ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 357, 2012-06-11 00:00

ראובן ריבלין: באין שר, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"א בסיוון תשע"ב, 11 בחודש יוני 2012 למניינם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת הראשונה לשבוע זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – הודעה ליושב-ראש הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת איתן כבל, אורית זוארץ ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 37) (החזר בשל חיוב סכום עודף בעסקה מתמשכת), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4361/18 וכלה בהצעת חוק פ/4383/18 – הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – בן-זוג מאותו מין), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת אורית זוארץ; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – אישור הכנסת לשינוי בשיעור המס), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום ריבית על גמלאות המשולמות באיחור), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזור שיקום (כפר-שלם), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מתן טיפולי שיניים, פה ולסת למבוטח עם שיתוק מוחין), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק, מאיר שטרית, דב חנין, אורי אריאל, אופיר אקוניס, חיים אמסלם, דוד אזולאי, עתניאל שנלר, מגלי והבה, נחמן שי, זבולון אורלב, אמנון כהן, יעקב אדרי, שלמה מולה, אברהים צרצור, סעיד נפאע, אריה אלדד, אורי מקלב ואחמד טיבי; הצעת חוק הנישואין והגירושין, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – התקנת אמצעי מיגון בדירות מגורים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – שלילת הזכות לשכר ביום הבחירות ממי שאינו מצביע), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (צירוף שובר לדרישת תשלום), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון – החלת החוק על תאגידים בנקאיים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת משה מטלון ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – חובת החזקת מכשיר לבדיקת אלכוהול באוויר נשוף בעסקים למכירת משקאות משכרים), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – מימון חברתי לעסקים), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אבישי ברוורמן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת דיווח על ניצול קשישים וחסרי ישע), התשע"ב–2012,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת אורית זוארץ; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – הפרטת שירותי השגחה בכשרות), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסדר חנייה ארצי אחיד), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק הגנה מפני נזקי השימוש בטלפון נייד, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין וזאב בילסקי; הצעת חוק השכרת דירות לעולים נזקקים, התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעה לתיקון פקודת מס הכנסה (מס חברות דיפרנציאלי), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת סימון מחיר מומלץ לצרכן על מוצרי מזון), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – ביטול הסכם התקשרות והוראות לעניין הוספת שירות בתשלום), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת רונית תירוש וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לזוגות צעירים מארנונה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, עינת וילף, אורית זוארץ ושלמה מולה; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מתשלום אגרה לחייל בודד), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יואל חסון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: אוזלת ידה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;

ראובן ריבלין: באין שר אני מבקש גם להודיע לחברי הכנסת, וכמובן לפרוטוקול, שעד היום, לצערי הרב, באילוצי הקואליציה, נמנעה הכנסת מחקיקה בימי שלישי, ורוב שרי הממשלה גם נמנעו מלבוא בימי שלישי, כמו גם רבים מחברי הכנסת, כך שיום שלישי הפך להיות יום מאוד שנוי במחלוקת מבחינת עבודתה של הכנסת, אם כי ניסינו למלא אותו בתוכן – באמצעות הצעות לסדר-יום של חברי כנסת, באמצעות העלאת נושאים מיוחדים לימים מיוחדים אשר הכנסת מציינת אותם.

ראובן ריבלין: יום רביעי, בדרך כלל, היה יום שבו השרים נדרשו וגם נענו לבקשותיהם של חברי כנסת שהגישו שאלות דחופות כדי לקבל בתוך 48 שעות תשובות לבעיות העומדות על סדר-היום של הציבוריות בישראל והיו דחופות.

ראובן ריבלין: בימי רביעי עלו ובאו שרי הממשלה וענו על תשובות שנתבקשו לענות על שאלות אשר הוגשו להם עד צהרי יום ב'.

ראובן ריבלין: השבוע אנחנו הגשנו כשמונה שאילתות דחופות לממשלה, ולצערי הרב הודיעו לי לפני שעה קלה שהממשלה – שבעה משרי הממשלה בליווי ראש הממשלה, או: ראש הממשלה בליווי שבעה משרי הממשלה, מבקרים בעיר אילת – ביום רביעי.

