: היא המשיכה לבנות את העורף וחיזקה את העורף, כי בביטחון לא מספסרים, כמו שאמר דב חנין, גם לא מעל הבמה הזאת.

עתניאל שנלר: והממשלה הנוכחית, כמו הקודמת, לא עסקה בספסור העורף ולא בביטחון, הפכה אותו לכלי פוליטי.

עתניאל שנלר: לכן אני מבקש היום, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ודרך השר מרגי לממשלה כולה, אני רוצה לקרוא לראש הממשלה ולשר הביטחון, לקבינט ולממשלה: אין לי מספיק ידע, אף שאני שש שנים בוועדת החוץ והביטחון ושותף להרבה מאוד מידע וידע, אין לי מספיק ידע בשביל להמליץ למישהו אם עכשיו זה זמן כזה או זמן אחר לתקוף, לא לתקוף.

עתניאל שנלר: זה יומרני, שטחי, פוליטי רדוד, מי שמעז לומר את הדברים הללו – – –

יעקב מרגי: – – – פרופסורים בדימוס – – –

עתניאל שנלר: אבל אם, אדוני השר, יחשבו הדוקטורים, אלה שיודעים, אלה שיש להם מפת הידע האמיתית, שזה הזמן – זה הזמן.

עתניאל שנלר: ואם סבורים שזה לא הזמן – זה לא הזמן.

עתניאל שנלר: לכן, לא רק ממשלה נבחרת, הם המומחים, לא בעלי טורים ולא בעלי טורים פוליטיים, ומי שבאמת יודע – הוא יקבע.

עתניאל שנלר: אם זה הזמן – אני קורא לראש הממשלה, לקבינט, לכולם, לשר הביטחון – אז זה הזמן.

עתניאל שנלר: אסור שאווירת הרחוב שאינה נקייה מאינטרסים פוליטיים תכתיב את הבטחת קיומנו.

ליה שמטוב: לסיום.

עתניאל שנלר: אני מסיים מייד.

עתניאל שנלר: הבטחת קיומנו חזקה מכל שיח בבית הזה, כי אנחנו צריכים להסתכל לא על הכיסא שלנו אלא על העיניים של הנכדים שלנו, על העיניים של הדור הבא, על יהדות הגולה שרואה בנו, במדינת היהודים, את המרכז של העולם היהודי.

עתניאל שנלר: לכן אני קורא, שוב, לראש הממשלה ולכל ממשלתו: מה שנכון לעשות, עשו.

עתניאל שנלר: מעולם לא גדלתי על צבא שמפחד.

עתניאל שנלר: גדלתי על צבא שלוקח אחריות.

עתניאל שנלר: כך צריכה לעשות ממשלה, כך צריך לעשות צה"ל.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

ליה שמטוב: לרשותך שלוש דקות.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מסתכל על הממשלה הזו – איך שהיא מתנהגת באזור.

עפו אגבאריה: זה כמו איזו משפחת בריונים בתוך בית משותף שמתנהגת ועושה כפי שהיא רוצה – להכתיב את סדר היום לכל הדיירים בבית המשותף כפי שהיא רוצה.

עפו אגבאריה: זה דבר, באמת, מאוד גרוע כאשר הממשלה הזו של שני הראשים מתנהגת כאילו אין אוכלוסייה, אין אזור, אין מדינות אחרות, והיא רוצה להמיט שואה על המזרח התיכון ואולי לא רק על המזרח התיכון.

עפו אגבאריה: ממשלת שני הראשים – אני מבין שכאשר מנהיג רוצה להיכנס להיסטוריה, אז הוא יכול להיכנס להיסטוריה ולעשות היסטוריה.

עפו אגבאריה: בדרך כלל נכנסים להיסטוריה כדי לעשות טוב לאוכלוסייה שלהם, טוב לאזור שלהם, שלום באזור שלהם.

עפו אגבאריה: אבל להיכנס להיסטוריה בצורה הזו כדי לחרחר כזאת מלחמה, כשכולם אומרים שהולכים למלחמה ויודעים מתי היא תתחיל אבל לא יודעים מתי תיגמר ואיך היא תיגמר, ולגרור את כל מדינות המזרח התיכון לשואה כזו – אני חושב שזאת מדינה, שזאת ממשלה שאיננה ראויה אפילו לאמון, וזה לא סתם.

עפו אגבאריה: הממשלה הזו ידועה כממשלת ימין מובהקת, וכל ממשלת ימין תמיד רוצה איזה דבר להפחיד בו את האוכלוסייה שלה כדי להסיט את דעת הקהל מהדברים העיקריים של האוכלוסייה.

עפו אגבאריה: מישהו עוד זוכר מה זה המחאה החברתית?

עפו אגבאריה: מישהו זוכר את הגזירות הכלכליות שכל יום נוחתות על אזרחי ישראל ואף אחד לא יוצא?

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי יש דבר אחד יותר גדול שזה האיום, הפוביה האירנית.

עפו אגבאריה: הדבר השני, מישהו עוד זוכר שיש בעיה פלסטינית?

עפו אגבאריה: מישהו זוכר שיש התנחלויות?

עפו אגבאריה: שיש איזו התקדמות למשא-ומתן עם הפלסטינים?

עפו אגבאריה: לא.

עפו אגבאריה: כי זה דברים שהזניחה אותם הממשלה במתכוון, להפחיד את האנשים בגרעין האירני, כדי שאת כל הדברים האלה ישימו בצד.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, תמיד, והזכרנו את זה, הערובה היחידה למדינת ישראל ובכלל היא לעשות שלום.

עפו אגבאריה: היתה הזדמנות, עשר שנים יש מסמך הליגה הערבית, וישראל במתכוון לא רוצה להגיע למסמך הזה, ולא רוצה לדבר על זה, כי היא לא מעוניינת בשלום.

עפו אגבאריה: ראשי הממשלה הנוכחיים מעוניינים רק במלחמה, ולא בשלום.

עפו אגבאריה: מה הערובה שהיתה יכולה להיות לשלום ישראל יותר מהידברות ושלום עם מדינות ערב ששמו את המסמך של הליגה הערבית מ-2002 וכל שנה הן מחדשות אותו ומדינת ישראל מתעלמת?

ליה שמטוב: ולסיום?

עפו אגבאריה: כל שנה.

עפו אגבאריה: הדבר הזה, גברתי היושבת-ראש, מאוד פוגע באוכלוסייה בישראל.

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר, גם כן, על דבר אחד, אף שזה עכשיו אנחנו – אתם – לא אנחנו, אנחנו מתנגדים למלחמה, אבל יש כאלה שעכשיו יצביעו בעד המלחמה הזו.

עפו אגבאריה: אנחנו כאוכלוסייה ערבית במדינת ישראל – מה היתה רמת המיגון של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל?

עפו אגבאריה: אפס.

עפו אגבאריה: אנחנו זוכרים את מלחמת לבנון האחרונה.

עפו אגבאריה: אנחנו שילמנו מחיר כי אין לנו תשתיות למה שנקרא הגנת העורף.

ליה שמטוב: משפט אחרון.

עפו אגבאריה: ולצערי הרב, הממשלה הזו אינה עושה ולא תעשה, ואנחנו נהיה הקורבן הכי גדול בהרפתקה הזו.

עפו אגבאריה: לא רק אנחנו, כל מדינות האזור וכל עמי המזרח התיכון.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – רוברט טיבייב.

ליה שמטוב: בבקשה, אדוני.

ליה שמטוב: שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא לממשלה הזאת "ממשלת ההפתעות".

יואל חסון: הממשלה הזאת היא ממשלת הפתעות כי, אני חייב לומר, כמעט, בוא נגיד, אחת לחודש, פעמיים בחודש, לפעמים פעם בשבוע – אנחנו מופתעים.

יואל חסון: קמים בבוקר, פותחים את הרדיו או הטלוויזיה, או מביטים לנו ב-Ynet, או בכל אתר אחר, ואנחנו מופתעים.

יואל חסון: מופתעים שפתאום יש שרים חדשים, מופתעים שיש פתאום עורקים חדשים, חברי כנסת חדשים, כל מיני דברים קורים.

יואל חסון: אבל אנחנו לא מופתעים רק בדברים האלה.

יואל חסון: אנחנו גם כל הזמן מופתעים מהגזירות.

יואל חסון: מילא, ראש הממשלה הזה עוסק כל הזמן בקומבינות פוליטיות, בתככים, בקניית אנשים, בחלוקת אתננים.

יואל חסון: מילא, בסדר, נו, מה לעשות, באווירה של הקדנציה הזאת של בנימין נתניהו אני כבר לא מתפלא על כלום.

