ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 368, 2012-07-09 00:00

ראובן ריבלין: חברי הכנסת – באין שר – היום יום שני, י"ט בתמוז התשע"ב, 9 בחודש יולי 2012 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ב–2012; הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 74) (חיזוק בנייה מפני רעידות אדמה), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 11) (תוכנית לעובדי המדינה), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת נסים זאב, איתן כבל ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4448/18 וכלה בהצעת חוק פ/4464/18 – הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – התיישנות ממועד גיבוש הנכות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק תשלום הוצאות נסיעה של אדם הלוקה באוטיזם למרכז יום טיפולי, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, יעקב אדרי ודב חנין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חובת גילוי של מסחר בניירות ערך לחבר בוועדת הכספים או הכלכלה של הכנסת), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מתקן מונע נסיעה בשכרות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – איסור מתן הטבות לעובדים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, אריה אלדד ויעקב כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חצייה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב וחמד עמאר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למענק כספי בשל הישג בתחרות ספורט), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, כרמל שאמה-הכהן, דוד רותם, אריה ביבי, יריב לוין ורונית תירוש; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס בגין משיכת כספים מקופת גמל לא משלמת לקצבה שהופקדו לתקופה של 15 שנים), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – השוואת זכויות נכי המלחמה בנאצים לזכויותיהם של נכי צה"ל), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין, נינו אבסדזה ואריה ביבי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת מחירון של הפריטים הכלולים במפרט לשם זיכוי הקונה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת נינו אבסדזה וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בגין ריבית על משכנתה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הסברת זכויות אזרחי ישראל הגרים בשטח שהמשפט הישראלי לא חל בו, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הכנה ובסיס למכשיר טלפון קבוע כתנאי למתן רשיון רכב), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת רוברט טיבייב; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תוכניות ישנות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, ציפי חוטובלי, יריב לוין, נחמן שי, דוד רותם, רוברט אילטוב, נינו אבסדזה, רחל אדטו, שלמה מולה, משה גפני, ניצן הורוביץ, יצחק הרצוג, אריה אלדד, איתן כבל, אופיר אקוניס, כרמל שאמה-הכהן, אורית זוארץ ודוד אזולאי; הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשע״ב–2012, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה-הכהן, נחמן שי ושלי יחימוביץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות על התבטאויות של חברי כנסת בנושא המסתננים בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלונה בטיפול באתגרי המדינה, בפערים החברתיים ובשוויון בנטל;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כוונתה לכפות שירות אזרחי-לאומי

ראובן ריבלין: 5.

ראובן ריבלין: הרחבת הפערים במערכת הבריאות בין ערבים ליהודים ובין פריפריה למרכז;

ראובן ריבלין: השר נמצא, והוא ישיב על שלוש הצעות האי-אמון הראשונות, שלא יעלו לפי הסדר המקובל, שכן השר מבקש על שלושתן לענות, ולאחר מכן נשמע את שתי ההצעות האחרות.

ראובן ריבלין: יש לנו הצעות של סיעות העבודה, רע"ם-תע"ל, חד"ש, מרצ ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושאים השונים.

ראובן ריבלין: ראשונת ההצעות היא הצעתה של מפלגת העבודה – לבד, שהיא בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול באתגרי המדינה, בפערים החברתיים ובשוויון בנטל.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת עמיר פרץ לנמק במשך עשר דקות תמימות את הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אחריו יעלה חבר הכנסת אילן גילאון, שינמק את הצעת מרצ באותו נושא, ולאחר מכן יעלה גם ג'מאל זחאלקה להביע אי-אמון בנושא דומה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שככל שהקואליציה מתרחבת כך מתמעטים חברי הכנסת בנוכחות במליאה – –

רוברט טיבייב: אני מייצג את חברי הקואליציה.

עמיר פרץ: – – אבל אנחנו כמובן מכבדים את השר, שהגיע לשמוע ולהשיב.

עמיר פרץ: אני רוצה לפתוח ולומר כי ממשלת נתניהו קיימת כבר יותר משלוש שנים.

עמיר פרץ: בהחלט ראש הממשלה יכול לסמן לעצמו "וי" גדול על כי ממשלתו מחזיקה מעמד ומאריכה את ימיה.

עמיר פרץ: אני אינני מזלזל בשום פנים ואופן בשאלת היציבות השלטונית; אני חושב שיציבות שלטונית היא דבר חשוב ביותר, כי זה נותן אופק גם לראש הממשלה, גם לשרים, לממשלה כולה, כל אחד במשרדו, להכין תוכניות עבודה, לבצע אותן ולהיות אחראי לתוצאות שלהן.

עמיר פרץ: אין ספק שהעובדה שממשלה מחזיקה מעמד זה בהחלט דבר חשוב ביותר.

עמיר פרץ: אני גם מוכרח להודות שיש תחומים שחלו בהם שינויים לטובה.

עמיר פרץ: אני לא אציין את כולם, אבל בהחלט אי-אפשר לומר שרק דברים פסולים אנחנו מוצאים בממשלה הזאת.

עמיר פרץ: אני יכול לציין את השינויים בענף התקשורת, אני יכול לציין את הקצב המהיר של בניית הגדר, אני אפילו יכול לציין לטובה את העובדה שוועדת השרים לחקיקה אישרה אתמול את הצעת החוק הצרכנית שאני הצגתי, לשוויון מחירים ברשתות השיווק בין אזור המרכז לפריפריה, אבל זאת הצעת חוק שנציג אותה ביום רביעי, ולכן לא אכביר עליה מלים היום.

עמיר פרץ: אבל אחרי שהדגשתי את כל היתרונות ביציבות הממשלה, אני רוצה להיות ברור וחד – כי ממשלה שמושלת כבר יותר משלוש שנים מאבדת את הזכות לבוא ולומר כל פעם מחדש, על כל נושא שעולה: הממשלות הקודמות אשמות.

עמיר פרץ: אחרי שלוש שנים התירוץ הזה כבר לא יכול לעבוד.

עמיר פרץ: אחרי שלוש שנים צריך להציג תשובות.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר כי שאלת השאלות שצריכה לעמוד בסיכומם של דברים היא אם לממשלה היתה מדיניות שהשפיעה, עיצבה, שינתה את המציאות, או שמא המציאות הכתיבה את המדיניות; אם ראש הממשלה הציב חזון והלך על-פיו, או שמעת לעת נאם נאום טוב – וזה הצד החזק שלו – אך עם חלוף הזמן הסתבר שהנאום נותר חלול, ריק מתוכן וללא שום כוונות עשייה.

עמיר פרץ: צריך לשאול אם ראש הממשלה נקט מדיניות שיצרה תשובות לאירועים שבדרך, או שהאירועים הכתיבו לראש הממשלה את הצורך לייצב תשובות של חירום.

עמיר פרץ: יש שני גורמים שקיבלו משמעות מאוד מאוד דרמטית בחייה של המדינה הזאת ובהשפעה על התהליכים הציבוריים: האחד, בית-המשפט ופסיקותיו; והשני, הכיכרות וההפגנות.

עמיר פרץ: הרי מה קורה לנו באמת?

עמיר פרץ: זה לא שראש הממשלה תכנן, נערך והלך לעשות מעשה.

עמיר פרץ: זה קרה לו כי לא היתה לו ברירה בכמה תחומים.

עמיר פרץ: בוא נראה מה קרה בבית-אל: ראש הממשלה לא תכנן לממש מדיניות שעל קרקע פרטית לא בונים.

עמיר פרץ: זה נכפה עליו – – –

יעקב כץ: השר פרץ, אני פה.

עמיר פרץ: אתה פה, בגלל זה התחלתי עם זה.

עמיר פרץ: זה נכפה עליו, והוא נאלץ לפנות ולשלם מחיר שאיש לא שילם קודם עבור פינוי מהסוג הזה.

עמיר פרץ: אפילו הניסיון להמציא את הסופר-מנסר לא כל כך עובד.

עמיר פרץ: אבל זה לא שראש הממשלה תכנן זאת.

עמיר פרץ: הוא לא התכוון לשנות את חוק טל; זה לא שראש הממשלה בא בתחילת הקדנציה ובנאום שלו בפני המליאה הוא עיצב את המדיניות שלו לשנים הבאות ואמר:

עמיר פרץ: אני אשנה את חוק טל, אני אגרום לכך שיהיה שוויון בנטל.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: בית-המשפט בא ופסק וקבע את לוח הזמנים, ושוב ראש הממשלה מצא את עצמו מעצב מדיניות בעל כורחו.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שאכן מסקנות פלסנר לא יהפכו פלסתר בכל המהומה שאנחנו עוברים היום, ויהפכו אכן להצעת חוק.

עמיר פרץ: אני יודע שההצעה הזאת תהיה הצעה שנוגעת לעומקי הוויכוח בחברה הישראלית, לנבכי השאלה מהי מדינה יהודית ודמוקרטית, כיצד נקיים יחסי גומלין בין דתיים לחילונים, כיצד נקיים יחסי גומלין בין ערבים ליהודים.

עמיר פרץ: זו אינה שאלה פשוטה, זו שאלה שתאלץ אותנו, ככנסת, שתאלץ את החברה הישראלית, להתמודד עם מציאות חדשה.

עמיר פרץ: אבל כולם מוכרחים להבין כי מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה יותר את הקצב ההולך וגדל של מספר הפטורים משירות; יש שירות צבאי, והשירות הצבאי לכולם, אבל יש גם שירות אזרחי.

עמיר פרץ: אני חושב שמרגע שקבענו – ואנחנו, כחברה, מקבלים על עצמנו שיש שני מושגים – אנחנו קבענו שיש מרחב גדול מאוד לפשרות בין כל הגורמים בחברה הישראלית.

עמיר פרץ: אני אומר באופן מפורש: צריך לעשות הפרדה בין ההתייחסות למגזר הערבי להתייחסות למגזר היהודי.

עמיר פרץ: אני פונה למנהיגות המגזר הערבי, ואומר להם: זו גם הזדמנות עבור המגזר הערבי לבוא ולומר: אנחנו מוכנים להיות שותפים בשירות האזרחי המוצע, תוך כדי הידברות, תוך כדי הבנות.

עמיר פרץ: אבל זו הזדמנות למגזר הערבי כולו להוכיח – שכשהם יבואו לתבוע את זכויותיהם, הם יאמרו: אנחנו גם ממלאים את חובותינו.

עמיר פרץ: אבל, חברי חברי הכנסת, אין לנו יכולת להמשיך ולחיות עם התופעה של פטורים בהיקפים כאלה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לחברי החרדים: ראוי מאוד שבכל פעם שנדע שקבעתם עילויים בתורה, הם אכן היו עילויים בתורה.

עמיר פרץ: לא ייתכן שאוהלם של הדתיים והחרדים יהפוך לאוהלם של פטורים ומשתמטים.

עמיר פרץ: ואני מכיר כאלה.

עמיר פרץ: ומה הבעיה?

עמיר פרץ: שברגע שאזרח בן 18, חרדי, נכנס לישיבה ומוצא בה מקום מקלט, הוא כבר לא יכול להשתחרר מהחממה הזאת שהוא התרגל אליה.

עמיר פרץ: הוא כבר לא יוכל לחזור לשוק העבודה.

עמיר פרץ: ולכן העניין של גיל 18 הוא מאוד משמעותי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה לא באמת רצה את ועדת-טרכטנברג, כי הרי רק כמה חודשים לפני פרוץ מחאת הקיץ – כולם זוכרים – עמדו ראש הממשלה ושר האוצר מחובקים ובישרו על התקציב הדו-שנתי; ההמצאה הישראלית שכולם מתפארים בה.

עמיר פרץ: התקציב הדו-שנתי קרס חודשים מספר לאחר מכן.

עמיר פרץ: מחאת הקיץ אילצה את ראש הממשלה ושר האוצר להקים ועדה שלכאורה רצתה שינויים מרחיקי לכת בתקציב.

עמיר פרץ: נכון שהשינויים הם לא לרוחנו, לא מספקים אותנו, אבל די בכך – לשמוע את ראש הממשלה שאומר:

עמיר פרץ: אני מוכן להאט את קצב הורדת מס ההכנסה באוכלוסיות מסוימות ולשנות לפתע את המדיניות.

עמיר פרץ: הרי איש לא התכוון לכך.

עמיר פרץ: אני חושב שהעובדה שההפגנות הפכו לחלק מרכזי שמשפיע על מדיניות הממשלה היא עובדה שכבר אי-אפשר לטאטא מתחת לשטיח.

עמיר פרץ: ומי שחושב שבכך שינסו לנטרל את העוקץ של ההפגנות הבעיות ייעלמו להן, טועה.

עמיר פרץ: כי בהתחלה היו הפגנות קטנות של אלה שטענו על יוקר ועליית מחיר הדלק.

עמיר פרץ: אחר כך פרצה לה הפגנת ה"קוטג'", ובהפגנת ה"קוטג'" הנורות במשרדי משרד האוצר כבר נדלקו להן וניסו למצוא פתרון כיצד לנטרל את הפגנת ה"קוטג'".

עמיר פרץ: פתאום פרצו להן ההפגנות בשדרות-רוטשילד והמאהלים הלכו ורבו, ואז גם האורות במשרד ראש הממשלה נדלקו.

עמיר פרץ: אבל, אדוני ראש הממשלה, טרכטנברג הוא לא "סופר-טנקר" שקונים ומכבים אתו דלקות חברתיות, כי פערים חברתיים שנמשכים שנים רבות כתוצאה ממדיניות ברורה של ניסיון המדינה להתנתק מהמחויבות שלה לחברה הישראלית לא ניתן לפתור בהטלת אלפי קובים של מים ולכבות את הבעירה.

עמיר פרץ: זו בעירה שאי-אפשר לדכא אותה.

עמיר פרץ: זו בעירה שצריך לטפל בה, כי גם אם נראה לרגע שהיא נרגעה, הרי היא תרים את ראשה מחדש ובכל פעם היא תהיה בעוצמה הרבה יותר גדולה.

עמיר פרץ: כי נכון שהאבטלה במדינת ישראל ירדה, אך מספר העובדים העניים רק גדל וגדל.

עמיר פרץ: יותר אנשים שעובדים קשה מרגישים מתוסכלים שאינם יכולים לפרנס את משפחותיהם בכבוד.

עמיר פרץ: נכון שמתהדרים בתוכניות מהפכניות בחינוך, אך כשבודקים בקפדנות מסתבר כי חסרות למעלה מ-250,000 שעות כדי להשלים את החסר.

עמיר פרץ: נכון שמנסים להגביר את התחרות, אך בפועל ההוצאה של משקי-הבית עלתה כמעט ב-30% בשנים האחרונות.

עמיר פרץ: יותר ויותר אקדמאים מתוסכלים אינם מצליחים להשתלב בשוק העבודה.

עמיר פרץ: כולכם פוגשים אותם, כולכם רואים כמה אקדמאים מגיעים לכל מכרז של כל פקיד בכל מקום.

עמיר פרץ: אתה פוגש אותם והם אומרים לך: בשביל מה למדנו?

עמיר פרץ: בשביל מה השקענו כל כך הרבה?

עמיר פרץ: שוק הדירות – הנושא המרכזי שקובע את יכולתו של זוג צעיר, של משפחה להתמודד עם קרב ההישרדות היומיומי, כי כאשר שכר הדירה או המשכנתה מהווים למעלה משליש מההכנסה של שני בני-הזוג, כיצד ניתן לנהל משק-בית?

ראובן ריבלין: הואיל והפריעו לך, אני נותן לך שתי דקות נוספות.

עמיר פרץ: תודה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להסתפק בזה.

נסים זאב: איפה יש מקום לחרדים?

ראובן ריבלין: עוד רגע הוא יענה לך, אחרי שהוא יסיים את דבריו.

נסים זאב: איפה יש בשוק העבודה מקום לחרדים?

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: אתה מבזבז לו את הזמן.

עמיר פרץ: גם אם נביא את הכלכלן הטוב ביותר מהאוצר או מבנק ישראל, הוא לא יצליח לתכנן את הדרך שבה יתנהל משק-בית גם כששני בני-הזוג עובדים ומכניסים כמעט 12,000 שקל.

עמיר פרץ: אם 5,000 שקל מתוך זה הולכים למשכנתה או לשכר דירה, איך הם משלימים את החודש?

עמיר פרץ: והנושא האחרון, אדוני ראש הממשלה, נאמת את נאום בר-אילן.

עמיר פרץ: הצגת דרך.

עמיר פרץ: היה רגע של התרוממות רוח.

עמיר פרץ: חשבנו שיש חזון.

עמיר פרץ: אמרת "שתי מדינות לשני עמים".

עמיר פרץ: כולם התפעלו.

עמיר פרץ: העולם עמד משתאה איך ראש הממשלה בנימין נתניהו הוציא – הוציא מבין שפתיו.

עמיר פרץ: ולא שמישהו היה צריך לקרוא שפתיים.

עמיר פרץ: הדברים נאמרו באופן חד וברור – שתי מדינות לשני עמים.

עמיר פרץ: כך נאמר.

עמיר פרץ: אני יודע שתיכף יעלה השר וישיב ויאמר שהפלסטינים אשמים ואין עם מי לדבר ואין כל סיכוי לשלום.

עמיר פרץ: והשאלה היא, מהו מבחנה של ממשלה?

עמיר פרץ: האם מבחנה של ממשלה הוא למצוא אשמים או למצוא פתרונות?

עמיר פרץ: האם באמת ראש הממשלה והממשלה יוכלו להתייצב כאן ולומר: עשינו הכול, הזזנו כל אבן, עשינו כל דבר שניתן כדי לבנות צעדי אמון ולא הצלחנו?

עמיר פרץ: אני חושב שלא.

עמיר פרץ: ישנן דרכים רבות להחזיר את הפלסטינים אל שולחן המשא-ומתן.

עמיר פרץ: ראיתי גם היום איזה ריאיון שהיה באחד העיתונים, שראש הממשלה מתכוון לשחרר כמה אסירים כדי להשתמש בזה כצעדים בוני אמון.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

עמיר פרץ: אני מסכם.

עמיר פרץ: לכן, אדוני השר, אני פונה אליכם – אסור שנתעלם מהמתרחש סביבנו.

עמיר פרץ: האזור כולו משתנה והשאלה הפלסטינית עומדת בלב העניין, ביכולת שלנו לנהל שיח עם העולם הערבי המתון.

עמיר פרץ: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אני מאמין, כן אני מאמין.

עמיר פרץ: הקיום האנושי שלי כאדם מבוסס כולו על אמונה.

עמיר פרץ: אני מאמין, כדברי המשורר, באדם, גם ברוחו רוח עז.

עמיר פרץ: אני מאמין בשוויון כעיקרון.

עמיר פרץ: אני מאמין בצורך לשאוף לשלום.

עמיר פרץ: אני מאמין במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

עמיר פרץ: אני מאמין בציבור הישראלי.

עמיר פרץ: אני מאמין.

עמיר פרץ: אבל לצערי, לראש הממשלה, לכוונות שלו לשנות את המציאות הפוליטית תוך כדי תשלום מחירים פוליטיים אני אינני מאמין, ולכן אני פונה לכנסת להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון לעלות ולהביא את נימוקי סיעת מרצ לאי-אמון בראש הממשלה ובממשלה בכותרת: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון יעלה ויבוא.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר ארדן, חברותי וחברי חברי הכנסת, התפיסה של "ייתנו – יקבלו", יכול להיות שהיא תפיסה שהמציאות כבר לא אוחזת בה.

אילן גילאון: אולי היא צריכה להתנסות במבחנים אחרים ואולי גם לשנות את עצמה.

אילן גילאון: אולי פעם צריך להתחיל את הדיון מ"יקבלו – ייתנו"?

ראובן ריבלין: אבל אתה לא מסכים שיקבלו ולא ייתנו זה – – –

אילן גילאון: לא, לא, לא, אני לא מסכים.

אילן גילאון: תיכף אתה – אתה מתאר לעצמך שאני – –

ראובן ריבלין: אני בטוח.

אילן גילאון: – – מסכים באופן אוניברסלי לנטל לכולם.

אילן גילאון: אבל, אדוני, אני גם זוכר שלפני לא הרבה זמן, בינואר השנה, בכלל ראש הממשלה רצה למשוך את חוק טל לעוד חמש שנים.

אילן גילאון: זאת היתה המגמה.

אילן גילאון: ואז היתה התנגדות, נדמה לי, מצד שר הביטחון, אם אני זוכר נכון.

אילן גילאון: והוא נמלך בדעתו, ואז, אם אדוני זוכר, כמעט הלכנו לבחירות, אבל כמעט.

אילן גילאון: ואחרי זה לא הלכנו לבחירות כי היה הסכם עם קדימה, כדי מה?

אילן גילאון: להעביר לרזולוציה בין היתר של חוק טל.

אילן גילאון: הנה, אני אומר לך פה, אדוני, על הבמה הזאת, זה חוק חשוב ביותר.

אילן גילאון: זו סוגיה חשובה ביותר, היא איננה הסוגיה הראשונה של מדינת ישראל.

אילן גילאון: אם הייתי צריך לטפל תחילה – – –

ראובן ריבלין: בפתיחת מושב הכנסת – חבר הכנסת גילאון, אני אתן לך את הזמן – בפתיחת מושב הכנסת אני בנאומי אמרתי: רבותי, יש לנו בסוף המושב חוק טל.

ראובן ריבלין: רצוי שהכנסת תתחיל לתת את דעתה מה היא מתכוונת לעשות עם זה.

אילן גילאון: אז הנה, נתליתי באילנות גבוהים.

ראובן ריבלין: לא, גם ראש הממשלה – – –

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: אני תיכף אומר משהו לגבי ראש הממשלה, ואני לאט-לאט לומד שאני לא מבין כלום איך ראש הממשלה תופס את הדברים.

אילן גילאון: הוא נראה לי לפעמים איש אקסטרים, וכאמור, הוא כמעט פיזר את הכנסת, הוא כמעט הלך לבחירות חדשות, הוא עשה הסכם עם קדימה כדי להביא למימושו של חוק טל, הוא הקים את ועדת-פלסנר, אחרי זה הוא פיזר את ועדת-פלסנר, אחרי זה הוא הסכים לעמדתה של ועדת-פלסנר, עכשיו הוא לא מסכים.

אילן גילאון: אני לא יודע מה ילד מחר, אדוני.

אילן גילאון: אני נשבע לך – אני לא יכול לתפוס את הקצב הזה, אני לא מסוגל לעקוב אחרי – כן, חבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: אם משהו מדבריו של ראש הממשלה לא מוצא חן בעיניך, פשוט תחכה למחר.

אילן גילאון: צודק, נכון.

אילן גילאון: בשירות הצבאי היינו אומרים את הדבר הזה – אתה רוצה לחם טרי?

אילן גילאון: תבוא מחר ותקבל אותו, אין שום בעיה.

אילן גילאון: לחם של היום – תקבל אותו מחר.

אילן גילאון: אבל אני אומר את הדברים האלה משום שאני חושב – – –

ראובן ריבלין: פעם היתה מסעדה בירושלים שהיית בא לאכול בה והיית שואל: תגיד, הפיתה מאתמול או מהיום?

ראובן ריבלין: אחד המפורסמים, במסעדות בירושלים, בשנות ה-50, היה אומר: הפיתה היא מאתמול.

ראובן ריבלין: אומר: אפשר לקבל פיתה מהיום?

ראובן ריבלין: אומר: ודאי, תבוא מחר.

אילן גילאון: בדיוק.

אילן גילאון: אבל ראש הממשלה לא שובר אפילו שיאים כאלה.

אילן גילאון: הוא הרבה יותר מהיר.

ראובן ריבלין: חלילה, בלי שום קשר לראש הממשלה.

אילן גילאון: אני, אדוני, לא יודע להסביר לעצמי, אבל יש פה איזו הצלחה מזהירה של ראש הממשלה וממשלתו, איך הוא מצליח להשכיח מן הציבור תחת נטל שווה לכול את כל הנושא של שוויון לכול בכל שאר התחומים.

אילן גילאון: היום הכול מאוחדים, שנטל שווה לכול הוא הסוגיה המרכזית של מדינת ישראל, ולא היא; היא סוגיה חשובה ביותר, אבל הצלחנו לנקז למישור הזה את כל מאוויינו.

אילן גילאון: אני אומר – אולי היינו צריכים לדבר בשוויון בנטל לא כמפלט לשוויון בכל שאר התחומים אלא שוויון בבחירה בנטל במציאות הנוכחית, ויש את כל הקלקולציות והשיקולים, האם נכון היום ללכת ולתקן עיוות או בעיה של 64 שנים עד סוף המושב הזה?

אילן גילאון: האם זה נכון בכלל?

אילן גילאון: ואם אני הייתי צריך לחוקק חוק, הייתי מחוקק אותו על בסיס אוניברסלי לגמרי, מתוך התחשבות בכולם.

אילן גילאון: הוא מאפשר, אדוני, שני מסלולים: אחד צבאי ואחד אזרחי, גם ליהודים וגם לערבים, גם לחלשים וגם לוותיקים, לבחור בעצמם את המסלול שהם רוצים, ואני כן מקבל את התמריץ, אבל לא רק את התמריץ שהוא התמריץ שמתקבל בעקבות השירות המעשי הזה.

אילן גילאון: וכאן הייתי מבחין בין שירות צבאי לבין שירות אזרחי, ואדם יוכל לבחור – גם הבן שלי, אבל למה אני מביא את הבן שלי בתור דוגמה?

אילן גילאון: כי עובדה שארבעת ילדי, אף אחד מהם לא בחר באיזה מסלול אחר.

אילן גילאון: ואני, גם אם יהרגו אותי כאן, אני לא אאמין שמישהו שצריך להתגייס בכפייה, הוא יהיה חייל טוב, או הוא ייתן שירות טוב, או צה"ל צריך אותו.

אילן גילאון: השאלה הזאת נשאלה, משרד הביטחון נשאל – מה היה קורה לו אתם הייתם צריכים לממן את גיוסם של האנשים הללו ועוד 5% על חשבונכם?

אילן גילאון: הם אמרו: מוחלים על טובות, או, כמו שאומרים אצלנו: "מויחל טויבס", תודה רבה, איננו צריכים את זה.

אילן גילאון: לכן מבחינת הצורך הביטחוני, ככל שהטכנולוגיה מתקדמת יותר, כנראה הסד"כ מניח את הדעת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, כשאני הייתי בן 18, וזה היה לפני הרבה שנים, אם היו אומרים לאדם בישראל – לא לאחינו הערבים; אני מדבר ליהודי במדינת ישראל – שלא ילך לצבא, זה היה בשבילו כאילו גזרת עליו גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

ראובן ריבלין: תשמע, זה חינוך, אני מסכים אתך.

אילן גילאון: אתה יודע כמה אתה יקר לי, אבל עומד לימינך אדם שבגיל 18 הצבא סירב לקבל אותו מסיבות אובייקטיביות.

אילן גילאון: שש שנים תמימות אני נלחם עם צה"ל, ואדוני מכיר אותי – הוא יודע שאני לא איזה מיליטריסט שחייב להיות בצבא, ואני חשבתי שזה חלק מהתפקידים של אדם, להיות בתוך מעגל האזרחות במדינת ישראל.

אילן גילאון: אבל דבר גורר דבר, כי כאשר ראש הממשלה – וכנראה שפרויד ישב לו על הכתף – אמר:

אילן גילאון: אנחנו ניתן תמריצים חיוביים וגם תמריצים שליליים – בשפה העברית, אדוני, אין "תמריצים שליליים", כי תמריץ נועד לדרבן אדם לעשות מעשה, אבל אני אגיד לך מה התמריצים השליליים – לחייל להתגייס, יהודי ואולי לערבי בשירות האזרחי, ככל שיש לו תמריצים יותר שליליים, ככל שהוא רואה את האבא שלו, נניח, מתחבט בבעיות בריאות, ואין לו שום רשת ביטחון לעניין הזה, ככל שהוא יכול לראות שהמדינה הזאת נמכרת לכולם, כולל חלקי ארץ טובים מאוד, כמו נמל אילת, למשל, אדוני, ככל שהוא יודע ורואה את אחיו הבכור שמשתחרר מהצבא ללא כלום, ואם אין ידם של הוריו משגת כדי שהוא ילמד, הוא לא ילמד, וקורת גג לא תהיה לו ועבודה לא תהיה לו, ולכן, אדוני, חלק מהבנים שלנו, לצערנו הרב, ואני כמעט חושב שאין משפחה בארץ שזה לא מכה בה, מוצאים את פתרונם בגדה המערבית, אבל איפה, אדוני – בניו-יורק, בגדה המערבית של ההדסון, לא כאן.

אילן גילאון: ולכן אני אומר, שלפני שאתה אומר "ייתנו – יקבלו", תשאל גם את השאלה, מה אתה כאדם שצריך להיות אחראי למדינתו, מה אתה נותן כדי לייצר את אותה מוטיבציה; בדיוק אדוני אמר:

אילן גילאון: לפני 20 שנה או 30 שנה איש לא היה מעלה על דעתו לומר דבר כזה, אבל היום אפשר לומר דברים שלא אמרנו לפני 20 שנה.

אילן גילאון: לכן אני אומר שתירוצים, תמריצים שליליים יש לנו למכביר; הנקודה היא איך אתה נותן תמריצים חיוביים.

אילן גילאון: אני חושב שכל ילד שרואה מג"בניק שמכה ילד בן תשע, הוא לא מקבל תמריץ חיובי להתגייס לצבא, והוא לא צריך להיות ערבי בשביל זה.

אילן גילאון: לכן היחס הדיפרנציאלי והתקדמות עקב בצד אגודל דרך התשתיות של עראבה, כי אני חושב שאם התשתיות של עראבה היו יותר טובות, אדוני, כך אנשים היו רוצים יותר ללכת לשירות האזרחי.

אילן גילאון: הם מרגישים מאוימים בדיוק כמו הציבור היהודי במדינה הזאת.

אילן גילאון: לכן אני אומר, לו הדבר היה תלוי בידי, הייתי מתחיל לעשות תיקון משולב, שמתייחס לכל אוכלוסייה בצורה דיפרנציאלית.

אילן גילאון: בשורה האחרונה, אדם שמאמין, או בא מתוך תנועה שמאמינה שמדינת ישראל היא מדינת היהודים וכל אזרחיה, מדינת היהודים שחזרו לפה, וכל אזרחיה האחרים, מתוך שוויון מוחלט ומלא, ולי אין דאגה, כפי שאדוני יודע, לבעיה הדמוגרפית – אני עושה כמיטב יכולתי, והייתי בארצות-הברית לא מזמן – – –

גאלב מג'אדלה: איזה בעיה?

אילן גילאון: לי אין בעיה דמוגרפית.

אילן גילאון: אני לא כל הזמן שומר על עצמי מהבעיה הדמוגרפית.

גאלב מג'אדלה: זה בלוף.

אילן גילאון: תסלח לי.

אילן גילאון: הרי היינו יחד בארצות-הברית, נכון?

אילן גילאון: ואז באו כמה חבר'ה פה, מישראל ביתנו, והם קמו ואמרו לנוער: איך אתם לא עושים עלייה?

אילן גילאון: ואני אמרתי להם: אני לעולם לא אשאל אתכם: למה אתם לא עושים עלייה?

אילן גילאון: אבל אני תמיד אשאל עצמי ואעשה הכול כדי לגרום לעצמכם לשאול את עצמכם, למה אתם נשארים שם?

אילן גילאון: בטווח הזה נמצא גם החוק הזה, שאיננו הדבר החשוב ביותר, אלא אולי שרשרת חסינות לפוליטיקאים שנמצאים בסכנה מסוימת.

ראובן ריבלין: יש לך עוד שתי דקות.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: אני מודה לך, כי הייתי זקוק להן.

אילן גילאון: אבל בפועל, כאשר אנחנו מדברים על שוויון בנטל, אדוני, אנחנו שוכחים שבעצם שום דבר לא קרה.

אילן גילאון: לא מזמן נסגרו שבע שנים לשלטונו של אבו מאזן.

אילן גילאון: עם אבו מאזן היתה הזדמנות טובה מבחינתנו להתקדם, משום שהוא היה שותף, הוא עדיין שותף – אני רוצה לקוות שעדיין שותף – אמיתי ומתון, שיכולנו להתקדם אתו.

אילן גילאון: אנחנו בזבזנו אותה.

אילן גילאון: אנחנו בזבזנו את ההזדמנות הנכונה והאמיתית, שקם לו דור במדינת ישראל שרצה לפתוח עידן חדש.

אילן גילאון: עוד מאה שנים של תיקון של המדינה שהולכת ומתקלקלת ומתעקמת במאה שנות הקמתה.

אילן גילאון: היתה בעיה, אולי אמיתית.

אילן גילאון: אנחנו חרגנו הרבה מאוד, אדוני, רחוק מאוד מקווי המיתאר של מדינת ישראל, ואליה היינו צריכים לחזור.

אילן גילאון: וכאשר כל אזרח ירגיש במדינת ישראל שהמדינה הזאת היא הבית, ואנחנו רחוקים מאוד מהתחושה הזאת, נדמה לי שגם לא יהיה לנו צורך וגם לא תהיה לנו בעיה בכלל עם החקיקה לגבי מי שנושא בנטל והולך לצבא – כך אני מעריך.

אילן גילאון: חבל לי מאוד שראש הממשלה, שאני חושב שהוא אדם שיש לו פוטנציאל להיות ראש ממשלה, אבל הוא לא מממש את הפוטנציאל הזה, לצערי הרב, לאורך כל הדרך; הוא כל פעם מוצא ספין חדש, כל פעם מוצא נושא חדש להתחבר אתו.

אילן גילאון: אינני מבין את הדרך הפתלתלה, המסובכת, של הכפלה ברגליים, של חלוקה בשניים – למה?

אילן גילאון: אפשר לעשות את זה ישר, פשוט, ובדרך הנכונה והקצרה ביותר.

אילן גילאון: המדינה הזאת שייכת באמת לכל אזרחיה.

אילן גילאון: תייצר את המוטיבציות שאנשים ירגישו שהם בביתם.

אילן גילאון: כיום המוטיבציה הזאת לא קיימת לא רק אצל ערביי ישראל, שבעיני הם צריכים להיות יום אחד כמו היהודים האמריקנים.

אילן גילאון: הם צריכים להיות אמריקנים-יהודים, הייתי אומר.

אילן גילאון: ישראלים-ערבים, ישראלים-פלסטינים, על-פי הסדר הזה.

אילן גילאון: רחקנו מאוד משם.

אילן גילאון: אבל יותר מזה, אנחנו מייצרים גם חוסר מוטיבציה, גם אי-תמרוץ חיובי לגבי אלה שחיים כאן.

אילן גילאון: ואני שואל את עצמי, אדוני, למה?

אילן גילאון: שעה היסטורית זו?

אילן גילאון: אנשים יודעים מהי באמת שעה היסטורית?

אילן גילאון: הגיוס והנטל השווה זה שעה היסטורית?

אילן גילאון: חבל לבזבז מונחים על דבר שחייב את תיקונו והוא צריך את הזמן כדי לתקן את עצמו.

אילן גילאון: הוא כל מיני דברים והוא דברים חשובים.

אילן גילאון: הוא איננו שעה היסטורית ואיננו הזדמנות היסטורית.

אילן גילאון: וכדאי להפסיק עם הוועדות, וכדאי להפסיק עם הספינים, ואיך אומרים, עם מקבלי הקופונים, או בעברית אומרים, איך אומרים: קופונים?

ראובן ריבלין: קופונים.

אילן גילאון: קופונים, קופונים.

גלעד ארדן: בעברית: ואוצ'רים.

אילן גילאון: ואוצ'רים, בדיוק.

גלעד ארדן: זה בעברית.

אילן גילאון: חבל עם מקבלי הוואוצ'רים.

אילן גילאון: אפשר לעשות את זה בדרך המלך, ובהחלטה ובשום שכל כאן.

אילן גילאון: ולכן חוק טל, או וריאציה של חוק טל, הוא דבר שצריך ללכת עם רוח הימים והאנשים במדינה, ומספיק עם הלהטוטנות הזאת ועם האקסטרים הזה, כי זה באיזה מקום כבר נמאס.

ראובן ריבלין: אתה מסכים אתי שיותר טוב לבחור ראש ממשלה עם פוטנציאל להיות ראש ממשלה, מאשר לבחור ראש ממשלה שאין לו פוטנציאל להיות ראש ממשלה?

אילן גילאון: אני מסכים עם אדוני שתמריצים חיוביים ושליליים, לו היו בפוליטיקה, היה מצבנו הרבה יותר טוב.

אילן גילאון: אבל שם זה לא קיים, לצערי הרב, וזה בגלל טעות מאוד גדולה של הבחנה של הציבור הכללי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאילן גילאון.

ראובן ריבלין: כפי שאמרתי, השר יענה בסוף ההצעה השלישית, והיא הצעתו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שיעלה ויבוא על מנת לנמק את הצעת האי-אמון של סיעת בל"ד.

ג'מאל זחאלקה: לפי הרישום אני צריך להיות חמישי, אבל אתה רוצה, אני מוכן.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: הואיל וזה אותו דבר, והשר גלעד ארדן, אז אנחנו צירפנו אותך.

ראובן ריבלין: נא להבחין תמיד – זה על דעת, כמובן, הנשיאות.

ראובן ריבלין: הואיל והשר ארדן ביקש לענות על שלושת אלה יחד, אז אנחנו חיברנו למרות – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – לא הודיעו לי, פשוט, שאני עכשיו.

ראובן ריבלין: אה, לא הודיעו לך?

ראובן ריבלין: אני אגיד לך את האמת, אל תגלה לאף אחד: כל דבר, בתום ישיבת הנשיאות, אנחנו שמים במחשב ואנחנו יודעים שאתה מסתכל במחשב כל הזמן.

ראובן ריבלין: מחשב סדר-היום.

ראובן ריבלין: רצוי שתיידעו את העוזרים שלכם שהיו צריכים ליידע אתכם, כי אנחנו שלחנו לכל העוזרים.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר במשך שנתיים, כדי שלא לבזבז כל מיני ניירות וכיוצא באלה, נוספים, אנחנו שמים את זה, ואז כל אחד יודע.

ראובן ריבלין: אבל את יודעת מה, גברתי, מזכירת הכנסת, בהחלט מעכשיו, להודיע גם ליושבי-ראש הסיעות אם יש שינוי בהחלטה של הנשיאות לגבי סדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, גם לרשותך עשר דקות, ואתה מבקש להביע אי-אמון בנושא: כוונת הממשלה לכפות שירות אזרחי-לאומי, של סיעת בל"ד, ואתה מנמק אותה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני וחלק גדול מעמיתי עשינו מאמץ בתקופה האחרונה, אפילו בשנים האחרונות, כדי להוכיח שלא מדובר בשירות אזרחי.

ג'מאל זחאלקה: הרי זה יצא מהמסגרת הביטחונית, זה התבשל שם, זה תוכנן שם, זה הוצע שם, כתחליף לשירות הצבאי.

ג'מאל זחאלקה: ראו שזה לא מתקבל על-פי ועדת-עברי, מנכ"ל משרד הביטחון – הוא שהציע את המתווה.

ג'מאל זחאלקה: אז הממשלה ב-2007 החליטה לשנות את הכובע של הגברת, אותה גברת אבל כובע חדש, שזה הכובע האזרחי.

ג'מאל זחאלקה: ונתקלנו בקשיים כי נעשה מצד הממשלה מאמץ גדול גם כדי להראות שלא מדובר באיזה קשר ביטחוני של השירות האזרחי.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתמול או שלשום, השר שטייניץ חשף את התוכנית האמיתית של השירות האזרחי, והוא אמר דברים מפורשים שגם היום לא אחר מאשר שר המשפטים לשעבר, מר פרידמן – ואני לא נוהג לצטט אותו, הוא נמצא בקוטב הפוליטי האחר – אבל הוא דיבר מפורשות, מדוע השירות האזרחי הוא נזק לאזרח ולמדינה.

ג'מאל זחאלקה: גם השר שטייניץ אמר דברים דומים.

ג'מאל זחאלקה: מה הוא אמר?

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר, אין ערך כלכלי, אין ערך כלכלי, יש הפסד כלכלי מהשירות האזרחי.

ג'מאל זחאלקה: יש ערך לשירות הצבאי בעיניו, כפי שהוא רואה את העולם, אבל לשירות אזרחי אין ערך.

ג'מאל זחאלקה: להיפך, הוא אומר, זה גורם לנו רק הפסדים, ולכן אין טעם בכלל לכפות שירות אזרחי.

ג'מאל זחאלקה: העלות הכלכלית של העניין הזה היא אדירה.

ג'מאל זחאלקה: ואז הוא אמר את המשפט המסכם, שאני חושב שהוא חושף את המצב לאשורו; הוא אמר:

ג'מאל זחאלקה: שירות אזרחי – חבר הכנסת סוייד – שירות אזרחי עם ערך ביטחוני.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, השתתפות באותם אלמנטים או באותו שירות שיש לו ערך ביטחוני, כמו שמירה, כמו הצלה, כמו משטרה, כמו משמר הגבול, כמו דברים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אז יש ערך לשירות האזרחי כי הוא בא למלא איזה צורך של המערכת הביטחונית.

ג'מאל זחאלקה: אולי בשב"כ, אולי במוסד, גם שם יפתחו, איך אומרים, במסגרת הפתיחות שלהם, אז יגידו, אנחנו רוצים גם אנשים שישרתו גם אצלנו.

ג'מאל זחאלקה: אז אני אומר שמדובר בתרמית גדולה כשמדברים על שירות אזרחי, וכשמדברים על כך שצריך לחלק את הנטל.

ג'מאל זחאלקה: על איזה נטל מדברים?

ג'מאל זחאלקה: על איזה נטל?

טלב אלסאנע: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני חושב – בוא אני אגיד לך, בוא נשים את הדברים על השולחן דוגרי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש יודע שאני לא אוהב לטייח דברים.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר דברים בצורה מאוד ברורה.

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה צריך שירות חובה בישראל?

ג'מאל זחאלקה: בגלל מדיניות הממשלה.

ראובן ריבלין: אם היינו – – –

ג'מאל זחאלקה: מדיניות כזו צריכה שירות חובה וצריכה הרבה מטוסים, מדיניות של כיבוש, של תוקפנות, של נשק גרעיני, של נישול, של התנחלות, של פגיעה באחר – ברור שאתה צריך כוח צבאי אדיר לשמור על התוקפנות הזאת, לשמור על הכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: תהיה מדיניות של שלום, של פתיחות, של נורמליזציה, של חלק מהאזור, לא נטע זר כמו שמדברים אתנו כל היום; איך אמר לי אחד – אני לא רוצה לנקוב בשמו כי הוא מת כבר – הוא אמר לי: אנחנו מפנים את הגב שלנו לעולם הערבי ואנחנו מסתכלים רק למערב.

ג'מאל זחאלקה: זו המדיניות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: ולכן אנחנו בונים את הגדר, קיר ברזל בינינו לבין העולם הערבי.

ג'מאל זחאלקה: אז מדיניות כזאת בוודאי צריכה הרבה הרבה הרבה הוצאות ביטחון, ובין השאר, כפיית השירות הצבאי על האזרחים או על חלק מהאזרחים.

ג'מאל זחאלקה: חלק מהאזרחים, לא כופים עליהם את השירות הצבאי.

ג'מאל זחאלקה: למה להעניש אותם?

ג'מאל זחאלקה: למה להעניש אותם?

ג'מאל זחאלקה: זה עונש שמוטל על הציבור, השירות האזרחי הזה.

ג'מאל זחאלקה: אדם שבמקום ללכת לעבוד צריך ללכת לעשות שירות חינם.

ג'מאל זחאלקה: אדם, במקום ללכת לעבוד או ללמוד צריך לנקות בית-חולים.

ג'מאל זחאלקה: אני ממליץ לשני השרים ולכבוד היושב-ראש לקרוא את מאמרו של פרופסור פרידמן היום.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר: איזה תועלת למשק תצמח מכך שבחורה דתייה תעשה שירות אזרחי, והיא יכולה להיות ערבייה, יהודייה, או בחור, בניקיון בית-חולים, שנתיים, כשהיא יכולה להתקבל למשל להנדסה בטכניון?

ג'מאל זחאלקה: במקום שהמשק ירוויח מהנדסת מדופלמת, תורמת למשק תרומה איכותית, הוא ירוויח משהו בשוליים, עבודה שהתרומה שלה היא שולית.

ג'מאל זחאלקה: זה נזק גם לכלכלה, זה נזק לאזרחית, זה נזק לחברה, זה נזק לכולם.

ג'מאל זחאלקה: אבל עם הראש בקיר, עם הראש בקיר הולכים.