ראובן ריבלין: שקלתי לא לבטל את ישיבת יום רביעי ואמרתי – הרי יום רביעי שייך לחברי הכנסת, ומדוע יקופחו חברי הכנסת אשר היום הזה נחשב ליום מטעמם ושלהם ונבטל את ישיבת הכנסת, אולי הדבר רק יעזור לממשלה שלא להופיע בכנסת, ואני אקיים את ישיבת הכנסת ביום רביעי בין ששרי הממשלה יהיו ובין שלא יהיו, ואנחנו גם כמובן נצביע על כל אותן הצעות חוק שחברי הכנסת מביאים מטעמם.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, אני מודיע עכשיו, והודעתי זאת למזכיר הממשלה לפני שעה קלה, ביום שני הבא לא אעלה על סדר-היום שום חקיקה מטעם הממשלה; שאם הממשלה חושבת שהיא יכולה לבוא מתי שהיא רוצה, גם הכנסת תדון בנושאים שקשורים לממשלה בזמן שהיא תחשוב – לאחר התייעצות עם ראשי הסיעות – שהיא תחשוב שהוא ראוי לכך.

ראובן ריבלין: אין לנו כלים אחרים ברמה הפרלמנטרית.

ראובן ריבלין: אני חושב שהפרלמנט והדמוקרטיה הישראלית חשובים לכל סיעות הבית, יהיו אשר יהיו, על כל דגליהם.

ראובן ריבלין: אני חושב שגם ראשי ממשלה יהיו פעם ראשי אופוזיציה, וראשי אופוזיציה יהיו לראשי ממשלה.

ראובן ריבלין: נשמת אפה של החברה בישראל, של מדינת ישראל, היא הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: נא לשים את הלב לעניין זה.

ראובן ריבלין: לא יהיה מצב שבו במקום כל החקיקה יביאו חוק הסדרים, כי חוק ההסדרים עבר מן העולם, ואם מישהו לא יודע מזה, אז הוא ידע מזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אין לנו כרגע שר אשר עתיד להשיב.

ראובן ריבלין: השר המשיב על הצעת האי-אמון הראשונה הוא השר שמחון, ולצערי הרב הוא לא נמצא פה.

ראובן ריבלין: יתר על כן, גם השר התורן יעקב מרגי – גם הוא משום מה עדיין לא הגיע.

ראובן ריבלין: אולי כל אחד סומך על השני שיגיע.

ראובן ריבלין: השר מרגי הגיע – הנה אני אומר, והוא כבר גאל עולם, שלא נצטרך לדבר עליו.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר מרגי ישיב על הצעת האי-אמון?

יעקב מרגי: לא.

ראובן ריבלין: הוא לא משיב.

ראובן ריבלין: אז אנחנו נמצאים במצב שבו – חברת הכנסת – ההצעה הראשונה היא של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: אז אתה יכול לעלות, אני לא סופר את הזמן.

ראובן ריבלין: אתה יכול לעלות, להציג את האי-אמון, ואם לא תשיב הממשלה, נצביע מייד על האי-אמון, בתום דבריך.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: יש דיון?

ראובן ריבלין: אם הממשלה לא משיבה, בשביל מה צריך דיון?

ראובן ריבלין: כנראה היא מסכימה – היא מסכימה כנראה להצעת האי-אמון, הרי – יכול להיות מצב שהממשלה לא משיבה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, אני כמובן לא אפעיל את השעון אלא לאחר שהשר יגיע, אלא אם כן אתה מבקש ממני שאני אפעיל את השעון, ואתה מוכן להביע את אי-אמונך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאתה יכול להפעיל את השעון, מסיבה פשוטה מאוד.

מסעוד גנאים: אם השר שמחון הוא שישיב על ענייני החינוך והדיור, אז ממילא כתבו לו את זה והוא לא צריך לשמוע אותי – אני חושב ככה – אז למה לחכות?

מסעוד גנאים: מה הטעם לחכות?

מסעוד גנאים: ממילא כתבו לו את התשובה, אז אם הוא שמע אותי או לא שמע אותי זאת תהיה אותה תשובה, הוא לא יתווכח.

ראובן ריבלין: באמת נפלא מעיני – בעיני.

ראובן ריבלין: אבל מדובר פה – – –

מסעוד גנאים: כן כן, יש תעסוקה – – –

ראובן ריבלין: אבל תעסוקה במשרד החינוך היא תעסוקה שמיוחדת למשרד החינוך.

מסעוד גנאים: אני התכוונתי למשרד החינוך – האבטלה בקרב המורות הערביות.

ראובן ריבלין: אתה צודק, בוודאי, אני באמת חושב שהממשלה טעתה בשיקוליה כאשר חשבה ששר התעסוקה הוא זה אשר צריך להשיב על נושא שהוא בשליטת משרד החינוך בלבד.