יואל חסון: לא רק הנייר סופג הכול, אנחנו סופגים הכול.

יואל חסון: מילא, אם ראש הממשלה היה רק מתעסק בנו.

יואל חסון: אבל ראש הממשלה גם מתעסק, חברי חברי הכנסת, בכיס של כולנו, בכיס של האזרח הישראלי.

יואל חסון: וכל מי שמשתף פעולה היום עם נתניהו, פוגע פגיעה ישירה בציבור, במעמד הביניים, בשכבות החלשות.

יואל חסון: כל מי שמשתף פעולה בתרגילים של נתניהו, פוגע בכיס של מעמד הביניים, של הציבור בישראל.

יואל חסון: כי נתניהו מפיל עליו גזירות, ונתניהו גם יודע שהוא הפיל את הגזירות עכשיו על הציבור, הוא צריך זמן.

יואל חסון: ואיך נתניהו ישיג את הזמן?

יואל חסון: בזה שהוא יקנה כל מיני אנשים שיגדילו לו באופן מלאכותי את הקואליציה כדי לא להיות תלוי, גברתי היושבת-ראש, ביושב-ראש המפלגה שלך, לדוגמה; או לא להיות תלוי בכל מיני יושבי-ראש מפלגות שאתו, ששותפים שלו, אבל הוא לא סומך עליהם באמת.

יואל חסון: אז הוא אומר, אני אתחיל לדלות לי חברי כנסת, לצ'פר אותם, להציע.

יואל חסון: אז עכשיו, אז הפעם הוא הלך לאדם הזה שיש לו חולשה כנראה להיות שר.

יואל חסון: אני חייב לומר, אגב, גברתי היושבת-ראש – השעון קצת מתעתע, אני כבר לא הבנתי איפה אני נמצא.

ליה שמטוב: כן, אז נתתי לך קצת.

יואל חסון: אני חייב לומר, אתם יודעים, יש העניין הזה – הרי כולנו, שאנחנו יושבים כאן בבית הזה, כולנו היינו ברשימת המועמדים לכנסת של המפלגות שלנו.

יואל חסון: ואני חוזר ואומר: המועמדים לכנסת.

יואל חסון: אנחנו עבדנו, רצנו, הלכנו, כדי להיבחר להיות חברי כנסת.

יואל חסון: אבל יש כאלה שנבחרים לכנסת ואם הם לא נהיים מייד שרים, הם לא מבינים מה קורה.

יואל חסון: הם לא יודעים איך לממש את הייעוד הגדול שלהם אם הם לא שרים.

יואל חסון: הרי הם נולדו שרים, הם צריכים גם למות שרים.

יואל חסון: אז אם הם לא נהיים שרים בדרך הטבע, הם יהיו גם שרים בדרכים מעוותות ובקומבינות פוליטיות.

יואל חסון: ותמיד יהיה מי שייתן ותמיד יהיה גם מי שייקח.

ליה שמטוב: ולסיום.

יואל חסון: אז אני, גברתי היושבת-ראש, אומר, אנחנו קודם כול נבחרנו לכנסת, וכל עוד אנחנו בכנסת כדאי שנשרת את הציבור מתוך הכנסת.

יואל חסון: והשירות הגדול ביותר היום שאנחנו יכולים לעשות כאן בכנסת, זה לקצר את ימיה של ממשלת נתניהו; ולהביא, גברתי היושבת-ראש, לזה שנתאחד ונעבוד קשה, כל גורמי האופוזיציה במדינת ישראל, ונדע להעמיד מועמדות שתהיה אלטרנטיבה לבנימין נתניהו, שתחליף את נתניהו, כי נתניהו הוא ראש ממשלה רע, הוא ראש ממשלה שפוגע בציבור, הוא ראש ממשלה זחוח, הוא ראש ממשלה שעוסק בקומבינות פוליטיות, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: ולכן הוא צריך להיות מוחלף, ואני מקווה ומאמין שהדבר הזה יהיה הרבה יותר מוקדם ממאוחר.

יואל חסון: תודה רבה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת רוברט טיבייב, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

ליה שמטוב: בבקשה.

רוברט טיבייב: גברתי היושבת-ראש, תודה, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראש עיריית שדרות, דוד בוסקילה, אני שואל שאלה, כי כל הזמן פה, כל אחד ואחד אמר על הממשלה, ברק, מדיניות, פילוג, כל מיני דברים אחרים.

רוברט טיבייב: אני רוצה לדבר על אבי דיכטר.

רוברט טיבייב: ובעיני הוא איש ישר, הגון, איש ביטחון, ויש לו זכויות רבות במעשיו למען ביטחון מדינת ישראל.

רוברט טיבייב: אבל קצת לפני זה, גברתי היושבת-ראש, מתי שינינו את חוק-היסוד במדינת ישראל?

רוברט טיבייב: כי לפי מה שכתוב פה, יש לנו פה 121 חברי כנסת.

רוברט טיבייב: אם אבי דיכטר חבר כנסת, הוא שייך לאיזו סיעה.

רוברט טיבייב: השאלה לאיזו.

רוברט טיבייב: לקדימה, ממה שהבנתי, הוא כבר לא שייך.

רוברט טיבייב: לסיעת יחיד, כמו שאני מבין, הוא גם לא שייך.

רוברט טיבייב: כי מה שכתוב פה – הוא התפטר מהכנסת, ממה שהבנתי, אתמול.

רוברט טיבייב: או שאני טועה?

ליה שמטוב: נו, בטח שהוא התפטר.

רוברט טיבייב: אז לפי מה שכתוב פה, "לצרף את חבר הכנסת אבי דיכטר כשר נוסף בממשלה" – ככה אני מבין את זה, או שאני טועה?

יעקב מרגי: זה טעות, אתה צודק.

רוברט טיבייב: ככה לימדו אותי בצבא הסובייטי, להתייחס – – –

מאיר שטרית: היית בצבא הסובייטי?

רוברט טיבייב: לפחות בעיריית שדרות לא היו עושים טעויות כאלה.

רוברט טיבייב: כן, דוד?

רוברט טיבייב: נתייחס באמת לדברים יותר רציניים.

רוברט טיבייב: אני מאוד מקווה שזה יתוקן.

רוברט טיבייב: בוא נחשוב באמת למה אבי דיכטר כראש השב"כ – בן-אדם שאני באופן אישי מאוד מכבד אותו; כי כבר אמרו, עשה לא מעט למען מדינת ישראל, איש קדימה, התמודד לתפקיד יושב-ראש קדימה.

רוברט טיבייב: אמר אבי דיכטר בזמנו שהוא יהיה האחרון שיוריד את השלטר במטה של קדימה.

רוברט טיבייב: אני עכשיו שואל את עצמי, וחבל שלא דיברנו לפני המעשה עם אבי דיכטר.

רוברט טיבייב: טרם קיבלתי תשובה למה הוא עשה את זה.

רוברט טיבייב: השאלה אם הוא כבר הוריד את השלטר של קדימה – זה שהוא התפטר מהכנסת, מקדימה, ועכשיו מתמנה לשר בממשלת ישראל.

רוברט טיבייב: זאת השאלה שאני שואל את עצמי.

רוברט טיבייב: זאת השאלה שאני שואל את החברים שלי בקדימה, ואני לא מקבל תשובה.

רוברט טיבייב: אני באמת לא מקבל תשובה.

רוברט טיבייב: כמו שאמרתי, אני אומר מראש, יהיה לי מאוד קשה להצביע נגד אבי דיכטר, אישית.

רוברט טיבייב: אני לא מסוגל, אף שאני לא כל כך מסכים עם המהלך הזה.

רוברט טיבייב: אני חושב שעם הדעות שלך, וכנראה, כמו שאני מבין, אבי דיכטר עשה את המהלך כי כנראה הוא כבר לא מאמין בהנהגה של קדימה, כמו רבים אחרים.

רוברט טיבייב: אבל אני חושב שהוא היה צריך להילחם עד הסוף, ויכול להיות שהוא כבר הגיע למסקנה, ויכול להיות, מסקנה מאוד מאוד כבדה.

ליה שמטוב: תודה רבה.

רוברט טיבייב: עוד כמה משפטים, בבקשה.

ליה שמטוב: משפט אחד.

רוברט טיבייב: משפט אחד.

רוברט טיבייב: לפני שנה וחצי היה מבול של "גראדים" בדרום, והיה בביקור בעיריית אופקים מתן וילנאי, השר להגנת העורף הקודם.