ג'מאל זחאלקה: ככה, כי יש, איך אומרים – מודה.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לכפות על בחורי הישיבה, אז קמה ישראל ביתנו, למה לא על ערבים?

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה על ערבים?

ג'מאל זחאלקה: כי אנחנו נגד ערבים.

ג'מאל זחאלקה: זו הסיבה היחידה.

ג'מאל זחאלקה: זה המניע היחידי, אין מניעים אחרים, כדי להחליש את הציבור הערבי, כדי לטשטש את זהותו הלאומית.

ג'מאל זחאלקה: זה המטרה היחידה, אין מטרה אחרת.

ג'מאל זחאלקה: השר שטייניץ אמר: שלא יעשו שירות לאומי, שיצאו לעבודה.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אני מקבל את הכדור, אני לוקח את הכפפה: אנחנו רוצים לעבוד, הנוער שלנו רוצה לעבוד, מאוד מעוניינים לעבוד; על כל עוזרת גננת ביישובים הערביים יש 100 מועמדות, מלחמת עולם על כל משרה או חלק משרה.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אל תכפו עלינו.

ג'מאל זחאלקה: אני מקבל את העמדה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר: לא צריך שירות אזרחי, שילכו לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה – הוא אמר את זה על החרדים, אבל אני מקבל את זה על הערבים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לעבוד, מעוניינים לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ציבור עובד, אוהב עבודה, נגד בטלנות, אבל אני לא יכול להילחם בבטלנות אם אין מקומות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: כשיהיה עודף של מקומות עבודה, אז תבוא חשבון, תגיד לו: למה אתה לא עובד.

ג'מאל זחאלקה: אבל אדם שמחפש ומתייאש, אתה לא יכול לבוא אליו בטענות אם אין עבודה.

ג'מאל זחאלקה: אז המצב הוא כזה, כבוד היושב-ראש: המטרה היא מטרה פסולה, המטרה היא לפגוע בציבור הערבי, היא להחליש אותו.

ג'מאל זחאלקה: אין מטרה כאן לחיזוק הצבא, זה עבודה בעיניים.

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו, אז למה?

ג'מאל זחאלקה: אז למה בכל זאת?

ג'מאל זחאלקה: השר שטייניץ אמר את משפט המפתח: שירות אזרחי עם ערך ביטחוני.

ג'מאל זחאלקה: הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי אמר:

ג'מאל זחאלקה: נכניס הרבה אנשים, אלפי אנשים, לשירות האזרחי, ומתוכם ניקח את הטובים ביותר למערכת הביטחונית.

ג'מאל זחאלקה: השר אהרונוביץ אמר:

ג'מאל זחאלקה: השירות האזרחי נותן לנו מצבור גדול של אנשים שיכולים להצטרף למשטרה.

ג'מאל זחאלקה: אז אני מבקש להרים את המסך: המטרה היא לדחוף את בני-הנוער, להביא אותם למערכת הביטחונית, כי החישובים הכלכליים כולם – השר שטייניץ, שר האוצר, לא ג'מאל זחאלקה, והשר פרידמן, לא חשודים בכלל, שניהם, באיזו אהדה לערבים, אבל הם מדברים מבחינה כלכלית, אומרים: אין ערך כלכלי, יש נזק כלכלי מהשירות האזרחי.

ג'מאל זחאלקה: יש לו ערך אם הוא ביטחוני.

ג'מאל זחאלקה: אז יעשו, נגיד שיכפו – קודם כול, עבודת כפייה, אתה לוקח אלפי אנשים ומעביד אותם עבודת כפייה ללא שכר.

ג'מאל זחאלקה: ככה בנו – ככה טענו שבנו את הפירמידות; היום יש תיאוריות אחרות, ממצאים אחרים, שלא בדיוק היתה עבודת כפייה שם.

ג'מאל זחאלקה: אבל יותר גרוע מבניית הפירמידות, רוצים עבודת כפייה, תבוא אתה, תלך, תנקה.

ג'מאל זחאלקה: במקום שאני אלך ללמוד באוניברסיטה, אני אלך לנקות בבית-חולים.

ג'מאל זחאלקה: למה אני פוגע גם בפרנסתם של אלה שעובדים – גם השר פרידמן אומר את זה.

ג'מאל זחאלקה: אתם משבשים את יחסי העבודה במשק.

ג'מאל זחאלקה: זו עבודה מטורפת.

ג'מאל זחאלקה: איזה מנהל בית-חולים ייקח אשה, היום, מג'סר-א-זרקא, עובדת שמקבלת שכר מינימום, אם יש לו עובד חינם?

ראובן ריבלין: הואיל ונתתי לאחרים, אני נותן לך שתי דקות, אבל אתה מסיים בעוד שתי דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אם יש לו עובדי חינם, אז איזו תועלת?

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה?

ג'מאל זחאלקה: אני שואל בשביל מה העבודה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: רק ככה, לנקום בערבים זו מטרה ראויה?

ג'מאל זחאלקה: לפגוע בציבור הערבי זו מטרה ראויה?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים מה מצבו הכלכלי-החברתי של הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: לקחת בני-נוער, במקום שיעבדו ויקבלו שכר שנתיים, או יגמרו אוניברסיטה מוקדם ויקדמו את החברה מבחינה כלכלית-חברתית, אתה לוקח אותם ושם אותם בלי עבודה בעצם.

ג'מאל זחאלקה: איזה נזק זה.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, אם חס וחלילה יעבור החוק הזה, של כפיית שירות אזרחי על הציבור הערבי, למחרת היום יבוא השר שטייניץ עם תוכניתו, יגיד: חבר'ה, כלכלית זה לא שווה לי.

ג'מאל זחאלקה: או שתבטלו את השירות האזרחי, או שילכו למערכת הביטחון, כי רק למערכת הביטחון יש ערך, ולכן הוא קבע את המושג המדויק – המדויק: שירות אזרחי עם ערך ביטחוני.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו לא רוצים את זה.

ג'מאל זחאלקה: אבל תגידו את זה לנוער, אל תעשו לנו עבודה בעיניים.

ג'מאל זחאלקה: מה אתם חושבים, שאנחנו לא קוראים עברית ואנחנו לא יכולים לנתח כלכלה ולא יודעים לנתח את המצב ואת התוכניות של הממשלה?

ג'מאל זחאלקה: זה יצא ממערכת הביטחון, השירות האזרחי הזה, וזה יחזור למערכת הביטחון.

ג'מאל זחאלקה: זו האמת לאמיתה.

ג'מאל זחאלקה: תגידו את זה.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו לא רוצים להיות חלק מהמערכת הביטחונית.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

ג'מאל זחאלקה: אז נוסף על כל אלה, כבוד היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: נא לסכם.

ג'מאל זחאלקה: – – אני מדבר בשם הציבור שלנו, אנחנו מתנגדים לכפיית השירות האזרחי על הציבור שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נשרת.

ג'מאל זחאלקה: נסרב.

ג'מאל זחאלקה: הנוער שלנו לא יסכים פשוט.

ג'מאל זחאלקה: אפילו השר לשעבר פרידמן שואל היום: מה, תקימו בתי-משפט, תביאו אלפי אנשים לבתי-משפט, מי שייעדר?

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני אומר: זו תוכנית רעה, אין לכפות אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע להפעיל את השכל, להפעיל את הראש, ולא לעשות תוכנית כל כך מרושעת וגם כל כך טיפשית כמו התוכנית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר ארדן יענה על כל שלוש הצעות האי-אמון: של סיעת העבודה, כפי שנומקה על-ידי עמיר פרץ, של סיעת מרצ, כפי שנומקה על-ידי אילן גילאון, ושל סיעת בל"ד, כפי שנומקה על-ידי זחאלקה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני אשתדל לענות בקצרה ולהתייחס לטיעונים המרכזיים שעלו בשלוש הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: בפתח הדברים אני אתייחס בקצרה, כי בסך הכול אני חוזר על הנושא הזה שבוע אחר שבוע.

גלעד ארדן: כיוון שחבר הכנסת עמיר פרץ התמקד רבות בנושא החברתי, כפי שהוא עושה כל השנים, ואני קודם כול מודה לו בשם הממשלה על השבחים שהוא חלק – –

עמיר פרץ: מה שמגיע מגיע.

גלעד ארדן: – – לפעילות בחלק ממשרדי הממשלה.

גלעד ארדן: נראה לי שאפשר היה להרחיב את זה, עם עוד קצת מחשבה.

עמיר פרץ: אם לא היית נוכח כאן הייתי מציין את המשרד שלך.

גלעד ארדן: לא לא, זה בסדר, זה נכון, אבל אומרים, אין אומרים אלא מקצת שבחו של אדם בפניו, קצת היית יכול.

גלעד ארדן: לא התכוונתי לעצמי.

גלעד ארדן: ובהחלט הממשלה – ועדת השרים – – –

יובל שטייניץ: – – –

גלעד ארדן: במקרו-כלכלה הוא בכלל לא שיבח, אני אנסה להגן עליך בעניין הזה.

גלעד ארדן: אבל אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבהחלט הזכיר חבר הכנסת פרץ בכנות וביושר שהממשלה רק אתמול, מתוך הסתכלות א-פוליטית על הצעות חוק, אם הן טובות או לא טובות, תמכה ביוזמת החקיקה שלו לפקח ולפעול לכך שמחירים שמשלמים אזרחים בפריפריה לא יהיו גבוהים יותר בגלל סיבות כדאיות כאלו ואחרות של העסקים שמפעילים אותם, שהם לא ישלמו מחירים גבוהים יותר ממה שמשלמים אזרחים במרכז הארץ.

גלעד ארדן: אז זאת דוגמה דווקא לכך שהתזה שהציג חבר הכנסת פרץ איננה נכונה.

גלעד ארדן: הממשלה הזאת, מתחילת כהונתה, פועלת לצמצום הפערים החברתיים ולצמצום העוני במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אלא מאי?

גלעד ארדן: כאשר אנחנו דורשים זאת מעצמנו, כממשלה, או אחרים דורשים זאת מאתנו, אי-אפשר לדרוש זאת כאילו מדינת ישראל זה איזה גן-עדן אוטופי, איזה מין מעבדה שבה אפשר ליישם כל דבר שרוצים, ועכשיו לחלק לכל תחום ותחום לפי מה שחפץ לבנו.

גלעד ארדן: אנחנו משתדלים לנהל את הכלכלה, שר האוצר וראש הממשלה מובילים את הכלכלה בצורה זהירה ואחראית, כי אנחנו מסתכלים גם מה קורה בעולם.

גלעד ארדן: וכשאנחנו רואים מה קרה בארצות-הברית, או בספרד, או ביוון, או בכלכלות רבות אחרות שבהן אחוזי האבטלה – וזאת אולי אחת המכות החברתיות הקשות ביותר – כשאחוזי האבטלה שם ממריאים וכלכלות פושטות רגל, אנחנו מנסים לנהל את הכלכלה הישראלית כך שגם העוגה תצמח, וגם יהיה מה לחלק, ויהיו מקורות שמהם אפשר להשקיע תקציבים חברתיים.

גלעד ארדן: ואני חושב שבשלוש השנים שחלפו מאז הקמת הממשלה יש הישגים רבים מאוד להציג לציבור.

גלעד ארדן: אפילו אנחנו – בדיוק היום ראיתי את הכותרת הראשית של "דה-מרקר" לפני כמה שעות, אני חושב שהיא אומרת הרבה על מה שקורה במדינת ישראל, והנתון שהוצג הוא של האו"ם; אנחנו לא חושדים באו"ם שהוא מטה נתונים לטובת מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז הדוח שהאו"ם פרסם היום – אינני זוכר מי הגוף המחקרי של האו"ם שהציג היום את הנתון – הוא מראה שב-2011, בשונה ממה שתמיד מציגים פה – אנחנו בבידוד, כמה נורא כאן וכל העסקים יברחו מכאן – אז מסתבר שההשקעות הישראליות בעולם קטנו באופן משמעותי, ואילו ההשקעות הזרות בישראל ב-2011 פשוט הכפילו את עצמן, כלומר יש גידול דרמטי.

גלעד ארדן: אז כשאני מסתכל על זה ומחבר את זה לכל הסקרים האובייקטיביים שעושים עיתונים כמו ה"טיימס" ואחרים או אפילו האו"ם; וכשישראל, מתוך 193 מדינות, אזרחיה מדורגים במקום ה-14 בעולם, כיצד הם מרגישים סובייקטיבית שטוב או לא טוב להם לחיות במדינת ישראל, אז זה לא שאני אומר שהגענו כבר לגן-עדן, ושאין כאן עוני ואין פערים חברתיים.

גלעד ארדן: ודאי שיש, וודאי שיש עוד עבודה רבה לפנינו, ואנחנו מקווים שעוד יהיו לנו שנים רבות כדי לתקן את מה שצריך לתקן, אבל אי-אפשר להגיד שאין כאן עשייה חברתית, ואין כאן הישגים.

גלעד ארדן: אני אזכיר אותם על קצה המזלג: גם הירידה העקבית באחוזי האבטלה – ונכון שחלק מהדברים, כפי שנאמר, לא באו כיוזמה ממשלתית, אבל לא יודע, לפעמים – אתה יודע, כשאני למדתי בישיבה אמרו: "גדול המצוּוֶה ועושה, ממי שאינו מצווה ועושה".

גלעד ארדן: גם כשאומרים לך לעשות משהו, אפילו אם זה הציבור, ואתה לא מתחפר בעמדה שלך שיצר הרע תמיד מושך אותך להגיד – לא, מה שאני אמרתי זה הנכון, ולא שום דבר אחר, אלא אתה פותח את עצמך להקשבה ובוחן את עצמך, וזה מה שהממשלה עשתה בדוח-טרכטנברג – וכן, גם מתקן סדרי עדיפויות ומזיז תקציבים ממקום אחד למקום אחר – אז יכול להיות שהיה עדיף שמראש היו מיישמים את חוק חינוך חינם מגיל שלוש אחרי 28 שנים שלא יישמו אותו, אבל אני חושב שגם צריך לזקוף לזכותנו, לזכותה של הממשלה, שהיא היתה קשובה למסרים שבאו מהמחאה; ושוב, גם אם לא עשתה את כל מה שדרשו ראשיה – לא שאני מסכים עם כל הדרישות שלהם, אבל בהחלט היו כאן צעדים מאוד משמעותיים גם בהיבט של יישום חינוך חינם מגיל שלוש.

גלעד ארדן: נזכיר את נושא טיפולי השיניים חינם שהורחבו אפילו עד גיל 12, הרפורמה בסלולר, הרפורמה במס שהוסיפה מאות שקלים בנטו בכל חודש להורים עובדים לילדים קטנים.

גלעד ארדן: אני יכול להזכיר גם בהקשר של המשרד שלי את ההשקעות של מיליארדים בניקוי ושיקום מפגעים סביבתיים, בראש ובראשונה בפריפריה.

גלעד ארדן: פרסמנו רק השבוע מכרז בין-לאומי של למעלה מ-200 מיליון לנקות את הקישון; נחל באר-שבע – 300 מיליון שקלים, תוכניות ממשלתיות – – –

ראובן ריבלין: התחייבה החברה שמפעילה את ים-המלח בשני – – –

גלעד ארדן: היום נחתם ההסכם.

גלעד ארדן: זה אומנם לא מתקציב ממשלתי, אלא נחסך התקציב הממשלתי – –

ראובן ריבלין: נכון, נכון.

גלעד ארדן: – – וחייבנו את "החברה לישראל" להוציא – תודה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: 2 מיליארד.

גלעד ארדן: זה אולי מובן.

גלעד ארדן: לדעתי, זה הרבה יותר מזה – כדי לשקם את החלק הדרומי של ים-המלח.

גלעד ארדן: זה עוד לפני שאני אדבר או אזכיר באופן ספציפי וממוקד תוכניות בהיקפים של מיליארדי שקלים, שהם ממוקדים כדי לסגור את הפער התשתיתי – ולא רק התשתיתי – שקיים במגזר הלא-יהודי, ביישובים במגזר הערבי, הדרוזי, הבדואי, הצ'רקסי.

גלעד ארדן: נתקבלו החלטות ממשלה מפורטות והוקצו – – –

עפו אגבאריה: הם משרתים, הדרוזים והצ'רקסים.

גלעד ארדן: אז מה זה אומר?

עפו אגבאריה: הם משרתים בצבא.

עפו אגבאריה: למה הם לא שווים?

גלעד ארדן: אז אני אומר שאנחנו מנסים לתקן את זה.

עפו אגבאריה: 60 שנה הם משרתים, מהיום הראשון.

עפו אגבאריה: אז למה הם לא שווים?

גלעד ארדן: אני לא תליתי את הפיגור התשתיתי במקום כזה או אחר – – –

ראובן ריבלין: יש להם בהחלט טענה צודקת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, גם השר ארדן וגם אני חושבים שיש להם טענה מאוד צודקת.

עפו אגבאריה: 60 שנה.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אנחנו משתדלים לתקן גם כאשר לא משרתים.

ראובן ריבלין: זו גם חובתנו.

ראובן ריבלין: אבל הטענה הזאת היא טענה צודקת ביותר.

גלעד ארדן: אני אומר לך: לתפיסתי, שאני בטוח שהיושב-ראש אחז בה הרבה לפני, ממשלה חייבת לתת זכויות שוויוניות אזרחיות לכל אדם ואזרח, אפילו אם הוא לא מצהיר נאמנות למדינה.

גלעד ארדן: אני לא מדבר על שירות צבאי – אפילו אם הוא לא מצהיר שהוא נאמן למדינה – –

ראובן ריבלין: ודאי.

גלעד ארדן: – – הוא זכאי לקבל את מה שמגיע לכל אדם ואזרח במדינה דמוקרטית, וזה גם ערך יהודי, לא רק דמוקרטי.

גלעד ארדן: מעבר לזה, ואני לא קושר בין הדברים, אבל כיוון שהדברים עלו כאן, למדינה החובה – ואני מקבל גם את מה שאמר חבר הכנסת גילאון, "ייתנו – יקבלו", זה גם "יקבלו – ייתנו" – אני מסכים לגמרי, הסדר פה הוא פחות חשוב מאיך שזה נאמר.

גלעד ארדן: אבל מי שטוען שלמדינה יש חובה לתת זכויות שוויוניות ולנסות להשוות בסטנדרטים שקיימים, בין שזה בחינוך או בבריאות או ברווחה או בתשתיות בכל יישוב ויישוב ובכל מגזר ומגזר, הוא לא יכול לומר באותה נשימה שאין למדינה הדמוקרטית זכות באמצעות חקיקה שמושגת באמצעות כלים דמוקרטיים גם לחייב את כל אזרחי מדינת ישראל לאותו סטנדרט מסוים של תרומה או שירות למען המדינה.

גלעד ארדן: לא יודע, זה לא נשמע לי פשוט הגיוני – לא הצד הזה ולא הצד הזה.

גלעד ארדן: אי-אפשר להגיד שאפשר רק לדרוש מהמדינה להשוות זכויות, אבל אין למדינה זכות לדרוש, ואי-אפשר גם לומר ההיפך.

גלעד ארדן: לכן אני לא כל כך הצלחתי להבין את הטיעון של חבר הכנסת זחאלקה.

גלעד ארדן: יכול להיות שאפשר להתווכח על מודל מסוים, האם הוא יעיל כלכלית, האם הוא לא יעיל כלכלית; יש אפילו טענות הגיוניות בחלק מהדברים.

גלעד ארדן: הסביר לי גם שר האוצר, ואני לא שולל לגמרי חלק מהטיעונים שאתה העלית.

גלעד ארדן: אבל אם המדינה תחליט, ואם הכנסת תחליט באופן דמוקרטי שגם הציבור הערבי או גם הציבור החרדי – ואני כרגע, שוב, לא נכנס למודל הסופי שצריך לגבש ושגם יהיה נכון ויהיה הדרגתי, והוא יהיה, והוא יהיה, והוא יהיה – – –

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול שאלה?

גלעד ארדן: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש לפני שמונה שנים, כשעלה הסיפור של שירות אזרחי, הוא שאל את המציע שאלה אחת, ואני חוזר על השאלה – – – הוא זוכר אותה: האם אתם רוצים לכפות את השירות הזה על נשים חרדיות?

ג'מאל זחאלקה: ככה שאל.

ראובן ריבלין: אני רק שאלתי – – –

ג'מאל זחאלקה: ככה שאלת, אני זוכר היטב.

ראובן ריבלין: אבל שאלתי גם את אותו איש שאני שאלתי אותו כשהוא דיבר, וזה היה חבר הכנסת בשארה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

ראובן ריבלין: אני אומר לך, זה היה באותו דיון – שאלתי אותו גם, אתה הרי חושב שאם לא יהיה צבא-הגנה לישראל לא תהיה מלחמה.

ראובן ריבלין: ואתה צודק, לא תהיה מלחמה – יהיה חיסולה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: זה גם אמרתי.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ג'מאל זחאלקה: אה, אתה רוצה להעביר את זה – – –

ראובן ריבלין: לא תהיה מלחמה.

עפו אגבאריה: תעשה שלום.

ראובן ריבלין: נכון, שלום.

ראובן ריבלין: אם לא יהיה צבא השלום יהיה בכך שלא תהיה מדינת ישראל; לא יצטרכו מלחמה.

ראובן ריבלין: הרי מדינת ישראל היא הסיבה למלחמה.

עפו אגבאריה: תעשה שלום, אז לא יהיה צורך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני מבין את עמדותיכם.

ראובן ריבלין: אני יכול לכבד, יכול להסכים, יכול לא לכבד, יכול לא להסכים.

ראובן ריבלין: אני מכבד את זכותכם המלאה לומר כל מה שאתם רוצים ולחשוב כל מה שאתם חושבים ולהיות שותפים בניגוד דעה לחוויה הישראלית, זה הכול.

ראובן ריבלין: רק יש בעיה אחת אצל זחאלקה, והוא אמר את זה בצורה ברורה ביותר פה מעל הבמה – לא צריך צבא, כי הצבא מביא למלחמה; לא יהיה צבא – לא תהיה מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא, אני לא רוצה להשתמש ולעלות – – – אני אמרתי הפוך – – –

ראובן ריבלין: לפני שמונה שנים כך אמרנו, זה היה הוויכוח.

ג'מאל זחאלקה: – – – לא צריך צבא כזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל – – –

ראובן ריבלין: הכיבוש הוא כיבוש.

ראובן ריבלין: אשקלון נכבשה – – –

דוד רותם: – – –

ג'מאל זחאלקה: האם אתם מתכוונים לכפות שירות צבאי או אזרחי על נשים חרדיות?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לא יכולים.

ג'מאל זחאלקה: למה על אזרחים ערבים כן?

ראובן ריבלין: אני גם חושב – – –

ג'מאל זחאלקה: לא, אני שואל, שואל.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב, כאשר אדם – למשל, האמיש בארצות-הברית, יש להם כעדה איזו זכות משום שהם מאמינים בה.

ראובן ריבלין: ואדם צריך לחיות לפי אמונתו.

ראובן ריבלין: אבל יש דברים שהם – אומר את זה השר או אמר את זה חבר הכנסת פרץ וגם חבר הכנסת גילאון – יש אנשים שמנצלים – – –

ג'מאל זחאלקה: גם לנו יש אמונות, לא רק ליהודים.

ראובן ריבלין: אני אמרתי לך שלא?

ג'מאל זחאלקה: גם לנו יש אמונות.

ראובן ריבלין: האמונה שלך – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

ראובן ריבלין: האמונה שלך שמדינת ישראל לא צריכה להיות מדינה יהודית, צריכה להיות מדינת כל אזרחיה, ואני אומר לך שזה דבר עם היגיון רב – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

ראובן ריבלין: – – ובלבד שלא תאמר שאני לא צודק כשאני אומר שהמדינה צריכה להיות מדינה יהודית, כי אחרת אין קיום לעם היהודי.

ראובן ריבלין: עכשיו – יש לנו ויכוח, ויחד עם זה אנחנו חיים פה, הנה, באותה כנסת, ואנחנו מתווכחים על עניין זה בצורה הדמוקרטית ביותר.

ראובן ריבלין: נכון, כשאני רוב – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – העליונות.

ראובן ריבלין: מה?

ראובן ריבלין: אין לי עליונות, אין לי עליונות עליך כבן-אדם.

ג'מאל זחאלקה: לא לא לא, יש עליונות כאן.

ראובן ריבלין: אין עליונות.

ג'מאל זחאלקה: אתם כל הזמן – זה הפרופגנדה – אתם אומרים לעם: אם לא תהיה עליונות, לא נהיה קיימים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לחיות בשוויון – – –

ראובן ריבלין: אז אני אגיד לך את האמת – –

ג'מאל זחאלקה: אנשים – – –

ראובן ריבלין: – – חבר הכנסת זחאלקה, כדי להוכיח לך כמה טועה, אני לא רוצה להוכיח לך, ולא תזכה שאני אוכיח לך, ומדינת ישראל לא תאפשר לך להוכיח לך שאתה לא צודק.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שאם לא תהיה עליונות למדינת ישראל, היא לא תהיה קיימת.

ראובן ריבלין: הנה, אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אינשאללה, בעוד 50-40-30 שנה לא תהיה בעיה בכלל בעניין הזה.

ראובן ריבלין: אינשאללה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – על הדברים שלי.

גלעד ארדן: עליונות צבאית הוא מתכוון.

ראובן ריבלין: עליונות צבאית.

ראובן ריבלין: כן, עליונות צבאית.

ג'מאל זחאלקה: הגמוניה על הקרקעות, על האדמה, על – – –

ראובן ריבלין: זה שאתה יותר, זה שאתה – – –

ג'מאל זחאלקה: תחזירו כל אחד מה שלקחתם מאתנו.

ראובן ריבלין: הנה, אני אומר לך ברמה – ברמה – – –

ג'מאל זחאלקה: תחזירו לנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, תחזירו לנו, תחזירו.

ראובן ריבלין: להחזיר לנו זה להחזיר את הכול.

ראובן ריבלין: לא מתווכח אתך, עכשיו השר מדבר, רק אני אומר לך – –

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה – – –

ראובן ריבלין: – – שלא תאמר רק שאמרתי שיש לי עליונות עליך כי אני אומר לך שאתה פי-אלף יותר אינטליגנטי ויותר אינטלקטואל ממני.

ג'מאל זחאלקה: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

ג'מאל זחאלקה: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: אני לא אומר לך שאני לא אינטליגנט ולא אינטלקטואל.

גלעד ארדן: אני חייב להסכים עם היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שאתה לאין-ערוך יותר ממני.

גלעד ארדן: אבל לא יותר מטיבי.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

גלעד ארדן: לא, אל תתערב בתוכם.

ראובן ריבלין: אני לא מתווכח.

ראובן ריבלין: טיבי יאמר.

ראובן ריבלין: אני יכול לומר לטיבי שאני לא חושב שאני פחות ממנו, והוא גדול מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל את השר את השאלה הפשוטה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שחשוב מאוד שהאזרחים ידעו, לא רק – – – האם אתם מתכוונים לכפות את השירות הצבאי והאזרחי על נשים חרדיות?

ראובן ריבלין: תודה רבה, שמעתי.

ראובן ריבלין: על חרדיות?

ג'מאל זחאלקה: נשים חרדיות.

ראובן ריבלין: לא לא, בסדר, בסדר.

גלעד ארדן: כיוון שאני חייב לומר לך, אתה בטח עוקב – – –

ראובן ריבלין: לא בחוק טל.

ראובן ריבלין: זה כתוב גם בחוק, שמי שמצהירה שהיא דתייה לא משרתת בצה"ל.

ג'מאל זחאלקה: לא, אזרחים.

גלעד ארדן: טוב, חבר הכנסת זחאלקה, די, דיברת הרבה, נו, מה?

גלעד ארדן: במסגרת העליונות האינטלקטואלית שלכם תנו לי גם לנסות, ככה, את כוחי להתמודד עם כל האתגר הזה, אני לא – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מעריך מאוד את – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, נתנו לך, נתנו לך במה רחבה.

דוד רותם: – – – עם מה שהוא אומר זה רק בדרך אחת – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

גלעד ארדן: אני לצערי לא נמנה עם הצוות שמגבש את המודל החקיקתי שיובא לכנסת, ואני לא יודע לענות לך ספציפית, אני יכול לומר שעד עצם היום הזה גם נשים לא חרדיות שוחררו משירות צבאי, ואני לא בטוח שזה הדבר שעמד בבסיס המאבק הציבורי על חלוקה שוויונית של הנטל.

גלעד ארדן: עדיין יש הבדלים מסוימים, וכמו שאמר היושב-ראש, ההבדלים הללו מובאים בחשבון, כפי שמובאים גם הבדלים בין האוכלוסייה הערבית לבין האוכלוסייה החרדית, וכל הסדר שיובא בפני הכנסת צריך – אני גם חושב שזה הסדר שצריך להביא בחשבון מאפיינים כאלו ואחרים, השאלה – איזה מאפיינים.

גלעד ארדן: כשאתה מדבר על מרכיבי הביטחון הלאומי של מדינת ישראל, אז בימים שבהם דווקא – רק לפני שבוע, דומני, אני לא זוכר מי זה היה, איזה מפקד בצבא האירני, דיבר על מחיקת מדינת ישראל שוב הפעם ודיבר על למה הם מתאמנים.

גלעד ארדן: וכשאתה יודע מי הם בעלי-בריתם פה באזור – אני זוכר שכש"חיזבאללה" ירה טילים במלחמת לבנון השנייה, דומני שנהרגו מהם גם אזרחים ערבים ביישובים ערביים.

גלעד ארדן: הטילים לא עשו שום הבחנה ביניכם לבינינו.

גלעד ארדן: ולכן בהיבט של מרכיבים של הצורך לשרת את המדינה או לחלק באופן שוויוני – כמו שאתם רוצים להתחלק אתנו כאן, ובצדק, בזמן האוויר והדיבור בפני האומה, ואתם מחזקים – תודה לכם על כך – את הדימוי הדמוקרטי של מדינת ישראל בעולם, אני לא רואה למה אתם רוצים למנוע את זה מהאזרחים שאתם מייצגים.

גלעד ארדן: גם הם – חלק מהם אולי בגלוי, חלק קצת חוששים בגלל ההנהגה – רוצים גם הם להשתלב בעניין הזה ולהרגיש שווים ולהרגיש יותר טוב כשהם דורשים מאתנו מה שמגיע להם, ובדין מגיע להם, גם אם הם לא ישרתו, אבל אני חושב שהם ירגישו יותר טוב אם הם יהיו חלק מהתהליך הזה.

גלעד ארדן: האם צריך להעניש על זה ברמה של שלילת החופש?

גלעד ארדן: אני לא בטוח, אני אולי אפילו חושב שלא, אבל אני כן חושב – וזה עוגן בהחלטה של בית-המשפט העליון בעבר – שתהיה זכות חוקתית לכנסת, כבית-מחוקקים, לקבוע שמי שעשה דבר מסוים למען מדינתו יהיו לו הטבות מסוימות, ומי שלא עשה כנראה לא יקבל את ההטבות האלה.

גלעד ארדן: האם אני רוצה להיות במקום הזה כשנגיע לשם?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני חושב שזה צריך להיות מתוך אחריות של כולנו לעשות תהליך הדרגתי שבסוף יביא לחלוקה שוויונית.

גלעד ארדן: אני אסיים ואומר שגם – איך אמר חבר הכנסת גילאון?

גלעד ארדן: מה הבעיה?

גלעד ארדן: מקבלים החלטה, הופ, הופ, צ'יק-צ'ק, ופשוט עושים את זה, למה ראש הממשלה עושה את זה כך ואחרת וכו' – כנראה אם הדברים היו כל כך פשוטים כפי שחבר הכנסת גילאון מציג אותם, כשהוא מבקש להביע אי-אמון בממשלה, אנחנו מניחים שטובים מאתנו שכיהנו בוודאי כבר היו מוצאים את הפתרון.

גלעד ארדן: זה לא כל כך פשוט, כי יש לדברים השלכות חברתיות והשלכות כלכליות, ואני חושב שצריך להעריך – ולתמוך בראש הממשלה כשהוא מקדם את הדברים ומנסה להביא אותם לכלל פתרון, לא בצורה שגורמת בכוח לקיטוב ושיסוי, אלא בצורה אחראית והדרגתית שתתחיל את התהליך הזה.

גלעד ארדן: אבל באמת – עם מועדי סיום, בשונה ממה שהיה בעבר במודל של חוק טל, שנכון שהוא הביא לאיזה שינוי, אבל כפי שאמר בג"ץ, השינוי הזה הוא אטי מדי, מעט מדי, ואנחנו לא יודעים לומר בוודאות מתי השינוי הזה כבר יקיף את כל חלקי החברה הישראלית.

גלעד ארדן: ולכן, גם מתוך הסקירה שנתתי בנושאים החברתיים, גם על מה שהממשלה כיום מקדמת כדי להביא לחלוקה שוויונית של הנטל, ובהיבט המדיני – שוב, אני לא רוצה להיכנס לכל הצעדים שראש הממשלה נקט, והממשלה, כדי להתחיל משא-ומתן, כולל מה שהיום – שוב היום – פורסם בהיבט של – מה זה היה, שחרור אסירים?

גלעד ארדן: מה?

עמיר פרץ: – – –

גלעד ארדן: שחרור אסירים.

גלעד ארדן: גם את זה חבר הכנסת בהגינותו – חבר הכנסת פרץ ציין, כל זה לא מספיק כדי שאבו מאזן אפילו יואיל בטובו להתחיל לשבת לשולחן המשא-ומתן ולבחון הצעות כאלה או אחרות.

גלעד ארדן: אז אני, חבר הכנסת פרץ, כן אומר שאני כן מסוגל להסתכל בעיניים של הציבור ולומר: כן, אנחנו מנסים כל דבר שאפשר כדי לקדם משא-ומתן עם המנהיגות הפלסטינית.

גלעד ארדן: האם "כל דבר" כולל ויתור מראש על כל העמדות הישראליות, בין שאלה עמדות מוסריות-אידיאולוגיות ובין שאלה עמדות ביטחוניות שנועדו שלא לחזור על טעויות עבר?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: לא הכול, כיוון שלפני הכול אנחנו מחויבים לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל, וגם לזכויות הלאומיות של עם ישראל בארצו.

גלעד ארדן: אבל כדי שהדברים ייבחנו, איפה כל צד צריך להתפשר, צריך קודם כול לשבת לשולחן המשא-ומתן, ועד שהפלסטינים לא ייאותו לעשות אפילו את זה, לא יהיה אפשר לבחון את העמדות של המנהיגות הישראלית של סוף המשא-ומתן, כי כדי לסיים משא-ומתן צריך קודם כול להתחיל אותו.

גלעד ארדן: ולכן אני חושב שבשלושת המובנים – המדיני-ביטחוני, החברתי-כלכלי, וגם בהקשר של הלכידות החברתית של שוויון בנטל, יש לדחות את הטענות שלכם ולא להביע אי-אמון בממשלה.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני השאיר משהו סתום בפרוטוקול לגבי הנתונים שניתנו על-ידי אחת הוועדות.

ראובן ריבלין: האם אדוני מתכוון ל-OECD, או ועדה השייכת לאו"ם שנמצאת בז'נבה?

גלעד ארדן: לגבי ההשקעות בישראל?

ראובן ריבלין: השקעות, השקעות.

גלעד ארדן: לא לא לא, זה לא ה-OECD, זה היה אחד הגופים הכלכליים של האו"ם, גוף ההשקעות של – – –

ראובן ריבלין: כן, הוועדה הכלכלית של האו"ם.

ראובן ריבלין: אני מייד אכניס לפרוטוקול את שם הוועדה.

ראובן ריבלין: ביקשתי לברר את זה.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בהצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצעה הבאה היא הצעת אי-אמון שעליה עתיד לענות השר אלי ישי – הנה, הוא נמצא פה, סגן ראש הממשלה ושר הפנים – והיא בעניין ובנושא:

ראובן ריבלין: מדיניות הממשלה בדבר הכרה ביישובים ערביים, הכפר דהמש כדוגמה, של רע"ם-תע"ל, ומי שיציג זה שיח' אברהים צרצור, חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: עשר דקות תמימות עומדות לרשותך.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, תודה, מכובדי השר – – –

אליהו ישי: – – –

אברהים צרצור: מה?

אליהו ישי: – – – עשר דקות זה – – –

ראובן ריבלין: עשר דקות זה עשר דקות, עומדות לרשות – בבקשה, כבוד חבר הכנסת.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, לשם שינוי, הדיון, הנושא שאני בא להציג, הוא נושא שטומן בחובו גם אלמנטים פוליטיים, מדיניים, וגם אלמנטים של זכויות אדם ונושאי תכנון.

אברהים צרצור: הנושא הוא מדיניות הממשלה בדבר הכרה ביישובים ערביים.

אברהים צרצור: אני לא יודע אם זה המזל, או לא, שהדיון הזה בא בצל פרסום דוח ועדת אדמונד לוי בנושא המאחזים.

אברהים צרצור: אין כיבוש.

אברהים צרצור: להכשיר את המאחזים לאלתר.

אברהים צרצור: המדינה אחראית לקיומם של המאחזים האלה במשך כל שנות הכיבוש, מאז 1967 ועד היום, ועל כן היא אחראית להכשיר את היישובים האלה, הלא-חוקיים, ולו לפי ראות עיניהם של ממשלת ישראל או החוק הישראלי.

אברהים צרצור: נוסף על כך, הדבר המסוכן ביותר, זו הזכות להתיישב בכל מקום, בכל מקום בארץ-ישראל – ככה הוועדה הזאת הגדירה.

אברהים צרצור: אין שום ספק שההמלצות האלה, של ועדת אדמונד לוי, לפי כל אמת מידה הגיונית, נחשבות לרמיסה ברגל גסה של כל ערכי המשפט הבין-לאומי, החוק הבין-לאומי, הלגיטימציה הבין-לאומית.

אברהים צרצור: גם רמיסה ברגל גסה של החלטות בג"ץ במשך כל כך הרבה שנים בנושאים האלה.

אברהים צרצור: אינני יכול לנתק את הנושא הזה מן הנושא שאני דן בו היום, או שאני מנסה להציג אותו היום, המדיניות של ממשלות ישראל ומדינת ישראל בדבר ההכרה ביישובים הערביים.

אברהים צרצור: שם הולכים בכיוון של הכשרת יישובים בשטחים כבושים, שכל העולם, כל העולם מסכים שהיישובים וההתנחלויות והמתנחלים הם המכשול הגדול ביותר בפני השגת שלום-אמת צודק ובר-קיימא במזרח התיכון.

אברהים צרצור: על אף העובדה הזאת, שכל העולם, ללא יוצא מהכלל, מסכימים שאכן זה המצב, באה הוועדה ופשוט מאוד מתעלמת מכל העובדות האלה והולכת לכיוון של אי-הכרה בעובדה שיש כיבוש.

אברהים צרצור: זאת אומרת, אין כיבוש, ועל כן פשוט מאוד, ישראל יכולה לעשות כל דבר שעולה על דעתה בשטחים הכבושים.

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה שהמדיניות הזאת לא תאומץ על-ידי ממשלת ישראל, דבר שיכול לסכן את כל האזור, דבר שיכול להביא להתנגשות דמים חזיתית בין כל מדינות ערב, כולל גם הפלסטינים, לבין מדינת ישראל; דבר שאנחנו יכולים פשוט מאוד לא לעשות אם אנחנו נותנים לשכל הישר לשלוט גם במדיניות של ממשלת ישראל.

אברהים צרצור: לגופו של עניין, כבוד שר הפנים, מדיניות הממשלה, או מדינת ישראל, בדבר ההכרה ביישובים ערביים – אפשר לחלק לשני חלקים: חלק ראשון, יישובים שהיו קיימים עד שנת 1948, ואני, דרך אגב, לא מדבר על 540 יישובים ערביים שהיו קיימים בפלסטין, שכולם פשוט מאוד נהרסו במשך השנים, שנות ה-40, שנות ה-50.

אברהים צרצור: לא, אני לא מדבר על פליטים שגורשו מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

אברהים צרצור: אני מדבר על 300,000 ערבים ישראלים, שהם אזרחי מדינת ישראל, שגורשו, או הוצאו מיישוביהם כתוצאה מנסיבות ביטחוניות, תוך הבטחה של ממשלת ישראל, של הצבא באותן שנים, של השלטון הצבאי באותן שנים, להחזיר אותם ליישובים שלהם בתוך פרק זמן קצר מאוד, עד חלוף המצב הביטחוני ששרר באותה תקופה.

אברהים צרצור: לצערי הרב, ההבטחות האלה לא קוימו עד הרגע הזה.

אברהים צרצור: 64 שנים עברו וההבטחות האלה לא קוימו, ואם אפשר להצביע על דוגמה: שני הכפרים אקרית ובירעם, שלגביהם יש פסק-דין של בג"ץ, דרך אגב, שמחייב את ממשלת ישראל להחזיר אותם ליישובים שלהם.

אברהים צרצור: על אף ההחלטה של בג"ץ, לצערי הרב ממשלת ישראל ממאנת לבצע את החוק ואת החלטות בית-המשפט הגבוה לצדק.

אברהים צרצור: הסוגיה השנייה, הסוג השני של היישובים, אלה יישובים שקיימים, כבוד שר הפנים, קיימים, הן בגליל, הן במרכז והן בדרום; יישובים ערביים שחיים בהם עשרות אלפים.

אברהים צרצור: אם מדברים על יישובים ערביים בדרום, אז מדברים על כ-100,000 ערבים, אזרחי מדינת ישראל, שנמצאים בנגב, שחיים בתוך כפרים המוגדרים כלא-מוכרים.

אברהים צרצור: דרך אגב, המושג הזה, כפר לא-מוכר, לא קיים בכל מדינה דמוקרטית בעולם הזה.

אברהים צרצור: המושג הזה קיים אך ורק במדינת ישראל.

אברהים צרצור: זה הדבר המדהים במדינה שמתיימרת להיות המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון.

אברהים צרצור: ברוך השם, יש היום יותר ממדינה דמוקרטית אחת, והיא אולי יותר דמוקרטית מאשר מדינת ישראל במובנים רבים מאוד.

אברהים צרצור: זה חייב, דרך אגב, לשמח גם את מדינת ישראל – אם הם אכן דוגלים בדמוקרטיה בצורה כנה, או לא.

אברהים צרצור: כבוד שר הפנים, אתה מחייך, בסדר, לא נורא, לחייך גם זה לגיטימי.

אופיר אקוניס: אולי אני אגיד לו למה, אני חושב, אני חושב, שכשאתה מדבר בפרלמנט הישראלי על הדמוקרטיה ישראלית, זה כבר מפאר את הדמוקרטיה הישראלית, ואתה אומר שהיא פחות טובה מדמוקרטיה במדינה אחרת, שרק לפני חודשיים, אחרי שלטון רודנות של עשרות שנים, היא הפכה לדמוקרטית.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, אין שום ספק שישראל מדינה דמוקרטית.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, אין לי שום ספק ואני מצהיר בפני כל העולם שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית למהדרין; אבל רק לרוב היהודי ולא למיעוט הערבי.

אופיר אקוניס: זה לא נכון.

אברהים צרצור: לגבי המיעוט הערבי, המדינה גזענית.

אברהים צרצור: פשוט מאוד, המדיניות שלה, בכל התחומים, יכולה להוכיח זאת מעל לכל ספק.

אברהים צרצור: דרך אגב, זה לא אני שאומר זאת, אפילו מנהיגי ישראל, בעת תעמולת בחירות, כשהם באים ליישובים הערביים הם עומדים על הבימות, ידידי היקרים, עומדים מעל הבמות ומודים בכך שיש פער בין שתי האוכלוסיות.

עפו אגבאריה: עכשיו דיברו על תיקון העוול, עכשיו.

אברהים צרצור: יפה.

אברהים צרצור: הם מבטיחים, במסגרת תעמולת הבחירות, שנעשה את הכול, אם אתם תתמכו, נעשה את הכול כדי לגשר על הפערים האלה; אז כולם מודים שיש פערים.

עפו אגבאריה: זו הכרה.

אברהים צרצור: דוחות שמתפרסמים כל שני וחמישי על-ידי מוסדות מדינה מוכיחים זאת מעל לכל ספק.

אברהים צרצור: אז אי-אפשר באמת לבוא ולהתעלם מכל העובדות ולהגיד שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית.

אברהים צרצור: מאוד מקווים שביום מהימים זה יתוקן.

אברהים צרצור: אז הסוג השני של היישובים, יישובים קיימים שבהם חיים עשרות אלפים, ישראל פשוט מאוד לאחר 64 שנים מסרבת, מסרבת בצורה סיסטמטית, להכיר ביישובים האלה.