ראובן ריבלין: אני מבין, השר – השר המקשר – יכול לענות, הוא גם בר-אוריין, שמכיר את כל עבודות כל המשרדים, בהיותו השר המקשר, הוא מכין את עצמו להיות ראש הממשלה, והוא בצדק עושה זאת.

ראובן ריבלין: אבל מה?

ראובן ריבלין: באמת פלא בעיני, ואתה צודק, מה נפקא מינה אם הוא נמצא או לא נמצא, בלאו הכי תשובתו היא תשובה שכנראה מוכנה.

ראובן ריבלין: אה, השר ארדן ישיב על ההצעה לסדר-יום שנושאה מורות במגזר הערבי?

ראובן ריבלין: השר ארדן משיב על הצעת האי-אמון אשר תנומק על-ידי מרצ–העבודה.

עינת וילף: השר המשיב ביקש לומר שהוא פה עוד כמה דקות.

ראובן ריבלין: שהוא פה?

עינת וילף: כן.

עינת וילף: חמש דקות.

ראובן ריבלין: את יודעת, פעמים רבות – – –

עינת וילף: אני יודעת, אני יודעת.

עינת וילף: אני רק מעבירה את המסר.

ראובן ריבלין: פעם היה זועק השחקן המנוח שייקה אופיר, והיה צועק למשטרה: משטרה, יש שוד, יש שוד.

ראובן ריבלין: בואו, בואו.

ראובן ריבלין: אמרו לו: מה אתה דואג?

ראובן ריבלין: בשביל זה אנחנו כאן.

ראובן ריבלין: הוא אומר: כן, אתם כאן, במקום להיות שם, בשוד.

ראובן ריבלין: תאמרי בבקשה לשר שמחון שהוא צריך לענות על הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נמתין לו.

ראובן ריבלין: אדוני, נא להתחיל.

מסעוד גנאים: אני לא יודע אם היושב-ראש מסכים, אם זהבה תחליף, בגלל השר ארדן.

ראובן ריבלין: אני חושב שזה מן הראוי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה, אם כי כך יתרגלו שרים שלא לבוא.

ראובן ריבלין: אז אנחנו נחליף את סדר-היום.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: אנחנו נדון באוזלת ידה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי, הצעת אי-אמון של סיעות מרצ–העבודה.

ראובן ריבלין: את ההצעה תנמק חברת הכנסת זהבה גלאון, וישיב השר המקשר, בהיותו השר המקשר, השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אני גם אשיב באריכות יתירה, כדי שהשר שמחון ייענש – – –

ראובן ריבלין: אדוני ישיב, כפי שאני מכיר אותו, כמה שצריך להשיב.

ראובן ריבלין: לא יותר ולא פחות.

גלעד ארדן: כיוון שמדובר – – – זה חייב להיות באריכות.

זהבה גלאון: תודה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון שאני מנמקת היום כאן על הדוכן היא בשם סיעות העבודה ומרצ, ואנחנו מרגישים שאנחנו אזרחים סוג ב', חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אנחנו במדינת ישראל מפרנסים את אדוני הארץ בשטחים.

זהבה גלאון: בשטחים משתוללים, ולנו מגישים את החשבון.

זהבה גלאון: לנו יש מצוקות דיור, ושם בונים כאילו אין מחר.

זהבה גלאון: כאילו אין מחר, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: קודם המדינה מפקיעה קרקעות ובונה עליהן בסיס צבאי בבית-אל, ואחר כך גונבים את האדמות האלה ובונים עליהן בתים, מבנים, מזייפים מסמכים – הכול הולך, כאילו אין מחר.

זהבה גלאון: וגם כשבג"ץ פוסק שיש לפנות את הבתים הממשלה עושה אקרובטיקה, מין לוליינות פוליטית שמאפשרת – או רוצה לאפשר – גם מצד אחד להיראות כמי שמצטיירת ומגינה על שלטון החוק, אבל בעצם עושה "תג מחיר" לאותה פעולת ניסור שתהיה או לא תהיה בדמות החלטה לבנות 851 יחידות דיור חדשות.

זהבה גלאון: הדבר החמור יותר, חברי חברי הכנסת, שאני שומעת בימים האחרונים, החל מראש הממשלה ודרך שרים אחרים, שאני שומעת שבכלל מאיימים על מי שחושב להשתמש במערכת המשפט כדי להזיק למפעל ההתנחלות, או איך שהם קוראים לזה, להתיישבות.

