ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 360, 2012-06-18 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ח בסיוון התשע"ב, 18 בחודש יוני 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת הראשונה לשבוע זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון מס' 22) (ביטול פרק שני 3), התשע"ב–2012; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 67) (פיצוי לנאשם שזוכה), התשע"ב–2012; הצעת חוק המאבק בתוכנית הגרעין של אירן, התשע"ב–2012; הצעת חוק הגז (בטיחות ורישוי) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 6) (הארכת תוקף של הוראת השעה לעניין חקירת חשוד בעבירות ביטחון), התשע"ב–2012; והצעת חוק פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 71) (פומביות הדיון בעבירות אלימות במשפחה), התשע"ב–2012, של חברת הכנסת נינו אבסדזה וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/4384/18 וכלה בהצעת חוק פ/4404/18 – הצעת חוק ההסדרה על מחזיקים במקרקעין ביהודה והשומרון, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק השפה, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת לעוסק בשאיבת דם ורידי), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת אורית זוארץ; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – קביעת דרגת נכות שנית), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – סייג למבקרים במדינות שפורסמה לגביהן אזהרת מסע חמורה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לביטול סמכויות בעניין תכנון ובנייה בגדה המערבית, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הודעה בדבר נקודות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת משה מטלון ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון מתקן הרמה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – הפחתת שיעור המס שמוטל על התגמול המיוחד), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק החברות (תיקון – התניית עסקאות בעלי עניין באישור בית-המשפט), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון קו עצירה לאחר מעבר חצייה ולפני צומת), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הפעלה וסימון של רמזור), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת לבישת אפוד זוהר וסימון קסדת מגן ברכיבה על אופניים ועל אופנוע בזמן תאורה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק גמול לחיילים בשירות סדיר, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הצגת מחיר מומלץ של ירקות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני וישראל אייכלר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת סימון נפח האריזה המרבי והנפח בשימוש), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יואל חסון;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת מחלות בעלי-חיים (איסור הטמנת פגר של בעל-חיים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת שי חרמש ודני דנון; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – פיצויים מדייר סרבן בהריסה ובינוי), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת ציון פיניאן ודני דנון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלות על שינוי תחום עירייה ואזור חלוקת הכנסות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת ישראל חסון ואריה ביבי; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – הסדרת ייצור חשמל על-ידי האוכלוסייה הבדואית), התשע''ב–2012, מאת חברי הכנסת עינת וילף, שכיב שנאן, גאלב מג'אדלה, איתן כבל, עמיר פרץ, זהבה גלאון, בנימין בן-אליעזר, אבישי ברוורמן, דניאל בן-סימון, מסעוד גנאים, אברהים צרצור, אחמד טיבי, טלב אלסאנע, עפו אגבאריה, מגלי והבה, שלמה מולה, סעיד נפאע, ג'מאל זחאלקה, מוחמד ברכה, אכרם חסון, אילן גילאון, יצחק הרצוג וניצן הורוביץ; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור פעילות פוגענית), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, דוד רותם, כרמל שאמה-הכהן, זאב אלקין, מיכאל בן-ארי, יריב לוין, אברהם מיכאלי, אריה ביבי, אברהם דואן, אריה אלדד, מירי רגב, רוברט אילטוב, חמד עמאר, משה מטלון, אנסטסיה מיכאלי, ציון פיניאן, אמנון כהן, אורלי לוי אבקסיס, יצחק וקנין, נסים זאב, דני דנון וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 48) (תעודות התחייבות), התשע"ב–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בדבר שיתוף פעולה חקלאי בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של ארמניה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: במקום לקדם צדק חברתי, הממשלה מקדמת התקפות על המחאה החברתית, התלהמות נגד אוכלוסיות שלמות, בזבוז כספים בהתנחלויות והרפתקאות צבאיות מסוכנות;

ראובן ריבלין: לפנינו שתי הצעות אי-אמון המתחילות את השבוע.

ראובן ריבלין: האחת היא של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, והשנייה היא של סיעות העבודה ומרצ.

ראובן ריבלין: לא, האחת היא של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש, מרצ ובל"ד, והשנייה היא של מפלגת העבודה סולו.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה היא כמובן של חברי הכנסת מהסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש, מרצ ובל"ד, שכותרתה – הצעת אי-אמון בנושא: במקום לקדם צדק חברתי, הממשלה מקדמת התקפות על המחאה החברתית, התלהמות נגד אוכלוסיות שלמות, בזבוז כספים בהתנחלויות והרפתקאות צבאיות מסוכנות.

ראובן ריבלין: ירצה את הטענות חבר הכנסת דב חנין, בשם המבקשים אי-אמון, וישיב השר יעקב מרגי, כממלא-מקומו לשעה של השר המתאם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אדוני המשנה לראש הממשלה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, כמנהגי בהצעות האי-אמון שאני מנמק אני מתחיל תמיד באזכורה של המחאה החברתית העצומה, שכולנו חווינו בקיץ האחרון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צריך להתחיל בכך:

דב חנין: הממשלה התעלמה מהמסר הברור שהציבור בארץ העביר.

דב חנין: הממשלה מסרבת לעשות את השינוי החברתי, מסרבת לקדם אותנו למקום צודק מבחינה חברתית.

דב חנין: קודם כול, הממשלה ממשיכה במדיניות של דיאטה רצחנית של המערכות הציבוריות.

דב חנין: מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, נמצאת בצמרת האי-שוויון החברתי, אבל בתחתית ברמת ההוצאה האזרחית הציבורית.

דב חנין: זה אומר שהמדינה בישראל מוציאה פחות על שירותים ציבוריים אזרחיים בהשוואה לכל מדינה אחרת במערב, וזה בזמן שאנחנו נמצאים בצמרת האי-שוויון החברתי.

דב חנין: במקביל, הממשלה ממשיכה במדיניות ההפרטה, מדיניות רב-ממדית שמתרחשת בכל מישורי החיים.

דב חנין: אתמול שמענו את דוח צוות הבריאות של המחאה החברתית, והצוות הזה מתאר את ההפרטה המואצת בתחום הבריאות כסכנה הגדולה, המיידית והקשה שאורבת למערכת הבריאות בישראל.

דב חנין: במשפט אחד, אם לסכם את כל הממצאים, אפשר לומר שהגרעין של כל העניין נמצא בכך שהמימון הפרטי של הבריאות בישראל עלה ל-38% מסך כלל המימון לבריאות לעומת 27%, שזה הממוצע המקובל ב-OECD.

דב חנין: אנחנו מממנים את הבריאות שלנו יותר ויותר מהכיס הפרטי, פחות ופחות מהקופה הציבורית.

דב חנין: וכשזה המצב, כמובן התוצאה היא תוצאה של אי-שוויון, של רפואה לעניים שהיא טובה פחות, ורפואה לעשירים שהיא טובה הרבה יותר.

דב חנין: עוד אנחנו מתבשרים הבוקר על החלטת הממשלה מאתמול לתת עוד שנתיים לאילי ההון השונים לצמצם את הפירמידות שלהם לשתי קומות.

דב חנין: במקום ארבע שנים שהומלצו על-ידי ועדת הריכוזיות, הממשלה, כך אנחנו שומעים, מוכנה לתת שש שנים.

דב חנין: כך מדללים את המלצות ועדת הריכוזיות, שממילא היו המלצות מדוללות, שממילא הלכו לקראת בעלי ההון והטייקונים.

דב חנין: דיברו רבות על ריכוזיות וטייקונים.

דב חנין: הממשלה הזאת מנהלת, אדוני היושב-ראש, מסע ריצוי של בעלי ההון בישראל.

דב חנין: אנחנו גם שומעים את הדיבורים על תקציב המדינה החדש ועל הבור הצפוי בתקציב, וכאן מדברים אתנו על אפשרויות של העלאת מס ערך מוסף.

דב חנין: העלאת מס ערך מוסף זה הכיוון ההפוך בדיוק למה שצריך.

דב חנין: מס ערך מוסף הוא מס אחיד, רגרסיבי – את אותו סכום משלמים העניים ומשלמים העשירים.

דב חנין: במקום להעלות את המע"מ צריך דווקא להוריד אותו, וקודם כול להוריד אותו על מזון.

דב חנין: הנה, שמענו על מחירי המזון הגבוהים בישראל.

דב חנין: הדרך הפשוטה, הקצרה, המיידית להוריד את מחירי המזון היא לבטל את המע"מ על מזון.

דב חנין: זו הדרך ההגיונית לעשות את זה.

דב חנין: אנחנו מדברים על ספרים ועל הצורך לעודד ספרים בישראל, אבל גם לאפשר לצרכנים לקנות ספרים.

דב חנין: הנה, בואו נבטל את המע"מ על ספרים וננהג כמו מדינות תרבות אחרות בעולם, ואז יהיה גם יותר כסף ליוצרים ולכותבים וגם פחות כסף שיצא מקופתם של האזרחים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש הרבה כסף – 23% מהתוצר המקומי הגולמי בישראל הוא הון שחור.

דב חנין: אלה נתונים שכולנו קראנו בעיתונות הכלכלית בשבוע האחרון.

דב חנין: מדברים אתנו על רווחים "כלואים" של 100 מיליארד ש"ח.

דב חנין: מה הם הרווחים הכלואים האלה?

דב חנין: סכומי עתק של רווחים שהרוויחו חברות שנהנו מעידוד השקעות הון, והרווחים האלה נמצאים בישראל כי הם לא יכולים להוציא אותם.

דב חנין: אם הם יוציאו אותם, הם יצטרכו אולי לשלם מס.

דב חנין: מכיוון שהם לא רוצים לשלם מס, הם משאירים כרגע את הרווחים בישראל.

דב חנין: ובמקום שהממשלה תדרוש שהכספים ישולמו והמסים ישולמו, אם רוצים להוציא אותם במלוא החוב שלהם, במלוא ערכם, במלוא ההיקף שלהם, כבר עכשיו מדברים אתם על איזו התפשרות, על הליכה לקראת, אולי 15% במקום מה שמגיע.

דב חנין: ועוד לא דיברתי, עמיתי חברי הכנסת, על משאבי הטבע שלנו, על כמה אנחנו לא מקבלים מים-המלח, מהרווחים העצומים שנעשים שם בכל שנה על-ידי כי"ל; על כמה אנחנו לא מקבלים מהפוספטים שנכרים בנגב; על כמה אנחנו לא מקבלים מהגז שנמצא ליד חופי ישראל.

דב חנין: והנה, רק בשבוע האחרון שמענו שחברת החשמל, שהיא חברה ציבורית, משלמת לטייקוני הגז פי-ארבעה, חברי הכנסת, מהמחיר האמיתי שצריך היה לשלם במחיר שוק הוגן בין ספק-יצרן לבין צרכן בהיקף של חברת החשמל בישראל.

דב חנין: הממשלה גם מתנגדת לרעיונות של מיסוי על עשירים.

דב חנין: אבל אם אנחנו מדברים, עמיתי חברי הכנסת, על שאלות כספיות, כמובן צריך להזכיר את ההמלצה המרכזית של ועדת-טרכטנברג.

דב חנין: זו ההמלצה שממנה הממשלה התעלמה לחלוטין.

דב חנין: הרי נזכור מה היתה ההמלצה המרכזית, ההמלצה המרכזית היתה – את כל אותן תוספות חברתיות שהוועדה הציעה, לממן על בסיס של קיצוץ בתקציב הביטחון.

דב חנין: זו היתה ההמלצה המרכזית.

דב חנין: ומה הממשלה עושה?

דב חנין: היא הולכת בכיוון ההפוך.

דב חנין: בסיס תקציב הביטחון השנה הורחב.

דב חנין: והוא יורחב עוד, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: הוא יורחב עוד, כי לשם הולכת המדיניות של הממשלה הזאת.

דב חנין: אנחנו קוראים, אדוני היושב-ראש – עוד לא סיימתי לקרוא את החוק הארוך הזה, שהונח עכשיו על שולחננו, בעניין סנקציות נגד אירן.

דב חנין: אני מבין שהממשלה פתאום נזכרה שיש בעיה אירנית, ולכן היה צריך גם פטור מחובת הנחה בבהילות כזאת, אבל על כך אני אדבר כשנדבר על החוק ההוא.

דב חנין: בהקשר הזה אני רוצה לומר – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שהחוק הזה בא לומר: מה שאנחנו דורשים ממדינות אחרות – – –

דב חנין: כן כן, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אין פה איזה – – –

דב חנין: רק אני מתפלא על הבהילות, זה הכול.

ראובן ריבלין: לא לא, גם אני בדרך כלל מתפלא כמוך, אבל בעניין זה נדמה לי שההערה – – –

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אני אומר: בכל מקרה – – –

ראובן ריבלין: סוף-סוף המדינה הבינה – אני אשמור לך על הזמן – המדינה הבינה שמה שאנחנו דורשים מארצות אחרות, קודם כול אנחנו צריכים לקיים לגבי עצמנו, וזה בהחלט במקום.

דב חנין: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על אירן בהקשרים של צדק חברתי, צריך לומר דבר אחד מאוד פשוט, מאוד פשוט ומאוד הגיוני, והציבור בישראל חייב להבין זאת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אי-אפשר גם וגם.

דב חנין: אי-אפשר גם צדק חברתי וגם מלחמה אזורית.

דב חנין: מי שיבחר לנהל מלחמה אזורית נגד אירן, ייצר פה הרבה מאוד תוצאות שונות, משונות ומצערות, אבל דבר אחד הוא לא ייצר פה, צדק חברתי הוא לא יעשה.

דב חנין: אי-אפשר מלחמה וגם צדק חברתי.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, אי-אפשר צדק חברתי וגם כיבוש.

דב חנין: אנחנו שומעים על ההוצאות העצומות שכרוכות רק בפינוי אותה שכונה שנקראת גבעת-האולפנה, ששם מנסרים את הבתים ויעתיקו אותם וידביקו אותם, כנראה בדבק מאוד מאוד יוקרתי שיגיע מחוץ-לארץ, אחרי שגם המסור מגיע מחוץ-לארץ, והמומחים יגיעו מחוץ-לארץ, והידע המקצועי יגיע מחוץ-לארץ.

דב חנין: ואז יגזרו, ינסרו וידביקו במקום אחר.

דב חנין: וכל העסק הזה עולה המון כסף, והכסף הזה, המיותר, בא על חשבון דברים שהם לגמרי לא מיותרים, כמו בריאות וחינוך ושירותים חברתיים, כל הדברים שהחברה הישראלית צריכה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, התמונה ברורה.

דב חנין: במקום לעשות צדק חברתי הממשלה בוחרת להשקיע בדברים אחרים.

דב חנין: הממשלה בוחרת להמשיך ולהתחנף לטייקונים, הממשלה בוחרת להמשיך ולנהל מדיניות שמונעת שלום והידברות במזרח התיכון, הממשלה מקדמת מלחמה אזורית חדשה, הממשלה מקדמת השקעות מיותרות ומוטרפות בהתנחלויות במקום להשקיע בתוך מדינת ישראל.

דב חנין: הציבור הישראלי צריך להבין: אם אנחנו באמת רוצים צדק חברתי, אנחנו צריכים לגרום לכך שסדר-יום של צדק חברתי הוא שינהל את החברה הישראלית ולא כל סדר-יום אחר; לא סדר-יום של ארץ-ישראל השלמה וגם לא סדר-יום של סדר אזורי חדש במזרח התיכון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה שמפחיד במיוחד בהתנהלות של הממשלה בתקופה האחרונה זו אותה הידרדרות להסתה נגד האחר.

דב חנין: והסתה נגד האחר בישראל לאורך שנים רבות היתה תמיד ההסתה נגד הערבים.

דב חנין: לפעמים היא היתה גם, אדוני היושב-ראש, הסתה נגד החרדים, לפעמים זה הסתה נגד השמאלנים.

דב חנין: עכשיו יש לנו קורבן חדש בולט במיוחד להסתה, ואלה הם מבקשי החיים מאפריקה שנמצאים בשכונות המוחלשות ביותר של ישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בשכונות המוחלשות האלה קיימת בעיה חברתית קיצונית וקשה.

דב חנין: אני נמצא רבות בשכונות דרום תל-אביב, ואני רואה, אדוני היושב-ראש, את המצוקות שיש שם.

דב חנין: יש שם מצוקות איומות של התושבים הוותיקים ושל מבקשי החיים החדשים.

דב חנין: כולם סובלים, כי את אלה זורקים מהאוטובוס, פורקים אותם ואומרים להם: תרדו.

דב חנין: וכשהם יורדים – בזה נגמרת ההתייחסות של המדינה, כשהם יורדים מהאוטובוס.

דב חנין: והתושבים הוותיקים שסובלים מהזנחה, ממצוקה, מהיעדר ביטחון, מאווירה של הפקרות, משלמים מחיר מאוד מאוד כבד.

דב חנין: ולזה צריך פתרונות, פתרונות אמיתיים, פתרונות רציניים, ולא הסתה.

ראובן ריבלין: הואיל וגזלתי לך זמן אני נותן לך שלוש דקות, אבל אני מבקש.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: ואני, אדוני היושב-ראש, חייב לומר לך שאני מסתכל בחלחלה על התמונות של השבוע האחרון בעניין מסע הציד הזה שהתנהל נגד תושבי דרום-סודן.

דב חנין: בית-המשפט קבע שאפשר להחזיר את תושבי דרום-סודן לדרום-סודן, וכאשר בית-המשפט קבע את זה, הדבר הזה ניתן לביצוע מבחינת המשפט בישראל.

דב חנין: אבל כל דבר אפשר לעשות.

דב חנין: הרי אנחנו מדברים על אנשים שכבר שוהים פה שנים.

דב חנין: חלקם, יש להם ילדים.

דב חנין: הילדים האלה לומדים בבתי-ספר.

דב חנין: אני נפגשתי השבוע עם מדריכים של תנועת "השומר הצעיר" שחינכו, ובקבוצות שלהם היו תלמידים כאלה, מדרום-סודן.

דב חנין: והנה פתאום הילדים האלה הופכים להיות קורבנות של מסע ציד, ונאספים כאילו הם עבריינים מסוכנים על-ידי המשטרה – לא המשטרה, סליחה, אדוני השר לביטחון פנים, לא לא, לא המשטרה, אלא על-ידי פקחים של משרד הפנים; טוב שאתה כאן ויכולתי לדייק, וראוי לדייק בעניין הזה – על-ידי פקחים של משרד הפנים ברחובות כאילו שהם עבריינים מסוכנים.

דב חנין: ההורים שלהם נתפסים בתור לכספומט.

דב חנין: למה?

דב חנין: הרי נקבע שנותנים להם זמן מסוים להתארגנות.

דב חנין: תנו להם את הזמן להתארגנות.

דב חנין: אפילו הזמן הזה עוד לא עבר, אפילו אותו שבוע שנתנו להם לא עבר, וכבר התחילו לאסוף אותם ברחובות.

דב חנין: התמונות האלה, אדוני היושב-ראש, הן תמונות מחפירות, מביישות.

דב חנין: הן לא מביישות אותם, הן מביישות אותנו.

דב חנין: אלה תמונות לא אנושיות, לא יהודיות.

דב חנין: ואדוני היושב-ראש, לא רק לא אנושי, זה גם לא פתרון.

דב חנין: מה?

דב חנין: יגרשו את ה-1,500 מדרום-סודן, ומה יעשו עם 40,000 מאריתריאה, שאומר לנו משרד החוץ שאי-אפשר לפנות אותם?

דב חנין: ומה יעשו עם אלה שהגיעו – אלפים רבים – שהגיעו אלינו מדארפור ומצפון-סודן?

דב חנין: מה יעשו אתם?

דב חנין: הרי גם אותם אי-אפשר לגרש, כך אומר משרד החוץ.

דב חנין: פתרונות אמיתיים, זה מה שצריך; לא הסתה ולא התלהמות ולא לגרום לאוכלוסייה אחת מוכה ומוחלשת, להיאבק נגד אוכלוסיות אחרות מוחלשות ומוכות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשביל כל הדברים האלה אנחנו צריכים סוף-סוף במדינת ישראל ממשלה אמיתית, שבמקום לעשות את המיותר ואת המסוכן תעשה את הדרוש.

דב חנין: הממשלה הזאת לא תעשה את זה, ולכן מגיע לה אי-אמון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: על הצעת אי-אמון זו ישיב השר מרגי, ואחריו נעבור להצעת האי-אמון השנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל מנמק אותה, כן?

איתן כבל: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר מרגי – בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אתייחס בדברי לנקודות שהעלה כאן חבר הכנסת המציע דב חנין.

יעקב מרגי: אתייחס לנושא הכלכלי-חברתי, לבעיית המסתננים, לבעיית אירן, ולבסוף אתייחס לסוגיה המדינית של המזרח התיכון בכלל והפלסטינים בפרט.

יעקב מרגי: המדינה מודעת לקושי שלה להפיץ ולפרסם את החלטותיה החשובות בקדנציה הנוכחית, מסיבות אובייקטיביות ומסיבות שאינן אובייקטיביות.

יעקב מרגי: לכן אביא לכם כאן כמה החלטות חשובות של הממשלה הזאת שבה אני חבר, ולעתים הצעות האי-אמון משיגות את יעדן לא באי-אמון בממשלה אלא בהזדמנות לומר גם לכם וגם לעם על הישגי הממשלה הנוכחית.

יעקב מרגי: כלכלי-חברתי – עד כה ישראל עמדה בטלטלה הכלכלית העולמית וצלחה אותה.

יעקב מרגי: עלינו להמשיך לשמור על יציבותה של הכלכלה ולהמשיך לסייע לאזרחי ישראל.

יעקב מרגי: הממשלה אישרה בעקבות המחאה שהיתה בקיץ האחרון, שהזכרת, חבר הכנסת חנין, את דוח-טרכטנברג, פרק אחר פרק.

יעקב מרגי: היא אישרה את פרק המסים – –

ראובן ריבלין: חברים, אני לא מאפשר לשרים להפריע לכם כשאתם מדברים.

ראובן ריבלין: אני לא מסכים אפילו לחשוב שאתם תפריעו לשרים.

יעקב מרגי: – – אישרה את פרק התחרותיות, אישרה את סעיפי הייעול ושיפור הרגולציה הממשלתית, אישרה את פרק החינוך ואת פרק הדיור.

יעקב מרגי: להזכירכם, בתחילת 2012 נכנסו לתוקפן שתי הטבות גדולות: האחת, תוספת של 430 שקל לחודש עבור 280,000 אבות עובדים עם ילדים עד גיל שלוש, ומתן 215 שקלים לעוד כ-100,000 אמהות עובדות עם ילד עד גיל חמש.

יעקב מרגי: זוהי בשורה גדולה מאוד עבור קרוב ל-400,000 איש במדינת ישראל.

יעקב מרגי: כנראה, יש מי שחפץ שזה לא יבלוט.

יעקב מרגי: בנוסף הופחת מס הקנייה על מאות מוצרי חשמל, בוטל המס המתוכנן על הדלק ובוטל המכס על קניות באינטרנט עד סכום של 1,200 שקלים.

יעקב מרגי: אושר גם פרק החינוך שבו התקבלה ההחלטה התקדימית על חינוך חינם מגיל שלוש.

יעקב מרגי: שנים רבות – קדנציות רבות – מדברים על זה; הממשלה החליטה באומץ.

יעקב מרגי: אישור ההמלצות העיקריות בפרק הדיור צפוי להביא להגדלה משמעותית של מספר הדירות למגורים בכל רחבי הארץ, וכולנו עוקבים אחר תהליך יישום ההחלטות האלה למרות המגבלות הביורוקרטיות.

יעקב מרגי: הממשלה שמרה ותמשיך לשמור על איזון נכון בין צורכי הביטחון, צורכי הכלכלה וצורכי החברה, וזאת בלי לפרוץ את מסגרת התקציב.

יעקב מרגי: צעד נוסף להורדת יוקר המחיה – הרפורמה שאנו חווים בימים אלה בשוק התקשורת.

יעקב מרגי: זו עוד תוספת של כמה מאות שקלים למשפחה ממוצעת.

יעקב מרגי: בהמשך – גם בטלוויזיה, בכבלים, באינטרנט ובפס הרחב.

יעקב מרגי: צעד נוסף שהוחלט עליו אתמול בישיבת ממשלה – להעלות את גיל הזכאות לטיפולי שיניים חינם בשנתיים נוספות.

יעקב מרגי: זה לא עניין של מה בכך – זאת תוספת של 80 מיליון ש"ח לתקציב משרד הבריאות.

יעקב מרגי: ההחלטה מאתמול להסמיך את ועדת השרים לצמצום הריכוזיות במשק – נכון, יש מי שטרח והדגיש שהוועדה החליטה על ארבע שנים, וועדת השרים הסכימה לדבר על שש שנים.

יעקב מרגי: ועדת שרים לא מחליטה, למען הדיוק, ואם חבר הכנסת חנין מקפיד על דיוק, חשוב שגם בתקשורת יקפידו על דיוק.

יעקב מרגי: ועדת השרים לא מחליטה, ועדת השרים אישרה את הצעת החוק לצמצום הריכוזיות, המליצה על שש שנים ולא על ארבע שנים מסיבות שיכול להיות שהן דווקא לטובת המשק, כדי שלא לזעזע את המשק – לפלוט כמות גדולה של עסקאות בטווח של ארבע שנים.

יעקב מרגי: יכול להיות שהמשק לא יוכל להכיל זאת.

יעקב מרגי: סוגיית המסתננים שכיף היום לדבר – הרי אם לא היו עושים כלום, בעוד שנה-שנתיים היה מישהו מקים ועדת חקירה.

יעקב מרגי: אז כשעושים יש למישהו להלין על איך שעושים, ומה עושים, ולמה יש מצלמות.

יעקב מרגי: אדרבה, בואו נוריד את המצלמות מכל המעצרים ומכל סוגי העשייה.

יעקב מרגי: אבל המצלמות לעתים נועדות כדי לתת את התחושה לציבור הרחב שהמדינה והממשלה עושות משהו.

יעקב מרגי: ההסתננות הבלתי-חוקית מהגבול המערבי – ללא התוכנית הממשלתית לטיפול בתופעת מסתנני עבודה היינו עלולים לחיות במציאות של 600,000 מסתננים ולא 60,000, כפי שאנחנו נמצאים בה היום.

יעקב מרגי: תופעת ההסתננות התחילה לפני יותר משבע שנים, ורק הממשלה הנוכחית החליטה כבר בשנה הראשונה לכהונתה לטפל בה באופן שיטתי.

יעקב מרגי: מטרת התוכנית – לעצור את זרם ההסתננות באמצעות הגדר שבנייתה נשלמת ולהשיב את המסתננים שנמצאים פה למדינות המוצא שלהם או למדינות אחרות שאתן נגיע להסכם.

יעקב מרגי: פירוט התוכנית לטיפול במסתנני עבודה: בניית גדר בדרום לעצירת שטף המסתננים – הגדר תושלם עד אוקטובר; נוסף על כך הוחלט לגדר את אילת, וזה יושלם עד הרבעון הראשון של 2013; חוק המסתננים שמאפשר מעצר של עד שלוש שנים אושר כבר בפברואר.

יעקב מרגי: עד אז ניתן היה לעצור, רבותי, ל-60 יום, ולאחר מכן הוא מסתובב בתל-אביב ובכל רחבי הארץ; הקמת מתקן שהייה בדרום למעצר מסתננים והרחבת מתקני השהייה הקיימים כך שניתן יהיה לשכן בהם כ-15,000 מסתננים.

יעקב מרגי: אולי יש מי שרוצה לראות בהחלטות אלה עניין של מה בכך.

יעקב מרגי: הם ברובם מסתנני עבודה.

יעקב מרגי: ברגע שאותם מסתננים או אלה שמשדרים להם שכיף לחיות כאן – אם ישדרו שאין עבודה, היינו עצורים זמן רב, אין איך להחזיר את הפיקדון – כל מבקש עבודה יחשוב עשרים פעם אם להגיע למדינת ישראל.

יעקב מרגי: החמרת הקנסות על העסקת מסתנני עבודה בלתי חוקיים – הנושא נמצא בוועדת חוקה בשלבים אחרונים לקראת הצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: השבת המסתננים לארצות המוצא – השבוע אישר היועץ המשפטי לממשלה את השבת המסתננים לדרום-סודן.

יעקב מרגי: מספרם נאמד בכמה אלפים.

יעקב מרגי: חשוב להבין כי אף שמדובר במסתנני עבודה, יותר מ-50% מהם הם בגיל 21–30.

יעקב מרגי: עדיין צריך אישור משפטי כי לא ניתן להשיב אזרחים ממדינות שמוגדרות "במצב מלחמה".

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, תאמין לי שהמדינה והממשלה עושה זאת בשום שכל, אפילו ברחמנות יתר, הייתי אומר.

יעקב מרגי: במקביל מתבצע הליך השבה מרצון לדרום-סודן – עד כה הושבו כ-1,200 בני-אדם למדינה לאחר שקיבלו מענק של 500 דולרים.

יעקב מרגי: חזרתם של המסתננים במתכונת זאת היא וולונטרית ומשולבת בהכשרה מקצועית במקצועות בסיסיים, דוגמת החקלאות.

יעקב מרגי: סוגיית אירן – גם בנקודה הזאת נגעת.

יעקב מרגי: כולנו יודעים וכולנו מבינים שהאירנים מגיעים לשיחות רק כדי למשוך זמן ולא להגיע לפתרון.

יעקב מרגי: ישראל מבקשת שבמשא-ומתן עם האירנים יוצגו שלוש הדרישות הללו: האחת, הפסקת כל העשרת האורניום; השנייה, הוצאת כל החומר המועשר; השלישית – פירוק המתקן התת-קרקעי בקום.

יעקב מרגי: ביצוע הצעדים הללו יבטיח את ביטול תוכנית הגרעין הצבאית של אירן.

יעקב מרגי: בשיחות שהתקיימו עד עתה בין המעצמות לבין אירן הדרישות שהופנו לאירנים היו פחותות בהרבה מכך, ועדיין האירנים לא מסכימים להן.

יעקב מרגי: גם אם האירנים יסכימו בסופו של דבר רק להעשרת – – –

עפו אגבאריה: זה תקף גם לגבי מדינת ישראל או רק לגבי אירן?

יעקב מרגי: כרגע יודעים שיש לאירן, לא יודעים שיש משהו אחר.

יעקב מרגי: גם אם האירנים יסכימו בסופו של דבר רק להעשרת האורניום עד 20%, הדבר לא יספיק.

יעקב מרגי: ישראל מעדיפה פתרון בדרכים דיפלומטיות, אך היא סקפטית בשל התנהלותה של אירן עד עתה.

יעקב מרגי: הסוגיה הפלסטינית – ישראל מעוניינת בחידוש תהליך השלום וקוראת לפלסטינים לחזור לשולחן המשא-ומתן.

יעקב מרגי: ישראל עשתה מהלכים ממשיים למען חידוש תהליך השלום, מנאום בר-אילן, דרך הסרת מחסומים ודרך הקפאה חסרת תקדים של הבנייה ביהודה ושומרון לתקופה של עשרה חודשים.

יעקב מרגי: שליחו של ראש הממשלה, עורך-דין יצחק מולכו, נפגש לאחרונה ברמאללה עם יושב-ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, מסר לו איגרת מראש הממשלה.

יעקב מרגי: בסיום הפגישה סוכמה בין הצדדים ההודעה הבאה: "ישראל והרשות הפלסטינית מחויבות להשגת שלום, והצדדים מקווים שחליפת המכתבים בין הנשיא עבאס לבין ראש הממשלה נתניהו תתרום לכך".

יעקב מרגי: סוגיית המזרח התיכון, מה שאנחנו חווים בימים האחרונים – בשבועות האחרונים שמענו אמירות של בכירים על חיסולה של ישראל והרצון להשמיד את ישראל.

יעקב מרגי: ראינו את הממשל הסורי טובח בעמו וראינו אירועי דמים אחרים באזורנו.

יעקב מרגי: למנהיגים שונים אין שום עכבות מוסריות להרוג את שכניהם ואת בני עמם כאחד.

יעקב מרגי: באזור שלנו הדבר היחיד שמבטיח את הקיום, את הביטחון – – –

עפו אגבאריה: כמה נרצחו בעזה לפני שלוש שנים?

עפו אגבאריה: כמה?

יעקב מרגי: אם אתה משווה – – –

עפו אגבאריה: 1,400 בתוך שלושה שבועות.

יעקב מרגי: תקשיב, אם אתה משווה מלחמה – – –

עפו אגבאריה: איזה מלחמה?

עפו אגבאריה: אנשים – – –

יעקב מרגי: אם אתה משווה מלחמה – – –

עפו אגבאריה: 400 ילדים, 500 נשים, 300 זקנים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה רוצה – – –

עפו אגבאריה: איזה, איזה מלחמה?

ראובן ריבלין: הוא משיב לך.

יעקב מרגי: עפו, אני מבין ממך, קודם כול, שאתה מזדהה עם אסד, לפי הדברים שלך.

עפו אגבאריה: אני – – –

יעקב מרגי: אני אומר לך – – –

עפו אגבאריה: – – – בגלל זה אמרתי, מזדהה עם העם הסורי – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: – – אבל לא עם דמעות התנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: עם דמעות התנין אני לא יכול להזדהות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני רוצה להזכיר לך שלפני מה שאתה אומר נרצחו אנשים – באמת נרצחו אנשים בשדרות.

עפו אגבאריה: 1,400 זה בתוך שלושה שבועות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: – – – זה מטוס שמפיל טון של נפץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה רשאי לומר מה שאתה רוצה בכנסת – – –

עפו אגבאריה: אבל זה עובדות.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לנאום במקום דב חנין?

ראובן ריבלין: אני אבטל את נאומו ואאפשר לך לבוא ולהסביר, מדוע כשאנחנו מגינים על אזרחי ישראל כולם.

ראובן ריבלין: אם למשל ישלחו רקטות לאום-אל-פחם, חובתה של מדינת ישראל לחסל את האיום על אום-אל-פחם בכל מחיר ובכל צורה.

יעקב מרגי: עפו, אני אספר לך.

יעקב מרגי: לפני כתשעה-עשרה חודשים אחיינית שלי, בת 20, באמצע החיים שלה, במוצאי-שבת פרשת עקב, בבאר-שבע, יוצאת עם המשפחה שלה.

יעקב מרגי: היא עד היום לא חזרה לעצמה.

יעקב מרגי: חפה מפשע.

יעקב מרגי: אתה בא להשוות את זה לטבח המתועב שעושה נשיא סוריה?

ראובן ריבלין: – – –

עפו אגבאריה: אני לא השוויתי.

יעקב מרגי: זה השוואה.

יעקב מרגי: זה השוואה.

עפו אגבאריה: – – –

יעקב מרגי: אני אומר לך, תחזור בך.

יעקב מרגי: זה לא דמעות תנין.

ראובן ריבלין: אתה עושה הרבה הנחות לאסד – – –

עפו אגבאריה: – – – חרד למה שקורה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אנחנו מסיימים את הוויכוח בעניין זה.

ראובן ריבלין: דבר אחד אני יכול להבטיח לך כיושב-ראש הכנסת: אם יעז מישהו לשלוח רקטה לאום-אל-פחם, מעבר לגבול, אנחנו נעשה כל דבר שזה לא יקרה עוד פעם.

קריאה: ראית שהוא עשה עם הראש ככה?

עפו אגבאריה: אני מבין.

יעקב מרגי: אני אחזור לעניין.

יעקב מרגי: בשבועות האחרונים שמענו אמירות של בכירים על חיסולה של ישראל, ובאזור שלנו הדבר היחיד שמבטיח את הקיום של המדינה, את הביטחון, את השגשוג – – –

קריאה: – – –

קריאה: לא, אבל זה – – –

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אבל לא יכול להיות – הוא עונה לך.

ראובן ריבלין: זה שום דמעות.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה רוצה לנאום?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי.

יעקב מרגי: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, אני פשוט מתקשה למצוא את המלים כדי לענות לחבר הכנסת עפו אגבאריה לגבי הטבח בסוריה – המראות המזעזעים.

יעקב מרגי: אנחנו מחויבים להמשיך לטפח את האמונה בצדקת הדרך, את עוצמתה הצבאית והכלכלית והחברתית של מדינת ישראל, את הערבות ההדדית והלכידות החברתית.

יעקב מרגי: זוהי גם הערובה היחידה לקיומו של השלום וההגנה היחידה על ישראל במידה שהשלום ייפרם.

יעקב מרגי: טיפוח עוצמתה של ישראל זה הנושא המרכזי שבו עוסקת הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותי, קחו את הפרוטוקול, תעקבו אחרי החלטות הממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה מתפקדת, עושה למען צדק חברתי, למען החברה בישראל, למען ביטחונה של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: לכן, אני קורא לחברי הכנסת לדחות את האי-אמון על הסף.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר מרגי.

ראובן ריבלין: אני קורא לחבר הכנסת איתן כבל, אשר יעלה ויבוא לנמק את הצעת האי-אמון של סיעת מרצ אשר מבקשת להביע אי-אמון בממשלה בכותרת:

ראובן ריבלין: הניסיון הבוטה של הממשלה להשתיק ולרסן את המחאה החברתית.

ראובן ריבלין: איתן כבל הוא זה שינמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה.

ראובן ריבלין: השר אהרונוביץ ישיב בשם הממשלה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה לנצל – בפתח הדברים שלי – לשלוח מכאן תנחומים למשפחת ההרוג, והחלמה מהירה לפצוע.