אברהים צרצור: זה אומר שעשרות אלפים, אם לא מאות אלפים, חיים במצב תת-אנושי; בכפרים שאין בהם שום שירות, לא כבישים, לא מים, לא טלפונים, לא ביוב, אפילו לא חינוך נאות.

אברהים צרצור: אני אתן לכם דוגמה מהחיים של הכפרים האלה בדרום, כבוד שר הפנים, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: דרך אגב, משרד החינוך משקיע כ-100 מיליון שקלים, כבוד שר הפנים, 100 מיליון בהעברת תלמידים ממקום למקום בכל שנה.

אברהים צרצור: אתה יכול לחשב כמה משקיעה מדינת ישראל בתוך עשר שנים.

אברהים צרצור: מיליארד שקלים משקיעה אך ורק בלהעביר תלמידים מכפרים לא-מוכרים, שאין בהם בתי-ספר, למקומות שיש בהם בתי-ספר.

אברהים צרצור: אני שואל שאלה פשוטה מאוד: כמה בתי-ספר אנחנו יכולים לבנות ב-100 מיליון שקלים, שישראל משקיעה אך ורק בהעברת תלמידים?

אברהים צרצור: יכולים למלא את כל הכפרים האלה בבתי-ספר והתלמידים לא יצטרכו לנסוע עשרות קילומטרים, בכבישים משובשים.

אברהים צרצור: במקרים מסוימים, ילדים נהרגו בתאונות דרכים, דרך אגב, כתוצאה מזעזוע ברכב, או באוטובוסים, כשהם נוסעים בכבישים.

אברהים צרצור: בדקה האחרונה, כבוד שר הפנים, אני אכנס, אני אמרתי דהמש כדוגמה; דהמש הוא אכן דוגמה.

אברהים צרצור: דהמש לא נמצא, כבוד שר הפנים, במקום נידח, הוא נמצא במרכז מדינת ישראל.

אברהים צרצור: הוא נמצא צפונית לרמלה ודרומית-מערבית ללוד.

אברהים צרצור: הכפר הזה, חיים בו כ-900 בני-אדם.

אברהים צרצור: כ-100 בתים, כ-100 משפחות.

אברהים צרצור: הבתים האלה קיימים עשרות בשנים.

אברהים צרצור: חלק מהבתים האלה גם קיימים מלפני קום מדינת ישראל.

אברהים צרצור: האנשים האלה נאבקים, מאז קום המדינה ועד היום, על כך שמדינת ישראל תכיר בקיומם כחלק אינטגרלי מהמועצה האזורית עמק לוד.

אברהים צרצור: דרך אגב, כבוד שר הפנים, ואתה מכיר את העובדות, אכן דהמש הוא חלק אינטגרלי של המועצה האזורית עמק לוד, אבל על אף העובדה הזאת, מועצה אזורית עמק לוד לא רק שהיא לא נותנת שירותים ל-900 נפשות, בהם תלמידים וילדים וכו' וכו', אלא היא עושה את הכול כדי למחוק את היישוב הזה מהיותו חלק אינטגרלי של המועצה האזורית.

אברהים צרצור: כל ממשלת ישראל – משרד הפנים, המועצה הארצית לתכנון, הוועדה המקומית והוועדה המחוזית לתכנון – פשוט מאוד קושרים – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אברהים צרצור: אני מסכם בשני משפטים.

אברהים צרצור: פשוט מאוד, כל המוסדות, כל הרשויות במדינת ישראל הם חלק אינטגרלי של הקונספירציה הזאת כנגד יישוב מאוד מאוד חלש, שכל מה שהוא מבקש הוא שממשלת ישראל תכיר בקיומו, דבר שאני חושב שהוא מאוד לגיטימי, יעשה צדק כלפי האנשים האלה וייתן להם את ההרגשה שאכן הם חלק אינטגרלי של אזרחי מדינת ישראל.

אברהים צרצור: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: משיב שר הפנים אלי ישי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משוכנע לגבי שמונה וחצי הדקות הראשונות שדיברת, שגם אתה מבין שלא נכון יהיה להשיב ולהתייחס.

אליהו ישי: אני מאמין שבתוך-תוכך או עם עצמך אתה מבין שיותר מהגזמת.

אליהו ישי: זו לא נקודה שאני אתייחס.

אליהו ישי: יכול להיות שיש לך צרכים פוליטיים שאתה צריך לדבר כפי שאתה מדבר, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

אליהו ישי: דמוקרטיה, לא דמוקרטיה – אני חושב שממשלת ישראל עושה רבות מתוך ראייה אמיתית ועניינית למען המגזר הערבי, באופן דמוקרטי שהוא נדיר בעולם כולו.

אליהו ישי: בטח במזרח התיכון אין דמוקרטיה כזאת.

אליהו ישי: גם מדינות שקוראות לעצמן דמוקרטיות, הלוואי שיהיו דמוקרטיות בכמה אחוזים כמו מדינת ישראל.

אליהו ישי: לעצם הצעת האי-אמון שמדברת בעיקר על דהמש – גם שם, תראה מה מדינת ישראל עושה.

אליהו ישי: אם היה קם כפר או בנייה בלתי חוקית ביישוב כזה או אחר במגזר היהודי, היו הורסים אותו.

אליהו ישי: כל הבנייה שם היא בלתי חוקית, ולא רק שלא הורסים אותו, אלא הממשלה, שהיא ממשלה דמוקרטית, מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, מקימה ועדה – ועדות גבולות, בחינה – לבדוק גם בבנייה בלתי חוקית ביישוב או בכפר שהוא בלתי חוקי איך להכשיר אותו ולאפשר לו בסוף להתקיים באופן חוקי וטוב.

אליהו ישי: אז במקום להעריך ולהביע תודה והערכה למה שמדינת ישראל עושה לבנייה בלתי חוקית, ביישוב של 100 משפחות או 900 נפשות, שנבנתה בלי רשיון, בניגוד לחוק, ולא חוקי, למרות הכול הפרקליטות, משרד המשפטים, משרד הפנים, מנסים לבנות איזו תוכנית והקימו ועדת גבולות ואנחנו מחכים להמלצה שלה, ועושים הכול.

אליהו ישי: אז אם זה לא העדפה מתקנת – – –

אברהים צרצור: עשיית צדק.

אליהו ישי: לא צדק, כי זו בנייה בלתי חוקית.

אליהו ישי: זה לא נכון.

אליהו ישי: יש מקומות שאתה תטען שצריך לעשות צדק, ואני אגיד לך אם אתה צודק או לא צודק.

אליהו ישי: פה זה לא עשיית צדק, זו בנייה בלתי חוקית – – –

אופיר אקוניס: בעברית יש לזה משפט: לפנים משורת הדין.

אליהו ישי: פה זו בנייה בלתי חוקית, ולמרות הכול – – –

אופיר אקוניס: לפנים משורת הדין.

אליהו ישי: לפנים משורת הדין, מה שלא עושים במגזר היהודי – –

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

אליהו ישי: – – עושים במגזר הזה, על מנת לצמצם, למנוע חיכוך מיותר.

אליהו ישי: ותאמין לי, דיון שקיימתי אני בעצמי עם הפרקליטות, עם משרד המשפטים, עם השר לביטחון פנים, איך להתמודד עם זה – הרי היתה גם תוכנית להרוס את הכול.

אליהו ישי: חוות הדעת המקצועית היתה להרוס את הכול, כי זו בנייה בלתי חוקית.

אליהו ישי: נמנעה הריסה ומנסים להכיר ביישוב.

אליהו ישי: אני חושב שבמקרה הזה אתה צריך להצביע אמון בממשלה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לשר הפנים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: הרחבת הפערים במערכת הבריאות בין ערבים ליהודים ובין פריפריה למרכז – של סיעת חד"ש.

אופיר אקוניס: מנמק את ההצעה חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אופיר אקוניס: השר ארדן משיב.

אופיר אקוניס: גברתי המזכירה, נא לקרוא לו.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, נתחיל את הספירה כשהשר ארדן ייכנס, למען ההוגנות.

אופיר אקוניס: כל יום הדמוקרטיה שלנו נבחנת, ונדמה לי שאנחנו עומדים במבחן.

עפו אגבאריה: חשבתי לתומי שיענה לי שר הבריאות, אם זה פערים חברתיים.

אופיר אקוניס: כידוע לך, שר הבריאות פצוע ברגלו.

עפו אגבאריה: אני מאחל לו החלמה מהירה.

אופיר אקוניס: אנחנו מאחלים לו החלמה מהירה.

עפו אגבאריה: ורפואה שלמה.

מסעוד גנאים: שיהיה בריא.

עפו אגבאריה: שיהיה בריא.

עפו אגבאריה: מגיע לו, כי הוא שר הבריאות הראשון במדינת ישראל שאולי נתן את התשובה למה שרציתי לדבר, על הפערים בפריפריה.

עפו אגבאריה: הוא אולי הראשון שנתן מענה, גם מעשי, לדברים האלה.

עפו אגבאריה: אבל היות שהשר ארדן יענה, אז אולי אדבר על איזה משפט שהוא אמר, שזכותו – – –

אופיר אקוניס: עכשיו הספירה התחילה, עם כניסתו של השר.

אופיר אקוניס: אני רק אסביר לו שהואשמנו פה על-ידי הדובר הקודם בחוסר דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אז כדי להראות שהדמוקרטיה היא במיטבה, גם הספירה תהיה על הדקה.

עפו אגבאריה: אבל אני גם מציין לשבח את עמדתו של השר גלעד ארדן על זה שהוא אמר שגם אזרחים שלא משרתים ואפילו שלא נשבעו אמונים למדינה, זכותם לקבל את כל הזכויות שלהם.

עפו אגבאריה: אני מאוד מעריך את זה, אבל האם זה קיים בפועל?

עפו אגבאריה: הוא אומר שזכותה של הממשלה לדרוש, אבל גם זכותם של האזרחים לדרוש.

עפו אגבאריה: ההבדל קטן – האזרח יכול לדרוש כל השנים והוא לא יקבל כלום.

עפו אגבאריה: זה מה שקורה לאוכלוסייה הערבית.

עפו אגבאריה: אנחנו דורשים את הזכויות כבר 64 שנה, אבל אנחנו לא מקבלים.

עפו אגבאריה: אבל לממשלה יש הכוח, שאם היא תדרוש את מה שהיא צריכה, היא יכולה לקיים אותו, ויחי ההבדל.

עפו אגבאריה: אז אם אנחנו מרגישים שאנחנו לא יכולים להגיע לשוויון זכויות, איך אתה דורש מאתנו שכאילו נהיה שווים בנטל?

עפו אגבאריה: על איזה נטל מדובר?

עפו אגבאריה: האם הנטל הוא הנטל הצבאי?

עפו אגבאריה: אז אתם לא רוצים לקחת אותנו לצבא.

עפו אגבאריה: הרי מראש אתם אומרים, אתם לא תלכו לצבא, אתם תלכו לשרת – – –

מיכאל בן-ארי: עבודות בניין, לבנות התנחלויות.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

עפו אגבאריה: אני לא אענה לכהניסטים הזויים.

מיכאל בן-ארי: לבנות התנחלויות – – –

עפו אגבאריה: לכהניסטים הזויים אני לא עונה, הם לא שווים את זה.

עפו אגבאריה: אז מראש אומרים שאתם לא תלכו לשירות בצבא, אתם תלכו רק לשרת.

עפו אגבאריה: מהמלה "משרת".

אופיר אקוניס: לא.

עפו אגבאריה: זה לא מהמלה "שירות".

אופיר אקוניס: שוויון בנטל.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: את החרדים אתם רוצים לגייס לצבא, אתם לא רוצים לגייס אותם לעבודה.

עפו אגבאריה: אתם רוצים לגייס לצבא, ואותנו – אתם רוצים שאנחנו נעבוד.

עפו אגבאריה: אז לידיעתכם, אנחנו עובדים.

עפו אגבאריה: רוב הצעירים שלנו גומרים את כיתה י"ב והולכים לעבוד.

עפו אגבאריה: יש 145,000 עובדי בניין, תביא לי כמה מתוכם יהודים.

עפו אגבאריה: אפס.

עפו אגבאריה: כמה הם משתכרים, 200 שקל ליום?

עפו אגבאריה: לחודש זה 4,000 שקל, וזה יוצא בערך אותה קצבה כפי שמקבלים האברכים שלא עובדים ואנחנו עובדים.

עפו אגבאריה: אז תבוא מצד אחד ותגיד, אני רוצה לגייס אתכם ושוויון בנטל, אבל לא שוויון בזכויות?

עפו אגבאריה: מה מקבל הצעיר הערבי בתור אזרח במדינת ישראל, בבית שלו, בכפר שלו, ביישוב שלו, לעומת מה שמקבל כל אזרח יהודי ביישוב שלו?

עפו אגבאריה: רק עכשיו דיברו על זה שמתקנים את העוול לגבי אוכלוסייה שמשרתת בצבא והיא עדיין לא מקבלת את מלוא הזכויות כמו שמקבלים היהודים.

עפו אגבאריה: אני חושב שהדברים האלה הם רק ספין תקשורתי, שראש הממשלה רוצה לצאת ידי חובה.

עפו אגבאריה: האמת היא שהוא לא רוצה שהערבים – הוא לא יכול לקבל 60,000 צעירים כל שנה שישרתו.

עפו אגבאריה: הוא לא יכול.

עפו אגבאריה: הוא גם לא רוצה שכל החרדים ישרתו.

עפו אגבאריה: אבל ניחא, נניח שהוא רוצה לצאת ידי חובה, לשמור את הקואליציה, אבל עם זאת, אין מקום לכפות את הדבר הזה על אזרחים שהם מראש לא שווי זכויות, על האזרחים הערבים, ולהגיד, אתם תתרמו.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, דיברתי גם על הפערים.

עפו אגבאריה: הפערים החברתיים הם לא רק בתשתיות והם לא רק בחינוך ובתרבות, הם גם בבריאות.

עפו אגבאריה: על זה היתה הכותרת של האי-אמון.

עפו אגבאריה: אם עד היום קיים במדינה הפרש, הבדלי תוחלת חיים בין האוכלוסייה הערבית לבין האוכלוסייה היהודית, על מה זה יכול להצביע?

עפו אגבאריה: זה יכול להצביע על כך שלא נותנים את השירות במגזר הערבי כמו במגזר היהודי.

עפו אגבאריה: זו כבר אפליה.

עפו אגבאריה: אם תוחלת החיים של הערבים היא ארבע או חמש שנים פחות משל היהודים, זו אפליה.

עפו אגבאריה: אותו הדבר קיים גם לגבי הפריפריה.

עפו אגבאריה: גם בפריפריה יש יהודים שגם אותם – – –

ישראל חסון: זו המסקנה – – – מזה אין תרבות, אין דרך התנהלות, אין אורח חיים.

עפו אגבאריה: אז יש תרבות, אז תיכף אני אגיד לך לגבי התחלואה, זה לא לגבי תוחלת החיים.

עפו אגבאריה: אם היתה נגישות ואפשרות להגיע לכל מה שמגיעים אליו במרכז, אז גם בפריפריה היו יכולים לקבל את הטיפול ואת הגישה למוסדות הרפואיים כמו במרכז – – –

אופיר אקוניס: אני לא כל כך הבנתי אותך, אדוני, גם חבר הכנסת חסון לא הבין.

אופיר אקוניס: האם כאשר ערבי, מוסלמי או נוצרי, או יהודי מגיעים לבית-החולים בנהרייה – שם סבא שלי שבק חיים, שם, מה לעשות – אבל היו שם גם הרבה ערבים, האם הוא קיבל טיפול יותר טוב או פחות טוב מהם?

אופיר אקוניס: לדעתי, הוא קיבל בדיוק את אותו טיפול שקיבל מוחמד ששכב מיטה לידו.

עפו אגבאריה: לא על זה דיברתי.

עפו אגבאריה: אם אתה רוצה שאני אדבר על זה – – –

אופיר אקוניס: כן, על בית-החולים בנהרייה, או בחיפה.

עפו אגבאריה: לא, לא על זה אני דיברתי.

עפו אגבאריה: אני מדבר על זה שהנגישות של האוכלוסייה הערבית ובפריפריה בכלל היא פחות טובה ממה שיש במרכז, זה הכול, ובגלל זה הם לא יכולים לקבל את הטיפול.

עפו אגבאריה: אבל אם אתה מדבר על שוויון, אני רוצה להעלות על נס את התנהגות הרופאים בבית-חולים "איכילוב".

אופיר אקוניס: שהמנהל הוא ערבי, של בית-החולים בנהרייה.

עפו אגבאריה: אני מדבר על בית-חולים "איכילוב", שהם התנגדו למדיניות מנהל בית-החולים של ההפרדה של האפריקנים.

עפו אגבאריה: וכל הכבוד לרופאים שנשארו נאמנים לשבועה שלהם, לרפואה שלהם, והם יצאו נגד ההצהרה של הנהלת בית-החולים.

עפו אגבאריה: על זה אני לא מדבר.

עפו אגבאריה: גם אני רופא, ואני יודע איך הרופאים מטפלים בכולם.

אופיר אקוניס: נכון.

עפו אגבאריה: רק היום בוועדת החינוך דיברנו על זה שאחיות שהגיעו מנצרת – הקפיצו אותן מנצרת לבית-ספר ממלכתי-דתי "עצמון" בתל-אביב.

עפו אגבאריה: אין יותר אחיות שיעשו את החיסונים, וזה בגלל ההסכם עם "נטלי", תדעו לכם, כי כאשר הם היו צריכים לגמור את החיסונים, כבר במרס, אז אין להם האפשרות, והם הלכו והביאו את האחיות הערביות מנצרת כי הם צריכים מהר לעשות לילדים את החיסונים, כי הם צריכים לבוא בסוף החודש עם מספרים שאנחנו עשינו כך וכך חיסונים.

עפו אגבאריה: אבל את שאר הבדיקות, את מה שהם צריכים לעשות הם לא עשו.

עפו אגבאריה: אז מה קרה בבית-הספר הזה?

עפו אגבאריה: אני אדבר על האפליה, מה שאתה מדבר – אז הגיעו האחיות.

אופיר אקוניס: לא, אני טוען שאין אפליה.

עפו אגבאריה: בבית-הספר הזה, מה קרה?

עפו אגבאריה: ראו שלוש-ארבע אחיות שנכנסו לכיתות, ואחת או שתיים מהן היו ערביות שלבושות מסורתי, אז מה הם עשו?

עפו אגבאריה: לינץ'.

עפו אגבאריה: הם יידו בהן אבנים, שברו שמשות.

עפו אגבאריה: הן נשארו, נתקעו בחדר מעל 20 דקות, עד שאף אחד לא היה בחצר.

עפו אגבאריה: הילדים עשו את הדבר הזה.

עפו אגבאריה: זה בית-ספר יסודי.

עפו אגבאריה: עשו את הלינץ', ולא היו מנהלים ולא מורים.

עפו אגבאריה: עד שהם הצליחו לדבר עם המנהלת, ולהגיע, והגיע האחראי מ"נטלי" – אחר כך אפילו הזמינו משטרה, אבל לא מצאו לנכון לעשות מזה משהו.

עפו אגבאריה: אני רק מתאר לעצמי שאם היה קורה דבר כזה כשאחות יהודייה היתה בבית-ספר ערבי, מה היה קורה אם היו עושים לה דבר כזה.

עפו אגבאריה: אני זוכר כל חיי שהיו – כל הזמן יש רופאים ויש אחיות יהודיות שעובדות במגזר הערבי, ויש רופאים, המון רופאים שעובדים במגזר היהודי, וזו התופעה המסוכנת בגלל האווירה של ה"עליהום", האווירה המתלהמת, האווירה הגזענית שהם שומעים אפילו מהבית הזה.

עפו אגבאריה: לגבי מה ששאל חבר הכנסת חסון, יש באמת איזה דברים ששייכים לאוכלוסיות, זה לא רק בגלל ההתנהגות של האוכלוסייה הערבית אם היא כזו.

עפו אגבאריה: אני אתן לך מספר: מדוע האוכלוסייה האתיופית, כשהגיעה למדינת ישראל, לא היתה להם סוכרת – לא, אפס.

עפו אגבאריה: למה עכשיו הם המספר הכי גדול בסוכרת – למה, עם כל הסיבוכים?

ישראל חסון: אני מניח שיש כמה סיבות.

עפו אגבאריה: הם לא ערבים.

עפו אגבאריה: אני יודע שיש הסיבות, ואחת הסיבות, שהם לא יכולים לקבל ולא מגיעים לטיפול הנכון שצריך לתת אותו בזמן הנכון.

אופיר אקוניס: נא לסיים, אדוני.

עפו אגבאריה: אז אל תדבר על כל הדברים האלו כאילו זה רק לנגח מישהו.

עפו אגבאריה: לכן, אדוני היושב-ראש – – –

מיכאל בן-ארי: בסוריה המצב יותר טוב, במצרים – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן-ארי, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תן לו לסיים בבקשה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן-ארי, אני מאוד מאוד מודה.

מיכאל בן-ארי: – – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז, שמענו.

עפו אגבאריה: שביתת הרופאים היתה אחת השביתות הצודקות ביותר, שבה העלו על נס את הפריפריה, ונתנו את האפשרות להעלות את מעמד הפריפריה, ולתת את המענקים כדי לאפשר לרופאים להגיע לפריפריה ולצמצם את הפער הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

עפו אגבאריה: מה קורה, האם – – –

אופיר אקוניס: לא, לא.

עפו אגבאריה: לא, רגע.

אופיר אקוניס: מה רגע?

אופיר אקוניס: אתה מדבר 12 דקות.

אופיר אקוניס: עד שהשר נכנס עברו שתי דקות.

עפו אגבאריה: לא, זה לא נחשב.

אופיר אקוניס: מה זה לא נחשב?

אופיר אקוניס: נא לסיים, תשאל אותו שאלה והוא יענה.

עפו אגבאריה: בסדר.

אופיר אקוניס: נא לסיים, תשאל אותו שאלה והוא יענה.

עפו אגבאריה: האם ידוע לך למשל מדוע – זה מה שרציתי לשאול את שר הבריאות, מדוע בתי-החולים בנצרת לא נחשבים לגבי הרופאים, לא לגבי המתמחים, כפריפריה כמו שאר בתי-החולים?

אופיר אקוניס: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן-ארי, נא לא להפריע.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מתכבד להשיב על הצעת אי-אמון בממשלה, של סיעת חד"ש, בהקשר של הפערים – כפי שקראה להצעה סיעת חד"ש – במערכת הבריאות בין ערבים ליהודים ובין פריפריה למרכז.

גלעד ארדן: אני עונה במקומו של סגן שר הבריאות ליצמן; קראתי את התשובה, ולדעתי היא נותנת תשובה מקיפה ומפורטת.

גלעד ארדן: מדינת ישראל היא בין המדינות המובילות בעולם המערבי במערכת הבריאות שלה, אבל לצערנו, גם בפערים החברתיים שקיימים בה.

גלעד ארדן: אומנם אין מדינה שאין בה פערים, בכל מדינה יש פערים, אבל במציאות הישראלית אנחנו לפעמים מתמודדים עם פערים גדולים במיוחד.

גלעד ארדן: יש הבדלים משמעותיים ביותר בחלוקת ההכנסות בין קבוצות אוכלוסייה, בהשכלה, בתעסוקה וברמת החיים.

גלעד ארדן: מדינת ישראל היא גם ייחודית, אדוני היושב-ראש, גם ברב-תרבותיות ובמגוון הגדול יחסית של קבוצות אוכלוסייה בעלות מאפיינים דתיים ותרבותיים ייחודיים.

גלעד ארדן: אני אומר את כל ההקדמה הזאת כי אי-אפשר לנתק – הוצגו כאן פערים בתוחלת חיים, אי-אפשר, וכפי שהעיר מהצד חבר הכנסת חסון, אי-אפשר לנתק בין הדברים.

גלעד ארדן: ההבדלים בין מדדי בריאות ותוחלת חיים בתמותה, בתחלואה ובהתנהגות בריאותית הם ביטוי ותוצאה גם של פערים חברתיים כלכליים ושל הבדלים תרבותיים, ומערכת הבריאות צריכה להתמודד בעניין הזה עם כל מקרה ומקרה לגופו.

גלעד ארדן: הקשר בין השכלה על רקע חברתי, כלכלי ותרבותי של היחיד או הקבוצה לבין מצב בריאותי והתנהגות בריאותית הוכח במחקרים רבים.

גלעד ארדן: כך, למשל, בעלי השכלה נמוכה מגיעים פחות לבדיקות מניעה, נענים פחות להמלצות רופא, ומעורבים יותר בהתנהגות המסכנת את הבריאות.

גלעד ארדן: נישואי קרובים שמאפיינים תרבויות מסוימות תורמים לשכיחות של מומים מולדים, ולשיעור גבוה יחסית של תמותת תינוקות.

גלעד ארדן: אשר לפערים בתשתיות בין אזורים שונים, צריך לזכור שאלה לא נוצרו אתמול.

גלעד ארדן: משרד הבריאות בשנים האחרונות, בהובלתו של סגן השר ליצמן, שם לו למטרה לצמצם פערים במערכת הבריאות, ואפשר לתת כמה דוגמאות לצעדים הללו: חדרי מיון קדמיים בפריפריה, מקודמים לרבות ביישובים ערביים; השקעה בבינוי והקצאת מכשירי MRI לבתי-חולים בפריפריה; הקצאת מיטות וכוח-אדם עם העדפה לפריפריה; הסכם שכר קיבוצי אשר מכיל תמריצים משמעותיים לעידוד תעסוקת רופאים והתמחות ביישובי פריפריה; הקמת בית-ספר לרפואה חדש בגליל; פיתוח והקצאת יחידות מקצועיות לבתי-החולים הנצרתיים; קורס ייעודי לאחיות מהמגזר הבדואי; תמריצים לאחיות לעידוד תעסוקה במגזר הבדואי בדרום, ועוד היד נטויה.

גלעד ארדן: לא מדובר כאן רק בהשקעה ייעודית ומסיבית של משאבים, אלא בהחלטה אסטרטגית המיושמת בכל הדרגים במשרד הבריאות, עם תוכניות פעולה מפורטות ויעדים מוגדרים ותעדוף משמעותי בהקצאת המשאבים של המשרד.

גלעד ארדן: נוסף על פעילות בתחום התשתיות שהוזכרו, ניתן להציג עוד דוגמאות מספר למדיניות הזאת בפעילות שהמשרד מבצע בשנים האחרונות לצורך צמצום הפערים בין המרכז לפריפריה ובין קבוצות אוכלוסייה כאמצעי להגברת הנגישות לשירותי בריאות ושיפור מצבן הבריאותי של האוכלוסיות החלשות.

גלעד ארדן: למשל, בתחום התמריצים לקופות-החולים בתחום צמצום הפערים הוספנו משתנה "פריפריה" לנוסחת הקפיטציה; מבוטח מהפריפריה "שווה" יותר לקופה, ולכן הקופה תשתדל יותר להשביע את רצונו ולפתח בעבורו שירותים, מחשש שיעבור לקופה אחרת.

גלעד ארדן: צמוד לצעד זה הוקצו 150 מיליון שקלים כתוספת לבסיס הסל.

גלעד ארדן: נוסף על כך הוקצו 16.5 מיליון שקלים לשנה לקופות-החולים במסגרת מבחני התמיכה, שיועברו רק למי מהן שתוכיח השקעה בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית לפי קריטריונים שנקבעו במשרד.

גלעד ארדן: בתחום הסרת חסמי נגישות לשירותי בריאות – צריך לזכור שהשתתפות עצמית של מבוטח היא תשלום רגרסיבי אשר מהווה חסם כלכלי שמונע מאוכלוסיות חלשות לקבל טיפולים חיוניים.

גלעד ארדן: לכן המשרד נקט שורה של צעדים מרחיקי לכת, כמו למשל ביטול אגרת ההשתתפות העצמית בטיפות-החלב, הכללת טיפולי שיניים לילדים עד גיל 12 בסל הבריאות הציבורי – אני חושב שדי ברור מי האוכלוסיות שבעיקר מרוויחות מכך – הפחתת ההשתתפות העצמית לתרופות גנריות, הקטנת תקרת ההשתתפות העצמית לחולים כרוניים קשישים המקבלים השלמת הכנסה, מתן הנחה של 10% ברכישת תרופות לבני 75 ומעלה – המשרד פועל גם לרפורמה בטיפול בקשישים סיעודיים ועוד.

גלעד ארדן: כמו כן, בתחום של הגברת הנגישות התרבותית והלשונית של מערכת הבריאות, מנכ"ל משרד הבריאות פרסם חוזר שקובע סטנדרטים ונורמות לכל ארגוני הבריאות, כגון קופות-חולים ובתי-חולים, בנושא הנגשה תרבותית ולשונית של שירותי הבריאות.

גלעד ארדן: זהו צעד חשוב ביותר להסרת המחסומים העומדים בפני בני מיעוטים לשוניים ותרבותיים במדינה בנגישות שירותי הבריאות.

גלעד ארדן: משרד הבריאות גאה בכך שכבר אפשר לראות שהמערכת הרפואית משנה את פניה ונערכת ביעילות ובמהירות ליישום החוזר, אותו חוזר מנכ"ל שתיארתי, שיאפשר לדוברי שפות שונות, כגון ערבית או אמהרית, או קבוצות דת ותרבות מיוחדות, לזכות לשירות שמותאם ומתחשב גם בשפתם ותרבותם.

גלעד ארדן: אף שקיימות עוד דוגמאות רבות, מפאת קוצר הזמן אני אעצור כאן, אבל, שוב, לפני סיום, אני רוצה להדגיש את הפעילות של משרד הבריאות במגזר הערבי.

גלעד ארדן: אני הזכרתי קודם חלק מהפעילות במגזר הערבי, אבל יש להוסיף ולהדגיש שהמגזר זוכה להקצאות ייעודיות בחלוקת המשאבים במערכת הבריאות, וכך, למשל, שליש – אני חוזר, שליש – מתקציב משרד הבריאות המוקצב לתחום קידום הבריאות מושקע במגזר הערבי.

גלעד ארדן: קיימת תוכנית רבת שנים בתחום צמצום תמותת תינוקות במגזר הערבי, והתוכניות מיושמות בשיתוף פעולה עם המנהיגות של המגזר.

גלעד ארדן: במסגרת תוכנית חומש של ממשלת ישראל הוקצו 13 מיליון ו-600,000 שקלים לשיפור תשתיות חיוניות, הקמת טיפות-חלב נוספות ביישובי אבו-בסמה, למשל, ולתוכניות התערבות ייעודיות לקידום הבריאות במגזר זה.

גלעד ארדן: נציין גם את העובדה כי גם קופות-חולים מפעילות תוכניות התערבות רבות ומגוונות שמותאמות למגזר הערבי, לצד השקעה רבה ומתמשכת בפיתוח שירותי בריאות באוכלוסייה הערבית.

גלעד ארדן: אשר לתוחלת החיים בישראל, שהזכיר חבר הכנסת, זו נמצאת בין הגבוהות בעולם המערבי.

גלעד ארדן: אומנם אי-אפשר לנתק את תוחלת החיים גם מאורח החיים ורמת הרווחה הכלכלית של המדינה, או של אותו סקטור באוכלוסייה, ושל המשתנים החברתיים האחרים, אבל בלי ספק, אם מסתכלים, היתרונות של מערכת הבריאות הישראלית, שהיא איכותית, זמינה ונגישה, משפיעים על כל חלקי החברה, גם על הציבור הערבי.

גלעד ארדן: נכון שיש פער בין ערבים ליהודים בתוחלת החיים, והפער הזה הוא לטובת האוכלוסייה היהודית, אבל יחד עם זאת צריך גם לומר ולהזכיר שתוחלת החיים של תושבים ערבים ישראלים גבוהה יותר מתוחלת החיים בכל המדינות הערביות המוסלמיות באזורנו, ואפילו גם מבכמה מדינות שחברות ב-OECD.

גלעד ארדן: יתירה מזאת, יש לזכור כי חלק נכבד מהפערים בתוחלת החיים בין שני המגזרים מוסבר גם על-ידי גורמים כגון תמותת תינוקות ממומים מולדים שמקורם בנישואי קרובים, בשיעור גבוה של מעשנים בקרב הגברים הערבים ובהבדלים נוספים בהתנהגות מונעת, וכפי שאמרתי, אנחנו מטפלים גם באותם נושאים.

אופיר אקוניס: השתכנענו מכל טיעוניך.

אופיר אקוניס: השתכנענו.

גלעד ארדן: תופעות אלה קיימות בשכיחות גבוהה, לצערי, בחלק מהחברה הערבית, ולפיכך שינוי משמעותי לפני – או גם כאשר – שדורשים ומאשימים את הממשלה, צריך גם להסתכל פנימה ולדרוש לקיחת אחריות ומעורבות משמעותית גם של המנהיגות של המגזר הערבי וגם גורמים נוספים מחוץ למערכת הבריאות.

גלעד ארדן: ואם תסתכלו ביושר על האוכלוסייה, למשל הערבית-נוצרית, תגלו שבינה לבין האוכלוסייה היהודית הפער הוא הרבה יותר קטן בתוחלת החיים.

טלב אלסאנע: רואים את ההבדל – –

אופיר אקוניס: לא להפריע.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: – – בין התשובה של שר הפנים על ההצעה הקודמת, לתשובה הזאת, של משרד הבריאות, על ההצעה הזאת.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלסאנע, יש לנו פה הרבה שעות היום.

גלעד ארדן: מה יותר טוב?

אופיר אקוניס: כבוד השר, האם סיימת?

טלב אלסאנע: זו תשובה מפורטת, מעניינת, עם תוכן.

אופיר אקוניס: כבוד השר.

גלעד ארדן: אה, אוקיי.

גלעד ארדן: בסיום הדברים אני רוצה להדגיש, מערכת הבריאות הישראלית נמצאת בעיצומו של תהליך משמעותי של קידום השוויוניות וצמצום הפערים בבריאות.

גלעד ארדן: מדובר בהחלט באתגר מורכב.

גלעד ארדן: אני מסיים.

גלעד ארדן: הספרות המקצועית מציינת שתוצאות בריאותיות של פעילות לצמצום פערים אפשר לחזות רק בטווח הארוך.

גלעד ארדן: במערכת הבריאות בישראל כבר קיימות עדויות לשינוי מגמה, אבל נאמר בהחלט שהדרך עדיין ארוכה.

גלעד ארדן: השינויים המבניים והארגוניים שהמשרד מוביל, כפי שתיארתי, אנחנו מאמינים ומקווים שיובילו לצמצום הפערים ויישארו בני-קיימא במערכת הבריאות לאורך – – –

אופיר אקוניס: לבריאות.

גלעד ארדן: אתה רואה?

גלעד ארדן: הכול נכון.

גלעד ארדן: אצלנו אומרים: אם התעטשתי, סימן – הכול נכון.

גלעד ארדן: – – – לאורך שנים ארוכות.

גלעד ארדן: אנחנו נמשיך בהתמודדות הזאת, ואנחנו מקווים שגם הנושאים שהם לא תמיד בשליטת משרד הבריאות – אפשר יהיה להדק את שיתוף הפעולה, שוב, לטובת שיפור הבריאות בכלל האוכלוסייה ובדגש על אוכלוסיית המיעוטים בישראל.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לשר גלעד ארדן שהשיב בצורה מנומקת ביותר, בשם סגן שר הבריאות.

אופיר אקוניס: אתה קיבלת תשובה מנומקת, אדוני, שאין שנייה לה.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים בדיון.

אופיר אקוניס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת איתן כבל, אם נמצא כאן – לא נמצא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת – סליחה, סליחה, לא יודע, אתה אומנם קטן, אבל לא עד – – –

איתן כבל: אתה רוצה להגיד לי שאפילו זה לא עוזר?

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: אתה אומנם נמוך, אבל לא עד כדי כך.

אופיר אקוניס: אני הסתכלתי למקום אחר, אני רגיל אליך במקום – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת דואן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין שהשרים, אותם זה כבר לא מעניין.

אופיר אקוניס: שר האוצר הוא השר התורן.

איתן כבל: אם הוא השר התורן אז אני סולח לו.

אופיר אקוניס: אם אפשר לקרוא לו, אדוני המזכיר.

איתן כבל: הוא בטח עושה דברים חשובים שם.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, ניתנה לי האפשרות לדבר במשך שלוש דקות, ואני אף פעם לא מוותר אם יש לי הזדמנות לדבר, ואני רציתי דווקא לעסוק בעניין של חוק טל, כי זה הנושא החם, כולנו מדברים על כל הדברים, ובאמת, הייתי שמח אילו חברי החרדים היו כאן.

איתן כבל: עמדתי בעניין הזה ברורה: כולם, בהגיעם לגיל 18, מגיעים לבקו"ם, ושם יוחלט מה כל אחד יעשה.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול להבהיר, בשאלה של ערביי ישראל, יש לי חוק, חוק שמדבר על שירות אזרחי חובה, אבל כל מי שמנסה להעלות בימים אלה על ראש שמחתנו את העניין של ערביי ישראל באופן שבו זה עולה, פשוט יגרום לכך שלא רק שלא יהיה גיוס של ערביי ישראל לשירות אזרחי, אלא גם לא נעסוק בשאלה ונטפל בנושא החרדי.

איתן כבל: אז אני אומר, חברים יקרים, לרגע בואו נניח לאחינו הערבים בצד, ובואו אנחנו, קודם כול היהודים, נטפל בעניינינו בתוך הבית שלנו.

איתן כבל: קודם כול ולפני הכול.

איתן כבל: אנחנו כבר רוצים לגייס את ערביי ישראל, עוד לפני שפתרנו את הבעיות.

איתן כבל: ואני אגיד לכם פה אמירה שאני אולי אומר אותה בפומבי פעם ראשונה: אני חושב שבנושא של הגיוס, כזה או אחר, אפשר יהיה להגיע להסכמה עם ערביי ישראל הרבה יותר מהר וטוב מאשר יהיה אפשר להגיע עם החרדים במדינת ישראל – אם זה ייעשה בהידברות ובצורה מכובדת.

איתן כבל: ואני אומר את זה לכם, הייתי בשבוע שעבר, יחד עם השר גלעד ארדן, שהיה אחד הנואמים המרכזיים, ביום השנה למלחמת לבנון השנייה.

איתן כבל: היינו בטקס בצפון, ואני יכול לומר לכם שכשישבתי שם והשקפתי אל הלבנון לא יכולתי בשום פנים ואופן להתנתק מן המחשבה סביב הוויכוח המתקיים היום בתוך החברה הישראלית; זו לא שאלה של מפלגה, וזה לא שאלה של צבע.

איתן כבל: זו שאלה של שותפות גורל במקום הזה.

איתן כבל: ואדם כמוני, שבא מתוך המערכת החרדית, אוהב את המערכת החרדית, אין לי שום בעיה אתה – יש בעיות אחרות, אידיאולוגיות, תפיסתיות, אבל הם חלק ממני.

איתן כבל: לא מתקבל על הדעת בשום פנים ואופן, כשאתה יושב שם ואתה קורא את רשימת הנופלים, ואתה אומר לעצמך, שאלה שנפלו צריכים לעשות את העבודה בשביל כולם, ויש כאלה שיושבים ולומדים ונהרגים באוהלה של תורה, וזה חשוב – חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש – שנינו יודעים את זה.

איתן כבל: ולכן, אני מקווה מאוד, ואני אסיים כאן, אדוני היושב-ראש – אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה.

איתן כבל: השאלה הזאת סביב גיוס החרדים חייבת לבוא על פתרונה במערכה הזאת.

איתן כבל: אם חס וחלילה בסיבוב הזה זה לא יבוא על פתרונו, אנחנו נמצא את עצמנו עוד שנים רבות בבלגן הזה.

איתן כבל: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אברהם דואן, בבקשה.

אופיר אקוניס: בינתיים נברך את חברי מועצת התלמידים ויועצי ראש המועצה בגדרה, שנמצאים היום ולומדים על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ומי יודע, אולי ביום מן הימים מישהי או מישהו מהם ישב אתנו כאן בתוך אולם המליאה.

אופיר אקוניס: שלום לכם, שלום.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת דואן.

אברהם דואן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בשעה טובה הקמנו שדולה של עובדים סוציאליים.

אברהם דואן: הקמנו את השדולה הזאת מסיבה אחת פשוטה – ההתייחסות שלנו לנושאים החברתיים, לצערי לא באה די לידי ביטוי בחברה הישראלית.

אברהם דואן: אנחנו טובים בדיבורים, פחות במעשים.

אברהם דואן: הרשות לשיקום האסיר, נושא שעלה לדיון לא פעם אחת – ישנה קבוצה של אסירים במדינת ישראל שלא משתחררים מהכלא, כי אין אנשים שיעשו את עבודת ההכנה לשחרור שלהם.

אברהם דואן: ריבונו של עולם, כמה חלמאים אנחנו יכולים להיות בבית הזה.

אברהם דואן: הרי התהליך השיקומי של אותם אנשים ייצור רצידיביזם – הם יחזרו שוב לכלא ושוב נצטרך לממן ושוב נצטרך שיקום ושוב נצטרך לגייס משאבים.

אברהם דואן: לשמחתי, אדוני שר האוצר נמצא פה, קיימנו דיון בוועדת העבודה והרווחה על הנושא של הרשות לשיקום האסיר – הצהיר שר הרווחה מעל דוכן זה שאין לו כסף לטפל באסירים.

אברהם דואן: אז חברים, מה אנחנו מלינים שאנחנו באמת בתפיסה חברתית, בתפיסה שיקומית רוצים לעשות את הדברים.

אברהם דואן: מתי נעשה אותם?

אברהם דואן: כנ"ל, אותו סיפור בילדים בסיכון, אין תקציב להעביר ילדים למסגרות בסיכון.

אברהם דואן: ובואו נגדיר אותנו – חברה רגישה, חברה שנותנת מענה לצרכים המיוחדים.

אברהם דואן: חברים, אנחנו באמת לא מרגישים מה אנחנו עושים?

אברהם דואן: חוק טל זה דבר מאוד מאוד חשוב, אבל, חברים, יש גם חברה במדינת ישראל, ואנחנו לא משכילים לתת את הדעת איך לקדם את הדברים האלה.

אברהם דואן: אנחנו רואים את זה בכל חלקה טובה שאנחנו רוצים לעסוק בה.

אברהם דואן: עסקנו היום ובימים האחרונים בנושא עובדים סוציאליים, בנושא ביטוח לאומי, בנושאים חברתיים.

אברהם דואן: האם אנחנו באמת רוצים להיות חברתיים?

אברהם דואן: האם באמת לבית הזה אכפת מהאוכלוסייה?

אברהם דואן: חברים, אני מודה ומתוודה, אני מתחיל לשאול שאלות קיומיות.

אברהם דואן: האם אנחנו באמת עושים את השירות שאותו ציבור מצפה מאתנו לעשות?

אברהם דואן: בחוויה האישית שלי, יש לי תחושה של תסכול קשה, וזה בקרב ילדים וזה בקרב בני-נוער בסיכון, זה בקרב אסירים.

אברהם דואן: חבר'ה, איזה עתיד אנחנו צופים לאנשים האלה?

אברהם דואן: אנחנו רוצים שהמשתקמים ייקחו אחריות על החיים שלהם.

אברהם דואן: הם מצפים מאתנו שאנחנו גם נעשה משהו בעבורם.

אברהם דואן: אני לא רואה שאנחנו עושים את זה.

אברהם דואן: ואם אומר שר הרווחה, אין לי תקציבים לעשות את הדברים, ואדוני שר האוצר, עם חבר הצעירים שנמצאים סביבו, נותר אטום ולא מקשיב לצרכים האמיתיים שקיימים בחברה הישראלית – כולי ציפייה ואמונה שנתחיל יחד להתעשת, להבין שיש לנו תפקידים בחברה הישראלית.

אברהם דואן: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלכס מילר, אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, עברו עלינו כמה שבועות לא פשוטים בכל הסוגיה הזאת של שינוי היסטורי.

אלכס מילר: קרוב ל-63 שנה שבעצם מדינת ישראל הלכה בכיוון מסוים, והיום אנחנו לפני איזה שינוי, שהוא באמת שינוי מהותי, שנדרש כבר מזמן, בעניין הגיוס, בעניין השירות לכול, וכל מי שבעצם נמצא היום בפטור, אותם המגזרים.

אלכס מילר: אנחנו מחפשים דרך – איך להכניס אותם לתוך אותה המערכת, שהם יהיו שווים גם בפני החוק, החוק שמחייב את כולם, וכמובן עם כל אותו הנטל שסוחבים על צווארם אותם האזרחים שהם בעצם כפופים לחוק ואין להם שייכות לשום מגזר שפטור.