זהבה גלאון: אז אם בכלל מישהו חושב שהוא יעתור לבג"ץ, הוא יקבל עוד "תג מחיר", עוד x דירות.

זהבה גלאון: הדבר החמור הוא, חברי חברי הכנסת, שמצד אחד משחדים את המתנחלים ומצד שני נותנים להם גם בונוס, ומצד שלישי מאיימים עלינו כדי להרתיע עותרים פוטנציאליים נוספים מלפנות לבית-המשפט העליון – או לפנות לערכאות, לא רק לבית-המשפט העליון.

זהבה גלאון: ואומרים לנו שלא רק שיבנו עוד בתים, גם ינסרו את הבתים עצמם בעלות – יש על זה ויכוח, על העלות המוערכת, אם זה רק 70 מיליון או זה 100 מיליון.

זהבה גלאון: והרי אתם יודעים, כשזה נוגע למתנחלים אין חסכונות.

זהבה גלאון: פתאום אין חסכונות, אדוני השר המקשר, פתאום אין שמירה על כספי הציבור.

זהבה גלאון: רק לפני שנה, חברי חברי הכנסת, יצאו אנשים לרחובות, דרשו צדק חברתי.

זהבה גלאון: יותר מחצי מיליון בני-אדם מחו על השיטה הכלכלית, דרשו צדק חברתי.

זהבה גלאון: הממשלה הקימה את ועדת-טרכטנברג והקימה עוד ועדה, וחברי חברי הכנסת, המערכת הפוליטית ממש ממש לא הזדעזעה מאותם חצי מיליון אנשים שיצאו לרחובות.

זהבה גלאון: אבל כשצריך לפנות כמה עשרות מתנחלים מבתיהם – שימו לב מה היה כאן בשבוע שעבר בכנסת, איך פשטו על הכנסת, איך השתלטו על הכנסת כל המתנחלים ושולחיהם והמשפחות שלהם, והושיבו אותם כאן במליאה מאחורי הזכוכית כדי להלך אימים על חברי הכנסת, או כדי להזכיר להם שבבוא היום יהיה מחיר להצבעה שלהם או לאי-הצבעה שלהם.

זהבה גלאון: עכשיו, לא רק שמהלכים אימים ולא רק שהממשלה מוכנה לשלם סכומים מופרכים, היא גם נותנת להם פרס על גנבת הקרקעות.

זהבה גלאון: והכול, חברי חברי הכנסת – אדוני השר, אל תיתן לשר הדתות מרגי להסיח את דעתך, כי אני רוצה שתתייחס לזה – – –

גלעד ארדן: אנחנו מנסחים יחד את התגובה.

גלעד ארדן: באמת.

זהבה גלאון: הבנתי.

גלעד ארדן: זה היה בקשר – – –

זהבה גלאון: הבנתי, בהחלט.

זהבה גלאון: אדוני השר, הכול נועד לרצות למנוע עימות עם המתנחלים; מאותתים למתנחלים – יש קבוצה אחת שאומרים לה: אתכם מפצים; מפצים עבריינים אידיאולוגיים.

זהבה גלאון: ומה מאותתים להם בכך?

זהבה גלאון: מאותתים להם שהם יכולים להמשיך ולפשוע, עושים הסדרה מיוחדת לבעלי הקרקעות, והופכים את המתנחלים, חברי חברי הכנסת, לשווים יותר משאר אזרחי ישראל.

זהבה גלאון: אני חוזרת, חברי חברי הכנסת: המתנחלים משתוללים, ואנחנו משלמים את המחיר, לנו מגישים את החשבון.

זהבה גלאון: כשהממשלה טוענת שאין לה כסף לרווחה, לחינוך, לבריאות, למצוקות דיור אמיתיות – יש מצוקות דיור אמיתיות; יש אנשים שאין להם קורת גג, שמוצאים את עצמם באוהלים עד היום.

זהבה גלאון: אז להם הממשלה לא בונה דיור ציבורי.

זהבה גלאון: אבל הממשלה שופכת 100 מיליון שקלים על פינוי שכונת-האולפנה, ועוד מעט ישפכו 53 מיליון שקלים על העתקת מגרון מהמקום שלו למקום החדש ליד היקב.

זהבה גלאון: הרי זה מצב אבסורדי, חברי חברי הכנסת, שכשמדברים על מדינת הרווחה, על צדק חברתי – איפה יש כסף לחינוך ולרווחה?

זהבה גלאון: כל הדברים האלמנטריים האלה, שהם זכויות יסוד, פתאום זה הופך להיות מצרך שאתה מכמת אותו בשווי כספי.