איתן כבל: אני בטוח שכל הכנסת יודעת להתאחד סביב הבקשה הזאת.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כבר שלוש שנים שאני מנסה להבין מהי המדיניות של ממשלת נתניהו; לאן הממשלה, שהיום היא כבר הגדולה בתולדות ישראל, מנסה לקחת את המדינה הזאת.

איתן כבל: והנה, בלי ששמנו לב, ביום שישי נחשפה סוף-סוף תוכנית האב שלה.

איתן כבל: המשנה לראש הממשלה שהיה כאן, וחבל שיצא, השר בוגי יעלון, חושף אותה בריאיון בעיתון "הארץ" במלים הבאות:

איתן כבל: נצטרך לחיות עוד מאה שנה על הנבוט והגזר.

איתן כבל: חברות וחברים, כשאתם קמים כל בוקר ושואלים את עצמכם מה העתיד שממשלת ישראל מתכננת בשבילכם, תדעו שזו התשובה – נבוט וגזר.

איתן כבל: ולא רק עבורכם היא מתכננת את זה, אלא גם עבור ילדיכם, נכדיכם והנינים שלכם.

איתן כבל: השר לאיומים אסטרטגיים חשף בלי משים את האסטרטגיה – איומים.

איתן כבל: אני נאלצתי לכנס את משפחתי בשבת – את בנותי, את רעייתי, ולהודיע להן באופן רשמי, אדוני היושב-ראש: הכינו את הנבוטים.

איתן כבל: אלה החיים שמחכים לכן מעתה והלאה, כך אמר בוגי, ועלינו להשלים עם זה ולציית.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, האם לשם אתה לוקח אותנו?

איתן כבל: האם זה מה שאתה מייעד לנו?

איתן כבל: בשביל זה בנית קואליציה מפלצתית שטרם היתה כמותה?

איתן כבל: אודה שאני מעריך את יכולת הקוסמות שלך.

איתן כבל: את המחאה הצלחת להעלים בלי לפתור בעיה אחת מהבעיות.

איתן כבל: את המחשבות של מנהיגי המחאה אתה מצליח לקרוא בעזרת הבלשים שנשלחו אליהם.

איתן כבל: את מפלגת האופוזיציה הגדולה העלמת, גם במחיר סוף עונה, את מעמד הביניים אתה מרסק, את רשות השידור – למחלקת דוברות של משרדך.

איתן כבל: וכל אלה, אדוני היושב-ראש, חברי השרים, בלי לקבל החלטה מהותית אחת, רק הוקוס-פוקוס פוליטי.

איתן כבל: מעולם לא היה פער כל כך גדול בין גודלה של הקואליציה לבין היכולת של הקואליציה לקבל החלטות.

איתן כבל: אפשר לא להסכים אתי, אפשר לא לקבל את דעותי, אבל אי-אפשר לחלוק על העובדה שהממשלה הזאת, הגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל, עם הרכב הקואליציה הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל, לא מצליחה לקבל החלטה מהותית אחת.

איתן כבל: ועוד יותר מדאיג מכך, שעוד לא היה פער כל כך גדול בין תפקודו הרעוע של ראש הממשלה לבין הצלחתו בסקרים.

איתן כבל: פלא, אני מודה.

איתן כבל: זה פלא.

איתן כבל: עם ישראל – – –

ראובן ריבלין: אתה מתלונן על ראש הממשלה – –

איתן כבל: לא לא, חס וחלילה.

איתן כבל: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: – – או על הסקרים?

ראובן ריבלין: אני רוצה להבין.

איתן כבל: האמת, על שניהם, בנסיבות האלה.

ראובן ריבלין: לא, אתה רוצה להביע אי-אמון, האם אתה רוצה להביע אי-אמון בסקרים?

יעקב כץ: הוא מביע אי-אמון בעם.

איתן כבל: לא, חס וחלילה, חס וחלילה, אני האחרון שאומר דבר כזה.

איתן כבל: אני רק אומר שבפועל – – –

ראובן ריבלין: כתוב: קול המון כקול שדי.

איתן כבל: נכון, בפועל.

איתן כבל: אני אומר יותר מזה, עם ישראל נמצא תחת מסע הפחדה אין-סופי; בתחום המדיני מפחידים אותנו עם אירן כל הזמן.

איתן כבל: רק מתחילים לדבר תקציב ביטחון, ענייני ביטחון, מייד עולה נושא אירני.

איתן כבל: ואני לא מזלזל, שאף אחד כאן לא יטעה.

איתן כבל: ועכשיו יש לנו התחום הכלכלי-החברתי, ונפלה לנו משמים אירופה – ולא ה"יורו", שאנחנו נהנים מאוד מאוד ממנו, אוהבי הכדורגל.

איתן כבל: ומי שגם מהדר קם בבוקר לראות את הגמר של ה-NBA.

דניאל בן-סימון: מתי זה?

איתן כבל: ב-03:00, לפנות בוקר.

יעקב כץ: והגית בו יומם ולילה.

איתן כבל: והגית בו יומם ולילה, נכון.

איתן כבל: יש כאלה שקמים לוותיקין, ויש כאלה שקמים לראות את "מיאמי" מול "אוקלהומה-סיטי".

ראובן ריבלין: אפשר לשלב את זה.

איתן כבל: אפשר לשלב גם.

ראובן ריבלין: מייד בתום המשחק אתה יכול – – –

איתן כבל: נכון, אפשר לסדר מסך כפול.

איתן כבל: ואני אומר לכם, חברות וחברים, כשאני אומר, יש לנו עכשיו אירופה על העניינים החברתיים-הכלכליים, ודיברתי על זה בשבוע שעבר, ותרשמו לפניכם כמה השילוב יוון–ספרד יעמוד כאן מעל הבמה הזאת, בנאומים של ראש הממשלה, בנאומים של שר האוצר.

איתן כבל: כל דבר יהיה: הליוון נדמה?

איתן כבל: הלספרד נהיה?

איתן כבל: כל עניין שיצריך התמודדות אמיתית עם הבעיות הכלכליות – אנחנו נמצא את עצמנו שוב עוסקים ביוון, ושוב עוסקים בספרד.

איתן כבל: ואם לא, ואם אין לנו את זה, אז דואגים כבר לשסות אותנו.

איתן כבל: השר בוגי יעלון, אני הזכרתי אותך בפתח דברי, דווקא מאוד – איך אומרים – דאגת לכנס את משפחתי, בעקבות האיום שמהשנה אנחנו נחיה על חרבנו, זאת אומרת, אמרת את זה יותר טוב: על הנבוט והגזר.

איתן כבל: זה היה שילוב מעניין.

איתן כבל: דרך אגב, אתה רואה שאני קורא את מה שמראיינים אותך – –

משה יעלון: טוב.

איתן כבל: – – זה יפה מצדי.

איתן כבל: חשבתי שתהיה כאן כדי שתוכל – איך אומרים – להתייחס אולי לדברים.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להתעלם ממה שהוא אומר.

איתן כבל: לא, בוודאי.

איתן כבל: חס וחלילה, אני אמרתי?

איתן כבל: ההיפך, כיוון שהוא לא היה, אני אפילו הרשיתי לעצמי לחזור על הדברים.

איתן כבל: ואני אומר, חברות וחברים – ואם אנחנו, כבר אין לנו לא אירן מצד – לא את ספרד ויוון, אז אנחנו כבר דואגים לשסות במהגרים, בהומואים – יש עכשיו דבר חדש; יש חברת הכנסת – אני מתנצל – – –

קריאה: אנסטסיה.

איתן כבל: אנסטסיה.

ראובן ריבלין: מיכאלי.

איתן כבל: מיכאלי.

איתן כבל: היא אומנם לא כאן, אבל – שמע, נפתרו כל הבעיות.

איתן כבל: אתה יודע, כל אחד נהיה פה – עוסק באבחנות.

איתן כבל: כל אחד יש לו אבחנה לבעיות.

איתן כבל: האמת היא, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מוצאים את עצמנו, כשאתה מסתובב – – –

נסים זאב: כל אחד מתמחה בתחום מסוים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ואני לא אמרתי על תחום ההתמחות שלך כמובן.

איתן כבל: אנחנו לא נעסוק בזה כמובן.

איתן כבל: ואדוני היושב-ראש, אני אומר לך, שבתחושה הציבורית, האמת היא שזה דבר שהוא די מדהים, אין כמעט סקטור שאתה מוצא, שמרוצה בחברה הישראלית.

איתן כבל: לא דתיים, לא חילונים, לא מתנחלים, אין כלום.

איתן כבל: אני אומר את זה, לרגע אני מרשה לומר את הדברים לא בהתרסה פוליטית, אלא כמציאות.

איתן כבל: שאתה, בכל מקום שאתה נמצא, אתה מרגיש, גם כשאתה יושב בחבורה, תחושה של חוסר שביעות רצון.

איתן כבל: אבל שוב, אתה צודק, על מי אני אתלונן?

איתן כבל: כי בפועל, אנחנו מוצאים את ראש הממשלה מסתכל על סקרים, ואתה אומר לעצמך, אולי בכלל זה משתלם להפחיד, אדוני היושב-ראש, אולי בכלל משתלם לבוא כל הזמן ולהלך אימים?

איתן כבל: אך למרות הסקרים יש גם מציאות, ובה יש דוח ה"מרמרה", שכולנו קראנו.

איתן כבל: אני קורא שם על מערכת קבלת ההחלטות של ראש הממשלה ושר הביטחון ושואל כל אזרח ואזרחית בישראל, האם אתם יכולים לישון בשקט בידיעה ששני האנשים האלה מובילים את הדברים?

שכיב מוראד שנאן: תהיה בטוח שכן.

איתן כבל: עשית "וי", זה בסדר, אנחנו יכולים להמשיך, אני אעביר את הקטע הזה.

שכיב מוראד שנאן: – – –

ראובן ריבלין: תודה, תודה.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם, מעבר לצחוק, השופט וינוגרד אמר את הדברים, והדברים הם הרבה יותר חמורים ממה שנדמה.

איתן כבל: מלחמת לבנון כולה בנויה על תהליכי קבלת החלטות – חלקה הגדול, אני לא רוצה להגיד כולה.

איתן כבל: בעקבות זאת קמו מערכות ממערכות שונות כדי לגבות, כדי שלא נגיע לתהליכי קבלת ההחלטות כפי שקרו במלחמת לבנון השנייה.

איתן כבל: ראה איזה פלא, טעות אחר טעות, עניין אחר עניין, ואני אומר לכם ששר הביטחון כינס את ועדת חוץ וביטחון בדחיפות בתל-אביב, כבר אז היה מי שהבין שמישהו מנסה להתחלק עם אחרים בבעיות.

איתן כבל: כי מי מכנס אם יש איזו הצלחה גדולה?

איתן כבל: למה שנחלק את ההצלחות לכל החבר'ה?

איתן כבל: לכן אני אומר לכם, חברות וחברים, אני אומר את זה כאן לבית הזה, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כי שוחחתי אתך לא פעם על העניין הזה, שכנסת ישראל, כולנו, עסוקים הרבה יותר בחקיקה, במצעד החקיקה, יותר מאשר בפיקוח על עבודתה של הממשלה.

איתן כבל: אני אומר את זה לכולנו מימין ומשמאל, קואליציה ואופוזיציה.

ראובן ריבלין: זה בוועדה שיושבים בה 38 חברים, שלא משתתפים באף ועדה אחרת בכנסת, רובם.

איתן כבל: נכון, נכון.

איתן כבל: נכון, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אני יכול לומר לך שאם אנחנו מסתכלים על רמת הפיקוח באמת, יש מה להיות מודאג.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן ואני אומר את זה בוועדות ולא בפעם הראשונה.

איתן כבל: זה ממש – אני התלוננתי אצלך יותר מפעם אחת.

ראובן ריבלין: אני מקווה שיש לנו שביעייה או שמינייה שבאמת מפקחת.

ראובן ריבלין: אני מקווה, אני גם בטוח בהכירי את חברי שם.

איתן כבל: אז אני אומר לך גם בהכירי אותם.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודאג מדוח מבקר המדינה.

איתן כבל: נכון, אני אומר לך שמי שמסתכל, לא בעיניים פוליטיות, אנחנו פה מדברים פוליטיקה וזה בית שמדברים בו פוליטיקה.

איתן כבל: אבל בסופו של עניין, יש מציאות שצריך להסתכל עליה באופן אחר.

איתן כבל: אני מסיים, אדוני, ואומר: כולנו יודעים את התשובות על השאלות, אך ממשיכים להביט מהופנטים בנתניהו ומחכים שישלוף שפן מהכובע.

איתן כבל: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, אני מודיע לכם, לכל הקואליציה הגדולה הזו: לא יהיה שפן.

איתן כבל: מה שלא נעשה בשלוש השנים האחרונות, לא ייעשה גם עתה, אף שלראש הממשלה יש הכלים הפוליטיים הכי חזקים, הכי גדולים שהיו לו או לראש ממשלה מאז הקמתה של מדינת ישראל.

איתן כבל: אז יש מי שאומר שיש לו הכלים אבל הוא לא רוצה להשתמש בהם.

איתן כבל: אז אני חוזר, אדוני היושב-ראש, ומסיים במה שהתחלתי: בואו ניקח את הנבוט של בוגי יעלון, השר בוגי יעלון, מתחילת הנאום — קודם כול כדי לנער את עצמנו, להעיר את עצמנו.

איתן כבל: אסור לנו להרשות לעצמנו עוד חמש שנים ממופע הקסמים הזה.

איתן כבל: יש פה מדינה שהעתיד שלה עומד על הפרק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אני רואה את שולחן הממשלה לפני, ובצוות המצומצם ביותר, ליד ראש הממשלה, יושבים זה לצד זה שלושה רמטכ"לים.

איתן כבל: אני אומר לך באמת, אדוני היושב-ראש, זה מה שמפתיע.

ראובן ריבלין: מה מפתיע?

איתן כבל: אני אגיד לך מה העניין.

איתן כבל: אומץ הלב שרבים וטובים שיושבים לצדו של ראש הממשלה גילו בהסתערות על האויב, כשהם הגיעו לפוליטיקה, פתאום הסתבר שיותר קל להסתער בג'בלאות מאשר להסתער על ראש הממשלה ולומר לו אמת ולהתווכח אתו ולומר לו מה נכון ומה לא נכון.

איתן כבל: אתה צודק במאה אחוז.

איתן כבל: אמר השר בוגי יעלון, לא אני, בדוח על ה"מרמרה", האם הוא ידע באמת את מה שקרה?

איתן כבל: אין לי מחלוקת לגבי יכולותיו של השר יעלון כרמטכ"ל, כאלוף.

איתן כבל: אני מרשה לעצמי לומר, אפילו בצניעות, הייתי חייל, הסתכלתי עליו בהערצה ובהערכה כחייל.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, העובדה של מה שאתה אומר רק מעצימה את הבעיה.

איתן כבל: לפעמים אולי לא צריך יותר מדי גנרלים, צריך חפ"ש עם פה גדול, שיאמר "המלך עירום", וישאל את השאלות הקשות וישאל את השאלות הנוקבות, שלא נחזור על מה שהיה לי.

איתן כבל: השר יעקב אדרי, חבר הכנסת יעקב אדרי, במלחמת לבנון השנייה, כשאמרו לנו, חבר'ה, צריך למהר.

איתן כבל: אתה זוכר?

איתן כבל: צריך למהר, מלחמה, צריך למהר.

איתן כבל: נשבעתי לעצמי שזה לא יקרה לי יותר.

איתן כבל: שום דבר לא יהיה מהר כשמדובר בדיני נפשות.

איתן כבל: אז אולי לא צריך "פלאפלים" רבים על הכתפיים, צריך שכל ישר, צריך אומץ וצריך חוצפה נכונה.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: חשבנו שהוא מכוון לעניינים אחרים, אז הזמנו את אדוני להשיב, אבל אנחנו סומכים עליו שהוא יוכל להשיב גם בנושאים אלה.

ראובן ריבלין: הלשון חייבה אותי לבקש מהממשלה שהשר אהרונוביץ, משום שחשבתי שמכוון פה בנושא המחאה החברתית והשמועות הנפוצות כאילו מבקשים לנקוט פעולות, כפי שנעשו בארצות, איך קראו לארצות האלה, עפו?

ראובן ריבלין: איך קראו לארצות ששם היה – – –

אילן גילאון: העולם השלישי.

איתן כבל: מסך הברזל.

ראובן ריבלין: חס וחלילה, עפו הוא קומוניסט, איך אתה מעז לומר דבר כזה?

עפו אגבאריה: על מה אתה מדבר?

עפו אגבאריה: לא שמעתי.

ראובן ריבלין: אני מדבר על זה שיש משטרות חשאיות כאלה.

עפו אגבאריה: קג"ב?

ראובן ריבלין: יכול להיות, זה השם ששמעתי בזמנו.

עפו אגבאריה: אז אתה לא זוכר.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ישיב השר אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מודים לך, כבוד השר אהרונוביץ, שהואלת באמת – – –

עפו אגבאריה: לפני זה היה קג"ב.

עפו אגבאריה: אני חושב שהשב"כ היה תלמיד טוב של הקג"ב.

ראובן ריבלין: נו, נו, כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעות העבודה, מרצ, מציעות להביע אי-אמון בממשלה על הניסיון להשתיק את המחאה החברתית, לטענתן.

יצחק אהרונוביץ': שמעתי את חבר הכנסת איתן כבל ובאתי להשיב על הנושא שבשלו ביקשו אי-אמון, על המחאות או על הניסיון להשתיק את המחאה החברתית, ואני אשיב – – –

איתן כבל: אומנם הזכרתי את זה, אבל המציאות מתקדמת יותר.

יצחק אהרונוביץ': זה בסדר גמור, אבל אני אצמד למה שכתבתי, ברשותך.

יצחק אהרונוביץ': גם אני רוצה בפתח הדברים להשתתף בצער על האזרח שנהרג בגבול מצרים, להשתתף באבל המשפחה, לשלוח תנחומים למשפחה והחלמה לפצועי צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': בראשית דברי אבקש לומר כי משטרת ישראל הוכיחה בשנה החולפת, בעת אירועי המחאה הציבורית, כי היא מכבדת את קיום המחאה בשם עקרון חופש הביטוי, אשר הינו זכות יסוד של אזרחי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': נוכח חשיבותה של זכות זו בחרה המשטרה, גם במקרים שבהם לא תואמו הפגנות מראש, לאפשר את קיומן של המחאות, תוך שמירה על הסדר הציבורי.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ביום שלישי שעבר, ב-12 ביוני, פורסם בעיתון "הארץ" כי המשטרה זימנה לחקירה פעילים בולטים במחאה החברתית.

יצחק אהרונוביץ': עוד באותו היום, ובעקבות הפרסום, פניתי למשטרת ישראל והבהרתי להם כי כל הנושא של זימון פעילים חברתיים פסול בעיני, ואינו ראוי, וגם אם היתה כוונה טהורה, ניסיון לברר את תוכניותיהם לקיץ הקרוב, שזה מה שהסבירו לי, הדרך לא היתה ראויה, ולכן יש לבטלה.

יצחק אהרונוביץ': כפועל יוצא מכך, היום בישיבת סגל הפיקוד הבכיר של משטרת ישראל הנחה המפקח הכללי של המשטרה להפסיק את הזימונים, לפעול על-פי הנוהל הקבוע בחוק, של הגשת בקשה להפגנה, ורק לאחר מכן תשאול, אם עולה הצורך.

יצחק אהרונוביץ': לסיכום אני רוצה לומר: משטרת ישראל תאפשר את קיום המחאה הלגיטימית תוך שמירה על החוק והסדר הציבורי.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יעקב אדרי: תודה לשר אהרונוביץ.

יעקב אדרי: הודעה למזכיר הכנסת.

יעקב אדרי: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012; והצעת חוק החברות (תיקון מס' 19), התשע"ב–2012 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: במקום לקדם צדק חברתי, הממשלה מקדמת התקפות על המחאה החברתית, התלהמות נגד אוכלוסיות שלמות, בזבוז כספים בהתנחלויות והרפתקאות צבאיות מסוכנות;

יעקב אדרי: אנחנו מתחילים בדיון הסיעתי.

יעקב אדרי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דניאל בן-סימון, בבקשה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, שלוש דקות, אולי ארבע, על המחאה והצדק החברתי.

דניאל בן-סימון: בעיני, אדוני השר לאיום אסטרטגי, זה – אני מסכים שאירן היא איום אסטרטגי, ואני מסכים שהפלסטינים, ואני מסכים שהעולם הוא איום אסטרטגי, ואני שואל: האם העוני שהולך ומעמיק הוא לא איום אסטרטגי?

דניאל בן-סימון: אתה, כרמטכ"ל, לא חששת מהפערים האלה, החברתיים?

דניאל בן-סימון: אדוני, באמת, אני שואל אותך בשיא הכנות, זה לא איום אסטרטגי?

דניאל בן-סימון: העוני המעמיק הזה, חוסר השכלה, או מאות אלפי ילדים מתחת לקו העוני, זה לא איום אסטרטגי?

דניאל בן-סימון: ואני שואל אותך בכנות, רק איום בנשק הוא איום אסטרטגי?

דניאל בן-סימון: וחוסר התקווה שיש בחלקים גדולים מהציבור, והתחושה הזאת, שיש יותר מדי שיש להם לעומת כל כך הרבה שאין להם, זה לא איום אסטרטגי?

דניאל בן-סימון: למה לא התבטאת על זה?

דניאל בן-סימון: רק אירן היא איום אסטרטגי?

משה יעלון: התבטאתי על זה הרבה.

דניאל בן-סימון: אבל תתבטא, כדי שנדע שבמסגרת התפקיד – השר לאיומים אסטרטגיים – אתה גם יכול להתייחס לאיום פנימי בתוך החברה.

דניאל בן-סימון: כשמדובר על חוסר סולידריות, זה היעדר יכולת לעמוד מול אתגרים אסטרטגיים, כפי שאתה יודע.

דניאל בן-סימון: הליכוד הפנימי הוא חלק מהיכולת לעמוד מול איומים כאלה.

דניאל בן-סימון: נדמה לי שכל הזמן מכוונים לאותם איומים אסטרטגיים, כאשר האיום האמיתי הוא חוסר היכולת – לאור התקציב שהולך ומתקרב – לשמור על החברה הזאת כחברה מלוכדת.

דניאל בן-סימון: ואני אומר לך את האמת:

דניאל בן-סימון: חייל גדול אני לא; מפקד גדול אני לא; אסטרטג גדול אני לא – אבל אני מבין קצת ברגש אנושי, בתחושה של אדם שאבדה לו התקווה, באדם שיודע שיש תקרת זכוכית.

דניאל בן-סימון: והאדם הזה, אדוני השר, מתנכר, האדם הזה מפתח שנאה, האדם הזה מתחיל להיות אלים, כשאין לו מה להפסיד, וקיר לפניו וקיר מאחוריו; תיזהר מהאנשים האלה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני מופתע מהקלות הבלתי-נסבלת של חלק מחברי הממשלה הזאת, ולא – אני פונה אליך כשר לאיומים, אבל כשאני שומע את שר האוצר מדבר על ההתלהמות של אותם אנשי שמחפשים צדק חברתי, לבי דואב על זה; איך אפשר לדבר ככה?

דניאל בן-סימון: כלומר, אחרי שאתה דופק אותם מכל בחינה, גם ברטוריקה אתה פוגע בהם?

דניאל בן-סימון: לכן, בעיני, המבחן האמיתי ליכולת של מדינה לעמוד מול איומים זה להכין אותה ולשמור על הליכוד הפנימי בתוכה.

דניאל בן-סימון: נדמה לי שבסוגיות האלה הממשלה הזאת הולכת לכיוונים שיוצרים מצב שקורה באירופה היום, והמצב באירופה צריך להטריד אותנו – צריך להטריד אותנו, כי לא מחכים לבחירות יותר.

דניאל בן-סימון: הציבור יורד לרחוב, ועושה מהומות, ומפיל ממשלות.

דניאל בן-סימון: כולם סביב דבר אחד: תחושה של חוסר צדק חברתי, תחושה שאין מדינה שמווסתת בין אלה שיש להם לאלה שאין להם.

דניאל בן-סימון: לכן, אדוני, האי-אמון היום נובע מהתחושה שגם כשנשאר רק מה לומר לאותם מאות אלפים שאין להם, גם להם שר האוצר או ראש הממשלה לא מביאים בשורה בתקציב החדש.

דניאל בן-סימון: בעיני זה האיום האסטרטגי מספר אחת.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מחאת הקיץ האחרונה, ניסו להשתלט עליה כל מיני גורמים – אמרתי את זה גם בקיץ, אמרתי את זה גם עכשיו – היו כל מיני גורמים, אפשר לקרוא להם סוציאליסטיים, קומוניסטיים, כל מיני כאלה שניסו לייצר את המחאה החברתית הזאת ככזאת שרוצה לשנות לחלוטין את תפיסת החיים ואת דרך החיים הכלכלית או החברתית במדינת ישראל.

יואל חסון: אני טענתי שזה לא היה כך.

יואל חסון: אני טענתי, ואני עדיין טוען, שמאות האלפים שיצאו לרחובות בקיץ האחרון יצאו בגלל שתי בעיות עיקריות מרכזיות: האחת, בעיית הדיור, שהיא אמיתית והיא חותכת בבשר החי – כל צעיר במדינת ישראל; השנייה, הנושא של החינוך לגיל הרך.

יואל חסון: אלה שני הדברים, המרכיבים העיקריים לאנרגיה, לכוח הזה, שיצא בקיץ וביקש שינוי.

יואל חסון: הוא לא ביקש להיות סוציאליסט, ולא קומוניסט, והוא בטח לא רצה להיות שלי יחימוביץ.

יואל חסון: הם רוצים, אותם צעירים, פתרונות דיור ופתרונות לחינוך לגיל הרך.

יואל חסון: זה המבחן שעומד בפנינו היום, ולשם צריך להגיע.

יואל חסון: אנחנו בשנים האחרונות, בקדנציה הזאת, קידמנו ודחפנו – לצערי כשלא היינו בממשלה, הממשלה לא קידמה את זה – שני חוקים מרכזיים: פטור ממע"מ על קניית דירה ראשונה – זו הצעת חוק שאני מאמין בה, ומאמין שדבר כזה יכול באמת לתת לזוגות צעירים הזדמנות לדירה; דיברנו על הצעת חוק נוספת, שגם הגשנו, ולצערי היא נפלה כשהיינו באופוזיציה, שדיברה על הכרה בריבית של המשכנתה כהוצאה מוכרת.

יואל חסון: זה גם מעודד עבודה, ותוך כדי שאתה עובד ומשלם מס אתה מקבל זיכוי על תשלומי הריבית למשכנתה.

יואל חסון: אלה שתי הצעות מרכזיות שאני וגם מפלגתי, קדימה, נעשה את הכול שהחוקים האלה יעברו עכשיו, כשאנחנו בקואליציה.

יואל חסון: אין סיבה שהם לא יעברו.

יואל חסון: אין סיבה שהם לא יעברו, ואין סיבה שלא ניתן מענה לבעיה הבאמת-באמת קשה של דיור לצעירים.

יואל חסון: אין דרך אחרת.

יואל חסון: אני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, אין דרך אחרת מאשר לפתור את הבעיה הזאת.

יואל חסון: אנשים היום לא מסוגלים להגיע לדירה.

יואל חסון: הם לא מסוגלים, גם אם הם עובדים.

יואל חסון: יש בעיה נוספת, אדוני היושב-ראש, שצריך להתייחס אליה ולא מדברים מספיק עליה.

יואל חסון: שוק המשכנתאות במדינת ישראל תמיד היה שוק מאוזן, בפיקוח של בנק ישראל, באחוזים סבירים מאוד, לא כמו בארצות-הברית, ששם היתה הקריסה הגדולה, שם נתנו לך לא רק 100% משכנתה על הדירה, נתנו לך 110%.

יואל חסון: יכולת גם לקנות רהיטים בהלוואה שקיבלת.

יואל חסון: אצלנו תמיד היתה מדיניות שמרנית יותר, של 80%–85%, היית צריך להביא מהבית 20%.

יעקב אדרי: היום זה הגיע ל-40.

יואל חסון: היום זה מגיע ל-40, חברים.

יואל חסון: היום זה מגיע למקום – עכשיו, אני מבין מאיפה נגיד בנק ישראל הביא את העניין.

יואל חסון: אני מבין את זה.

יואל חסון: אני מבין את ההחלטות שבנק ישראל כופה על הבנקים היום במובן של מבנה המשכנתה, סוגי הריביות, סוגי המסלולים – אני מבין את זה.

יואל חסון: אבל היום, להעמיד זוג צעיר במצב שאם הוא מבקש לקנות דירה במיליון שקל – חבר'ה, במיליון שקל אי-אפשר לקנות הרבה.

יואל חסון: היום זוג צעיר צריך להביא 400,000 שקל הון עצמי – לכמה יש סכום כזה?

יואל חסון: והם יכולים לעמוד בתשלומי המשכנתה.

יואל חסון: היום אם הם ייקחו 800,000 וישלמו על זה 3,500 שקל בחודש בערך, הם יכולים לעמוד בזה.

יואל חסון: זה נמוך מהשכירות שהם משלמים היום.

יעקב אדרי: בבקשה לסיים.

יואל חסון: אני מסיים, אדוני.

יואל חסון: אבל אין להם ההון העצמי, את ה-400,000 הנותרים.

יואל חסון: זה דבר שאנחנו חייבים לטפל בו.

יואל חסון: אני מציע לא לצלול לתוכניות מורכבות ומסובכות.

יואל חסון: יש דברים מאוד פשוטים שייצרו פה מציאות אחרת שקשורה לנושא הדיור, ואנחנו מחויבים לזה וצריכים להשיג את זה.

יואל חסון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

יעקב אדרי: ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני אתייחס לנאום של חבר הכנסת חנין, שנימק את האי-אמון של סיעתו וקבוצת חברי כנסת נוספים שהגישו אי-אמון – דיבר על כמה דברים, אבל אולי אני אתייחס לאותם המשפטים שנאמרו על-ידי חבר הכנסת חנין כאשר הוא התייחס לכמה סוגיות.

אלכס מילר: הסוגיה הראשונה היא איזה ניסיון – אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להיזהר מאוד מאותו הניסיון להעביר איזה מסר שיוצא מכאן לציבור בישראל על-ידי אותם חברי הכנסת, שאפשר להמר על הביטחון של מדינה, שאפשר להמר על הביטחון של אזרחי מדינת ישראל, ובכך לצבוע בעצם את אותה מחאה חברתית שהיתה בסוגיה ש"בואו נוותר על הביטחון ואז יהיה צדק חברתי".

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, זה דבר פסול.

אלכס מילר: זה ניסיון לחתור כנגד מדינת ישראל, כנגד ביטחונה של מדינת ישראל.

אלכס מילר: זה ניסיון לפגוע בסדרי עדיפויות שמאז ומעולם כאשר מדינת ישראל נמצאת – אנחנו יודעים באיזה מצבים אנחנו נמצאים כאן באזור, ומצבנו לא הכי טוב.

אלכס מילר: אנחנו חייבים לשמור על הביטחון, ולבוא ולשדר לאזרחים שאפשר לוותר על הביטחון ואז המצב הכלכלי יהיה יותר טוב, זה מסר לקוי שמטרתו לפגוע במדינה.

אלכס מילר: אני חושב שבעניין זה צריך להיות מסר ברור מאוד – שמצד אחד מדינת ישראל עושה, וממשלת ישראל עושה לא מעט כדי לבוא ולשנות את המצב האבסורדי שאליו הגיעו האזרחים, ואנחנו ראינו את זה בקיץ, כאשר ההוצאות לא מתאימות להכנסות.

אלכס מילר: את הסוגיה הזאת ניתן לשנות, אבל אנחנו לא מתעסקים כאן בקסמים, אנחנו מתעסקים כאן במצב שחייבים לשמור על התקציב של המדינה.

אלכס מילר: ראינו מה קורה באירופה כאשר מדינות שלמות נופלות בגלל המצב הכלכלי ובגלל חוסר יכולת בכלל לנהל את הסוגיות הכלכליות.

אלכס מילר: אנחנו עדיין מצליחים לשמור על כלכלה יציבה, אנחנו חייבים לשמור על הביטחון, ובסופו של דבר חייבים גם לתת תשובות.

אלכס מילר: אני חושב שאותן ההחלטות שקשורות לחינוך חינם מגיל שלוש, שאותן ההחלטות שקשורות גם לרפורמות בדיור, בהורדת הביורוקרטיה, בסופו של דבר יביאו לנו תוצאה חיובית, אבל זמן, זה מה שאנחנו צריכים.

אלכס מילר: בשביל זה גם יש העבודה בכנסת וגם בממשלה.

אלכס מילר: סוגיה נוספת שאליה מתייחס דב חנין, היא הסוגיה של הסתה.

אלכס מילר: הסתה, אני שמעתי ממנו, כלפי ערביי ישראל, שמעתי הסתה כלפי אותם המסתננים.

אלכס מילר: אבל בנאומו, אדוני היושב-ראש, הוא מסית כנגד מתיישבים ביהודה ושומרון, ומאשים אותם בכל הבעיות של מדינת ישראל.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת, לא יעלה על הדעת, שמצד אחד מנסים לבוא ולהילחם באותן התופעות של ההסתה, ומסיתים כנגד ציבור אחר.

אלכס מילר: זה דבר שראוי לביקורת.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אסור שהמסר הזה יצא מכאן, מהכנסת, אל אזרחי מדינת ישראל, שבעצם אפשר להמר על ביטחון, אפשר להאשים את אותם האנשים שמתיישבים ביהודה ושומרון, ולפי הנוסחה של דב חנין, כל הבעיות של המדינה ייפתרו.

אלכס מילר: אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו באמת נטפל בכל אותן הבעיות שמדברים עליהן כבר זמן לא מועט.

אלכס מילר: יש לנו תקציב לא פשוט שבדרך, וצריך לקבוע סדרי עדיפויות, אבל דבר ראשון אסור לנו להפחית ולהמר על ביטחון.

אלכס מילר: דבר שני, אין ספק, חייבים לטפל בכל הסוגיות הקשורות למצב הכלכלי של אזרחי מדינת ישראל.

אלכס מילר: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אורי מקלב – לאחר מכן.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, רק במשפט אחד אני רוצה לומר, שאף אחד לא חוסם את המחאה החברתית.

נסים זאב: היא פוליטית, היא תמשיך להיות כזו, ויש מי שדואג להחיות אותה, ובסדר.

דניאל בן-סימון: אמיתית ומוצדקת.

נסים זאב: מוצדקת, ודאי, כל מחאה היא מוצדקת.

דניאל בן-סימון: דווקא אנשי ש"ס חייבים – – –

נסים זאב: כל מחאה, אנחנו מברכים על כל מחאה.

נסים זאב: אבל יש פוליטיקאים שמפמפמים אותה ומנסים לעשות את הכול כדי להוציא אותם לרחובות.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, דווקא הממשלה הזאת בכל הנקודות שבהן נגעת אתה, אני חושב שהממשלה הזאת דווקא עשתה.

נסים זאב: היא פחות מדברת ויותר עושה – גם בנושא השיכון, גם בנושאים הכי רגישים, החברתיים, הממשלה עמדה ביעדים ועומדת ביעדים.

נסים זאב: הדבר החשוב לנו ביותר הוא הנושא של המסתננים, שאני חושב שהממשלה פה השקיעה למעלה מ-2 מיליארד שקלים הלכה למעשה.

נסים זאב: אתה רואה שהגדר כבר נמצאת בתהליך, הייתי אומר, של עוד שלושה וחצי חודשים, הולכת ונבנית ומסתיימת.

נסים זאב: אנחנו יכולים לדבר מהיום עד מחר איך לעצור מסתננים.

נסים זאב: אנחנו לא מסוגלים.

נסים זאב: איך תעצור אותם בדיוק?

נסים זאב: הלוא דיברנו עם חיילי צה"ל בגבולות.

נסים זאב: אין מצב שאתה יכול לבלום אותם.

נסים זאב: הוא אומר, מה אתה רוצה, שאני אירה בהם?

נסים זאב: אני לא יכול לירות בהם, אני לא מסוגל.

נסים זאב: זה גם לא מוסרי, גם אין הצדקה לכך.

נסים זאב: אבל לבוא ולומר שהממשלה לא עושה דבר וחצי דבר, ורק לזרוק קיתונות של שופכין – זה התפקיד של האופוזיציה בעצם, אתם עושים את העובדה די טוב, אבל צריך לומר גם מה שהממשלה עושה.

נסים זאב: אני רוצה לומר משפט אחד בנושא של הצבא, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: היה פה שאול מופז וחבל שהוא יצא, הייתי מאוד רוצה להשמיע את הדברים בנושא.

נסים זאב: אני העליתי שתי הצעות.

נסים זאב: אני הייתי במשך שנתיים חבר בוועדת-טל.

נסים זאב: ישנה מציאות עגומה מאוד: אם ישיבה מסוימת רוצה להיות ישיבת הסדר, ישנה אותה ועדה שמכיר אותה ידידי כצל'ה, שהם בעצם חוסמים ישיבות נוספות מלהצטרף ולהיות חברים או שותפים או מוכרים כישיבת הסדר.

נסים זאב: אני לא רוצה להציג כרגע שמות.

נסים זאב: אתה מכיר, אם הרב מלמד, אם הרב סבתו, ויש עוד אחרים שביקשו, אני בעצמי פניתי לרמטכ"ל בנושא הזה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, צריך להסתכל גם ברמת הכלל וגם ברמת הפרט.

נסים זאב: זאת אומרת, בן ישיבה, שנמצא בישיבה תורנית, ציונית יותר, ציונית פחות, ורוצה להצטרף ולהיות במסגרת של ישיבת הסדר, לא צריכים לבלום אותו.