אלכס מילר: מה שמוזר לי, אדוני היושב-ראש, ואני יכול בטח להתייחס לכל מה שהיה עד היום, וכל הצרות – ועדת-פלסנר וועדה חדשה – בסופו של דבר אנחנו נגיע להסדר, אני מאמין, אבל שמעתי היום את יושבת-ראש מפלגת העבודה, יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת יחימוביץ – יושב פה חברי חבר הכנסת איתן כבל, שאני חושב שגם היה אחד מהאנשים שהוביל את כל הסוגיה הזאת של חובת גיוס – ואני לא מצליח להבין דבר מאוד פשוט, איך אפשר לדבר על זה שכולם צריכים לשאת בנטל, אבל כשמדובר על המגזר של ערביי ישראל – שהם בעצם הרוב באותה הבעיה שהיום מדברת על גיוס כללי, אם אנחנו משווים את 30,000 בני המחזור של ערביי ישראל מול 8,000 במחזור של חרדים – שם מה פתאום, אל תיגעו.

אלכס מילר: עכשיו, כל אותם התירוצים, שמגיעים ללשכת הגיוס ולא מגייסים – הרי גם לא יגייסו אם יהיה חוק מחייב.

אלכס מילר: ברגע שיהיה חוק מחייב, חבר הכנסת כבל, הרי אתה יודע את זה טוב מאוד, ברגע שיהיה חוק מחייב, אז כמו שאמרת, אותם קרוב ל-40,000 איש יצטרכו כל שנה להגיע ללשכת הגיוס ויקבלו שם בעצם את ההכוונה – אם שירות אזרחי, אם שירות פעיל בצה"ל, אם אותם הפטורים למצטיינים, וצריך לקבוע מכסה ברורה לכל אותם האנשים.

אלכס מילר: אבל אם לא יהיה חוק מחייב, בסופו של דבר זה לא ייפתר.

אלכס מילר: אני מציע, חבר הכנסת כבל, שגם כמו שאתה דיברת ואמרת, ככה גם אני מצפה מיושבת-ראש האופוזיציה, לשמוע עמדה ברורה בכל הסוגיה הזאת, ולא לעשות איפה ואיפה.

אלכס מילר: אם צריך להיות חוק שווה, החוק יהיה שווה לכולם, ולא לחפש את הפתרונות של הבעיות הפנימיות של המפלגה בכל מה שנוגע לפריימריז כאלה ואחרים.

אלכס מילר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – חבר הכנסת משה גפני, אחריו – חבר הכנסת שכיב שנאן, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני אומר את דברי, אני רוצה לקשור את מה שקראנו בפרשת השבוע אתמול, כי מי שלא היה בבית-הכנסת ולא שמע את קריאת התורה לא מבין באיזה סיטואציה נמצא ראש הממשלה.

נסים זאב: אז מה היה בדיוק הוויכוח בין בלעם לאתון?

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: אמרה לו: "הלוא אנכי אתנך אשר רכבת עלי מעודך עד היום הזה", למה אתה מכה אותי?

נסים זאב: הייתי כל כך נאמנה לך.

נסים זאב: "ההסכן הסכנתי לעשות לך כה?", ואז "ויגל ה' את עיני בלעם".

נסים זאב: אני מקווה שאתם מבינים למה אני מתכוון.

איתן כבל: מי בלעם ומי האתון?

נסים זאב: יש נאמנות בקואליציה הזאת, ואנחנו אומרים לראש הממשלה: "הלוא אנֹכי אתֹנך אשר רכבת עלי" – אתה בזכות ש"ס ראש ממשלה היום.

נסים זאב: אנחנו הרכבנו את הקואליציה.

נסים זאב: אז לא יכול להיות שאתה תכה אותנו עכשיו שלוש פעמים.

נסים זאב: אבל אני גם מבין אותו, אני מבין את ראש הממשלה.

נסים זאב: מה היתה הבעיה – להבדיל, חלילה וחס, אני לא מתכוון לקרוא לו את השם, מה שכתוב בתורה, בלעם – אבל מה היתה הבעיה של בלעם?

נסים זאב: הוא עבר במשעול הכרמים, גדר מזה וגדר מזה.

נסים זאב: אז – ותילחץ רגל בלעם אל הקיר – לא היתה לו ברירה, מה אפשר לעשות כשנכנסים למשעול כל כך צר?

נסים זאב: יש קדימה מצד אחד, יש ההפגנות בחוץ ויש קואליציה מצד שני, מה הוא יעשה?

נסים זאב: בסופו של דבר – ותלחץ את רגלו אל הקיר.

נסים זאב: בשביל זה אנחנו אומרים שראש הממשלה, היום הרגל שלו היא – נקווה שה' ייתן לו רפואה שלמה, והוא יוכל ללכת על הרגליים.

נסים זאב: אבל אני אומר לכם, הוא לא נמצא בבעיה פשוטה, ואני מבין אותו, אני ברצינות אומר שאני כן מבין אותו, אבל צריכים לדעת: מנהיג, צריך להיות לו אומץ לב.

נסים זאב: לא יכול להיות שראש מפלגת העבודה, שלי יחימוביץ, היא תהיה יותר מבינה מראש הממשלה.

נסים זאב: היא מבינה שזה דבר שאי-אפשר ליישם אותו.

נסים זאב: הלוא זה הכול הזוי.

נסים זאב: בואו אני אתן לכם תיאוריה מה קורה מחר – 2,000 ברסלבים מגיעים לבקו"ם.

נסים זאב: תגידו לי, אתם מכירים ברסלב שלא הולך למקווה?

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, צריך לבנות 600 מקוואות בצה"ל.

נסים זאב: כבר.

נסים זאב: אני מודיע לכם.

אופיר אקוניס: אדוני – – –

נסים זאב: אתם רוצים ברסלב בצה"ל?

נסים זאב: תבנו מקוואות, כי בבוקר צריכים לטבול קודם כול.

אופיר אקוניס: אתם יכולים ללכת – – –

נסים זאב: אתם רוצים חב"דניקים?

נסים זאב: צריך מקווה.

נסים זאב: אתם רוצים בעלזים?

נסים זאב: בעלזים גם הולכים למקווה כל בוקר.

נסים זאב: גם אנוכי הולך למקווה, מה לעשות.

אופיר אקוניס: נא לסיים.

נסים זאב: אתם לא יכולים שאנחנו נלך לצבא – אני הייתי בצבא, ואני אומר: אי-אפשר לדרוש מחרדים, לא לתת להם את התנאים שלהם.

נסים זאב: ואני עוד לא התחלתי.

נסים זאב: מה יקרה כאשר יקימו מאהלים – החב"דניקים, למשל, מאהל לנושא הנחת התפילין, ומאהל שני – החזרה בתשובה וציפייה לביאת המשיח.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם: הרי את אמנון יצחק לא רציתם בצבא, אתם רוצם 60,000 אמנון יצחק בצה"ל?

איתן כבל: בטנק – – –

נסים זאב: אז אני מודיע לך: אני לא חושב שלזה מתכוון לא שר הביטחון ולא ראש אכ"א.

נסים זאב: הכול בלוף אחד גדול.

נסים זאב: אתם רוצים ללכת למהלך הזוי.

נסים זאב: ובמקום ללכת באותו המתווה של אנשי המקצוע האמיתיים, שישבו על המדוכה במשך שנים, ומ-2008 אנחנו כן רואים גיוס, כן רואים שמספר המתגייסים – מ-400 ב"נצח יהודה" הגיעו ל-1,380 – שזה שילש את עצמו.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

נסים זאב: במקום להמשיך במתווה הזה – –

אופיר אקוניס: תודה.

נסים זאב: – – לבנות את התשתיות ולתת אפשרויות ותמריצים, מה שנעשה בפועל – אדוני, אני כבר רוצה לסיים – אז יש חשש מהדרת נשים.

נסים זאב: אז לא רוצים חרדים בצה"ל, כי יש הדרת נשים, כי אי-אפשר להוציא חיילת אחת מיחידה – אני מודיע לך, אדוני שר האוצר, אפילו להכניס 50 חרדים שמה, שרוצים להיות בחיל האוויר – וזה היה לפני שלושה שבועות.

נסים זאב: אז לא יכול להיות שיש דרישה, ולומר לאותם חרדים שבאים להתגייס באמת, ורוצים לתת שירות, אלה שלא תורתם אומנותם, יש כאלה, ולומר להם: תשמעו, אתם חייבים להיות צבא העם, כמו כולם.

נסים זאב: צריך להכין את התשתית הנכונה והראויה.

נסים זאב: אני קורא לראש הממשלה לא להילחץ; לא נורא שיש הפגנות.

נסים זאב: זה כוחו של מנהיג – להוביל את העם ולראות את המצוי מול ההזוי.

נסים זאב: אני לא רואה איך מגייסים מחר או בעוד שנה אלפי חסידים.

נסים זאב: אני אומר לך, ברגע שיגיעו "תולדות אהרן" לבקו"ם, לא יישאר בבקו"ם אף אחד, כולם יברחו, אני מודיע לך.

נסים זאב: אז מה אתם רוצים, להבריח גם את החילונים?

נסים זאב: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת זאב.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שכיב שנאן.

משה גפני: – – –

איתן כבל: עד עכשיו מבררים מי האתון ומי בלעם.

אופיר אקוניס: לא, אני לא ידעתי שמצביעי ש"ס ברובם, ובהם חברי הכנסת זאב, לא שירתו או אינם משרתים בצבא-הגנה לישראל.

אופיר אקוניס: נדמה לי שכן.

יובל שטייניץ: הוא אמר:

יובל שטייניץ: האתון – – –

אופיר אקוניס: הוא אמר על עצמו, כן.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: – – – מגויסים, זה – – – מלחמת העולם הראשונה – – –

אופיר אקוניס: לא, אבל מצביעי ש"ס באמת רובם משרתים בצבא, וגם חבר הכנסת זאב.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אנחנו מייצגי ציבור.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: הציבור שלכם משרת בצבא.

נסים זאב: גם וגם.

אופיר אקוניס: נכון, מאה אחוז.

נסים זאב: – – – מה זה קשור?

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני אתחיל – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, אני מבקש, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לא לדבר עם אף אחת מהסיעות הפעם, אלא לדבר רק עם סיעת קדימה, אפילו שהם לא כאן.

אופיר אקוניס: הם שם.

משה גפני: מה?

אופיר אקוניס: הם שם.

משה גפני: סליחה, אני שכחתי.

אופיר אקוניס: גם אני.

אופיר אקוניס: הזמנתי את כבל ממקום אחר.

אופיר אקוניס: זה שם.

משה גפני: לא לא, בסדר, אני מתנצל.

משה גפני: אני מבקש לדבר עם סיעת קדימה, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני מבקש קודם כול ללכת למנהיג הראשון של סיעת קדימה.

משה גפני: מצאתי בעיתון "ידיעות אחרונות" – – –

אופיר אקוניס: אריאל שרון.

משה גפני: אריאל שרון.

משה גפני: מצאתי בעיתון "ידיעות אחרונות" ויכוח שהיה לו – אני לא אומר את שמו, מכיוון שהוא לא בכנסת – עם מישהו מהמפד"ל שדיבר אתו על הישיבות – לא צריך ככה ולא צריך ככה – לא חשוב מה הוא אמר ומי היה האיש; אני לא אומר.

משה גפני: אבל הוא אומר לו בסוף הוויכוח, אומר לו איש המפד"ל, לאריאל שרון, מנהיג קדימה, מייסד קדימה, הוא אומר לו, איש המפד"ל: אינני שולל את קדושת הישיבות, אבל בשבילי גם הצבא מקודש.

משה גפני: אומר לו אריאל שרון – "ידיעות אחרונות", אם מישהו רוצה אני אתן לו: אף אחד לא יחשוד שאיני יודע משמעות הצבא וחשיבותו, אבל אני יכול לומר לך, אם לא תהיה אגודת ישראל, אז בעוד 30 שנה לא תהיה מפד"ל – 30 שנה הגיעו מהר מדי – ואם לא תהיינה ישיבות, לא יהיה עם ישראל.

משה גפני: אומר את זה מייסד קדימה, בוויכוח שיש לו עם איש המפד"ל.

משה גפני: הוא אומר לו: אם לא ישיבות, לא יהיה עם ישראל.

משה גפני: עכשיו אני רוצה, רבותי חברי קדימה, אני רוצה לתאר לכם – אחרי שאני עובר משרון, אני בא לאולמרט.

משה גפני: ואני עושה את החשבון – כנראה זה לא היה קורה, אבל אני ראש הממשלה אהוד אולמרט, מנהיג קדימה, עומד כאן על הדוכן אחרי שיש ויכוחים, ופלסנר ומופז וההפגנה, אני עכשיו מתאר לכם את הנאום של אולמרט.

משה גפני: ואולמרט אומר ככה, ראש הממשלה: מה?

משה גפני: אתם תגידו לי על שירות צבאי?

משה גפני: בקדנציה שלי, אחרי 64 שנה שלא עשו דבר, הכפילו פי שלושה וארבעה את מספר החרדים שמשרתים בצבא.

משה גפני: בקדנציה שלי.

משה גפני: אני, עכשיו, בקדנציה הזאת, שבוע שעבר, לבד, 200 חרדים התגייסו לשירות האזרחי.

משה גפני: לא היה דבר כזה מאז קום המדינה.

משה גפני: אני המנהיג, אני ראש הממשלה, בגלל הפגנה שהיתה, רוצים להוריד אותי מהשלטון, בגלל זה אתם תנהלו פה מסע נגדי?

משה גפני: אני ראש הממשלה.

משה גפני: יש תהליך.

משה גפני: התהליך הזה קיים.

משה גפני: ראשי המדינה הכירו בערך לימוד התורה.

משה גפני: אפילו קודמי, ראש הממשלה לשעבר שרון, שהשם ישמור אותו ויעשה אותו בריא – ככה אומר אולמרט – אמר שבלי ישיבות אין עם ישראל.

משה גפני: זה אני, אולמרט, אומר את זה.

משה גפני: אתם תעשו נגדי הסתה עכשיו?

משה גפני: למה מה קרה?

משה גפני: למה הפסקתם עם המחאה החברתית נגדי?

משה גפני: כי הטייקונים איימו על כלי התקשורת ואמרו להם: אם תסקרו את המחאה החברתית, אנחנו נפסיק לכם את הפרסומות?

משה גפני: ואז, מה עושה התקשורת – ככה אומר אולמרט – ואז, מה עושה התקשורת?

משה גפני: לוקחת את מי שאפשר להכות בו ללא רחמים – נעשה הפגנה נגד תלמידי ישיבות.

משה גפני: אף אחד לא יקום לשאול.

משה גפני: הרי 64 שנה לא היה כלום, ואף אחד לא דיבר כלום, ועכשיו, בקדנציה שלי, אהוד אולמרט, אני הכפלתי ושילשתי ופי-ארבעה ופי-חמישה את מספר תלמידי הישיבות שהתגייסו.

משה גפני: אני, גפני, נגד.

משה גפני: אני חושב שרוצים לחלן אותנו.

משה גפני: אבל אני, אולמרט, ראש הממשלה, איך אתם מעזים לדבר נגדי?

משה גפני: אז בא איזה חבר כנסת צעיר בקדימה, אומר אהוד אולמרט, שרוצה לזכות בפריימריז.

משה גפני: אין לו אג'נדה על מה לדבר, אז הוא הוביל את הקו שכל קדימה הלכה אחריו, שצריך להתייחס לתלמידי ישיבות כמו לעבריינים.

משה גפני: עבירה פלילית על מי שלומד תורה.

משה גפני: לא היה דבר כזה מאז ימי רומי, שמי שלומד תורה אומרים שהוא עבריין.

משה גפני: לא היה דבר כזה בעם ישראל מאז היותו לעם, רק על-ידי הקלגסים הרומאים.

משה גפני: זה היה אומר אולמרט, לא אני.

משה גפני: אני הייתי אומר דברים יותר חמורים.

משה גפני: מה?

משה גפני: בגלל פופוליזם, כי מתחשק לכם עכשיו?

משה גפני: כי בסקרים אתם יורדים לארבעה מנדטים?

משה גפני: בגלל זה אתם מנהלים קמפיין של מלחמת אחים?

משה גפני: אני כראש ממשלה לא אתן את זה.

משה גפני: אני רוצה לראות שאני אביא חוק ושלא יצביעו אתי.

משה גפני: אתה, שאול מופז, אתה פתאום מדבר על זה?

משה גפני: הרי אמרת בהתחלה שהכול צריך להיות בהסכמה.

משה גפני: שכחת?

משה גפני: הכול מפני שאתה רוצה להפיל אותי מהשלטון, כי החרדים הולכים אתי, כי יש ברית ביני לבין החרדים?

משה גפני: רק בגלל זה מותר לעשות כזאת פלגנות?

משה גפני: ומה אתה חושב, שאול מופז או יוחנן פלסנר, שבגלל הסנקציות שלך יותר יתגייסו?

משה גפני: אחד?

משה גפני: בגלל הסנקציות שלך יותר ילכו לשירות האזרחי?

משה גפני: אחד?

משה גפני: תשכח מזה.

משה גפני: אם תהיה כפייה, גם אלה שהולכים, אנחנו נקרא להם לא ללכת.

משה גפני: אם יהיה מהלך מוסכם שהולכים בדרך המלך, יש תהליך.

משה גפני: כולם מכירים אותו – זה תהליך שהתחיל לפני שנתיים.

משה גפני: הוא לא היה קודם.

משה גפני: אני אולמרט, אתם קדימה, פוחדים מהתקשורת.

משה גפני: אתם רוצים על-ידי זה לקבל קולות.

משה גפני: נכנסתם לקואליציה לא על הנושא המדיני, לא על הנושא הביטחוני, לא הכלכלי, לא החברתי, לא דיור, לא מחירים, לא כלום.

משה גפני: חרדים עליך ישראל.

משה גפני: היום הגענו מהמאדים.

משה גפני: נטפל בחרדים.

משה גפני: והכול מפני שאתם רוצים להוריד אותי מהשלטון, אומר אולמרט.

משה גפני: לא יקום ולא יהיה.

משה גפני: עם נאום של מנהיג הוא היה עומד פה.

משה גפני: תאמינו לי, אני הייתי נגדו, אבל אני מתגעגע אליו.

איתן כבל: אתה מתגעגע לכל מי שהיית נגדו במשך השנים.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: מותר לחזור בתשובה, איתן.

משה גפני: מותר לחזור בתשובה.

ישראל חסון: רק רגע, משה.

ישראל חסון: משה.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, הוא מסיים כי הוא כבר – שש דקות.

אופיר אקוניס: היה לו נאום כל כך מרתק שהוא קיבל עוד זמן.

משה גפני: ולכן, אין לנו ראש ממשלה, אין לנו ראש ממשלה שייתן מכה על הדוכן – –

אופיר אקוניס: נא לסיים.

משה גפני: – – ויגיד: יש עם ישראל, יש מדינת ישראל, יש ציבורים שונים, יש אמונות, יש מצפון, יש דרך.

משה גפני: בשביל פופוליזם זול אתם הורסים את המדינה.

משה גפני: אתם פוגעים בה.

משה גפני: הוא היה דופק על הדוכן, והייתי רוצה לראות אם אין רוב.

משה גפני: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה לחבר הכנסת גפני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שכיב שנאן, בבקשה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת גפני, תודה.

אופיר אקוניס: יכולת להגיד את זה במשפט אחד, אתה יודע.

אופיר אקוניס: אחד.

אופיר אקוניס: שמפלגת קדימה הצביעה בעד הארכת חוק טל בחמש שנים ב-2007.

אופיר אקוניס: זה היה מסכם את הכול.

משה גפני: אם היית נותן לי הייתי מדבר שש שעות על מה – – –

אופיר אקוניס: יכול להיות, אבל אני לא יכול.

אופיר אקוניס: אנחנו במגבלת זמן.

אופיר אקוניס: במשפט אחד יכולת להגיד את הכול.

משה גפני: כל פעם שהליכוד בשלטון זה קורה.

ישראל חסון: ב-2002 מי הצביע על – – –

אופיר אקוניס: אני יכול להקריא את רשימת השמות.

אופיר אקוניס: אתה ואני לא היינו פה, אבל אם אני, חבר הכנסת חסון, אני פשוט – – –

משה גפני: ציפי לבני הצביעה בעד.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אני לא נעים לי מהמשתתפים, מחלק מהמשתתפים בהפגנה, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אנשים שהצביעו בעד היו בהפגנה.

אופיר אקוניס: זה דבר שלא ייאמן.

משה גפני: לא ייאמן.

אופיר אקוניס: אין דבר כזה.

אופיר אקוניס: זה דפוס שאני לא מכיר.

אופיר אקוניס: אני לא מכיר.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: וההפגנה היא לגיטימית ומותר והכול עלא כיפאק, רק נאה דורש נאה מקיים.

אופיר אקוניס: נאה דורש נאה מקיים.

אופיר אקוניס: זה הכול.

אופיר אקוניס: לא להצביע בעד ולדבר אחר כך.

אופיר אקוניס: ובאיזה סגנון.

אופיר אקוניס: איזה סגנון.

יעקב אדרי: – – –

משה גפני: ציפי לבני הצביעה בעד.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: שלום לך, שלום לך.

אופיר אקוניס: שלום.

אופיר אקוניס: שלום לך.

שכיב מוראד שנאן: אני מבקש שלא תתחיל את ספירת הזמן עד שאתה נותן לי להתחיל לדבר לפחות.

שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק שגם אם נרצה לברוח ולדבר על כל מה שקשור בנושא של שוויון בנטל, אין היום אחד שיכול לברוח מהסוגיה הזאת ואין אחד שלא יכול לחוות את דעתו ולהגיד את האמת הפנימית שלו בעניין הזה.

שכיב מוראד שנאן: ואני קודם כול רוצה להגיד שלי יותר קל, כי הציבור שאני בא ממנו בעצם נותן את חלקו בשוויון מלא בנטל, ולצערי הרב, הוא לא מקבל את התמורה המלאה של שוויון זכויות מלא כתוצאה משוויון מלא בנטל.

שכיב מוראד שנאן: ואני אישית חושב שהמצב של לבוא ולכפות באופן ברוטלי גם על הציבור החרדי וגם על הציבור הערבי את הנושא של שוויון בנטל זה דבר שהוא לא חכם ולא נכון לעת הזאת.

שכיב מוראד שנאן: אף-על-פי שכולם חושבים שקיים היום רוב מוחלט שיכול בעצם לבוא ולקבל את ההחלטה הזאת, היא תיתקל בהתנגדות וסירוב, במרי אזרחי וכל הדברים שיכולים לבוא כתוצאה מהדבר הזה.

שכיב מוראד שנאן: לכן, החוכמה פה לא להיות רק צודק אלא גם להיות חכם ולמצוא את הפשרה שתאפשר את השוויון בנטל, כאשר הוא חייב להיות כרוך בכל מה שקשור לשוויון גם בזכויות.

שכיב מוראד שנאן: לא מספיק שהאדם ייתן את כל מה שדורשים ממנו, הוא גם צריך לקבל.

שכיב מוראד שנאן: וכשאתה הולך לבדוק – אני יוצא עכשיו מישיבה עם גורמים במשרד הפנים על תוכניות המיתאר במגזר הערבי בכלל ובמגזר הדרוזי בפרט, ואני רואה את הנתונים הקשים, שיש יישובים שמשנת 1976 נמצאים ללא תוכנית מיתאר, והדבר גרם לבנייה בלתי חוקית ברמות שאתה לא יכול לתאר.

שכיב מוראד שנאן: ואני שואל את האנשים, ולא מקבל תשובה, מה היה קורה אם כל האנשים האלה שבנו בצורה לא חוקית – ושלא יובן, חלילה, שאני בעד בנייה לא חוקית.

שכיב מוראד שנאן: אני נגד בנייה לא חוקית – אבל מה היה קורה אם כל האנשים האלה שנמצאים בבתים לא חוקיים לא היו להם בתים?

שכיב מוראד שנאן: אין לאיש תשובה.

שכיב מוראד שנאן: כאשר בשבוע שעבר קצין משוחרר שילם 400,000 שקל קנס על בנייה בלתי חוקית – בחור שבנה בית לבן שלו כי לא היה לו חדר בבית לתת לו לגור יחד עם אשתו הטרייה, נאלץ לבנות בית באופן בלתי חוקי שעלה לו 600,000 שקל ושילם 400,000 שקל קנס.

שכיב מוראד שנאן: לכן, מוצדק לדרוש, והתביעה שקיימת בציבור שצריך שוויון בנטל אין ספק שהיא תביעה נכונה ומוצדקת וצריך אותה ואין אחד שיכול להתנגד לה.

שכיב מוראד שנאן: צריך לעשות אותה בצורה חכמה, בצורה נכונה, ולכרוך את זה בכך שיש גם שוויון מלא בזכויות גם לחרדים וגם לערבים וגם לכל האחרים, ורק אז יהיה מוצדק לעשות את זה.

שכיב מוראד שנאן: ולכן אני בעד שוויון בנטל ואני בעד שוויון מלא בזכויות.

שכיב מוראד שנאן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: הודעות למזכיר הכנסת, ואחר כך – חבר הכנסת אלסאנע.

אופיר אקוניס: אתה יכול לעלות.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות, התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לוח תיקונים להצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: 1.

אופיר אקוניס: כישלונה בטיפול באתגרי המדינה, בפערים החברתיים ובשוויון בנטל;

אופיר אקוניס: 3.

אופיר אקוניס: כוונתה לכפות שירות אזרחי-לאומי;

אופיר אקוניס: 5.

אופיר אקוניס: הרחבת הפערים במערכת הבריאות בין ערבים ליהודים ובין פריפריה למרכז

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר – –

אופיר אקוניס: אתם מפריעים לחבר הכנסת אלסאנע.

אופיר אקוניס: סליחה, חברי הכנסת צרצור, ברכה ושנאן, אתם מפריעים לחבר הכנסת אלסאנע.

אופיר אקוניס: בבקשה.

טלב אלסאנע: – – כאשר אנחנו שומעים את המנגינה הזאת של החלוקה בנטל, נשאלת השאלה בעצם מי אחראי ומה משמעות המלה "נטל" בהקשר הכולל.

טלב אלסאנע: באיזה שלב קיימה הממשלה הזאת, או כל ממשלה אחרת, דיון לגבי מערכת היחסים בינה לבין אזרחיה בכלל, ובמיוחד לגבי אזרחיה הערבים?

טלב אלסאנע: באיזו מידה התייחסה לחלוקת המשאבים של המדינה – הקרקעות של המדינה, התקציבים של המדינה, באופן שוויוני?

טלב אלסאנע: איזו ממשלה קיבלה החלטה ליישם החלטות של ועדות שהממשלה הקימה, במיוחד ההחלטה של הוועדה שהוקמה עקב אירועי אוקטובר 2000, ועדת-אור, שאמרה שהאפליה והקיפוח של ממשלות ישראל מחייבים הירתמות מערכתית של ראש הממשלה וכל המערכת כדי לשנות את המציאות הזאת?

טלב אלסאנע: אז באים היום, ומייד, הדרך הקצרה, להתנפל ולהפנות אצבע מאשימה כלפי הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: אני רואה שיש כאן רק צביעות, רבותי.

טלב אלסאנע: כל מי שמפנה – ובא בטענות לציבור הערבי מגלה צביעות, והדרישה הזאת באה בחוסר תום לב.

טלב אלסאנע: ומדוע?

טלב אלסאנע: האם אתם רוצים באמת ובתמים, כבוד היושב-ראש, שמדי שנה יתגייסו 30,000 צעירים לצה"ל – הרי אתם לא מוכנים לקבל אותם בחברת החשמל – כדי לקבל אותם בתור טייסים בצה"ל?

טלב אלסאנע: האם אתם רוצים חבר כנסת, מישהו מכאן, שיהיה סגן אלוף ותת-אלוף, שיהיה בחיל הים ובחיל האוויר?

טלב אלסאנע: ברור שלא.

טלב אלסאנע: הרי אתם כל הזמן מטיחים בחברי הכנסת הערבים חוסר אמון, ואל הציבור הערבי – ההתייחסות כאל אויב.

טלב אלסאנע: השפה הערבית, אתם מתייחסים אליה כאל שפת אויב.

טלב אלסאנע: אתם צריכים לשנות גישה, לשנות תפיסה – גם כלפי האזרחים הערבים, אבל גם ביחס לכלל הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: ובאה היוזמה הזאת מטעם מי?

טלב אלסאנע: מטעם ממשלה שמאז כינונה ועד היום היא העבירה שורה של חוקים שאין בהם שום מסר חיובי לאזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: לכן, האם אתם באים באמת מתוך אהבה, להעצים את הציבור הערבי, מתוך דאגה לציבור הערבי, או מתוך שנאה, ממקום רע, מחוסר תום לב כלפי הציבור הערבי?

טלב אלסאנע: מדוע לא מתייעצים עם הציבור הערבי, איך אפשר לקדם אותו?

טלב אלסאנע: האם תעסוקה ועבודה אינן תרומה למשק?

טלב אלסאנע: האם הממשלה הזאת ניצלה את העובדה שיש – 20% מאזרחי המדינה הם כוח עבודה אדיר, פוטנציאל אדיר לטיפול ופיתוח הכלכלה הישראלית, האם הממשלה הזאת ניצלה את המשאב הזה?

טלב אלסאנע: מדוע לא מאפשרים הקמת אזורי תעשייה ותעסוקה והיי-טק?

טלב אלסאנע: האם זה לא תורם לכלכלית המדינה?

טלב אלסאנע: מדוע לא מאפשרים תיירות וחקלאות במגזר הערבי?

טלב אלסאנע: – –

אופיר אקוניס: תודה.

טלב אלסאנע: – – ואז אפשר להגיד שהם תורמים, תורמים למשק, אז תורמים למדינה.

טלב אלסאנע: מי מונע את זה?

טלב אלסאנע: ושר האוצר אמר את הדברים, ואני מצטט אותו, אמר ששירות אזרחי בכפייה איננו הפתרון.

טלב אלסאנע: תעסוקה, עבודה, זה גם תרומה, אבל מי שאחראי זה הממשלה, ושם תמצאו שותפים.

טלב אלסאנע: אבל לבוא ולומר: שירות חלופי לשירות צבאי, כדי להכשיל אזרחים וליצור מציאות בלתי מתקבלת על הדעת, זה לדעתי דבר שהוא פסול, בא ממקום לא טוב, ואנחנו מתנגדים לו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אריה אלדד.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת אקוניס.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, במלחמת יום הכיפורים היו לצה"ל אלפי פצועים; כ-9% מהם, 450 פצועים, סבלו מכוויות.

יצחק הרצוג: לא שומעים אותך.

אריה אלדד: במלחמת יום הכיפורים היו אלפי פצועים בצה"ל; כ-9% מהם, 450 פצועים, סבלו מכוויות.

אריה אלדד: אחד הלקחים של המערכת הרפואית במלחמת יום הכיפורים היה שצריך להקים בנק עור, כדי שאפשר יהיה לטפל בגל עצום כזה של נפגעי כוויות.

אריה אלדד: ב-1986 אירע אסון ה"ספארי" בגבול הלבנון, ואז גילתה ישראל שלא הוקם בנק עור.

אריה אלדד: ואכן, בתוך שנה הבינו מה שהבינו ב-1973, והקימו את בנק העור.

אריה אלדד: אחת הבעיות בהקמת בנק העור היתה השאלה ההלכתית.

אריה אלדד: ברור לגמרי שמותר לקחת איבר מאיבריו של אדם שמת כדי להציל חייו של אדם פלוני, אין שאלה הלכתית בעניין הזה.

אריה אלדד: אבל היתה שאלה הלכתית, האם מותר לאגור עור רק למקרה שיהיו הרבה נפגעים?

אריה אלדד: כי לכאורה אותו נפגע פלוני לא מונח בפנינו.

אריה אלדד: קבעו הרבנים הראשיים לישראל שמדינת ישראל נמצאת בכל רגע נתון במצב כאילו הנפגעים הללו מוטלים בפנינו, כי בכל רגע נתון אנחנו נמצאים במצב שאנחנו עלולים לצאת למלחמה כדי להציל את מדינת ישראל ואזרחיה.

אריה אלדד: בכל רגע נתון אנו נמצאים במצב שבו אנו נקראים להגן על המדינה, להציל את חיי האזרחים, וזו ההגדרה של מלחמת מצווה; לא מלחמת רשות, אלא מלחמת מצווה, שאליה יוצא גם חתן מחופתו.

אריה אלדד: אין פטור ממלחמת מצווה, וזוהי מלחמת חיינו.

אריה אלדד: אני מבין את מה שאומרים החרדים, אני מבין את מה שאומרים הערבים; אינני מבין את השתיקה שנשמעת מכיוון הציונות הדתית ורבניה – חלקם גדולים בתורה ששירתו בצבא כחיילים, כמפקדים, כקצינים בכירים.

אריה אלדד: אינני מבין מדוע הם שותקים כאשר הם שולחים כולם כאחד את ילדיהם לצה"ל, אבל חוששים לומר אמירה נורמטיבית: כן, אנחנו תובעים זאת גם מהחרדים.

יוחנן פלסנר: אבל הצעירים שם כן מדברים.

אריה אלדד: כן, אני מדבר על מנהיגי העדה.

אריה אלדד: בוויכוח הציבורי והפוליטי על החוק שמתגבש אני בא לומר עמדה עקרונית.

אריה אלדד: כשיונח החוק ואקרא אותו, אדע אם אני אוכל גם לתמוך בו.

אריה אלדד: אם יהיה בו שירות חובה לכול, צבאי ולאומי, אם יהיה בו פטור לעילויים, עילויים בגמרא כמו במדע, באמנות כמו בש"ס ובפוסקים, אם תהיה בחוק הזה גם התחייבות של המדינה, אדוני שר האוצר, כלומר תקציב שיאפשר שירות לחרדים – לא גדוד "נצח יהודה", אלא אוגדת "נצח ישראל", אז אתמוך בחוק, גם אם הדבר הזה יהיה קשה לכמה מחברי.

אריה אלדד: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אחריו – חברת הכנסת זועבי.

אופיר אקוניס: אני חושב שאתה יכול לצלצל, כי אנחנו מתקרבים לסיום.

אופיר אקוניס: אני צריך לסכם מטעם הקואליציה.

אופיר אקוניס: אני דווקא לא אדבר על זה, על חוק טל דווקא.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, להבדיל מחברי שקדמו לי על הדוכן, אני לא אתייחס לחוק טל.

מוחמד ברכה: דיברתי עליו בימים האחרונים, וכנראה נדבר עליו בימים הקרובים, אבל בימים האחרונים התקבל משהו שהוא לא זמין במחוזותינו ובהתייחסות הקהילה הבין-לאומית למה שקורה כאן בישראל.

מוחמד ברכה: מועצת הפרלמנט האירופי הוציאה החלטה חשובה מאוד לדעתי, בגנות תוכנית פראוור, שבאה "להסדיר" את ההתיישבות הבדואית בנגב, משמע להפקיע את אדמותיהם, לרכז אותם במתחמים מצומצמים, כולל לעקור כ-30,000 אזרחים ערבים בדואים ממקום מושבם.

מוחמד ברכה: במקום לספק להם שירותים, והכרה, וחינוך, ותשתיות, המדינה בחרה לחבר תוכנית ולעקור אותם, ועכשיו מתקיימים דיונים, אני לא יודע באיזו רמה ולאן זה יגיע, בכל מה שקשור להפיכת התוכנית הזאת, של פראוור, לחוק.

מוחמד ברכה: אני מציע לממשלת ישראל להקשיב היטב לקולות שבאים מעבר לים.

מוחמד ברכה: להקשיב היטב – מה שהיה פעם ענייני פנים של ישראל, או של כל מדינה, הפסיקו להיות ענייני פנים בשום מקום.

מוחמד ברכה: הנושאים של זכויות אדם, של דמוקרטיה, של צדק, אינם נושא פנימי.

מוחמד ברכה: וכשמדינה מחליטה, על-ידי ועדה ממשלתית, לעקור תושבים מביתם ולהפקיע את אדמתם, אל לה לצפות שהעולם יבהה ויסתכל על העניין הזה כאילו זה עניין פנימי.

מוחמד ברכה: מפריעים לי, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רותם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הרצוג.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: והקולות האלה עוד ילכו ויגברו, של הקהילה הבין-לאומית, שתסמן את אותן עוולות, את אותה מדיניות של ממשלת ישראל לא רק כלפי העם הפלסטיני בשטחים הכבושים וההתנחלויות, והפקעת הקרקעות והפגיעה בקניין ובחיים, אלא מה שקורה כאן במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לכן ההחלטה של הפרלמנט האירופי, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הואיל ובאתי, יש לך עוד דקה.

מוחמד ברכה: אוקיי, תודה.

מוחמד ברכה: החלטתו של הפרלמנט האירופי – אתה לא שמעת אותי, אבל מאוד מעניין אותי שתשמע – שקוראת לממשלת ישראל – – –

ראובן ריבלין: ראיתי אתמול בטלוויזיה.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: ואני מציע באמת להקשיב, להקשיב היטב: אי-אפשר שממשלת ישראל תתייחס לאזרחיה, הערבים במיוחד, כבני-ערובה שאפשר לעשות אתם כל דבר כאילו הם במחנה סגור שעיני העולם אינן רואות.

מוחמד ברכה: והנטל הזה – הרי זו מילת הקסם היום – הנטל הזה שמשיתה הממשלה על האזרחים הערבים בנגב, הוא נטל שאי-אפשר לשאת אותו, ועל כן אני קורא לממשלת ישראל, ולכנסת, ולחברי הכנסת, שיפקחו עיניים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא חיים על אי בודד, שאף אחד לא שומע ואף אחד לא רואה, ועשיית הצדק היא נכונה גם בעניין של תשתיות, גם בעניין של טיפול באבטלה, גם בעניין של העוני, גם בעניין של הבעיות של ערביי הנגב – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: – – וגם בעניין של התניית הזכויות בחובות מדומות, ועל זה עוד נדבר.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה, ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס, ואז שר האוצר יסכם בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו, אדוני השר, אנחנו לא נשרת.

חנין זועבי: אנחנו לא נשרת בצה"ל, אנחנו גם לא נשרת בשירות אזרחי, וכולנו יודעים – –

אופיר אקוניס: – – –

חנין זועבי: – – אני חושבת, גם חברי הכנסת היהודים וגם חברי הכנסת הערבים, שהשיח של השירות האזרחי – – –

ראובן ריבלין: סליחה, סליחה רק רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני אולי במקומה הייתי אומר להם: חברי הכנסת, אני אשרת, אני אשרת בגולני, בגבעתי, ביחידה – היית כבר מסכים?

אופיר אקוניס: לא, היא אמרה גם שירות אזרחי.

ראובן ריבלין: היא אמרה את זה.

ראובן ריבלין: מה אתה כועס כל כך?

ראובן ריבלין: היא אמרה, היא לא תשרת.

ראובן ריבלין: תאר לך שהיא אומרת: אני אשרת בכל היחידות, אני אהיה טען קשר, אני אהיה על רשת ההאזנה, אני אהיה בחיל האוויר.

ראובן ריבלין: כבר היית אז מייד הופך אותה לחברת קואליציה?

ראובן ריבלין: אני במקומה אומר לך בדיוק את ההפוך: אני כן, בטח אני אשרת.

ראובן ריבלין: עד היום לא נתתם לי לשרת, עכשיו אני רוצה לשרת.

ראובן ריבלין: כבר היית מקבל אותה.

ראובן ריבלין: סליחה שאני – בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מתחיל את כל שלוש הדקות מההתחלה.

חנין זועבי: אין בעיה.

חנין זועבי: חברי הכנסת, השיח של שירות אזרחי אינו שיח אזרחי בכלל.

חנין זועבי: הוא לא נובע ממניעים אזרחיים, הוא לא מביא לשוויון אזרחי.

חנין זועבי: זה שיח יותר עמוק; זה שיח שקשור לסוג היחס, לטבע הקשר, בינינו, בין האזרחים הערבים, לבין המדינה היהודית.

חנין זועבי: זה שיח של שייכות, זה לא שיח של אזרחות.

חנין זועבי: בשבילנו, עבורנו, זה שיח הרבה יותר עמוק מאשר הססמה הלא-דמוקרטית של חובות מול זכויות.

חנין זועבי: בשבילנו זה שיח של שייכות.

חנין זועבי: כבר נאמר בכנסת הזאת שזה שיח שמתקשר לסולידריות, להגדרה של עם, מה זה עם, ואתם, חברי הכנסת היהודים, תענו על השאלה: האם אנחנו, הערבים, חלק מהעם?

חנין זועבי: ואם אתם מגדירים את מדינת ישראל כמדינה יהודית, השאלה היא: האם אנחנו חלק מהעם היהודי?

חנין זועבי: האם אנחנו חלק של עם שהוא מחלק בינו לבין עצמו, חלוקה פנימית, את המשאבים?

חנין זועבי: העם הזה מחלק חלוקה פנימית את הנטל, והאם אנחנו חלק מהחלוקה הזאת?

חנין זועבי: גם מחלוקת המשאבים, גם מחלוקת הנטל?

חנין זועבי: והאם אנחנו חלק מההגדרה של העם ומההגדרה של המדינה?

חנין זועבי: זו המשמעות של השיח עבורנו.

חנין זועבי: זו המשמעות של שיח שירות אזרחי עבור הערבים, עבור האזרחים הערבים ועבור חברי הכנסת הערבים שמייצגים את האזרחים שלהם.

חנין זועבי: הוויכוח על היחסים בין האזרחים הערבים לבין האזרחים היהודים הוא ויכוח פנים-יהודי.

חנין זועבי: הוא ויכוח שנעשה בקרב האזרחים היהודים.

חנין זועבי: הוא אינו ויכוח בין המדינה לבין האזרחים הערבים.

חנין זועבי: הוא אינו ויכוח בכלל בין האזרחים היהודים לבין האזרחים הערבים.

חנין זועבי: ומתי אנחנו כן נכנסים למעגל הזה, של סולידריות, של הגדרת העם?

חנין זועבי: דווקא מהדלת הזאת, הבלעדית, של חלוקת הנטל.

חנין זועבי: אנחנו לא נכנסים בהגדרה משום דלת אחרת, לא מדלת, כמו שאמרתי, של הגדרת המדינה, ולא מדלת של הזכויות.

חנין זועבי: והם מתעקשים להכניס אותנו להגדרה הזאת, של הסולידריות, של הביחד, דווקא מהדלת של חלוקת הנטל – סימן שאנחנו לא מדברים על שוויון, סימן שאנחנו לא מתכוונים לשוויון.

מרינה סולודקין: מה עם – – –

חנין זועבי: הם מכניסים אותנו דווקא, ובצורה בלעדית, מהדלת הזאת של שוויון, חלוקה שוויונית בנטל, אז מדברים פה על נאמנות, עוד פעם על נאמנות.

חנין זועבי: אז מדברים כולם ומאמצים כולם את השיח של ישראל ביתנו – – –

ראובן ריבלין: נא לסכם ולסיים.

חנין זועבי: ואתם לא תכפו עלינו שירות אזרחי, ואם תכפו, את מי אתם תקבלו?

חנין זועבי: את נעמי האזרחית הערבית שדיברה במחאה החברתית – –

ראובן ריבלין: נא לסכם.

חנין זועבי: – – וכבר לנעמי שמדברת ערבית במבטא – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא, עכשיו את לא מתחילה – את רוצה להתחיל את הנאום מחדש, רק זה בלתי אפשרי – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: – – את צריכה לסיים עכשיו.

חנין זועבי: אוקיי.

חנין זועבי: לכן, חברי הכנסת היהודים, אנחנו לא מאמינים בשיח הזה, של שירות אזרחי, והוא לא פרוגרמה לשוויון, ואנחנו לא מקבלים את עקרון החלוקה בנטל, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: ומשפט סיום – בטח חברי הכנסת היהודים והאזרחים היהודים הם לא פראיירים.

חנין זועבי: אין תיאור יותר נאמן למציאות מאשר להגיד שהקיום של המדינה הזאת הוא על החשבון שלי ועל הכתפיים שלי, אבל תעצרו לרגע וגם כן תחשבו שגם אנחנו, אולי, לא פראיירים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אחרון הדוברים, בשם הליכוד, ואחריו יעלה השר שטייניץ לסכם בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, להכין את כל כוחות הכנסת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני, לא התכוונתי להתייחס לסוגיית השוויון בנטל, אבל שמענו פה את התפיסה הבסיסית ביותר, הקיצונית ביותר, המפרידה ביותר, שהביעה חברת הכנסת זועבי.

אופיר אקוניס: היא לא רוצה לתת כלום.

אופיר אקוניס: כלום.

אופיר אקוניס: רוצה רק לקבל.