רוברט טיבייב: הזמנתי אותו הביתה, ואתם יודעים שגם בדרום, גם בצפון, יש בנייה מסוג בנייה קלה, ולפי ההנחיות של פיקוד העורף זה נקרא שטח פתוח.

רוברט טיבייב: אין שם מיגוניות, אין מקלטים, אין כלום.

רוברט טיבייב: ויש מאות אלפי אנשים שגרים בבתים האלה.

רוברט טיבייב: הזמנתי את מתן וילנאי אלי הביתה והראיתי איפה אני גר.

רוברט טיבייב: אין לי חדר מוגן, אין לי מקלט.

רוברט טיבייב: המקלט הכי קרוב אלי – זה 200 מטר ממני.

רוברט טיבייב: אם יש התרעה על "גראדים" אנחנו לא יוצאים לשם, מסיבה אחת פשוטה: אני גר עם אמא, ואמא לא מצליחה לרוץ 200 מטר, ובטח אני לא אעזוב אותה.

רוברט טיבייב: השאלה היא אם אבי דיכטר מסוגל להגן עלינו.

רוברט טיבייב: אם כן, אז אני מוריד בפניו את הכובע.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: הדובר הבא חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – ישראל חסון.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש לי תשובה בשבילך, חבר הכנסת רוברט טיבייב: הוא לא יגן עליך ולא על אף אחד אחר.

מאיר שטרית: כל התפקיד הזה של שר להגנת העורף נוצר בקוניונקטורה בשביל לרצות את מפלגת העצמאות; תפרו את התפקיד לוילנאי.

מאיר שטרית: מי שקרא את הטור של נחום ברנע השבוע בעיתון, אחרי ההודעה שדיכטר פורש מקדימה ועובר לתפקיד השר להגנת העורף, ראה שהוא שאל את השר וילנאי:

מאיר שטרית: איך זה שאתה בורח מהמערכה, הולך לסין – עוד מעט אולי תהיה מלחמה נגד אירן?

מאיר שטרית: וילנאי אמר: לא, אני לא בורח לשום מקום.

מאיר שטרית: תרשה לי לעדכן אותך, הוא אמר לו, ואני מצטט את נחום ברנע, הוא אמר: כשתהיה מלחמה אני אשלח את ארבעת הפקידים שעובדים אצלי במשרד למקלטים כדי שלא יקרה להם כלום.

מאיר שטרית: אין לי שום סמכות, אני לא יכול לעשות שום דבר.

מאיר שטרית: זה נכון, הוא צודק.

מאיר שטרית: לא צריך שר להגנת העורף.

מאיר שטרית: מי שאחראים להגנת העורף בשעת חירום, באמת מי שיש להם הסמכויות, אלה אלוף פיקוד העורף ושר הביטחון; לא השר להגנת העורף, כי אין לו לא סמכויות ולא כלום, למרות הבטחות הממשלה.

מאיר שטרית: זה לא קרה, אין לו שום סמכויות לעשות כמעט כלום.

מאיר שטרית: לכן אני מתפלא על ידידי אבי דיכטר, שרץ לראשות קדימה רק לפני חודשיים, שפתאום הוא קם ועוזב את קדימה כאילו לא היו דברים מעולם.

מאיר שטרית: מה קרה לאידיאולוגיה של קדימה?

מאיר שטרית: אך זה מסתדר להיכנס לממשלה שהולכת אנטי האידיאולוגיה של קדימה?

מאיר שטרית: – לא בנושא שלום, לא בנושא שוויון בנטל, לא בשום נושא אחר, אז פתאום זה כשר?

מאיר שטרית: אני אומר לאבי, הוא ידיד שלי, אני מצטער שהוא עוזב, אני חושב שהוא עושה טעות איומה.

מאיר שטרית: זה אדם שמוכר את העולם הבא בשביל שעה בעולם הזה.

מאיר שטרית: מה הוא יהיה?

מאיר שטרית: שר לענייני כלום.

מאיר שטרית: חצי שנה ויהיו בחירות.

מאיר שטרית: בשביל מה?

מאיר שטרית: הוא באמת מאמין שהוא ייבחר בליכוד?

מאיר שטרית: יש לי חדשות בשבילך.

מאיר שטרית: אני מציע לך ללמוד את השיטה של השתמש וזרוק.

מאיר שטרית: עכשיו אתה מילאת תפקיד ועוד כמה זמן אתה יכול לתפוס את המנורה, כמו שאומרים החבר'ה.

מאיר שטרית: אני מתפלא שאתה עושה מהלך כזה בלי לדבר עם אף אחד מהאנשים, בלי לשקול, בלי להתייעץ.

מאיר שטרית: מה, באמת?

מאיר שטרית: להציל את המדינה?

מאיר שטרית: יש לי הצעה לממשלה איך להגן טוב על העורף.

מאיר שטרית: תפסיקו לחרחר מלחמה, תפסיקו, תלכו לשלום.

מאיר שטרית: אולי אז באמת מגינים על העורף בצורה הטובה ביותר.

מאיר שטרית: בלקיחת חבר כנסת מפה ומשם ולשים בתפקיד כזה או אחר, זה לא יפתור את בעיות הגנת העורף של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להרחיב דברים כרגע, כחבר בוועדת חוץ וביטחון וועדת משנה, בנושא אירן, אולי תהיה הזדמנות אחרת.

מאיר שטרית: אני מציע לראש הממשלה ולשר הביטחון להקשיב היטב היטב, גם לאמריקנים, גם לאירופים, גם לכל ראשי זרועות מערכת הביטחון.

מאיר שטרית: אני אומר לחבר הכנסת שנלר, שקודם תהה על הבמה, שהדוקטורים יחליטו.

מאיר שטרית: הדוקטורים, חבר הכנסת שנלר, זה ראש המוסד, זה ראש השב"כ, הרמטכ"ל, ראשי המודיעין – – –

עתניאל שנלר: לשעברים?

מאיר שטרית: לא, של עכשיו.

עתניאל שנלר: איך אתה יודע?

מאיר שטרית: אני יודע, של עכשיו.

עתניאל שנלר: מה שמדברים בחדרי חדרים מדברים בעיתון?

מאיר שטרית: חבר הכנסת שנלר, אני לא מציע לדבר על שום דבר שהוא בחדרי חדרים בעיתון או בחוץ.

מאיר שטרית: אבל כשמונחת סכנה כזאת לפתחה של מדינת ישראל זכותו של כל אזרח לתהות: האומנם?

מאיר שטרית: כשהרמטכ"ל אומר במפורש שהוא מתנגד – הרי הדברים נאמרו בעיתון לא בהסתר.

עתניאל שנלר: אני טוען שאסור לרמטכ"ל לומר את דעתו בתחום הזה כלפי הציבור.

עתניאל שנלר: שיגיד – – –

מאיר שטרית: אני חושב שזאת חובתו.

מאיר שטרית: חובתו של הרמטכ"ל – – –

עתניאל שנלר: לא, כלפי הממשלה, לא כלפי הציבור חובתו.

מאיר שטרית: חובתו של הרמטכ"ל לומר את דעתו בפומבי.

עתניאל שנלר: ראש השב"כ מודיע לממשלה והמוסד – מול הממשלה.

עתניאל שנלר: יש משילות בארץ הזאת.

מאיר שטרית: חובתו של הרמטכ"ל לומר את דעתו, לדעתי, אם הוא חושב אחרת מהממשלה, ולא להסתיר אותה.

מאיר שטרית: אני חושב שלא נגיע לשם; אני מקווה שלא נגיע למצב הזה.

מאיר שטרית: אני אומר לכם שהגנת העורף תלויה לא במינוי פלוני או אלמוני.

מאיר שטרית: היא תלויה בשאיפה של הממשלה באמת לשלום ובאי-חרחור מלחמה, חלילה וחס.

מאיר שטרית: אנחנו לא זקוקים למלחמה.

מאיר שטרית: עוד לא הגענו למצב שבאמת אנחנו במצב שבו צריך לעשות משהו, אלא צריך להקשיב היטב היטב לראשי זרועות הביטחון ולמערכות האמריקניות והאירופיות.

מאיר שטרית: הם לא טיפשים, האמריקנים.

מאיר שטרית: כשהם באים לפה, שר ההגנה, ואחריו – ראש הפנטגון והרמטכ"ל האמריקני ונשיא אמריקני וכולם מזהירים את ישראל, מה אתה מציע?

מאיר שטרית: מישהו מציע להתעלם מארצות-הברית?

עתניאל שנלר: את זה הקברניטים לא יודעים?

מאיר שטרית: אני לא מציע לאף אחד מאתנו לעשות את זה.