נסים זאב: אני אומר לך מתוך ידיעה שמאות בחורי ישיבה יכולים בשנה הבאה להצטרף ל"נצח יהודה".

נסים זאב: מה שקורה בפועל, אני רוצה לומר ש"נצח יהודה" לא מסוגל לקלוט יותר מעוד גדוד אחד.

נסים זאב: אני דיברתי אישית עם הרמטכ"ל, אנחנו לא מוכנים ליצור מצב של חטיבה חרדית, אין מצב כזה.

נסים זאב: היום ראינו את המחאה של הקצינות, הם לא רוצים חרדים בצבא, לומר את האמת – אז מה כל הבלוף הזה?

נסים זאב: מה כל הזעקה הזאת?

נסים זאב: רוצים לקחת את הזכויות של החרדים, תגידו את האמת, לא מגיע לנו, אבל לא מעבר לכך.

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני הוצאתי מכתב מפורש ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

נסים זאב: אני מקווה שהוא יפעל באותו מתווה שאני הצעתי, ואם רוצים לראות עוד כמה מאות בחורי ישיבה שמתגייסים בשנה הבאה, אפשר לראות את זה, בלי מאבקים, בלי מלחמות, ואני חושב שזה לטובת כולנו.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אתמול שמעתי ברדיו, בתוכנית ב"גלי צה"ל", פרנס הביא אמרה בשם ז'ורז' פומפידו, שאמר ככה: מה ההבדל בין מדינאי לבין פוליטיקאי?

יעקב כץ: הוא אמר: מדינאי זה פוליטיקאי שמעמיד עצמו לרשות עמו, ופוליטיקאי זה מדינאי שמעמיד את העם לרשות עצמו.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, אתה ודאי שמעת – מה ההבדל בין מדינאי לפוליטיקאי?

יעקב כץ: מדינאי זה פוליטיקאי שמעמיד עצמו לרשות עמו, פוליטיקאי זה מדינאי שמעמיד את העם לרשות עצמו.

יעקב כץ: אני חושב שאנחנו, כאנשי ציבור, ככה למדנו בצנחנים, ככה למדנו בצבא, את המושג של "אחרי", שמפקד, מנהיג, צריך לשכב על הגדר, והעם דורך עליו.

יעקב כץ: מנהיגים, אנשי ציבור, לא משכיבים את העם על הגדר ודורכים על גבו של הציבור.

יעקב כץ: אני חושב שאנחנו נמצאים במערכת בחירות, אדוני היושב-ראש.

יעקב כץ: הבחירות יהיו מקסימום בעוד שנה וארבעה חודשים.

יעקב כץ: וכשחבר הכנסת איתן כבל דיבר, הוא העמיד את האלטרנטיבה מהחלק הלא-ארץ-ישראלי, לא לאומי, היותר-ליברל, קוראים לזה שמאל.

יעקב כץ: יש פעם ראשונה, בעזרת השם, בבחירות הקרובות, אלטרנטיבה שלטונית למי שאמר שלא תהיינה שתי מדינות לשני עמים וחודש אחרי שנבחר הכריז על שתי מדינות לשני עמים; למי שאמר שארץ-ישראל תיבנה, וכבר שלוש וחצי שנים שהכול נעשה במשורה; למי שאמר שלא יהרוס, ולצערנו הרב נותן יד ומשתף פעולה עם תנועות רדיקליסטיות שעוסקות בהריסה ובחורבן – לא משכיב את עצמו על הגדר אלא משכיב את העם על הגדר.

יעקב כץ: אנחנו, האיחוד הלאומי והבית היהודי, עם המרכיבים הנפלאים של נפתלי בנט, זבולון אורלב, אורי אריאל ואחרים, נעמיד את האלטרנטיבה השלטונית.

יעקב כץ: יש לנו היום סקרים שמעידים שבעקבות ההתנהגות של הליכוד – בהקפאת הבנייה, בהכרזה על שתי מדינות לשני עמים ובהרס שהם עסוקים בו, הם יאבדו חמישה עד שבעה מנדטים.

יעקב כץ: אנחנו, בעזרת השם, נהיה האלטרנטיבה השלטונית, שכמו שה' אמר למשה: כך תגיד ליהושע – אתה מכיר את זה, יושב-ראש הכנסת, אתה גדלת במשפחה שלמדו בה תנ"ך – וצו את יהושע – חבר הכנסת עפו אגבאריה, ככה כתוב – – –

עפו אגבאריה: יהושע אמר – – –

יעקב כץ: כן, כן, תקשיב, תקשיב.

עפו אגבאריה: אמר: תעבוד כל השבוע.

יעקב כץ: נכון.

יעקב כץ: הוא אמר: "וצו את יהושע וחזקהו ואמצהו כי הוא יעבֹר לפני העם הזה והוא ינחיל אותם את הארץ אשר תראה".

יעקב כץ: אומר רש"י במקום: אם עובר לפניהם נוחלים, אם לא עובר לפניהם אינם נוחלים.

יעקב כץ: כל הרעיון של "אחרי", כל הרעיון של מסירות הנפש, שהמנהיג נשכב על הגדר גם כשהוא נפגע, העיקר כדי להציל שכונה, כדי להציל עם, כדי להציל גדוד, כדי להציל את יוסף מדחת, להציל את החיילים ואת הקצינים, זה מה שלמדנו ממנהיגינו בעבר.

יעקב כץ: ואנחנו מתחייבים – נפתלי, זבולון אורלב, אורי, כצל'ה וכל האחרים – שאנחנו נהיה כפי שנהגו מנהיגינו בעבר; לא נכריז ולא נפעל לשתי מדינות לשני עמים, לא נפקיר את ארץ-ישראל, לא נקפיא את הבנייה ולא נהרוס יישובים, ובעזרת השם בבחירות הבאות אנחנו נהיה האלטרנטיבה הגדולה לשלטון הקיים היום.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ההצעות לאי-אמון השבוע דנות בניסיון להשתיק את המחאה החברתית, ובמיוחד שמות דגש על כך שהמשטרה חקרה את פעילי המחאה החברתית בניסיון להשתיק אותם.

אורי מקלב: אנחנו באמת רואים את זה בצורה לא טובה, אף שיש אולי הכחשה של המשטרה, אבל הדברים נעשו, ואנחנו יודעים שזה לא הדבר היחיד שנעשה כדי להשתיק הפגנות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדון בכל נושא ההפגנות, המחאות שמתקיימות במדינה בכל מיני נושאים, ואנחנו, קבוצות המיעוט, תמיד סובלים – לא רק מחקירות לפני ההפגנות, אלא גם אחר כך, ממעצרי שווא, מאלימות נגד מפגינים, אנחנו גם עדים לכך שיש ענישה קולקטיבית של אנשים בעקבות הפגנות, אנחנו גם שמענו וגם חזינו תיאום עדויות של שוטרים כדי להפליל מפגינים.

אורי מקלב: אני חושב שמי שהולך היום להפגנה לוקח על עצמו סיכון, גם אם הוא לא מתנהג – שום דבר לא חוקי, ולא מתנהג באלימות, הוא עלול להיפגע ולהיקלע לסיטואציה כזאת או אחרת שהוא מתעמת עם החוק כשהוא לא התכוון לכך והוא רוצה לנצל את זכותו להפגין.

אורי מקלב: אבל לא על זה אנחנו רוצים לדבר.

אורי מקלב: אני חושב שמי שמרסן ומי שמשתיק את המחאה החברתית זה אולי אנחנו – אולי אנחנו הפוליטיקאים, ודאי תנועות פוליטיות שאפשר להגיד שהן התערבו בתוך המחאה החברתית – הן בעצם הוציאו ונטרלו את האותנטיות מתוך המחאות החברתיות, זיהמו את המחאות.

אורי מקלב: אנשים שם לא מכירים ולא מאמינים במחאה האמיתית, מאותו אלרוב שהתחיל במחאת ה"קוטג'", שזה בא מתוך באמת מצוקה, ומתוך מחאה אותנטית על יוקר המחיה שהיה באותו זמן, ב"קוטג'" ובדברים אחרים, שזה התפתח הלאה, והלכו ולקחו את המחאה הזאת לצדדים פוליטיים כדי לנגח פוליטית.

אורי מקלב: לכן המחאות החברתיות לא יכולות להתרומם, זה הבעיה.

אורי מקלב: אבל זה מצד אחד.

אורי מקלב: מצד שני, מה יצא לנו מהמחאה החברתית שהיתה בשנה שעברה, שזה היה משהו מחולל, מה יצא לנו?

אורי מקלב: הקימו מתוך בהילות ופזיזות את ועדת-טרכטנברג, שקיבלה החלטות, ומה יצא מתוך המסקנות?

אורי מקלב: קיבלנו כמה הטבות – הטבות לעם, כדי להשתיק את הציבור.

אורי מקלב: זה דבר טוב.

אורי מקלב: חינוך חינם לילדים מגיל שלוש זה טוב.

אורי מקלב: צהרונים זה טוב.

אורי מקלב: מה העלות של זה?

אורי מקלב: עלות גבוהה מאוד שלא התמקדה באמת באלה שאליהם היתה הכוונה והם מחו חברתית.

אורי מקלב: נתנה לכולם, כולם קיבלו ואף אחד לא התנגד – חינוך חינם גם לעשירים.

אורי מקלב: אף אחד לא התנגד.

אורי מקלב: מה אנחנו מקבלים?

אורי מקלב: צהרונים לכולם.

אורי מקלב: הטבות בדיור שמנסים – עוד לא קרה שום דבר בנושא הדיור, הכוונה היא לתת אולי לכולם.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים בנושא הזה, מה לבסוף יוצא?

אורי מקלב: שאנחנו, עכשיו, לקראת תקציב 2013, נשלם את המחיר.

אורי מקלב: מי ישלם את ההעלאה במס ערך מוסף ועוד גזירות כלכליות, והעלאה של מחירי מוצרי יסוד – מי ישלם את זה?

אורי מקלב: ישלמו הרבה יותר אלה שהם המעמד הבינוני והמעמד הנמוך.

אורי מקלב: הם ישלמו את הגזירות.

אורי מקלב: את הדברים האלה שצריך היום לתקן את מה שנעשה, הם ישלמו.

אורי מקלב: אז מה יצא לנו מתוך המחאה החברתית כשאלה התוצאות?

אורי מקלב: יותר טוב שלא היה; לקחו שמיכה קצרה, שהיא צרה, לא הוסיפו עליה, לא הרחיבו אותה, אלא סחבו אותה – נתנו הרבה וכיסו איברים שלא היו חיוניים, ואנחנו נעמוד ב-2013 בגזירות כאלה.

אורי מקלב: כל זה היה כדאי?

אורי מקלב: לסיום אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.

אורי מקלב: הנקודה היא שראינו שבגלל נגיעות אישיות המחאה החברתית הזאת איבדה את האותנטיות, איבדה את האמת שלה, הציבור לא כולו מאמין.

אורי מקלב: אפשר לעשות מחאות פוליטיות גם כשיבואו עשרות אלפים, אבל זו לא מחאה חברתית אמיתית.

אורי מקלב: פרשת השבוע הקודמת, אדוני היושב-ראש, היתה פרשת המרגלים שהוציאו דיבתנו רעה – – –

יעקב אדרי: הוציאו דיבת הארץ.

אורי מקלב: – – – דיבתנו רעה.

אורי מקלב: והאמת, תמיד נשאלה השאלה: מה הם ראו לכך?

אורי מקלב: אנשים שהיו ראשי המטות, האנשים המובחרים שבעם ישראל, איך הם הגיעו למצב כזה שהוציאו דיבתנו רעה?

אורי מקלב: מפרשים – עד כדי כך שסבלנו בגללם עוד 40 שנה במדבר?

אורי מקלב: כי היתה להם נגיעה אישית, כי הם התכוונו לעצמם.

אורי מקלב: הם חששו שכשהם יגיעו לארץ הם כבר לא יהיו בתפקיד, ייקחו מהם את התפקיד שלהם.

אורי מקלב: היה להם תפקיד, הם היו שרים, הם היו חברי כנסת, הם היו יותר מזה.

אורי מקלב: ייקחו להם את זה אולי כשייכנסו לארץ-ישראל, לכן הם מחו בעניין הזה.

אורי מקלב: הפרשה שלנו השבת היא פרשת קורח.

אורי מקלב: גם כן, היה עשיר כקורח, לא היה חסר לו שום דבר, עשיר מופלג, ומה הוא ראה?

אורי מקלב: ומה הוא לקח את עצמו ולקח אתו עוד 250 איש?

אורי מקלב: בגלל נגיעה.

אורי מקלב: הוא אומר: מה יהיה עם הכהונה?

אורי מקלב: הוא גם ביקש.

אורי מקלב: האינטרסים האישיים גרמו לנו נזקים מאוד מאוד גדולים.

אורי מקלב: כאן, במדבר, ראינו עוד 40 שנה, מתו כל הדור ההוא, האדמה פצתה את פיה וכולם נבלעו בגלל מחלוקות כאלה.

אורי מקלב: אני אומר את זה כלפי הוועדה שהיא היום על סדר-היום, ועדת קש"ב, ואדוני היושב-ראש, עומדים בראשה נציגים שונים מהבית הזה.

אורי מקלב: היהדות החרדית, הנציגות החרדית לא שותפה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: יש הרבה סיבות, אבל ודאי הסיבה, שהתוצאות והאווירה – והמיעוט שאנחנו נמצאים בו ודאי לא יבוא לידי ביטוי, ויבואו לידי ביטוי אנשים שהחליטו מראש מה הם רוצים.

אורי מקלב: אבל מה שיותר צף בימים האחרונים – שרואים כשבתוך נגיעה אישית, וזה החשש, הולכים ומקצינים עמדות, אומרים דברים – לא אמיתיים, לא שרוצים, כדי שאולי לפתור בעיות פרסונליות כאלה ואחרות, מכיוון שאין נקיות, ויש נגיעות אישיות, בגלל נגיעות אישיות, שאולי יגיע, ואולי המשרות שאחרים נמצאים והיום ממלאים תפקיד, אולי יתפנו, מוכנים ללכת רחוק מאוד ולא לחשוב על טובת העניין, והם יכולים לקבל החלטות, וככה אנחנו רואים את זה, ואם – אז מדברים על שוויון לכול, פתאום יכולים לקבל גם חוות דעת משפטית ולראות שמדברים רק על אוכלוסייה אחת ולא על כל האוכלוסיות.

אורי מקלב: כל מיני חוות דעת אישיות, הכול אפשר מתוך נגיעה אישית.

אורי מקלב: מה שקרה לעם ישראל, מתוך נגיעות אישיות הוציאו דיבתם רעה, והלכו לעשות דברים לא מושכלים.

אורי מקלב: חס וחלילה, שלא נצטרך לעמוד גם בזה אנחנו.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת שכיב שנאן, בבקשה.

יעקב אדרי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו להודות לחבר הבונדסטאג, ידיד ישראל שנמצא אתנו, פיליפ מיספלדר, חבר ה-CDU, ידיד ישראל.

שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה תחילה להצטרף לתנחומים למשפחת ההרוג שנפל היום באירוע בגבול בניצנה, לאחל החלמה לחיילי צה"ל הפצועים, ולקוות ולהתפלל בעצם, שזה יהיה החלל האחרון, ושיבוא – במקום תקריות בגבול עם ניצנה – שלום, שכולנו נוכל לחיות ביחד בכבוד.

שכיב מוראד שנאן: באשר לנושא שבו אנו מתעסקים, הנושא של המחאה החברתית, אני רוצה להודות קודם כול בפתח דברי, שבשנה שחלפה הייתי פעיל מאוד בכל תנועת המחאה, במיוחד במגזר המיעוטים בכלל ובמגזר הדרוזי בפרט.

שכיב מוראד שנאן: הייתי חלק ממאהל המחאה שהוקם בכניסה לכפר חורפיש.

שכיב מוראד שנאן: וכולנו פיללנו שתנועת המחאה, שהיתה לה, לעניות דעתי, פריצה גדולה מאוד, והצליחה לאגד סביבה הרבה מאוד אנשים והרבה מאוד כוחות חברתיים, שכולם נטו ורצו ועמלו למען שיפור מצבו של מעמד הביניים ושיפור מצבו של האדם העובד, שעובד קשה לפרנסתו ולא מצליח לגמור את החודש עם הפרנסה שהוא מקבל – וכל ההטבות שפיללנו להן נפלו קורבן על מזבח התאוות הפוליטיות של חלק מאלה שהובילו את המאבק, והיו הרבה מאוד בקשות שאפילו לא עלו.

שכיב מוראד שנאן: אני זוכר את עצמי מציע להם לכלול במטרות של תנועת המחאה את הנושא של הגעה לשוויון או חתירה לשוויון לאוכלוסיית המיעוטים במדינה בכלל, שוויון שכנראה ממאן לבוא.

שכיב מוראד שנאן: השוויון מאוד לא רוצה להיות חלק מנחלתה של אוכלוסיית המיעוטים במדינה.

שכיב מוראד שנאן: ולכן, כשתנועת המחאה הרימה קול תרועה רם, והצליחה להגיע למצב שממשלת ישראל החליטה על ועדת-טרכטנברג וכל מה שקשור אליה וכל ההמלצות, לצערי הרב לא כל מה שנדרש נתקבל.

שכיב מוראד שנאן: אבל יש הרבה מאוד דברים שנמצאים בקנה, נמצאים בעשייה, ונכונים גם ליום הזה.

שכיב מוראד שנאן: ואני רוצה לקוות שהמחאה לא תתפוס גוון פוליטי ימני או שמאלני או כל גוון אחר, אלא המחאה תמשיך להיות מחאה, שתביא למטרות חברתיות נעלות – לשפר את מצבו של האדם העובד, כפי שאמרתי, של מעמד הביניים; להביא למצב של הוצאת האנשים למעגל העבודה, ושיהיה כדאי להם לצאת לעבודה.

שכיב מוראד שנאן: חשוב שהמחאה תצליח, אבל היא עדיין לא סיבה להפלת ממשלת ישראל.

שכיב מוראד שנאן: לכן, אנחנו מבקשים בסיעת העצמאות להביע אמון בממשלה, למרות הסימפתיה הגדולה שיש לנו להרבה מאוד מהעמדות של תנועת המחאה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דניאל בן-סימון: – – – לא פשוט, אה.

שכיב מוראד שנאן: שניהם.

שכיב מוראד שנאן: – – – אני לא יכול לצאת נגדם.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שתי הצעות האי-אמון הן בעצם על העניין החברתי.

עפו אגבאריה: אבל היו שני חברי כנסת שדיברו לפני, וכל אחד מהצד שלו, היללו ושיבחו את הממשלה על העניין החברתי.

עפו אגבאריה: אחד מהם, חבר הכנסת נסים זאב, שמשתייך אומנם לאוכלוסייה החרדית, אז אני לא מבין על מה הוא משבח את הממשלה, על המצב החברתי, כאשר ראש הממשלה אמר שאם לא היו לנו החרדים והערבים, אז אולי מצבנו ב-OECD היה יותר טוב – שהם מושכים אותנו אחורה.

עפו אגבאריה: זאת אומרת, חבר הכנסת נסים זאב, כמו שיש אמרה, שאמר אותה אמיל חביבי בזמנו – הוא כאילו יושב על "חַזוּק".

עפו אגבאריה: והוא מבסוט שהוא יושב על ה"חזוק", שה"חזוק" מברזל ולא מעץ, כי אם זה היה מעץ, אז זה היה מתנפח עוד יותר.

עפו אגבאריה: אז זה מה שמתאים לעניין.

עפו אגבאריה: והחבר השני – שדיבר על ההסתה של חבר הכנסת דב חנין – זה חבר הכנסת אלכס מילר.

עפו אגבאריה: וידוע, ואנחנו רואים מה זה כאילו להשוות את העול החברתי.

עפו אגבאריה: בואו נשים את היד ונגיד מאיפה בא העול החברתי הזה על הכלכלה הישראלית, אם לא מההתנחלויות.

עפו אגבאריה: אז מה הוא מבקש בזה?

עפו אגבאריה: הוא מבקש להתחנף יותר למתנחלים?

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שהממשלה משקיעה מיליארדים, מיליארדים, הן בבנייה והן בהפקעה והן באבטחה והן בכבישים והן בכל מיני ועדות ובכל מיני השקעות, שבסופו של דבר לשם הולך רוב הכסף.

עפו אגבאריה: אז איך זה מתבטא ואיך זה מתנגש עם האמרות של ראש הממשלה, שהוא רוצה שתי מדינות לשני עמים?

עפו אגבאריה: איפה הוא רוצה את המדינה הפלסטינית?

עפו אגבאריה: הוא נותן את כל התנאים, או שם את כל התנאים בפני הפלסטינים, שהם יבואו בלי תנאים מוקדמים.

עפו אגבאריה: אז הוא עושה את התנאים המוקדמים כדי שהפלסטינים יבואו בלי תנאים מוקדמים, שהוא גם בונה בשטחים הכבושים וגם נותן יד חופשית למתנחלים, כדי שהם יוכלו לעשות את מה שנפשם חשקה, ולהתנהג כמו מיליציות נגד האזרחים הערבים, לטבוח בהם.

עפו אגבאריה: רק היום נטבחו שני אזרחים – אני לא יודע באיזו צורה, מישהו ירה בהם, זה של הגרר בבוקר.

עפו אגבאריה: אז זה רק מראה את היד הקלה על ההדק מצד המתנחלים כלפי הפלסטינים, חוץ מעקירת העצים, חוץ משרפת מסגדים.

עפו אגבאריה: אז כל הדברים האלה עולים למדינה.

עפו אגבאריה: אז בוא, אם אתה לא משקר לעם, מר בנימין נתניהו, שאתה מוכן לעשות מדינה על יד מדינת ישראל, ומצד שני, במקום איזה חמישה בתים, אתה הולך ומכריז על 850 יחידות דיור נוספות.

עפו אגבאריה: אז איך זה מתייחס לזה שאתה באמת רוצה לעשות שלום, ובאמת העניין הכלכלי והעניין החברתי, שאתה כל כך מתנגד לו, הוא יקר לך, ואתה מקדם את הכלכלה הישראלית.

עפו אגבאריה: אני חושב שעם ישראל מספיק התבגר, והאנשים שעושים את המחאה החברתית כבר יודעים את כל השקרים, והם יותר לא יאמינו לו.

עפו אגבאריה: ואין מנוס, עד שלא תהיה נסיגה והכרה בזכותו הלגיטימית של העם הפלסטיני – וזו הערובה הנכונה והאמיתית גם לביטחון וגם לכלכלה נכונה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כאשר מדובר על מחאה חברתית, היא אמורה לבטא מצוקות של רבדים רחבים בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: המצוקות החברתיות והכלכליות נעות בין מצוקות שיכון, חינוך, תעסוקה, בעיקר תעסוקה או אי-תעסוקה של נשים, למשל, והעברות תקציבים, אי-שוויון בהעברות תקציבים.

אחמד טיבי: וכאשר מדברים על נושאי תעסוקה, הרי ידוע שאנחנו מהווים כ-20% מהאוכלוסייה – האזרחים הערבים מהווים כ-20% מהאוכלוסייה, ורק כ-7.5% מהמועסקים בסקטור הציבורי.

אחמד טיבי: כאשר מדברים על האפליה בחלוקת תקציבים, אז האפליה ברורה: גם בחלוקת תקציבים לתשתיות, גם בחלוקת תקציבים במערכת החינוך, באזורי תעשייה, ואפילו בחלוקת תקציבים בלפ"מ – לעיתונות הערבית – התקציב המופנה לעיתונות הערבית הוא משני, ולכן, אדוני היושב-ראש, פנו אלי רבים מהעיתונאים הערבים, כדי לקיים דיון בוועדה על העניין של הזה, של חלוקת התקציבים של הלפ"מ לעיתונות הערבית.

אחמד טיבי: המטרה היא לדרוש להגדיל את הנתח של התקציבים לכלל העיתונות הערבית – גם הכתובה וגם האלקטרונית.

אחמד טיבי: דיון כזה יתקיים בקרוב, בעוד כמה ימים, בנוכחות הלפ"מ, מנכ"ל הלפ"מ והשר הממונה עליו, השר אדלשטיין.

אחמד טיבי: יש היענות רבה של עיתונאים להשתתף בדיון הזה.

אחמד טיבי: נושאים נוספים שאמורים לעניין כל מי שמדבר על אי-צדק חברתי הם – מצוקת השיכון.

אחמד טיבי: כמעט שאין חלוקת קרקעות או חלקות אדמה לזוגות צעירים.

אחמד טיבי: למה לחלק מותר, ולחלק שהוא 20% אסור?

אחמד טיבי: חלוקת הקרקעות על-ידי המדינה היא בלתי שוויונית לחלוטין, לכן, אדוני היושב-ראש, אני חרטתי לאחרונה, כחלק מהעבודה הפרלמנטרית שלי, שני נושאים חשובים שמעניינים את הציבור ששלח אותי לכנסת: נושא התעסוקה – או אי-העסקה – של ערבים; והאלימות הפנימית.

אחמד טיבי: אלו נושאים חשובים ביותר.

אחמד טיבי: וכאשר אומרים: מה עושים הח"כים הערבים – הכותרת הזאת והשאלה הנבובה הזאת – אלה דוגמאות של העשייה.

אחמד טיבי: וכשאומרים אי-חלוקה ואי-שוויון בתקציבים – הזכרתי תעשייה, חינוך, תשתיות, פיתוח, לפ"מ, עיתונות וכדומה, והמאבק הזה יימשך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, ממלא-מקום ראש הממשלה השר יעלון, חברי וחברותי חברי הכנסת, בקיץ הקודם, אדוני, התפתחה תקווה שהנה קם לו דור במדינה שרוצה להחזיר את מדינת ישראל לקווי המיתאר שעליהם היא נבנתה.

אילן גילאון: קווי המיתאר שעליהם היא נבנתה, אדוני – מדינתנו היתה מדינה שהיא מופת לעמים אחרים בסולידריות שלה, בשוויון שבתוכה, על-פי אותן אמות מידה של נביאי ישראל, של צדק צדק תרדוף, ולא תעשוק גר ויתום ואלמנה.

אילן גילאון: והנה קם דור, נראה לפתע, שבניגוד לדור שלנו, דור הילדים שלנו הוא דור שגם שואל, בצדק, בתוך הדמוקרטיה הזאת, מה בעצם מגיע לו.

אילן גילאון: ולו – אני חושב שבמדינה דמוקרטית כל ממשלה היתה צריכה לברך את עצמה על המחאה הזאת, ולהזמין אותה, כי היה בה הסיכוי הטוב ביותר לפתוח את 100 השנים הבאות של מדינת ישראל, של הציונות, בתיקון העוולות שהיו ב-100 הקודמות.

אילן גילאון: אבל תחת הדבר הזה בחרה הממשלה – וזרועותיה – במקום לזרום, לבלום.

אילן גילאון: ובקיץ האחרון קרה דבר נפלא, עולה על כל דמיון, אדוני: משטרת ישראל התחילה, כבוד ממלא-מקום ראש הממשלה, לזמן אנשים על-פי כוונותיהם.

אילן גילאון: פתאום אנשים מראשי המחאה החברתית זומנו למשטרה כדי לדעת מה כוונותיהם לעשות בקיץ הקרוב.

אילן גילאון: מה אכפת לכם מה כוונותינו לעשות בקיץ הקרוב?

אילן גילאון: אני רוצה לעשות בלגן בקיץ הקרוב.

אילן גילאון: כשאני אעשה אותו תחקרו אותי, תעצרו אותי, אם צריך, אבל בוודאי לא מקובל, לא כל שכן במשטר דמוקרטי, שאנשים נקראים לחקירה על מחשבותיהם העתידיות.

אילן גילאון: זה דבר שהוא פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

אילן גילאון: בשבוע האחרון אנחנו מטפלים במקרה של פעילה חברתית מובילה בירושלים, ויקי וענונו שמה, והיא מזומנת למשטרת "מוריה", כאן, כדי לתשאל אותה מה יש בכוונתה לעשות בהפגנה שמתקיימת למחרת.

אילן גילאון: אני מערב את השר אהרונוביץ; והשר – אני שמעתי במו-אוזני – נותן הוראה שלא לחקור אותה.

יעקב אדרי: הוא גם נתן תשובה על זה.

אילן גילאון: אבל היא בכל זאת בינתיים מזומנת למקום הזה.

גאלב מג'אדלה: מה שמה?

אילן גילאון: ויקי וענונו.

אילן גילאון: היא אחת מהפעילות הוותיקות והמוכרות והיקרות בירושלים.

אילן גילאון: אני מתקשר לחוקר ואומר לו: תשמע, יש כאן הוראה של שר, מדוע אתה מזמין אותה?

אילן גילאון: הוא אומר לי: אין לחקירה הזאת ולא כלום עם הפעילות החברתית שלה.

אילן גילאון: בסוף, לא זו בלבד שהיא נחקרה על מה הולך לקרות למחרת בהפגנה, אלא שיותר מזה, באו ועשו לה חיפוש בבית.

אילן גילאון: ללא צו שופט, במקרה זה, שזו כבר ממש עבירה על החוק.

אילן גילאון: עשו לה חיפוש, אדוני, כדי לחפש לפידים שהיו אמורים לשמש את הפעולה למחרת.

אילן גילאון: אני לא יודע מה יקרה בסופו של דבר, אני יודע שהשר מטפל בנושא הזה, אבל אני רוצה להגיד את הדבר הבא: מדינת ישראל היתה צריכה להתברך במחאה האחרונה.

אילן גילאון: משטרת ישראל צריכה לטפל בפושעים ובעבריינים, כי יש יותר מדי דקירות ופריצות ורצח ואונס וכל מה שאתם רוצים, ולא לטפל באותם אנשים שהם החלוצים של החברה הישראלית היום, מובילי המחאה החברתית.

אילן גילאון: ולכל מי שאמר פה קודם שהפתרון לא יכול להתקיים במסגרת הזאת אלא במסגרת החברתית – אין דבר כזה צדק חברתי, אדוני.

אילן גילאון: יש צדק, וכולנו חברה, והפתרונות לשם כך, בדמוקרטיה, הם רק פתרונות פוליטיים.

אילן גילאון: ועל כן, משום שגם ייאושי – אני כבר מסיים, אדוני, זה משפט אחרון – ייאושי מן הממשלה הזאת רב, הרי מה אני אומר פה, זה ייפול על אוזניים ערלות, הפתרון בסופו של דבר יהיה על-ידי אותו ציבור שפתח את המחאה ורוצה לייצר חלוקה אחרת – יהיה פתרון פוליטי, שיתבטא באולם הזה הבא, בפעם הבאה.

אילן גילאון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תכננתי דברים אחרים לומר, אבל כשראיתי שבאולם יושב המשנה לראש הממשלה השר יעלון, שאני מוקירו, אמרתי שאני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת.

זבולון אורלב: קראתי בעיתונות שהאשמת אותי שבגלל הפריימריז בבית היהודי העליתי את חוק ההסדרה.

זבולון אורלב: אז פשוט לעשות סדר בעובדות: החוק הונח לפני כשנה, והחוק נדון בוועדת השרים משהו כמו לפני חצי שנה, כשראש הממשלה מונע את ההצבעה בערעור בוועדת השרים, ומאז אני מקבל פניות חוזרות ונשנות מלשכת ראש הממשלה לדחות ולדחות ולדחות את החוק, עד שהיה צריך להעלות – שבועיים לפני שהעליתי אותו, ושוב ביקש ראש הממשלה לדחות ולדחות.

זבולון אורלב: הייתכן שראש הממשלה ביקש את כל הדחיות האלה – או לשכתו – לא, אני לא יודע, זה לא ראש מהממשלה אישית, אבל לשכת ראש הממשלה, והקואליציה – האם הקואליציה ולשכת ראש הממשלה, לדעתך, ביקשו ממני לדחות בגלל הפריימריז בבית היהודי – מפד"ל?

זבולון אורלב: לא נראה לי נכון.

זבולון אורלב: מצפה שלפחות קצת להיות צמודים, כי אני חושב שגם מתוך היכרותך אתי – אני מקווה שאתה מאמין שהמניעים הם בדרך כלל קודם כול אידאולוגיים וערכיים.

זבולון אורלב: חשבונות הם חשבונות פוליטיים, שבמקרה יצא שזה נופל גם בתוך הפריימריז, אבל אין שום קשר.

זבולון אורלב: ולולא הייתי מכיר אותך טוב הייתי אומר שכל הפוסל במומו פוסל.

זבולון אורלב: יכול להיות שמי שפוסל חושב שהוא היה עושה את זה בגלל פריימריז, אבל מאחר שאני מכירך, אני מקווה שזה לא כך.

זבולון אורלב: הדבר השני, צריך לומר שאני הנחתי מחדש את החוק.

זבולון אורלב: אם השר יעיין, יראה שהחוק שלי הונח מחדש, כי אני מאמין שייתכן שהממשלה תזדקק לו.

זבולון אורלב: הוקמה אומנם ועדת שרים, שאני מקווה שהיא תשנה את מדיניות תשובת המדינה לבג"ץ באשר לבנייה בקרקעות פרטיות שאינן מוסדרות, או במבנים שנמצאים על קרקעות פרטיות מוסדרות אלא שהתביעה הוגשה מאוד מאוד מאוד באיחור, ולעניות דעתי, הצדק והמוסר הנוהג, אגב, בכל העולם, הוא תשלום פיצויים או קרקע חלופית ולא הריסה.

זבולון אורלב: ואני מוכרח לומר לך עוד דבר אחד, זה לא החוק שהוא פסגת החקיקה של בערך 70 חוקים שחוקקתי.

זבולון אורלב: הלוואי שלא נזדקק לו.

זבולון אורלב: הלוואי שהממשלה תמצא – לכן הייתי סבלני לאורך חודשים מאוד ארוכים.

זבולון אורלב: לא פרסמתי דברים נגד הממשלה, להיפך, אני חבר נאמן בקואליציה.

זבולון אורלב: לכן אני חושב, אדוני המשנה לראש הממשלה, ואמרתי שאני מוקיר אותך מאוד ומאוד מעריך, אני חושב שהזדרזת מאוד, קצת לומר דברים לא ראויים גם כלפי וגם כלפי החוק.

יעקב אדרי: תודה.

זבולון אורלב: והדבר האחרון שאני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, כדי שהשרים ישנו את עמדתם, בתוך 48 שעות יצא מתווה של ראש הממשלה שכולל גם בנייה של 300 דירות בבית-אל.

זבולון אורלב: אני קורא ואני שומע שלא בטוח שיש אפשרות לממש את ההבטחה הזאת.

זבולון אורלב: קראתי גם את דבריך בעיתונות, אם הם ציטטו אותך נכון, שאתה אומר: זה לא ייתכן, זה בלתי אפשרי.

זבולון אורלב: או משהו בסגנון הזה.

זבולון אורלב: אז קודם כול אומר לך שבמדינה הזאת הכול אפשרי והכול ייתכן, ואני מציע שהממשלה תתארגן למקרה שיתברר לה עד סוף החודש שהיא לא יכולה לבצע את זה.

זבולון אורלב: וייתכן והממשלה תחזור בה ואולי בכל זאת תשתמש בחוק.

זבולון אורלב: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת סגן השר איוב קרא.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, תמוהה בעיני ההזדעזעות מכך שזימנו פעילים של מחאה חברתית למשטרה לראות מה תוכניותיהם לעתיד ושאלו אותם כל מיני שאלות.

ג'מאל זחאלקה: הרי אצלנו זה כל שבוע קורה.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול למנות יותר מ-120 פעילים של בל"ד שזומנו לחקירות דומות ואפילו יותר גרועות, ולא ראיתי שמישהו הזדעזע.

יעקב אדרי: בנושאים החברתיים?

ג'מאל זחאלקה: בנושאים החברתיים, בנושאים הפוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: מה זה?

ג'מאל זחאלקה: מה ההבדל?

ג'מאל זחאלקה: זה מחאה ציבורית.

יעקב אדרי: לא, אני שואל אם זה בנושאים החברתיים.

ג'מאל זחאלקה: לא, זה לא העניין.

ג'מאל זחאלקה: הרי החקירה לא היתה על נושא המחאה אלא על המחאה עצמה.

ג'מאל זחאלקה: אם היו מוחים על הנזק לזיתים ברובן-איילנד, אני לא יודע איפה – אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: היו שואלים אותם.

ג'מאל זחאלקה: כי העניין הוא עניין המחאה עצמה ולא עניין נושא המחאה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שזה מעשה של התערבות פוליטית בוטה של המשטרה בפעילות פוליטית לגיטימית, אבל אני דורש מכולם יחס שווה לכל תנועות המחאה הפוליטיות ולא רק לתנועת המחאה של רוטשילד.

ג'מאל זחאלקה: גם מחאות שהיו בחיפה והיו בנצרת והיו בסח'נין והיו בכל מיני מקומות, אנשים זומנו לחקירות וזומנו למשטרה ושאלו שאלות שהן לא כשרות, הן שאלות פוליטיות.

ג'מאל זחאלקה: והגיע הזמן שההוראה שהשר אמר:

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נתנו הוראה למשטרה לא להתערב ולפעול על-פי החוק היבש, כלומר הגשת בקשה – הגיע הזמן שההוראה הזאת תהיה כללית ותחול גם על האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, לא יזומנו לחקירות פוליטיות על מחאה לא רק פעילים יהודים, חבר הכנסת גילאון, לא יזומנו גם פעילים ערבים.

ג'מאל זחאלקה: השר אמר: נתתי להם שלא יזמנו את אלה.

ג'מאל זחאלקה: לא, שלא יזמנו אף אחד.

ג'מאל זחאלקה: למה רק את פעילי התנועה החברתית?