אופיר אקוניס: במדינה דמוקרטית נותנים ומקבלים, ואת מקבלת פה את הזכות הבסיסית ביותר, לבחור ולהיבחר, לבחור ולהיבחר – –

חנין זועבי: 86 – – – אלף – – –

אופיר אקוניס: – – ובשם הזכות הדמוקרטית הזאת את יושבת פה, ומקללת את המדינה, מסיתה נגד המדינה, מסיתה נגד אזרחיה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, אני במקומך הייתי שמח.

ראובן ריבלין: הנה תראי, רק מדברים עלייך, מה את רוצה – – –

חנין זועבי: – – – אלף יישוב יהודי קם על האדמה שלי.

ראובן ריבלין: באמת זאת הבעיה שלנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: יש זכות דיבור, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, נפל דבר בישראל: דוח טליה ששון סיים את דרכו.

אופיר אקוניס: הוא הובא היום למנוחת עולמים, לא נאמר עליו "זכרו לברכה", ובמקומו נולד, בשעה טובה, דוח-לוי.

אופיר אקוניס: לא שלא ידענו – לא שלא נצמדנו לעובדות ההיסטוריות והמוסריות עוד לפני דוח-לוי – שיהודה ושומרון לא נכבשו מאיש ב-1967.

אופיר אקוניס: הרי ידענו שלא היתה מדינה אחרת בעולם שהחילה את ריבונותה, אדוני, על יהודה ועל שומרון, ולכן יהודה ושומרון אינם שטח כבוש, הם שטח משוחרר, הם שטחה של – חלק מארץ-ישראל המערבית ההיסטורית.

אופיר אקוניס: ידענו, אמרנו, טענו – –

עפו אגבאריה: אתה מתכוון לכבוש את המזרחית.

אופיר אקוניס: – – התווכחנו עם השמאל בארץ, ועם הקהילה הבין-לאומית, ויכוחים מרים ונוקבים שנמשכים 45 שנים.

עפו אגבאריה: – – – אתה כובש את המזרחית?

אופיר אקוניס: אבל היום אמר זאת גם כבוד השופט אדמונד לוי, והסיר, אדוני היושב-ראש, מהשיח הציבורי ומהשיח הפוליטי את הדוח המעוות, הפוליטי, המוזמן, של הגברת טליה ששון.

אופיר אקוניס: ההתיישבות היא חוקית – –

עפו אגבאריה: מי זאת טליה ששון?

אופיר אקוניס: – – המתיישבים ישבו שם כחוק, והם זכאים להרחיב את יישוביהם על-פי הגידול הטבעי.

אופיר אקוניס: ומה עכשיו, אדוני?

אופיר אקוניס: שוב נחשף השמאל בישראל בדו-פרצופיות, בצביעות, בכפל לשון.

אופיר אקוניס: כשהדוח, אדוני, דוח-ששון, הוא לטעמם, הם מקדשים אותו ומהללים אותו.

אופיר אקוניס: כשדוח לא לטעמם, דוח-לוי, הם עולבים בו, מזלזלים בו, דוחים אותו.

אופיר אקוניס: כמה צבועים הם יכולים להיות, כמה לא הוגנים ולא מוסריים.

אופיר אקוניס: ואיך אף פעם אתם לא יודעים לקבל עמדות אחרות, דעות אחרות, הכרעות אחרות.

אופיר אקוניס: ולא כל החוכמה, הידע, היופי והצדק הוא בשמאל.

אופיר אקוניס: בנדיבות

אופיר אקוניס: כם תשאירו משהו גם לאחרים.

אופיר אקוניס: אחרי הכול, רוב הציבור דוחה פעם אחר פעם – פעם אחר פעם הציבור – בדמוקרטיה הוא חשוב, הציבור, לא אצלכם, אצלנו, בדמוקרטיה שלנו, יש לו מה להגיד פעם בארבע שנים – פעם אחר פעם דוחה את הדעות המדיניות שלכם, הכלכליות שלכם, מה שאתם מכנים, החברתיות שלכם.

ראובן ריבלין: להתחיל לסיים.

אופיר אקוניס: הציבור בישראל הוא חופשי, יש לו חירות המחשבה, יש לו חירות הדעה וחופש ההצבעה, ושוב יקבלו, אדוני היושב-ראש, גם בפעם הבאה, את ההכרעה במדיניות שלנו, והיא תהיה להשאיר באופוזיציה את השמאל הקיצוני ולתת לנו אמון מחודש לקדנציה נוספת.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: כבוד השר שטייניץ, שר האוצר – – –

יובל שטייניץ: – – –

ראובן ריבלין: אתה לא רוצה?

ראובן ריבלין: אפשר להצביע?

יובל שטייניץ: – – –

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: הממשלה ביקשה שלא לסכם.

ראובן ריבלין: הואיל וכך – אני אמרתי שהשר יסכם – אני נותן חצי דקה לכולם לשבת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: כולם ישבו במקומם, כבוד השר, כבוד השרים, בבקשה, נציג טבריה בכנסת חבר הכנסת פיניאן, טבריה-רבתי, לא – – – אוקיי, רבותי, לפנינו כמה הצעות אי-אמון, ואנחנו נצביע עליהן כסדר הנמקתן בפני המליאה, ואנחנו עוברים דבר ראשון להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת העבודה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת עמיר פרץ, בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול באתגרי המדינה, בפערים החברתיים ובשוויון בנטל.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 51 נמנעים – 1 הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 51 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת עמיר פרץ, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעת מרצ, כפי שנומקה על-ידי חברנו חבר הכנסת אילן גילאון, בנושא: כישלונה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 51 נמנעים – 2 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 51 נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת מרצ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה – כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: למרות העובדה שאתה נימקת, היא לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעת בל"ד, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת זחאלקה, בנושא: כוונת הממשלה לכפות שירות אזרחי-לאומי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של בל"ד, שנומקה על-ידי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – 57 נגד, 14 בעד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון שלכם לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הרביעית, היא הצעת האי-אמון של סיעת רע"ם-תע"ל, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעדה?

ראובן ריבלין: מי נגדה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אברהים צרצור, סליחה.

ראובן ריבלין: שיח' אברהים צרצור – אני מייד אחזור – כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 13 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 57 נגד, 13 בעד.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון בנושא: מדיניות הממשלה בדבר הכרה ביישובים הערביים, כפר דהמש כדוגמה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת אברהים צרצור, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעת חד"ש, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת עפו אגבאריה, וכותרתה: הרחבת הפערים במערכת הבריאות בין ערבים ליהודים ובין פריפריה למרכז.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 57 מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת חד"ש, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת עפו אגבאריה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/676, פ/3560/18; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 26088, חוב' כ"א, עמ' 27792; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, אנחנו עוברים להצעת חוק החברות (תיקון מס' 18), שאותה יציג, לקריאה שנייה ושלישית, חבר הכנסת דוד רותם – יעלה ויבוא, וגם אתה תעמוד על הבמה.

ראובן ריבלין: אין התנגדויות כאן, נכון?

דוד רותם: אין התנגדויות.

ראובן ריבלין: אה, זהבה בתום הדיון תברך.

ראובן ריבלין: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: אנחנו עכשיו דנים בהצעת חוק החברות (תיקון מס' 18).

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מי שרוצה לשוחח יתכבד ויצא מהאולם.

ראובן ריבלין: כבוד אגף האוצר, שר האוצר וסגנו, אם אתם רוצים, אתן לכם את לשכתי, אם אכן אתם דנים בנושאים שהם בתקציב המדינה, אבל לא לנהל פה את – יושב-ראש ועדת החוקה עמל קשות כדי להביא את החוק הזה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012.

דוד רותם: הצעת החוק היא מיזוג של הצעת חוק פרטית שיזמו חברת הכנסת זהבה גלאון וחבר הכנסת יצחק וקנין והצעת חוק ממשלתית.

דוד רותם: הצעת החוק היא חלק משורה של אמצעים הננקטים הן בחקיקה, הן בפסיקה והן על-ידי הרגולטורים כדי לשפר את ההגנה על עניינם של מחזיקי איגרות חוב בעת גיבוש הסדר חוב בינם לבין החברה שהנפיקה את איגרות החוב, אשר נכנסת לקשיים כלכליים ואינה יכולה לפרוע את מלוא חובותיה כלפיהם.

דוד רותם: חשוב לציין שהצעת החוק לא באה לעודד הסדרי חוב, אלא לשפר את מאזן הכוחות בעת שמתגבשים הסדרי חוב, מתוך הכרה בכך שלעתים הם נדרשים ולעתים הם משרתים את כל הצדדים.

דוד רותם: יושב-ראש ועדת – – –

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד רותם: בחברות שהנפיקו איגרות חוב יש בעיות – –

ראובן ריבלין: עוד מעט, אמנון, תוכל גם לשבת.

דוד רותם: – – נציג ייחודיות ופערי מידע, הנובעים בין היתר מהפיזור הרב של בעלי איגרות החוב ומכך שחלק ניכר מאיגרות החוב מוחזק בידי גופים מוסדיים, אשר מסיבות שונות אינם מגינים בצורה ראויה על האינטרסים של הציבור שכספו מושקע באותן איגרות חוב.

דוד רותם: משום כך, ומשום שחלק גדול מהחיסכון הפנסיוני של הציבור מושקע באיגרות חוב, יש צורך לחזק את ההגנה על מחזיקי איגרות החוב, במיוחד במצב שבו מתגבש הסדר חוב בינם לבין החברה.

דוד רותם: לכן הצעת החוק קובעת כי גיבוש הסדר חוב שיש בו פגיעה מהותית בבעלי איגרות החוב יהיה חייב להיות מלווה במומחה מטעם בית-המשפט שיהיה בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית וניסיון מתאים.

דוד רותם: הצעת החוק משאירה לבית-המשפט שיקול דעת אם למנות מומחה אם לאו – כך, למשל, ייתכן מקרה שבו עלויות המומחה ידללו את קופת החברה ויהיו גדולות מהתועלת שיפיקו בעלי איגרות החוב מעצם מינויו.

דוד רותם: כיום, במקרים רבים, הסדרי חוב מגיעים לאישור בית-המשפט רק בסיום ההליך, כאשר ההסדר הוא דבר עשוי.

דוד רותם: הצעת החוק מחייבת פנייה לבית-המשפט ויוצרת פיקוח של בית-המשפט על התהליך כבר מראשיתו של המשא-ומתן לגיבוש הסדר החוב, אם יש בהסדר המתגבש פגיעה מהותית בבעלי איגרות החוב.

דוד רותם: לצד זאת, באותם מקרים שבהם על-פי כללי הרשות לניירות ערך אפשר לעכב את הדיווח על המשא-ומתן משום שפרסום הדבר עלול לסכל את גיבוש ההסדר, יהיה אפשר לעכב גם את הפנייה לבית-המשפט.

דוד רותם: כמו כן, במקרים שהעניין מצוי כבר בפני בית-משפט ימונה בעל תפקיד שמופקד בין היתר על גיבוש הסדר בין החברה לבין נושיה, וכלל לא ימונה מומחה.

דוד רותם: בית-המשפט יקבע את שכרו של המומחה, והוא יוטל בדרך כלל על החברה, בדומה לאופן שבו נושאת החברה בעלויות הנאמן, אלא אם כן ההסדר כולל גם נושים אחרים מלבד מחזיקי איגרות החוב, או שבית-המשפט קבע אחרת מטעמים אחרים.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר אותה בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג, ליועצות המשפטיות, לתמי ולעוזרותיה – –

ראובן ריבלין: תמי – שם המשפחה?

דוד רותם: תמי סלע.

ראובן ריבלין: תמי סלע.

דוד רותם: – – ואני רוצה גם להודות למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שעזר לנו בגיבושו הסופי של החוק.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, כי אתה כבר עולה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זאת, שאנחנו מגיעים בה עכשיו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, יוזמיה היו חברת הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין.

ראובן ריבלין: ניתן לכם גם אפשרות לברך, אם אכן נעבור את הקריאות.

ראובן ריבלין: ובכן המלצת יושב-ראש הוועדה, כפי שהביא אותה, היא לאשר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18) בקריאה שנייה, כמקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: לא להצביע במקומו, חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

ראובן ריבלין: אפילו אל תעשה זאת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: כן, חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין מודיע שהוא רצה להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אם לא תיקלט הצבעתו בפעם הבאה, אני אוסיף אותו.

ראובן ריבלין: לכן אני אומר, 30 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש הוועדה דוד רותם, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין מודיע שגם הוא הצביע בעד, אבל לא נקלט.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה.

עמיר פרץ: אני הספקתי?

ראובן ריבלין: מי לא הספיק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון כמעט עשה טעות.

ראובן ריבלין: המצלמה היתה, ואחר כך היה היועץ המשפטי – אל תעזרו לחבריכם.

ראובן ריבלין: אני אמרתי, כדי למנוע את כל הדברים האלה, לעשות הצבעה ביומטרית, כדי למנוע – כי לפעמים אנחנו מצביעים במקומות אחרים.

ראובן ריבלין: קמו עלי מש"ס ועד נשיא המדינה, אמרו – לא לא לא.

ראובן ריבלין: אמרתי, לא – לא.

ראובן ריבלין: אבל אל תעשו זאת.

ראובן ריבלין: אני ראיתי את חבר הכנסת פרץ, הכול בסדר.

ראובן ריבלין: היה ברור הכול.

ראובן ריבלין: תאמינו לי, שומר נפשו ירחק.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית, אם יושב-ראש הוועדה יורה לי על כך.

ראובן ריבלין: יש אישור לקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על חוק החברות (תיקון מס' 18) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעתו של חנין נקלטה, ולכן אני לא מצרף אותו בהצבעה הקודמת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק החברות (תיקון מס' 18) עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: סליחה, 33 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש הוועדה, דוד רותם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אתה צודק במאה אחוז.

ראובן ריבלין: החוק אושר, אנחנו נחתום עליו.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון לברך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכמה וכמה אנשים, ולומר שהחוק החשוב הזה, החוק שמכונה "חוק התספורות", באמת ישים סוף-סוף קץ לבזאר הטורקי של הסדרי החוב, ויחזיר לציבור סוף-סוף את השליטה בחסכונות שלו.

זהבה גלאון: אדוני, ראשית תודה לשותפי להצעת החוק, חבר הכנסת יצחק וקנין מש"ס – אני לא רואה אותו כאן.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לעורכת-הדין דידי לחמן-מסר, שניסחה את החוק, ליושב-ראש ועדת החוקה של הכנסת חבר הכנסת דוד רותם, לצוות ועדת החוקה – למנהלת הוועדה דורית ואג – אל תדאג, אדוני שר האוצר, גם אליך אני אגיע – ליועצת המשפטית תמי סלע ולעוזרותיה; אני רוצה להודות למשנה ליועץ המשפטי לממשלה אבי ליכט, שקידם את הצעת החוק ומיזג את ההצעה שלנו עם ההצעה הממשלתית, ובסוף אני רוצה להודות לשר האוצר ולצוות המשרד, שתמך בהצעה וקידם אותה, לסגן שר האוצר, תודה רבה לכולם.

ראובן ריבלין: באמת ברוכה יוזמתך, ותשומת לבה של הכנסת – חשוב מאוד – לנושא זה, שכל הציבור ציפה לראות.

ראובן ריבלין: תודה לשני השרים – האחד שר האוצר, והשני המשמש סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: [מס' מ/582; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל', עמ' 19890; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק החברות (תיקון מס' 19) – הוא ביוזמת הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה דוד רותם להציגה בפני הכנסת.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לרשות דיבור.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 19), התשע"ב–2012.

דוד רותם: זוהי הצעת חוק ממשלתית.

דוד רותם: הצעת החוק עוסקת בהליכי הבראת חברות.

דוד רותם: על אף העיסוק הגובר בתחום הבראת החברות בשנים האחרונות, הסדרת תחום זה כיום מבוססת רק על סעיף 350 לחוק החברות, התשנ"ט–1999 – על התקנות שהותקנו מכוחו ועל פסיקת בתי-המשפט.

דוד רותם: כפי שציינו נציגי משרד המשפטים בדיונים שהתקיימו בוועדת החוקה, הצעת החוק אינה מתיימרת לקבוע הסדר מלא בנושא הבראת החברות, ובימים אלה נעשית בממשלה עבודה להסדרה מקיפה של תחום חדלות הפירעון.

דוד רותם: הצעת החוק באה לקבוע הסדרים בסוגיות המרכזיות הנדרשות בהליך של הבראת חברה ולמלא חוסר שהמחוקק נקרא למלאו כבר שנים רבות.

דוד רותם: ככלל, שואבת הצעת החוק השראה מהסדרים הקיימים בתחום זה בארצות-הברית, בפרק הידוע בכינויו "chapter 11", סעיף 11.

דוד רותם: בוועדת החוקה התקיימו דיונים מעמיקים בסוגיות השונות במטרה לוודא שההסדרים יוצרים איזון ראוי בין הרצון לעודד הבראת חברות שיש סיכוי והצדקה להבראתן, לבין הפגיעה שעלולה להיגרם לנושי החברה או לגורמים אחרים הקשורים אליה.

דוד רותם: עיקרי הצעת החוק הם כדלהלן: מינוי בעל תפקיד, כולל נושא משרה בחברה – כיום תקנות החברות מסדירות את מינוי בעל התפקיד האחראי ליישום הליך ההבראה ובדרך כלל גם לניהול החברה בתקופת ההבראה.

דוד רותם: הצעת החוק מעגנת את מינוי בעל התפקיד בחקיקה ראשית, ומחדשת בכך שהיא מציינת במפורש את האפשרות למנות נושא משרה בחברה כבעל תפקיד.

דוד רותם: כיום בתי-המשפט נמנעים מלעשות זאת.

דוד רותם: לצד זאת, בשל החששות מניגוד עניינים ומניצול לרעה של מינוי כזה, נקבע כי בית-המשפט ימנה מפקח חיצוני על בעל תפקיד שהוא נושא משרה.

ראובן ריבלין: רבותי, מי שלא רוצה להשתתף בחוויית החקיקה – יצא החוצה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להפריע.

ראובן ריבלין: יושב יושב-ראש ועדה, עמל כדי להביא לפנינו חוקים כדי לסיימם בקריאה שנייה ושלישית, ואתם מפריעים בתוך המליאה.

דוד רותם: והבעיה הגדולה, אתם מבינים – הוא לבד נמצא בוועדה – – –

ראובן ריבלין: לא לא, את זה אל תגיד להם.

דוד רותם: הם יודעים את זה.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה ילך לפרוטוקול.

דוד רותם: הצעת החוק גם מציינת במפורש את האפשרות להקנות לו רק חלק מהתפקידים ומהסמכויות הרלוונטיים לבעל תפקיד, ומחייבת את בית-המשפט לקבוע את סמכויותיו בשים לב לאיסור ניגוד עניינים בין תפקידיו לבין היותו נושא משרה בחברה.

דוד רותם: סמכות לכפות הסדר נושים על סוג נושים שמתנגד – כיום בית-המשפט רשאי לאשר הסדר נושים רק אם רוב מספרי של המשתתפים בכל אחת מאספות הנושים ורוב של שלושה-רבעים מהערך המוחזק בידם הסכים לו.

דוד רותם: הדבר מאפשר סחיטה של הרוב על-ידי המיעוט, שכן כל סוג של נושים יכול לסכל את ההסדר.

דוד רותם: ההצעה מאפשרת לבית-המשפט לכפות הסדר על סוג של נושים שמתנגד לו בהתקיים תנאים המבטיחים כי אותו סוג לא היה נפגע כתוצאה מאישור ההסדר.

דוד רותם: המשך הפעלת החברה בתקופת ההבראה – שימוש בנכסים, אספקת שירותי תשתית ושירותים חיוניים.

דוד רותם: הצלחת תהליך ההבראה מחייבת את המשך הפעלתה השוטפת של החברה.

דוד רותם: עם זאת, חברה נכנסת לתהליכי הבראה בדרך כלל לאחר שלא שילמה חובות לספקיה והפירה חוזים שהיא צד להם.

דוד רותם: על כן מקנה הצעת החוק לבית-המשפט סמכות לחייב ספקים של שירותי תשתית ושל מוצרים או שירותים אחרים החיוניים לפעילותה של החברה, וכן צדדים לחוזים שהחברה קשורה בהם, להמשיך ולספק לחברה את המוצר או השירות או להמשיך בביצועם של אותם חוזים.

דוד רותם: גיוס אשראי חדש – לאור חשיבותו של אשראי חדש להבראתה של החברה מסדירה ההצעה את סמכות בית-המשפט לאשר לחברה לקבל אשראי חדש.

דוד רותם: ככלל, התשלומים לפירעון אשראי חדש, כמו תשלומים בדין חיובים אחרים שבוצעו לצורך הבראת החברה, מקבלים מעמד עדיף של הוצאות הבראה.

דוד רותם: הצעת החוק אף מאפשרת להעניק לנותן האשראי החדש בטוחה חזקה יותר – כלומר שעבוד על נכס של החברה שהוא כבר משועבד – בדרגת עדיפות זהה ואף עדיפה על פני הנושים הקודמים.

דוד רותם: הדבר יתאפשר רק כברירה אחרונה אם בית-המשפט משתכנע שיש בכך צורך כדי לקבל אשראי חדש, ובכפוף להבטחת ההגנה ההולמת לנושים מוקדמים.

דוד רותם: מתן מעמד של נושה מובטח לבעלים של נכס מכוח תניית שימור בעלות – נכסים המהווים מלאי של חברה כפופים במקרים רבים לתניות שימור בעלות שאותן קובעים ספקים בחוזי המכר.

דוד רותם: הפעלת החברה בתקופת הליכי הבראה מחייבת המשך מכירה של המלאי, וכיום ההלכות שנקבעו בבית-המשפט העליון בדבר משמעות תניית שימור בעלות יוצרות קושי בעניין.

דוד רותם: הצעת החוק קובעת כי בדומה לנושים מובטחים המנועים מלממש את בטוחותיהם ולנקוט הליכים בתקופת הקפאת הליכים, גם בעלים של נכס מכוח תניית שימור בעלות לא יוכל לקבל חזקה בנכס אם הנכס דרוש להמשך הפעלתה של החברה, ובלבד שניתנה לו הגנה הולמת.

דוד רותם: כלומר, בטוחות לתשלום ערך הנכס בתום תקופת ההליכים.

דוד רותם: החלת דיני הפירוק והמעבר מהליכי הבראה להליכי פירוק – בהמשך למגמת הפסיקה אשר החילה את דיני הפירוק על הליכי הבראת חברות, קובעת הצעת החוק כי ככלל ההוראות החלות בפירוק חברה יחולו גם על הבראתה, וקובעת את המועדים הרלוונטיים ואת ההתאמות הנדרשות לצורך העניין.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר אותה בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג, לעורכת-הדין תמי סלע, היועצת המשפטית אשר צעדה אתנו.

דוד רותם: אני רוצה להודות למשנה ליועץ המשפטי עורך-דין אבי ליכט, שעזר לנו וסייע לנו, ואני מבקש לאשר את החוק כפי שאושר על-ידי הוועדה.

ראובן ריבלין: עוד עבודה רבה לפניך אז נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני אצרף את קולך.

ראובן ריבלין: אפשר לשבת כאן.

דוד רותם: כן, יש לי עוד הרבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אתה תחליף אותי אחרי שאתה תדבר בחוק הבא.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה מקשה אחת בקריאה שנייה ושלישית שכן אין טוענים לדיבור ואין מבקשים להסתייג, ואנחנו נצביע על הצעת חוק החברות תיקון (מס' 19) בקריאה שנייה מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–25 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–25 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 29 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת דוד רותם.

ראובן ריבלין: אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעה עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש מבקש להצביע בקריאה שלישית ואכן אני אעשה זאת מייד.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 19) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 19), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 24 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש הוועדה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מקלב הצביע בטעות על מקומו של ישראל חסון.

ראובן ריבלין: יש לייחס את ההצבעה של ישראל חסון לחבר הכנסת מקלב.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים לשים לב כאשר הם מצביעים שלא תיפול תקלה מתחת ידם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/659; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 26998; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: ואנחנו עוברים להצעת חוק מימון הטרור.

דוד רותם: איסור.

ראובן ריבלין: איסור מימון הטרור.

ראובן ריבלין: להצעה זו יש כמה חברים שביקשו רשות דיבור.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכולם להיות נוכחים כאן כי אני אקריא את שמותיהם לפי הסדר.

ראובן ריבלין: הראשון יהיה מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון חוק איסור מימון טרור, התשס"ה–2005.

דוד רותם: מוצעים בעצם שני תיקונים לחוק.

דוד רותם: התיקון הראשון בא לתקן את ההגדרה הקבועה בחוק שיוצרת מעגליות מסוימת בהפעלת החוק.

דוד רותם: החוק הקיים מאפשר לוועדת שרים להכריז על אדם זר כפעיל טרור אם נקבע מחוץ לישראל שהוא פעיל טרור.

דוד רותם: אולם נוסח ההגדרה הקיימת לאדם שהוא פעיל טרור אינו מאפשר הכרזה כזו על אדם זר שהוא חבר בארגון טרור שהוכרז כארגון טרוריסטי – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, היום אתה מקשה עלינו רבות לנהל את הישיבה.

דוד רותם: סגנית השר, רואת-חשבון ד"ר נס, מפריע לי.

לאה נס: – – – עוד כמה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: רואת-חשבון זה שייך לבעלה, אף שגם היא יכולה להיות.

ראובן ריבלין: היא סגנית שר עם עתיד.

ראובן ריבלין: בבקשה חבר הכנסת רותם, להמשיך לדון בנושא.

דוד רותם: אולם נוסח ההגדרה הקיימת לאדם שהוא פעיל טרור אינו מאפשר הכרזה כזו על אדם זר שהוא חבר בארגון טרור שהוכרז כארגון טרוריסטי לפי המנגנונים הפנים-ישראליים, אפילו כאשר הארגון הוכרז גם בחו"ל כארגון טרור.

דוד רותם: לכן, מוצע לתקן את ההגדרה של אדם שהוא פעיל טרור כך שתאפשר הכרזה כאמור.

דוד רותם: עוד מוצע לתקן את סעיף 9 לחוק הקובע חזקה שלפיה העושה פעולה ברכוש של אדם בהיותו מודע לכך שאותו אדם הוא פעיל טרור, חזקה שעשה כן ביודעו שיש בפעולה כדי לאפשר או לקדם ביצוע מעשה טרור.

דוד רותם: בעקבות התיקון לסעיף ההגדרות יש צורך בתיקון לסעיף 9 כדי לשמר את המצב הקיים שלפיו הסעיף חל רק על חבר בארגון טרור זר.

דוד רותם: יש לציין כי רוב-רובו של החוק מטפל במימון טרור של ארגוני טרור זרים כאשר יש הסדרים אחרים שחלים על ארגוני טרור מקומיים.

דוד רותם: התיקון השני מאפשר לוועדת השרים להכריז על אדם זר כפעיל טרור, או על חבר בני-אדם כארגון טרור, לאחר שהוכרזו בידי מועצת הביטחון של האו"ם, ללא צורך במידע נוסף מאת מועצת הביטחון מעבר להכרזה עצמה.

דוד רותם: היום, כדי להכריז על פעיל או ארגון טרור זר לאחר שהוכרזו על-ידי גורם מחוץ לישראל, ועדת השרים צריכה להשתכנע כי יש יסוד סביר להניח כי אותו אדם או ארגון הוא פעיל או ארגון טרור.

דוד רותם: אולם לא תמיד המידע שמתקבל ממועצת הביטחון מספיק כדי לבסס את היסוד הסביר הנדרש, שכן מועצת הביטחון אינה שולחת למדינות השונות אלא סיכום קצר ולא את כל החומרים הגולמיים שעליהם היא מבססת את דיוניה ואת הכרזותיה.

דוד רותם: לכן, מוצע להעניק לוועדה את הסמכות להתבסס על החלטות מועצת הביטחון בתחום הזה ללא צורך במידע גולמי ראייתי נוסף שיבסס יסוד סביר, שהרי אחרת יש לנו מצב נוראי – אדם מוכרז כפעיל טרור בחו"ל, אבל בישראל הוא לא נחשב כזה.

דוד רותם: בדרך כלל אין אנחנו קובעים הסתמכות של ועדה בעת קבלת החלטותיה על הכרזות של גורם זר מבלי שכל המידע פרוס לפניה.

דוד רותם: השתכנענו שכאן דרוש הדבר בנסיבות העניין, אחרי שקיבלנו מידע על הנהוג במדינות אחרות וגם על עבודה שנעשית במועצת הביטחון בשיתוף עם גורמים באיחוד האירופי לגבי מנגנוני ההכרזות והערעור על ההכרזות של מועצת הביטחון.

דוד רותם: יצוין עוד כי ישראל מחויבת לנקוט סנקציות כלפי גורמים שהוכרזו כך על-ידי מועצת הביטחון.

דוד רותם: אני קורא לכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח אשר אישרה הוועדה, שכן לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק.

דוד רותם: אני רוצה להודות – – –

ראובן ריבלין: מה קורה אם מועצת הביטחון קובעת שישראלי הוא טרור, ארגון טרור גם?

דוד רותם: לא, החוק הזה עוסק בפעילי טרור זרים, לא בישראלים.

ראובן ריבלין: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

דוד רותם: אחרת בוא נאמר כך – אתה יודע, יש לנו מצב בעייתי.

דוד רותם: היא עוד עשויה להכריז על המדינה – – –

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: אני שאלתי אותך לא סתם.

דוד רותם: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג, לעורכת-הדין אפרת – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שהסעיף מנוסח:

ראובן ריבלין: נקבע בידי מועצת הביטחון או בידי מי שהיא הסמיכה לכך כי אדם זר, כי אדם – – –

דוד רותם: זר.

ראובן ריבלין: אה, זר – הבנתי.

ראובן ריבלין: אדם זר הוא לא למועצת הביטחון.

דוד רותם: לא, הוא אדם זר לנו.

ראובן ריבלין: אם אדם זר לנו.

ראובן ריבלין: הבנתי, אוקיי.

דוד רותם: זה חוק ישראלי.

ראובן ריבלין: הבנתי, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: יש הגדרה של אדם זר שם?

דוד רותם: כן, בהגדרות.

דוד רותם: – – – לעורכת-הדין אפרת – – –

ראובן ריבלין: לעזור לו עם שם המשפחה שהוא שוכח.

אורלי לוי אבקסיס: דודו, מה קרה?

דוד רותם: עם הגיל, עם הגיל – – –

ראובן ריבלין: תשמעי, אנחנו ברגע שעוברים את גיל 45 – את, עוד יש לך 20 שנה – יש קושי.

ראובן ריבלין: יש קושי, יש קושי.

דוד רותם: אני רוצה להודות לאנשי לשכת שר המשפטים שסייעו לנו בחוק הזה ולכל אלה שנלחמים בטרור.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, רשות דיבור לכמה חברי כנסת.

ראובן ריבלין: הראשון בהם חבר הכנסת מוחמד ברכה, שאני כאן יושב והוא יחליף אותי לאחר שנסיים את ההצבעה על חוק זה, שכן רק עוד חבר כנסת אחד – חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה לא רוצה לדבר אני מבין.

ראובן ריבלין: אוקיי, אז מלבד ברכה רק חבר כנסת חנין ביקש לדבר.

ראובן ריבלין: לכל אחד מהם חמש דקות מלאות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שיש צורך לטפל בגורמים שמוגדרים גורמי טרור.

מוחמד ברכה: הדבר הזה מתחייב גם ברמה הפנימית של כל מדינה וגם ברמה הבין-לאומית.

מוחמד ברכה: העניין ששוקדים סביבו ומדברים עליו הרבה הוא איך מגדירים טרור, ומי מגדיר טרור וכו', ואני חושב שזה נושא שהוא כשלעצמו נושא מעניין.

מוחמד ברכה: מי שעושה פיגוע נגד אזרחים חפים מפשע הוא טרוריסט, ומי שמתקיף אנשים באדמתם, ועוקר את עציהם, ורודף אותם, ומונע מהם את הזכויות הבסיסיות, וגם – מדי פעם גם רוצחים אותם – גם זה טרור, אבל אני באמת לא רוצה להיכנס מעבר לשני המשפטים האלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק מסוכנת, כי היא עלולה, או עשויה – תלוי במי שיושב בשלטון, ומי שיושב בשלטון יש לו אג'נדה מאוד מסוכנת – זה עלול לבוא ולהגדיר אנשים שמתנגדים פוליטית למדיניות הממשלה כאנשים של טרור.

מוחמד ברכה: אומנם חלק מהחוק מתייחס לאנשים שהוכרזו על-ידי מועצת הביטחון, אבל יש החלק הראשון, שלדעתי הוא החמור ביותר והמסוכן ביותר, שאנשים מסוימים, שמתנגדים למדיניות הממשלה, מתנגדים לכיבוש, מתנגדים להתנכלות ולשלילת הזכויות של העם הפלסטיני, יוגדרו אוטומטית, בשיח ובאג'נדה הרווחת כאן, במדינת ישראל, ובמסדרונות הממשל, כאנשי טרור.

מוחמד ברכה: מה גם שלאותם אנשים לא תעמוד הזכות להתגונן.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הם, מטבע ההגדרה, טרוריסטים, אז הם כמובן לא יכולים לבוא לכאן ולא לעמוד בשום ערכאה כדי להוכיח אחרת.

מוחמד ברכה: אני אומר, אדוני היושב-ראש, שהרציו של החוק הזה היה למנוע מאנשים, אנשי סולידריות בין-לאומית שבאים להזדהות עם העם הפלסטיני, כדי לייצר מצב של חיץ בינם לבין המקום הגיאוגרפי שנקרא ישראל, או פלסטין, דרך המשבצת הזאת, של טרור, או ארגון טרור, או איש תומך טרור.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא מסוכן מאוד.

מוחמד ברכה: זה פוגע בחופש התנועה של בני-אדם; זה פוגע בכבודם של אנשים שנלחמים למען – שיכול להיות שנלחמים למען צדק, ולמען חירות, ולמען חופש, להגדיר אותם בהגדרת גנאי כזאת.

מוחמד ברכה: זה גם מכשיר פוליטי נלעג, שהממשלה, במקום להתמודד עם הטיעונים של אחרים, של מבקריה, הם יבואו לקטלג אותם באותו קטלוג.

מוחמד ברכה: כמובן, אני לא רוצה לומר – ושאף אחד יבין כאילו בזה אני מגונן על אנשים שהם באמת פעילי טרור, או באים כדי לפגוע באנשים חפים מפשע וכו' וכו', אבל בעידן השיח הגזעני שמצדיק כל עוול שהכיבוש עושה, שקיים במדינת ישראל ובמסדרונות הממשלה של ישראל, זה יהיה מכשיר מסוכן מאוד כדי למנוע סולידריות, כדי למנוע שיתוף פעולה בין שוחרי שלום, שוחרי צדק, אנשים שמתנגדים לכיבוש, גם בארץ – גם בישראל, גם בפלסטין ובכל העולם, כפי שהדברים באים לידי ביטוי, לדעתי בצורה נהדרת, בצורה מצוינת, במאבק נגד הגדר בבלעין, ובמקומות אחרים, ששם משתפים פעולה גם ישראלים, גם פלסטינים וגם אנשים שהם מחוץ-לארץ.

מוחמד ברכה: החוק הזה הוא חוק לא טוב, הוא חוק מסוכן, כי הוא לא מבדיל בין איש כזה או אחר, אלא מקטלגים אותו מייד, ודבר שני, הוא לא נותן את האפשרות שאותו אדם, שהוכתם בכתם הזה, יבוא ויתגונן.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה התייחס לחוק עצמו, לא רק לתיקונים.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על התיקונים, אבל הוא נגד החוק בכלל, אז כמובן הוא גם נגד התיקון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, גם לרשותך חמש דקות.

ראובן ריבלין: מייד אחרי זה – לא שאני לא סומך במאה אחוז, רק – יושב-ראש הקואליציה יחשוב שאני – הואיל ודיברת, אני נותן לו, מצביע, ואדוני, כל השעתיים לפניו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, אכן, חברה מודרנית, וחברה בכלל, צריכה להיאבק נגד טרור, נגד טרוריזם, נגד טרוריסטים, למנוע מעשי טרור, להעניש את מי שמעורב בפעולות טרור.

דב חנין: בכל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאין חולק ברמה העקרונית, שזה מה שצריך לעשות, זה מה שראוי לעשות.

דב חנין: גם לגבי הגדרותיו של טרור, יש הגדרות אוניברסליות, שהן מקובלות, הזכיר אותן חברי חבר הכנסת מוחמד ברכה, בוודאי מי שפוגע באוכלוסייה אזרחית, מי שמתנכל לאוכלוסייה אזרחית, מי שפוגע באזרחים בגלל מטרות שאינן קשורות אליהם, מבצע פעולה טרוריסטית, וככזה צריך להיאבק בו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לדיון שלנו יש שני ממדים.

דב חנין: הממד האחד הוא הממד הפוליטי, ואי-אפשר לעצום את העיניים בפני הממד הפוליטי הזה, בשעה שאנחנו עדים – ונאמרו הדברים גם כאן, מעל במת הכנסת, גם על-ידי שרים בממשלת ישראל – שפעולות שנעשות בשטחים הכבושים, על-ידי מתנחלים, נגד פלסטינים, הן פעולות טרור לכל דבר ועניין.

דב חנין: אומרים את זה שרים בממשלת ישראל.

דב חנין: ובכל זאת, הפעולות האלה אינן נתקלות בנחישות, בנחרצות, בחקירה פעילה ואקטיבית.

דב חנין: אנחנו מכירים את המושג המשונה, הבעייתי והנלוז הזה, שנקרא "תג מחיר", אבל מאחורי המושג הזה יש עשרות רבות של מקרים, של התנכלויות, של פעולות טרוריסטיות, ממש פעולות טרוריסטיות, שלא נחקרו, או אם נחקרו לא הגיעו לכתבי-אישום, לא הגיעו לטיפול, לא הגיעו לענישה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הדבר הזה כבר איננו איזה חריגים יוצאי דופן, מצבים בלתי שגרתיים שקורים אחת למאה שנה.

דב חנין: אנחנו מדי שבוע קוראים על עוד מסגד שהותקף.

דב חנין: אנחנו מדי שבוע שומעים על עוד עצי זית שנעקרו.

דב חנין: אנחנו מדי שבוע שומעים על עוד קבוצת פלסטינים שהוטרדה או לפעמים אפילו הותקפה.

דב חנין: אותן רשויות, שמחזיקות את השליטה הצבאית בשטחים, שזה צבאה של ישראל, זה הכוח הכובש בשטחים, זה הכוח שעליו האחריות לשמור על הסדר, הביטחון, לשמור על חייהם, לשמור על ביטחונם, על רכושם של התושבים, של האוכלוסייה המקומית במקום, לא מצליח, כנראה, או אולי, לעתים אנחנו חוששים, לא ממש משתדל, לעשות את מה שצריך כדי לאתר את העבריינים, לאתר את אותם טרוריסטים ולפגוע בהם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מכאן אני מגיע לסוגיה שנמצאת בפנינו היום.

דב חנין: החוק לאיסור מימון טרור, או למאבק במימון טרור, הוא בסך הכול חוק שיש בו היגיון; אם אנחנו רוצים להתמודד עם הפעולה העבריינית הטרוריסטית, ההתמודדות אתה יכולה להיעשות וצריכה להיעשות לא רק במנגנונים ישירים של המשפט הפלילי הרגיל, אלא גם במנגנונים מניעתיים, כמו למשל מעקב אחרי המימון, המערכות התומכות.

דב חנין: כמובן, עמיתי חברי הכנסת, הדברים האלה צריכים להיעשות בזהירות.

דב חנין: איננו מעוניינים – אפרופו רצוננו לעשות את המעשה הנכון בתחום המאבק נגד טרור – איננו מעוניינים, חס וחלילה, לפגוע – כך אנחנו לפחות צריכים להשתדל לעשות – לפגוע בזכויות אזרח, לפגוע במתנגדים פוליטיים, לפגוע בפעילויות שהן פעילויות לגיטימיות.

דב חנין: כאן, אכן, כמו שאמר – שוב – חברי חבר הכנסת ברכה, בחוק הבסיסי, אותו חוק שאנחנו מתבקשים היום לתקן, יש לא מעט בעיות, לא מעט ליקויים, לא מעט קשיים, לא מעט הפרזות, שלוקחים את המאבק הלגיטימי בטרור ופורסים אותו לתחומים רחבים מדי, בעייתיים, שגויים, לא נכונים.

דב חנין: זו בעיה אחת שקיימת עם החוק הבסיסי הזה, אבל בעיה שנייה קיימת כמובן לגבי ההפעלה שלו.

דב חנין: אם כבר יש חוק כזה, בואו נפעיל את החוק הזה על איסור מימון לגורמי טרור נגד גורמי הטרור שפועלים – נגד גורמי טרור שעל-פי שרים בממשלה, כאן, מעל הדוכן הזה בכנסת, פעילים בתחומי השטחים שישראל כובשת.

ראובן ריבלין: נא לסכם.

דב חנין: אני מסכם, אדוני היושב-ראש, ואומר – – –

קריאה: לא קראת את הדוח, הדוח אומר שהיא לא כובשת.

דב חנין: אני קראתי את הדוח הזה בתימהון, חברי השר ארדן, התפלאתי לראות דוח שחתום עליו שופט של בית-המשפט העליון שמתעלם בצורה כל כך לא אלגנטית מ-45 שנות פסיקה של בית-המשפט העליון, שעשה את כל שיכול היה – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא דנים עכשיו בדוח.

דב חנין: – – כדי להכשיר את ההתנחלויות – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא דנים בדוח – – –

דב חנין: – – וניסה לעשות את זה בצורה אלגנטית.

דב חנין: ו-45 שנות פעולה של בית-המשפט העליון להכשרה אלגנטית של ההתנחלויות נזרקו לפח במחי יד אחת.

ראובן ריבלין: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: הייתי בארצות-הברית אצל ידידי האינדיאנים, והם עד היום חושבים שארצות-הברית כבשה את מדינתם, וזו זכותם לחשוב כך.

ראובן ריבלין: זה הכול.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: רבותי, לפני שאני מעביר את שרביט הניהול לחברי חבר הכנסת ברכה, אנחנו עוברים להצבעה על חוק איסור מימון הטרור, רבותי, בקריאה שנייה, שכן אין הסתייגויות, אלה היו רק הסתייגויות דיבור, ואין הסתייגויות להצבעה.

ראובן ריבלין: ובכן, נא להצביע בקריאה שנייה, מקשה אחת, על הצעת חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 4).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–3 – 26 נגד – 4 נמנעים – 1 סעיפים 1–3 נתקבלו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין, רק לפני שעה קלה אישרנו הצעת חוק שלך ושל חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: אבל זה לא אני, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אוקיי, יכול להיות.

ראובן ריבלין: 26 בעד, ארבעה נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 4) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: האם יש לך הרהורים או פקפוקים, אדוני יושב-ראש הוועדה, או שאתה רוצה שנצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו נצביע בקריאה שלישית – כי זאת זכותך המלאה לדרוש זאת, ואני מאשר את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אני עובר להצעת חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 4) – קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 25 נגד – 4 נמנעים – 1 חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 25 בעד, ארבעה נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 4) עברה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה יבוא ויעלה להחליף אותי.

ראובן ריבלין: [מס' מ/481; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ', עמ' 8355; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 15).

ראובן ריבלין: יש רשות דיבור – גם כאן, חברת הכנסת גלאון, אתם לא רוצים רשות דיבור?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: קודם כול יגיע חבר הכנסת רותם להציג את החוק.

ראובן ריבלין: ויחליף אותי – חבר הכנסת יצחק וקנין, קודם כול בירכנו אותך על הצעת חוק שלך ושל חברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון חוק עובדים זרים, התשנ"א–1991, תיקון מס' 15, שעניינו הגברת האכיפה וההרתעה בתחום ההעסקה של עובדים זרים בניגוד לחוק.

דוד רותם: ראשית, מוצע לקבוע כי בית-משפט אשר הרשיע מעסיק של עובד זר בניגוד לחוק לא יטיל על המעסיק קנס שיפחת מכפל הקנס המינהלי הקבוע לאותה עבירה, אלא מטעמים מיוחדים שיירשמו.

דוד רותם: הוועדה החליטה שאין לקבוע בחוק קנס מזערי לאחר הרשעה כאמור בשני מקרים: אחד, בהעסקת עובד בתחום הסיעוד בניגוד לחוק, כל עוד אותו מעסיק קיבל היתר להעסיק עובד זר; והשני, במקרה של חקלאי – –

מוחמד ברכה: סליחה שנייה.