זהבה גלאון: אבל להקלות מס לבנייה בהתנחלויות יש לממשלה כסף; לכבישים ליהודים בלבד שיובילו לווילות עם הגגות האדומים יש לממשלה הזאת כסף; למועצות האזוריות בשטחים שמממנות את כל החמ"לים האלה של "תג מחיר" של הטרור היהודי, אלה שמרססים ב"יד ושם", ואלה שמרססים בנווה-שלום – –

דני דנון: מאיפה את יודעת?

זהבה גלאון: חבר הכנסת דנון, שלום.

דני דנון: מאיפה את יודעת?

זהבה גלאון: באמת, שלום.

זהבה גלאון: אלה שמרססים על ביתה של חגית עופרן או על המכונית של יריב אופנהיימר מ"שלום עכשיו" – – –

דני דנון: – – –

עפו אגבאריה: זה הוא יודע איפה.

דני דנון: אולי – – –

עפו אגבאריה: – – – אותם אתה מכיר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, מותר לה, היא לא אמרה דבר לא פרלמנטרי.

ראובן ריבלין: בוודאי בדיון הכללי אתה תשיב לה.

ראובן ריבלין: אתה לא סומך על השר ארדן שהוא ישיב לה?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, התופעה של "תג מחיר", של ריסוס כתובות נאצה ושל שרפת מכוניות ושל שרפת מסגדים וכריתת עצי זית ושרפת שדות – למדיניות הזאת יש גיבוי פרלמנטרי של חברי כנסת, של שרים בממשלה.

זהבה גלאון: יש גיבוי פרלמנטרי.

זהבה גלאון: ברגע שהממשלה הזאת מניפה פעם אחר פעם דגל לבן מול המתנחלים ומממנת את החמ"לים של המועצות האזוריות, אז הממשלה הזאת נותנת גיבוי והכנסת הזאת נותנת גיבוי לאותם אלה שעושים את הפעולות האלה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, כשדיברנו כאן שאין מדינת רווחה, ואין כסף לבריאות ולדיור, אני אומרת לכם – יש מדינת רווחה, אבל היא מעבר ל"קו הירוק".

זהבה גלאון: שם יש מדינת רווחה סקנדינבית.

זהבה גלאון: בכלל, שבדיה זה בכלל לא בצפון אירופה; שבדיה משתרעת בין פסגות לבית-אל.

זהבה גלאון: נורבגיה זה בכלל בין קריית-ארבע לתקוע.

זהבה גלאון: מה המסר שאנחנו מעבירים לציבור בישראל?

זהבה גלאון: יש מדינת רווחה, אבל היא לא אצלכם; יש דיור ציבורי, אבל הוא לא אצלכם.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, ממשלה שהולכת להשקיע 100 מיליון שקלים בהעתקת שכונת-האולפנה, ממשלה שמפצה עבריינים ונותנת תמריץ נוסף לבנייה בלתי חוקית – ממשלה כזאת אומרת: יש שווים, אבל המתנחלים שווים עוד יותר.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה לגבי מה שקרה הלילה או הבוקר ב"יד ושם", שהזכירה גם חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: אני חושב שאין מחנה בישראל, אין אזרח בישראל, שלא מביע שאט-נפש מהמעשה, שהוא לא רק ונדליזם, אלא הוא מעשה של קיצונים אשר אין אלוהים בלבם.

ראובן ריבלין: אין אלוהים בלבם, ואני אומר זאת על דעת כל חברי הכנסת ו-99.9% מאזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך על כך שדיברת.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמובן, אני מצטרף לגינוי החריף שלך על המעשה שנעשה ב"יד ושם", אף שלא צריך כבר לקבוע במה ובמי מדובר.

גלעד ארדן: אני דווקא ראיתי כתבות נרחבות בתקשורת לאחר כמה חודשים שראינו את אותה הצתה נפשעת של מסגד, שהכיוונים של החקירה לא בהכרח מסתמנים כמה שחשבו מלכתחילה – וזה בלי לעשות שום הנחות, ככל שיש – – –

זהבה גלאון: זה שהצית את המסגד, עשו לו טרנספר מהשטחים, הוציאו לו צו הגליה לצפון הארץ.

זהבה גלאון: הוא היה מאלה שעצרו אותם על שרפת המסגד.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אני ראיתי לפני חודש כתבה שלמה ביישוב, שאמרו דברים אחרים.