ג'מאל זחאלקה: והמוחים נגד הכיבוש?

ג'מאל זחאלקה: והמוחים נגד האפליה ונגד הפקעת הקרקעות?

ג'מאל זחאלקה: והפועלים בנגב?

ג'מאל זחאלקה: והפעילים בגליל שמנסים להגן על הזכויות שלהם ועל האינטרסים שלהם, גם הם צריכים לקבל יחס שווה של אי-התערבות המשטרה וגם השב"כ – לא רק המשטרה, גם השב"כ – בפעילות הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא מכאן לכולם לפעול – כל אלה שאמרו שלא רוצים שיתערבו בפעילות של המחאה בצפון תל-אביב וברוטשילד – שלא יתערבו גם בסח'נין, גם בנצרת וגם בנגב.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה רבה.

יעקב אדרי: סגן השר איוב קרא, בבקשה.

יעקב אדרי: ויסכם את הדיון בשם הממשלה השר יעקב מרגי.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית כול אני רוצה להשתתף בצערה של משפחת פשאפשה מחיפה, שבנה נפגע היום בפיגוע בדרום.

איוב קרא: אני חושב שזה תעודת עניות להרוג חפים מפשע באזור שהיה כל כך שקט.

איוב קרא: מדינת ישראל עשתה בשנים האחרונות או בשנתיים האחרונות הרבה כדי להביא למכשול ולבניית גבול, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: זה עלה המון כסף כדי למנוע מהרבה אנשים או פליטים להיכנס ולתפוס מקומות עבודה של אנשים בתוך מדינת ישראל.

איוב קרא: וזה עלה הרבה כסף.

איוב קרא: היו ממשלות, דיברו על זה.

איוב קרא: ואני שמח שמדינת ישראל בכל מה שקשור לממשלה הנוכחית עושה ולא רק מדברת.

איוב קרא: והדבר הזה משליך על הנושאים החברתיים, אין ספק, כאשר אנחנו רואים כמעט בכל פינה היום במדינת ישראל אנשים שבצורה בלתי לגלית בעצם לוקחים את מקומות העבודה לאנשים שונים שרוצים להתפרנס בכבוד.

איוב קרא: וזה חלק מהמלחמה החברתית שאנחנו נמצאים בתוכה, לצערי הרב.

איוב קרא: ואנחנו צריכים לעשות הכול כדי שיהיה טוב.

איוב קרא: אנחנו צריכים לא לשכוח, אדוני היושב-ראש, ב-2009 מדינת ישראל היתה על סף פשיטת רגל ואיש לא האמין שאפשר להבריא את הכלכלה.

איוב קרא: וגם המשבר העולמי הכלכלי היה כמעט בכל מקום.

איוב קרא: ואנשים בכלל לא חשבו לרגע שממשלה כזו עם קואליציה בתחילת דרכה, שהיתה מעורערת, תוכל להחזיק מעמד אפילו.

איוב קרא: ועברנו את המשבר.

איוב קרא: מדינות רבות באו ללמוד כאן כיצד לעבור את המשבר הזה – שלהן.

איוב קרא: אנחנו רואים היום מה קורה ביוון וספרד.

איוב קרא: אפילו שמדינת ישראל, כמעט 40% מתקציבה הולכים להוצאות ביטחוניות, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: הנה אתה מקבל עוד דקה כי אני הגעתי, אתה רואה?

איוב קרא: אוקיי, תודה.

איוב קרא: – – בכל זאת אנחנו מצליחים לעשות הכול כדי שאנשים לא ייפגעו.

איוב קרא: העלינו חלק מהקצבאות לנכים, לקשישים, ואנחנו גם תומכים היום ותמכנו בהצעת חוק הפנסיה, ודברים חברתיים פרופר, ואנחנו נמשיך לעשות את זה, אבל אי-אפשר להתעלם מעובדות כאלה כאשר חלק מהמלינים היו חלק מהממשלה הקודמת, שבעצם הביאה אותנו כמעט לפשיטת רגל, ולכן אותם מלינים עושים פוליטיקה; אנחנו עושים, אדוני היושב-ראש, והם עושים פוליטיקה.

איוב קרא: ולכן אני שמח בדבר אחד, למרות ההוצאות הביטחוניות הקשות, הממשלה הזאת עומדת על הרגליים – ויש משבר; אין לי ספק שיש משבר עולמי אפילו, אבל אנחנו יכולים לעשות ולהמשיך לעשות, כי זה דבר מאוד חשוב מבחינה חברתית.

איוב קרא: צריך להסתכל, אבל זה לא דבר פשוט, כאשר כל העולם זועק הצילו מבחינה כלכלית, מדינת ישראל, עם כל המורכבות הביטחונית וההוצאות הביטחוניות, בכל זאת עומדת על הרגליים.

איוב קרא: לכן אני רוצה לומר כאן, ברשותכם, יישר כוח לראש הממשלה ולשר האוצר, ולכל אלה שעוסקים במלאכה, כי דבר כזה, שבאים ללמוד אותו מחו"ל, על כמה וכמה אנחנו צריכים להצדיע.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת וסגן השר איוב קרא.

ראובן ריבלין: לפני שאני מזמין את השר מרגי לענות בשם הממשלה, והוא יעשה זאת בקצרה בוודאי – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: במקום לקדם צדק חברתי, הממשלה מקדמת התקפות על המחאה החברתית, התלהמות נגד אוכלוסיות שלמות, בזבוז כספים בהתנחלויות והרפתקאות צבאיות מסוכנות;

ראובן ריבלין: השר מרגי, בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד האזכרה לחברנו היקר, השר גדעון עזרא, שרעייתו ובני משפחתו כבר נמצאים כאן, ביציע האורחים, וגם ברכה לנשיא חוף-השנהב שיבוא עוד מעט לאולם.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לנו ממשלה שמתכנסת אחת לשבוע, דנה בכובד ראש בנושאים שעומדים על סדר-היום, מקבלת החלטות פעם אחר פעם, החלטות חשובות, ושוב ושוב יש מי שדואג שזה יעבור ללא סיקור וללא חשיפה אמיתית כפי שהציבור זכאי להם וראוי להם.

יעקב מרגי: אמרתי בתשובתי קודם, ואני חוזר בראשי פרקים: כנראה התועלת היחידה שיש מהצעות האי-אמון פעם אחר פעם, שבוע אחר שבוע, זו ההזדמנות האמיתית של הממשלה להציג בפני הציבור הרחב, קבל עם ועדה, את הישגיה באופן אובייקטיבי.

יעקב מרגי: ממשלה שעומדת בטלטלה הכלכלית בעולם וצולחת אותה שנה אחר שנה, עם קבלת מחמאות מגורמים כלכליים עולמיים, ממשלה שהתמודדה עם דוח-טרכטנברג באומץ, פרק אחר פרק, גם כשהפרקים גררו תוספות תקציב לא קטנות, הממשלה התמודדה אתם באומץ ואכן קיבלה כמה החלטות.

יעקב מרגי: הטבות – הממשלה אישרה הטבות שהביאו לחיסכון של מאות שקלים למאות אלפי בתי-אב, הפחתת מסי הקנייה, מכסים.

יעקב מרגי: בפרק החינוך – חוק חינוך חינם מגיל שלוש.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, חברי האופוזיציה, נכון שיש לכם בתקנון אפשרות להגיש שבוע אחר שבוע הצעות אי-אמון, אבל אני הייתי מציע, כדי שבאמת יהיה להן משקל ציבורי חזק ורחב, באמת תנסו לחפש את החולשות של הממשלה.

יעקב מרגי: אבל לעלות דווקא בנושאים שהממשלה הוכיחה את עצמה, בנושאים שהממשלה התמודדה אתם בכובד ראש, אני חושב שזה קצת מרוקן מתוכן את מוסד האי-אמון.

יעקב מרגי: הממשלה מעבירה כמה רפורמות דחופות וחשובות בתחום הדיור; כולנו רואים את התחלות הבנייה, כששנים רבות הנושא הזה היה מדשדש.

יעקב מרגי: תוספות מהותיות ורציניות לתקציב הביטחון לצורך התמודדות עם האתגרים שהמדינה מתמודדת אתם יום-יום.

יעקב מרגי: המהפכה בתחום הסלולר שהביאה לחיסכון של מאות שקלים לכל משק בית – כל זה לא היה מתקדם, מבוצע, ללא דיון מעמיק והחלטות חשובות ואמיצות בממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה מתמודדת בגאון, עם כל הקושי ועם כל הרגישות, ועם כל זה שזה לא מצטלם יפה – סוגיית המסתננים, שהיא בעיה אסטרטגית לקיומה של החברה בישראל, והמדינה מנסה – מקבלת החלטות ומנסה להגיע להבנות גם עם מדינות צד שלישי, הן במישור המשפטי, והן להתמודד עם האמנות הבין-לאומיות שהיא חתומה עליהן, ועם כל זה, הממשלה עושה זאת בחסד, בחמלה וברגישות.

יעקב מרגי: תופעת ההסתננות היא, כפי שאמרתי, בעיה אסטרטגית, והממשלה משקיעה הון עתק, תוספות לתקציב, קבלת החלטות אמיצות, אבל זה לא מפריע, כנראה, לחברי האופוזיציה להגיש דווקא הצעות אי-אמון, כפי שאמרתי, על אותם – – –

ראובן ריבלין: אדוני סגן המנכ"ל של הכנסת, מוחמד, יקירי, אני יכול בקושי לשלוט על חברי הכנסת, אני לא מאפשר לאחד מהעוזרים ומעובדי הכנסת לדבר איזו מלה כאשר עומדים על הבמה ומדברים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, בעיית ההסתננות התחילה לא היום, ולא השנה, ולא שנתיים, ולא בתקופתה של הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: בעיית ההסתננות התחילה לפני כשבע שנים.

יעקב מרגי: הממשלה הזאת היא שקיבלה החלטה על בניית הגדר, היא שקיבלה החלטה לגדר את אילת, היא שקיבלה החלטה לתקן את החוק כדי שיהיה אפשר לעצור מסתנני עבודה לתקופה שעד שלוש שנים, היא שקיבלה החלטה – עם תוספת תקציב גדולה להקמת מתקן שהייה, כולל כל התקנים, תקני כוח-אדם ומה שכרוך בכך – זו הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: אדוני השר לביטחון פנים, אתה שאמון, אתה יודע – הממשלה קיבלה החלטה לבנות, ואתה אמון על ביצועה, כולל התקנים ומה שצריך לכך.

יעקב מרגי: אבל כפי שאמרתי כמה פעמים היום, כנראה חברי האופוזיציה לא מצאו נושאים באמת אמיתיים שהממשלה חלשה בהם – – –

ראובן ריבלין: גם עם 90 חברי כנסת בקואליציה אי-אפשר לארגן הצבעה ולא לחייב את השר פה להתפתל על הדוכן ולהמציא נושאים כדי לדבר עליהם?

ראובן ריבלין: חברים, מה, אתם לא חסים על מרגי?

ראובן ריבלין: אדם שבחיים שלו לא דיבר מלה אחת לא לעניין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר לך, כמי שחבר בוועדת שרים לענייני חקיקה ולא הפסיד – – –

ראובן ריבלין: אני בטוח שלא הפסדת בחיים שלך ישיבה.

ראובן ריבלין: אף פעם.

יעקב מרגי: – – – ולא הפסדתי ישיבת ממשלה אחת.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני בקי ומצוי בהחלטות – – –

ראובן ריבלין: אני יודע שאתה בקי.

יעקב מרגי: – – – בהחלטות הממשלה, לכן גם אם היה צריך עוד שעה – – –

ראובן ריבלין: אני יודע, אבל אתה לא צריך.

יעקב מרגי: אבל מאחר שאני רואה – – –

ראובן ריבלין: מילא צריכים, לאחמד טיבי יש 55 חברים והממשלה מתלבטת איך היא תנצח אותו, אני מבין.

ראובן ריבלין: מדובר, חברים, ב-26 חברי כנסת שהם אופוזיציה.

ראובן ריבלין: גם לעניין זה צריך – – –

יעקב מרגי: אני אסיים בתקווה שחברי האופוזיציה יקבלו את העצה שלי לחפש באמת נקודות שהממשלה חלשה בהן, ועליהן תגישו הצעות אי-אמון, לא בנושאים שהממשלה פעלה.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: זה טוב.

יעקב מרגי: לכן אני קורא לכל חברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון על הסף.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר מרגי.

ראובן ריבלין: באמת, אני משבח אותך על ההתמצאות שלך בכל הנושאים, כי אני יודע שאתה הולך.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, בפנינו שתי הצעות אי-אמון, ואנחנו נצביע על כל אחת מהן בנפרד כמובן.

ראובן ריבלין: נא לשבת, האופוזיציה, הממשלה, הקואליציה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, בפנינו שתי הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה היא הצעת אי-אמון מטעם חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד, שאותה נימק חבר הכנסת דב חנין, בנושא: במקום לקדם צדק חברתי, הממשלה מקדמת התקפות על המחאה החברתית, התלהמות נגד אוכלוסיות שלמות, בזבוז כספים בהתנחלויות והרפתקאות צבאיות מסוכנות – הצעה שהוגשה על-ידי הסיעות, והשיב עליה השר מרגי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 15 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 58 נגד, בצירוף קולו של סגן ראש הממשלה השר דן מרידור, 15 בעד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש–בל"ד–רע"ם-תע"ל, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת דב חנין, לא נתקבלה וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעות העבודה–מרצ בנושא: הניסיון הבוטה של הממשלה להשתיק ולרסן את המחאה החברתית, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת איתן כבל, והשיב עליה השר יצחק אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 15 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 15 בעד, 58 נגד, בצירוף קולו של דן מרידור, נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ לא התקבלה וירדה מסדר-היום – הצעת אי-אמון שנומקה על-ידי חבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רעייתו של גדעון עזרא ז"ל, אן, הילדים דורון, דודי ודנה, הכלות ליאת וסיגל, הנכדות, האחות רחל, בני משפחה, חברים ומוקירי זכרו, רבותי המשנים לראש הממשלה, סגני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברותי וחברי חברי הכנסת, אנו נתייחד היום עם זכרו של חברנו וידידנו שהלך לעולמו, חבר הכנסת והשר לשעבר גדעון עזרא, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: אבקש מכולם לקום ולעמוד דקה לזכרו.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: התלמוד אומר: "אחד מבני החבורה שמת, תדאג כל החבורה".

ראובן ריבלין: אין ספק שגדעון היה איש החבורה.

ראובן ריבלין: פטירתו מכאיבה לכולנו, ידידיו, חבריו, ואף יריביו לשעה.

ראובן ריבלין: גדעון היה חבר הבית הזה מאז הכנסת הארבע-עשרה, וכיהן כשר בממשלת ישראל בכמה משרדים.

ראובן ריבלין: גדעון היה איש אמת, מהזן הנדיר והמחוספס, אדם שלא היה פער בין לבו לבין דבריו.

ראובן ריבלין: הוא היה מתדיין נוקב וערני, לוחם ומוביל שינוי, איש שאמר מעט אך עשה הרבה.

ראובן ריבלין: גדעון ידע תמיד למקד את הדיון, להציב מטרות ברורות ולהתקדם צעד אחר צעד בהתאם למטרות שהציב.

ראובן ריבלין: יקירנו גדעון הגיע לכנסת לאחר שנים רבות בשירות במסגרת כוחות הביטחון והשירותים החשאיים.

ראובן ריבלין: הוא הצטרף לפוליטיקה כביטחוניסט מובהק, אך שירותו הציבורי חשף אותו אט-אט לתחומים שונים ואחרים, תחומים שבהם למד להצטיין, להוביל, לפקד ולסחוף אחרים.

ראובן ריבלין: כך, למשל, בעקבות כהונתו כשר לאיכות הסביבה הוא החל לפתח מודעות סביבתית גבוהה, כאשר הוא מקדם ויוזם תהליכים סביבתיים רבי-השפעה.

ראובן ריבלין: וכך גם בשנותיו האחרונות, עם התפשטות מחלת הסרטן בריאותיו, גדעון הציב לעצמו משימה חינוכית, ערכית ופרלמנטרית מהמדרגה הראשונה.

ראובן ריבלין: הוא נדד מבית-ספר לבית-ספר, ואף פגש נערים ונערות כאן, בכנסת, במטרה להשפיע עליהם ולהרחיקם מתוצאותיו הרות האסון של העישון.

ראובן ריבלין: בעודו לוחם את מלחמת חייו הוא קידש מלחמה על המוות עצמו, כאשר הוא עושה כל מאמץ להשפיע ולו במעט על גורל הנוער, בטרם הפך העישון להתמכרות.

ראובן ריבלין: הוא המשיך להופיע שבוע אחר שבוע, כאשר הוא נאבק במחלתו בגבורה בלתי-נתפסת, היה יושב כאן ומשתתף בכל דיוני הכנסת, ומקפיד בכל יום שלישי לומר את דברו, בנאומים בני דקה, על כל אותם נושאים שהיו מטרידים אותו.

ראובן ריבלין: גם במליאת הכנסת יזם גדעון חוקים המגבילים את העישון, מתוך מטרה ברורה להרחיק ככל האפשר את הנגע מהחברה.

ראובן ריבלין: באחד מהראיונות שנערכו עם גדעון הוא אמר: "אני רואה עצמי כמשרת של מדינת ישראל בכל תחומי עיסוקי".

ראובן ריבלין: ואכן, כזה היה גדעון, אדם שלא חיפש שררה אלא בחר בשירות, בנתינה ובעשייה.

ראובן ריבלין: עשייה למען העם בישראל; עשייה למען הארץ שאותה הכיר על כל שביליה; עשייה למען החברה, שאותה אהב והעריך.

ראובן ריבלין: אן, המשפחה, יהי זכרו של גדעון ברוך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברנו המשנה לראש הממשלה שאול מופז לומר את דבריו, ואחריו, בשם הממשלה, המשנה לראש הממשלה משה יעלון.

ראובן ריבלין: אדוני.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אן היקרה, משפחת עזרא, חבריו ומוקירי זכרו, לפני 30 יום הלך חברנו גדעון עזרא, והוא בן 75, אחרי מחלה קשה וממושכת.

שאול מופז: הוא השאיר אותנו המומים וכואבים, מתקשים להיפרד מחבר לדרך ושותף לעשייה.

שאול מופז: 30 יום עברו, ועדיין מתקשים אנו להשלים עם לכתו, מרגישים בחסרונו במסדרונות הכנסת, בישיבות ובהתייעצויות.

שאול מופז: גדעון חסר לכולנו, בעיקר למשפחתו, לחבריו, לחברי הכנסת – חסרונו רק מתעצם ככל שעוברים הימים.

שאול מופז: בדמותו של גדעון השתקף הציוני הגאה – צבר יליד ירושלים, אדם נעים הליכות ומצניע לכת, שידע כל חלקה וכל מקום בארץ, והיה מוכן פעמים רבות להקריב למען המולדת את היקר מכול, והקדיש לביטחון ישראל את חייו בשורה ארוכה של תפקידי פיקוד ומטה.

שאול מופז: היכרותנו היתה רבה בשנים ומרובה בחוויות משותפות – אני במדים והוא בשירות הביטחון הכללי.

שאול מופז: מילאנו תפקידים משלימים, שדרשו מידה רבה של שיתוף פעולה, וגדעון, בשקט אופייני, תמיד ידע לדבר, לשתף, למצוא את המחבר על פני המפריד ולשים את טובת המדינה לפני הכול.

שאול מופז: גדעון, אומרים שאלוהים שם אותנו במבחנים שאנחנו יודעים כיצד להתמודד אתם.

שאול מופז: היתה בך היכולת – ותעצומות הנפש – להאמין שביכולתך לא רק להילחם במחלה הארורה, אלא גם לנצח אותה; להצליח איפה שרבים אחרים כשלו.

שאול מופז: האמנת שאפשר, חרף הקשיים ולמרות המגבלות.

שאול מופז: כך התמודדת עם המחלה, בדיוק כשם שהתמודדת עם אתגרים רבים מספור בחייך – בשקט, בעיניים פקוחות, עם מעט ציניות בריאה והרבה אהבה לחיים.

שאול מופז: למרות המחלה הקשה והכאבים המשכת להגיע לכנסת, לישיבות המליאה ולוועדת החוץ והביטחון ולישיבות הסיעה.

שאול מופז: תמיד חד מחשבה, מתעניין ושואל, מעיר ומאיר.

שאול מופז: לא יכולת אחרת.

שאול מופז: ראינו אותך דועך פיזית, אך איתן רוחנית.

שאול מופז: ראינו והתעצבנו.

שאול מופז: אבל לך היו משימות לבצע.

שאול מופז: בגלל המחלה פקדת את בתי-הספר התיכוניים ברחבי הארץ, לנסות ולשכנע נערות ונערים לזנוח את הרגלי העישון בטרם יהפכו לדרך חיים ובטרם יהפכו את החיים לבלתי נסבלים.

שאול מופז: עשית זאת, כמו תמיד, ביושר פנימי מעורר פליאה ובכנות שלא ניתן לעמוד בפניה.

שאול מופז: נלחמת עד יומך האחרון.

שאול מופז: נלחמת כי זה היה בדמך, כי אהבת את החיים, את המשפחה – את אן, הילדים והנכדות.

שאול מופז: נלחמת כי היו לך עוד כל כך הרבה משימות ואתגרים ורעיונות להוציא אל הפועל.

שאול מופז: נלחמת כי חיית חיי שליחות, ולשליחות מבחינתך לא היה תאריך סיום.

שאול מופז: נלחמת עד יומך האחרון כי כך חונכת ולכך חינכת דורות של לוחמים.

שאול מופז: "ממני תראו וכך תעשו" לא היתה ססמה ריקה מתוכן, אלא דרך חיים עבורך.

שאול מופז: ואנחנו ראינו, ואני מבטיח לך היום, גדעון ידידי, כי נדע לעשות.

שאול מופז: אן היקרה, אני מתקשה למצוא מילות נחמה שיפיגו את כאב האובדן.

שאול מופז: את היית לצדו יום וליל.

שאול מופז: הקלת על מכאוביו וטיפלת בו במסירות אין קץ.

שאול מופז: את, הילדים והנכדים מילאתם את גדעון באושר והענקתם לו את התקווה לנצח את המחלה ואת הכוח להילחם בה.

שאול מופז: אתם לא ויתרתם.

שאול מופז: נלחמתם ועטפתם את גדעון בחום והפכתם את חייו לבעלי משמעות ואת ימיו האחרונים לימי תקווה, למרות הסבל הגדול.

שאול מופז: הסבל הזה היה קשה לו.

שאול מופז: גדעון היה אדם טוב.

שאול מופז: איש רעים, צנוע, פיקח, אנושי ואוהב אדם, שתמיד הוביל, תמיד חקר ובדק ותמיד בסוף גם ידע לבצע, גם כששאר האנשים כבר הרימו ידיים.

שאול מופז: בשקט האופייני כל כך היה מצית סיגריה נוספת, מישיר מבט ואומר "זה אפשרי", "אפשר לבצע", "תיכף נמצא איך".

שאול מופז: מול המחלה הזאת גם הרופאים הטובים לא מצאו את הדרך לנצח, אבל גדעון ניצח.

שאול מופז: אם לא בגופו, אז ברוחו.

שאול מופז: ניצחון הרוח מלווה אותנו וילווה אותנו לעד.

שאול מופז: גדעון חסר לי, הוא חסר לנו, הוא חסר בעיקר לבני המשפחה, הוא חסר בתנועת קדימה ובכנסת ישראל.

שאול מופז: נזכור אותו תמיד.

שאול מופז: יהי זכרו ברוך ונשמתו צרורה בצרור החיים ובדברי הימים של כנסת ישראל ומדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה למשנה לראש הממשלה שאול מופז.

ראובן ריבלין: אני מזמין את המשנה לראש הממשלה, משה בוגי יעלון, לומר דברים בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: ואחרון, חברו לכנסת ולשירות – חבר הכנסת ישראל חסון.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, בני משפחת עזרא היקרים, ראשית, אני מבקש להתנצל בשם ראש הממשלה בפני בני המשפחה וחברי הבית על כי נבצר מראש הממשלה להשתתף בישיבה זו בשל פציעתו.

משה יעלון: קשה לדבר על גדעון בלשון עבר.

משה יעלון: קשה עוד יותר לעמוד כאן, על הבמה הזאת, ולהספיד אותו.

משה יעלון: לא רק את גדעון השר וחבר הכנסת, אפילו לא רק את גדעון איש השב"כ המבריק, אלא בראש ובראשונה את גדעון האדם – את גדעון שהיה חבר של אמת, אדם צנוע, שפיו ולבו שווים, איש ערכי ואכפתי; איש משפחה – בן-זוג לאן ואב למופת, שתמיד התגאה ברעייתו, בשלושת ילדיו ובנכדותיו ולא החמיץ הזדמנות לספר על אודותיהם כשנשאל, בעיניים בורקות ואוהבות.

משה יעלון: זכיתי להכיר לראשונה את גדעון מקרוב בשרתי כמפקד אוגדת יהודה ושומרון.

משה יעלון: גדעון שירת אז כמפקד מרחב ירושלים ויהודה ושומרון בשב"כ, ולמרות פער הגילים בינינו והעובדה שכל אחד מאתנו הגיע מבית-גידול שונה, מצאתי בו לא רק שותף למשימה, שהצטיין במקצוענות מודיעינית יוצאת דופן, אלא גם רע שדלתו תמיד היתה פתוחה.

משה יעלון: המפגשים בינינו היו מרתקים.

משה יעלון: זו לא היתה רק שגרת עבודה, שגם בה למדתי מגדעון רבות.

משה יעלון: הוא היה מקורי, יצירתי, חדור תחושת שליחות ואחריות, באופן שהקרין על כל הסובבים אותו: פקודיו, רעיו לשירות ומפקדיו.

משה יעלון: אמירתו של וינסטון צ'רצ'יל: "מעולם לא חבו רבים כל כך, הרבה כל כך, למעטים כל כך" – מתאימה לתרומתו של גדעון וחבריו בשירות הביטחון הכללי.

משה יעלון: יותר מזה, נכון לומר כי חיים בינינו רבים שאינם יודעים שהם חיים בזכות פעולות סיכול הטרור של גדעון ופקודיו.

משה יעלון: גדעון לא יכול היה לסבול עוולות כלפי בני-אדם באשר הם.

משה יעלון: הוא מעולם לא התייחס לאויב בזלזול, מקצועית או אנושית.

משה יעלון: אף שקצר הישגים כבירים במאבק נגד הטרור, תמיד פעל לפי הכלל – בנפול אויבך אל תשמח.

משה יעלון: מעולם לא היה אפשר לראות על פניו שמחה לאיד.

משה יעלון: בדרכו השקטה והצנועה הגיע לכל מקום, מפקד בקור רוח על אנשים ועל מבצעים, יורד לפרטים הקטנים ביותר, שולט בחומר ותמיד לומד, מפיק לקחים, גם כשקצר הצלחה.

משה יעלון: הצלחותיו היו כבירות.

משה יעלון: רובן המכריע ייוותר עלום, אך עם ישראל חב לו תודה שאת משקלה לא ניתן לאמוד.

משה יעלון: גדעון הוא מהמעולים באנשי המודיעין שידעה מדינת ישראל.

משה יעלון: הוא הוביל את השב"כ לפסגות מקצועיות שעד היום משפיעות על הארגון.

משה יעלון: מורשתו ורוחו נמצאות גם כיום אצל רבים מאנשי השירות, לעתים מבלי שהם יודעים זאת.

משה יעלון: תחנות חייו הן אות ומופת למצוינות אישית ואנושית.

משה יעלון: בכל מקום שאליו הגיע בשב"כ ובמוסד, תמיד הותיר חותם.

משה יעלון: תמיד הקדיש את כל מאודו לשמירה על ביטחון ישראל.

משה יעלון: ניסיון עצום, חשיבה מקורית, רצון ויכולת לדלג מעל כל מכשול – כל אלו הפכו אותו לדמות מיתולוגית של ממש, ולא בכדי.

משה יעלון: גדעון מעולם לא היסס להביע את דעתו, גם אם לא נעמה לאוזנו של השומע.

משה יעלון: כך גם נהג בפעילותו הציבורית כחבר כנסת ושר.

משה יעלון: בלי לעשות חשבון של "מה כדאי לי?" או "מה יצא לי מזה?" – ביטא את דעותיו ופעל לפיהן.

משה יעלון: ביטא את דעותיו בקול מחוספס ורועם, בביטחון רב, כשסיגריה נעוצה בזווית הפה, אותה סיגריה שהפכה להיות חלק ממנו ושבסוף גם ניצחה אותו.

משה יעלון: בחודשים האחרונים המפגשים עם גדעון לא היו קלים למי שאהב אותו.

משה יעלון: שיערו הידלדל ונעלם, גופו הצטמק, פניו הכחושים וקולו המצטרד הזכירו את מחלת הסרטן שכרסמה בו.

משה יעלון: למרות זאת גדעון לא איבד מהחיוניות שאפיינה אותו.

משה יעלון: בשנותיו האחרונות גם הקפיד להרצות בפני תלמידים על אודות הסיכון הרב שבעישון.

משה יעלון: גדעון כבר ידע שאת הקרב הזה הפסיד, אך היה נחוש לחנך כמה שיותר צעירים כדי שלא ינהגו כמותו.

משה יעלון: הוא עשה זאת בנחישות שאפיינה אותו, ובעיקר באהבה הגדולה שלו לבני-אדם, ובמיוחד לדור הצעיר.

משה יעלון: "האדם אינו אלא קרקע ארץ קטנה, האדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו", כתב שאול טשרניחובסקי, וגדעון, באישיותו המיוחדת, סימל זאת.

משה יעלון: מהילדות בירושלים, דרך הלימודים בבית-הספר והשירות במערכת הביטחון ועד ההשתלבות בחיים הפוליטיים, גדעון תמיד הקרין משהו שכולנו כמהים שיהיו רבים כמותו.

משה יעלון: היום, חודש אחרי שהלכת מאתנו, גדעון, אנחנו מתכנסים במליאת הכנסת, מקום שבו ישבת בשנים האחרונות, כדי להודות לך על שירות מפואר ורב-שנים למען מדינת ישראל, שירות שרק מעטים יכולים להתגאות בו, על חברות ונתינה אין-סופיות; ולומר לך, גדעון: תודה על מה שנתת לנו.

משה יעלון: יהי זכרך ברוך.

ראובן ריבלין: תודה למשנה לראש הממשלה משה בוגי יעלון על דבריו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ישראל חסון – אחרון הדוברים.

ישראל חסון: משפחת עזרא היקרה, חברים, אני עומד פה מאוד מאוד נרגש וחש שתי תחושות מאוד עמוקות.

ישראל חסון: אחת, זכות גדולה, ושתיים, עצב עמוק.

ישראל חסון: הבית הזה הכיר את גדעון בפעילותו הציבורית, אבל נדבך אדיר מחייו היה בעצם הפעילות בשירות ביטחון כללי.

ישראל חסון: ואני חושב שמאחר שנבצר מאנשי השירות לעמוד כאן ולספר משהו מטביעת ידו ולבו של גדעון, אני רוצה לשתף אתכם בפרק הזה של חייו.

ישראל חסון: ראשית, אני חושב שכל מי שהכיר את גדעון יודע שמי שנשא בנטל הכבד ביותר באופי פעילותו של גדעון הבלתי-נלאה, זו היתה אן.

ישראל חסון: אן היתה צריכה לחלוק את האהבה לגדעון עם אלפי אנשים בשירות, ועם האהבה של גדעון לאלפי אנשים בשירות.

ישראל חסון: גדעון אהב באמת את האדם, וגדעון, אני לא יודע כמה פעמים, אן, הוא אמר לך את זה, אבל באין-סוף לילות שלנו, שאני לא יודע, אני לא רוצה לספור, מי חלק אתו יותר לילות, אנחנו או את, אני רוצה לומר לך שלא היה יום שהוא לא דיבר בגאווה ובעיניים בורקות על דודי, על דורון, על דנה, ואיך מילא את לבו גאווה שבסופו של יום הילדים האלה שגשגו תחת ניצוחך.

ישראל חסון: הוא ידע היטב לומר את זה לכל מי שהיה קרוב אליו.

ישראל חסון: אן, כל פעם שהוא היה מגיע לבוש בצורה נאותה ידענו שלא הוא בחר את הבגדים, והוא הקפיד לספר את זה לכולנו.

ישראל חסון: זו לא היתה משימה פשוטה.

ישראל חסון: וגדעון, מי שלא יודע, גדעון היה ארבע פעמים אלוף פיקוד.

ישראל חסון: הוא פיקד על שלושת הפיקודים שיש בשב"כ, כמו שיש בצבא, והוא נקרא בפעם הרביעית לפקד, מתוך הבטחה שהוא ימונה למשנה לראש השב"כ.

ישראל חסון: ואף-על-פי שהוא לא מונה, גדעון לא התנה את זה.

ישראל חסון: גדעון מעולם לא התנה שום דבר כדי לשרת.

ישראל חסון: ואני אומר לכם, שגם כשבמידה מסוימת, אני יכול לקרוא לזה, מעלו קצת באמונו, גדעון לא הניח את זה על השולחן ולו פעם אחת.

ישראל חסון: יצא לי להיות עם גדעון באופן אישי משנת 1982, ובשנת 1985 – אני אשתף אתכם במשהו שתבינו ממנו מה זה גדעון בהיבט הזה – הוא היה אלוף פיקוד ואני רב-סרן צעיר בלבנון.

ישראל חסון: עבדנו בצורה יוצאת מהכלל חמישה חודשים.

ישראל חסון: דרך אגב, כשאני אומר יוצאת מהכלל, זה הרבה מאוד ריבים, זה המון ויכוחים עם גדעון, זה צעקות על הדרך שבה הוא בולדוזר.

ישראל חסון: הוא לא היה מסוגל לקחת דבר מנקודה לנקודה בלי להזיז את ההר שעומד עליו הנושא הזה.

ישראל חסון: בשבועיים האחרונים הציבו אותי אצלו בתפקיד אחר, ואני חלקתי עליו שאני צריך למלא אותו.

ישראל חסון: והתפתח בינינו ויכוח שהגיע להכרעת ראש השירות, והוא הכריע על-פי דעתי ולא על-פי דעת גדעון.

ישראל חסון: מובן שבתוך יומיים הועברתי מהתפקיד.

ישראל חסון: ב-01:00 חזרתי כדי להזדכות על התפקיד, ואני רואה שהאור בחדר של גדעון דולק.

ישראל חסון: אני אומר: אני אעלה להגיד לגדעון שלום לפני שאני יורד מהתפקיד.

ישראל חסון: אני עולה וגדעון יושב, ערימה של ניירות, מגש עם 50 חביתות, כי הוא היה אוכל בדרך כלל 50 חביתות במכה אחת, וסיגריה ביד.

ישראל חסון: רבותי, כל מי שעבד עם גדעון בשירות ידע שלא צריך לקנות סיגריות, כי באוטו של גדעון – הוא היה מגיע לקיוסק וקונה סיגריות לפי צבעים, לא לפי סוג.

ישראל חסון: כל אחד שרצה ידע לגשת לאוטו של גדעון.

ישראל חסון: הוא אומר לי: ישראל, טוב שהגעת, בוא, כנס.

ישראל חסון: מה קרה?

ישראל חסון: אני צריך לתת לך הערכת עובדים.

ישראל חסון: אני אומר לו: בבקשה, מה אתה רוצה?

ישראל חסון: אז הוא אומר לי: תשמע, על התקופה הראשונה – ציון טוב מאוד, על התקופה השנייה – אני דורש להדיח אותך.

ישראל חסון: אמרתי לו: תביא את הנייר, אני חותם לך עליו, ותעשה קפה.

ישראל חסון: הוא אומר: תגיד.

ישראל חסון: אמרתי לו: כשאתה צודק, אתה צודק.

ישראל חסון: שתינו כוס קפה, ישבנו ועישנו סיגריה, דיברנו עד שעה 03:00, ונסעתי לדרכי כשאני אמור להיות מודח.

ישראל חסון: שנתיים אחרי זה – שנתיים אחרי זה – גדעון קורא לי ערב אחד ואומר לי: ישראל – אני הייתי עדיין רב-סרן – אני רוצה שאתה תהיה סגני.

ישראל חסון: המעבר הזה לתת-אלוף, המעבר הזה היה מאוד ברור אצל גדעון.

ישראל חסון: גדעון לא אמר אף פעם משהו שלא היה האמת שלו, שלא היה דרכו, שלא היה מהלב, שלא היה בצורה שאתה מסוגל להתמודד אתה.

ישראל חסון: והדרך הזו – כך הוא ניהל במשך 20 שנה את כל הפיקודים בשב"כ.

ישראל חסון: אתם מבינים כמה חברים הוא השאיר מאחור, איזו רוח, איזו טביעת אצבע, איזו משפחה.

ישראל חסון: והוא חסר, חסר באמת, ויהי זכרו ברוך לימים רבים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בוודאי כשאמרת שאנשי השירות לא נמצאים פה, התכוונת, לעת עתה הם לא נמצאים פה.

ישראל חסון: לעת עתה.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למשפחת עזרא.

ראובן ריבלין: אן, במיוחד לך.

ראובן ריבלין: את תבקרי אותנו כי את חסרה לנו, כי היית מלווה את גדעון לבית הזה כמעט בכל יום.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכולם להישאר במקומם, שכן אנחנו נערוך קבלת פנים לנשיא חוף-השנהב הנמצא כאן ביציע, וגם משפחת עזרא תתכבד בוודאי בברכת ברוך הבא.