מוחמד ברכה: למי הטלפון שמצלצל כאן?

מוחמד ברכה: רבותי.

מוחמד ברכה: אני לא מזהה מהגב מי מדבר עם חבר הכנסת מיכאלי.

מוחמד ברכה: נא לשבת.

מוחמד ברכה: אילטוב.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: – – במקרה של חקלאי – על-פי התעקשותו של חבר הכנסת שי חרמש, שייצג את החקלאים, אנחנו קיבלנו שחקלאי שהגיש בקשה לנייד את העובדים, אך טרם נתקבלה תשובה בעניינו, לא תהיה חובה להטיל עליו את כפל הקנס המזערי.

דוד רותם: שנית, מוצע לקבוע חזקה בחוק שלפיה אם נמצא עובד זר עובד בשטח מסוים, יראו את מחזיק המקום כמי שמעסיק אותו, אלא אם כן הוכיח אחרת.

דוד רותם: חזקה זו היא תוצרת הפסיקה, ואנו מבקשים לעגן אותה בחוק.

דוד רותם: שלישית, מוצע להכפיל את הקנס המרבי שבית-המשפט רשאי להטיל בשל עבירה של הפרת חובת פיקוח בידי נושא משרה בתאגיד, כדי לתמרץ את נושאי המשרה לפקח על העסקה בידי התאגיד.

דוד רותם: עוד מוצע להעניק לממונה על ההיתרים את הסמכות לסגור בית-עסק לתקופה שעד שבועיים, בצו מינהלי, אם מועסק בבית-העסק עובד זר ללא היתר ואם הוא משוכנע שמתן הצו חיוני למניעת המשך העסקתו.

דוד רותם: הממונה לא יוציא צו כאמור אם הצו יגרום לנזק כלכלי חמור שאינו סביר בנסיבות העניין לבעל המקום.

דוד רותם: מוצע לקבוע כי הצו המינהלי ייכנס לתוקפו רק לאחר 15 יום מהיום שנמסר, ובתקופה זו רשאי כל מי שרואה את עצמו נפגע מהצו לבקש מבית-משפט השלום לשנות או לבטל את הצו.

דוד רותם: לבסוף, מוצע לתקן בתיקון עקיף את סעיף 240 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], ולקבוע כי סדרי הדין "הפשוטים" הקבועים באותו סעיף יחולו לא רק בעבירות קנס, כפי שקבוע היום בחוק, אלא גם בעבירות מינהליות, שכן אין הצדקה מהותית להבחין ביניהם.

דוד רותם: ועדת החוקה קיימה כמה דיונים בתיקון זה במשך כמעט שנתיים.

דוד רותם: אני תקווה שהתיקונים המוצעים היום יתרמו לאכיפת החוק המסדיר את העסקת העובדים הזרים בארץ וירתיעו עבריינים פוטנציאליים מלעבור עבירות הקבועות בחוק עובדים זרים.

דוד רותם: אני קורא למשרד האוצר להמשיך לתקצב כראוי את מחלקות האכיפה והתביעה של רשות האוכלוסין וההגירה, שכן אכיפה אפקטיבית של החוק לא תצמח מההסדרים שאנו קובעים היום בחוק, אלא מאכיפת החוק בשטח.

דוד רותם: אני מבקש להודות לעורכת-הדין אפרת חקאק, למנהלת הוועדה דורית ואג, ליועצים המשפטיים של משרד הפנים, ובמיוחד לחבר הכנסת שי חרמש, שהתייצב לימין החקלאים בחוק הזה ודאג לשמור על זכויותיהם באופן כזה שחקלאים לא ייפגעו.

דוד רותם: אני מבקש לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

מוחמד ברכה: רבותי, אין לחוק הסתייגויות ואין בקשות דיבור, לכן אנחנו מצביעים על הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 15), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–5 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה בקולם של 22 חברי כנסת, כולל קולו של יושב-ראש הוועדה.

דניאל בן-סימון: אני מבקש להוסיף אותי.

מוחמד ברכה: 23, כולל קולו של חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: ברשות יושב-ראש הוועדה נעבור לקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק עובדים זרים (תיקון מס' 15), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: החוק התקבל בקריאה שלישית בתמיכתם של 23 חברי כנסת, כולל קולו של יושב-ראש ועדת החוקה, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: [מס' מ/597; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ה, עמ' 20841; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא והוא הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011 – פרסום בקשות פטנט.

דוד רותם: מטרת הצעת החוק היא הקדמת מועד פרסומן של בקשות לפטנט לעיון הציבור ובהתאמה של המועד שממנו ניתנת הגנה למידע המופיע בבקשת הפטנט, והקדמתן כך שתתאמנה למועדים על-פי אמנת ה-PCT, היא האמנה בדבר שיתוף פעולה בענייני פטנטים שנחתמה בוושינגטון ביום 19 ביוני 1970.

דוד רותם: בכך יימנע ניצול לרעה של פער הזמנים שקיים כיום בין הפרסום של המידע במדינה אחרת לבין תחילת ההגנה בישראל.

דוד רותם: על-פי המוצע, לאחר שניתן פטנט, יוכל בעל הפטנט לתבוע פיצוי בשל הפרת הפטנט גם באופן רטרואקטיבי לתקופה שבין פרסום קיבול בקשת הפטנט לציבור ובין מתן הפטנט.

דוד רותם: במהלך הדיונים בהצעת החוק הוסיפה הוועדה להצעת משרד המשפטים את סעיף 19א המוצע שכותרתו: הקדמת בחינה.

דוד רותם: סעיף זה יאפשר למבקש הפטנט כמו גם לצד שלישי לבקש את הקדמת הבחינה של פטנטים בכמה מצבים – עבור מבקש הפטנט תתאפשר הקדמת הבחינה בשל גילו המתקדם או מצבו הרפואי, האפשרות להיעזרות בתוצאות של בחינה מקבילה של אותו הפטנט במדינה אחרת, התחלת ניצולה של האמצאה שלגביה מתבקש הפטנט או חשש לכך, וכן נסיבות כלליות כגון חלוף זמן בלתי סביר מאז הוגשה הבקשה, טובת הציבור, או אם קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות כן.

דוד רותם: ביחס לצד שלישי הוצע כי בחינה כזו תתאפשר אם בחינתה על-פי הסדר עלולה לעכב פיתוח או ייצור של מוצר או תהליך של הצד השלישי, אם הזמן החולף מיום כניסת הבחינה לשלב הבין-לאומי ארוך באופן משמעותי ביחס לבחינתן של בקשות אחרות מאותו סוג, וכן מסיבה של טובת הציבור או אם קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.

דוד רותם: במקרים אלו תצומצמנה גם הארכות שיכולות להינתן בתיק כאמור, וזאת על מנת למנוע אי-סופיות של הליך הבחינה.

דוד רותם: יחד עם זאת תישאר לרשם הפטנטים האפשרות ליתן ארכות בנסיבות שהמבקש לא יכול היה למנוע או לשלוט בהן.

דוד רותם: לבסוף כוללת ההצעה גם תיקונים פרוצדורליים וניסוחיים.

דוד רותם: בין היתר כוללת ההצעה גם הבהרה כי רשות הפטנטים לא תגבה אגרת פרסום; זאת נוכח ביטול הפרסום ברשומות ואגרת הפרסום בתיקון מס' 8 לחוק שאושר בכנסת לפני שנה וחצי לערך.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות.

דוד רותם: אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: אני רוצה להודות לעורכת-הדין נעמה מנחמי, שייעצה לוועדה בצד המשפטי; למנהלת הוועדה דורית ואג, שניהלה את הוועדה כמו שהיא רגילה; לאנשי רשות הפטנטים, לעורכי-הדין שהיו מעורבים בעניין הזה, ולחברי הוועדה שהשתתפו בדיונים.

דוד רותם: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מוחמד ברכה: אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור להצעת החוק.

מוחמד ברכה: על כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, כולל לוח התיקונים להצעת החוק, בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–16 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–16 נתקבלו.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים לחוק, בתמיכתם של 20 חברי כנסת, כולל קולו – אל תעשה את זה כל פעם.

דוד רותם: הוא כל הזמן עושה את זה, הוא נהנה מזה.

מוחמד ברכה: 21 חברי כנסת, כולל קולם של יושב-ראש הוועדה ושל חבר הכנסת בן-סימון.

ראובן ריבלין: – – –

מוחמד ברכה: זה לא מחלוקת, וזה לא עומד על קול אחד, מכבדים את הכוונה הטובה.

מוחמד ברכה: בכל אופן, הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה בתמיכתם של 21 חברי כנסת, כולל קולם של חבר הכנסת רותם, יושב-ראש הוועדה, וחבר הכנסת בן-סימון, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: קריאה שלישית, כולל לוח התיקונים – מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: בבקשה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק, כולל לוח התיקונים.

מוחמד ברכה: התקבלה בתמיכתם של 22 חברי כנסת, כולל יושב-ראש הוועדה, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: [מס' מ/677; "דברי הכנסת", חוב' כ"ז, עמ' 28868; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא, והוא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 116), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת רותם.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני השר שמפריע ליושב-ראש הקואליציה להקשיב לי, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון חוק העונשין, שעניינה איסור יציאה מהארץ למי שנידון לעונש מאסר בעבודת שירות.

דוד רותם: נידון שנגזר עליו לשאת עונש מאסר בפועל בדרך של עבודת שירות אינו נושא את עונשו בתוך בית-הסוהר, אלא מנהל את חייו מחוץ לכותלי בית-הסוהר ועובד בפיקוח הממונה על עבודת השירות.

דוד רותם: כיוון שמדובר בחלופה לנשיאת עונש מאסר מאחורי סורג ובריח, חופש התנועה של עובד השירות מוגבל מן הסתם פחות מזה של נידון המרצה את עונשו מאחורי סורג ובריח.

דוד רותם: עם זאת, קיים חשש שעובד שירות שיצא מהארץ לא ישוב אליה.

דוד רותם: לכן, מוצע לקבוע כי יחול איסור על עובד שירות לצאת מהארץ; מוצע עוד לאפשר לממונה על עבודת השירות לאשר לעובד שירות לצאת מהארץ, במידת הצורך.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, אני קורא לכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית ולאשר אותה.

דוד רותם: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, וגם לעורכת-הדין אפרת חקאק, על הטיפול המסור בהצעת החוק.

דוד רותם: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: נעבור להצבעה, בהיעדר מסתייגים ומבקשי דיבור.

מוחמד ברכה: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 116), התשע"ב–2012 – אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: בבקשה, מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 1 – 18 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, בתמיכתם של 19 חברי כנסת, כולל קולו של יושב-ראש הוועדה, בהימנעות חבר כנסת אחד.

מוחמד ברכה: נעבור לקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – 2 חוק העונשין (תיקון מס' 116), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, בתמיכתם של 20 חברי כנסת, כולל קולו של יושב-ראש הוועדה, והימנעות שני חברי כנסת.

מוחמד ברכה: [מס' מ/680; "דברי הכנסת", חוב' כ"ז, עמ' 28870; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 15), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: זה החוק האחרון שלי להיום.

דוד רותם: בשבוע הבא אני אבוא אליכם עוד הפעם.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 15), התשע"ב–2012.

דוד רותם: סעיף 42א לפקודת הראיות קובע כי הממצאים והמסקנות של פסק-דין חלוט במשפט פלילי, המרשיע את הנאשם, יהיו קבילים במשפט אזרחי כראיה לכאורה לאמור בהם, אם המורשע הוא בעל-דין במשפט אזרחי.

דוד רותם: הסעיף קובע כי הוראותיו אינן חלות על פסק-דין של בית-הדין הצבאי לעבירות תנועה ועל פסק-דין של בית-משפט עירוני שלא ניתן על-ידי שופט של בית-משפט שלום.

דוד רותם: הצעת החוק מבטלת את אי-תחולתו של הסעיף על בית-הדין הצבאי לעבירות תנועה.

דוד רותם: בית-דין זה שהוקם מכוחן של תקנות שעת-חירום (עבירות תנועה – דין חיילים) בוטל בשנת 1975, עם ביטולן של התקנות.

דוד רותם: במקביל לביטולו הוקם בית-המשפט הצבאי לתעבורה בתיקון 8 לחוק השיפוט הצבאי, התשל"ה–1975.

דוד רותם: ברם, בניגוד לבית-המשפט הצבאי לעבירות תנועה שבו לא ישב שופט בעל השכלה משפטית, בבית-המשפט הצבאי לתעבורה יושב שופט משפטאי בעל שלוש שנות ותק בעריכת-דין לפחות, אשר נבחר על-ידי ועדה.

דוד רותם: משכך, הטעם לאי-תחולתו של הסעיף שהיה קיים לגבי בית-הדין לתעבורה לא מתקיים.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: אני רוצה להודות לעורכת-הדין נעמה מנחמי, שפעלה אתנו לתיקון החוק, ולמנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג.

דוד רותם: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: רבותי, גם לחוק הזה אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

מוחמד ברכה: על כן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 15), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: נא להצביע.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 1 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, בתמיכתם של 23 חברי כנסת, כולל יושב-ראש הוועדה, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: נעבור להצביע בקריאה שלישית על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: בבקשה, מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 15), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בתמיכתם של – רותם, הצבעת?

דוד רותם: כן.

מוחמד ברכה: בקולם של 21 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: [מס' מ/541; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ג', עמ' 12842, חוב' י"א, עמ' 14769; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא, והוא: הצעת חוק הנפט (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הנפט (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית אשר נדונה בכנסת ועברה בקריאה ראשונה כחלק מהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, להלן – הצעת חוק המדיניות הכלכלית.

כרמל שאמה-הכהן: ביום ט"ו בטבת התשע"א, 22 בדצמבר 2010, הרשתה הכנסת לחלק את הצעת חוק המדיניות הכלכלית באופן שסעיף 69, שעניינו תיקון חוק הנפט, התשי"ב–1952, להלן – חוק הנפט, לא יובא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית יחד עם שאר סעיפי הצעת חוק המדיניות הכלכלית.

כרמל שאמה-הכהן: עתה מובאת הצעת החוק האמורה לאישור הכנסת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: ודאי תשאלו את עצמכם, מדוע הכנת הצעת חוק זו בוועדת הכלכלה נמשכה פרק זמן כה ארוך?

כרמל שאמה-הכהן: התשובה – מייד.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 3 לחוק הנפט מסמיך את השר שהממשלה העניקה לו את הסמכות לבצע חוק זה, שבפועל הוא שר האנרגיה והמים, למנות מועצה מייעצת בת תשעה חברים אשר סמכויותיה הן, בין השאר, ייעוץ לשר הממונה לגבי השטחים משטחי המדינה שיהיו פתוחים לחיפוש נפט ולהפקתו, ייעוץ בעניין עקרונות הפעולה בחיפושי נפט והיקף ההשקעה הכספית המינימלית הדרושה לקבלת רשיון, מתן היתרים ורשיונות לחיפוש נפט ולהפקתו ועוד.

כרמל שאמה-הכהן: בהצעת החוק המקורית הוצע לשנות את הוראות החוק כך שמינוי חברי המועצה ייעשה במשותף בידי שר התשתיות הלאומיות ושר האוצר.

כרמל שאמה-הכהן: כן הוצע לשנות את הרכב המועצה כך שנוסף על חמישה נציגים מהציבור תכלול המועצה שני נציגי משרד התשתיות – האנרגיה והמים ושני נציגים ממשרד האוצר, מאגף התקציבים ומהחשב הכללי.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה מצאה בהצעה זו כמה פגמים.

כרמל שאמה-הכהן: ראשית, חשבנו שבעידן הנוכחי לא ייתכן שבמועצה כזאת לא יהיו נציגים של השר להגנת הסביבה, כך שהמועצה תביא בחשבון, כחלק משיקוליה, בצורה מובנית וברורה, גם שיקולים סביבתיים.

כרמל שאמה-הכהן: נוסף על כך סברה הוועדה כי אם כבר מתקנים את החוק בנוגע למועצה, מן הראוי לכלול בחוק גם הוראות המתייחסות להתנהלות המועצה, סייגים לכהונה, הוראות לעניין ניגודי עניינים ועוד.

כרמל שאמה-הכהן: בהצעת חוק זו מעוגנת ההסכמה שהגיעו אליה רוב חברי הוועדה בדבר מספר החברים במועצה ודרכי מינוים: מוצע כי מספר החברים יועלה מתשעה ל-15, ושבעה מהם לפחות יהיו מקרב הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מוצע לקבוע כי השר הממונה ימנה עובד אגף התקציבים ועובד אגף החשב הכללי במשרד האוצר, שניהם על-פי הצעת שר האוצר, שני עובדי משרד האנרגיה והמים, על-פי הצעת שר האנרגיה והמים, ושני עובדי המשרד להגנת הסביבה, על-פי הצעת השר להגנת הסביבה.

כרמל שאמה-הכהן: לסעיף זה הגישו שר האנרגיה והמים וחברת הכנסת ליה שמטוב הסתייגות המבקשת לקבוע כי במקום שני נציגי השר להגנת הסביבה ימונה רק ממלא-מקום אחד, מקרב עובדי המשרד להגנת הסביבה, וכי הוא ימלא את מקומו של חבר מועצה מסוים רק אם ייעדר מאחד הדיונים.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שציינתי קודם, אני סבור כי לא ראוי, במועצה חשובה כל כך, העוסקת בנושאים שעשויות להיות להם השפעות סביבתיות מרחיקות לכת, שלא ישבו באופן קבוע נציגי המשרד לאיכות ולהגנת הסביבה, ולכן אני מבקש לדחות את ההסתייגות של השר ושל חברת הכנסת ליה שמטוב.

כרמל שאמה-הכהן: חברי סיעת חד"ש הגישו אף הם הסתייגות לסעיף זה וביקשו לקבוע מספר רב יותר של נציגים מקרב עובדי המשרד להגנת הסביבה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לדחות גם את ההסתייגויות של חברי סיעת חד"ש.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מוצע לקבוע בהצעת החוק המונחת לפניכם כי המניין החוקי בישיבותיה של המועצה יהא שבעה חברים וכי המועצה תתכנס לפחות ארבע פעמים בשנה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק כוללת גם הוראות לעניין הכישורים הנדרשים לצורך מינוי למועצה, סייגים לכהונה כחבר במועצה והסדרים לעניין סיום הכהונה.

כרמל שאמה-הכהן: ביחס לרשימת התארים האקדמיים שהם תנאי כשירות להתמנות למועצה, הגיש השר להגנת הסביבה הסתייגות המבקשת להוסיף את לימודי הסביבה לרשימת התארים המפורטת בהצעה, ואני סבור כי ראוי לקבל הסתייגות זו.

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא לחברי הכנסת להצביע בעד הסתייגות השר להגנת הסביבה, לדחות את כל יתר ההסתייגויות ולקבל את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: לא הבנתי מה אמרת על ההסתייגות של שר האנרגיה, הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה תיקנה והוסיפה, לאחר מספר דיונים רב וחילוקי דעות בתוך נציגי הממשלה ובתוך הקואליציה – החליטה בסופו של דבר להוסיף שני נציגי המשרד להגנת הסביבה; מתוך הרקע של אסון מקסיקו האחרון.

כרמל שאמה-הכהן: קיבלנו ברכה של מרבצי הגז בים, אבל זה גם יכול להיות חלילה יום אחד מפגע סביבתי ברמה שעוד לא הכרנו, ולכן חשבנו שגם בדיוני מועצת הנפט יהיה השיקול הסביבתי.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו הכרענו – הוועדה הכריעה להוסיף שני נציגים, השר רוצה להפוך את זה לממלא-מקום אחד – מצד אחד, זו הסתייגות אחת; ביקשנו לדחות את ההסתייגות הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: יש הסתייגות של חבר סיעת חד"ש, חבר הכנסת דב חנין, להגדיל את מספר נציגי המשרד להגנת הסביבה, וגם את זו אנחנו מבקשים לדחות, ולהשאיר את זה על שני נציגים.

כרמל שאמה-הכהן: זה בעצם המצב.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: סיימת, אדוני?

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון בהסתייגויות ובבקשות דיבור.

מוחמד ברכה: יש הסתייגויות כמובן.

מוחמד ברכה: ההסתייגות הראשונה היא של שר האנרגיה והמים עוזי לנדאו וחברת הכנסת ליה שמטוב.

מוחמד ברכה: להוריד או שאת לא רוצה לנמק?

ליה שמטוב: להוריד.

מוחמד ברכה: להוריד.

מוחמד ברכה: משמעות הדבר היא שגם ההסתייגות של השר יורדת?

כרמל שאמה-הכהן: השרים מושכים הסתייגות אחרת.

מוחמד ברכה: מושכים, אוקיי.

מוחמד ברכה: אז חבר הכנסת דב חנין.

כרמל שאמה-הכהן: יש הסתייגויות – – –

מוחמד ברכה: יש אחרים אבל, כן.

מוחמד ברכה: השר ארדן, אתה גם מוריד את ההסתייגות שלך?

גלעד ארדן: כן, כן.

מוחמד ברכה: אז אנחנו רק נשמע את חבר הכנסת דב חנין, כי המסתייגים האחרים או לא יכולים לדבר או לא נמצאים.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, התיקון הזה, אדוני היושב-ראש, לחוק הנפט הוא תיקון בכיוון הנכון.

דב חנין: קידוחי נפט בחופי מדינת ישראל יכולים להיות ברכה, ואנחנו כולנו מקווים שהם יהיו ברכה, אבל הם עלולים להיות גם קללה מאוד גדולה, כפי שאנחנו יודעים ממה שקרה במפרץ מקסיקו.

דב חנין: במפרץ מקסיקו, עמיתי חברי הכנסת, קרתה תאונת קידוח נפט חמורה, שעד היום לא שוקמו נזקיה, והשיקום של נזקיה ייקח עוד שנים רבות מאוד מאוד.

דב חנין: ולכן, כשאנחנו מדברים על קידוחי נפט בים, אנחנו מייד חושבים על מפרץ מקסיקו, אבל בחשיבה הזאת על מפרץ מקסיקו, אדוני היושב-ראש, יש טעות מסוימת, מכיוון שיש שלושה הבדלים גדולים בין קידוחי נפט בחופי ישראל לבין קידוחי הנפט שהיו במפרץ מקסיקו.

דב חנין: ההבדל הראשון הוא שהים התיכון איננו מפרץ באוקיינוס; הים התיכון הוא ים סגור, הוא בריכה ענקית שיש לה שני מוצאים קטנים מאוד לאוקיינוס: האחד, תעלת סואץ, מוצא לים-סוף ולאוקיינוס ההודי, והשני, מצרי גיברלטר, מוצא לאוקיינוס האטלנטי.

דב חנין: לעומת זאת מפרץ מקסיקו הוא מפרץ שהוא חלק מהאוקיינוס האטלנטי.

דב חנין: הוא נמצא בפתח היציאה של מה שנקרא "המסוע האטלנטי", או בשפת העם "זרם הגולף", זה אותו זרם גדול של מים שלוקח מים חמים, בעצם, ממפרץ מקסיקו, ומעביר אותם בכיוון צפון-מזרח, לכיוון החופים הצפון-מערביים של אירופה, וכך מפרץ מקסיקו עובר תהליך של טיהור טבעי קבוע שבים התיכון לא מתרחש.

דב חנין: הים התיכון, אם יש בו אסון נפט, הנפט הזה יישאר עד שאנחנו נמצא דרך להוציא אותו משם.

דב חנין: זה הבדל אחד בין הים התיכון לבין מפרץ מקסיקו.

דב חנין: ההבדל השני הוא שקידוחי הנפט בים התיכון הם הרבה יותר עמוקים.

דב חנין: התקלה במפרץ מקסיקו היתה בעומק של כ-1,600 מטר.

דב חנין: בים התיכון, אדוני היושב-ראש, קידוחי הנפט מתוכננים להיות מתחת לשכבת הגז, זאת אומרת, בעומק של כ-6,000 מטר ומעלה, זהultra-deep water .

דב חנין: אלה הם קידוחים בעומק שאין ידע מספיק – לא רק בארץ אלא גם בעולם – איך להתמודד אתם בכלל, אם הם מתרחשים.

דב חנין: ולכן, כמובן, תאונת נפט שתהיה בחופי ישראל תהיה הרבה יותר מסוכנת והרבה יותר קשה לטיפול מאשר התאונה שהתרחשה במפרץ מקסיקו.

דב חנין: אז מכל הסיבות האלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להיזהר עוד יותר, הרבה יותר מאשר נזהרו האמריקנים לפני האסון במפרץ מקסיקו.

דב חנין: בארצות-הברית הוקמה ועדת חקירה אחרי האסון במפרץ מקסיקו, והמסקנה המרכזית שלה היתה שברמה המהותית לא היתה הפרדה מספיק חדה בין הרגולטור הסביבתי לבין הרגולטור שעוסק בקידוחי נפט.

דב חנין: אבל אצלנו, לא רק שאין בכלל הפרדה בין שני הרגולטורים, אלא שהרגולטור הסביבתי, השר להגנת הסביבה, בעצם מודר לחלוטין, מוצא החוצה מכל העיסוק בפיקוח השוטף ובהסדרה של קידוחי הנפט.

דב חנין: המצב הזה הוא מצב מופרך ובלתי סביר, בלתי הגיוני, בלתי מוצדק, משום בחינה שהיא.

דב חנין: יש היום מפקח על הנפט, שהוא איש משרד התשתיות, ויש בצדו מועצה מייעצת, שגם היא מאנשי משרד התשתיות.

דב חנין: והנה באה הממשלה והציעה תיקון – להרחיב את אותה מועצה מייעצת ולהוסיף למועצה המייעצת עוד אנשים של משרד התשתיות, מכיוון שלא מספיק תשעה אנשים של משרד התשתיות, צריך להרחיב אותה בעוד כמה אנשים, ולהוסיף גם כמה אנשים של משרד האוצר.

דב חנין: מי נשאר בצד?

דב חנין: כמובן, המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע הערכה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, שבאמת היה שותף במאבק; לשר להגנת הסביבה, השר ארדן.

דב חנין: באמת התנהל פה מאבק לא פשוט.

דב חנין: שימו לב רק על מה נאבקנו – על זה שישבו שני נציגים של המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: לא תגידו ארגונים סביבתיים, אתם יודעים – הירוקים.

גלעד ארדן: מתוך 15.

דב חנין: מתוך 15, בתוך ועדה מייעצת – לנציג של משרד האנרגיה והמים.

רחל אדטו: אז למה לא – – –

דב חנין: ועל זה אפילו שר האנרגיה והמים, השר לנדאו, עד לפני חמש דקות – אפילו לזה הוא לא הסכים, עם אותה הסתייגויות; והוא בעצם מבקש להוריד את הדבר הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההסתייגויות שלנו הן בכיוון ההפוך.

דב חנין: אני חושב שהמועצה המייעצת צריכה להיות עם רוב של נציגים סביבתיים, מיעוט של נציגי תשתיות ואנרגיה, ואם לא רוב, לפחות ייצוג משמעותי ואמיתי של אנשים שמבינים בסביבה, יודעים להגן על הסביבה.

דב חנין: כי, חברות וחברים, אם חס וחלילה יתרחש אסון נפט בחופי ישראל, אף אחד לא יוכל להסביר איך הגענו לאבסורד כזה של חוסר פיקוח סביבתי על קידוחי הנפט בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

רחל אדטו: דב, תסביר רק למה התנגדו; זה נשמע כל כך הגיוני, אני לא מבינה – – –

דב חנין: אני חייב להגיד לך, חברת הכנסת ד"ר אדטו, שאני שוחחתי עם השר לנדאו באופן אישי, ושוחחתי עם נציגיו באופן אישי, וניסיתי להבין, באמת ניסיתי ברמה העניינית להבין מהו החשש הגדול משני נציגים של המשרד להגנת הסביבה – משרד ממשלתי, עם אנשי מקצוע מאוד טובים, שיושבים בסופו של דבר בוועדה מייעצת, לא ועדה שקובעת לבד.

דב חנין: לא הצלחתי להבין.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: טוב, שאר הרשומים כמסתייגים – אחד מנהל את הישיבה ולא יכול לדבר, ושניים אינם נמצאים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אייכלר ביקש רשות דיבור – הוא לא נמצא.

מוחמד ברכה: על כן, אנחנו נעבור להצבעות, רבותי חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: נעבור להסתייגויות קודם.

מוחמד ברכה: אנחנו נצביע – –

רונית תירוש: אנחנו נגד?

מוחמד ברכה: – – על שם החוק כהצעת הוועדה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 20 בעד שם החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

מוחמד ברכה: שם החוק אושר כהצעת הוועדה בתמיכתם של 14 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: נעבור להסתייגויות על הסעיף הראשון – ההסתייגות של שר האנרגיה והמים ירדה, גם של ליה שמטוב ירדה.

מוחמד ברכה: אנחנו נצביע על – – –

דב חנין: אדוני, רק על הראשונה להצביע.

מוחמד ברכה: רק על הראשונה.

מוחמד ברכה: אנחנו נצביע על ההסתייגות הראשונה בסעיף 1 לחוק, של חברי הכנסת של חד"ש, ההסתייגות שנומקה על-ידי חבר הכנסת חנין.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 12 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה לסעיף 1 לא נתקבלה.

מוחמד ברכה: ההסתייגות לא התקבלה.

מוחמד ברכה: התנגדו לה 12 חברי כנסת ותמכו בה ארבעה חברי כנסת.

מוחמד ברכה: לחלופין א' ולחלופין ב' ירדו, ועל כן לא נותרו הסתייגויות על כל הסעיפים.

מוחמד ברכה: השר ארדן הוריד את ההסתייגות שלו.

מוחמד ברכה: על כן, אנחנו נצביע בקריאה שנייה על הסעיפים 1, 2 ו-3 כהצעת הוועדה, כמובן.

מוחמד ברכה: מי בעד ומי נגד?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

מוחמד ברכה: הסעיפים האמורים אושרו – מ-1 עד 3 כולל, בתמיכתם של 18 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על הצעת חוק הנפט (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: ומי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק הנפט (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: ברוב של 20 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, החוק אושר בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: [מס' מ/699; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 29826; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא והוא: הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חברת הכנסת רונית תירוש.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, מ/699א' – לקריאה שנייה ושלישית.

רונית תירוש: הצעת החוק הממשלתית שבפניכם הובאה לדיון בפני ועדת המדע והטכנולוגיה על מנת לאפשר לשירות בתי-הסוהר להמשיך לתפעל את תוכנית האיזוק האלקטרוני ללא הסדרה חוקית מהותית, אלא בהוראת שעה, במשך שנה נוספת.

רונית תירוש: הוועדה אישרה את הארכת התוקף לשמונה חודשים בלבד.

רונית תירוש: האיזוק האלקטרוני הוא כלי המשמש את מרבית מדינות העולם המערבי מזה שנים רבות, על מנת להקל על העומס הרב בבתי-הסוהר ועל מנת ליצור אלטרנטיבה לענישה ולהחזקה במעצר.

רונית תירוש: וזאת, לעומת שתי האלטרנטיבות שהיו קיימות עד היום – מעצר בית רגיל או החזקה בבית-מאסר או בכלא.

רונית תירוש: השימוש באזיק אלקטרוני נעשה בשתי אוכלוסיות: האחת, על משוחררים בערובה, עצורים עד תום ההליכים שכבר הוגש נגדם כתב-אישום, וכן על אסירים אשר משתחררים על-תנאי על-ידי ועדת השחרורים של בתי-הסוהר, כחלק מתנאי השחרור.

רונית תירוש: את הפיילוט, הניסוי, מפעיל שירות בתי-הסוהר בסיוע המשטרה, אם כי ללא חקיקה מסודרת.

רונית תירוש: חלוקת הסמכויות והתפקידים אף אינה ברורה לגמרי.

רונית תירוש: את הפיקוח השוטף מבצעת חברה פרטית שנבחרה במכרז, אם כי יש עדיין בעיות טכנולוגיות שאין להן מענה לעניין הפרות המעצר.

רונית תירוש: לוועדת המדע, שאישרה את הוראת השעה לראשונה, כמו גם לוועדה היום, היה ברור כי לנוכח הבעייתיות בפועל – בשימוש בטכנולוגיות, בביצוע אכיפה ובהיעדר הוראות מהותיות לגבי טיפול בהפרות מעצר, אופן ההפעלה על-ידי בית-המשפט, פגיעה אפשרית ובעיות נוספות – היה ברור כי יש צורך דחוף בהבאתו של חוק פיקוח על איזוק אלקטרוני נפרד ומפורט.

רונית תירוש: לכן נקטה אז הוועדה דרך של הוראת שעה ולא חקיקה קבועה, על-ידי תיקון קצר ולקוני בפקודת בתי-הסוהר, כפי שנתבקשה.

רונית תירוש: הוועדה הופתעה מאוד לקבל את הצעת החוק, שביקשה להאריך את הוראת השעה בשנה נוספת.

רונית תירוש: מדובר בהארכה שנייה של הוראת השעה, אשר הוארכה כבר פעם אחת, בשנה; זאת אף שהוראת השעה המקורית הגבילה את ההארכה לתקופה אחת נוספת בלבד.

רונית תירוש: המשרד לביטחון הפנים ומשרד המשפטים ישבו על המדוכה והניחו בפני הוועדה טיוטת תזכיר בשלביה הסופיים.

רונית תירוש: נאמר לנו כי השלמת החקיקה לא מתאפשרת כרגע מטעמים תקציביים.

רונית תירוש: טיעון זה אינו מקובל על הוועדה.

רונית תירוש: הפעלתה של תוכנית האיזוק האלקטרוני מתבצעת כבר שבע שנים, והתקציב שיש להקצות לה ידוע וברור, ולא מהווה הפתעה לאיש.

רונית תירוש: כל עיכוב בחקיקה מאריך את הבעייתיות המשפטית שבהפעלת התוכנית ללא חקיקה, ואף פוגע ביעילותה, באין הסדר יעיל לטיפול בהפרות המעצר.

רונית תירוש: לפיכך, ולפנים משורת הדין, קבעה הוועדה ארכה של שמונה חודשים בלבד, ולא שנה, כפי שנתבקשנו, על מנת להשלים את החקיקה.

רונית תירוש: אנו מצדנו, עם הגעתה של החקיקה לכנסת נפעל להשלמתה ללא עיכוב, לאחר שנערוך דיון מהותי בוועדה.

רונית תירוש: על משרדי הממשלה מוטל להניח את הצעת החוק מייד בתחילת מושב החורף, על מנת שלא ליצור ואקום כשיפוג תוקפה של הוראת השעה ב-15 במרס 2013.

רונית תירוש: אשר על כן, אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

רונית תירוש: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: להצעת החוק אין הסתייגויות, אבל יש בקשות דיבור של חברי סיעת חד"ש, שבתוכם נמצא חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לנמק?

דב חנין: כן.

דב חנין: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מציע לכנסת להתנגד להארכת הוראת השעה הזאת.

דב חנין: אני רוצה להסביר את עמדתי.

דב חנין: אני לא מתנגד ברמה העקרונית לעצם קיומם של אזיקים אלקטרוניים; לפעמים אזיקים אלקטרוניים בהחלט עשויים להיות חלופה טובה למעצר ולמאסר, ועדיף שבמצבים מסוימים אדם לא יהיה בכלא.

דב חנין: אם אפשר לשקם אותו, ויהיו לו אזיקים אלקטרוניים, והוא יהיה מחוץ לכלא – אני לא מתנגד לדבר הזה.

דב חנין: אבל אני חושב שזה נושא שלא מתאים להסדרה בצורה הבעייתית שבה אנחנו מסדירים אותו.

דב חנין: הנושא הזה צריך להיות מוסדר בצורה כוללת, רצינית ומעמיקה, מכיוון, עמיתי חברי הכנסת, שיש לדרך הזאת של טיפול בעצירים ובאסירים גם חסרונות גדולים ומהותיים.

דב חנין: קודם כול, אדוני היושב-ראש, בספרות ישנה ביקורת לא מבוטלת על הנזקים הנפשיים שנגרמים לאנשים כאשר הם נמצאים באזיק אלקטרוני.

דב חנין: בעצם, אזיק אלקטרוני הוא מין מצב שבו אתה נמצא בסיטואציה של שליטה מרחוק: מישהו אחר יודע מה קורה אתך, מה אתה עושה, לאן אתה הולך, איפה אתה נמצא.

דב חנין: הדבר הזה הוא פגיעה בחירות, שגוררת אתה – כך טוענת הספרות – נזקים נפשיים לא מבוטלים.

דב חנין: אבל מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, מה הרי בעצם נוצר כאשר אנחנו שולחים החוצה אסירים או עצירים עם אזיק אלקטרוני?

דב חנין: אנחנו בעצם יוצרים מצב של אסירים שנמצאים מחוץ לכלא.

דב חנין: אסירים שנמצאים מחוץ לכלא הם אסירים שבעצם המדינה מסירה מהם את אחריותה הכוללת.

דב חנין: אסירים בבית-הכלא, הרי המדינה אחראית להם מבחינה רפואית, מבחינה שיקומית, מבחינה טיפולית, אפילו לעתים מבחינת התעסוקה והחינוך בבית-הכלא.

דב חנין: אנחנו קיבלנו את חוק תנאי כליאה הולמים במושב הזה, וזה חוק היסטורי ומהפכני.

דב חנין: אבל ברגע שהאסיר איננו נמצא בחזקתה של המדינה, למדינה אין שום אחריות עליו; לא אחריות רפואית, לא אחריות שיקומית, לא אחריות טיפולית, לא אחריות בתחום התעסוקה והחינוך.

דב חנין: ולכן יש בעייתיות גדולה בדרך הזאת של החזקת אסירים.

דב חנין: יש בעיה נוספת, עמיתי חברי הכנסת, בצורת ההתנהלות הזאת עם אסירים ועצירים, והיא קשורה לכך שאסירים ועצירים שנמצאים באיזוק אלקטרוני, בעצם נשללת מהם הזכות והיכולת לעבוד.

דב חנין: ואז, כשאנשים אין להם הזכות והיכולת לעבוד ולהתפרנס, הם בעצם הופכים להיות נטל על המשפחה.

דב חנין: אנחנו בעצם יוצרים פה איזה מערך של הפרטה כפולה של ההתנהלות כלפיהם: מצד אחד מוציאים אותם מבית-הסוהר, ואז אין מי שלוקח עליהם את האחריות במובן של טיפול, רפואה, שיקום וכדומה; וגם, מהצד השני, אנחנו מוציאים אותם החוצה בלי לאפשר להם יכולת לעבוד, ואז, כשאנשים לא עובדים, הם בעצם נטל על המשפחה שלהם או נטל על הסובבים אותם, והדבר הזה הוא מאוד מאוד בעייתי.

דב חנין: אנחנו יוצרים פה מנגנון שהוא פוגעני במיוחד ביחס לאוכלוסיות מוחלשות ולאנשים עניים.

דב חנין: והביקורת האחרונה, עמיתי חברי הכנסת, והיא ביקורת מאוד מאוד רצינית, נוגעת לכך שהיום המנגנון הזה מופעל לא רק על אסירים שהורשעו בדין אלא זו צורה של פיקוח גם על עצורים, על אנשים שעדיין בית-משפט לא הכריע שהם אשמים במשהו.

דב חנין: גם הם כפופים למנגנונים של איזוק אלקטרוני.

דב חנין: והדבר הזה, עמיתי חברי הכנסת, לטעמי הוא דבר פוגע באופן מרחיק לכת בחירויות הבסיסיות שלנו.

דב חנין: ולכן המסקנה הכוללת מכל הדברים האלה היא שבגלל הבעיות האלה אנחנו חייבים את הסוגיה הזאת להסדיר בצורה מאוזנת וכוללת.

דב חנין: אי-אפשר להמשיך ולהאריך חוק מהסוג הזה בדרך של הוראת שעה.

דב חנין: אני מציע לכנסת להתנגד להארכה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אין בקשות דיבור נוספות.

מוחמד ברכה: על כן אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: ומי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 24 בעד סעיף 1 – 15 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, בתמיכתם של 15 חברי כנסת והתנגדות שני חברי כנסת.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: בבקשה, מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 14 נגד – 2 נמנעים – אין חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, בתמיכתם של 14 חברי כנסת והתנגדות שניים, ללא נמנעים.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת רונית תירוש רוצה להודות.

רונית תירוש: תודה, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: ברשותך וברשות חברי הכנסת, אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, הגברת ענת לוי, על שעמלה על החוק במהירות, יש לומר; ועל העצות המשפטיות הטובות שקיבלתי מהיועצת המשפטית של הוועדה, נירה לאמעי.

רונית תירוש: אני חושבת שבמינונים הנכונים, גם לאור ולנוכח ההסתייגויות שהוגשו כאן, עשינו את הפשרה.

רונית תירוש: לא נענינו ונתנו שנה.

רונית תירוש: כלומר, לא בירכנו על מעשה כמעט עשוי בדיעבד, והגבלנו את הממשלה ואת משרד המשפטים; ואנחנו נשתדל מאוד שאפילו בטרם יעברו שמונה חודשים, יביאו בפנינו חוק מוסדר כמו שצריך.

רונית תירוש: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: בעצם סיימנו זמנית את ההצעות בקריאה שנייה ושלישית, ואנחנו נחזור לקראת סוף סדר-היום.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/702).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור עכשיו להצעות חוק לקריאה ראשונה, והראשונה ביניהן: הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012; לקריאה ראשונה, כאמור.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: לאחר מכן יש רשימת דוברים.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), קריאה ראשונה.

יצחק כהן: בהצעת החוק שלושה פרקים.

יצחק כהן: פרק א' – תחבורה.

יצחק כהן: בשנים האחרונות מקדמת ממשלת ישראל שינויים מבניים בתחבורה הציבורית במטרה לעודד שימוש בתחבורה הציבורית, בין השאר באמצעות שיפור השירות הניתן לציבור הנוסעים.

יצחק כהן: במסגרת זו מתבצעת הוצאה הדרגתית לתחרות של קווי שירות האוטובוסים והתחלת הקמתם של אמצעי תחבורה ציבוריים חדשים, כגון מערכות להסעת המונים.

יצחק כהן: בשלושת העשורים האחרונים חלה נסיגה מתמדת במספר הנוסעים בקווי שירות באוטובוסים, וזאת על אף העובדה שמדינת ישראל משקיעה כספים רבים בשיפור רמת השירות הניתן על-ידי מפעילי התחבורה הציבורית באוטובוסים.

יצחק כהן: לאור זאת מבקשת הממשלה לנקוט צעדים נוספים אשר מטרתם עידוד השימוש בתחבורה הציבורית ובאוטובוסים.

יצחק כהן: פתיחת ענף התחבורה הציבורית באוטובוסים להשתתפותם של שחקנים נוספים נושאת בחובה פוטנציאל לשיפור ברמת השירות הניתן ללקוח וחיסכון כספי גדול, שממנו ייהנה גם הציבור.

יצחק כהן: לפיכך מוצע לקבוע את ההליך התחרותי כתנאי למתן רשיונות להפעלת קווי שירות ואשכולות שירות באוטובוסים.

יצחק כהן: כדי לחייב הוצאת קווים תקופתית להליך התחרותי מוצע גם להגביל את משך הזמן המקסימלי שלגביו יוכל להינתן רשיון קו שירות או אשכול שירות במסגרת אותו הליך לתקופה שלא תעלה על שש שנים, כאשר המפקח על התעבורה יהיה רשאי להאריך את תקופת התוקף האמורה בשתי תקופות נוספות בנות שלוש שנים כל אחת.

יצחק כהן: הצעת החוק כוללת שורת הוראות שמטרתן שיפור ברמת השירות הניתנת לציבור, כגון הסמכת המפקח על התעבורה לכלול ברשיון להפעלת קו שירות או אשכול שירות תנאים והוראות שמטרתם העיקרית להבטיח רמת שירות נאותה, והסכמתו לבטל, להגביל או להתלות רשיון שניתן, לרבות בנסיבות שבהן בעל הרשיון הפר תנאי מהותי מתנאי הרשיון, לרבות תנאי שמטרתו להבטיח רמת שירות נאותה.

יצחק כהן: עד כאן פרק א', איתן כבל.

יצחק כהן: סיימת לכתוב?

יצחק כהן: פרק ב' – – –

איתן כבל: אני לא אשה, אבל אני יכול להקשיב, לעשות שתי פעולות יחד.

יצחק כהן: נפוליאון, נפוליאון.

יצחק כהן: פרק ב' – הגבלים עסקיים.

יצחק כהן: חלק משמעותי של עבודת הוועדה לשינוי חברתי-כלכלי ומסקנותיה עסק ביוקר המחיה בישראל וברמת התחרות בענפי המשק.

יצחק כהן: אין ספק כי בטווח הארוך קיומה של דינמיקה תחרותית בשווקים בישראל הוא רכיב מרכזי וחשוב בהפחתת יוקר המחיה.