מאיר שטרית: צר לי שאבי הולך בדרך הזאת, אבי דיכטר.

מאיר שטרית: אני חושב שהוא עושה טעות גדולה מאוד, אבל הוא ילמד בדרך הקשה, כמו שלומדים רבים בפוליטיקה כשהם מתחילים את הפוליטיקה.

מאיר שטרית: הוא ילמד בדרך הקשה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת ישראל חסון – לא נמצא.

ליה שמטוב: חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

ליה שמטוב: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

ליה שמטוב: לרשותך חמש דקות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, האמת שמאז כינונה של הממשלה הנוכחית, מדי בוקר ראש הממשלה מתחיל עם אירן ומסיים עם אירן.

טלב אלסאנע: זאת כמעט הססמה האחת והיחידה.

טלב אלסאנע: שום דבר מעבר לזה לא התממש.

טלב אלסאנע: אם אנחנו שואלים את עצמנו מה באמת הסכנה האמיתית לעורף, אני בוודאות יכול להגיד – אני לא חבר בוועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת מאיר שטרית, אבל באופן ודאי אני יכול להגיד לך שהאיום על העורף הישראלי זה לא מאחמדינג'אד ולא מאירן.

טלב אלסאנע: האיום על העורף הישראלי זה מנתניהו ומליברמן.

טלב אלסאנע: מי שגורם היום לכך שאזרחים מציתים את עצמם זה לא אירן.

מאיר שטרית: טלב, האיום האירני היחיד על הממשלה זה מופז.

טלב אלסאנע: את זה אני לא יכול להגיד.

טלב אלסאנע: כמה אנשים נהרגו בישראל בשל אירן עד היום?

טלב אלסאנע: אבל מצד שני, בגלל הקריסה במערכת הבריאות, חבר הכנסת עפו אגבאריה, כמה מתו עקב ההזנחה והקריסה של מערכת הבריאות?

טלב אלסאנע: רק אתמול הייתי בסיור בבית-חולים "סורוקה" בבאר-שבע.

טלב אלסאנע: מבלי שתהיה התקפה של אירן, מבלי שתהיה תגובה של אירן או "חיזבאללה" או "חמאס", בבית-חולים "סורוקה" אין מיטות.

טלב אלסאנע: מאושפזים נמצאים בפרוזדור בצורה מבישה.

טלב אלסאנע: בודקים אותם בצורה שהיא הכי פוגעת ומעליבה, וזה כאשר אנחנו במצב השגרתי והרגיל.

טלב אלסאנע: מה יקרה אז?

טלב אלסאנע: על איזה עורף מדברים?

טלב אלסאנע: שר יציל את העורף?

טלב אלסאנע: שר ייתן את המענה?

טלב אלסאנע: צריך לדאוג מבחינת המדיניות הכוללת.

טלב אלסאנע: היום, כאשר מדברים על העניין של ההגנה על העורף, דווקא היום הולכים והורסים כפר בנגב.

טלב אלסאנע: שמעת על כפר אל-עראקיב, יישובים לא מוכרים?

טלב אלסאנע: איך יכינו את היישובים האלה אם הורסים להם את הבתים?

טלב אלסאנע: איך יגנו עליהם?

טלב אלסאנע: מה המענה שייתנו להם?

טלב אלסאנע: אבל, אין ספק שראש הממשלה מקדם אג'נדה בצורה סדורה.

טלב אלסאנע: הוא רוצה לקדם, לא את האירנים להפציץ אלא את אזרחי ישראל בגזירות כלכליות.

טלב אלסאנע: הוא רוצה למנוע מהם תגובה על-ידי מחאה חברתית.

טלב אלסאנע: אז מה הוא עושה?

טלב אלסאנע: הוא מהלך עליהם אימים, כדי לשתק את רצונם, כדי לזעזע את ביטחונם העצמי, כדי להפחיד אותם.

טלב אלסאנע: כאשר אנשים מפוחדים הם מתנהגים כמו עדר, הם מובלים אחרי המנהיג שמוביל, וזה בדיוק מה שקורה.

טלב אלסאנע: דבר אחד, הוא מעלה דיון כאילו דבר איום ונורא, עניין של שינוי בסמכויותיו על-פי תקנון הממשלה.

טלב אלסאנע: זה נושא כל כך חשוב?

טלב אלסאנע: מדינת ישראל לא התמודדה עם אתגרים קשים יותר במסגרת התקנון הקיים?

טלב אלסאנע: צריך לתקן אותו ולשנות אותו ושכל העולם ישמע, אפילו האירנים ידעו.

טלב אלסאנע: אחר כך, מתוך השרים שיש לו, ממשלה רחבה, הוא לא מוצא, לא מתוך הליכוד, לא מתוך השותפים הקואליציוניים, מי שיכהן בתפקיד של שר העורף.

טלב אלסאנע: הוא חייב ללכת לקדימה, להוציא חבר כנסת מתוך קדימה, לעשות ישיבה בפגרה, כדי שכל העולם ידע שהאיום שלו במלחמה הוא או-טו-טו.

טלב אלסאנע: המטוסים ממריאים, הצוללות מפליגות.

טלב אלסאנע: אז ברור שזאת לדעתי תעמולה שהוא מוביל כדי לשתק את האזרחים, כדי להמשיך בגזירות הכלכליות נגדם.

טלב אלסאנע: ולגבי הנשק הגרעיני של אירן, כמה מלחמות היו באירופה בעידן החדש?

טלב אלסאנע: מ-1900 עד 1940, בתוך 40 שנה, היו שתי מלחמות איומות ונוראות.

טלב אלסאנע: אז בכל אירופה אף מדינה לא החזיקה את הנשק הגרעיני.

טלב אלסאנע: מה קרה מאז שמדינות כאלה התחמשו בנשק הגרעיני?

טלב אלסאנע: האם הסכנה של מלחמות גברה או קטנה?

טלב אלסאנע: מי מעז היום?

טלב אלסאנע: בין הודו לפקיסטן, כמה מלחמות היו עד ששתי המדינות התחמשו בנשק גרעיני?

טלב אלסאנע: הרי האירנים, אפשר להגיד עליהם הכול, אבל לא שמעתי שהם כבשו או פלשו.

טלב אלסאנע: והאירנים, אני לא חושב שהם מטורפים.

טלב אלסאנע: הם יודעים מה התגובה שיכולה להיות מצד ישראל.

טלב אלסאנע: ולכן, כל הזמן אנחנו שומעים את הפסטיבל הזה של המלחמה, כאילו עושה את זה בתשוקה, כאילו עושים את זה באהבה, כאשר אנחנו יודעים, אתה יכול לשלוט אך ורק על 50% מהמהלכים, כי הצד השני שולט על עוד 50%.

טלב אלסאנע: והמלחמה הטובה ביותר היא המלחמה שמצליחים למנוע.

טלב אלסאנע: אבל יש כאן טירוף, אובססיה, למלחמות.

טלב אלסאנע: ומה שאמר שר האוצר אז יגאל הורביץ: משוגעים, רדו מהגג, אנחנו צריכים להגיד להם: משוגעים, רדו מהגג של המלחמה.

טלב אלסאנע: זה זמן לקדם שלום ולא לקדם מלחמה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: בבקשה, חבר הכנסת סעיד נפאע.

ליה שמטוב: לפני זה היה חבר הכנסת יוחנן פלסנר, אבל הוא לא נמצא באולם.

סעיד נפאע: גברתי היושבת-ראש, תודה, אומנם השר מטעם הממשלה, אלא אם כן השר כחלון הוא המחבר בין הממשלה לכנסת, אני לא יודע למה הוא יצא דווקא בדיון כזה.

סעיד נפאע: אבל בכל אופן, אכן כפי שנאמר – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת נפאע, הוא פה.

סעיד נפאע: אני רואה אותו, בסדר.

סעיד נפאע: אמרתי, אלא אם כן הוא החליף, כי היה מרגי.

סעיד נפאע: אכן, כפי שנאמר, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מאז נטל לידיו מר בנימין נתניהו את המושכות, אכן כל בוקר, כל צהריים וכל ערב, ואפילו יותר מזה, המלה אירן לא יורדת מפיו.

סעיד נפאע: אני, בעוונותי, לפעמים כותב מאמרים.

סעיד נפאע: בזמני כתבתי מאמר ואמרתי: המלחמה בין ישראל לאירן אינה בפתח.

סעיד נפאע: מאז אולי השתנה דבר אחד, לאור, לפחות, המלצות כל גורמי הביטחון במדינה – החל מדגן, דיסקין, הרמטכ"לים, עמוס ידלין, שאמרו: במידה שתפרוץ מלחמה, במידה שתותקף אירן, אז למעשה אנחנו בפני מלחמה אזורית, שבין יתר מרכיביה גם סוריה.