ראובן ריבלין: כבוד נשיא חוף-השנהב אלסאן אואטארה, וגברת, מאדאם אואטארה; שר החוץ דניאל קבלאן דאנקאן; ראש לשכת הנשיא מרסל אמון-תנוך; שר המכרות, הנפט והאנרגיה אדמה טונגארה; שר ההגנה במשרד הנשיא, מר פול קופי קופי; שגריר חוף-השנהב בישראל ג'אן באפטיסט גומי; חברי המשלחת המכובדת מחוף-השנהב; רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת; אדוני נגיד בנק ישראל וידידו הטוב של נשיא חוף-השנהב, הפרופסור סטנלי פישר ורעייתו; מכובדי כולם, אנו מקבלים בברכה את נשיא חוף-השנהב אלסאן אואטארה בביקורו בישראל.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא, ברוך הבא לירושלים בירת ישראל, ולמשכן הכנסת, היכל הדמוקרטיה של ישראל.

ראובן ריבלין: You are most welcome.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: זהו כבוד גדול עבורנו לארח אותך כאן.

ראובן ריבלין: מכובדי חברי הכנסת, זהו ביקור ראשון מזה 50 שנה של נשיא חוף-השנהב בישראל.

ראובן ריבלין: הביקור הראשון של נשיא חוף-השנהב בישראל נערך ב-1962 על-ידי אבי האומה ונשיאה הראשון של חוף-השנהב, פליקס הופואה-בואניי.

ראובן ריבלין: נשיא חוף-השנהב הנוכחי, מר אלאסן אואטארה, נאבק שנים רבות לכינונו של משטר דמוקרטי בארצו, ואף שילם על כך מחיר אישי כבד וסבל אלימות קשה נגדו ונגד תומכיו.

ראובן ריבלין: בשנים 2010 ו-2011 עמדה חוף-השנהב בעיצומו של משבר פוליטי אדיר, אך כעת היא נמצאת על ספו של שינוי מיטיב תחת הנהגתו של הנשיא אואטארה.

ראובן ריבלין: Mr.

ראובן ריבלין: President, אנחנו מאחלים לך הצלחה מקרב לב בתפקידך החדש.

ראובן ריבלין: אנו מלאי תקווה ותקוות שתצליח להתמודד עם האתגרים העצומים העומדים בפניך.

ראובן ריבלין: אנו בטוחים שתצליח להשיב את השלום והביטחון לחוף-השנהב ותוביל את המדינה לצמיחה ושגשוג.

ראובן ריבלין: יש לחוף-השנהב כל הנתונים הדרושים להיות קטר כלכלי, ואנו מקווים שתצליח במאמציך לשפר את כלכלת המדינה ולהעצים אותה.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל וכנסת ישראל מלאי הערכה והוקרה למנהיגי חוף-השנהב ולתושביה על מאמציהם לכינון מדינה דמוקרטית יציבה ומתפקדת, והדבר לא היה קל.

ראובן ריבלין: מכובדי, קשריה של ישראל עם חוף-השנהב הם יציבים וטובים.

ראובן ריבלין: יש לנו עניין רב בהעמקת היחסים ושיתוף הפעולה בכל התחומים, לנוכח האתגרים שמולם ניצבת חוף-השנהב לאחר שנות המשבר שפקדו אותה.

ראובן ריבלין: ישראל רואה עצמה שותף ערכי ואיכותי באתגרי הפיתוח של אפריקה.

ראובן ריבלין: נמשיך לחלוק מניסיוננו ומומחיותנו עם חוף-השנהב בפרט ועם מדינות יבשת אפריקה בכלל, בכל התחומים – חקלאות, רפואה, טכנולוגיה, חינוך ועוד.

ראובן ריבלין: ביקורך, אדוני, בישראל הוא עדות נוספת להידוק הקשר בין שני העמים ובין שתי המדינות.

ראובן ריבלין: אנו מאחלים לך שהות נעימה בביקורך בירושלים בירת ישראל, ובביקורך במדינתנו, מדינת ישראל, ומקווים – מקווים מאוד – לראות אותך בטרם יחלפו 50 שנה, אולי בטרם יחלפו חמש שנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: You are most welcome, Mr.

ראובן ריבלין: President.

ראובן ריבלין: You are welcome to our state Israel, to our capital, Jerusalem, and to our shrine of democracy, the parliament of Israel, the Knesset.

ראובן ריבלין: Welcome.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: [מס' מ/683; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 28429, מושב שלישי, חוב' ל"ב, עמ' 20171; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואנחנו עוברים לאחד החוקים, אדוני, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שאזרחי ישראל רבים מצפים לו כבר 30 שנה, ואתה זכית להביא אותו לקריאה שנייה ושלישית כדי שיקבל תוקף, הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27).

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ הוא אשר יביא חוק זה בפני הכנסת כדי שתאשרו בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אין לחוק זה הסתייגויות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה הפעיל והיעיל.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, סגן שר האוצר – אני לא רואה אותו פה – חבר הכנסת יצחק כהן, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק שירות קבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), התשע"ב-2012, שיזמה הממשלה, ועמה מוזגה הצעת חוק פרטית שלי, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אני חושב – לפני שניכנס לפרטים – היתה פה עבודה משולבת של נציגי הגמלאים – צוות בראשות ברוך לוי – אני רואה אותו יושב שם – עם פעילות נמרצת של סגן שר האוצר, שהסתגרו אחרי לא מעט זמן לשבוע מרוכז – – או, הנה הגיע סגן שר האוצר, שעמל וטרח והשקיע, והוא חלק מאדריכלי החוק הזה.

חיים כץ: אז אתה פה, ומברכים אותך, אז לפחות שב ואל תפריע.

חיים כץ: שב, שב רגע, חברי.

חיים כץ: – – והביאו לוועדה שלד או יהלום, שהיינו צריכים ללטש אותו, ולהביא שינוי דרמטי של שינוי שיטה, של מעבר הצמדה פנסיוני – מהצמדה לפעילים להצמדה לחברים, או – סליחה – מהצמדה לפעילים להצמדה למדד.

חיים כץ: היו כאלה שלא חיו עם זה, אך יחד עם זה מטרת ההצמדה היתה עדכון הקצבה, לשמור על ערכה ולמנוע את שחיקתה, ובמיוחד, ככל שמדובר בגמלאים הפורשים בגיל צעיר יחסית וצוברים מעט אחוזים ביחס לעובדים הרגילים במשק – המנגנון המוצע אמור להיות יעיל, פשוט, ולהבטיח עדכון שנתי שאינו תלוי בהשגת הסכמות על תוספות לגמלה, ולאפשר ודאות, הן לגמלאים והן לאוצר המדינה.

חיים כץ: נוסף על כך, ייעל הדבר את קביעת השכר לחיילים הפעילים, בלי שיעלה חשש מהשלכות הנובעות מעליית הגמלאות בעקבותיה.

חיים כץ: אני רוצה להגיד פה משהו – לא יודע, זה רגע חגיגי אולי לגמלאים, אבל המדינה לא התנהלה באופן תקין; לא יכול להיות שייקחו בשבי את חיילי צה"ל, ולא יעדכנו להם את השכר.

חיים כץ: לא יכול להיות שקצין בקבע, שלא בא הביתה, צעיר שמרוויח 4,000 או 5,000 שקל, לא יקבל 2,000 שקל שמקבלת כל המדינה, מחשש שהגמלאים, נצטרך לעדכן להם את הגמלה.

חיים כץ: לא יכול להיות שייקחו בשבי את חיילי צה"ל, את משרתי הקבע.

חיים כץ: זה פשוט לא מוסרי.

ראובן ריבלין: גם לא את גמלאי צה"ל.

חיים כץ: לא, הסדירים לא קיבלו, מחשש פן הגמלאים, יצטרכו לעדכן להם את הגמלה.

חיים כץ: ואז יש פה עלויות, ואמרו, ואללה, עד שלא נגמור, המשרתים לא יקבלו.

חיים כץ: וזה לא מוסרי, זה לא בסדר, וצר לי שכך הוא.

חיים כץ: הייתי חייב להגיד את זה פה, כי המאבק הזה נמשך שלוש שנים, והאיום היה שאם לא נסיים את זה היום, או מחר, או אתמול, יורידו להם בחודש הקרוב מההבראה את המקדמות שהם קיבלו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך חד-משמעית, על דעת מזכירת הכנסת ועל דעתי, שכאשר אנחנו חשבנו וחישבנו לנהוג עם הממשלה מידה כנגד מידה, אמרתי לשר יצחק כהן, החוק הזה יעלה ביום שני – כן יהיו סנקציות של הכנסת, לא תהיינה סנקציות של הכנסת, כי אנחנו חושבים ש-30 שנה זה מספיק.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת, כפי שאמרתי – אני אומר לך – –

ראובן ריבלין: אני לא יכול להתעלם מהשפעתך, גם.

חיים כץ: – – אם לא הייתי שלם עם הצעת החוק – ועשינו כמיטב יכולתנו לשפר ולתקן ולהוסיף.

חיים כץ: חוץ מהצעת החוק אנחנו סגרנו יותר את הקופה הציבורית – גמלאי של צה"ל יוכל לעבוד בכל מקום שהוא רוצה בארץ הזאת, ולא להיקנס על זה בקנס, שהוא היה בצבא.

חיים כץ: זאת הצעה שמוזגה להצעת החוק הפרטית שלי.

חיים כץ: בכל זאת זאת היתה הצעה מורכבת, שישבו עליה ועבדו עליה.

חיים כץ: אחד הסייגים שהיו פה – שלהצעה הזאת יוצמדו גמלאי המשטרה.

חיים כץ: זאת אומרת, המשטרה סיימה לפני זה, ואמרו, אם הצבא יקבל יותר אז המשטרה תצטרך להיות מוצמדת.

חיים כץ: ואז אמרו, אנחנו לא רוצים לתת לצבא, אתה יודע כמה זה יעלה לנו במשטרה?

חיים כץ: וההשלכה וההצמדות – לא מבין.

חיים כץ: לא מבין.

חיים כץ: במקביל לשינוי שיטת ההצמדה מוצע להעניק לגמלאים שפרשו תוספות בזיקה לתוספות לקצבה שניתנו לגמלאי שירות המדינה במסגרת תיקון מס' 50 לחוק שירות המדינה (גמלאות), שנועדו במקורן להוות פיצוי מסוים על שחיקת העבר.

חיים כץ: מתן התוספות לגמלאי שירות הקבע, כשלוש שנים לאחר מועד המעבר בשירות המדינה, נעשה בהתאמות שמתחייבות מהעובדה שהתוספות יחלו להשתלם ממועד מאוחר יותר מהמועד שבו החלו להיות משולמות לגמלאי שירות המדינה, ובתקופת הביניים נשארו גמלאי שירות הקבע צמודים לפעילים.

חיים כץ: נכון שהם נשארו צמודים לפעילים, אבל הפעילים לא קיבלו כלום, כי צריך לעדכן לגמלאי הקבע, ואז נותנים להם הפרשים, ולא מצמידים את ההפרשים.

חיים כץ: אומרים, חצי לא יהיה מוצמד, כי זה יעלה לנו ביוקר.

חיים כץ: התוספות שישולמו, בכפוף לקיום תנאי הזכאות לעניין מועד הפרישה והדירוג של החייל ערב הפרישה ברשימת הדירוגים הבסיסית הן: תוספת שחיקה, תוספת בשל מדד 2008 וכן תוספת בשל הסכמי שכר – ששיעורה לגבי הדירוגים שעליהם היא חלה הוא בגובה יתרת התוספת לפי הסכם המסגרת הקיבוצי מיום 17 באפריל 2008.

חיים כץ: בנוסף, תשולם לגמלאים בכל הדירוגים שעומדים בתנאי הזכאות בהתאם למועד פרישתם, תוספת בשל המדד לשנים 2009–2011, שממנה יופחת שיעור תוספות השכר שהתקבלו מכוח ההצמדה לפעילים, במהלך התקופה שמאז נותקו עובדי שירות המדינה מההצמדה לפעילים, כשיצוין שנקבעו שיעורי הפחתה מיוחדים לדירוגים שקיבלו תוספות מיוחדות כגון הרופאים ומוקבלי נושאי משרה שיפוטית.

חיים כץ: בכל מקרה ההפחתה לא תביא לפגיעה בגמלה ששולמה קודם לכן והיא עשויה להפחית רק מהתוספת בעד המדד.

חיים כץ: בנוסף, במקרה שהשיעור הכולל של התוספות, ביחד עם כל תוספת עתידית לקצבה שתשולם רטרואקטיבית למועד שקדם לפרישה הוא פחות מ-5% לגמלאי אשר פרש לפני חודש ינואר 2012 וערב פרישתו דורג ברשימת הדירוגים הבסיסית שבתוספת הראשונה, יתווסף לתוספת בשל מדד שנים 2009–2011 הסכום שישלים ל-5%.

חיים כץ: הזכאות לתוספות האמורות תחול מהקצבה המגיעה מינואר 2012, ואולם ביצוע התשלום ייעשה באופן מדורג.

חיים כץ: בשנת 2012 ישולמו שליש מהתוספות כשהתשלומים המגיעים עד לחודש יולי 2012 ישולמו במועד לתשלום קצבת חודש אוגוסט; בשנת 2013 שני-שלישים נוספים מהתוספות.

חיים כץ: שלושה השלישים החסרים בעד אותן שנים ישלמו בשנים 2015–2017.

חיים כץ: נוסף על התוספות שפורטו לעיל, שיחולו מכאן ואילך, תהיה זכאות, בהתאם למועדי הפרישה, גם לתוספות בשל ההפרשים הרטרואקטיביים, שנועדה להעמיד את הגמלאים במקום קרוב לזה שבו היו עומדים אם הניתוק מההצמדה לפעילים היה מתרחש במועד הניתוק לגבי עובדי המדינה.

חיים כץ: ההפרשים הרטרואקטיביים ייפרסו לתקופות כלהלן: 50% מההפרשים ישולמו במשך חמש שנים, משנת 2012 ועד שנת 2016, ויישאו הצמדה מלאה למדד המחירים לצרכן.

חיים כץ: 55% מההפרשים ישולמו במשך עשר שנים, משנת 2012 ועד לשנת 2021, אך לא יהיו צמודים – עוד הפעם, מה שאנחנו הבאנו זה תיקון קטן – למעט הצמדה לשנה שקדמה למועד תשלומם, שהוועדה דרשה שתינתן בעת שהכינה את הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: גם פה, משרד האוצר לא שיחק באופן הוגן.

חיים כץ: למה כל ההסכם הזה משולב חצי בחצי – חצי משרד הביטחון וחצי משרד האוצר.

חיים כץ: העלות הזאת, בהתחשב באינפלציה של 2.5% לשנה על 120 מיליון, היא בערך 3 מיליון לשנה, שהיו צריכים – 120, זה 3 מיליון לשנה, על עשר שנים, 30 מיליון, בטווח של עשר שנים – היו צריכים לשאת בעלויות, חצי האוצר חצי משרד הביטחון.

חיים כץ: הייתי בטוח שכן, כך הוא הדבר, שכן אני לא רציתי להביא את הצעת החוק.

חיים כץ: אמרתי, אם זה לא יהיה, לא תהיה הצעת חוק.

חיים כץ: וחברי, וחברי לא במירכאות, חברי – – –

ראובן ריבלין: השר כהן אתה מתכוון.

חיים כץ: השר כהן, שאני מעריך אותו מפה ועד להודעה חדשה, וידו היתה בהסכם הזה כשותף מלא או יותר ממלא, והוא פעל ימים ולילות, צלצל אלי אמר לי: ואללה, אתה יכול להעלות את זה לדיון.

חיים כץ: הייתי בטוח שהכול ואז – אני מעריך אותו.

חיים כץ: צלצל כנראה למשרד הביטחון, אמר: תשמעו, הוא לא הולך להעלות את הצעת החוק.

חיים כץ: אל תסמכו עליו.

חיים כץ: הוא, תשמעו, הוא בשלו.

חיים כץ: לא יקבל מה שהוא רוצה, לא יהיה.

חיים כץ: אמרו: עזוב אותך, במיליון וחצי?

חיים כץ: החוק עולה מיליארדים.

חיים כץ: אני רוצה שתבין, הצעת החוק הזאת – 4.5 מיליארד.

חיים כץ: הם משחקים אתי על מיליון שקל.

ראובן ריבלין: מיליון וחצי.

חיים כץ: מיליון וחצי, 4.5 מיליארד.

ראובן ריבלין: אל תוריד להם חצי מיליון.

חיים כץ: ואז מה הוא עשה?

חיים כץ: הלך לצבא, הצבא שילם את כל 3 המיליון.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

חיים כץ: אם הייתי יודע שזה כך, הייתי מביא להם עוד הטבה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: לא, אנחנו – – –

ראובן ריבלין: אל תדאג, הצבא יתחשבן עם – – –

חיים כץ: אנחנו הכלה, הכלה בהיריון.

חיים כץ: אנחנו הכלה בהיריון, אנחנו רוצים שהיא תתחתן.

חיים כץ: אנחנו כבר לא רוצים, אנחנו לא רוצים לעשות שום תיקונים לעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: יצוין עוד כי משרד האוצר התחייב בפני הוועדה, שבתזכיר חוק שהוא יוזם במטרה להחיל על מי שפרשו לאחרונה משירות המדינה תוספות שנקבעו בהסכמים קיבוציים לאחר מועד המעבר של שירות המדינה לשיטת ההצמדה החדשה, ובאופן מתואם לתקופת שירותם במקביל לזכאות לפי ההסכמים הקיבוציים ולמועדי פרישתם יחיל משרד האוצר את אותן הוראות גם על גמלאי שירות הקבע.

חיים כץ: נוסף על כל אלה, הצעת החוק עורכת שינוי יסודי בהסדר הקופה הציבורית, דבר שיש לו השפעה ישירה על גובה הקצבה.

חיים כץ: המדובר בהסדר שלפיו מופחתים כ-30% מהקצבה לגבי מי שמקבל משכורת מקופה ציבורית.

חיים כץ: זאת אומרת, מי שעובד – בתעשיות הביטחוניות גמרנו; תעשיות ביטחוניות, שירות המדינה.

חיים כץ: אנחנו רצינו שקצינים בכירים יוכלו להדריך בבתי-הספר וללמד.

חיים כץ: אמרו: מה פתאום?

חיים כץ: תשלמו 30%.

חיים כץ: 30%, הם מקבלים 4,000 שקלים, הם לא רוצים ללכת.

חיים כץ: אמרנו, צריך לשפר את החינוך ואת ההדרכה, והלכנו וביטלנו את נושא הקופה הציבורית.

חיים כץ: משרת קבע מקבל פנסיה יוכל לעבוד במקום אחר ולא יורידו 30% מקצבתו.

חיים כץ: הכנסנו את זה לתוך החוק ועמדנו על זה, ולתוך זה הצמדתי הצעת חוק פרטית שלי שבאה כהמשך להצעת חוק קודמת, שפטרה את עובדי התעשיות הביטחוניות מהקופה הציבורית.

חיים כץ: בהצעת החוק הממשלתית הוצע לבטל את הסדרי הקופה הציבורית לגבי כל קופה ציבורית שאינה ישירות מאוצר המדינה.

חיים כץ: הצעת החוק הפרטית שהגשתי ומוזגה עמה הכניסה את כולם כשווים אל שווים, והיחידים שתחול עליהם קופה ציבורית הם אנשים שהשתחררו מהצבא וחזרו לעבוד בצבא, כמו סגן הרמטכ"ל, או חזרו לעבוד כאזרחים עובדי צה"ל.

חיים כץ: הם היחידים שתחול עליהם קופה ציבורית.

חיים כץ: בהצעת החוק מוצע עוד כי תקנות לעניין היוון לכל חיי הזכאי יהיו טעונות אישור ועדת העבודה והרווחה – – –

ראובן ריבלין: אם אדם שירת בצבא, אם המשנה לראש הממשלה הוא גמלאי צה"ל והוא עכשיו יחזור לצה"ל, הוא יקבל גם את הגמלה וגם משכורת?

חיים כץ: בוא אני רוצה להגיד לך.

חיים כץ: המשנה לראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: לא, אני יועץ שלו.

ראובן ריבלין: אני מייעץ לו.

חיים כץ: המשנה לראש הממשלה, גמלאי צה"ל, בא לעבוד בכנסת, יש לו קופה ציבורית, הוא משלם 30% מהפנסיה שלו – –

ראובן ריבלין: לקופה הציבורית.

חיים כץ: – – לקופה הציבורית.

משה יעלון: – – –

ראובן ריבלין: שליש, שליש.

חיים כץ: עד גיל 57, והוא עבר את גיל 57 הוא פטור.

חיים כץ: עכשיו, אם יבוא אלוף בצה"ל והוא צעיר ודינמי וייבחר לכנסת, לא ישלם יותר כלום.

חיים כץ: יהיה כשווה לכל חברי הכנסת.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הבנתי, בסדר.

חיים כץ: והוא יהיה פטור.

חיים כץ: מה שהוא קיבל בגיל 57 הוא יקבל מייד.

קריאות: – – –

חיים כץ: לא, לא.

קריאה: – – –

חיים כץ: כן, כן.

חיים כץ: אני מדבר – – –

ראובן ריבלין: יש לי פה רבי-אלופים ותת-אלופים.

ראובן ריבלין: אני ביררתי במחלקה המשפטית, והריני להודיעכם שאתם רשאים להצביע בלי היסוס ופקפוק, אתם רשאים להצביע על-פי הודעתו של היועץ המשפטי לכנסת.

חיים כץ: אני אתן לך דוגמה.

חיים כץ: מגיע משנה לראש הממשלה ואנחנו יודעים שהוא ציוני – – –

יצחק הרצוג: – – – אני לא מבין – – –

ראובן ריבלין: גם אתה יכול להצביע כשיש לך משפחה, גם אתה.

אבישי ברוורמן: יש לי בן שאולי יום אחד הוא יהיה בקבע.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: אמר – אין פה בכלל ספק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים כץ: אתה יודע, תאר לך, המשנה לראש הממשלה היה רוצה לבוא והוא לא נבחר לכנסת.

חיים כץ: הוא היה רוצה ללכת להדריך בבית-ספר, במשרד החינוך.

חיים כץ: כלכלית היה כדאי לו להישאר בבית ולא להדריך.

ראובן ריבלין: או להתנדב.

חיים כץ: או להתנדב.

חיים כץ: אני מכיר גמלאי צה"ל שהלכו לעבוד ולהיות ממונים על הרבה מאוד אנשים, המשכורת שלהם היתה 4,000 שקל.

חיים כץ: הבעיה הזאת נפתרה.

חיים כץ: היינו בהיוון, אתה יודע, בהיוון, יש כאלה שפרשו אי-שם בשנת 1985 או לפני, ימי האינפלציה העליזים, והם היוונו 25% מהפנסיה שלהם, ובגלל האינפלציה הם משלמים היום – עד גיל 70 פטור לגמרי, אז הם משלמים הרבה מעבר למה שהם קיבלו.

חיים כץ: הם חלפו כבר על מה שהם קיבלו, ויש נכים, יש נכים שפרשו בגלל נכות בגלל פעילות בצבא, והיוונו להם, וגם הם משלמים.

חיים כץ: עשינו רוויזיה בכל נושא ההיוון.

חיים כץ: זה נכון שכל אלה שפרשו לפני 1985, בעוד שלוש שנים הם יגיעו לגיל 70, זה כבר פוטר אותם, אבל גם להם עשינו ועדות מיוחדות, ולנכים ירדנו עד גיל 65, וועדות מיוחדות.

חיים כץ: הלכנו ועשינו הקלות בנושא ההיוון, באופן כזה שגמלאי שהיוון את הקצבה כאמור והגיע לגיל 65 לאחר 15 שנות תשלום קצבה יהיה פטור מאחוז ניכר מהניכוי אם בחישוב אישי ראה שהניכויים עלו על סכום ההיוון שקיבל.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הגיעה לסיכום נוסף, שלפיו התחייבו המשרדים האמורים לכלול בתקנות האמורות – המשרדים האמורים זה האוצר והביטחון – גם הוראה שלפיה מי שפרש משירות בשל נכות יהיה פטור מההיוון כבר בגיל מוקדם יותר.

חיים כץ: כמו כן, התחייבו המשרדים האמורים להגמיש את הקריטריונים של ועדת החריגים לעניין ההיוון, לרבות בכל הקשור לפורשים שפרשו בשנות האינפלציה הדוהרת.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הקדישה חלק ניכר מדיוניה לטענות שהושמעו כאילו הצעת החוק פוגעת בזכות הקניין של הגמלאים.

חיים כץ: אתה יודע, היו גמלאים שבאו ואמרו: אין "צוות חדש"; "צוות" הוא לא ארגון יציג, הוא לא מייצג את כולם, יכול להיות שהוא מייצג 90%, אנחנו תתי-אלופים, אנחנו רוצים להישאר צמודים לפעילים, והם ילכו לבג"ץ.

חיים כץ: הקדשנו, דנו, באנו וביקשנו שייתנו להם זכות בחירה לתקופה מוגדרת, של שלושה חודשים, וכל אחד יישאר בדרכו שלו, גם אם חשבנו שזה טוב ל-95% מהגמלאים.

חיים כץ: לצערי, המדינה לא קיבלה את זה.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכם – מבקש מכם – לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודות.

חיים כץ: יש הרבה תודות.

חיים כץ: הראשון שאני אומר לך שזכאי לתודות – אמרתי את זה בפתיח – אמרתי את זה ברישא, ואני אגיד את זה בסיפא.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שהוא יעמוד?

חיים כץ: תעמוד, תעמוד רגע, אל תרים את הידיים, תעמוד.

ראובן ריבלין: לא לא לא, זה בסדר, אל תגיד לשר לעמוד.

חיים כץ: סגן שר האוצר יצחק כהן, שהיה חלק פעיל מכל ההסדר הזה – מודה לך.

חיים כץ: למנהלת המיתולוגית של ועדת העבודה והרווחה, שאחרי שאני אפרוש לא תצטרכי יותר חוקים.

חיים כץ: אם תסתכל בסדר-היום, להוציא אילן גילאון, שיעלה ויציע הצעת חוק של הוועדה, חוק שלו בשם הוועדה, כמעט כל סדר-היום מוקדש היום לוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אתם לא בקואליציה?

חיים כץ: לא, לא, אלה חוקים שסיימו את עבודתם.

ראובן ריבלין: בניגוד לדעת הקואליציה.

חיים כץ: יש שם גם משהו מצחיק, שאני עומד פה עכשיו ומעביר חוק של צה"ל, באה הממשלה ואומרת, בואו ניקח מוועדת העבודה והרווחה את הזכות לייצג נכים, אלמנות ויתומים – –

ראובן ריבלין: זה הכול.

חיים כץ: זה הכול.

חיים כץ: – – ונעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון, שהיא ועדה דרמטית, שתעשה דברים גדולים, שדנה באסטרטגיות, אבל שאמרו שהיא לא נוגעת באנשים.

ראובן ריבלין: עד שהתפילות לקדוש-ברוך-הוא נענו, ואתה נהיית יושב-ראש הוועדה, כמה תפילות שישמור על יתומים, אלמנות ונכים.

חיים כץ: תודות מיוחדות ליועצת המשפטית של הוועדה נועה בן-שבת, שהשקיעה ימים כלילות, ולכל הצוות המשפטי – – –

ראובן ריבלין: לילות כימים.

ראובן ריבלין: ימים כלילות זה מסוכן מאוד.

חיים כץ: למה?

ראובן ריבלין: מי שבימים מתנהג כמו בלילות, הוא ישן ביום.

ראובן ריבלין: זה לא טוב.

ראובן ריבלין: עשתה לילות כימים.

חיים כץ: לילות כימים.

חיים כץ: אוקיי, מקבל את התיקון.

חיים כץ: – – – לכל הצוות המשפטי של הוועדה, לראש הצוות ברוך לוי, שלקח הרבה יוזמה, הרבה פעילות, ואפילו למיקי בר מ"צוות חדש", שבא והאיר את עינינו, לאלוף-משנה איריס דנון מצה"ל, שנתנה ותרמה, לסגן-אלוף, עורך-הדין ערן גרוסברגר, וליוסי דסקל, ברכות ותודות.

חיים כץ: ממשרד האוצר – עורכת-הדין ענבל רונן ונח הקר, מהלשכה המשפטית של משרד האוצר, עורך-הדין אסי מסינג, גם כן נתן, השקיע ועבד.

חיים כץ: כמובן, תודה לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו – ולעוזרת החדשה, פעם ראשונה שאני מברך אותה על תרומתה מעל הדוכן, קורל – אני קורא לה אלמוגית – אבירם, תודה רבה, ואני מבקש – – –

ראובן ריבלין: אתה מרשה לי לברך עוד מישהו?

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: אני חושב שצריך לברך גם את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לבריאות.

ראובן ריבלין: לא מוחאים כפיים, הוא ייקח את זה ברצינות רבה מדי.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

ראובן ריבלין: אני מאפשר ליושב-ראש הנמרץ לשבת על מקומו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, מקשה אחת, מהטעם הפשוט שאין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון 27), התשע"ב–2012.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–17 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–17 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אני שואל עכשיו את יושב-ראש הוועדה, האם אתה רוצה שנצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אתה רוצה לחשוב?

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה להצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת, בקריאה שלישית, כדי לתת תוקף להצעת החוק כחוק.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 33 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון 27), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 33 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון 27), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/696).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: ידידי הטוב וסגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת ברכה יעלה ויבוא להחליף אותי.

ראובן ריבלין: אני קורא כבר, עד שהוא יגיע, לשר ולמשנה לראש הממשלה משה בוגי יעלון להציג את הצעת חוק המאבק בתוכנית הגרעין של אירן.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבר יותר משלושה עשורים מאיימת אירן על השלום והסדר העולמי בכלל וקוראת להשמדת מדינת ישראל בפרט.

משה יעלון: אירן, השואפת להשגת נשק גרעיני ותומכת ברשת מסועפת של ארגוני טרור חובקי עולם, מהווה סכנה לסדר ולביטחון בעולם.

משה יעלון: נוכח האיומים וחומרתם רואה עצמה מדינת ישראל שותפה למאבק הבין-לאומי שתכליתו מניעת סיוע לאירן בקידום תוכנית הגרעין שלה או בהשגת נשק להשמדה המונית או כל אמצעי נשיאה לנשק כאמור.

משה יעלון: כחלק ממאבק זה, וכדי להשלים את ההסדרים הקיימים למשטר סנקציות מחמירות ביותר, הממשלה מציעה לקבוע בחקיקה אפשרות להטיל סנקציות גם על גורמים בין-לאומיים הפועלים באירן, הן על גורמים המסייעים לאירן בקידום תוכנית הגרעין שלה או בהשגת נשק להשמדה המונית, או אמצעי נשיאה לנשק כאמור, והן על תאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן בתחומי האנרגיה, הפטרוכימיה ותזקיקי הנפט ובכל ענפי השירותים המסייעים לפעילות כלכלית זו באירן.

משה יעלון: על-פי הצעת החוק, גורם שיימצא מסייע לקידום תוכנית הגרעין של אירן או תוכניותיה לפיתוח נשק אחר להשמדה המונית, כגון נשק כימי וביולוגי, וכן פיתוח טילים המסוגלים לשאת אמצעים אלו, יוכרז על-פי החוק כ"גורם מסייע" וייאסר קיום של כל קשר כלכלי בינו לבין גורם כלשהו בישראל.

משה יעלון: מי שיקיים פעילות כלכלית עם גורם כזה, עונשו שלוש שנות מאסר.

משה יעלון: כבר כיום סחר ישיר או עקיף בין ישראל לאירן, אסור.

משה יעלון: החוק מציע להחמיר את הענישה על פעילות סחר עם אירן ולקבוע כי מי שיעבור עבירה לפי פקודת המסחר עם האויב, עונשו עשר שנות מאסר.

משה יעלון: במטרה לגרום לחברות בין-לאומיות להפסיק את פעילותן בתחומי הנפט, הגז והפטרוכימיה באירן, מוצע כי כל חברה שפועלת בתחומים אלה, בפרמטרים שקובע החוק, תוכרז.

משה יעלון: משמעות ההכרזה הינה איסור על כל ישראלי להשקיע בחברות אלה, ומי שיעשה זאת, עונשו שנת מאסר.

משה יעלון: לא פחות חשוב מכך, יצירת מצב שבו חברות כאלה לא יוכלו ליהנות מפירות כלכליים של מדינת ישראל; בכלל זה לא יוכלו להשתתף במכרזים ממשלתיים, לזכות בזיכיונות או רשיונות או לקבל סיוע ממשלתי מסוג כלשהו.

משה יעלון: בכך קובעת ממשלת ישראל שלא ייתכן מצב שבו חברות בין-לאומיות ימשיכו לפעול באירן ובה בעת לעשות עסקים עם מדינת ישראל.

משה יעלון: בנוסף, מוצע להקים מטה סנקציות במשרד האוצר שיהיה מופקד על עיצוב ומימוש מדיניות הסנקציות נגד אירן בישראל.

משה יעלון: בין שאר תפקידיו של מטה זה, אחריות על גיבוש ההמלצות לקביעת הגורמים המוכרזים; המטה יהיה אחראי להגברת המודעות למשטר הסנקציות ולאכיפתו, ויהווה מוקד ידע מדינתי שייתן מענה לגורמי הממשלה וגורמים פרטיים בנושא הסנקציות.

משה יעלון: זאת ועוד, בשל החומרה הרבה שבה רואה מדינת ישראל קיום פעילות כלכלית עם מי שהוכרז כמסייע לפרויקט הגרעין של אירן או לסחר עם אירן, מחילה הצעת החוק משטר דיווח נרחב כמו זה הקיים באשר למימון טרור, ומחייב את המוסדות הפיננסיים לדווח על כל פעולה שחשודה כעבירה לפי חוק זה.

משה יעלון: חברי חברי הכנסת, החוק המוצע, יחד עם פקודת המסחר עם האויב וחוק העונשין, יוצרים משטר סנקציות המעמיד את ישראל בחזית הסנקציות נגד תוכנית הגרעין של אירן; משטר סנקציות שאם יאומץ על-ידי מדינות נוספות, קרוב לוודאי שיפעיל על אירן לחץ שהיא תתקשה לעמוד בו.

משה יעלון: לכן אני קורא לאשר את החוק.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: להצעת החוק נרשמו כמה דוברים.

שלמה מולה: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה, סגן יושב-ראש הכנסת.

שלמה מולה: ואחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של הממשלה היא גם מיותרת, גם צינית וגם צבועה.

מוחמד ברכה: היא מיותרת בגלל – המשנה לראש הממשלה אמר בעצמו – שכבר קיים היום איסור על מסחר עם אירן.

מוחמד ברכה: היא צינית, כי היא באה לייצר סדר-יום מדומה, בהתחשב בעובדה שארצות-הברית והמערב לא נותנים לממשלה ההרפתקנית הזאת לפעול בדרך שהיא היתה רוצה לפעול, בהשראתם של ראש הממשלה ושר הביטחון בעיקר, אבל גם שרים אחרים, שרוצים לייצר הרפתקה צבאית הרת אסון באזור.

מוחמד ברכה: היא צבועה, בגלל סיבה פשוטה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, יכול להיות שאם הצעת החוק הזאת היתה נדונה בפרלמנט בנורבגיה, היינו אומרים מילא.

מוחמד ברכה: אבל בישראל, למי מטיפים?

מוחמד ברכה: למי מטיפה ממשלת ישראל בעניין הגרעין?

מוחמד ברכה: הרי ידוע שאם יש גרעין ונשק גרעיני ונשק להשמדה המונית שמאיים על שלום האזור, אם בכלל ואם הוא מתקיים, הרי הוא קיים כאן במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני לא אומר את זה כמי שיודע את הסודות הצבאיים, אלא מה שמתפרסם בכל מקום בעולם.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעה שמבטאת את המדיניות ההרפתקנית וניסיון לייצר סדר-יום מדומה שממשלת ישראל זקוקה לו על מנת להסיח את הדעת משאלות היסוד שקיימות באזור ושנדרשות ממדינת ישראל וממשלת ישראל, בעיקר נושא השלום הישראלי-פלסטיני.

מוחמד ברכה: במקום שממשלת ישראל תייצר מצב של אמון באזור, דווקא בעידן ההתעוררות הדמוקרטית בעולם הערבי – ללא קשר עם מה התוצאות, איך יהיו או לא יהיו, אם במצרים, אם בלוב ובכל מקום אחר; במקום שממשלת ישראל תיגש לפתרון יסודי על בסיס ההתחייבויות הבין-לאומיות, על בסיס ההחלטות של הלגיטימיות הבין-לאומית, היא בוחרת לברוח לאירן, לטהרן, ולשלוח כל מיני מסרים על הצורך במפגש עם הנשיא אבו מאזן, אבל בעצם בו-זמנית הם מחליטים על התנחלויות חדשות – 850, ההחלטה האחרונה כפרס לאותם פורעי חוק מהמתנחלים שהקימו בתים על אדמות פרטיות פלסטיניות – ואומרים: אין דיון על ירושלים, אין דיון על פליטים, אין דיון על בקעת-הירדן.

מוחמד ברכה: בעצם אומרים: אין דיון, אין שלום, אין שום דבר.

מוחמד ברכה: בעצם, הממשלה, על מנת לחמוק מהמחויבות לדבר שהוא בנפשו של הציבור בישראל, בנפשם של עמי האזור, והוא פתרון השאלה הפלסטינית, מנסים לייצר מוקד מתיחות שעלול או עשוי להוביל להרפתקה צבאית הרת-אסון, שיכולה לפגוע בעמים אחרים באזור, אבל היא יכולה לפגוע גם בעם בישראל.