יצחק כהן: מקום שבו ישנם כשלי תחרות הוא מקום שבו נגבים מחירים על-תחרותיים ונפגע ציבור הצרכנים, פעילות עסקית אשר פוגעת בתחרות, כגון ניצול לרעה של מעמד מונופוליסטי, מיזוג אנטי-תחרותי או קרטל בסופו של יום פוגעת בצרכן – במחיר, בחדשנות מועטה ובמגוון בלתי מספק.

יצחק כהן: חוק ההגבלים העסקיים מהווה אבן יסוד בשמירה על תחרות בשווקים וקידום טובת הצרכן.

יצחק כהן: על מנת לשפר את יכולתו של חוק ההגבלים העסקיים להתמודד עם פעולות הפוגעות בתחרות ולייעל את אכיפתו המליצה הוועדה לשינוי חברתי-כלכלי על כמה תיקונים לחוק.

יצחק כהן: הצעת החוק שעל הפרק מבוססת על המלצות הוועדה.

יצחק כהן: תכליתה המרכזית של הצעת החוק, אם כן, היא חיזוק רשות ההגבלים העסקיים והרחבת ארגז הכלים העומד בפני מערך הפיקוח על ההגבלים העסקיים במדינת ישראל.

יצחק כהן: בהתאם, הצעת החוק כוללת שלושה עיקרים: ראשית, מוצע לבטל את הפטור הסטטוטורי, מעין אור ירוק אוטומטי הקיים כיום בחוק, להסדרי בלעדיות הדדיים, ולהכניס אותם למשטר הפיקוח על הסדרים כובלים, בדומה לכל הסדר כובל אחר אשר עלול לפגוע בתחרות.

יצחק כהן: כמו כן מבקשת הצעת החוק להרחיב את סמכותו של בית-הדין להגבלים עסקיים להורות לבעל מונופולין או לחבר בקבוצת ריכוז על מכירת נכסים או אחזקות, מקום שבו הדבר נדרש למניעת פגיעה בתחרות או על מנת להגבירה באופן משמעותי.

יצחק כהן: בנוסף, הצעת החוק מסמיכה את הממונה על ההגבלים העסקיים לפעול באופן פרואקטיבי ולקיים בדיקות יזומות על מנת לאבחן כשלי תחרות וחסמי תחרות בשווקים; בדומה למצב במשטרי תחרות מתקדמים כמו בארצות-הברית ואנגליה.

יצחק כהן: מסקנות בדיקות הממונה וההמלצות הנובעות מהן יועברו לגורמי הממשל הרלוונטיים ויסייעו לפעולת הממשלה בקידום התחרות במשק הישראלי.

יצחק כהן: תיקון פקודת היבוא והיצוא – במסגרת הסכמי סחר בין-לאומיים שמדינת ישראל היא צד להם, נקבעות מכסות ייבוא מוצרים שונים במכס מופחת.

יצחק כהן: מכסת יבוא מחולקת בין יבואנים שונים בדרך של מתן רשיונות ייבוא, כך שקבלת רשיון ייבוא מקנה למבקש הרשיון זכות לייבא מוצרים במכס מופחת.

יצחק כהן: הטבה זו, שהיקפה מוגבל, חשוב שתינתן ליבואנים שונים תוך שימת דגש על שיקולי תחרות, כדי שמקבלי ההטבה ישתמשו בה באופן שייצור תחרות וכדי למנוע הצטברות כל כוח שוק בידי יצרן מקומי או בידי יבואן שיש לו נתח גדול מנתח היבוא.

יצחק כהן: לפיכך מוצע לקבוע בחוק תנאים מחייבים לעניין אופי מתן רשיונות הייבוא במסגרת חלוקת מכסת יבוא כאמור.

יצחק כהן: בין היתר, מוצע להורות כי לא יינתן רשיון לייבוא מוצר שאינו חומר גלם למי שהוכרז כמונופול ביחס לאותו תחום.

יצחק כהן: כן מוצע להורות כי במתן רשיונות לייבוא מוצר שהוא חומר גלם תינתן העדפה למבקש רשיון ייבוא ששיעור המכירות שלו בישראל, של הטובין המיוצרים מחומר הגלם המבוקש, נמוך יותר משיעור המכירות של מבקש אחר.

יצחק כהן: עוד מוצע, אדוני היושב-ראש, לקבוע כי אם הוגשו חמש בקשות או יותר לרשיון ייבוא, לא יינתן רשיון ייבוא למבקש בשיעור העולה על 20% מהמכסה לייבוא אותו מוצר, אלא אם שאר מבקשי רשיונות הייבוא קיבלו את מלוא הכמות של המוצר שביקשו.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת – קודם כול תודה על ההקשבה – לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לדיון על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אייכלר; ואם הוא לא נמצא – חבר הכנסת אריאל.

מוחמד ברכה: אה, אתה נמצא.

מוחמד ברכה: סליחה.

מוחמד ברכה: אני מסתכל לשם עדיין.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לכל דובר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מסגרת הזמן היא קצרה מכדי לאפשר לי לעבור על הסייגים והכשלים שאני מוצא בחוק הזה, שאני אצביע נגדו, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אבל אני לא אדבר על הנקודות הפרטניות מכיוון שעליהן נוכל לדון, כך אני מקווה, בעת הדיון שיהיה בוועדת הכלכלה.

דב חנין: אני מוצא בחוק לא מעט שאלות וקשיים שמחייבים דיון רציני.

דב חנין: אני את הזמן הפעם רוצה להקדיש, אדוני היושב-ראש, לשאלת הקונספציה.

דב חנין: והקונספציה שביסודו של החוק הזה היא קונספציה מוטעית.

דב חנין: זו בדיוק הקונספציה שאומרת: הדבר הטוב ביותר לכלכלה זה לייצר שוק ותחרות, ובואו ניתן לגורמים השונים להתחרות זה בזה ואז נגיע לתוצאה המיטבית.

דב חנין: בתחום התחבורה, אדוני היושב-ראש, זו איננה השיטה הנכונה.

דב חנין: כולנו מכירים את הלקח הקשה והכואב של הפרטת הרכבת בבריטניה.

דב חנין: הפריטו את הרכבת בבריטניה, יצרו "יער" של חברות שמתחרות זו בזו.

דב חנין: התוצאה – מערכת שבה הרכבות לא מתואמות אחת עם השנייה, לוחות זמנים לא מתואמים.

דב חנין: כל אחד, כמובן, מנסה למקסם את התועלות שלו.

דב חנין: והמערכת, בסופו של דבר, יצרה ירידה בכל הפרמטרים – בפרמטר של השירות, בפרמטר של תנאי העבודה של העובדים, בפרמטר של הבטיחות.

דב חנין: כל הפרמטרים, אדוני היושב-ראש, ירדו, חוץ מפרמטר אחד שעלה וזה המחיר.

דב חנין: המחיר עלה.

דב חנין: אבל אני רוצה לתת דוגמה בנושא של אוטובוסים דווקא, דוגמה שאולי לא מעט ישראלים יזכרו אותה.

דב חנין: בזמנם הרבה מאוד ישראלים נסעו לעשות את החופשה שלהם בטורקיה, שהיתה ידועה בחופשות הזולות שלה.

דב חנין: והנה, גם אני פעם נסעתי לטורקיה, ולא נסעתי באיזה דיל אלא נסעתי לכפר קטן ליד העיר אנטליה.

דב חנין: ואני מגיע לתחנה המרכזית באנטליה ורואה, אדוני היושב-ראש, עשרה אוטובוסים ממוזגי אוויר, שכולם ממתינים לצאת לדרך בשעה 09:00 לעיר איסטנבול, כי עשו כל החברות מחקר וגילו שהשעה 09:00 זאת השעה הכי מתאימה לקו אוטובוס שייסע לאיסטנבול, והיו שם עשרה אוטובוסים, ובאו סוכנים וניסו לשדל אותנו שנעלה על האוטובוס הזה או על האוטובוס הזה, כי אתם יודעים – כל חברה מיקסמה את התועלות שלה, וכל חברה רצתה שאנשים יעלו לאוטובוס שלה, שנוסע בשעה שאומרים כל המחקרים שהיא השעה הכי נכונה לצאת לאיסטנבול אם אתה רוצה לצאת מאנטליה.

דב חנין: אבל אם רצית, אדוני היושב-ראש, לצאת אל הכפר הסמוך או אל העיירה הסמוכה – לשם לא היה אף אוטובוס של אף חברה, כי לאף חברה לא היה כדאי לממן, כנראה, את האוטובוס הזה.

דב חנין: זאת התוצאה, כשנותנים הפרטה ותחרות במערכת של תחבורה ציבורית – התוצאה היא שכל חברה מתנהגת לפי הרציונל הכלכלי שלה, אבל התועלת החברתית הכללית, ובמיוחד שירותים לפריפריה וליישובים עניים וליישובים שפחות אנשים רוצים לנסוע אליהם, לשם התחבורה הציבורית פשוט נעלמת.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מסכם ואומר: יש הרבה פרטים לא נכונים בהצעת החוק הזאת, אבל קודם כול לא נכונה פה הקונספציה, ולכן צריך להתנגד לה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אריאל, ואם לא יהיה – חבר הכנסת בן-ארי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לעצם העניין של התחבורה הציבורית, שהממשלה אומרת שיש ירידה במספר האנשים שנוסעים בתחבורה הציבורית, כיושב-ראש הוועדה לתחבורה הציבורית, ועדת משנה של ועדת הכלכלה של הכנסת, אני קובע שיש אזורים שיש בהם עלייה מתמדת בתחבורה הציבורית, והמדינה אינה ערוכה ואינה מאפשרת את עידוד התחבורה הציבורית אלא ההיפך – האנשים חיים במצוקה קשה מאוד בתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, ברשותך, בשתי הדקות וחצי שיש לי, לדבר על משהו הרבה יותר חמור שהתפרסם היום.

ישראל אייכלר: התפרסם היום שאנשים מתבוללים בחוץ-לארץ מממנים את "מאהל הפראיירים" ואת כל הפגנות הזעם והשנאה והאיבה נגד הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: כשבא אזרח וכועס ומפגין – לגיטימי; כשבאים אנשים זרים, שלא חיים בארץ, וזה אותם אנשים שמממנים את הקרן החדשה ואת כל הקרנות האלה שתפקידן להרוס את מדינת ישראל מבפנים, ולעורר סכסוכים ומדנים בין האזרחים.

ישראל אייכלר: המתבוללים האלה, כשהם באים, משקיעים כסף – מילא כשהם באים – – –

מוחמד ברכה: אדוני חבר הכנסת אייכלר, אני חושב שהאמירה המאוד-מאוד מרחיקת לכת על הקרן החדשה, שרוצה להחריב את מדינת ישראל מבפנים, אני חושב שזה לא ראוי ולא מקובל.

מוחמד ברכה: אתה יכול לבקר.

ישראל אייכלר: מי שמסית נגד היהדות והדת היהודית בארץ-ישראל עלול לגרום חלילה להרס וחורבן של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אני לא אומר שאין פעילות אחרת – אני מבין שאתה מתכוון לקרן אברהם, שמקרבת את הערבים – אין לי בקטע הזה שום בעיה; אני מדבר על אותן קרנות פוליטיות אנטי-דתיות, שעושות שלילת לגיטימיות לציבור החרדי.

ישראל אייכלר: קרנות רבות.

ישראל אייכלר: יש קרן אחת שהרב גפני גילה, של שני אנשים שעובדים שם, שמקבלים מיליון שקל לשנה.

ישראל אייכלר: זה נקרא חדו"ש – חופש דת ושוויון.

ישראל אייכלר: יש יורד ישראלי אחד בשם סטנלי גולד, שיושב בארצות-הברית, ונותן 1.5 מיליון בשנה, וכל תפקידה של העמותה זה להילחם נגד החרדים בישראל.

ישראל אייכלר: ומי מקבל בעמותה הזאת 4,000 שקל לחודש, 40,000 שקל לשנה?

ישראל אייכלר: האשה היחידה שעובדת שם.

ישראל אייכלר: אנשים שיושבים בחוץ-לארץ מסיתים את ההמונים.

ישראל אייכלר: ומה יקרה, כשעובר בחור חרדי ברחוב, ובחור חילוני מסכן צועק לו: משתמט, כועס עליו, למה – כי הוא צריך ללכת לצבא והוא לא – מישהו הזין את האש הזאת.

ישראל אייכלר: ומי זה?

ישראל אייכלר: אנשים מתבוללים מחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: זו הרי חוצפה שאין כדוגמתה, זה עוול שאין כדוגמתו.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להרחיק לכת, כי אני רוצה דווקא בימים אלה לנסות להוריד להבות, אבל אני הרי צופה, מה יקרה אחרי המאבקים האלה, אחרי האיבה הזאת.

ישראל אייכלר: אני צופה גם מה קורה מסביב במדינות השכנות.

ישראל אייכלר: גם שם אנשים מחוץ-לארץ מזינים את המלחמות הפנימיות.

ישראל אייכלר: האם אותם מתבוללים בחוץ-לארץ ישלמו את המחיר האישי על אותם אנשים שיפגעו אחד בשני פה?

ישראל אייכלר: והכי מצחיק, שבדרך כלל העמותות האלה הן עמותות שמאלניות אנטי-מלחמתיות; פתאום הם הפכו ללאומנים שנלחמים בעד הגיוס לצבא ובעד הגיוס של הערבים לשירות האזרחי.

ישראל אייכלר: בכלל, אדוני היושב-ראש, בנאום האחר, אם יהיה לי זמן, אני אדבר על עצם הרעיון שדורשים מהערבים שיתגייסו לשירות אזרחי, אבל על זה נדבר פעם אחרת.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-ארי.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת יריב לוין, אחרון הדוברים.

מוחמד ברכה: שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: יושב-ראש, סגן השר, חברי הכנסת, אנחנו מדברים על תחבורה.

מיכאל בן-ארי: עמד פה לפני כחודש וחצי, חודשיים, שר הפנים והבטיח לנו שבתוך שנה לא יישאר פה מסתנן אחד.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: אם יישארו 10,000, אנחנו נסלח לך.

מיכאל בן-ארי: אחרי שבוע אמר: בתוך שלוש שנים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, עברו למעלה מארבעה שבועות מאז התחיל המבצע הגדול לגירוש המסתננים.

מיכאל בן-ארי: הנתונים מראים שעד עכשיו לא עזבו את הארץ אפילו 400 איש, וגם אלה שעזבו, עזבו מרצונם, תוך פיתוי כספי מפליג, מטורף, שמדינת ישראל משלמת לעבריינים שנכנסו לארץ.

מיכאל בן-ארי: אנחנו שומעים פה כל מיני רחמנים, כל מיני ארגוני זכויות.

מיכאל בן-ארי: תשמעו סיפור: יום חמישי האחרון, אני בתל-אביב, בא אלי יהודי מבוגר מאוד, הוא בן 84, הוא גר במה שנקרא הדיור הציבורי.

מיכאל בן-ארי: שפתו קשה, קשה לשמוע אותו, הקושי בדיבור; שייך למשפחת הרב חי טייב המפורסם, מגדולי עולם, מרבני תוניס.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: אני רוצה דיור מוגן.

מיכאל בן-ארי: אני אומר לו: אני רואה שאתה דווקא מסתדר.

מיכאל בן-ארי: אומר: אני פוחד, אני פוחד.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: ממה אתה פוחד?

מיכאל בן-ארי: אומר: כל הגוף שלי מלא מכות, חבלות.

מיכאל בן-ארי: שאלתי: למה?

מיכאל בן-ארי: אומר: בלילה אני פוחד להדליק את האור בבית, כי סביב הבית שלי הם זורקים בקבוקים, כל המסתננים, משתכרים כל הלילה, ואם יהיה לי אור דלוק, הם יפרצו אלי הביתה, אז אני פוחד להדליק את האור בלילה.

מיכאל בן-ארי: תעזור לי, בבקשה, אני מוותר על הדיור הזה; תסדרו לי בבקשה דיור מוגן, אני פוחד.

מיכאל בן-ארי: רבותי, השעה הולכת ונעשית שעה מאוחרת מאוד, סוג של נקודת אל-חזור.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מתעסקים פה בכל מיני בעיות שהן מאוד מאוד פופוליסטיות.

מיכאל בן-ארי: אפשר לעשות אתן המון רעש, אפשר להתחכך עם החרדים, לריב אלה עם אלה.

מיכאל בן-ארי: יש פה בעיה מהותית.

מיכאל בן-ארי: נוח לראש הממשלה לברוח ממנה, אבל עדיין נכנסים לכאן מאות מסתננים מדי שבוע.

מיכאל בן-ארי: עכשיו נכנסים פחות ברישום, כי הם חוששים שמחר יכניסו אותם למתקני השהייה, אבל איך אמרו היום, מישהו בוועדת החוץ והביטחון – עד שהקימו מתקן שהייה ל-1,000 איש, נכנסו 2,000.

מיכאל בן-ארי: לכן מתקן השהייה הוא לא הפתרון; הפתרון הוא, רבותי, גירוש.

מיכאל בן-ארי: לכן אני אומר, ישי ונתניהו, תפסיקו לקשקש, תתחילו לגרש את אלה שבוזזים את הארץ שלנו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יריב לוין – בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתה ותיק ממני בהרבה בבית הזה, אבל נדמה לי שהשערורייה שכרוכה בהצעת החוק הזאת אולי אפילו תפתיע גם אותך.

יריב לוין: אדוני, ביום 18 באוקטובר 2010 הגישה הממשלה את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 100) (רשיון מפעיל וכרטיס חכם), התשע"א–2010 – הצעה שמורכבת משני חלקים; מחציתה עסק בכל הסוגיה של רשיונות מפעיל לקווי אוטובוס.

יריב לוין: בין היתר אני יכול לתת דוגמה: סעיף 14כ(א) אומר כך, בהצעת החוק ההיא: "לא יעסוק אדם בהפעלת קווי שירות לאוטובוסים, אלא אם כן נתן לו המפקח על התעבורה רשיון המעיד על כשירות לעיסוק כאמור ובהתאם לתנאי הרשיון".

יריב לוין: הצעת החוק הזאת הועברה לדיון בוועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הכנסת, שאני עומד בראשה.

יריב לוין: והנה אני יושב כאן במליאה, ואני לא יודע אפילו באיזה מלים להשתמש – ההצעה הזאת, אגב, נדונה מאז, ואינני מצליח להשלים את הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בגלל עיכובים חוזרים ונשנים של משרדי הממשלה הרלוונטיים שאינם מכינים את כל מה שצריך.

יריב לוין: בין היתר, תקנות שדרושות והכרחיות – – –

מוחמד ברכה: איפה סגן השר?

מוחמד ברכה: אני חושב שחשוב שהוא ישמע את הדברים.

יריב לוין: אדוני סגן השר – – –

מוחמד ברכה: איציק כהן, אני חושב שמאוד חשוב וראוי שתקשיב לדברים כי זה – – –

יצחק כהן: – – –

יריב לוין: אם אדוני ירשה לי, אני אולי בקצרה בכל זאת אחזור – –

מוחמד ברכה: תתמצת את מה שאמרת, כן.

יריב לוין: – – לטובת סגן השר, על עיקרי הדברים.

יריב לוין: אדוני סגן השר, יש לי יותר מתחושה שגם אותך אני אפתיע.

יריב לוין: ביום 18 באוקטובר 2010 הממשלה הגישה את הצעת חוק מ/541 שכותרתה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 100) (רשיון מפעיל וכרטיס חכם).

יריב לוין: ההצעה הזאת עוסקת, במחציתה, בכל הסוגיה של רשיונות מפעיל, בדיוק באותם הנושאים, באותם הסעיפים, באותם המרכיבים שנמצאים בהצעת החוק שהבאת כאן היום לפנינו.

יריב לוין: יתר על כן, אדוני סגן השר, הצעת החוק הזאת הובאה, הממשלתית, ההיא – – –

מוחמד ברכה: הצעת החוק – – – אחרי ראשונה.

יריב לוין: אחרי ראשונה.

יריב לוין: הועברה לדיון בוועדה משותפת לוועדת הכלכלה וועדת הכנסת שאני עומד בראשה, ואנחנו קיימנו בה כבר כמה דיונים.

יריב לוין: אלא שלא ניתן להשלים אותה כתוצאה מהעובדה שמשרדי הממשלה הנוגעים בדבר לא מצליחים להביא, לא את התשובות שאנחנו צריכים לקבל, לא את הניסוחים שאנחנו צריכים לקבל, ולא מכינים את התשתית בתקנות שדרושה לצורך הפעלת הנושא הזה.

יריב לוין: והנה, בניסיון – אני לא יודע איך לכנות אותו – לעקוף את הוועדה, לעקוף את ההליך, הבה ונתחכמה, מובאת בפנינו היום הצעת החוק הזאת, אדוני השר, העוסקת באותו עניין בדיוק, עם אותם מספרי סעיפים.

יריב לוין: אני יכול אפילו להגיד לך, כמעט באותו לשון, בחלק מהמקרים.

יריב לוין: אני אקריא – אני הקראתי קודם את סעיף 14כ(א) לחוק ההוא.

יריב לוין: עכשיו אני אראה לכם את סעיף 14כ(א) לחוק הזה: "המפקח על התעבורה ייתן רשיון להפעלת" – אה, סליחה – "לא יפעיל אדם קו שירות לאוטובוסים או אשכול שירות לאוטובוסים, אלא אם כן נתן לו המפקח על התעבורה רשיון להפעלת אותו קו שירות".

יריב לוין: ככה, הפכו קצת את המלים, והנה לכם אותו חוק, באותו עניין, שנדון, והכנסת לא מאשרת אותו כי משרדי הממשלה לא עושים את מה שצריך – מביאים אותו בדרך עוקפת.

יריב לוין: אדוני סגן השר, זו שערורייה שאין כדוגמתה, חוצפה ועזות מצח.

יריב לוין: אני חושב שמי שאחראי לדבר הזה צריך לתת את הדין, צריך לתת הסבר איך יכול להיות שמובא דבר כזה לכאן.

יריב לוין: אני גם מודיע, אדוני סגן השר, מה לעשות, חוסר מזל.

יריב לוין: אני נוהג לשבת במליאה, אני גם קורא את ההצעות שמונחות על השולחן, אני גם מקשיב.

יריב לוין: ואני כמובן אמשוך את ההצעה הזאת לוועדת הכנסת, כמובן.

יריב לוין: ואם היא תעבור לאנשהו, היא תעבור רק לאותה ועדה משותפת.

מוחמד ברכה: בדיוק.

יריב לוין: אבל זה דבר שאי-אפשר לעבור עליו בשתיקה.

יריב לוין: זאת פשוט חוצפה ועזות מצח.

מוחמד ברכה: נא לסיים.

יריב לוין: ואני מבקש, אדוני השר, שהדבר הזה ייבדק.

יריב לוין: תודה.

מוחמד ברכה: להצביע?

מוחמד ברכה: טוב, אנחנו נצביע על הצעת החוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: ומי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (הגברת התחרות), התשע"ב–2012, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה ברוב של שבעה תומכים, עם ארבעה מתנגדים.

מוחמד ברכה: ואני אחרוג ממנהגי, מהמנהג של יושב-ראש, בעקבות דבריו של חבר הכנסת יריב לוין, אני מציע שההצעה תועבר לוועדת הכנסת כדי להחליט לאן היא תעבור.

מוחמד ברכה: זה מקובל.

יצחק כהן: – – –

מוחמד ברכה: כן, כן.

מוחמד ברכה: לא, אבל הדברים שנאמרו כאן, הם פשוט מוכיחים שמישהו התרשל מאוד בעבודתו.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/686).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא, רבותי, חברי הכנסת:

מוחמד ברכה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעניין תאגידי מים וביוב בשנות המס 2011–2015), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, סגן שר האוצר.

מוחמד ברכה: אדוני סגן השר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחר כך אנחנו נקיים דיון.

יצחק כהן: עוד פעם?

יצחק כהן: (אומר בשפה הערבית: אני אאריך.

יצחק כהן: )

מוחמד ברכה: מה אפשר לעשות?

מוחמד ברכה: יש מעט אנשים כמוך.

יצחק כהן: – – –

מוחמד ברכה: אני לא אמרתי, לא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת, מר לוין, בוא, בוא, אני אתן לך קצת נחת.

יצחק כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעניין תאגידי מים וביוב בשנות המס 2011–2015), קריאה ראשונה.

יצחק כהן: קיימת חשיבות רבה לקיומם של תאגידי מים וביוב כגופים נפרדים שמטרתם להבטיח רמת שירות נאותה בתחום שירותי המים והביוב, על-ידי ניהול עסקי, מקצועי ויעיל של מערכת המים והביוב ברשות המקומית.

יצחק כהן: בהתאם להמלצות צוות שמינה ראש הממשלה לבחינת ההתאמות הנדרשות ביחסי השלטון המקומי ותאגידי המים והביוב, בראשות הממונה לשעבר על אגף התקציבים ד"ר אודי ניסן, ולפי החלטת הממשלה מיום 6 בנובמבר 2011 – – – הוא גמר את ההצעות שלו, זה?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה זה?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת רותם.

מוחמד ברכה: בבקשה.

יצחק כהן: – – – ולפי החלטת הממשלה מיום 6 בנובמבר 2011, מוצע לתת הקלות ממס בשנות המס 2011–2015 לתאגידי מים וביוב הנמצאים בשליטה מלאה של רשויות מקומיות ולרשויות המקומיות שהתאגידים האמורים נמצאים בשליטתן, כדי לעודד את פעילות תאגידי המים והביוב כאמור ואת ההקמה של תאגידי מים וביוב בידי רשויות מקומיות שטרם הקימו תאגידים כאמור.

יצחק כהן: לאור האמור מוצע לתקן את סעיף 9(2) לפקודת מס הכנסה ולקבוע כי בתקופת הוראת השעה רשות מקומית אחת או יותר שתאגיד מים וביוב נמצא בשליטתה המלאה תהיה פטורה ממס על ההכנסה מדיווידנד המשתלם לרשות המקומית על-ידי אותו תאגיד, וכן תהיה פטורה ממס בשל הכנסה מריבית שנצברה בתקופת הוראת השעה על הלוואות בעלים שנתנה הרשות המקומית לאותו תאגיד.

יצחק כהן: בנוסף ובהתאמה, מוצע לתקן את חוק תאגידי מים וביוב, התשס"א–2001, ולקבוע כי בתקופת הוראת השעה יינתן לתאגידי מים וביוב הנמצאים בשליטה מלאה של רשות מקומית אחת או יותר פטור ממס חברות.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לדיון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: עד שאנחנו מרימים, זה.

מוחמד ברכה: איציק, אתה רואה עכשיו מה קורה.

יצחק כהן: – – –

ישראל אייכלר: אחד המרבה ואחד הממעיט ובלבד שיכוון לבו לשמים.

ישראל אייכלר: אדוני סגן השר, חברי הכנסת, אנחנו היום בוועדת העלייה והקליטה דנו בעניין הגזירה של – – –

מוחמד ברכה: בתחילת הדברים פונים ליושב-ראש.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תמיד עושה את זה, אבל אני לא יודע למה – – –

מוחמד ברכה: אתה תמיד עושה את זה.

ישראל אייכלר: אז זה נראה לי כאילו באמצע נאום, של הקודם.

ישראל אייכלר: ובכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום היה דיון מאוד מרגש עם שגריר גרמניה בישראל על הפסיקה הנוראה של שופט בקלן שהחליט לאסור את ברית המילה.

ישראל אייכלר: הופיעו שם אנשים, מומחים, וגם, אגב, מוהל ערבי היה שם, ודיברו על העניין הזה, ואנחנו דיברנו אליו כמו שצריך לדבר אליו, על העניין זה של ברית המילה.

ישראל אייכלר: אבל אני שואל פה את חברי חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו לא יודעים אולי שברית התורה וברית המילה וברית השבת זה הבריתות – וגם התפילין זה אות – שאנחנו מחברים את עצמנו לקדוש-ברוך-הוא.

ישראל אייכלר: איך אנחנו מצפים ששופט גרמני בקלן יבין שברית מילה זה לא פגיעה בזכות הילד או חופש הדת – שזה אומר לא שאתה מאמין במה שההוא מאמין, אלא חופש הדת כשההוא, האיש המאמין, קובע מהי דתו ואמונתו – כאשר מדינת ישראל החילונית רוצה להעניש אדם שכרת ברית עם התורה ורוצה לשבת וללמוד באוהלה של תורה ימים ולילות?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על אותם אנשים שכבר יוצאים מהישיבה.

ישראל אייכלר: גם הם לא יכולים להיכנס לצבא בלי שיתאפשר להם להישאר יהודים כפי שהיו בחופש הדת שלהם, ולא כפי שהרבנות הצבאית תקבע מה זה חופש הדת שלהם, אלא לפי מה שהם חונכו – בלי גיוס בנות באותן חטיבות, אוכל כשר באותם מקומות שרוצים שהם יהיו.

ישראל אייכלר: אבל אם – אני מדבר על אלה שכן רוצים לשבת וללמוד.

ישראל אייכלר: באה ועדה של הממשלה ורוצה להעניש אותם, ואפילו בפלילים, על זה שהם לומדים תורה.

ישראל אייכלר: היבסקציה הקומוניסטית בברית-המועצות הסובייטית היתה עושה את הדבר הזה, שאוסרים ללמוד עם ילדים תורה מפני שהם לא פרודוקטיבים, לא מחנכים אותם ליצרנות ולא מחנכים אותם את הליבה של דובנוב, של ז'דנוב, שהוא קבע מה צריך ללמוד – הוא היה שר החינוך הסובייטי.

ישראל אייכלר: מדינת היהודים תעניש אנשים שרוצים ללמוד – – –

דב חנין: הוא לא היה שר החינוך – – –

ישראל אייכלר: אתם רוצים להביא פה גם את בריה?

דב חנין: לא, אבל הוא לא היה שר החינוך.

ישראל אייכלר: אז מה היה תפקידו, שר התרבות?

דב חנין: לא זה ולא זה, אבל לא משנה.

ישראל אייכלר: אז אולי – דב חנין, אני מבקש ממך, מורנו ורבנו לענייני קומוניזם, מי היה ממונה על כפיית התרבות, החינוך התרבותי בברית-המועצות, בימי סטלין, בימי לנין?

דב חנין: הוא היה – – –

ישראל אייכלר: מה היה שמו?

דב חנין: היו שרי תרבות – לונצ'רסקי – היו כל מיני שרי תרבות.

דב חנין: ז'דנוב לא היה שר תרבות.

ישראל אייכלר: מה היה תפקידו של ז'דנוב?

דב חנין: הוא היה אחד מחברי ההנהגה.

ישראל אייכלר: אבל הוא היה ממונה לדאוג לכך שלא ילמדו תורה עם ילדי ישראל, ובשביל זה היו לו סוכנים יהודים מהיבסקציה.

רוברט אילטוב: תשאל את ברכה, הוא יודע את זה.

ישראל אייכלר: וכשסטלין – גם אתה יודע את זה?

מוחמד ברכה: אם דב לא – אם לא השיב, אני לא – אבל הוא השיב בסדר.

ישראל אייכלר: לא, אם דב כבר לא יודע, כנראה הקומוניזם כבר לא כל כך ריאלי היום.

ישראל אייכלר: אבל לא ייתכן שבמדינת היהודים אנחנו נאפשר דבר כזה.

דב חנין: הקומוניזם וז'דנוב זה לא אותו דבר.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: תיכף תגיד לי את ההבדלים בין לנין לסטלין ובין סטלין לטרוצקי.

דב חנין: יש, חשוב מאוד לדעת.

ישראל אייכלר: אז אני יודע שהיו הבדלים, נו, מה אני אעשה עכשיו, אין לי זמן לדבר על כל ההבדלים בקומוניזם.

דב חנין: לא, זה חשוב לדעת.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה להגיד לך שטרוצקי היה ילד ב"חדר", וכשהוא הלך שמה להיות – קראו לו לייב ברונשטיין – וכשהוא נהיה מהפכן ובאו לבקש ממנו טובה ליהודים, אז הוא אמר: אני לא יושב פה כיהודי, אני יושב פה כמהפכן קומוניסטי.

ישראל אייכלר: אז היהודי אמר לו: כשיהרגו אותך, יהרגו אותך מפני שאתה יהודי ולא מפני שאתה מהפכן.

ישראל אייכלר: בסוף סטלין שלח רוצח למקסיקו להרוג את היהודי טרוצקי.

ישראל אייכלר: אבל סליחה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור – – –

דב חנין: זה לא משקף את הקומוניזם, אבל.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לחזור לנקודה.

מוחמד ברכה: טוב.

ישראל אייכלר: לסיום, אדוני היושב-ראש – – –

מוחמד ברכה: האמת שהדיון מעניין, ואני מנוע מלהשתתף בו, אבל – – –

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אז בוא נסכם את העניין.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל לא תאפשר, ואני עדיין מאמין שאם שר הביטחון אמר היום שהחרדים והיהדות הדתית, אלה שלמדו תורה, החזיקו את עם ישראל כל השנים – הוא לא ייתן יד, וגם ראש הממשלה לא ייתן יד, וגם שאול מופז, יהודי מסורתי, לא ייתן יד שייענש באופן אישי יהודי שבחר ללמוד תורה.

ישראל אייכלר: היה לא תהיה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אריאל; הוא לא נמצא.

מוחמד ברכה: ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי, והוא יהיה אחרון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-ארי, לא מדברים בטלפון במליאה.

מוחמד ברכה: בן-ארי, לא בטלפון במליאה.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, דבריו של חבר הכנסת אייכלר, האמת, מפתים אותי לעסוק קצת בהיסטוריה של הקומוניזם והסוציאליזם, אבל בגלל מסגרת הזמן הנוקשה, אדוני היושב-ראש, שאתה כופה על כולנו, אני לא אוכל להיכנס לדיון ההיסטורי הזה.

דב חנין: אני דווקא במקום זה אדבר, אפרופו החוק הזה, על האקטואליה של הרעיון הסוציאליסטי.

דב חנין: כי הנה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מגיעים פעם נוספת לניסיון להאריך את אותו מנגנון פעולה קפיטליסטי מוטעה וכושל שנקרא תאגידי מים וביוב.

דב חנין: וזאת דוגמה קלאסית איך כפיית המנגנונים הקפיטליסטיים בסופו של דבר מייצרת גם מערכת שהיא פחות צודקת וגם מערכת שהיא פחות כלכלית.

דב חנין: ראו, עמיתי חברי הכנסת, מה עשינו כאשר ייצרנו את היצור הזה שנקרא תאגידי מים וביוב.

דב חנין: הקמנו גוף שיש לו קיום, יש לו צורך להבטיח רווחים.

דב חנין: אני זוכר, אדוני היושב-ראש, אפילו את הדיון שקיימנו בוועדה המשותפת לסביבה ובריאות, ששם נציגי האוצר הסבירו שככל שהציבור יחסוך במים לא תהיה ברירה אלא להעלות את מחיר המים, מכיוון שצריך להבטיח לתאגידים שולי רווח.

דב חנין: התאגידים הם יצורים כלכליים וצריך להבטיח להם את הקיום, את הרווחים שלהם.

דב חנין: ולכן, ככל שהציבור יחסוך במים נעלה את מחירי המים.

דב חנין: זה בדיוק הרציונל של מערכת קפיטליסטית, של מערכת שרואה את העולם רק דרך הכוונת של הרווח הכלכלי.

דב חנין: התאגידים הפכו את תחום המים לתחום של סחורה.

דב חנין: מים הם לא סחורה, מים הם מוצר בסיסי, והשימוש בו צריך להיות זכות יסודית.

דב חנין: אבל התאגידים הפכו את המים לסחורה, וכשהמים הם סחורה, כדרכן של סחורות, יש כאלה שיכולים לרכוש אותם ויש כאלה שלא יכולים לרכוש אותם.

דב חנין: והעניים ונכים וציבור מאוד גדול ורחב מתקשה לרכוש מים, כי מים זה עכשיו סחורה, וצריך לרכוש אותה בכסף.

דב חנין: מהרגע שאנחנו הקמנו את התאגידים, באופן אוטומטי גם העלינו את מחיר המים בסדר-גודל של 17%, כי הוספנו על מחיר המים את המע"מ.

דב חנין: קודם, כאשר המים טופלו על-ידי הרשויות המקומיות, תשלומי המים לא היו כפופים למע"מ.

דב חנין: ברגע שזה תאגידים צריך גם לשלם מע"מ, וצריך כמובן גם לממן את המנגנון המיוחד של התאגידים – את הדירקטוריון, את ההנהלה, את מערכת הגבייה המיוחדת שהוקמה לכבוד התאגידים ולשם התאגידים האלה.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, מה שהממשלה, אם היא היתה ממשלה ראויה, היתה צריכה להביא בפנינו, זה חוק לביטולם של תאגידי המים והביוב, ולהחזיר את התחום הזה אל הרשויות המקומיות, או לחלופין – להקים רשויות אזוריות כמערכת ציבורית ממלכתית שבאופן אזורי תטפלנה, כרשות ולא כתאגיד, בתחום המים והביוב.

דב חנין: זה מה שהממשלה היתה צריכה לעשות, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אבל מכיוון שהממשלה הזאת הולכת באמת על-פי הקו של האידיאולוגיה של הקפיטליזם החזירי והעיוור, אני לא מופתע שהיא מביאה לנו עוד הצעה לעוד מנגנון שיסרבל את התאגידים האלה עוד יותר, ויסבך אותנו בצרות נוספות, מעבר לכל הצרות שכבר הכרנו.

דב חנין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מספרים על רבי עקיבא שאחרי שהוא חזר בתשובה אמר: כשהייתי עם הארץ – זאת אומרת, לפני שהכרתי תורה – הייתי אומר מי ייתן לי תלמיד חכם ואשכנו כחמור – והייתי נושך אותו כמו חמור.

מיכאל בן-ארי: שואלים בגמרא: למה כמו חמור ולא כמו כלב?

מיכאל בן-ארי: מה התשובה, ידידי חבר הכנסת וקנין?

יצחק וקנין: ששובר את העצמות.

מיכאל בן-ארי: יופי.

מיכאל בן-ארי: כי הוא אומר: חמור נושך ושובר עצם, כלב נושך – ככה נותן ביס בבשר, אבל לא שובר את העצם.

מיכאל בן-ארי: אני ער לשיח בשבוע האחרון, בשבוע וחצי, שבועיים האחרונים, לבר-מצווה שעושה פלסנר.

מיכאל בן-ארי: הרבה אנשים שואלים אותי: בן-ארי, הרי אתה שירתת בצבא.

מיכאל בן-ארי: אתה לא נגד השתמטות?

מיכאל בן-ארי: אני אומר: אני נגד השתמטות, אבל אני לא שונא חרדים.

מיכאל בן-ארי: אני מצטער, אני מתנצל, כולי התנצלות, אני דווקא רוצה להוקיר טובה לציבור החרדי.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה פה, ברשותכם, לומר משהו לא פופולרי, אבל משהו אמיתי: הציבור החרדי – אנחנו, עם ישראל, חייבים לכם כמה פעמים:

מיכאל בן-ארי: פעם אחת על זה שאתם עומדים בחזית של המלחמה הדמוגרפית של העם היהודי – זוהי הצדעה ראשונה; הצדעה שנייה – על זה שאתם מחנכים את ילדיכם לשמירת מסורת ישראל ותורת ישראל מזה אלפי שנה.

מיכאל בן-ארי: לא הלכתם לכל מיני תורות של "איזמים" – לא קומוניזם ולא סוציאליזם ולא דמוקרטיזם.

מיכאל בן-ארי: יש לכם תורת ישראל מקדמת דנא.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה לומר לכם עוד דבר אחד שאני רוצה להצביע על הציבור החרדי: אתם, בניגוד לחלוטין ממה שאומרים כאן, לא מוצצים את המשק הישראלי – ביטויים שלקוחים מאיזה עולם של סוף שנות ה-30, תחילת שנות ה-40.

מיכאל בן-ארי: אתם מניעים את גלגלי המשק.

מיכאל בן-ארי: אמרתי היום, מה היו עושים "אסם" אם שבוע אחד החרדים היו מפסיקים לקנות "במבה"?

מיכאל בן-ארי: מה היה עושה משרד האוצר בלי המסים העקיפים הענקיים שלוקחים מהציבור הזה, שמגדלים שמונה ועשרה ילדים?

מיכאל בן-ארי: שקונים להם שמונה פעמים נעליים, ועשר פעמים הם קונים להם חולצה, ומשלמים עליהם לרופא שיניים, ובכל דבר ודבר מסים עקיפים על גבי מסים עקיפים?

מיכאל בן-ארי: הרי זה מה שמעשיר את האוצר בעיקר – המסים העקיפים.

מיכאל בן-ארי: אבל למה באים אל החרדים?

מיכאל בן-ארי: זאת בדיוק השנאה הזאת, השנאה של משהו שהוא יציב, שהוא קיים.

מיכאל בן-ארי: אני אומר שוב: אני נגד השתמטות.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שמי שלא לומד תורה – הייתי אתמול בסיור של ועדת חוץ וביטחון בצפון.

מיכאל בן-ארי: אחרי תרגיל שראינו, של חיילים, מתנפלים עלי שני חיילים מוסווים, מחבקים אותי, מנשקים אותי, אומרים לי: שלום הרב.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי מורה שלהם, גאה בהם.

מוחמד ברכה: נא לסיים.

מיכאל בן-ארי: המפקד, סמג"ד, גם כן בחור עם כיפה.

מיכאל בן-ארי: הגענו למוצב – מפקד המוצב בחור עם כיפה ענקית ופאות.

מיכאל בן-ארי: זה מה שיש.

מיכאל בן-ארי: זאת המציאות בצבא, זאת המציאות האמיתית.

מיכאל בן-ארי: מי שהיה אתנו ראה את זה.

מיכאל בן-ארי: הצבא, ברוך השם, יש בו מיטב הנוער שלנו.

מיכאל בן-ארי: ומי שלא לומד, שיתגייס.

מיכאל בן-ארי: אבל תורה זה הבסיס של הקיום של עם ישראל, ואסור להילחם בתורה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור, רבותי, להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעניין תאגידי מים וביוב בשנות המס 2012–2015), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעניין תאגידי מים וביוב בשנות המס 2012–2015), התשע"ב–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה ברוב של 13 מול שני מתנגדים, והיא תועבר לוועדת הכספים להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/703).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא: הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 21) (תעודות סל וקרנות סל), התשע"ב–2012, לקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: אדוני סגן שר האוצר, בבקשה.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 21) (תעודות סל וקרנות סל) – קריאה ראשונה.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת בפניכם, חברי, גובשה ברשות ניירות ערך ונועדה להסדיר את פעילות תעשיית תעודות הסל וקרנות הסל – ETF.

יצחק כהן: תעודות הסל מוצעות לציבור בישראל החל משנת 2000 כתעודות המונפקות על-ידי חברות ייעודיות.

יצחק כהן: כיום נסחרות בישראל 460 תעודות סל בשווי כולל של כ-60 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: התעודות נסחרות בבורסה ומעניקות למחזיק בהן זכות לקבל מאת המנפיק את תשואת נכס המעקב, למשל המדד, אשר אחריו הן עוקבות בהתאם לנוסחת המרה.

יצחק כהן: כמו כן מחזיק התעודה רשאי להמירה בכל יום מסחר לרכיבי נכס המעקב או לשוויו הכספי בהתאם לתנאי התעודה.

יצחק כהן: עד עתה, אדוני היושב-ראש, הצעות לציבור של תעודות סל הוסדרו בהיבטים של דיווח, כשאר תעודות ההתחייבות המוצעות לפי חוק ניירות ערך, אף שבטיבן דומות תעודות אלה להשקעה בקרנות הנאמנות המפוקחות על-ידי הרשות באופן הדוק.

יצחק כהן: יוצא אפוא כי על-פי המצב כיום נוצר ארביטראז' רגולטורי בין מוצרים הדומים מאוד באפיונם ובמטרות ההשקעה.

יצחק כהן: לאור האמור מוצע במסגרת תיקון החוק להסדיר את תחום תעודות הסל באופן דומה לקרנות הנאמנות, בשינויים המחויבים ממאפייניו הייחודיים של תחום תעודות הסל כמוצר התחייבותי.

יצחק כהן: ההוראות החדשות המרכזיות המוצעות ביחס לתעודות הסל הן במישור היציבות: הנכסים לא יהיו של המנפיק אלא של המשקיעים בתעודה; יוקם חשבון מגבה שמטרתו יצירת כרית ביטחון זמינה להבטחת פעילות מנהל תעודת הסל; ייקבעו כללי השקעה שמטרתם הבטחת סיכוי עמידת מנהל התעודה בהתחייבויותיו; תחויב עשיית שוק.