סעיד נפאע: הדבר היחידי שהשתנה בנסיבות זה שסוריה היום עסוקה במלחמה פנימית, והשאלה אם אכן באמת ראש הממשלה ושר הביטחון רואים בזה שעת כושר שלא תחזור, כנראה, ואכן ילכו להרפתקה הזו.

סעיד נפאע: אני אישית לא מאמין שמלחמה כזו אכן תפרוץ, על אף כל מה שאמרתי.

סעיד נפאע: והגנת העורף, גברתי היושבת-ראש, היא לא רק מפני מלחמה מדומה, לדעתי, עם אירן.

סעיד נפאע: הגנת העורף היא גם מפני הגזירות הכלכליות הקשות המוטלות היום על העורף.

סעיד נפאע: אגב, לפני שאמשיך להתייחס לנקודה הזו, אני סברתי אז, ועדיין אני סבור, שראש הממשלה וכל ממשלתו – הנושא האירני שימש בידיה רק בריחה קדימה מסוגיית הליבה שבאזור, היא הסוגיה הפלסטינית.

סעיד נפאע: ואני חושב שהוא צלח.

סעיד נפאע: הוא הצליח לא רק בכוחות עצמו אלא על-ידי דמגוגיה, שלצערנו הרב נתמכת גם על-ידי מדינות אחרות שמבקשות לעשות סדר בעולם ודמוקרטיה בעולם, ומטרתה להדחיק את הסוגיה הזו.

סעיד נפאע: כאן טמונה למעשה הסכנה האמיתית, ולשני העמים; לא באירן ולא באיומים של אירן.

סעיד נפאע: בכל אופן, אני התחלתי ואמרתי שהגנת העורף היא לא רק מפני מלחמה מדומה.

סעיד נפאע: הגנת העורף היא גם שהמשפחה, משפחת כיוף מעוספיא, נספתה לא כתוצאה של מתקפה אירנית, נספתה כתוצאה של מתקפה אפלייתית של ממשלת ישראל, כתוצאה של חיבורים פיראטיים לחשמל.

סעיד נפאע: מזה כשבוע יושב כאן יושב-ראש מועצת דאלית-אל-כרמל.

סעיד נפאע: כ-1,000 בתים שם מהווים סכנת מוות, וזה הוכח.

סעיד נפאע: משפחה שלמה נספתה כתוצאה מזה.

סעיד נפאע: אין זה הגנת עורף?

סעיד נפאע: אני לא יודע כמה – אף-על-פי שאמרו שראש הממשלה ייפגש היום עם ראש מועצת דאלית-אל-כרמל – אני לא יודע כמה מחברי חברי הכנסת ביקרו באוהל הזה ושמעו את הזעקה הזו של דאלית-אל-כרמל.

סעיד נפאע: אגב, מדובר שם על כ-1,000 בתים, אבל יש אלפי בתים בכל הכפרים הערביים במדינה הזו שאכן מהווים סכנה וסכנת מוות.

סעיד נפאע: זו ההגנה האמיתית שדרושה לעורף, בתוספת כל מה שאמרו חברי קודם לכן, אם במערכת הבריאות ואם במערכת החינוך, ואם בכל פינה אשר תסתכל עליה.

סעיד נפאע: לכן, אני אסיים ואני אומר שההיאחזות הזו באיום מדומה זה מה שבסופו של דבר ימיט אסון על מדינת ישראל.

סעיד נפאע: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

ליה שמטוב: חמש דקות.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר שאין מדינה בעולם, לא בעולם הדמוקרטי ולא בעולם הדיקטטורי, שבה סודות מדינה מתגלגלים כאבני געש, שפורצים מלבת אש ושורפים ורוגמים את כל יושבי הכפרים והעיירות מסביב להר הגעש הזה, כפי שקורה היום עם כל סודות המדינה בתקשורת הישראלית, בצורה שלא היתה ולא תהיה בשום מקום בעולם.

ישראל אייכלר: ההיסטוריונים, אלה שידעו להעריך מה קרה פה במדינה הזאת בשנה הזאת ובשנים הקרובות עם אירן, הם לא יאמינו כאשר הם יקראו את הפרסומים, התוכניות, המסלולים והיעדים ודרכי המילוט ותחנות התדלוק שמסרה התקשורת הישראלית ישר לידי המודיעין האירני בריש גלי, לא בסודות, על כל תוכניות התקיפה באירן.

ישראל אייכלר: רבותי, לדוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, היה חבר טוב בשם ישראל בר, והוא נתפס כמרגל והמדינה הזדעזעה.

ישראל אייכלר: אני בטוח שהמרגל הזה, ישראל בר, לא מסר אחת מני אלף לרוסים ממה שהתקשורת הישראלית מוסרת בשם פרסומים זרים לידי האויב שקורא להשמדת מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אבל יהיה זה קל ונוח להאשים את התקשורת, ויש לה מספיק בעיות, ולא להאשים את הצנזורה הצבאית ואת הצבא ואת הממשלה, שאחראים למה שמתפרסם בכל העניין הביטחוני.

ישראל אייכלר: אני זוכר שכשהייתי עורך של שבועון קטן, כל שבוע הצנזורה עשתה לנו בעיות, על כל ידיעה.

מגלי והבה: אתה עורך של שבועון גדול, למה קטן?

ישראל אייכלר: השבועון גדול, התפוצה היתה קטנה.

ישראל אייכלר: והצנזור לא ויתר על כל דבר, קטן וגדול, ומחק לנו קטעים על מה שקורה באיישישוק.

ישראל אייכלר: ופה הולכים ומאשרים דברים באופן בלתי אפשרי ובלתי אחראי.

ישראל אייכלר: לכן, גברתי היושבת-ראש וחברי הכנסת, לפני שיוצאים להתקפה על אויב חיצוני, צריך לבלום את האויב הפנימי, והאויב הפנימי מנהל מסע שיסוי וקורא למרד נגד הממשלה.

ישראל אייכלר: לא במקרה אותם אנשים שקוראים למרד נגד הממשלה הם אותם אנשים שקוראים בגלוי באותה תקשורת להכחדת היהדות החרדית.

ישראל אייכלר: יש כאלה שקוראים, רק אתמול ראיתי באחד האתרים, שצריך להוציא להם את העיניים – ממש דברים שאחמדינג'אד יכול היה לקחת מפה.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהפרסומים האלה גם מוסרים מידע לאירנים וגם מצד שני מסכסכים ומשסים את החברה הישראלית עד ששר ההגנה האירני יודע לומר שמדינת ישראל מרוסקת מבפנים והיא לא מסוגלת ואין לה כוח לעמוד מול אירן.

ישראל אייכלר: רבותי, אנחנו צריכים לדעת, כיהודים מאמינים, שילדי תלמודי-התורה, כמו כל ילדי ישראל, הם ברכה לישראל, ומי שרואה ומסית נגד ילדי תלמודי-התורה כסכנה קיומית, מסכן את קיומה של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: כשאני אומר את זה, באותה שעה שאנחנו עומדים פה, אלפי ילדים יושבים בקרוונים – מדברים על מיגון, הגנת העורף – מסוכנים ביותר לא בגלל הפצצה האירנית אלא בגלל מה שקורה גם בדרום וגם בצפון.

ישראל אייכלר: כבר דובר רבות על זה עם השר להגנת העורף הקודם, מתן וילנאי.

ישראל אייכלר: ייאמר לשבחו שהוא בא למשרד החינוך ודרש שלפחות באזור הדרום יתחילו לבנות – לא ממוגן, אבל לפחות בתים.

ישראל אייכלר: הנקודה הכי חשובה לשר החדש להגנת העורף: ישנה גזירה שהיא בלתי אפשרית לא רק במדינה יהודית אלא בשום מדינה.

ישראל אייכלר: מדברים על כך שצריך מסכות אב"כ.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין במסכות האלה.

ישראל אייכלר: אני עוד זוכר שכמעט חנקנו את הילדים במלחמת המפרץ הראשונה בחדרים אטומים, וזה עזר פחות מאשר סגולה לאריכות ימים.

ישראל אייכלר: אבל אם באמת המדינה משקיעה מאות מיליונים במסכות אב"כ, לא ייתכן שבעלי הזקנים יהיו מחוץ לתקציב.

ישראל אייכלר: מילא שילדי חינוך מיוחד מחוץ לתקציב של משרד החינוך – על זה צריך להילחם.