מוחמד ברכה: אני חושב, אדוני, שהצעת החוק הזאת מיותרת, היא צינית, היא צבועה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת דב חנין.

שלמה מולה: בבקשה, דב.

שלמה מולה: בבקשה, גם לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, הצעת החוק הזאת היא, עמיתי חברי הכנסת, הזדמנות להעלות על סדר-יומה של הכנסת ולהזהיר את הציבור הישראלי מפני סכנותיה של המדיניות של ממשלת ישראל בנושא אירן.

דב חנין: ואני אומר במלוא האחריות, בסיפור הזה הממשלה מתנהלת לא רק בקיצוניות מדינית, אלא גם בהרפתקנות מדינית וביטחונית חסרת תקדים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בהחלט ייתכן שלאירנים יש תוכניות גרעיניות גם בתחום הצבאי.

דב חנין: אני, כמי שתומך בפירוז המזרח התיכון כולו מכל סוגי הנשק הגרעיני והבלתי-קונבנציונלי, בוודאי לא תומך בהתחמשות גרעינית, לא של אירן ולא של כל מדינה אחרת.

דב חנין: אבל ברור לחלוטין, עמיתי חברי הכנסת, שהתקפה צבאית ישראלית על אירן לא תוכל למנוע, לא תוכל לחסל, לא תוכל לבטל תוכניות התחמשות של אירן בנשק גרעיני, אם קיימות כאלה, אלא בדיוק להיפך – רק תחזק את המגמות האלה, רק תיצור להן הצדקות נוספות, רק תגבש הסכמה לאומית רחבה באירן עצמה מסביב לתוכניות כאלה, ורק תסבך את האזור הזה כולו במלחמה נוראה, מסוכנת, מיותרת, שתמיט חורבן קשה גם על ישראל וגם על שכנותיה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שמעולם לא היתה התנהלות כל כך חסרת אחריות וכל כך מופקרת, כפי שממשלת ישראל הנוכחית מתנהלת בנושא האירני.

דב חנין: מעולם לא היתה מדיניות שבצורה כל כך חסרת אחריות שיחקה בגורלם של אלפים רבים של אזרחים ותושבים בישראל, של אלפים רבים של אנשים, של בני-אדם מסביב לנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לא חייבים ללכת במסלול ההתאבדות הזה.

דב חנין: ישנה חלופה, אבל החלופה הזאת מחייבת היגיון מדיני שונה לחלוטין, הפוך לחלוטין מזה שהממשלה הנוכחית הולכת בו.

דב חנין: ההיגיון ההפוך הזה צריך להגיד – במקום לדחוף למלחמה אזורית כוללת ומסוכנת צריך ללכת בכיוון ההפוך, צריך לקדם מהלכי שלום, הסדר, גם במעגל הקרוב לישראל, במעגל הישראלי–פלסטיני, במעגל הישראלי–ערבי, וגם לקיים מהלכי הידברות ופירוק נשק בקנה מידה אזורי.

דב חנין: מהלכים כאלה אפשריים, מהלכים כאלה נדרשים, מהלכים כאלה חיוניים למען העתיד של כולנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההצבעה שלנו היום נגד הצעת החוק הזאת היא לא רק הצבעה נגד הצעת החוק הספציפית הזאת, אלא היא הצבעה נגד כל המדיניות של ממשלת ישראל בנושא האירני, מדיניות חסרת אחריות, מדיניות מופקרת, מדיניות מסוכנת.

דב חנין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת חנין.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר כנסת שלמה מולה.

מוחמד ברכה: אנחנו סגרנו את הרשימה, זאת אומרת, אחרי חבר הכנסת מולה ידבר חבר הכנסת אלכס מילר, והוא יהיה אחרון הדוברים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חנין, אני רוצה לומר לך משהו, אם תוכל להאזין.

דב חנין: מאזין בקשב רב.

יואל חסון: אין שום קשר בין תהליך מדיני – בין הרצון שלנו להגיע להסדר עם הפלסטינים והרצון שלנו להגיע לשלום עם מדינות ערב – –

דב חנין: תגיע להסדר עם הפלסטינים.

יואל חסון: – – ובין הצורך של העולם כולו להיאבק באירן, שמנסה להשיג נשק גרעיני.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: ונשק גרעיני במזרח התיכון בידיה של אירן הוא המחסום הראשון והמרכזי שכבר שנים מונע כאן שלום.

עפו אגבאריה: אתה בעד – – –

יואל חסון: שכבר שנים מונע כאן שלום.

דב חנין: – – – שלום עוד אין להם, זה מה שמונע שלום?

דב חנין: זה מה שמונע שלום, הנשק הגרעיני – – – לאירן?

יואל חסון: חד-משמעית.

יואל חסון: אתה יודע, חבר הכנסת חנין, שאחראים לכל הגורמים הקיצוניים היום במזרח התיכון – יוצא ונכנס מאירן, ממומן על-ידי המשטר הזה, מובל על-ידי המשטר הזה.

יואל חסון: המשטר הזה הוא האחראי הראשון לחוסר היציבות במזרח התיכון.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: אני המום בכלל – אני ציפיתי שלהצעת החוק הזאת לא יהיו בכלל דוברים, להצעת החוק הזאת, שזה יבוא בצורה – הרי על מה אתה מגן פה?

דב חנין: למה נרשמת לדיון?

יואל חסון: אני נרשמתי לדיון אחרון, ברגע שראיתי שאתם רשומים לו.

יואל חסון: אתם – אתה עומד פה ומסביר למה – מה, אנחנו עושים את מה שאירן עושה?

יואל חסון: אנחנו קמים בבוקר ומבקשים לחסל את אירן כל בוקר?

יואל חסון: מי אומר את זה?

יואל חסון: מי אומר, חבר הכנסת חנין – – –

דב חנין: עם מי אתה מתווכח?

יואל חסון: אתך, רק אתך, שאתה באת ועלית לכאן כדי לבוא ולהתנגד – – –

דב חנין: הרי לא שמעת מלה אחת.

יואל חסון: הקשבתי לכל מלה.

דב חנין: לא.

יואל חסון: אמרת שאתה מתנגד למדיניות הכללית של ממשלת ישראל בנושא האירני.

דב חנין: אתה תטפל בהתקפה על אירן?

דב חנין: על זה הוויכוח.

יואל חסון: אני אומר לך דבר אחד ברור.

יואל חסון: אם אתה רוצה פה שלום, אתה צריך לעשות הכול כדי שאירן, לא יהיה לה נשק גרעיני, כי היא מקור הכוח – היא מקור הכוח שמוביל להקצנה במזרח התיכון ושמונע כאן שלום, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: – – – נשק גרעיני בטוח.

עפו אגבאריה: – – – אם נתקיף – – –

יואל חסון: זה אנחנו.

יואל חסון: אנחנו – אדוני היושב-ראש, עוד דקה, ברשותך.

מוחמד ברכה: אתה הזמנת את – – –

יואל חסון: כן, בסדר גמור.

יואל חסון: – – – ואנחנו, חבר הכנסת חנין, אנחנו לא אלה שקמים כל בוקר ואומרים שאנחנו מבקשים לחסל את אירן, או כל מדינה אחרת.

יואל חסון: נשיא אירן הוא זה שקם כל בוקר ומאיים עליך, עלי, על אזרחי מדינת ישראל, מבקש למחות אותנו מעל פני האדמה.

יואל חסון: הוא גם מבקש להשיג את הכלי שיאפשר לו לחסל את המדינה הזאת, מה שלא יקרה, בעזרת השם.

יואל חסון: ואני אומר שהכנסת הזאת, בעצם הצעת החוק הזאת, עולה שלב נוסף ביכולת שלנו להיאבק בתוכנית הגרעין האירנית.

יואל חסון: הרי לא ייתכן שאנחנו מבקשים את הדברים האלה מכל העולם ואנחנו לא נעשה את זה פה בבית, פה אצלנו.

יואל חסון: המאבק באירן, המאבק בתוכנית הגרעין האירנית, אין לו שום קשר לרצון שלנו להשיג כאן שלום.

יואל חסון: אולי ההיפך, אם נמנע מאירן להיות עם נשק גרעיני, אם נחליש את אירן, אם נטפל במשטר הזה, יהיה להרבה יותר מנהיגים במזרח התיכון אומץ לבוא, להישיר מבט אלינו ולעשות אתנו שלום, ובוודאי להילחם באותם קיצונים שמבעירים את המזרח התיכון בוקר ולילה.

יואל חסון: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אלכס מילר.

דב חנין: ואולי בדיוק ההיפך, אם תעשה שלום – – –

יואל חסון: – – –

מוחמד ברכה: אם כבר אתה מנהל את הדיון, תעשה זאת בשקט.

דוד רותם: – – –

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, האמת היא, נשק להשמדה המונית לא טוב בשום מקום, לא טוב לאנושות, בוודאי לא כשיש נשק השמדה המונית לדיקטטורות, לכאלה שכל הנושא של זכויות האדם לא חשוב להם.

שלמה מולה: אני חושב, קודם כול בנושא האירני יש יותר מדי פטפטת ישראלית.

שלמה מולה: כשמפטפטים יותר מדי, מדברים יותר מדי, אני חושב, עושים אולי אפילו מעט מדי.

שלמה מולה: כל מה שצריך לעשות, צריך לעשות את זה בשקט.

שלמה מולה: אני חושב שישראל לא צריכה להוביל את המאבק באירן, מי שצריך להוביל את המאבק באירן – צריכות להיות – ארצות-הברית והקהילה הבין-לאומית.

שלמה מולה: בעיית אירן איננה בעייתה של מדינת ישראל, גם אם מנהיג אירן קורא להשמיד את מדינת ישראל ימים ולילות.

שלמה מולה: יחד עם זאת, אני חושב, כל מי שרוצה להצר את צעדיה של אירן, לא בדרכי תקיפה צבאית, צריך לתמוך בכל סנקציה כלכלית.

שלמה מולה: השלטון האירני צריך להבין – העם האירני צריך להבין, יש לו עסק עם שלטון מסוכן קודם כול לעמו עצמו.

שלמה מולה: אין לך ברירה, מה אתה יכול לעשות?

שלמה מולה: לכן, אם מדינת ישראל תחוקק חוק, או מחוקקת חוקים, כדי להגביר את הסנקציות, כדאי שהשלטון יבין שזה לא משתלם לו, אני חושב, טוב שישראל עושה גם את החקיקה הזאת, כדי לקרוא לקהילה הבין-לאומית: בואו תהיו עמנו, כדי ללחוץ עוד יותר את השלטון באירן.

שלמה מולה: מה שנכון הוא בעצם שנותנים הזדמנות נוספת לאירנים לסגת בעצם מהמאמץ שלהם להשיג נשק להשמדה המונית.

שלמה מולה: הרי אנחנו יודעים עם מי יש לנו עסק, איזה שלטון פנאטי, שמונע על-ידי באמת קיצוניות בלתי אנושית אפילו להבין.

שלמה מולה: מה, מישהו חושב מאתנו, מישראל, שהנשק הזה בידיים של השלטון האירני הנוכחי?

שלמה מולה: אני, דרך אגב, יש לי יסוד להניח – העם האירני הוא עם מפוכח, יותר אפילו מהשליטים שלו.

שלמה מולה: ואם כך, יכול להיות שזה הזמן שהעם האירני באמת יתקומם, יבוא ויגיד: השלטון הזה מביא לנו אסון.

שלמה מולה: הדרך היחידה – לא תקיפה צבאית מחר בבוקר באירן, ולכן אני חושב, מה שהקהילה הבין-לאומית רוצה, מה שישראל עושה בעצם – לתת הזדמנות נוספת לאירנים לסגת.

שלמה מולה: לכן, אם במעט ישראל יכולה לעשות את הסנקציות, לחדד, בעצם, שאותן חברות – שסוחרים באירן באמת לא יוכלו לעשות אתנו עסקים, אולי עשינו עוד משהו.

שלמה מולה: דווקא לעניין הזה, חברי חברי הכנסת, דב, והיושב-ראש, אתם צריכים לתמוך דווקא בסנקציה כלכלית, ולא לעת הזאת, לפחות, תופי מלחמה.

שלמה מולה: לכן, הסנקציות הכלכליות חיוניות – – –

מוחמד ברכה: אני חושב שהבקשה שלך – ההודעה שלך היא הגיונית באותו יום שמדינת ישראל תחתום על האמנה לאי-הפצת נשק להשמדה המונית, אחרי זה אפשר לשקול את ההצעה.

שלמה מולה: בוא נגיד כך: אני לא יודע, אני לא שמעתי בשום מקום מהגורמים הרשמיים שלמדינת ישראל יש נשק להשמדה המונית.

מוחמד ברכה: המשנה לראש הממשלה – – –

שלמה מולה: יחד עם זאת, אני בא ואומר, בוא לא נרחיק לכת יותר מדי.

עפו אגבאריה: – – – אם אין, למה שלא יחתמו – – –

שלמה מולה: מדינת ישראל היא עדיין מדינה דמוקרטית, אתה לא יכול להשוות את אירן לישראל, עם כל הכבוד, אני חושב.

שלמה מולה: העם בישראל הוא עם חזק, הוא בעצם יודע לשלוח – מבחינת הפיקוח הפרלמנטרי החקיקתי בעצם – את ישראל – השלטון בישראל להשוות לאירן.

שלמה מולה: תראה מה שהאירנים אומרים; אני לא שמעתי שיש מנהיג אחד בישראל שבא ואומר: אנחנו רוצים להשמיד את העם האירני, אבל האירנים כל יום אומרים לנו: אנחנו רוצים להשמיד את מדינת ישראל.

שלמה מולה: זה הבדל עצום.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, דווקא – – –

עפו אגבאריה: – – – מי משתמש בנשק להשמדה המונית – הדמוקרטיה, זה ארצות-הברית, הם שהשתמשו – – –

שלמה מולה: תראו, לכן אני רוצה לסכם ולומר את דברי.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב דווקא – אני לא בין אלה שמתלהבים מהממשלה הזאת, לא מתלהב מהממשלה הזאת, אבל דווקא המדיניות הזאת של לחדד את הסנקציות, אני חושב שזו מדיניות נכונה.

שלמה מולה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אני מודה לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת שלמה מולה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת אלכס מילר, אחרון הדוברים, בבקשה.

מוחמד ברכה: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה, אלא אם השר רוצה להשיב לדיון.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני לא מופתע בכלל מההתנגדות של אותם חברי כנסת ערבים לחוק החשוב הזה.

אלכס מילר: אין ספק שיש פה קשר ישיר בין הפעילות של אותם הגופים שפועלים בנחרצות במאבק מזוין כנגד מדינת ישראל.

אלכס מילר: כולם יודעים שאירן תומכת בכל אותם הגופים, ב"חמאס", ב"חיזבאללה", והנה פה, כל התירוצים האלה על נשק גרעיני ולא נשק גרעיני, תודו, תגידו ישר שאתם באים לסייע כאן לכל אותם הגופים.

אלכס מילר: אלה הפנים האמיתיות של גיס חמישי.

עפו אגבאריה: אלכס, דב חנין ערבי?

עפו אגבאריה: דב חנין ערבי?

אלכס מילר: הוא מייצג את אותן הסיעות – – –

עפו אגבאריה: או שאתה יהודי יותר ממנו?

עפו אגבאריה: אתה יהודי יותר ממנו.

אלכס מילר: אני לא מופתע גם מהנאום הקודם, באי-אמון, כאשר באים ומדברים על כך שצריך לוותר על הביטחון ונותנים איזה תירוץ שזה יעזור למצב הכלכלי.

אלכס מילר: הכול שטויות.

אלכס מילר: זה נראה הזוי.

אלכס מילר: רבותי, אתם מנסים לדאוג לכל אותם אלו שמנסים להשמיד את מדינת ישראל, שתומכים בכל אותם הארגונים הטרוריסטיים.

אלכס מילר: במקום לבוא ולסייע בכל אותו המאבק שמנהלת מדינת ישראל יחד עם מדינות העולם כנגד ההתחמשות הגרעינית של אירן, אתם באים ומסייעים ומנסים בכל דרך למנוע את החקיקה שבאה להילחם בכל התופעות האלו.

אלכס מילר: איפה ההתלהמות שלכם וההתלהבות שלכם מכל מה שקורה בסוריה?

אלכס מילר: אנחנו לא שומעים אתכם בכל העניינים האלו, למה?

אלכס מילר: כי בטח סוריה באותו ציר רשע עם אירן אז חס וחלילה שתתקפו אותה.

דב חנין: – – –

אלכס מילר: עם כל הכבוד, עם כל הכבוד, לא יעלה על הדעת – – –

עפו אגבאריה: כשאתה מגן על סוריה זה אומר דורשני.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שדווקא מכנסת ישראל, שבאה ומבקשת מכל המדינות בעולם לנקוט סנקציות כלכליות כדי שלא נגיע למצב של מלחמה, דווקא מכאן תצא בשורה שיש כאלה שמתנגדים ויש כאלה שתומכים.

אלכס מילר: כולנו צריכים יד ביד לתמוך בחוק הזה.

אלכס מילר: החוק הזה חשוב.

אלכס מילר: הוא נותן בעצם את הצד שלנו בכל המאבק הזה.

אלכס מילר: אני מברך את הממשלה שהיא תומכת, ובוז לכם על כך שאתם מתנגדים לחוק הזה.

אלכס מילר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אדוני, אתה מעוניין להשיב או לעבור להצבעה?

מוחמד ברכה: בבקשה.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא התכוונתי להתייחס בסוף הדברים אבל לנוכח הוויכוח שהתפתח כאן – יש תופעה מעניינת: מדינות ערב מאשימות שלישראל יש יכולות מיכולות שונות, אבל אף אחת מהן, כתוצאה מכך, לא חושבת ולא מאיימת שהיא צריכה להצטייד ביכולת גרעינית.

משה יעלון: אבל לנוכח האפשרות שאירן תצטייד ביכולת גרעינית, ארבע מדינות באזור הודיעו שאם זה יהיה המקרה הן תיאלצנה להצטייד בנשק גרעיני: ערב-הסעודית, מצרים, טורקיה וירדן.

משה יעלון: את זה, לצערי, כמה מחברי הכנסת כאן באולם לא מבינים.

משה יעלון: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, המשנה לראש הממשלה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המאבק בתוכנית הגרעין של אירן, התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: קריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: כאמור, אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המאבק בתוכנית הגרעין של אירן, התשע"ב–2012, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני – – –

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ברוב של 21 תומכים ושלושה מתנגדים, והיא תועבר להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית – אל תפריעי, בבקשה – לקריאה שנייה ושלישית לוועדת חוץ וביטחון.

מוחמד ברכה: כן, עכשיו, תדברי.

דוד רותם: לוועדת חוקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר, בבקשה – אני בדיוק עשיתי ככה וזה נגמר.

מוחמד ברכה: אז לא הספקת, אמרת את זה שהתכוונת להצבעה בעד, אני לא משנה את ההצבעה אבל זה נרשם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל תוסיף בבקשה שאני בעד.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים – – –

דוד רותם: אדוני היושב-ראש – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

דוד רותם: – – אני מבקש להעביר לוועדת חוקה.

מוחמד ברכה: אמרתי, אמרתי ועדת חוץ וביטחון.

דוד רותם: אני אמרתי חוקה, אתה אומר לי חוץ וביטחון.

מוחמד ברכה: אז ועדת הכנסת תחליט איזו ועדה תכין את החוק לקריאות הבאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן להוסיף בבקשה אותי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אני ממש הגעתי בדיוק בשנייה שזה הסתיים.

מוחמד ברכה: בסדר.

מוחמד ברכה: אמרתי – אני לא אגיד את זה פעמיים – אמרתי שנרשם בפרוטוקול שהתכוונת להצביע בעד.

מוחמד ברכה: אני לא אשנה את התוצאה, נרשם בפרוטוקול שאת בעד.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/547).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"א–2010, בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק השר משה יעלון.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: נא לא להפריע.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם שר המשפטים אני מתכבד להציע את הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"א–2010.

משה יעלון: הצעה זו מבקשת לתקן את חוק החוזים האחידים בתיקונים שונים שנועדו להבטיח הגנה טובה יותר ללקוחות מפני תנאים מקפחים בחוזים אחידים, וכן לייעל את הטיפול של המדינה בחוזים אחידים.

משה יעלון: התיקון העיקרי המוצע הוא להחליף את הליך האישור של החוזה האחיד בבית-הדין לחוזים אחידים בהליך של בחינת החוזה.

משה יעלון: כיום כל ספק רשאי לפנות לבית-הדין על מנת לאשר כי בחוזה שהוא משתמש בו אין תנאי מקפח.

משה יעלון: בחלוף השנים נמצא כי חוזים אחידים שהוגשו לאישור לבית-הדין אינם בהכרח אלה שראוי, מבחינת האינטרס הציבורי, שיבחנו על-ידו.

משה יעלון: התיקון המוצע מחייב את בית-הדין לבחון האם יש עניין ציבורי בכל חוזה אחיד שמוגש לבחינת בית-הדין, בטרם יבחן את תנאי החוזה לגופם.

משה יעלון: המטרה היא להקצות את המשאבים של הגורמים המוסמכים להגשתן של בקשות לביטול תנאים מקפחים בחוזים אחידים.

משה יעלון: תיקונים אחרים מתקנים את סעיף 4 לחוק העוסק בחזקות הקיפוח.

משה יעלון: התיקון החשוב שבהם מוסיף חזקה הקובעת כי הצהרות של הלקוח כי קרא את החוזה ומאשר את תנאיו הינן מקפחות.

משה יעלון: חזקה מוצעת זאת נובעת מתוך תפיסה כי על חוזה אחיד להכיל את התחייבויות הצדדים לגופן ולא את הצהרות הצדדים לעניין התחייבויותיהם.

משה יעלון: במרבית המקרים מדובר בחוזה מורכב וארוך, אשר אף אם הלקוח יקרא את כולו, הוא לא יוכל לרדת לסוף משמעותם של חלקים נרחבים מהחוזה.

משה יעלון: מוצע לתקן את סעיף 18 לחוק הקיים שמחיל את החלטת בית-הדין בדבר שינוי תנאי מקפח או ביטולו על חוזים שנכרתו לאחר מועד ההחלטה, אלא אם קבע אחרת.

משה יעלון: מוצע כי החלטת בית-הדין תחול כברירת מחדל על כל חוזה, אף אם נכרת קודם למועד ההחלטה.

משה יעלון: מבחן הקיפוח מקורו בנחיתותו המובהקת של הלקוח בכריתת החוזה.

משה יעלון: הוא אף קרוב, מבחינה רעיונית, לתקנת הציבור.

משה יעלון: אין זה ראוי כי תנאי אשר בית-הדין קבע שיש לבטלו או לשנותו בשל היותו מקפח, ימשיך לחול על לקוחות אשר חתמו על החוזה האחיד עם הספק.

משה יעלון: תיקון מוצע נוסף מעניק לבית-הדין לחוזים אחידים סמכות להפעיל סנקציות על מי שמפר את החלטותיו על-פי פקודת ביזיון בית-המשפט.

משה יעלון: הצעת החוק תביא לשיפור ההגנה על לקוחות מפני תנאים מקפים בחוזים אחידים.

משה יעלון: נוכח כל האמור מתבקשת הכנסת הנכבדה לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאות השנייה והשלישית.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אני רק רוצה להודיע: מעכשיו ועד סוף הישיבה, חבר כנסת שרוצה להשתתף בדיון בקריאה ראשונה צריך להירשם לפני תחילת הדיון באותו נושא.

מוחמד ברכה: ברגע שזה מתחיל, רשימת הדוברים סגורה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין – מוותר, חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נמצא כאן, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: עוברים להצבעה על הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"א–2010, בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 4), התשע"א–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מוחמד ברכה: ברוב של 15 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה לקריאות הבאות.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/693).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לנושא הבא, והוא הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק, בשם שר הביטחון, השר משה יעלון.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להניח על שולחן הכנסת את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב–2012, שעניינה עיגון בחוק של ההטבות הניתנות למשפחות השכולות מכוח הוראות אגף משפחות והנצחה של משרד הביטחון.

משה יעלון: ההוראות המינהליות, שמכוחן ניתנות כיום ההטבות, מאפשרות מתן סיוע לבני המשפחה השכולה בתחומים רבים מתחומי החיים בכלל ובתחומי החיים הקשורים באובדן, בשכול ובחיים בצל האסון בפרט.

משה יעלון: בהתאם, ניתנות ההטבות למטרות הבאות: שיקום תעסוקתי, ניידות, לימודים, רווחה כלכלית, דיור, סיוע רפואי, טיפול פסיכו-סוציאלי והנצחת חלל צה"ל ומי שנספה במערכה.

משה יעלון: ההטבות האמורות ניתנות נוסף על התגמולים, המענקים, טובות ההנאה ויתר התשלומים הניתנים לפי חוק משפחות חיילים.

משה יעלון: ההטבות הגיעו למתכונתן הנוכחית במהלך השנים, לאחר שמעת לעת נוספו עוד ועוד הטבות, כל אחת מהיבט שונה החל על אוכלוסייה ייחודית זו, ובהתאם לצרכיה העדכניים, כפי שבאו לידי ביטוי בין היתר בדו-שיח מתמשך בין משרד הביטחון לבין הארגונים היציגים של הזכאים, ארגון "יד לבנים" וארגון אלמנות ויתומי צה"ל.

משה יעלון: חלק מההטבות נועד לסייע למשפחה השכולה לחזור לתפקוד, ככל האפשר, חרף האסון שפקד אותה, כגון הטבות לשיקום תעסוקתי וסיוע בלימודים; חלקן נועד לפתור צורך מסוים שהתעורר ודרש פתרון, כגון בעיה רפואית, נפשית או כלכלית, וחלק מההטבות ניתן כדי להקל על המשפחה השכולה בתחומי חיים שונים, כגון השתתפות בתשלום אגרת טלוויזיה, סיוע ברכישת רכב ועוד.

משה יעלון: בחינת סוגי ההטבות למיניהן מעלה כי הן מכסות שטחים רבים משטחי החיים בכלל ומשטחי החיים הקשורים לאובדן ולשכול בפרט.

משה יעלון: על מתן ההטבות בדרך של קביעת הוראות מינהליות נמתחה ביקורת, ובעקבותיה הנחה היועץ המשפטי לממשלה את משרד הביטחון לעגן את מקור הסמכות ליתן את ההטבות בחוק משפחות חיילים.

משה יעלון: הצעת חוק זו באה, בעיקרה, ליישם הנחיה זו באופן שישקף, ככלל, את המצב הקיים, וללא שינוי בהיקפו של סל ההטבות.

משה יעלון: אני מבקש שהכנסת תאשר את ההצעה בקריאה ראשונה ותעביר אותה להמשך דיון בפרטיה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים כץ להשתתף בדיון על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה מוץ מטלון, והוא יהיה אחרון הדוברים.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות למשנה לראש הממשלה, שביקש להעביר את הצעת החוק לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: כשקראתי את החוק לא האמנתי.

חיים כץ: לפני כחצי שעה העברתי פה חוק גמלאות למשרתי הקבע בצה"ל.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה זה שלוש שנים העבירה 17 חוקים בנושאי יתומים, נכים, אלמנות, חיילים, חיילים משרתים, פעילים – 17 חוקים בקריאה שנייה ושלישית; 49 תקנות עברו.

חיים כץ: יש פה חוקים – אתה יודע, אם אתחיל לספר על החוקים אני לא אעמוד בשלוש דקות.

מוחמד ברכה: לא תעמוד.

חיים כץ: בטוח שלא, גם לא בשלוש שעות.

חיים כץ: אבל יש חוק משפחות חיילים שנספו במערכה, חוק תגמולים לנפגעי איבה, חוק קליטת חיילים משוחררים, חוק עבודת נשים, חוק קצבאות חיילי מילואים, אלמנות צה"ל, ואני יכול להמשיך.

חיים כץ: ועדת החוץ והביטחון, ועדה דקלרטיבית שנוגעת באסטרטגיה, ממתי התחילה לגעת באנשים?

חיים כץ: אחרי עשייה כזאת גדולה, פתאום משום – מ-nowhere – – –

מוחמד ברכה: אבל עם מי אתה מתווכח?

מוחמד ברכה: השר הציע שזה יעבור לוועדת העבודה.

חיים כץ: אני מתווכח עם מי שכתב את החוק.

מוחמד ברכה: טוב.

חיים כץ: קודם כול, אני שמח במה שהשר אמר, ואני מקבל את זה באהבה, אבל מי שכתב את זה – אתה יודע, אני נמצא פה – –

 משה (מוץ) מטלון: אספר לך אחר כך – – –

חיים כץ: – – הייתי פה בעבר וטיפלתי בנושא הפנסיה ובתקנון האחיד, ולפתע בחוק ההסדרים – יום אחד ראיתי שצריך להוציא את הטיפול בשינוי בתקנון האחיד מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: דיברתי עם דב.

חיים כץ: דב אמר לי: שמע, קראתי את זה, הזדעזעתי.

חיים כץ: גם אני קראתי את זה, השתגעתי, אמרתי ואללה, בכל מקום מתוקן, אחרי שמסתכלים על העשייה, אומרים ואללה, תמשיך.

חיים כץ: פה, לפתע פתאום, לא יודע, מ-nowhere, מאיפה זה מגיע.

חיים כץ: אז אני שמח שהמשנה לראש הממשלה אמר שהוא מבקש שהצעת החוק הזאת תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, וגם אני מבקש שתעבור לוועדת העבודה והרווחה, וגם אני בטוח שתעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: ואנחנו נמשיך לגעת באנשים, לעזור לכל האוכלוסיות, לאנשים החלכאים, לנזקקים ולחלשים, והוועדה האחרת, שתתעסק באסטרטגיה, בדברים גדולים, בפצצה האירנית, בפצצה הטורקית, וכן הלאה וכן הלאה.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: טוב.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת משה מוץ מטלון – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: גם לרשותך שלוש דקות.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, אדוני המשנה לראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, קראתי את הצעת החוק הזאת ופשוט נדהמתי – אתה יודע, ואפילו התעורר בי איזה גל צחוק.

 משה (מוץ) מטלון: אמרתי, מה פתאום, אחרי שנים של עשייה פה – הזכיר יושב-ראש הוועדה את המספרים, אני לא אחזור – רק היום, היום בבוקר, העברנו לקריאה שנייה ושלישית הצעה שנוגעת לחיילי צה"ל שנפצעים בחופשות מיוחדות, היום בבוקר, ובשבוע הבא זה יעלה פה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: ולפני שעה היה – הגמלאות.

 משה (מוץ) מטלון: ולפני שעה עבר פה חוק הגמלאות, ואנחנו יודעים כמה עבודה השקענו, והיו נציגי ארגון נכי צה"ל רק לפני שבוע ימים בוועדת העבודה והרווחה בעקבות הצעה לסדר-היום שהצגתי פה בכנסת על התנהלות אגף השיקום מול הנכים.

 משה (מוץ) מטלון: והיום עשיתי כמה בירורים – אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ומסתבר, ככה נתקלתי בשאלה, מה זה הבלגנים האלה שעושים בוועדת העבודה והרווחה, והבאת את אגף השיקום, והתקיים פה דיון, ועכשיו, אמרתי, הבנתי מה המניעים לחוק.

 משה (מוץ) מטלון: אולי יש איזו ועדה בכנסת בראשות חבר הכנסת כץ, שעומד על זכותם של הפרטים, אולי יש כמה חברים שמסייעים לו בעניין הזה, שאולי יש להם תפיסת עולם חברתית, ואולי גם דואגים לנכים, ולמשפחות שכולות, ולאלמנות, וליתומים, ואולי זה מפריע למישהו במערכת.

 משה (מוץ) מטלון: לשמחתי הרבה נאמר לי בסופו של דיון קצר, גם מפי אנשי משרד הביטחון, שלא יעמדו על החוק אם הכנסת אכן תחליט להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

 משה (מוץ) מטלון: אז א.

 משה (מוץ) מטלון: אני שמח; ב.

 משה (מוץ) מטלון: אני מודה למשנה לראש הממשלה, שאני מוקיר ומעריך מאוד מאוד, על ההצהרה שהצהרת פה, אדוני, שזה – על-פי עמדת הממשלה וראש הממשלה – יעבור לוועדת העבודה והרווחה.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב ששם המקום, אין מקום אחר.

 משה (מוץ) מטלון: ועדת החוץ והביטחון, שגם בה אני חבר, וגם את זה הבהרתי – אמרתי הרי לאנשי משרד הביטחון היום, אז תעבירו את זה לשם, אז תיתקלו בי בוועדת החוץ והביטחון, מה הרווחתם?

 משה (מוץ) מטלון: תמצאו אותי שם.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו נעשה עבודה אמיתית, רצינית, יסודית, הוגנת וצודקת לציבור הזה.

 משה (מוץ) מטלון: אני שוב מודה לך, אדוני, המשנה לראש הממשלה.

 משה (מוץ) מטלון: תודה על ההזדמנות.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אתה רוצה להשיב, כבוד השר?

משה יעלון: לא.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: נעבור להצבעה על – – –

 משה (מוץ) מטלון: אני מצביע ביד.

 משה (מוץ) מטלון: לא אספיק להגיע.

מוחמד ברכה: לא, בסדר, אנחנו נוסיף את הקול שלך אם לא תגיע.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ברוב של 13 תומכים, כולל קולו של חבר הכנסת מטלון, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור עכשיו לנושא הבא, והוא בקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר לביטחון פנים את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 46(ב) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, בכל הנוגע למתן היתר לאיגוד ערים לכבאות בלבד לקבל אשראי.

מוחמד ברכה: יציג את הבקשה של הממשלה השר משולם נהרי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי הממשלה החליטה מכוח סמכותה לפי 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר לביטחון פנים את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 46(ב) לחוק יסודות התקציב, בכל הנוגע למתן היתר לאיגוד ערים לכבאות בלבד לקבל אשראי.

משולם נהרי: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הממשלה מבקשת שהכנסת תאשר את ההחלטה.

משולם נהרי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: הבקשה של הממשלה מחייבת הצבעה ודיון.

מוחמד ברכה: נרשם רק חבר אחד, חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: לאחר מכן אנחנו נצביע על בקשת הממשלה.

מוחמד ברכה: שלוש דקות.

יריב לוין: דב, אף פרלמנט לא נראה ככה מאז ימי ברית-המועצות.

דב חנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, בדיוק לכן ביקשתי את רשות הדיבור – כדי לנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, ולעשות מה שהאופוזיציה אמורה לעשות במצבים אלה, וזה לדבר.

דב חנין: לפחות לדבר האופוזיציה עדיין יכולה.

דב חנין: עדיין.

חיים כץ: בין שתי הצעות, יש הצעת חוק שלך – – –

דב חנין: מאה אחוז, בסדר גמור, זה טוב שהיא גם עושה הצעות חוק, האופוזיציה, וגם טוב שהיא מעבירה אותן בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

דב חנין: אבל משהו מדאיג קורה בכנסת, והמשהו המדאיג הזה מאוד הוחמר עם הקמת אותה ממשלת חירום רחבה של 94 חברי כנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכולנו צריכים להיות מוטרדים ומודאגים ממצבה של האופוזיציה בכנסת הנוכחית.

דב חנין: האופוזיציה היא קטנה, האופוזיציה היא חלשה, אבל האופוזיציה גם צריכה, אדוני היושב-ראש, לקחת את עצמה בידיים ולעשות את מה שצריך – –

זהבה גלאון: אבל היא נחושה.

דב חנין: – – ולהיות נחושה, ולהילחם, ולהילחם על מקומה בכנסת, ולהילחם על מקומה בוועדות הכנסת – ועדת ביקורת המדינה, ועדת הכלכלה וועדות אחרות – כדי שבבית הזה יישמעו קולות שונים; קולות שונים מאשר קולה של הממשלה, שהיא כל כך בעייתית, ועל כך דיברתי כבר בהרחבה בדיונים הקודמים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הדקה וחצי שנותרו לי כדי לדבר על אופוזיציה במקום אחר, ומעל במת הכנסת לברך את האופוזיציה השמאלית הרדיקלית ביוון על ההישג הגדול שלה בבחירות האחרונות.

דב חנין: העם היווני, אדוני היושב-ראש, לא נכנע למסע ההפחדות שבו השתתפו מקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ועד נשיא צרפת פרנסואה הולנד.

דב חנין: העם היווני הצביע בשיעורים גדולים מאוד עבור קואליציית השמאל הרדיקלית "סיריזה".

דב חנין: לפני בחירות מאי, הקואליציה הזאת היתה בעלת 4.5%.

דב חנין: היא גדלה פי-שישה, ויש לה היום 27% מהבוחרים ביוון.

דב חנין: קואליציה של כוחות, שמבטאת עמדות שמאליות עקביות ורדיקליות, מציעה אלטרנטיבה למדיניות החורבן החברתי שהביאו המפלגות הממסדיות ביוון – מפלגת "פּאסוֹק", שהיא אחותה התאומה של מפלגת העבודה הישראלית; מפלגת הניאו-דמוקרטיה, שתהיה מפלגת השלטון כנראה מעכשיו, שהיא שילוב של קדימה והליכוד.

דב חנין: המפלגות האלה, שהחליפו ביניהן את השלטון לאורך שנים רבות, הביאו על יוון חורבן, כלכלי וחברתי, והשלימו את החורבן הזה בכניעה מבישה לתכתיב של אירופה, שבעצם רק מעמיק את הבעיות החברתיות ואת הקשיים החברתיים.

דב חנין: השמאל מציע חלופה.