יצחק כהן: בנוסף, מוצע לקבוע הוראות לעניין כשירות מנהל תעודות הסל, ממשל תאגידי, הון עצמי וביטוח, דרישה לקבלת אישור הרשות להיתר שליטה במנהל תעודת סל, דרישה לאישור הרשות לפעול כמנהל תעודת סל וסמכות לרשות להתלות את האישור מטעמי מהימנות.

יצחק כהן: בנוסף, אדוני היושב-ראש, מוצע להסדיר את קרן הסל.

יצחק כהן: קרן הסל היא מכשיר פיננסי חדש המשלב מאפיינים של קרן נאמנות ותעודת סל, ומבוסס בין היתר על המודל האמריקני של ה-ETF, תוך התאמות המתחייבות ממאפייני שוק ההון הישראלי.

יצחק כהן: קרן הסל תהיה קרן נאמנות סגורה, מחקה, שייעודה – השגת תוצאות הדומות ככל הניתן לשיעור השינוי בנכס המעקב.

יצחק כהן: מהיותה קרן סגורה נגזר כי יחידותיה יירשמו למסחר בבורסה, ורכישת יחידותיה תתאפשר במהלך המסחר בלבד.

יצחק כהן: ואולם, ניתן יהיה לפדות את יחידותיה בכל יום מסחר.

יצחק כהן: מאפייניה הייחודיים של קרן הסל מיועדים להקנות לה יתרונות ייחודיים שיאפשרו את קיומה של תחרות הוגנת ואפקטיבית בין מוצרים תחליפיים בשוק ההון.

יצחק כהן: אשר על כן אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אריאל.

מוחמד ברכה: לא?

מוחמד ברכה: אם לא, אז חבר הכנסת בן-ארי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהמשך למה שאמרתי קודם בעניין האווירה היום, אני רוצה להתייחס למשהו שהכתב הצבאי הוותיק ביותר במדינת ישראל – קוראים לו ישראל קצובר – גילה בדוח מבקר המדינה – לא משהו סודי – שכל התוכניות שהבטיחו על מסלולים חרדיים – שמאוד הצליחו, אגב.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לא היה מסלול אחד שמדינת ישראל הציעה לשירות צבאי או אזרחי לחרדים וזה לא התמלא באנשים, כך שכל הסיפור הזה שהמדינה כאילו רצתה וצריכה לכפות על הציבור זה סיפור שקרי.

ישראל אייכלר: אבל הוא טוען ומצטט את מבקר המדינה, שהמדינה לא הביאה אפילו אוכל כשר למהדרין, שהאברכים האלה רצו ולא קיבלו.

ישראל אייכלר: ולא זו בלבד, אלא שבאותם מקומות שהובטח שתהיה סביבה גברית זה לא היה כך, וזה לא בוצע.

ישראל אייכלר: מבקר המדינה שאל שם את היועצת אצל הרמטכ"ל, אז היא אמרה שהיא בדעה שצריך לערב בנים ובנות.

ישראל אייכלר: אז מבקר המדינה אומר: היא קובעת את המדיניות?

ישראל אייכלר: הרי יש מדיניות שקובע משרד הביטחון.

ישראל אייכלר: ללמדך שכל הסיפורים האלה שאומרים: אתם כן יכולים להתגייס – זה פשוט לא נכון.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל, כשהיא באה לדבר על גיוס בכפייה, זה הרי דבר בלתי סביר לחלוטין.

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת משל לניסיון לגייס בכפייה את הערבים לשירות אזרחי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אם אני הייתי ערבי, הייתי אומר להם: סליחה, אם אתם מוכנים לעשות מדינה חילונית דמוקרטית ששייכת לכל אזרחיה, ואני, חבר הכנסת ברכה, יכול להיות ראש ממשלה, וחברי יכול להיות שר הביטחון, אז אתם יכולים לבוא אלי ולדבר אתי על שירות אזרחי.

ישראל אייכלר: אבל כשאתם באתם למדינה, למולדת שלי – הרי אתם לא מאמינים בתורה שלנו, שארץ-ישראל שייכת לנו.

ישראל אייכלר: אז יהודי שאיננו מאמין בתורה ואיננו מאמין שהקדוש-ברוך-הוא נתן את ארץ-ישראל לעם ישראל, איך הוא יכול לבוא בכלל לאזרח הערבי ולהגיד לו: הארץ הזאת שייכת לי ולא לך?

ישראל אייכלר: מדברים פה על דמוקרטיה?

ישראל אייכלר: על שוויון?

ישראל אייכלר: ועוד לבקש מערבים לבוא לשירות אזרחי?

ישראל אייכלר: כן, אם רוצים ברצון לעשות מסלולים שגם הערבים יוכלו להשתלב במדינה, אהלן וסהלן.

ישראל אייכלר: ואני אומר את המשל הזה גם לנמשל של החרדים.

ישראל אייכלר: הציבור החרדי הוא חלק בלתי נפרד וחלק הארי ולב האומה.

ישראל אייכלר: אבל כאשר המדינה כמדינה חילונית מצהירה שהתורה שלה זה תורת הבג"ץ וחוקת התורה איננה מחייבת אותה, היא יכולה לבוא לציבור החרדי ולהגיד לו: אם אפשר לעשות מסלולים שמתאימים לאנשים חרדים – בבקשה, תבואו, תשתלבו.

ישראל אייכלר: אבל לבוא לכפות על אנשים שלא רוצים את התרבות החילונית על אנשים שכן רוצים ללמוד תורה?

ישראל אייכלר: באיזה סמכות מוסרית הם יכולים לעשות את זה?

ישראל אייכלר: אלא מאי?

ישראל אייכלר: הטענה היחידה, הנכונה והצודקת, אדוני היושב-ראש, זה למה אני כן צריך להתגייס בגיוס החובה ואתה לא צריך.

ישראל אייכלר: זו טענה מוצדקת, שאין עליה שום תשובה.

ישראל אייכלר: גם אם יש תשובות שכליות, הן לא עוברות את מחסום הרגש.

ישראל אייכלר: לכן אני הצעתי, אדוני היושב-ראש ואדוני סגן היושב-ראש חבר הכנסת הרב וקנין, הצעתי הצעת חוק – ביטול גיוס החובה.

ישראל אייכלר: זה יאפשר לכל אזרח ישראלי שמרגיש את עצמו פראייר או מרגיש את עצמו נושא בנטל מיותר, שילך וישוב לביתו.

ישראל אייכלר: יש מספיק אנשים, כולל חרדים שאינם לומדים תורה, שיתגייסו בשמחה לצבא שתפקידו הוא צבא ביטחוני, ולא כור היתוך לשנות את האדם החרדי ולעשות חינוך מחדש לציבור החרדים.

ישראל אייכלר: ואז, אם יבוטל גיוס החובה, לא יהיה זעם בציבור, כי כל אחד יוכל לבחור, ואז לצבא גם יהיה מספיק כסף, כי גם הצבא לא יהיה חייב לגייס את כולם.

ישראל אייכלר: יישאר לו הרבה כסף מחיילים מיותרים שהוא לא רוצה אותם ולא צריך אותם והם לא יעילים, ואז גם הצבא יהיה יותר טוב, גם לאזרחים יהיה יותר טוב, וכולנו נחיה כמו במדינות נורמליות, באחווה ובשלום וברעות.

ישראל אייכלר: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אין ספק שהיום שמענו את אחד הטיעונים המעניינים ביותר בעניין של הגיוס.

ישראל אייכלר: נכון.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אריאל – ויתר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-ארי לא נמצא כאן או שאני טועה?

מוחמד ברכה: אז אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 21) (תעודות סל וקרנות סל), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: נא להצביע.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 21) (תעודות סל וקרנות סל), התשע"ב–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה בתמיכת עשרה חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא תועבר לוועדת הכספים להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/704).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, לקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: אדוני סגן שר האוצר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מבין שזו ההצעה האחרונה שמנמק או שמציג סגן השר יצחק כהן.

מוחמד ברכה: לכן, צריך להבטיח שהשר – השר כאן?

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: אוקיי.

יצחק כהן: אייכלר, תעשה טובה, כשאתה יורד – תוריד את הבמה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה).

יצחק כהן: במשך השנים התפתחו שוק הביטוח ושוק הגמל בישראל וחלה עלייה בכמות המשאבים, הידע והניסיון שבידי מבטחים ובידי חברות מנהלות של קופות גמל.

יצחק כהן: התפתחות זו מעלה צורך להתאים גם את אופן הפיקוח על הגופים האלה למאפייני השוק המודרני.

יצחק כהן: מטרתה של הצעת החוק היא לאפשר לממונה על שוק ההון, הביטוח והחיסכון במשרד האוצר ליישם גישת פיקוח מתאימה למבנה השוק המודרני, אשר תאפשר לגופים מוסדיים מרחב פעולה לפיתוח תוכנית ביטוח או לשינוי תקנוני קופות הגמל לאור עקרונות, קווים מנחים, הוראות ותנאים שאותם יכתוב הממונה.

יצחק כהן: בכך תתאפשר התפתחות מהירה של שוק הביטוח ושל שוקי הפנסיה, הגמל, כך שיתאימו לצרכים המשתנים של המובטחים ושל העמיתים ולהתפתחויות עתידיות בשווקים.

יצחק כהן: גישת פיקוח זו עולה בקנה אחד עם הנהוג במרבית מדינות ה-OECD, וכן עם עקרונות דירקטיבת "Solvency II" של האיחוד האירופי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, במסגרת הצעת החוק מוצעים תיקונים בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א–1981, והתאמתם לגישת הפיקוח האמורה לעיל.

יצחק כהן: החוק הקיים מגדיר תנאים שונים להנהגת תוכניות ביטוח.

יצחק כהן: בחלק מענפי הביטוח נדרש המבטח לאישור מראש ובכתב מאת הממונה.

יצחק כהן: בחלק מהענפים הוגדר כי המבטח צריך להגיש את התוכנית לממונה, ואם הוא אינו מתנגד בתוך 30 יום יראו כאילו אישר את התוכנית, ובחלק אחר מהמקרים הוגדר מנגנון הודעה למפקח של עשרה ימים לפי הנהגת התוכנית.

יצחק כהן: סליחה.

יצחק כהן: חבר הכנסת יצחק וקנין, במסגרת התיקון מוצע להחיל נוהל אחיד של אי-התנגדות לגבי כל המוצרים.

יצחק כהן: המבטח צריך להגיש תוכנית למפקח, ואם הוא אינו מתנגד בתוך 30 יום, המבטח רשאי לשווק את התוכנית.

יצחק כהן: למפקח תהיה סמכות לקבוע ענפי ביטוח מסוימים או סוגי פוליסות מסוימים אשר לגביהם יידרש אישור מראש, ולא אי-התנגדות – לא ברירת מחדל.

יצחק כהן: באופן דומה בוצעו תיקונים מקבילים גם בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"ה–2005, כך שנוהל האי-התנגדות יחול גם על ביצוע שינויים בתקנון קופות הגמל, בעוד אישור של תקנון חדש יהיה בדרך של אישור מראש, בדומה לנוהל הקיים בעת הקמת חברת ביטוח חדשה ומתן רשיון למבטח לפי סעיף 16 לחוק הפיקוח על הביטוח.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, גישה זו תאפשר לגופים לפעול לאחר מתן הודעה לממונה כאמור ללא צורך בקבלת אישורו מראש, ובכך תאפשר התפתחות מהירה של שוק הביטוח ושל שוק הגמל כך שיתאימו לצרכים המשתנים של המבוטחים ושל העמיתים ולהתפתחויות עתידיות בשווקים, וכן תגדל מידת האחריות של הגופים האמורים.

יצחק כהן: בנוסף, כולל התיקון המוצע על-פי אותם עקרונות גם תהליכים נוספים: העברות ניהול בין קופות גמל, מיזוגים בין קופות גמל ושעבוד של אמצעי שליטה.

יצחק כהן: העיקרון המנחה הוא שבמקומות שבהם אין צורך באישור מראש של המפקח ניתן יהיה לבצע את התהליכים באי-התנגדות, תוך מתן סמכות למפקח לקבוע מקרים מסוימים שבהם יהיה צורך באישור מראש.

יצחק כהן: החקיקה היא חלק ממהלך כולל שתפקידו להסדיר את הממשק בין חברות הביטוח למפקח.

יצחק כהן: עוד מוצע להעניק למפקח סמכות לקבוע הוראות כלליות שינחו את השוק באופן רוחבי, במקום להתנגד או להורות על הפסקת הנהגה או שינוי בתוכנית ביטוח או שינוי תקנון קופות גמל באופן פרטני.

יצחק כהן: כצעדים משלימים לתיקון פרסם הממונה על שוק ההון לגופים המוסדיים הנחיות, עקרונות וכללי פעולה משלימים.

יצחק כהן: אשר על כן, אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני סגן השר.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, ראשון הדוברים.

מוחמד ברכה: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, דיברתי הערב על זה שיש גורמים מתבוללים מחוץ-לארץ שמציתים אש בשדות ישראל ומשקיעים כסף כדי להסית נגד הציבור החרדי או נגד המתנחלים או נגד החיילים – אותן קרנות שהוציאו את דיבת הארץ רעה בעיני העולם כולו שחיילי צה"ל והקצינים הם פושעי מלחמה שעשו עוולות בעזה ובעוד מיני מקומות, אותם אנשים שמממנים עכשיו את האש של מאהל הפראיירים.

ישראל אייכלר: אז כשמדברים על מתבוללים, מצאתי פה בעלון הכנסת ציטוט מחבר הכנסת ישעיהו, ישראל ישעיהו, איש מפא"י, איש ותיק וידוע מאוד.

אורי מקלב: יושב-ראש הכנסת?

אורי מקלב: שר הדואר.

ישראל אייכלר: ישראל ישעיהו, עד כמה שזכור לי, היה גם יושב-ראש הכנסת.

ישראל אייכלר: הוא היה יושב-ראש הכנסת, נכון?

ישראל אייכלר: כן.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: גם שר הדואר.

ישראל אייכלר: והוא היה אחד מיושבי-ראש הכנסת המפורסמים ביותר.

ישראל אייכלר: שמעו מה הוא אמר: "רבותי, אם גם בישראל יתפשטו נישואי תערובת – – – ויטושטש הייחוד הלאומי – – – מהי ההצדקה שתהיה אז בעינינו, בעיני בנינו אחרינו ובעיני העולם לקיומה והקמתה של מדינת ישראל, מדינת היהודים?

ישראל אייכלר: הרי שיצדקו אז הכנענים – – – למיניהם, כאשר ילגלגו על כיסופים שנכספנו וישתוממו על קורבנות מרובים שהקרבנו בעד דבר הנראה כפרפורי שקיעה של אומה עתיקה, כהבהוב אחרון, שאחת דתו לדעוך ולחדול".

ישראל אייכלר: כך אמר חבר הכנסת ישעיהו על הסכנה של ההתבוללות.

ישראל אייכלר: היום אנחנו רואים את זה.

ישראל אייכלר: אותם מתבוללים שיורדים לחוץ-לארץ, מתחתנים עם נוכריות, או נוכרים, אחר כך הם מממנים את המלחמה נגד היהדות בשם הרצון לדאוג לגיור קל.

ישראל אייכלר: אותם האנשים מממנים את התקשורת שכותבת דברים נוראיים על הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם, אתמול התפרסמה ידיעה קטנה כזאת: עלות המסקנות של המלצות פלסנר – 350 מיליון שקל, ומישהו אחר אומר חצי מיליארד שקל, והכלכלנים מזהירים שאותם חרדים שיבואו לבתי-החולים לעשות שירות אזרחי ייקחו את פרנסתם של הרופאים.

ישראל אייכלר: עוד יותר, מישהו אמר לי – ויש ההקלטה הזאת – הוא אמר לי שב"קול ישראל" ציטטו מישהו שאמר שאם החרדים יבואו להתנדב בבתי-החולים, הם יאכלו את האוכל של החולים.

ישראל אייכלר: תגידו לי, רבותי, אם יש עוד מדינה בעולם שאנטישמיות כזו יכולה לעבור בה בשקט.

ישראל אייכלר: לאן אנחנו מגיעים?

ישראל אייכלר: אני לא מאשים את אלה שקוראים ואת אלה שמוסתים, ואפילו לא את המסיתים, אלא את אלה שמממנים את הנשק הזה.

ישראל אייכלר: כאן אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לקרוא לתנועת ש"ס.

ישראל אייכלר: חברינו, אחינו ואחיותינו, ישנם אנשים בשלטון ובממשלה שמנסים ליצור איזה חיץ – אולי ש"ס תסכים לדברים ולהישאר בממשלה שיהדות התורה לא תוכל להישאר בה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, קבל עם ועדה, ואני מאמין ובטוח שאני מדבר בשם חברי סיעת ש"ס, שאנחנו נישאר או נפרוש ביחד.

ישראל אייכלר: אף אחד מאתנו לא יוכל להישאר לבד בממשלה שתגזור גזירות שאין הציבור יכול לעמוד בהן.

ישראל אייכלר: כאן אזהרה לראש הממשלה, שלא יסתכל על מה שכתוב היום בעיתון שממומן על-ידי גורמים מתבוללים מחוץ-לארץ, אלא שידע שעם ישראל הוא עם הנצח.

ישראל אייכלר: אם הוא יאפשר מה שבן-גוריון אפשר – לא מבקשים ממנו להיות יותר מבן-גוריון – שמי שלומד תורה יוכל ללמוד תורה בלי איומים של פלילים, סנקציות וקנסות, הוא יוכל להמשיך, אם חלילה וחלילה הוא יגזור גזירות על הציבור – זו לא שאלה של קואליציה ואופוזיציה, זו שאלה של מלחמה בנצח ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

קריאה: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת בן-ארי – גם כן לא נמצא.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

אורי מקלב: חברים – ניתן לך בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, להגיע למקום.

אורי מקלב: אנחנו נצביע על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה, חברים.

אורי מקלב: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 40) (מסלול מזונות), התשע"ב–2012, לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק, במקום שר המשפטים יעקב נאמן, השר גלעד ארדן.

אורי מקלב: בבקשה.

גלעד ארדן: – – –

אורי מקלב: כאן כתוב תיקון מס' 40.

גלעד ארדן: – – –

אורי מקלב: יש עוד הצעת חוק לפני כן.

גלעד ארדן: אתה יכול לעבור לבאה, עד שיביאו לי את זה?

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: אם כך, נעבור להצעת חוק העונשין.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/705).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: הצעת חוק העונשין (הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ב–2012, לקריאה ראשונה – יציג השר גלעד ארדן במקום שר המשפטים.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ב–2012, של הממשלה, מציעה לתקן את חוק העונשין, התשל"ז–1977, ולהרחיב את חובות הדיווח הקבועות בסעיף 368ד לחוק.

גלעד ארדן: כיום בסעיף 368ד לחוק קבועות חובות דיווח בנוגע לעבירות מין ואלימות מסוימות הנעברות בקטין או בחסר ישע על-ידי אחראי, על-ידי קטין בן משפחה, או עבירות בקטין או בחסר ישע הנמצא במעון, מוסד או מסגרת חינוכית או טיפולית אחרת.

גלעד ארדן: מוצע להרחיב את חובות הדיווח ולקבוע חובות דיווח בנוגע לעבירות מין שנעברו בקטין או בחסר ישע בידי כל אדם, בלא הגבלה לגבי זהות המבצע.

גלעד ארדן: הצעת החוק נועדה למנוע מצבים שבהם נודע על עבירות מין המבוצעות בקטינים, אולם עבירות אלו אינן מדווחות לרשויות המתאימות, ולפיכך אינן מטופלות.

גלעד ארדן: ההימנעות מדיווח פוגעת בראש ובראשונה בקטין או בחסר הישע שכלפיו בוצעה העבירה, שכן במרבית המקרים אי-דיווח מונע מתן טיפול הולם, וככל שמדובר בסדרת עבירות, מונע אף את הפסקת עבירות אלו ומאפשר את המשך הפגיעה בו.

גלעד ארדן: יתירה מזו, ההימנעות מדיווח עלולה לסכל אפשרות למנוע פגיעה בקורבנות נוספים, שכן עבירות מין בקטינים, במקרים רבים, מבוצעות על-ידי עברייני מין סדרתיים.

גלעד ארדן: על-פי המוצע, ההרחבה של חובות הדיווח לגבי עבירות מין שנעברו שלא על-ידי האחראי לקטין או חסר הישע ושלא על-ידי קטין בן משפחה תחול רק כשעבירות כאמור נעברו זה מקרוב.

גלעד ארדן: דרישה זו נועדה ליצור איזון הולם בין הרצון להרחיב את חובות הדיווח על מנת להגן על קטינים וחסרי ישע שהם קורבנות של עבירות מין, כפי שפורטו לעיל, ומנגד – לאפשר לאנשי מקצוע ולאחראי לקטין שלא לדווח במקרים שבהם העבירה נפסקה וחלף זמן מעת ביצוע העבירה ועד גילויה.

גלעד ארדן: היוזמה להצעת חוק זו עלתה בדיוני צוות שרים מיוחד למלחמה בפדופיליה בראשות שר המשפטים.

גלעד ארדן: נוכח כל האמור, הכנסת מתבקשת לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאות השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה לשר גלעד ארדן.

אורי מקלב: נעבור לדוברים.

אורי מקלב: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

קריאה: – – –

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: באין רשימת – חבר הכנסת אורי אריאל?

אורי מקלב: אם כך, נוכל לעבור ישירות להצבעה.

אורי מקלב: נעבור להצבעה על הצעת חוק העונשין (הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק העונשין (הרחבת חובות הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/700).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 40) (מסלול מזונות), התשע"ב–2012, לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: בבקשה, השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 40) (מסלול מזונות), התשע"ב–2012, המונחת על שולחן הכנסת, מציעה להקים במסגרת ההוצאה לפועל מסלול מיוחד לגביית חובות בתיקי מזונות.

גלעד ארדן: ההצעה גובשה מתוך הכרה בחשיבותו וייחודיותו של חוב המזונות, ולכן מוצע להקים "מסלול מזונות" אשר במסגרתו תיכנס ההוצאה לפועל בנעלי הזוכה ותפעל בעבורו לביצוע פסקי-דין למזונות.

גלעד ארדן: מסלול המזונות יופעל על-ידי מערכת ההוצאה לפועל תוך מעורבות מינימלית הכרחית של הזוכה.

גלעד ארדן: לאחר פתיחת התיק במסלול מזונות הזוכה לא יידרש לבצע פעולות נוספות לגביית החוב, ומערכת ההוצאה לפועל היא שתנקוט הליכים במקומו ותפעל לגביית החוב מהחייב.

גלעד ארדן: הקמת מסלול המזונות נדרשת לאור המאפיינים הייחודיים של חוב המזונות.

גלעד ארדן: מרבית הזוכים הפרטיים בתיקי מזונות בהוצאה לפועל אינם מיוצגים, דבר הגורם לקושי ממשי בניהול התיקים בהוצאה לפועל.

גלעד ארדן: בנוסף, חלק מהזוכים – בעיקר זוכות – חוששים לנקוט הליכים כלפי החייב שמא יגרום הדבר לסחיטה או לאיומים מצד החייב.

גלעד ארדן: מעל לכול יש לזכור שהזוכים בתיקי מזונות הם בן-זוג, ילדים קטינים, נכים או הורים שמחייתם וחייהם היומיומיים תלויים בגביית החוב.

גלעד ארדן: הצעת החוק היא מקיפה ומפורטת, ואזכיר רק חלק מהוראותיה המרכזיות.

גלעד ארדן: למשל: במסגרת המסלול המקוצר ניתן יהיה לגבות חובות מזונות הן של המוסד לביטוח לאומי והן של זוכים פרטיים.

גלעד ארדן: כל התיקים של המוסד לביטוח לאומי ייפתחו במסלול המזונות ולזוכים פרטיים תינתן בחירה אם הם מעוניינים לפתוח את התיק במסלול מזונות או במסלול רגיל.

גלעד ארדן: מתוך הכרה בחשיבות גביית פסקי-דין למזונות בעבור הזוכה, שעל-פי רוב זקוק למזונות אלה למחייתו, מוצע להחיל על מסלול המזונות את כל הוראות החוק והתקנות לפיו ולאפשר ללשכה לנקוט את כל הליכי הגבייה, לרבות הטלת הגבלות על הזוכה.

גלעד ארדן: את המסלול המקוצר מוצע להקים כהוראת שעה למשך שש שנים, ולקראת תום התקופה הקבועה בהוראת השעה תיבחן יעילותו של המסלול והאפשרות להפוך אותו למסלול קבע בהוצאה לפועל.

גלעד ארדן: הצעת החוק גובשה על-ידי משרד המשפטים בתיאום עם כל גורמי הממשלה הרלוונטיים.

גלעד ארדן: נוכח כל האמור, מתבקשת הכנסת הנכבדה לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאות השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: תצוין מהירות הקריאה שלך – גם במהירות היא בצורה ברורה.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 40) (מסלול מזונות), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 40) (מסלול מזונות), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/697).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: חברים, שימו לב שאנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק הגז (בטיחות ורישוי) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: בבקשה, השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כידוע לכולנו, גז הוא מוצר מסוכן, והעיסוק בו מצריך הקפדה, דיוק ושמירה על הוראות החקיקה, התקינה וכללי הבטיחות.

גלעד ארדן: חוק הגז נחקק בשנת 1989, ונועד להבטיח כי כל אדם הקשור לשרשרת הטיפול בגז יעמוד בקריטריונים קפדניים לשם ההגנה על שלום הציבור וביטחונו ומניעת הנזקים הכבדים העלולים להיגרם משימוש לא נכון בגז.

גלעד ארדן: החוק מרכז בידי משרד האנרגיה והמים את הסמכות והאחריות המקצועית למשק הגז.

גלעד ארדן: במהלך השנים התעוררו קשיים שונים ביישום ובאכיפת החוק, וביניהם היעדר כלים ואמצעים המספיקים לאכיפה יעילה, הן במישור המינהלי והן במישור הפלילי, התמשכות ההליכים המשפטיים, וכמו בהרבה מקרים אחרים – ענישה מקלה.

גלעד ארדן: מטרת הצעת החוק המונחת לפניכם היא לחזק את מערכת האכיפה, הן באמצעות העמדת כלים נוספים להתמודדות עם בעיות האכיפה והן באמצעות החמרת הענישה על העבירות החמורות בתחום.

גלעד ארדן: כל זאת במטרה, כאמור, לשמור על שלום הציבור וביטחונו מפני עיסוק מסוכן בגז.

גלעד ארדן: התיקונים העיקריים בהצעה הם הסדרת פעילות העוסקים באספקת גז מטעם ספקי הגז, הסוכנים, ברשיון ספקי הגז; הגבלת תוקפם של היתרים למתקני גז פחמימני מעובה; קביעת תנאים מהותיים לקבלת רשיון ספק גז; הרחבת הסמכויות המינהליות של מנהל ענייני בטיחות הגז; איסור אספקת גז למי שאינו צרכן ואין לו רשיון לעסוק בגז; חיזוק סמכויות הפיקוח והאכיפה והתאמתן לחקיקה העדכנית; החמרת הענישה על העבירות החמורות בתחום; התאמת סעיפי העונשין לחקיקה העדכנית.

גלעד ארדן: התיקון המוצע נועד גם להסמיך את שר האנרגיה והמים, בהתייעצות עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, לקבוע אמות מידה לעניין הרמה, הטיב והאיכות של השירותים שנותן בעל רשיון ספק גז.

גלעד ארדן: הכנסת מתבקשת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: ההצבעה היא על הצעת חוק הגז (בטיחות ורישוי) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגז (בטיחות ורישוי) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכלכלה להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/707).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג שוב השר גלעד ארדן, בבקשה.

אורי מקלב: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה בכפוף להחלטת ועדת הכנסת.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה), התשע"ב–2012, נועדה בעיקרה לייעל את עבודת החברה לאיתור והשבת נכסים של נספי השואה ולהביא למימוש מטרותיה בזריזות המתבקשת בנסיבות העניין.

גלעד ארדן: התיקונים המוצעים מתייחסים הן לפעילותה השוטפת של החברה, לרבות תקציבה השוטף, והן לעניינים הנוגעים להוצאת צווי ירושה הנדרשים על-ידי יורשי הנספים.

גלעד ארדן: המגמה היא להקל על היורשים בהוצאת צווי הירושה לשם קביעת זכאותם בנכסים של נספי השואה.

גלעד ארדן: התיקונים המוצעים גובשו לאחר התייעצות עם החברה ובתיאום אתה.

גלעד ארדן: להלן אפרט את עיקרי התיקונים המוצעים: 1.

גלעד ארדן: מוצע לקבוע במפורש כי החברה תחויב להתחיל בהליכים לאיתור יורשים ובעלי זכויות בנכסים שהועברו אליה לא יאוחר מתום שנה מיום העברת הנכסים לידיה; 2.

גלעד ארדן: מוצע לקבוע מסגרת זמנים שבה על החברה להשיב על בקשתו של מי שטוען לזכויות בנכסים המנוהלים על-ידי החברה, וזאת במקרים שבהם נדרש לחברה מידע נוסף לצורך קבלת החלטתה בבקשה; 3.

גלעד ארדן: מוצע לקבוע כי החברה תעביר למטרות הנצחה בכל שנה בין 5% ל-10% מהסכום שהקצתה באותה שנה למטרות סיוע; 4.

גלעד ארדן: מוצע לקצר את תקופת עיכוב המימוש הקבועה בחוק ביחס לנכסים שהם נכסי מקרקעין שנוהלו על-ידי קרן-קיימת לישראל או על-ידי חברת "הימנותא" בע"מ טרם העברתם לניהול החברה, וביחס לנכסים שהם ניירות ערך; 5.

גלעד ארדן: מוצע לצמצם את ההגבלות על ביצוע עסקאות בנכסים המנוהלים על-ידי החברה, באופן שהחברה תהיה רשאית להעביר זכויות אחזקה ושימוש בנכסים כאמור לתקופה מרבית של שלוש שנים הניתנת להארכה בתקופות נוספות, שכל אחת מהן לא תעלה על שלוש שנים, ובהגבלות שנקבעו בסעיף; 6.

גלעד ארדן: מוצע לקבוע כי לפחות אחד מחברי הדירקטוריון בחברה יהיה מי שהוא בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית; 7.

גלעד ארדן: מוצע לחייב את החברה לפרסם את הדיווחים השנתיים שהיא מגישה לפי סעיף 53 לחוק, וגם באתר האינטרנט שלה; 8.

גלעד ארדן: מוצע לנתק את הזיקה בין שווי הנכסים המנוהלים על-ידי החברה לבין תקציבה השוטף.

גלעד ארדן: כמו כן נקבע כי תקציבה השוטף של החברה יקטן בהדרגה החל משנת 2015; 9.

גלעד ארדן: מוצע להוסיף הגדרה של "בעל זכויות אחרים – – –" – זכויות אחרות.

אורי מקלב: זכויות אחרות.

גלעד ארדן: לא יודע, כתוב.

גלעד ארדן: מוצע גם להחליף את מי שכתב את זה למישהו שכותב בקצרה יותר.

גלעד ארדן: זה בצחוק.

אורי מקלב: אם היה לומד גמרא הוא היה יודע שהסוגיה היא קשה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: מוצע להוסיף הגדרה של "בעל זכויות אחרות בנכסים" – לא, אני חושב שהכוונה לזכויות של אחרים – באופן המוציא את מי שהוא נושה של הנספה או של יורשיו מגדר בעלי זכויות בנכס.

גלעד ארדן: 10.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע לתקן את החוק בעניינים מספר הנוגעים לירושת נכסים של נספי השואה כהגדרתם בחוק, במטרה להקל על יורשי הנספים בהוצאת צווי הירושה ביחס לנכסים אלה ובהשבת הנכסים לידיהם.

גלעד ארדן: בכלל זה, מוצע לוותר על הדרישה הקבועה בפקודת הירושה להותרת שישית מן הזכויות בנכס לטובת הורי המוריש, בהיעדר מידע על מועד פטירתם, אם קיים לגביו יורש שהוא צאצא של נספה השואה; מוצע לרכז את ההליכים למתן צו ירושה או צו קיום צוואה בידי הרשם לענייני ירושה בתל-אביב; מוצע לוותר על הדרישה לאימות קונסולרי או קבלת אישור אחר בהתאם לסעיף 30 לפקודת הראיות [נוסח חדש], לגבי מסמך שנערך מחוץ לשטח שחל עליו המשפט של מדינת ישראל, אם החברה הודיעה כי המסמך אותר ואומת על-ידה או על-ידי מי מטעמה.

גלעד ארדן: נוכח כל האמור, ובשעה טובה ומוצלחת, מתבקשת הכנסת הנכבדה לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאות השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לשר.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שההצעה אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: [מס' כ/461; "דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 28694; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: החוק הבא על סדר-היום הוא הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת ישראל אייכלר במקום יושב-ראש ועדת הכלכלה כרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אין לנו הסתייגויות, ולכן מייד אחר כך נעבור להצבעה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

ישראל אייכלר: הצעת חוק זו הינה פרי יוזמתו של חבר הכנסת שי חרמש, ואני שמח לברכו ולהודות לו על יוזמתו החשובה.

ישראל אייכלר: סעיף 3 לחוק החוזים האחידים, התשמ"ג–1982, מסמיך את בית-המשפט או את בית-הדין לחוזים אחידים לבטל תנאי מקפח בחוזה אחיד.

ישראל אייכלר: בכפוף לתנאים המפורטים בחוק, תנאי מקפח הוא תנאי הכלול בחוזה אחיד שיש בו משום קיפוח לקוחות או משום יתרון בלתי הוגן לספק, העלול להביא לקיפוח לקוחות.

ישראל אייכלר: סעיף 4 לחוק קובע חזקה לגבי תנאים בחוזה אחיד אשר רואים אותם כמקפחים.

ישראל אייכלר: עניינה של הצעת חוק זו הוא הוספת חזקה לחוק.

ישראל אייכלר: אפרט: כדי לשמור על ערכם הריאלי של תשלומים, מקובל להצמיד סכומים בחוזים אחידים למדד כלשהו, כגון מטבע חוץ, מדד המחירים לצרכן או מדד מחירי תשומה בבנייה למגורים.

ישראל אייכלר: ואולם, בחוזים אחידים רבים המנוסחים על-ידי גופים הנמצאים בעמדת כוח לעומת הצרכן, בעיקר חוזים המנוסחים על-ידי חברות גדולות, בנקים או קבלנים, מופיע תנאי הקובע שער מזערי למדד.

ישראל אייכלר: משמעות תנאי זה היא, שאם חלה חובה על לקוח לשלם לספק שעמו התקשר בחוזה סכום כסף הצמוד למדד ושיעורו עלה, יחויב הלקוח בתשלום סכום גבוה יותר, אך אם המדד ירד, התשלום יהיה לפי השער המזערי שקבע הספק, כך שהסכום הריאלי שהלקוח ישלם בפועל יהיה גבוה יותר.

ישראל אייכלר: כדי ליצור בין הצדדים איזון בעניין זה, מוצע להוסיף לרשימת החזקות חזקה נוספת שלפיה תנאי בחוזה אחיד הקובע כי הצמדה של מחיר או תשלום אחר לפי החוזה למדד כלשהו כך שירידה של המדד או עלייה שלו לא תזכה את הלקוח ייחשב תנאי מקפח, וכך לצמצם את המקרים שבהם תיכלל תניה מסוג זה בחוזים אחידים.

ישראל אייכלר: עוד מוצע להסמיך את שר המשפטים, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע בתקנות נסיבות או סוגי חוזים שבהם לא תחול החזקה האמורה.

ישראל אייכלר: החוק המוצע ייכנס לתוקפו בתום ארבעה חודשים מיום פרסומו, ומכיוון שלא נקבעה הוראה אחרת – הוא יחול על חוזים אחידים חדשים שנערכו ביום התחילה ואילך.

ישראל אייכלר: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ישראל אייכלר: את כל זה אמרתי בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

ליה שמטוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

ליה שמטוב: להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

ליה שמטוב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

ליה שמטוב: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 1–3 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ליה שמטוב: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ליה שמטוב: הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שנייה.

ליה שמטוב: נצביע בקריאה שלישית.

ליה שמטוב: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, נתקבל.

ליה שמטוב: תשעה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

ליה שמטוב: הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ליה שמטוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/480).

ליה שמטוב: ]

ליה שמטוב: בבקשה, אנחנו ממשיכים – הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 19) (הודעה ללקוח על נקיטת פעולה לגבי הלוואה), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יריב לוין וכרמל שאמה-הכהן, לקריאה ראשונה.

ליה שמטוב: בבקשה.

ליה שמטוב: יציג את החוק חבר הכנסת אורי מקלב.

ליה שמטוב: בבקשה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה לך, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כפי שאמרת, הצעה זו היא של חברי יריב לוין, משה גפני וכרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: הצעת חוק זו נועדה לחייב את הבנקים ליידע את לקוחותיהם כי בכוונתם להעמיד את ההלוואות או את האשראי שניתן להם לפירעון מיידי, או לנקוט נגד הלקוח הליכים משפטיים, וזאת משום שלא עמדו בתנאי ההלוואה או האשראי, או בשפת העם: הפיכת הלקוח ללקוח משפטי.

אורי מקלב: לקוחות שהבנק נוקט נגדם הליך משפטי נאלצים לשאת בהוצאות נוספות, כגון הוצאות ניהול תיק ושכר טרחה לעורכי-דין, וכן מושתת על הלקוחות ריבית גבוהה מאוד, ללא פרופורציה לריבית שהתבקשו לשלם בעת קבלת ההלוואה או האשראי.

אורי מקלב: דהיינו, ברגע שאתה לקוח שלא עומד בתשלום, הריבית חוזרת לריבית כפי שנקבע בחוזה – מאוד מאוד מאוד גבוהה יחסית למה שנקבע אתו מראש.

אורי מקלב: מתמחים בתחום נוהגים לקרוא לסיטואציה הזאת – זה נקרא להיכנס ל"חור השחור", זו נקודת ה"אל חזור", שבה הלקוח נלקח בשבי במרתפי הבנקים והביורוקרטיה המשפטית, בניצוחם של עורכי-דין מפולפלים הגורפים הון ממשבר כלכלי, לעתים משבר זמני, שעובר על הלקוח האומלל.

אורי מקלב: הצעת חוק זו באה לחייב את הבנקים להודיע באופן ברור ובמשלוח הודעה במסירה ידנית ללקוח שבה מתריעים הבנקים בהתראה של הרגע האחרון בטרם הוא עובר את נקודת ה"אל חזור".

אורי מקלב: הודעה מיוחדת ובולטת זו תקרא בעצם ללקוח לפעול במהירות ולמצוא דרך לצאת מהסבך שאליו הוא עלול להיקלע.

אורי מקלב: זו הזדמנות לנפץ שוב אמירות שנאמרו כאן בכנסת לא פעם, שהמחאה החברתית דילגה על הכנסת.

אורי מקלב: הפוך – אני חושב שהמחאה החברתית מורגשת בכנסת, וזו עוד הצעת חוק שהיא חלק, חוליה בשרשרת חוקים – אני שמח ומרגיש כבוד להיות שותף לחברי חבר הכנסת יריב שנמצא פה, חברי הכנסת גפני וכרמל שאמה – שאנחנו מקדמים כדי להגן על האזרח שחשוף לפגיעה מפני בעלי אינטרסים הרואים את הלקוח רק דרך החור של הגרוש.

אורי מקלב: זו ההזדמנות להודות גם ליושב-ראש הוועדה, שגם הוא מהיזמים, ולמנהלת ועדת הכלכלה לאה ורון, לכל הצוות ולייעוץ המשפטי, שעשו מאמץ להביא את זה לקראת קריאה ראשונה.

אורי מקלב: אני מבקש מהחברים לתמוך.

אורי מקלב: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

ליה שמטוב: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד השר – יש כאן שר?

יריב לוין: אני לא רואה, האמת.

יריב לוין: אין שר.

יריב לוין: יש נסיבות מקילות, אומרים לי.

יריב לוין: אני רוצה באמת להודות לחברי חבר הכנסת אורי מקלב, שביחד אתו אנחנו עושים שורה של חוקים שנוגעים – גם חקיקה צרכנית וגם חקיקה שמסייעת לאזרח בהתמודדות שלו מול חברות גדולות, מול תאגידים גדולים, והרבה פעמים גם במצבים שהם דווקא מצבים של נחיתות רבה עוד יותר, כאשר האדם נמצא במצוקה, כמו במקרה שבו עוסקת הצעת החוק הזאת.

יריב לוין: אני מוכרח גם לומר שרבות מההצעות האלה הן תולדה של פניות ציבור שמגיעות אלינו.

יריב לוין: אני חושב שאנשים מעלים בעיות אמיתיות, בעיות שמטרידות ציבורים רחבים.

יריב לוין: אני חושב שהכלי הזה והפעולה המשולבת הזאת של קבלת הפניות והפיכתן אחר כך להצעת חוק וקידומן כאן בכנסת – אני חושב שזה אחד הבסיסים לעבודה שאנחנו עושים כאן.

יריב לוין: אני שמח שהדבר הזה גם מקבל בסוף ביטוי ברצף של חוקים.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שהצעת החוק הזאת היא חשובה במיוחד, משום שהיא נוגעת, כפי שאמרתי קודם, בנקודה שבה אדם נקלע למצוקה, הייתי אומר, אפילו לסחרור, לנקודת החולשה כמעט הכי קשה במובן הכלכלי שהוא יכול להגיע אליה, והיא אותה נקודה שבה הבנק – איך אומרים בלשון העם?

יריב לוין: – מתהפך עליו.

יריב לוין: מלקוח שהיה בא בשערי הבית, שהבנק היה מציע לו: בוא תיקח עוד הלוואה, בוא תשקיע עוד כסף במקום כזה או אחר, פתאום הרבה פעמים בגלל איזו מצוקה נקודתית תזרימית הבנק בא ואומר לו: אדוני, אני סוגר לך את הברז, והסגירה הזאת נעשית בן-רגע, ביום אחד, הרבה פעמים בלי אפילו לנסות לבדוק ולייצר פתרונות שימנעו את הנזק הזה.

יריב לוין: אדם שהדבר הזה קורה לו, בעצם עולמו מתמוטט בכל המובנים – לא רק המובן העסקי, אפילו במובן של היכולת שלו להתקיים ביום-יום.

יריב לוין: ולכן, אני חושב שראוי ונכון לבוא ולתת לאדם לפני שדבר כזה קורה אזהרה, הודעה, לאפשר לו להתארגן, לאפשר לו אולי לפתור את הבעיה, לאפשר לו לבוא בדברים עם הבנק ולהימנע מלהגיע לאותו מצב.

יריב לוין: אגב, צריך לזכור דבר נוסף.

יריב לוין: ישנם באמת מצבים מסוימים שבהם יש חשש שמתן הודעה יאפשר העלמה של הכספים, העברה של כספים או דברים מהסוג הזה, שבעצם יפגעו באופן קשה בזכויותיו של הבנק.

יריב לוין: במצבים האלה אנחנו כמובן נותנים לבנק את ההגנות המתאימות, והוא יוכל, אם וכאשר יש לכך מקום, לנקוט פעולות מיידיות.

יריב לוין: אבל אלה הם המצבים הנדירים, הם לא נחלת הכלל.

יריב לוין: הכלל הוא, כאמור, מצב שבו בדרך כלל אין שום סיבה שלא לתת לאדם הודעה, לתת לו התראה ולאפשר לו גם להסדיר את ענייניו וגם להיערך לתוצאה של המצב הזה מבעוד מועד.

יריב לוין: אני מקווה שאת הצעת החוק החשובה הזאת אכן נוכל להשלים במהרה ולהביא אותה לכאן לקריאה השנייה והשלישית, ואני כמובן מקווה שהכנסת תתמוך בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

ליה שמטוב: תודה רבה, אדוני.

ליה שמטוב: אנחנו עוברים להצבעה.

ליה שמטוב: הצבעה מס' 36 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 19) (הודעה ללקוח על נקיטת פעולה לגבי הלוואה), התשע"ב–2012, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ליה שמטוב: בעד – 8, אין נמנעים, אין מתנגדים.

ליה שמטוב: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 19) (הודעה ללקוח על נקיטת פעולה לגבי הלוואה), התשע"ב–2012, עברה בקריאה ראשונה, וממשיכים אותה בוועדת הכלכלה.

ליה שמטוב: בסדר, אז זהו – תם סדר-היום.

ליה שמטוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ' בתמוז התשע"ב, 10 ביולי 2012, בשעה 16:00.

ליה שמטוב: ישיבה זו נעולה.

ליה שמטוב: תודה.