ישראל אייכלר: מילא שבכל סעיף וסעיף מקפחים את הציבור הזה – אני מבין, לא מקבל.

ישראל אייכלר: אבל להגיד שבעלי הזקנים לא יקבלו מסכות אב"כ זו הפקרה, ושאף אחד לא יבוא להגיד אחר כך שהם מגינים על הציבור החרדי ועל הציבור הערבי; כפי שהם אומרים תמיד "חרדים וערבים" ביחד.

ישראל אייכלר: השר להגנת העורף, הדבר הראשון שהוא צריך לעשות: או שלא עושים מסכות אב"כ או שנותנים לכל אזרח מסכת אב"כ.

ישראל אייכלר: אחרת, זו תהיה הפקרת העורף ולא הגנת העורף.

ראובן ריבלין: ב-1991 הוציאה המנוחה, מבקרת המדינה בן-פורת, לגבי נושא מסכות אב"כ בתקופת מלחמת המפרץ – תקרא את הפרק הזה שם בביקורת המדינה.

ישראל אייכלר: וזה לא בוצע עד היום?

ראובן ריבלין: עד היום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ישראל אייכלר: לא בוצע.

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחרון הדוברים הוא רוני בר-און, אם ירצה.

ראובן ריבלין: אפשר לצלצל.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, באמת הנושא הזה שראש הממשלה כל הזמן מחפש לו תרגילים כאלה ואחרים לעשות, פחות מעניין את האזרחים במדינת ישראל.

מגלי והבה: הם רק מסתכלים בשאט-נפש על התנהלות ממשלה כזו ועל ההתנהלות בכל התחומים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני שמח שבאת לשבת כאן, כי אני הולך להתייחס – הבעתי את דעתי על הממשלה וחבריה וההתנהלות שלה.

מגלי והבה: אני רציתי לדבר על אוהל המחאה של ראש מועצת דאלית-אל-כרמל שמול משרד ראש הממשלה.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהסוגיה הזאת של הבתים הלא-מחוברים לחשמל בעוספיא ובדאליה – בשלוש וחצי השנים האחרונות הנושא נדון בוועדת הפנים – – –

ראובן ריבלין: עוד מהתקופה שאכרם חסון היה ראש העיר.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: היה דיון בוועדת הפנים.

מגלי והבה: היה דיון בוועדת ביקורת המדינה וגם בוועדת הכלכלה.

מגלי והבה: בסוף העברנו את הנושא לוועדת הכספים, ושם הצגנו את הסוגיה עם ראשי הרשויות, עם נציגי משרד הפנים.

מגלי והבה: היה שם המשנה למנכ"ל משרד הפנים.

מגלי והבה: בעקבות הדיון האחרון הובטח שהסוגיה הזאת, צריך למצוא לה את הפתרון.

מגלי והבה: כל הזמן חשבנו שבאמת שרי הממשלה, כשהם אומרים משהו, הם עומדים בו ומבצעים אותו.

מגלי והבה: צר לי להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שאין לי אלא להגיד על אותם שרים ואותם חברי ממשלה חסרי אחריות שישנם עדיין 800–900 בתים לא מחוברים לחשמל.

מגלי והבה: כשרצו למצוא פתרונות בעקבות השרפה בכרמל, חיברו בתים שנבנו בלי רשיון בבית-אורן וביישובים מסביב.

מגלי והבה: חיברו אותם לחשמל.

מגלי והבה: אני לא יודע איך להגיד חוץ מלפרש את זה כחוסר רצון של הממשלה, של משרד הפנים, לפתור את הבעיה.

מגלי והבה: במקום שראשי הרשויות יתעסקו בתקציבים שלהם, בקידום היישובים שלהם, הם מתעסקים בזה שהם באים לפה להביע את המחאה, והקימו את אוהל המחאה.

מגלי והבה: אולי הממשלה הזאת תקשיב להם, אולי תיתן פתרונות, אולי שר הפנים יפסיק להבטיח הבטחות ואולי ראש הממשלה והמנכ"ל שלו יפסיקו לחשוב על האוכלוסייה הזאת כלא רלוונטית.

מגלי והבה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שמחאתם של תושבי דאלית-אל-כרמל ועוספיא ואוהל המחאה של ראש המועצה מביעים מחאה נגד מדיניות הממשלה שמפלה אותם לרעה.

מגלי והבה: חבל שראש הממשלה לא נמצא כאן, אבל נמצאים פה מספיק שרים בכירים שיסתכלו על עצמם ויסתכלו על מצפונם וימצאו פתרון לאוכלוסייה שמגיע לה לא רק בחובות שהיא תעשה אותן במלואן אלא בזכויות שמגיעות לה.

מגלי והבה: אני אומר לממשלה הזאת, על כל מי שנמצא בה: תתביישו לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: אתה לא רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: נו, אז קדימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, ומסיים חבר הכנסת אלקין.

ראובן ריבלין: אם אחד השרים ירצה להוסיף דבר, יקבל את הזמן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, שרי הממשלה, חברי הכנסת, אנחנו נאשר בעוד דקות מספר – מי שיאשר או מי שיתנגד – הכנסת תתבקש לאשר את מינויו של אבי דיכטר, חבר הכנסת לשעבר אבי דיכטר, לתפקיד השר להגנת העורף.

רוני בר-און: חבר הכנסת לשעבר דיכטר הוא איש עתיר זכויות; הוא תרם רבות לביטחונה של מדינת ישראל.

רוני בר-און: שמעתי השבוע חצוף אחד קורא לו: סוס טרויאני.

רוני בר-און: החצוף הזה שקרא לו "סוס טרויאני", בעיני הוא לא יותר מחמור טרויאני.

ראובן ריבלין: מי זה היה – – –

רוני בר-און: לטעמי, חבר הכנסת דיכטר טעה כשעזב את קדימה, שהוא נמנה על מקימיה ויש לו בה זכויות רבות, כדי להצטרף לממשלה הזאת בתפקיד השר להגנת העורף, כי המשרד להגנת העורף הוא משרד מיותר.

רוני בר-און: הוא משרד מיותר כמו הרבה משרדים ומשרדים בלי תיק שיש בממשלת נתניהו.

רוני בר-און: איך אני יודע שהמשרד הזה מיותר?

רוני בר-און: יש לי עדות מכלי ראשון – השר וילנאי.

רוני בר-און: שמעתי אותו פעם אחת, פעמיים ושלוש פעמים אומר שהמשרד מיותר, שהמשרד הוא איזה סוג של יצור כלאיים, שאין לו גוף ואין לו דמות הגוף ואין לו תקציבים; ואפילו פיקוד העורף, אלוף פיקוד העורף, שגם הוא כבר לא יודע את נפשו מרוב צער, כפוף בצד האחד לרמטכ"ל ובצד השני לשר הביטחון, ובאמצע – הלבנה המשולשת של הרשויות המקומיות וכל כיוצא באלה, ובאמצע מסתובב לו השר להגנת העורף וילנאי, שגם הוא איש שתרם את כל חייו לביטחון ישראל.

רוני בר-און: המחאה שלי לא היתה כלפיו, אדוני היושב-ראש, אלא כלפי העובדה שאף אחד לא טרח לציין ולהדגיש לעם ישראל שאנחנו, במשך 24 שעות הרות גורל, מתנהלים בלי שר להגנת העורף.

רוני בר-און: זאת אומרת, אזרחי ישראל יודעים שראש הממשלה ושר הביטחון הותירו אותם במשך 24 שעות בלי שר להגנת העורף?

רוני בר-און: כל השומע – –

זאב בילסקי: תצילינה אוזניו.

רוני בר-און: – – כל עצמותיו תחוללנה.

רוני בר-און: השר וילנאי, שהוא איש עבודה עם הרבה זכויות, במשך שנה וחצי מנסה ועושה ככל יכולתו כדי לשכנע את המערכת בנחיצות המשרד, אבל מה לעשות?

רוני בר-און: המערכת סבורה שאין טעם ואין צורך במשרד הזה, והיא לא נותנת לו כסף והיא לא נותנת סמכויות למשרד הזה.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

רוני בר-און: המשרד הזה לא נוצר אלא כדי להוכיח ששר הביטחון הצליח לשנות את הפרדיגמה הפוליטית הידועה: במשך 64 שנה במדינת ישראל ארבעה ח"כים היו שווים שר אחד; עד שאהוד ברק הוכיח שארבעה שרים שווים ח"כית אחת.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

רוני בר-און: ארבעה שרים – ברק, וילנאי, נוקד ושמחון – שווים חברת כנסת אחת:

רוני בר-און: ד"ר עינת וילף.