דב חנין: השמאל מציע חלופה של הגדלת תקציבים, של הגנה על המוחלשים, של הגנה על שכבות הביניים, של הלאמת בנקים, של מחילה על חובות, של עצמאות לאומית.

דב חנין: השמאל מציע דרך אחרת ליוון.

דב חנין: אני חושב שיש לאופוזיציה בישראל הרבה מה ללמוד מהאופוזיציה הזו ביוון, שהראתה שכאשר לוחמים על עקרונות, כאשר מציעים דרך אחרת לציבור, הציבור גם תומך בה.

דב חנין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על בקשת הממשלה להעביר סמכויות לשר לביטחון פנים משר הפנים, בכל מה שנוגע לאיגוד ערים לכבאות.

מוחמד ברכה: בבקשה, מי בעד ומי נגד אישור בקשת הממשלה?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה – 16 נגד – 1 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר הפנים לשר לביטחון הפנים נתקבלה.

מוחמד ברכה: בקשת הממשלה אושרה בתמיכתם של 16 חברי כנסת, מתנגד אחד ונמנע אחד.

מוחמד ברכה: [מס' כ/432; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 25466; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא, והוא הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 22), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת חיים כץ.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, הצעת חוק שלך.

מוחמד ברכה: אבל הוא לא כאן.

חיים כץ: טוב, אז גפני – – –

מוחמד ברכה: הוא פה.

חיים כץ: אז זה יהיה קצר.

מוחמד ברכה: יהיה קצר.

מוחמד ברכה: הכול יהיה קצר.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה דקות עמדתי פה על הדוכן ודיברתי על זה – למה?

חיים כץ: למה אנחנו צריכים לקחת מהוועדה?

חיים כץ: הצעת החוק הזאת שאני מתכבד להציג בפניכם היא חלק – שליש – מהצעת חוק שלי, של חבר הכנסת אילן גילאון ושל חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה.

חיים כץ: כל ההצעה המורכבת של שלוש הקבוצות, עלותה כ-7 מיליון שקל.

חיים כץ: ואז החלטנו בצורה מסודרת לפצל את החוק.

חיים כץ: אמרנו שנעשה מזה שלושה חוקים, ובשלושה חוקים זה לא תקציבי.

חיים כץ: הייתם צריכים לראות את ההתנגדויות של האוצר.

חיים כץ: ועל מה אנחנו מדברים?

חיים כץ: העברנו את החוק של אילן, העברנו את החוק שלי, ואמרתי לדב חנין: תמתין בסבלנות.

חיים כץ: אם יגעת ומצאת – תאמין.

חיים כץ: לקח עוד חודש ועוד חודש, ואני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין), התשע"ב–2012 של חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת עפו אגבאריה וחבר הכנסת חנא סוייד, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת לפטור מארנונה מסגרות יומיות, לרבות מרכזי יום, מרכזי שיקום ומרכזי הכשרה לאנשים עם מוגבלות פיזית ושכלית, לרבות אוטיזם, שמלאו להם 18 שנה.

חיים כץ: המסגרות היומיות כאמור מעניקות ויוצרות לאנשים עם המוגבלות השוהים בהן קשר חברתי ותוכן, תורמות לרווחתם ובריאותם ומגבירות את תחושת הערך העצמי והשייכות.

חיים כץ: המסגרות היומיות מקיימות רמות שונות של פעילות, טיפול ושיקום מקצועיים ותעסוקתיים.

חיים כץ: אתמול הייתי בבית כזה – קריית-אונו, "בית נועם".

חיים כץ: כשאתה הולך לשם ואתה רואה את ההתנדבות ואתה רואה את הפעילות ואתה רואה את הלב ואתה רואה את הנשמה שמשקיעים שם, לפעמים אתה משתגע ואומר: ואללה, איך זה לא בא בקלות?

חיים כץ: למה אנחנו צריכים לעשות תחבולות?

חיים כץ: אנחנו צריכים לפצל את החוק לשלושה חוקים, למה לא להעביר אותו כמקשה אחת ביום אחד?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אבל מה לעשות, אנחנו חיים במערכת.

חיים כץ: אם אנחנו צריכים להתחכם אנחנו נתחכם.

חיים כץ: זה ייקח קצת יותר זמן, אבל אנחנו נביא את המזור לאוכלוסיות האלה שהן אפילו לפעמים לא יודעות לבקש מאתנו להביא את המזור שהן כל כך צריכות.

חיים כץ: המסגרות היומיות מקיימות רמות שונות של פעילות, טיפול ושיקום מקצועיים ותעסוקתיים, החל מרמה של תרפיה וטיפול סוציאלי ועד לרמה של אבחון והכשרה מקצועית תעסוקתית.

חיים כץ: במשך שנים לא חויבו המסגרות האמורות בארנונה, אם משום שקיומן הוא באחריות הרשויות המקומיות ואם בשל התאמתן לתנאים שבהוראות הפטור קיימות.

חיים כץ: ואולם לאחרונה הופיעו דרישות שונות לתשלום הארנונה ונוצרו חוסר אחידות וחוסר בהירות בנושא הזה.

חיים כץ: על כן, יש לקבוע הוראות ברורות לגבי פטור מארנונה למסגרות האמורות.

חיים כץ: יצוין כי תנאי למתן פטור מארנונה הוא שהמסגרת מוכרת על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים וש-85% לפחות מהאנשים עם המוגבלות השוהים בה הופנו על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים או המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: הפטור שיינתן למסגרות אלה מנטל הארנונה יאפשר את המשך פעולתן לרווחת תושבי הרשויות המקומיות שהם אנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות.

חיים כץ: אני פונה אליכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: ואני, במקום לחזור אחר כך, אגיד את התודות.

חיים כץ: ועוד פעם, תודה גדולה ליושבת-ראש הוועדה המיתולוגית וילמה מאור ולצוות המסור של הוועדה, אתי, מעיין וענת.

חיים כץ: תודה ליועצת המשפטית נועה בן-שבת.

חיים כץ: ויש איזה צופה בבית שעבדה הרבה שנים בוועדה והיתה המנהלת של הלשכה המשפטית, והיא היתה אחת ממובילי התמיכה בחוק הזה – הגברת ג'ודי וסרמן.

חיים כץ: אז לצופה בבית ג'ודי וסרמן תודה על התמיכה, התמיכה בחוק.

חיים כץ: תודה ל"פורום פתח-תקווה", פורום לפיתוח התעסוקה, באמצעות עורכת-הדין עידית גודס-גרינבאום, ולכל מי שלקח חלק בקידומו של החוק.

חיים כץ: וכמובן, למציעי החוק, תודה רבה שנתתם לנו בוועדה את האפשרות להביא את החוק הזה לקריאה השנייה והשלישית ועזרתם ללא מעט אנשים שלא יכולים להביע את מה שאמרתם.

חיים כץ: וכמובן, תודה לעוזרי הפרלמנטריים, אילן מרסיאנו וקורל אבירם; בעברית – אלמוגית.

חיים כץ: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: ואנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה, בהיעדר כל הסתייגות.

מוחמד ברכה: הצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 22), התשע"ב–2012 – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מוחמד ברכה: ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 22), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 22), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שלישית ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: ברכות ליושב-ראש הוועדה ולמציעי החוק.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין לדברי תודה בשם המציעים.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחר כך אנחנו נעבור לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בשמי ובשם סיעתי, אדוני היושב-ראש, אתה, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חברי חבר הכנסת עפו אגבאריה שנמצא אתנו, חבר הכנסת חנא שלצערו לא יכול היה להיות היום, אני רוצה להודות לך – – –

מוחמד ברכה: לשמחתו.

דב חנין: לצערו ולשמחתו; לצערו מבחינת ההצבעה, לשמחתו מבחינות אחרות.

דב חנין: אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, באמת על עבודתך ומסירותך והתגייסותך למען החוק הזה, שהוא חוק חשוב, כי הוא נותן פתרון ומענה לאנשים המוחלשים ביותר שצריכים באמת את העזרה של הוועדה שלך, שאכן ניתנת להם.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לתודות שגם אתה הבעת למנהלת הוועדה וילמה מאור, לעורכת-הדין ג'ודי וסרמן, שיש לה הרבה זכויות בחוק הזה, גם ביצירתיות ובחשיבה על הפתרונות, לעורכת-הדין נועה בן-שבת.

דב חנין: ואני רוצה להוסיף עוד תודה אחת, מיוחדת הפעם, לעורך-הדין גלעד סממה, מנהל ועדת השרים לענייני חקיקה, שבישורת האחרונה, כשנוצרו הרבה מאוד קשיים של הרגע האחרון עם משרד האוצר, התגייס ופעל ועמד בסיכומים שהיו לנו.

דב חנין: אני אומר את זה לזכותו.

דב חנין: לא היה פשוט, היה מורכב.

דב חנין: עמד בזה, כל הכבוד לו.

דב חנין: ותודה רבה בשם הנכים גם לו.

דב חנין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: [נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נחזור לסעיף הקודם שהיה בסדר-היום, ושפסחנו עליו בטעות, והוא בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 48) (תעודות התחייבות), התשע"ב–2011.

מוחמד ברכה: יציג את הבקשה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אני מתנצל על הטעות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 48) (תעודות התחייבות), התשע"ב–2011, דנה במוסד הנאמן לתעודות התחייבות ומבהירה את תפקידי הנאמן וחובותיו, כולל החובה לפקח באופן שוטף על עמידת החברה המנפיקה בהתחייבויותיה כלפי מחזיקי תעודות ההתחייבות.

משה גפני: הצעת החוק כוללת בסעיף 14 תיקון לסעיף 35ח לחוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, אשר קובע את חובת הנאמן.

משה גפני: ההצעה מבקשת להרחיב את חובות וסמכויות הנאמן וכן להוסיף סעיף שיקבע סמכות לנאמן במצב שבו הוא סבור שתימנע מהמנפיק היכולת לעמוד בהתחייבויותיו.

חיים כץ: מי ישלם את הנאמן?

משה גפני: מי ישלם את הנאמן?

חיים כץ: את שכרו.

חיים כץ: על חשבון מי זה יבוא?

חיים כץ: על חשבון אלה – – –

משה גפני: לא, אנחנו לא יוצרים את הנאמן.

משה גפני: הנאמן קיים.

משה גפני: לא יוצרים אותו.

משה גפני: ועדת משנה של ועדת הכספים בראשותו של חבר הכנסת ציון פיניאן, שהוקמה לצורך כך, קיימה ישיבות רבות בעניין הצעת החוק.

משה גפני: אגב, אני עוד לא מביא את החוק, החוק יובא בנפרד.

משה גפני: אבל לא יוצרים, יוצרים רק את – – –

מוחמד ברכה: לא, זו בקשת פיצול, זה הכול.

משה גפני: רק במהלך הישיבה האחרונה שבה התקיימו ההצבעות על הצעת החוק הועלה הצורך לתת לנאמן סמכות לנהל משא-ומתן מול החברה המנפיקה באמצעות מינוי נציגות של מחזיקים.

משה גפני: מכיוון שמוסד נציגות המחזיקים אינו מוסדר באופן מפורש בחקיקה, ביקשנו מרשות ניירות ערך להוסיף להצעת החוק הסדר מפורט וכולל למינוי ופעילות הנציגות – מי ממנה אותם, מה התפקיד שלהם.

משה גפני: את זה אנחנו מפצלים.

משה גפני: הרשות לא ידעה מה הוא ההסדר הראוי מבחינתה בשלב זה וביקשה לקיים דיונים בנושא.

משה גפני: בנוסף, הוספה של נושא כזה מצריכה גם קיום דיון מעמיק בוועדת הכספים ושמיעה של כל הגורמים הנוגעים בדבר.

משה גפני: על מנת שלא לעכב את הבאת הצעת החוק כולה לקריאה השנייה והשלישית החליטה הוועדה לבקש מהכנסת לפצל את הסעיף האמור מתוך הצעת החוק ולאפשר לה להביאו בנפרד בפני הכנסת.

משה גפני: אני מבקש את התמיכה בבקשת הפיצול.

משה גפני: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה לא על החוק, על הבקשה של ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 48) (תעודות התחייבות).

מוחמד ברכה: מי בעד הבקשה, מי נגדה ומי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה – 11 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 48) (תעודות התחייבות), התשע"ב–2011, נתקבלה.

מוחמד ברכה: בקשת ועדת הכספים בדבר הפיצול אושרה ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: [מס' כ/336; "דברי הכנסת", חוב' ל', עמ' 29480, מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 11795, עמ' 11874, חוב' ל"ו, עמ' 12247; נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לנושא הבא, והוא הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה – – –

חיים כץ: – – – נתתי את הכבוד לאילן גילאון.

מוחמד ברכה: אז תגיד.

מוחמד ברכה: תודיעו ליושב-ראש.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן גילאון, בשם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: היושב-ראש – אני רק הקריין, האמת שהוא כתב פה הכול, אז אני אתחיל אחרת, אני אתן תודות לכל האנשים המיתולוגיים, כולל חיים כץ.

אילן גילאון: המיתולוגיה זה – לנועה ולג'ודי, ולווילמה המיתולוגית, ולאייל המיתולוגי, ולחיים כץ המיתולוגי, שעוד מעט הוא שובר את ספר השיאים של גינס בחקיקה.

אילן גילאון: האמת שהחוק הזה הוא חוק בהחלט פעוט, הוא רק משנה תאריכים.

אילן גילאון: הוא נותן איזה הנחה, קצת, לאנשים, כדי שלא להפוך אותם, לא לעבריינים ולא לנמנעים.

אילן גילאון: אשכרה מידתיות.

אילן גילאון: אני אקרא מה שכאן חיים כץ כתב לי.

אילן גילאון: אם יש שגיאות כתיב, אדוני, או טעויות בעברית, זה הכול חיים כץ, לא אני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, הצעת חוק שיזם חבר הכנסת אילן גילאון, יעני, סחבק.

אילן גילאון: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2), התשס"ה–2005, חייב להתקין תקנות שיקבעו התאמות נגישות שונות לאנשים עם מוגבלות במקומות ציבוריים ובמכלול של שירותים ציבוריים, הכול כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות לקבל את השירות שלו הם נזקקים, באופן דומה ככל האפשר לזה שניתן לאדם ללא מוגבלות.

אילן גילאון: ברוב סעיפיו של תיקון מס' 2 האמור הוטל על גופים שאינם רשות ציבורית, קרי גופים פרטיים, לבצע את התאמות הנגישות עד ליום 1 בנובמבר 2012.

אילן גילאון: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לדחות, לגבי הגופים הפרטיים, את מועד ביצוע התאמות הנגישות בשני עניינים: 1.

אילן גילאון: לעניין תקנות לפי סעיף 19ט לחוק, התאמות נגישות למקום ציבורי שהוא בניין קיים – מוצע לדחות את מועד חובת ההנגשה מיום 1 בנובמבר 2015 ליום 1 בנובמבר 2017.

אילן גילאון: אציין שמדובר בדחייה שנייה, לאחר שהדחייה הראשונה התבררה כלא מספיקה ביחס להתאמות הנגישות במקומות ציבוריים שהם בניינים קיימים.

אילן גילאון: ללא דחייה נוספת עלול להינזק האינטרס הציבורי, שכן אם ייוותר פרק זמן קצר מדי לביצוע חובות הנגישות, יותר גופים פרטיים יוכלו לבקש וגם לקבל פטור מנציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בעילה של נטל כלכלי כבד מדי, וכך יהיו מונגשים פחות מקומות לאנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: יובהר כי לאחר תיקון החוק כמוצע עתה, יהיה צורך גם בתיקון תקנות, ואני פונה לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ולכל הגורמים המעורבים בתיקון התקנות, לפעול במהירות ולהביא את התיקון לתקנות לאישורה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עד ליום 15 ביולי 2012.

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: לעניין תקנות לפי סעיף 19יב – התאמות נגישות בשירות הציבורי, מוצע בשלב זה לדחות את חובת ההנגשה מיום 1 בנובמבר 2012 ליום 1 בנובמבר 2015, משני טעמים: א.

אילן גילאון: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אישרה ביום 29 במאי 2012, מכוח סעיף 19יב האמור, את תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (נגישות רכב השכרה ואוטובוסים), התשע"ב–2012, שבהן נקבעו חובות לביצוע התאמות נגישות בפרקי זמן שנעים בין שישה חודשים לשנתיים.

אילן גילאון: טווח זמנים זה מחייב תיקון של דחיית המועדים גם בחוק; ב.

אילן גילאון: ועדת המשנה לתקנות לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ממשיכה לדון בתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמת נגישות לשירות), התש"ע–2009, שהן התקנות העיקריות והמרכזיות שמותקנות לפי סעיף 19יב, ולא מן הנמנע שעם אישורן תשקול הוועדה את הצורך בדחיות נוספות לאור חלוף הזמן בין תחילת הדיונים על תקנות אלה לבין אישורן.

אילן גילאון: אבהיר שחלוף הזמן נובע ממורכבותן של התקנות, שמחייבות הידברויות בין נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לבין גורמים רבים אחרים הנוגעים בדבר.

אילן גילאון: לאור זאת, דחיית המועדים המוצעת היא נדרשת ומחויבת המציאות ביחס לגופים הפרטיים.

אילן גילאון: אני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ובנוסח שאישרה הוועדה.

אילן גילאון: עכשיו אני רק רוצה – הבהרה שלא כתובה פה: לא יהיו יותר דחיות, למרות מה שכאילו השתמע מכאן.

אילן גילאון: זאת אומרת, אם עד עכשיו הגורמים הממשלתיים היו צריכים להנגיש את עצמם עד 2015, עכשיו נתנו להם כבר "גרייס" עוד שלוש שנים עד 2018.

אילן גילאון: הפרטיים שהיו צריכים להנגיש את עצמם עד 2015 יצטרכו לגמור את הנגשתם עד 2017, והרשויות המקומיות, שהן הכי פרובלמטיות, כרגיל, הן קיבלו אישור עד 2021, או במלים אחרות, עד 2018 ישראל תהיה אמריקה, זאת המחויבות של יושב-ראש הוועדה, של מנכ"לית הוועדה, ושל סחבק גם כן.

אילן גילאון: לא יהיו יותר שום דחיות בעולם, ראס בין עינו.

מוחמד ברכה: אלא אם כן יבוא שר אוצר – –

אילן גילאון: שום דבר.

מוחמד ברכה: – – ויכניס את זה לחוק ההסדרים.

אילן גילאון: אה.

מוחמד ברכה: אה, נו באמת.

מוחמד ברכה: טוב, אנחנו מקווים שלא.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, בהיעדר הסתייגויות להצעת החוק אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–2 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מוחמד ברכה: ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, נתקבל.

מוחמד ברכה: ברוב של שמונה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה שלישית – – –

דב חנין: אדוני, אנא תוסיף אותנו לתומכים.

עפו אגבאריה: לא עבר.

מוחמד ברכה: אנחנו נציין שאתה רוצה לתמוך, אבל אני לא אשנה את ההצבעה.

מוחמד ברכה: אני רוצה לברך את יוזמי החוק ואת אלה ששקדו עליו.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לעלות?

חיים כץ: לא לא, זה בסדר.

חיים כץ: אני עולה עכשיו עוד פעם.

מוחמד ברכה: אז אני, בשם הכנסת כולה, מודה למציעים, לוועדת העבודה, לצוות שעבד על הכנת החוק.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו תוספת חשובה מאוד.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/467).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור, נחזור בעצם, להצעות חוק בקריאה ראשונה, ואנחנו נדון בהצעת חוק למניעת אלימות כלפי עובדי רווחה, התשע"ב–2012, של חבר הכנסת חיים כץ.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה שאילן גילאון עמד פה לפני זה והציג את הצעת החוק בשם הוועדה, זה לא בא סתם.

חיים כץ: אילן גילאון, כל שבוע, ביום שלישי, פועל למען הנכים בנושא הנגישות בשעות עבודה ארוכות זה כמעט שלוש שנים.

חיים כץ: הוא עמד פה על הדוכן בזכות, ולא בתור מקריא.

חיים כץ: הצטנע ואמר: אני מקריא, אבל לא כך הדבר.

חיים כץ: עמדת בזכות, בזכות פעילותך, בזכות פועלך ובזכות תרומתך לציבור הנכים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מקרין ולא מקריא.

חיים כץ: מקריא ומקרין, וקורא, והוא – בסדר, אילן גילאון עושה את שלו.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כחודש וקצת תקפו שלושה אחים מסח'נין באלות, במוטות ברזל ובאבנים בני משפחה של עובדת סוציאלית שטיפלה במקרה באחותם.

חיים כץ: במקרה אותה עובדת סוציאלית – למזלה, לא במקרה – במקרה ולמזלה היא לא היתה בבית, ולא כיסחו אותה, רק פגעו באחרים שלא היה להם שום עניין ולא היו צריכים להיפגע.

חיים כץ: גם היא לא היתה צריכה להיפגע.

חיים כץ: למרבה הצער, המקרה הזה הוא לא המקרה הראשון, וגם לצערי כנראה לא יהיה המקרה האחרון.

חיים כץ: בשנים האחרונות מקרים מסוג זה הפכו לחלק משגרת יומם וחייהם של רבים מעובדי הרווחה, ולשם כך בדיוק אני מתכבד להביא בפניכם, לקריאה ראשונה, את הצעת חוק למניעת אלימות כלפי עובדי רווחה, התשע"ב–2012, אשר תעבור שינויים בהסכמה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מוחמד ברכה: כל אחד הוא יותר מדי.

חיים כץ: כן, זה כבר מוגזם.

חיים כץ: אתה יודע, אמא שלי, עליה השלום, אמרה: מה שיותר מדי – לא טוב.

חיים כץ: כל דבר צריך להיות במידה.

חיים כץ: יותר מדי יפה לא טוב.

זהבה גלאון: אה.

חיים כץ: יותר מדי מלוח לא טוב.

מוחמד ברכה: אין מידה של אלימות שהיא מותרת.

חיים כץ: יותר מדי יפה לא טוב.

חיים כץ: יותר מדי מלוח לא טוב.

חיים כץ: יותר מדי מתוק לא טוב.

חיים כץ: כל דבר צריך להיות במידה.

חיים כץ: מה שמעת יפה, נשים, כבר קפצת.

חיים כץ: לא אמרנו כלום.

זהבה גלאון: אין דבר כזה יותר מדי יפה.

חיים כץ: אז היא התבלבלה, אני אדבר אתה.

חיים כץ: בפעם הבאה שאלך לבקר אותה, אז אני אגיד לה.

אילן גילאון: אל תמהר.

חיים כץ: למעשה, תדירות האירועים האלימים גבוהה עוד יותר, מאחר שמחצית המקרים אינם מדווחים בכלל.

חיים כץ: זה המקרים המדווחים.

חיים כץ: אם זה כל יום וחצי מדווח, ומחצית לא מדווחים, זאת אומרת כל שלושת-רבעי יום יש לנו מקרה.

חיים כץ: עוד נמצא כי בין 10% ל-15% מהמטופלים של כל עובד סוציאלי נוהגים כלפיו בתוקפנות, וכן כי בין השנים 2010 ו-2011 נרשמה עלייה של כ-40% במקרי האלימות הפיזית – זה כבר לא אלימות מילולית; לא שהאלימות המילולית מותרת, חברת הכנסת זהבה גלאון.

חיים כץ: לא, אלימות מילולית אסורה גם כן, אבל כנראה האלימות המילולית לא מספיקה, ואנחנו עוברים לאלימות פיזית.

חיים כץ: ריבוי מקרי האלימות הפיזית והמילולית נגד עובדי שירותי הרווחה – בין שמדובר באלימות נגד עובדים סוציאליים העובדים במחלקה או מחוץ לה, ובין שמדובר באנשי מינהל העובדים במחלקה – מחייב חקיקה שתגרום להרתעתם של המטופלים, משפחותיהם ואחרים מלהשתמש באלימות נגד אותם עובדים שבאים לסייע.

חיים כץ: לשם כך אני מבקש את תמיכתכם בהצעת החוק, אשר, כפי שציינתי, תעבור שינויים.

חיים כץ: לצערי, אתם יודעים, משרד המשפטים – אני לא רוצה להגיד כלום, אבל שחלילה, לא יקרה – לכן, אני שמעתי את הדרישות של משרד הרווחה, ומשרד המשפטים, ומשרד האוצר, ומשרד התמ"ת, וכל המשרדים.

חיים כץ: אני מקווה שהחוק יעבור פה בקריאה ראשונה, ואז נביא את זה לדיון בוועדה לקראת קריאה שנייה ושלישית תוך כדי התחשבות גדולה וניסיון להגיע להסכמות עם הגורמים הממשלתיים השונים, ואז, שנוכל להביא את זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: אני מקווה שחברי הכנסת יאשרו את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

חיים כץ: תודה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: נעבור לדיון על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת שלמה מולה.

זהבה גלאון: – – –

מוחמד ברכה: שלמה נמצא.

עפו אגבאריה: הוא שינה מקום.

חיים כץ: עכשיו הוא שקט שם.

עפו אגבאריה: בטוח.

עפו אגבאריה: מאז שהוא בין ה-94 הוא נהיה קצת יותר שקט, אבל הוא לוחם אמיץ.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: המעבר מכאן לשם היה כרוך בהרבה צפרדעים שהוא היה צריך לבלוע.

קריאה: מהפך נפש.

מוחמד ברכה: מהפך או מפח?

חיים כץ: הוא לא אוהב צפרדעים.

מוחמד ברכה: בבקשה.

עפו אגבאריה: חבר הכנסת שלמה מולה, ידוע שהוא גם לוחם נגד אלימות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על החוק הזה, ואני באמת מאוד מחזק את ידיו שהוא מביא את הדברים האלה, את עניין האלימות נגד עובדים סוציאליים, ובכלל האלימות נגד עובדי ציבור.

עפו אגבאריה: אנחנו גם עדים לתופעה של התקפות למיניהן על רופאים ואחיות, ועובדי ציבור, ומורים, וכל מיני.

עפו אגבאריה: אז כנראה תופעת האלימות הולכת ונהיית איזו נורמה.

עפו אגבאריה: כפי שאמרת, חבר הכנסת חיים, שאם זה יותר מדי, זה לא טוב, אבל אני זוכר, ובטוח שגם אתה זוכר ימים הרבה יותר טובים, כאשר היה איזה כבוד לעובד סוציאלי, היה כבוד למורה, היה כבוד לרופא.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, אנחנו איבדנו את הדברים האלה, וזה דבר שמביא אותנו לחקיקה, להעניש אנשים שיעשו את הדברים האלה.

חיים כץ: כלפי עובדים – – –

עפו אגבאריה: נכון.

עפו אגבאריה: הייתי מצפה גם ממשרד החינוך, לחשוב על זה, איך לחנך כדי שלא להגיע לעבירות כאלה מאנשים.

עפו אגבאריה: ידוע לי שציבור האנשים שפונים לעובדים סוציאליים זה ציבור שהוא קשה-יום, ציבור של אנשים שלא מקבלים את מה שהם צריכים.

עפו אגבאריה: אני מרגיש אתם, אני יודע מה המצוקות שלהם, וזה בדרך כלל אנשים שלא מקבלים את הטיפול כפי שבאמת צריכים לקבל אותו.

עפו אגבאריה: חבל מאוד שאנחנו צריכים להגיע לחקיקה נגד האלימות הזאת.

עפו אגבאריה: מן הדין היה שאנחנו אולי ניטיב עם האנשים האלה, ואני מקווה שתוך כדי הדיון על החוק בעתיד אנחנו גם על הכיוון הזה נדבר, או בכיוון הזה נחשוב, ואני בטוח שזה גם יהיה ככה.

עפו אגבאריה: אולי בסופו של דבר נגיע לצורה כזו שנקל על האנשים האלה.

עפו אגבאריה: את העונש צריך לתת למי שבאמת מגיע לו להיענש בצורה כזאת, ואולי לחנך לחברה יותר סובלנית.

עפו אגבאריה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, אם הוא יהיה.

מוחמד ברכה: אם לא, אנחנו נעבור להצבעה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, קודם כול, הצעת חוק מצוינת, תודה רבה לך ולכל היוזמים.

שלמה מולה: אני חושב, עובדי שירותי הרווחה, באמת, אנשים שעושים עבודת קודש.

שלמה מולה: מי שמגיע אליהם בעצם – אנשים קשי-יום, אנשים שבאים לסף ייאוש על נושאים שבהם באמת לא הצליחו למצוא פתרונות, ואז, האנשים שאמורים לטפל בהם, הם חוטפים את האש, אולי את האש החברתית, כשליחי ציבור, אנשי מקצוע, ואני חושב שהם ראויים לכל ההגנה הנדרשת.

שלמה מולה: כפי שאנחנו מגלים אלימות כלפי רופאים, כלפי אנשי מקצוע בבתי-החולים, במחלקות, במיונים, וכן הלאה, לא פעם ראינו שעובדים סוציאליים חוטפים, שבשירותי הרווחה מגדפים אותם.

שלמה מולה: לכן אני חושב שקודם כול, אדם במקום עבודתו צריך להרגיש בטוח, שהמדינה מגינה עליו.

שלמה מולה: לכן אין לי הרבה מה לדבר, רק באתי להגיד תודה רבה, ואותם אלפי עובדים סוציאליים, או עובדי שירותי הרווחה, אומרים היום סוף-סוף: גם הכנסת מגינה עלינו.

שלמה מולה: אני חושב שזה דבר חשוב.

שלמה מולה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בכל פעם שיש איזה סיפור או איזה מקרה, פתאום אנחנו רואים איזו הצעת חוק.

נסים זאב: לא הבנתי, מה ההבדל בין עובדים סוציאליים, למשל, לעובדי רשויות מקומיות, לעובדי רווחה, לבין רופאים, לבין אחיות.

חיים כץ: – – –

נסים זאב: בסדר, אז תביא הצעת חוק על כל עובדי הציבור במדינת ישראל, מי שתוקף אותם, תלוי בסוג התקיפה, אם זה עוון או פשע.

נסים זאב: למה לעשות על כל עובד מסוים שנמצא באיזה תפקיד מסוים חוק בפני עצמו?

נסים זאב: לא ברור לי מדוע.

נסים זאב: אני אומר לך שזה לא קיים בעולם.

נסים זאב: אין מצב שמביאים חוק לעובדים סוציאליים, מביאים חוק לרופאים.

נסים זאב: מביאים חוק שמי שתוקף – למשל שוטרים, ובכל תפקיד – – –

חיים כץ: אני 12 שנה בכנסת, לא הייתי בעולם – – –

נסים זאב: מה לא היית?

חיים כץ: בעולם.

יריב לוין: בעולם.

חיים כץ: כן, אני נשאר בארץ.

נסים זאב: מה פירוש?

חיים כץ: אני 12 – אמרת שזה לא קיים בעולם.

נסים זאב: אני אומר לך.

נסים זאב: אני בדקתי.

נסים זאב: לא קיים – –

חיים כץ: 12 שנה – – –

נסים זאב: – – במדינות – –

מוחמד ברכה: טוב, רבותי.

נסים זאב: – – שעושים חוק פרטני לכל עובד ציבור בנפרד.

נסים זאב: זה לא קיים.

נסים זאב: תבדוק את זה, תראה שאני צודק.

מוחמד ברכה: זו טענה רצינית שיש להתייחס אליה – – –

נסים זאב: אני אומר:

נסים זאב: רוצים לעשות חוק כולל על כל עובד ציבור, בלי יוצא מן הכלל, זה יכול להיות עובד סוציאלי, זה יכול להיות – אתה יודע מה, אתה בא לקבל פספורט, ולא נותנים לך את הפספורט.

נסים זאב: זה יותר מקומם אותו והוא יכול לפגוע באותו עובד ציבור.

נסים זאב: אז מה ההבדל בין עובד משרד הפנים, עובד משרד הבריאות ועובד בלשכת הרווחה?

נסים זאב: לדעתי זה אותו דבר, וצריכים לחשוב אולי בחשיבה יותר רחבה על כל עובדי הציבור, ולחשוב על ענישה אולי יותר מחמירה, אבל שהדין יהיה שווה לכולם.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: אתה רוצה להשיב או נצביע?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: נצביע.

מוחמד ברכה: נצביע.

מוחמד ברכה: אנחנו נצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק למניעת אלימות כלפי עובדי רווחה, התשע"ב-2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות כלפי עובדי רווחה, התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נסים זאב: אני מתנגד ומצביע בעד.

מוחמד ברכה: אי-אפשר להצביע נגד.

מוחמד ברכה: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה בתמיכתם של עשרה חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא חוזרת להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/470).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 6) (העלאת גיל הנישואין המותר), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת אורית זוארץ, דב חנין, ניצן הורוביץ, יריב לוין, חנין זועבי וקבוצת חברי כנסת – קריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יריב לוין.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

זהבה גלאון: מה אתי?

מוחמד ברכה: אתם קבוצת חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: גם אני.

אילן גילאון: קבוצה טובה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר שזה לא חוק ככל החוקים.

יריב לוין: זה בהחלט רגע חשוב כאשר אנחנו מביאים את החוק הזה אחרי הרבה הרבה הרבה שנים של ניסיונות.

יריב לוין: מביאים אותו להצבעה בקריאה ראשונה.

יריב לוין: הצעת החוק שחתומים עליה כיוזמים חברי הכנסת אורית זוארץ, דב חנין, עפו אגבאריה, מוחמד ברכה, חנא סוייד, זהבה גלאון, עינת וילף, ניצן הורוביץ, אילן גילאון, חנין זועבי, ג'מאל זחאלקה ואנוכי, אבל הזכויות עליה מגיעות קודם כול ובראש ובראשונה לסגנית השר גילה גמליאל, שהצליחה לעשות את מה שלא עלה בידם של רבים במשך עשרות שנים, ולגייס את תמיכת הממשלה בהצעה הזאת ולאפשר את קידומה ואת הבאתה לכנסת, ואני מקווה שהיום אנחנו נשלים את אישורה בקריאה הראשונה ונעשה עוד צעד לקראת השלמת התהליך החשוב הזה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, נישואים הם אולי ההחלטה החשובה ביותר שאדם מקבל בחייו.

יריב לוין: זו החלטה שיש לה השלכה ישירה על כל מהלך חייו, על התפתחותו, על הדרך שבה הוא מעביר את מרבית שנות חייו.

יריב לוין: אנחנו חיים במדינה שבה כבר הכירו זה זמן בעובדה שקטינים אינם כשירים לעשות לבדם פעולות שונות, למשל פעולות שנוגעות למקרקעין, מתוך המצב שבו הם נמצאים, שהוא באופן טבעי מצב של תלות, מצב לפעמים של חוסר ידע מספיק, חוסר בשלות מספיקה.

יריב לוין: אבל משום מה, מה שאסור בתחום המקרקעין, מסתבר שמותר לקטינים דווקא בהחלטה הכל-כך חשובה והכל-כך מרכזית הזאת בחיים, והיא ההחלטה של הנישואים.

יריב לוין: יש מי שאומרים שאסור להתערב ברצונו החופשי של אדם ושבמדינה דמוקרטית לא מתערבים בנושאים כאלה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שהמחוקק, קרי, אנחנו כאן בכנסת, לא קיבלנו את הגישה הזאת מלכתחילה בכך שהטלנו מגבלות על כשרותו המשפטית של קטין לעשות פעולות כאלה ואחרות באופן עצמאי ללא אישור אפוטרופוסו.

יריב לוין: ובצד השני אני רוצה לומר שחובתה של המדינה, בוודאי של מדינה דמוקרטית, להגן על החלש ולהגן על מי שנמצא במצב שבו הפוטנציאל לכך שהוא ינוצל, שיכפו עליו דבר שעלול לשנות את כל עתידו ובהרבה פעמים גם לשנות לרעה, להתערב ולמנוע את הדבר הזה.

יריב לוין: זה לא פלא שהתופעה של נישואי קטינים נפוצה בעיקר בקרב אוכלוסיות מוחלשות יותר.

יריב לוין: אגב, כ-70% מהמקרים נמצאים במגזר הערבי והבדואי.

יריב לוין: זה תהליך שהרבה פעמים – וצריך לזכור, רוב המקרים של נישואי קטינים הם נישואים של נשים קטינות, של צעירות – – –

משולם נהרי: – – –

יריב לוין: תיכף אני אתייחס גם לזה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: התשובה היא כן, אגב, אבל תיכף אני אתייחס לזה.

משולם נהרי: – – – נישואים בגיל צעיר.

יריב לוין: תיכף אני אתייחס.

יריב לוין: אני לא יודע אם זה בגלל – תיכף אני, תיכף אני – אדוני השר, האמן לי, אני אתייחס.

יריב לוין: התופעה הזאת, שלא נטעה, היא בעיקרה תופעה של נשים, של צעירות, של קטינות, שנישאות בהרבה מאוד מקרים בכפייה ובהרבה מאוד מקרים הדבר הזה גוזר על אותן נשים יציאה ממעגל הלימודים, מעבר כמעט מיידי למצב של תלות מוחלטת בבעל, וכפועל יוצא אחר כך גם הרבה פעמים חיים של עוני, חוסר השכלה וכדומה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שיש שורה של מחקרים – אני חושב שראוי לציין את "מרכז רקמן", שסייע לנו רבות בעניין הזה, של המועצה לשלום הילד – שמראים שיש קשר ישיר בין נישואים מוקדמים לשיעורי אלימות גבוהים, לשיעורי גירושים גבוהים.

יריב לוין: אני חושב שהמסקנה הנגזרת מתוך התמונה הזאת היא מסקנה כפולה: האחת, אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו נקבע את הנורמה, משום שכדי למנוע תופעה צריך קודם כול להגדיר את הנורמה על מנת שתוכל לחנך, תוכל להסביר ותוכל לשכנע קודם כול בצד ההסברתי-חינוכי שלא זו הדרך הנכונה לפעול בה.