רוני בר-און: כבוד גדול, תאמיני לי.

רוני בר-און: אז אתה, אבי דיכטר, שהיית פעם השר לביטחון הפנים של המדינה, תהיה עכשיו השר להגנת העורף של המדינה.

רוני בר-און: העבירו אותך מהפנים אל העורף.

ראובן ריבלין: תודה.

רוני בר-און: עַם עִם עורף קשה, שלא לומר: עם קשה עורף.

רוני בר-און: אני מאחל לך הצלחה גדולה בתפקיד, אבל אתה לנצח תישא על גבך את הצלב הזה של הפרדיגמה הברקית: ארבעה שרים שווים ח"כ אחד.

רוני בר-און: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: האם אלקין רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: בבקשה, מהר.

ראובן ריבלין: יסכם שר הביטחון.

ראובן ריבלין: יסכם שר הביטחון.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, רבותי.

ראובן ריבלין: אם אכן הכנסת תאשר, צריכים להשביע את השר דיכטר.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, אני הקשבתי היטב לדיון הזה, במיוחד להערות והמחאה של החברים מספסלי האופוזיציה, במיוחד חברים מספסלי סיעת קדימה.

זאב אלקין: אגב, אני מציע שלפעמים קצת תתאמו את הנאומים, כי אי-אפשר לצטט, רוני ומאיר, את אותו פרשן פעמיים בשני נאומים מאותה סיעה.

זאב אלקין: זה מוגזם, אפשר להימנע מזה.

רוני בר-און: איזה פרשן?

זאב אלקין: את מה שאתה אמרת, אמר מאיר לפניך, חלק מהדברים.

זאב אלקין: לכן – – –

ראובן ריבלין: הדיון הוא דיון אישי, ולכן הם לא צריכים להביע את עמדת הסיעה.

זאב אלקין: אבל – – –

יוחנן פלסנר: להיפך, הם מתואמים.

יוחנן פלסנר: הם מתואמים.

זאב אלקין: אבל כדאי קצת לגוון.

זאב אלקין: אבל כששמעתי את דבריכם כאן, וגם, אני חייב להגיד, במשך כל השבועות האחרונים, אני כל הזמן שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש, שאלה מרתקת, שבדרך כלל בהיסטוריה לא שואלים אותה אבל בפוליטיקה כדאי לשאול: מה היה קורה אילו, חברי השרים וחברי הכנסת – תיאורטי, אבל היה לזה סיכוי הרבה יותר גדול, אגב, מ-50% – במסע המפורסם הזה שנקרא ועדת-פלסנר, היו מגיעים להסכמה?

זאב אלקין: אני לא נכנס עכשיו לפרשה הזאת, מה בדיוק קרה שם.

זאב אלקין: אבל בואו נניח שהיו מגיעים שם להסכמה.

זאב אלקין: ואז אני, במשך כמה השבועות האלה, כל הזמן כשאני שומע את הדברים של אנשים מקדימה, אני שואל אותי מה הם היו אומרים, נניח, אם היו מגיעים שם, בוועדת-פלסנר, להסכמה.

זאב אלקין: למשל, כשהממשלה הביאה את תוכנית המיסוי.

זאב אלקין: אני, ככה, מתאר לעצמי, כשהיה פה דיון בשבוע שעבר, איך היה עולה המשנה לראש הממשלה דאז, השר שאול מופז, והיה אומר לנו: חברי חברי הכנסת, כלכלת מדינת ישראל בסכנה.

זאב אלקין: אנחנו הצטרפנו לממשלה כדי להציל את הכלכלה, ולכן חייבים לתמוך בתוכנית הזאת, תוכנית המיסוי.

זאב אלקין: זה הרי בכלל לא היה תלוי בזה, זה היה תלוי בפלסנר.

זאב אלקין: הרי בוודאות הוא היה עולה פה ומנמק.

זאב אלקין: וכל אותם האנשים שבשבוע שעבר דיברו נגד – –

דליה איציק: אלקין, האוזניים.

זאב אלקין: – – כולם, כל אותם האנשים, דליה, היית מביאה אותם בגיוס.

דליה איציק: אבל אתה צועק.

זאב אלקין: יכול להיות שהיו כמה שהוכיחו את זה, כמו יואל, כמו רוברט, כמו אורית, שהיו אולי מתייצבים, מצביעים נגד או נעלמים במחאה, כמו שלמה מולה, אבל כל הסיעה הזאת היתה מתייצבת כאן בשבוע שעבר וכמעט כאיש אחד היתה מצביעה בעד אותה תוכנית המיסוי, אילו רק פלסנר היה מגיע להבנה.

סילבן שלום: – – –

זאב אלקין: תיכף, נגיע לזה, סילבן, בוודאי – למה אני מגיע?

זאב אלקין: אבל הדבר הכי מרתק קורה היום.

זאב אלקין: כשאני שומע את הנימוקים למה התפקיד של השר להגנת העורף הוא תפקיד מיותר, ולמה אבי דיכטר לא היה צריך להתמנות לתפקיד הזה, ולמה הוא לא יכול לתרום שום דבר מהתפקיד הזה – אבי, קיבלת פה הרבה דברי ברכה מחבריך לסיעה לשעבר.

זאב אלקין: ואני שואל את עצמי, אני מתאר מצב דמיוני:

זאב אלקין: מה היה קורה אם פלסנר לא היה עולה על עץ, והיו מגיעים להסכמה?

זאב אלקין: היה עולה על הדוכן הזה בפתיחת הדיון – אדוני שר הביטחון, אדוני סגן ראש הממשלה, לא היית מקבל את הזכות הזאת להציג פה את אבי דיכטר, מישהו אחר היה גוזל ממך את הזכות הזאת, להביא בשם בממשלה את הבקשה.

זאב אלקין: היה עולה על הדוכן הזה – אדוני היושב-ראש – יושב-ראש האופוזיציה דהיום, המשנה לראש הממשלה דאז, השר שאול מופז.

זאב אלקין: היה עומד כאן והיה אומר: חברי חברי הכנסת, בעת הזאת, הכל-כך מורכבת למדינת ישראל, המדינה צריכה שר להגנת העורף; ואנחנו, מתוך שורות מפלגת קדימה, יכולים להעמיד את המועמד הכי טוב שיכול להיות לתפקיד הזה.

זאב אלקין: וזאת אחת מהסיבות שהצטרפנו לממשלה הזאת, כדי שבתפקידים כל כך רגישים וכל כך חשובים כאלה, אדוני היושב-ראש, ישבו אנשים אחראיים שיכולים לתרום את תרומתם.

זאב אלקין: היה עולה פה שאול מופז, היה משבח את אבי דיכטר, היה מסביר על חשיבות תפקיד השר להגנת העורף והיה אומר: לכן אנחנו, סיעת קדימה, לקחנו על עצמנו את המלאכה ושמנו את אחד מטובי אנשינו, שהתמודד על ראשות המפלגה, למלא את התפקיד.

זאב אלקין: וכל הסיעה היתה מגיעה והיתה מצביעה בעד המינוי של אבי דיכטר לתפקיד השר להגנת העורף.

זאב אלקין: הרי כולם יודעים את זה וכולם מבינים את זה, ואף אחד – לא אתה, מאיר, ולא אתה, רוני – לא היו מצטטים את מתן וילנאי מנחום ברנע.

זאב אלקין: אולי אבישי היה מצטט, אולי, כי גם הוא קרא אותו.

רוני בר-און: אני לא ציטטתי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך – – –

זאב אלקין: ציטטת את וילנאי מהריאיון הזה.

ראובן ריבלין: למשפט סיכום, אתה ממליץ – – –

זאב אלקין: אבל כשהיית מביא לפה את המינוי של חבר כנסת מטעמך, לא היית אומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, זמנך עבר, נא לסכם.

זאב אלקין: ולכן, חברי חברי הכנסת – –

יוחנן פלסנר: זה לא כל כך מסובך מה שאתה אומר.

זאב אלקין: – – אני אתן לכם עצה אחת קטנה.

זאב אלקין: היות שזה היה רק אתמול, רק לפי כמה שבועות, והיות שהזיכרון הוא טרי וכל הכנסת מבינה שהיה יכול לקרות הפוך ושאול מופז היה עומד פה והיה מבקש לתת אמון באבי דיכטר כשר להגנת העורף – אני מציע לכם: אל תעשו מעצמכם בדיחה.