יריב לוין: אני חושב שקביעת הנורמה היא מאוד מאוד חשובה, היא ראשית הדרך כדי להתמודד ולמגר את התופעה הזאת.

יריב לוין: הנושא השני, והוא הצד השני, הוא העובדה שגם מבחינה מהותית, כאשר גיל הנישואים נקבע כאן ל-17, רואים באופן ברור שמספר מקרי הנישואים בטווח הגילאים של 17–18 הוא גבוה באופן משמעותי ממה שקיים מתחת לגיל 17.

יריב לוין: חלק זו אולי סוגיה של גיל, אבל אין ספק שחלק לא מבוטל מכך נובע מהעובדה שמרבית האנשים הם אנשים שומרי חוק.

יריב לוין: כאשר באים ואומרים להם שהנישואים מותרים מגיל 18 ואילך, הם לא עושים את זה לפני כן.

יריב לוין: ולכן אין ספק שבעצם העלאת הרף של הגיל כבר נתרום באופן מיידי, עוד לפני שלב האכיפה, לשינוי ההתנהגות הנורמטיבית וליצירת מצב שהתופעה הזאת תפחת באופן משמעותי.

יריב לוין: אני, אגב, רוצה לומר שצריך לזכור שאנחנו לא עושים כאן איזה מהפכה או חידוש בין-לאומי.

יריב לוין: לצערי, ההיפך הוא הנכון.

יריב לוין: זה כמעט, הייתי אומר, לא נעים לומר, שבמידה מסוימת אנחנו מיישרים היום קו לא עם מדינות מערביות שנמצאות במקום הזה כבר מזמן, אלא גם עם הרבה מאוד מדינות שבימים כתיקונם אני לא בטוח שהיינו משתבחים כל כך בהתייחסות שלהן לזכויות אדם, אזרח, ולסוגיות מן הסוג הזה; מדינות, כולל רבות מהמדינות השכנות לנו, שבהן זה מכבר גיל הנישואים נקבע על 18.

יריב לוין: אגב, יש מדינות, למשל כמו עירק, ששם הגיל הוא אפילו 20.

יריב לוין: כלומר, לקחו את העניין הזה והם ניסו להתמודד עם תופעה חברתית כזאת בצורה אפילו יותר אגרסיבית.

יריב לוין: אגב, יש מדינות בודדות שבהן גיל הנישואין הוא יחסית נמוך, הוא נמצא מתחת לרף שאנחנו מציעים כאן, והן מדינות דוגמת סעודיה ואיחוד האמירויות, שיש להן הישגים בלא מעט תחומים, אבל אני לא בטוח שדווקא בתחום הזה אנחנו היינו מבקשים להידמות להן.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו נמצאים, אדוני היושב-ראש, באמת בעת רצון בזכות העבודה שעשתה סגנית השר גמליאל, יש לנו הזדמנות בלתי חוזרת להשלים את המהלך הזה.

יריב לוין: אני רוצה להודות מכאן גם לחבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שנתן לנושא קדימות ועדיפות, ולבקש ולקוות בשם כולנו שהחוק הזה יעבור היום ובעקבותיו גם יושלם עוד במושב הזה.

יריב לוין: ונעשה כאן צדק, נעשה כאן גם מהלך שבסופו של דבר יציל – אין מלה אחרת לומר את זה – יציל את חייהן של אלפי נערות מדי שנה בשנה, עשרות אלפי נערות בכל עשור.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה הוא בסופו של דבר – מדברים הרבה על חקיקה חברתית, זו חקיקה חברתית אמיתית.

יריב לוין: אני כמובן מבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון על הצעת החוק.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין; אחריו – חבר הכנסת מולה, אתה יכול – שלוש-ארבע דקות, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, נורא נורא קר במליאה שאתה מנהל.

מוחמד ברכה: סליחה?

דב חנין: הטענה היא שקר פה, שהמיזוג חזק.

זהבה גלאון: אדוני המזכיר, המיזוג נורא חזק.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני שמח שהגענו ליום הזה.

דב חנין: חברי, חבר הכנסת לוין, הציג את הנימוקים הרבים, המהותיים והחשובים שיש להעלאת גיל הנישואים לגיל 18.

דב חנין: זה נכון, זה ראוי, זה מתקדם, זו הנורמה בעולם, זו פגיעה בקטינים כאשר מאפשרים נישואים שלהם או השאה שלהם בגיל כל כך צעיר, זו פגיעה בנשים.

דב חנין: נישואי קטינים, נישואי קטינות, עמיתי חברי הכנסת, זו פגיעה בזכויות אדם, והגיע הזמן שנשים קץ לפגיעה הזו.

דב חנין: הגיע הזמן שנצטרף לחברות מתוקנות ומתקדמות, שבהן נקבע באופן ברור שיצירת התא המשפחתי היא מעשה שאותו עושים בהסכמה חופשית אנשים בוגרים, ואנשים בוגרים הם אנשים שעברו את גיל 18.

דב חנין: זה מה שקובעת גם האמנה הבין-לאומית להגנת זכויות הילד; מי שמתחת לגיל 18 נחשב מבחינת הדין הבין-לאומי לילד.

דב חנין: ילדים יכולים לעשות דברים רבים, אבל ילדים אינם מבוגרים קטנים, וילדים אינם נישאים ואינם יכולים להינשא.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו גם כוללת מנגנון שמאפשר החרגה במצבים מיוחדים כאשר הדבר נעשה לטובת הקטינים והקטינות עצמם, והדבר ראוי במצבים מיוחדים כפי שהצעת החוק מגדירה, וכפי שאנחנו בוודאי נמשיך ונעבוד עליה בוועדה.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה, גברתי סגנית השר, על עבודתך בעניין הזה.

דב חנין: ואני אומר את זה באמת בהערכה אישית מיוחדת, מכיוון שבכנסת הזאת לפני שנה וחצי הצעת החוק הזו נפלה.

דב חנין: ואני מאוד מאוד מעריך את היכולת שלך ושל החברים הנוספים בוועדת השרים לענייני חקיקה לחשוב על הדברים מחדש, לראות את הדברים בתמונה חברתית, באמת מודרנית ומתקדמת, ולהבין שהגיע הזמן שנתקן את החוק ונעשה את המהלך הזה.

דב חנין: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: אני מזמין את סגנית השר, ואחריה – חבר הכנסת ברכה.

שלמה מולה: אני מבין שאתם התחלפתם כי היא ביקשה, היא ממהרת ללכת, אז תודה רבה לך.

מוחמד ברכה: זה רק בשבילה.

מוחמד ברכה: אם זה היה מישהו אחר – – –

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, הצעת החוק היום שעולה לקריאה ראשונה היא באמת הצעת חוק מהפכנית בחשיבותה ובמעמדה של מדינת ישראל בזירה הבין-לאומית.

גילה גמליאל: מדובר על להעלות את גיל הנישואין בחוק מגיל 17 ל-18.

גילה גמליאל: היום יש מצב שגובל באבסורד.

גילה גמליאל: זוג מתחתן בגיל 17, ויום למחרת לא יכול – –

שלמה מולה: לא יכול להירשם.

גילה גמליאל: – – לשכור דירה, לצורך העניין, כי הוא לא בגיל, כי מתחת לגיל 18 הוא לא יכול לעשות עסקאות מקרקעין.

גילה גמליאל: זה דבר שבאמת אין בו שום היגיון.

גילה גמליאל: יתירה מזה, לצערנו, מרבית הקטינים והקטינות שנישאים אינם נישאים מתוך רצון חופשי, מרביתם אינם מסיימים את חוק לימודים שהם לימודי חובה במדינת ישראל, והם – לצערנו, מרביתם, כל המחקרים מעידים על כך שהם מגיעים למעגל העוני.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר שאת כל הנתונים ביססנו על דוח שהפיק "מרכז רקמן לקידום מעמד האשה" באוניברסיטת בר-אילן.

גילה גמליאל: ואני רוצה לברך את כל חברי וחברות הכנסת שקידמו את הנושא, ובראשם חבר הכנסת יריב לוין, שלאורך כל הדרך קידם את החוק בצורה מהירה, יחד עם דוד רותם היושב-ראש, זהבה גלאון וכל החברים שרשומים בחוק, ואין לי הרשימה הארוכה של כל מי שאמון על החוק החשוב והנכון הזה למדינת ישראל.

גילה גמליאל: מה שכן מפתיע להיווכח, נכון להיום, זה לראות את ישראל שנמצאת הרבה מאחור.

גילה גמליאל: לא רק מדינות כמו ארצות-הברית ובאירופה, אלא מדינות מוסלמיות כדוגמת אלג'יריה, תוניסיה, טורקיה, ירדן, כוויית, מאוריטניה, עומאן, עירק – בכל המדינות האלה גיל הנישואים עומד על גיל 18, ואנחנו במדינת ישראל עדיין בגיל 17.

גילה גמליאל: החוק הזה היה במשך שנים – אני חושבת שחברתי זהבה כבר שנים מנסה לקדם אותו.

גילה גמליאל: דיברו כאן קודם גם על כך שהנושא עלה גם בכנסת הנוכחית, והיה מאוד קשה לבחון אותו לגופו של עניין ולשכנע, מדוע החוק הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

גילה גמליאל: מלבד עצם היותה של מדינת ישראל חתומה על אמנות בין-לאומית שדורשות את עצם – מי שחתום על האמנה – לחוקק חוק של – לא נישואים של ילדים וקטינים, נישואי בוסר, אלא נישואים מגיל 18, גם האמנה לביעור האפליה נגד נשים וגם האמנה של זכויות הילד, אלה אמנות שאנחנו חתומים עליהן, ובשעה טובה סוף-סוף נעמוד גם בדרישות החשובות האלה.

גילה גמליאל: מי שרואה את הנתונים, שנכון להיום נמצאים בהם מעל 4,000 נשים מדי שנה, מרביתן מהאוכלוסייה המוסלמית, מעל 77% מהן; מרביתן גם נאלצות לראות את עצמן נשואות בטרם עת ולא מתוך רצון, נושרות מבית-הספר – – –

נסים זאב: למעשה, זו חקיקה מיוחדת למוסלמים.

גילה גמליאל: נושרות מבית-הספר.

גילה גמליאל: יש גם נשים יהודיות.

שלמה מולה: חבר הכנסת נסים זאב, אתה רשום לדבר.

גילה גמליאל: אם 77% מוסלמיות, אז תחשב את היתרה, וגם הן.

שלמה מולה: אתה תדבר אחר כך.

נסים זאב: – – –

גילה גמליאל: יש הרבה מאוד היבטים שליליים, חבר הכנסת נסים זאב.

ג'מאל זחאלקה: הוא מדבר אחריו.

גילה גמליאל: התופעה הזאת היא קשה ביותר.

גילה גמליאל: יש הרבה חברות, לצערנו, שכופות ממש את הנישואים על אותן נערות צעירות.

גילה גמליאל: ואני שמחה לומר שבשעה טובה הממשלה הבינה זאת, ואני מברכת את כל המפלגות, כולל הסיעות הדתיות בכנסת, שלא הגישו ערר וכן נתנו לחוק לעבור.

שלמה מולה: תודה רבה.

גילה גמליאל: אז היום הוא יעבור בקריאה ראשונה, ובקרוב גם יחוקק כחוק במדינת ישראל.

שלמה מולה: תודה רבה, גברתי.

שלמה מולה: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, גם אחד היוזמים, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התימהון הוא לא על עצם העובדה שאנחנו – או בעצם ההתלהבות היא לא על עצם העובדה שאנחנו מאשרים היום חוק כזה, אלא התמיהה היא למה עכשיו, למה זה לקח כל כך הרבה זמן.

מוחמד ברכה: הסיעה שלנו מגישה את החוק הרבה הרבה זמן, אבל אני לא יכול להבין למה לפני שנה למשל, או לפני שישה חודשים, הממשלה התנגדה.

מוחמד ברכה: אין שום היגיון.

מוחמד ברכה: זה לא חוק תקציבי ולא לא-יודע-מה.

מוחמד ברכה: זה חוק, פשוט ביסודה של שמירת האנושיות של אדם.

מוחמד ברכה: הרי מה המצב הקיים?

מוחמד ברכה: זאת אומרת, בן או בת 17 או לפני כן, לא יכול להוציא רשיון, עכשיו הוא יכול להוציא רשיון נהיגה, הוא לא יכול להצביע לפני זה, הוא לא יכול לשכור דירה, כפי שנאמר.

מוחמד ברכה: לצורך בניית התא היסודי בחברה, התא של המשפחה, זה היה כביכול מותר.

מוחמד ברכה: ואז נוצר מצב שילד מגדל ילד או ילדה מגדלת ילד.

מוחמד ברכה: זה פשוט אסון.

מוחמד ברכה: אני חושב שאין מקום להצדיק את המצב הקיים לפני הבאת החוק הזה להצבעה בשום צידוק, לא מוסרי, לא אנושי, לא דתי – שום דבר – לא אתי.

מוחמד ברכה: אני מברך, כמובן, ואנחנו חלק מהיוזמים וחלק מהדוחפים לאישור החוק הזה.

מוחמד ברכה: אני מברך על כך.

מוחמד ברכה: אומנם זה באיחור, אבל חשוב שזה קורה היום בכנסת.

מוחמד ברכה: לדעתי, גם על-פי הסטטיסטיקה, מדובר שהתופעה הזאת נפוצה בקרב הציבור הערבי או הציבור המוסלמי או הציבור הבדואי – כל אחד ישתמש בביטויים שלו.

מוחמד ברכה: אני חושב שהאינטרס המובהק של החברה הערבית, של החברה המוסלמית, של החברה הבדואית, הוא לא להוסיף נחשלות על נחשלות, היא לא להוסיף מצוקה על מצוקה, כי התופעה הזאת היא חלק מהביטויים של מצוקה ושל נחשלות.

מוחמד ברכה: אני קורא לציבור לא רק לכבד את החוק, אלא גם לא לנסות לעקוף אותו.

מוחמד ברכה: כי יש גם מחשבות ויש שיטות וניסיונות לעקוף.

מוחמד ברכה: אני מציע, זה לכבודה של הבת, לכבודו של הבן, לכבודה של החברה, שהתופעה הזאת של נישואי קטינים תיעקר מן השורש.

מוחמד ברכה: החוק הזה תורם תרומה משמעותית וחשובה, אבל יותר חשוב מהחוק הוא אימוץ נורמות של התייחסות לאדם בכבוד ולהתייחס אליו כאדם.

מוחמד ברכה: אני, כמובן, קורא לכל חברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה, ואני מקווה, אדוני, חבר הכנסת יריב לוין, שההתקדמות לקראת קריאה שנייה ושלישית לא תיקח הרבה זמן.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

שלמה מולה: האמת היא – שמעתי אותך, חבר הכנסת ברכה, ואני מניח שגם נשמע את ג'מאל זחאלקה – ואתם ראויים באמת להערכה שאתם מובילים את החקיקה יחד עם יריב לוין ואחרים, כי בכל זאת יש רגישות בין-תרבותית, וזה חשוב.

שלמה מולה: בבקשה, גברתי.

ג'מאל זחאלקה: נסים זאב יציע גיל מקסימום לנישואים – להתחתן עד גיל 25.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את סגנית השר גילה גמליאל – לצערי, היא איננה – ואת חבר הכנסת יריב לוין שהציג את החוק, על ההחלטה של הממשלה, בעצם על העשייה שלהם להביא להחלטה של הממשלה לתמוך בהעלאת גיל הנישואין.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אנחנו היום מעלים את גיל הנישואים מגיל 17 ל-18, אמרו את זה כבר קודם, ומיישרים קו עם המדינות המתוקנות בעולם, וגם מדינת ישראל מיישרת קו עם העובדה שהיא חתמה על אמנות בין-לאומיות, כולל אשררה את האמנה בדבר זכויות הילד שאומרת שלא ניתן יהיה להינשא לפני גיל שמונָה-עשרה.

זהבה גלאון: כשאנחנו מדברים על העלאת גיל הנישואים אני רוצה להסב את תשומת לבכם שאנחנו בעיקר מדברים על השאת קטינות.

זהבה גלאון: התופעה הזאת של נישואים מתחת לגיל שמונָה-עשרה מתייחסת בעיקר לקטינות שזכויות האדם שלהן מופרות, והיום כשהכנסת תתמוך בהצעה הזאת להעלאת גיל הנישואים לשמונָה-עשרה – –

משולם נהרי: שמונֶה-עשרה.

זהבה גלאון: אני ספרתי.

זהבה גלאון: – – הכנסת בעצם משדרת שהיא מגינה על זכויות האדם של קטינות במדינת ישראל; כי כשאומרים – ואמרו גם בוועדה, היה מי שטען בוועדה – על מה אתם מדברים, יש כאן רצון חופשי אמיתי, כשבחורה בת 17 רוצה להינשא, אז מה, אתם תהיו אלה שתחליטו עבורה, אתם תהיו אלה שתקבעו לה?

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם שאין דבר כזה בגיל כזה שנקרא "רצון חופשי אמיתי".

זהבה גלאון: אנחנו יודעים על מערכת של לחצים בין שהיא גלויה ובין שהיא סמויה.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים על מערכת של מסרים שמועברת לאותן נשים צעירות.

זהבה גלאון: אנחנו כאן מתייחסים לנשים כאילו הן נישאות רק בגיל 17.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם שאנחנו יודעים על עדות מסוימות שמשיאות קטינות גם בנות 15-14, והעובדה שהם לא רוצים שיעלו את הגיל ל-17, כי הם מחכים שנה-שנתיים עד שרושמים את הילדים שנולדים במרשם האוכלוסין, כי עד אז, בשנתיים האלה, הילדים הרי בכלל לא מקבלים הגנה – לא ביטוח בריאות וכל הדברים האלה.

זהבה גלאון: זה נורא, זאת פגיעה איומה.

זהבה גלאון: לא רק שנערות בגיל הזה אינן כשירות לקבל החלטה חופשית אמיתית על נישואין, הן בוודאי לא כשירות לעשות את שני הדברים האלה ביחד – גם להינשא וגם ללדת ילדים.

זהבה גלאון: כל התפיסה הזאת שאשה, התפקיד שלה בחיים זה להינשא, ללדת, לשבת בבית, לגדל ילדים – זאת תפיסה מעוותת, שאני חושבת שהיום הכנסת אומרת שהגיע זמנה – איך אומרים – –

משולם נהרי: לחלוף.

זהבה גלאון: – – לחלוף מהעולם.

זהבה גלאון: אני מודה לך, אדוני.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לכל הנושאים במלאכה.

זהבה גלאון: אני רוצה רק לציין עוד משפט אחד, אדוני, ברשותך: הצעת החוק הזאת לראשונה הוגשה לכנסת כבר בכנסת החמש-עשרה על-ידי חברת הכנסת אתי לבני.

זהבה גלאון: אנחנו ניסינו במהלך הכנסות שאחרי זה להעביר את הצעת החוק, וטוב שהגיעה חברת הכנסת גילה גמליאל.

זהבה גלאון: בטח שכחת משהו, אז טוב שחזרת ואת שומעת.

זהבה גלאון: כולנו כאן החמאנו לך וליושב-ראש ועדת הכנסת על המהלך.

זהבה גלאון: אני מודה לכל חברי חברי הכנסת על התמיכה בחוק.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לומר את דברו בנושא.

מוחמד ברכה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבים מהאזרחים בכלל מופתעים מכך שגיל הנישואים הוא 17.

ג'מאל זחאלקה: הם חושבים לתומם שהוא 18.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהרוב המכריע של הציבור חושב ככה.

ג'מאל זחאלקה: לכן הצעת החוק, אין הרבה מה להסביר בה.

ג'מאל זחאלקה: אם כבר צריך לתהות למה עד עכשיו – איך קרה שעד עכשיו, עשרות שנים, החוק הזה קיים?

ג'מאל זחאלקה: על זה צריך לשאול.

ג'מאל זחאלקה: ולמה?

ג'מאל זחאלקה: אני הייתי בכנסת לפחות בשלוש הכנסות האחרונות – פעם אחר פעם נעשו ניסיונות להעביר את החוק הזה, וכל פעם זה הוכשל – – –

נסים זאב: זחאלקה, בת כמה היתה אמא שלך כשהתחתנה?

ג'מאל זחאלקה: אמא שלי התחתנה, וילדה אותי כשהיתה בגיל 16.

נסים זאב: – – – אז אם החוק הזה היה לא היית נולד בכלל.

קריאה: – – – יעמוד וידבר.

זהבה גלאון: – – –

אילן גילאון: מתי אמא שלך ילדה אותך?

מוחמד ברכה: לא, אבל תענה על אותה שאלה.

ג'מאל זחאלקה: הרב נסים זאב, אחד הדברים שעושה את הנושא הזה אמוציונלי מבחינתי זה שאמא שלי התחתנה בגיל 16 – –

נסים זאב: ואני גאה בזה – – –

ג'מאל זחאלקה: – – ומתוך שיחות אתה, אני לא רוצה להגיד לך שזה דבר טוב בגיל 16.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להביע רגשות ברבים, אבל האמת, זה כואב, שנשים בכלל בגיל 16 – אחרי הרבה שנים הן מגלות עד כמה הן לא ראו את העולם, לא גמרו את בית-הספר וכו' וכו'.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שהאצבע המאשימה היא איך הממשלות השונות – וזה כל הממשלות – נתנו לדבר הזה להיות עד היום.

ג'מאל זחאלקה: כמה אסונות קרו.

ג'מאל זחאלקה: יש דבר פשוט מאוד בעניין גיל 18; כי הרבה אנשים מתחכמים ואומרים, מה ההבדל בין 17 ל-18? זה לא הבדל.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול בגילים האלה כל שנה חשובה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, זה לא הבדל – בין 57 ו-58, כמו הגילים שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שלא גיליתי – רק שלי אישית – של אף אחד כאן במליאה.

ג'מאל זחאלקה: ההבדלים האלה בין 17 ל-18 גדולים מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש דבר חשוב: סדרי העולם נבנים היום ככה שגיל 18 הוא גיל הבגרות.

ג'מאל זחאלקה: לימודי התיכון שאמורים להיות חובה ומיושמים באופן מלא, נגמרים בגיל 18.

ג'מאל זחאלקה: נישואים בגיל 17 מונעים מאשה – בדרך כלל אין פרקטיקה, למעשה, כי אני לא ראיתי אשה שהתחתנה והמשיכה וסיימה את התיכון.

ג'מאל זחאלקה: לא קרה.

ג'מאל זחאלקה: שלא לדבר על אוניברסיטה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני קורא לרב נסים זאב לתמוך בהצעת החוק הזו ולראות את האינטרס הכללי של החברה.

ג'מאל זחאלקה: רק במקרים מאוד מאוד קיצוניים, מאוד קיצוניים, לאפשר נישואים לפני כן.

ג'מאל זחאלקה: אבל כנורמה – ולפעמים נורמות הופכות לחוק, אבל לפעמים חוק הופך לנורמה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, חוק כזה יהפוך לנורמה, פשוט אנשים ידחו את הנישואים בעוד שנה, בעוד שנתיים, עד שהנערה תתבגר.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, במקרים רבים האירוסין נגמרים כי מתגלה חוסר ההתאמה בשנה הזו.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני אומר, אנחנו בצורה כזו נותנים לנשים צ'אנס.

ג'מאל זחאלקה: בגיל 18 אני לא מתאר לעצמי, אבל לפחות מתחת לזה, זה גובל בפשע.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מוחמד ברכה: למה לא ענית על השאלה ששאלת את חבר הכנסת זחאלקה?

מוחמד ברכה: אמא שלך, באיזה גיל ילדה אותך, או ילדה את אחיך או את אחותך הבכורה, אם אתה לא הבכור?

נסים זאב: אמותינו התחתנו בגיל 16 ו-17, וברוך השם, גידלו משפחות.

נסים זאב: זה חוק שערורייתי, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אני רוצה להבין, מה אתם רוצים מהחיים שלנו?

נסים זאב: מה אתם רוצים?

נסים זאב: אני מבין שאתם רוצים לצמצם את החרדים וגם את הערבים.

נסים זאב: יש אג'נדה.

נסים זאב: תאמין לי, עושים בך שימוש, זחאלקה, אתה פשוט תמים, אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

נסים זאב: הם רוצים שכמה שפחות תהיה אוכלוסייה ערבית במדינת ישראל.

נסים זאב: אבל זה לא יעזור להם.

נסים זאב: אני שאלתי את חבר הכנסת צרצור בשבוע שעבר: תגיד לי, בוא נצא מתוך הנחה שהחוק הזה עובר.

נסים זאב: אז מה?

נסים זאב: לא יתחתנו ערביות מוסלמיות?

נסים זאב: מוסלמית רוצה להתחתן בגיל 16, היא לא תתחתן?

נסים זאב: הוא גיחך, הוא צחק.

אילן גילאון: מתי אמא שלך ילדה אותך?

נסים זאב: תשאל אותה.

אילן גילאון: – – – תשאל אותה אתה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אל תשאל אותי שאלות, כי אני לא זוכר עד כדי כך.

נסים זאב: בכל זאת עברו 60 שנה מאז.

קריאה: אתה לא זוכר את היום החשוב הזה?

מוחמד ברכה: טוב, רבותי, זה הסעיף האחרון והוא הדובר האחרון.

נסים זאב: כן, אבל אני מבקש, אדוני היושב-ראש, תן לי עשר דקות, כי זה נושא מאוד רציני.

מוחמד ברכה: קיבלת, בבקשה.

נסים זאב: תודה רבה.

נסים זאב: באמת תודה רבה.

נסים זאב: אני אומר לך, כי אני מלא – – –

מוחמד ברכה: אל תנצל את כל עשר הדקות, אם זה לא יהיה – – –

נסים זאב: לא אכפת לי שידברו אחרי.

נסים זאב: באמת, אם יש מישהו שמסוגל לסתור את מה שאני אומר, בבקשה, שיעמוד פה וידבר.

יריב לוין: תן לו 18 דקות, אולי זה ישכנע.

מוחמד ברכה: הוא נגד 18.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אל תדברו גבוהה גבוהה.

נסים זאב: שמעתי את חברת הכנסת הנכבדה, שאומרת – – –

זהבה גלאון: מי זאת?

זהבה גלאון: מי זאת?

נסים זאב: זאת שיושבת מולי, איך קוראים לה, זהבה?

נסים זאב: גברת נכבדה, חברת הכנסת זהבה גלאון, שלא אתבלבל.

נסים זאב: מדברת על המדינות המתוקנות בעולם, ואנחנו לא צריכים להיות שונים מאותן המדינות המתוקנות.

נסים זאב: בבקשה, אני אביא לך את המדינות המתוקנות בעולם, כיצד הם נוהגים.

נסים זאב: ארצות-הברית זו מדינה מתוקנת או לא?

דב חנין: לא.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: מפני שאתה יודע מה החוק שם.

נסים זאב: תראה כמה צביעות יש פה.

נסים זאב: קנדה זו מדינה מתוקנת או לא? לא.

נסים זאב: כי הם לא חושבים כמוך.

דב חנין: ארצות-הברית לא.

נסים זאב: כל מדינה, אני אומר לך, כל מי שלא חושב כמו דב חנין, אותה מדינה, היא לא מתוקנת, ומי שחושב כמו דב חנין – היא מדינה מתוקנת, היא נאורה.

נסים זאב: אז בואו אני אגיד לכם – – –

זהבה גלאון: נכון.

מוחמד ברכה: מה שנכון נכון, אין מה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: נעשה הצבעה.

נסים זאב: אז אני מבקש שהתואר של מדינה מתוקנת – – –

מוחמד ברכה: מה גיל הנישואין באמת בארצות-הברית?

נסים זאב: אז עכשיו אני רוצה לדבר.

מוחמד ברכה: דבר, דבר.

נסים זאב: אני מדבר.

נסים זאב: כל המדינות, כולל ארצות-הברית, ששם, מגיל 18 ומעלה, אם יש הסכמת הורים, זה מגיל 16 ומעלה ולא צריך בית-משפט, ולא צריך להצטדק למה אני בא להתחתן.

נסים זאב: מספיק שיש טופס הסכמה.

נסים זאב: עם הטופס הזה, אדוני היושב-ראש, אתה בא לבית-משפט, או לבית-דין במקרה הזה, ואתה יכול להתחתן.

נסים זאב: בריטניה – אותו הדבר, לא צריך הסכמה של בית-משפט.

נסים זאב: בריטניה היא לא נאורה מספיק?

דב חנין: למה לא בגיל שנתיים בהסכמת הורים?

נסים זאב: תשמע, באמת.

דב חנין: לא, אני מנסה להבין.

נסים זאב: עכשיו אני אגיד לכם מקרה קיצון יותר.

יריב לוין: – – – הוא אומר את התקווה שיש שם.

נסים זאב: תראה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך מקרה קיצון יותר.

נסים זאב: תאמינו לי, אני מדבר מאוד מקצועי.

נסים זאב: אני בטוח, כשאני אגמור לדבר אתם תסכימו אתי ואתם תורידו את החוק הזה.

נסים זאב: אין לי ספק בזה בכלל.

נסים זאב: אם לא, סימן שאני לא מסוגל באמת לשכנע ואני אעשה עם עצמי אחר כך חשבון נפש.

נסים זאב: תראו, ביפן למשל, הגיל הוא 20, אבל נשים – מגיל 16.

נסים זאב: הן צריכות רק הסכמת הורים.

נסים זאב: את הגברים מענישים שם, רק בגיל 20, אבל אשה שרוצה להינשא – מדוע?

נסים זאב: מה השוני בין גבר לאשה ביפן, מישהו יכול להגיד לי.

נסים זאב: כי הבשלות לאשה היא הרבה יותר גבוהה.

זהבה גלאון: מאיפה הבאת את זה?

קריאה: אצל היפנים, הוא יודע.

נסים זאב: בסקוטלנד – 16, בטורקיה – 17.

נסים זאב: עכשיו, בוא נאמר, במגזר החרדי, להבדיל, אני רוצה להשוות את זה – – –

שלמה מולה: לאירן.

נסים זאב: רגע רגע, עזוב אירן, את אירן אני משאיר לך, שם.

נסים זאב: תאמין לי, אתה דיברת כל כך יפה על הנושא האירני קודם.

נסים זאב: אני אומר לך, שר הביטחון פראייר לידך.

מוחמד ברכה: זה מופע טוב.

נסים זאב: תאמינו, אני אומר את זה מתוך כאב.

נסים זאב: זה מתפרץ.

ג'מאל זחאלקה: די עם בדיחות, ברצינות.

ג'מאל זחאלקה: אתה לוקח אחריות בשביל נערה?

נסים זאב: תשמע, אני אקח אחריות על הבנות שלי ואתה תיקח אחריות על הבנות שלך, וכל אחד, תשאיר את כבוד האדם וחירותו, את החירות שלי תשאיר ואת החירות שלך אני אשאיר ואל תתערב בחיים שלי ואל תהיה ירון לונדון מס' 2, שאומר לכווץ את החרדים.

נסים זאב: כי יש מי שאומר לכווץ את הערבים ואני ואתה צריכים להיות באותה אג'נדה.

ג'מאל זחאלקה: – – – את הבנות שלך ואת הבנות שלי – – –

מוחמד ברכה: חברים, אני – – –

נסים זאב: עכשיו תראו, בוותיקן באיטליה – – –

ג'מאל זחאלקה: זו דרישה שהמדינה יכולה – – –

נסים זאב: תשמע, יש לי רק עשר דקות, אדוני, זה לא הרבה.

מוחמד ברכה: עד עכשיו עברו שבע.

נסים זאב: אני אבקש, את הדקה של הצחוק אל תחשיב לי.

מוחמד ברכה: לא, לא, לא, הכול נחשב.

זהבה גלאון: מה עם האג'נדה?

נסים זאב: הוותיקן, אדוני היושב-ראש, הוותיקן – גם בגיל 18, אבל אם יש הסכמת הורים, מגיל 16.

דב חנין: הסכמת סבא וסבתא גם צריך?

נסים זאב: בוותיקן, הנוצרים – תראה, אתה מבלבל אותי, בסוף אני לא יודע מה אני מדבר.

מוחמד ברכה: מספיק, תסיים את הדברים.

נסים זאב: מה זה לסיים, אני לא התחלתי, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אתה נתת לי עשר דקות.

מוחמד ברכה: שמונה דקות זה בסדר.

נסים זאב: עכשיו, מדברים כולם על מדינת ישראל, שחתמה על אמנת האו"ם, שיש הסכמה על נישואים וגיל מינימום.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, היא חתמה על האמנה אבל לא אשררה את האמנה.

נסים זאב: היא לא אשררה.

גילה גמליאל: אשררה ב-1991.

נסים זאב: למיטב ידיעתי לא אשררה.

נסים זאב: לפי הנתונים שאני בדקתי.

נסים זאב: בוא נאמר שהיא אשררה, אבל אנחנו לא יכולים, רבותי, להיות גרועים מאומות העולם, שגם אצל אלה שחתמו ואישרו ואשררו והסכימו לגיל הנישואין מגיל 18, לא צריך אישור בית-משפט.

נסים זאב: למה פה צריך להחמיר?

נסים זאב: עכשיו, תראו מה יקרה, והרב נהרי, אני פונה אליך.

נסים זאב: המשמעות, שכל בת שתיכנס להיריון מגיל 17 עד 18, היא תעשה הפלה.

נסים זאב: המשמעות שמספר ההפלות ילך ויגדל, וזו המטרה פה.

נסים זאב: אסור לנו לתת יד לרצח של עוברים.

זהבה גלאון: מה זה קשור?

נסים זאב: זה קשור.

נסים זאב: זו מקשה אחת.

נסים זאב: באמת, האינטליגנציה שלך היא כל כך גבוהה, עד כדי כך שאת לא מסוגלת להבין דברים הכי פשוטים.

נסים זאב: עכשיו, אני רק רוצה לומר לכם בסיכום, מה אני רוצה להפיק מהחוק הזה, שאני ממש מבקש מכל חברי הכנסת שנמצאים פה, שיסכימו גם כן על חוק ההסכמה שאני הולך להביא, בחוק העונשין, לגבי גיל ההסכמה.

נסים זאב: יש היום מצב בלתי נסבל.

נסים זאב: נערות יוצאות מהבית, הולכות לכפרים ערביים, ואני יודע שגם על-פי התורה המוסלמית – – –

מוחמד ברכה: רגע, רגע, רגע, לא נתתי זמן בשביל הדבר הזה.

נסים זאב: אבל זה חלק מהעניין.

מוחמד ברכה: לא לא, אני אקח בחזרה – – –

נסים זאב: לא לא לא, באמת, אני מדבר מאוד ברצינות, אני לא עושה שום צחוק.

נסים זאב: אני מאוד רציני.

נסים זאב: אני אומר את זה בסימן שאלה, ותשמע מה שאני אומר – – –

מוחמד ברכה: אני יודע מה אתה הולך לומר, אמרת את זה מיליון פעם – –

נסים זאב: לא לא לא.

מוחמד ברכה: – – הכול מבוסס על שקרים והסתה.

מוחמד ברכה: נו, באמת.

נסים זאב: לא, תאמין לי שלא.

נסים זאב: תשמע אותי עד הסוף ותסכים אתי.

נסים זאב: מבטיח לך.

מוחמד ברכה: הלכנו ברוח כזאת של אחדות ורצינו לשמוע דעה אחרת.

נסים זאב: אני אומר לך ברוח של אחדות.

נסים זאב: אני אומר לך ברוח של אחדות, אני לא מדבר במצב – – –

מוחמד ברכה: טוב, אני מבקש שתקצר.

נסים זאב: אני לא רוצה לקטר, אבל אני אומר לך.

נסים זאב: אתה יודע מה, לא בכפר ערבי.

נסים זאב: איך אדם יכול להסכים שהבת שלו תהיה בניגוד לרצונו, ותחיה עם בחור בניגוד לרצונו, בלי נישואים?

נסים זאב: למה זה כן מקובל?

נסים זאב: רק כי הוא לא אמר לה: הרי את מקודשת לי כדת משה וישראל, אז מותר לחיות בצורה הפקרותית, בלי נישואים?

נסים זאב: זה מותר?

נסים זאב: רק הבעיה שאנחנו כציבור חרדי דתי צריכים לשמור על טהרת המשפחה – זה מה שמפריע לכם?

מוחמד ברכה: אוקיי.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זו גזירת פרעה וצריכים לבטל אותה.

נסים זאב: אני מבקש מכם לא להצביע.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת, הוא קיבל את כל עשר הדקות, אפילו שנייה אחת לא פחות.

זהבה גלאון: איך זה שהוא תמיד אחרון לדבר?

מוחמד ברכה: אני לא יודע, זה כשרון.

מוחמד ברכה: אני הרבה שנים כאן, לא הגעתי לרמה – – –

נסים זאב: תגידי, את לא רוצה שבסוף יהיה לך – – –

מוחמד ברכה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לומר משהו, חבר הכנסת לוין?

יריב לוין: לא.

מוחמד ברכה: לא, מספיק לו.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק גיל הנישואים (תיקון מס' 16) (העלאת גיל הנישואים המותר), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: מי נמנע?

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל הנישואים (תיקון מס' 16) (העלאת גיל הנישואים המותר), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק אושרה ברוב של שמונה תומכים, מתנגד אחד ונמנע אחד, והיא תועבר להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מוחמד ברכה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ט בסיוון התשע"ב, 19 ביוני 2012, בשעה 16:00.

מוחמד ברכה: ישיבה זו נעולה.