זאב אלקין: תהיו רציניים לרגע, ולפחות תבינו שבהצבעה הזאת אתם האחרונים שיכולה להיות להם זכות לבקר או להצביע נגד, כי רק בגלל דבר אחד, בגלל טעות של יוחנן פלסנר, מי שעמד פה זה ברק ולא מופז.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד שר הביטחון, האם אתה רוצה לסכם?

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני הקשבתי לרוב הדיון, חלק מפה וחלק בחדרי.

אהוד ברק: הדברים באמת חשובים ולא פשוטים.

אהוד ברק: יש סיכונים היום במצב.

אהוד ברק: זה לא פשוט, לא נטול סיכונים, לא נטול תוצאות שלא ניתנות לחיזוי להתמודד עם אירן היום.

אהוד ברק: אני מאמין שזה לאין-ערוך יותר מסובך, לאין-ערוך יותר מסוכן, לאין-ערוך יותר מורכב, לאין-ערוך יותר יקר בחיי אדם ובמשאבים להתמודד עם אירן גרעינית בעתיד.

אהוד ברק: אני מכבד את כולכם, גם את אלה שהשתלחו בממשלה, ואני מכבד בכלל חילוקי דעות.

אהוד ברק: אני קצת מופתע מהטון ההחלטי הבוטה הזה, היודע כול.

אהוד ברק: אני חושב שהנושאים האלה ראויים למחשבה קרה, מסודרת, שאיננה בהכרח בגוני שחור ולבן.

זהבה גלאון: היית אומר לנו את זה קודם – – –

אהוד ברק: אני אומר – –

דב חנין: אולי באמת לא להיות – – –

זהבה גלאון: – – –

אהוד ברק: – – אני אומר לכם באחריות – – –

אחמד טיבי: אפשר לדעת מה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, אמרת את דברייך, הוא עכשיו משיב לך.

ראובן ריבלין: תודה.

אחמד טיבי: סליחה, אפשר לדעת מתי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי, אתה היית רשום אבל לא היית – – –

אחמד טיבי: מתי תוקפים?

אחמד טיבי: מתי?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אמרו הכול, רק לא זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, הסתיימו קריאות הביניים.

דליה איציק: אחמד, הוא הבטיח שהוא – – –

אהוד ברק: אני יושב כבר הרבה שנים בישיבות ממשלה, עוד מזמן ממשלתו של מנחם בגין, כראש אמ"ן, אחר כך בממשלת שמיר ורבין כרמטכ"ל – –

דב חנין: יותר מדי.

אהוד ברק: – – כשר חוץ, כשר ביטחון, בעבר כראש ממשלה, ובחמש השנים האחרונות כשר ביטחון, ואני אומר לכם, חברי הכנסת, ולציבור, באחריות: אין נושא בדור האחרון, לא נושא של שלום ולא נושא של מלחמה, שנדון בעומק כזה, בפירוט כזה, פעם אחר פעם, בתוך הממשלה – –

חנא סוייד: מה זה, הכרזת מלחמה?

אהוד ברק: – – בתוך החדרים – –

ראובן ריבלין: רבותי, עכשיו השר משיב לכם.

ראובן ריבלין: אתם השתתפתם בדיון.

אהוד ברק: – – באופן שהוא פתוח וקשוב, ואני אומר אפילו שקוף יותר מבעבר בתוך חדרי הדיונים.

אהוד ברק: זה לא אומר שאין מחלוקות.

אהוד ברק: הנושא מורכב, אבל הנושא נדון.

אהוד ברק: לא 1982, מלחמת לבנון הראשונה, לבטח לא המלחמה ב-2006, אבל גם לא אוסלו, לא הסכם השלום עם ירדן ולא המאמצים להשיג הסכמי שלום עם הפלסטינים והסורים, לא נדונו כל כך הרבה, באופן חוזר וחוזר על עצמו, תוך ליבון ישר של חילוקי הדעות והבדלי עמדות שישנם.

זהבה גלאון: – – –

אהוד ברק: יש סמכויות לראש הממשלה ושר הביטחון ושר החוץ, ישנה התשיעייה, יש קבינט, ואת ההחלטה, כשתידרש, תקבל ממשלת ישראל; כך היה וכך צריך להיות, לא קבוצות אזרחים ואפילו לא מאמרי מערכת.

זהבה גלאון: ראש ממשלת ישראל.

אהוד ברק: אני רוצה להציע לראש האופוזיציה, שהקשבתי לו קשב רב, להערות לגבי המשרד להגנת העורף, לקרוא את הסיכום של מתן לתפקידו ולמצוא שם שישנה השקעה של מאות מיליוני שקלים בניסיון לקדם נושאים שקשורים לעורף.

אהוד ברק: לא תשמעו ממני אף פעם שדברים הם מושלמים.

אהוד ברק: נעשו באמת צעדים גדולים מאוד בכיוון הנכון.

אהוד ברק: אנחנו רחוקים משלמות.

דב חנין: דברים מסוכנים.

אהוד ברק: ככה זה היה תמיד, וככה זה, לצערי, ממשיך להיות.

אהוד ברק: אני דוחה את עיקרי הביקורת שנשמעו פה גם על ראש הממשלה, גם על הממשלה, גם על שיקוליה ופעולותיה בקשר לנושא הנדון, ואני מבקש לאשר את הודעת הממשלה על מינויו של אבי דיכטר לשר ועל הודעתה על יציאתו – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רוברט טיבייב: אדוני השר – – –

ראובן ריבלין: לא, אני לא מרשה.

ראובן ריבלין: לא מאפשר.

ראובן ריבלין: תודה.

אהוד ברק: – – של מתן וילנאי לסין.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: זה שלב סיכום.

ראובן ריבלין: אין שאלות.

ראובן ריבלין: היה דיון של רבים מחברי הכנסת.

מאיר שטרית: שאלה.

ראובן ריבלין: שאלה לפי התקנון?

מאיר שטרית: כן.

ראובן ריבלין: לא שאלה אינפורמטיבית כרגע?

מאיר שטרית: לא, חלילה וחס.

ראובן ריבלין: שאלה לפי התקנון.

ראובן ריבלין: אני סומך על שיקול דעתך שהשאלה עניינית, כי אני לא יודע מהי.

מאיר שטרית: אדוני, אנחנו מבקשים לדעת האם נעשו הסכמים נוספים בגין המינוי הזה, שהממשלה – – –

ראובן ריבלין: חשבתי שכך תאמר.

ראובן ריבלין: נדמה לי שבעניין זה – – –

בנימין נתניהו: שום דבר.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אומר: לא נעשה שום הסכם נוסף.

ראובן ריבלין: אבל אין לך חובה לומר כאן, משום שנדמה לי שפה לא מדובר בהרכבת ממשלה או בתקציב, אלא מדובר בצירוף שר.

ראובן ריבלין: אבל השאלה נשאלה והתשובה ניתנה על-ידי ראש הממשלה, ובכך תם העניין.

יוחנן פלסנר: איזה מפלגה – – –

ראובן ריבלין: רבותי, כרגע אנחנו עוברים להצבעה, אין יותר הפרעות.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על בקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת לשעבר אבי דיכטר כשר נוסף בממשלה ולמנותו לתפקיד השר להגנת העורף במקום השר מתן וילנאי, שהתפטר מן הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי, השאלה האם אנחנו מאשרים או דוחים את החלטת הממשלה.

ראובן ריבלין: מי בעד החלטת הממשלה?

ראובן ריבלין: מי נגדה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 41 נגד – 26 נמנעים – אין הודעת הממשלה על צירוף שר לממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 26 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת אישרה את בקשת הממשלה לפי סעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, למנות את אבי דיכטר לשר להגנת העורף.

ראובן ריבלין: אבקש מהשר דיכטר לעלות ולבוא לדוכן על מנת להישבע שבועת אמונים.

זהבה גלאון: השר ברק לא נתן לנו שום תשובה מה היה – – –

ראובן ריבלין: תגישי הצעה לסדר, ואני אקבע את כינוסה של הכנסת על מנת שתשאלי את כל השאלות.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה צריך להקריא את הדבר האמור כאן.

אבי דיכטר: אני, אברהם משה דיכטר, בן יהושע, זכרו לברכה, ומלכה, שתיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אבי דיכטר: (חותם על ההצהרה)

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה למשנה למזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת ההסכמים הבאים: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של קפריסין בדבר התיאום של שירותי חיפוש והצלה ימיים ואוויריים; וכן הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת איי שלמה בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, דרכוני שירות ודרכונים לאומיים.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים, אם לא תהיינה ישיבות מיוחדות, ביום שני, כ"ט בתשרי תשע"ג, 15 בחודש אוקטובר 2012 למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.