זהבה גלאון: – – – מה שאני אומרת לך.

גלעד ארדן: עמד כבר לדין?

גלעד ארדן: הורשע?

זהבה גלאון: הוא היה עצור.

גלעד ארדן: אה.

גלעד ארדן: אני זוכר ממך שלא כל עצור הוא בהכרח אשם.

זהבה גלאון: זה לא אני אומרת, זה השב"כ אמר שהוא חשוד בהצתת המסגד – אותו אחד שקיבל הגליה, מהאלה של ה"תג מחיר".

ראובן ריבלין: אלה, כמובן, נושאים שהם בחקירה.

ראובן ריבלין: אני חושב, בלי לדעת מי עשה את הדברים ב"יד ושם", שהשאט-נפש הוא מוחלט מטעם הציבור.

גלעד ארדן: עשה מי שעשה, צריך להוקיע אותו ולשים אותו מאחורי סורג ובריח.

ראובן ריבלין: אין אלוהים בלבו, אין.

ראובן ריבלין: אין אלוהים בלבו.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם הנושא הוא כלכלי-חברתי, ואם יהיה צורך אני אשמור את דברי בתחום הזה יותר בהרחבה לדברי הסיכום שלי במידה שאתבקש או ארגיש צורך שיש טעם, אבל כיוון שחברת הכנסת גלאון התמקדה דווקא בנושאים הכלכליים-החברתיים שנוגעים רק לחלק אחד באוכלוסיית – – –

זהבה גלאון: – – – איך ההשקעה – – –

גלעד ארדן: אני הקשבתי.

גלעד ארדן: אני מעריך שהצלחתי כמעט להבין הכול.

גלעד ארדן: והטיעון הוא הטיעון המסורתי הידוע של השמאל כאשר לא נותרים לו טיעונים, שאומר:

גלעד ארדן: אין כסף לרווחה כי שופכים את כל הכסף על – אם הייתי נגיד מחליף את המלה שאת אומרת כל הזמן ב"ערבים", היו אומרים לי גזען.

גלעד ארדן: כיוון שזו את ואת אומרת "מתנחלים" אז אפשר להגיד שגונבים קרקעות, וסוללים עבורם כבישים, רחמנא ליצלן בונים להם גני-ילדים וקופות-חולים.

גלעד ארדן: לדעתי, אפילו מבזבזים על זריקות וחיסונים בהתנחלויות, שזה בכלל בזבוז כסף אדיר של כספי ציבור, וכן הלאה וכן הלאה.

גלעד ארדן: אני חושב שהטענות שלך בתחום הזה הן ידועות, הן לא חדשות, וכפי שהן שכנעו את הציבור עד היום אני מקווה שכך הם ישכנעו אותו גם בעתיד.

גלעד ארדן: אבל אני רק רוצה לומר שזה לא כל כך מתחבר עם העובדות, הדברים שאת אמרת.

גלעד ארדן: קודם כול, כיוון שהממשלה – אני לא חושב שעל כך יכולה להיות מחלוקת – בשנים האחרונות השקיעה מיליארדים רבים מאוד בתחומים החברתיים.

גלעד ארדן: עם המספרים אי-אפשר להתווכח.

גלעד ארדן: חינוך חינם מגיל שלוש זה דבר שעולה הרבה מאוד כסף.

גלעד ארדן: לא כל הדברים הם בכסף; חלק מהדברים זה לגבות רפורמות מול בעלי הון.

גלעד ארדן: זה יכול להיות הוזלת חשבון – – –

ראובן ריבלין: למה אדוני נסער?

ראובן ריבלין: כשהתיישבו יהודים בג'עוני – זה גיא-אוני – זאת היתה התנחלות, מה אתם חושבים?

ראובן ריבלין: מה אפשר לעשות?

גלעד ארדן: אני כמובן דיברתי רק בציניות ובלשון סגי נהור, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: שלא אובן שלא כהלכה.

ראובן ריבלין: ואני, שאני חסר כל רגש של ציניות ודברים כאלה, חשבתי שאתה מתכוון ברצינות.

גלעד ארדן: חס וחלילה, אדוני.

גלעד ארדן: דעתי כדעתך, כמו בעוד הרבה נושאים.

גלעד ארדן: כאשר הממשלה פוטרת ממכס קניות באינטרנט עד סכום מסוים; כאשר מגדילים קצבאות זיקנה; כאשר משקיעים מיליארדים ביישובים של המגזר הלא-יהודי שזקוקים להשקעות בגלל הפיגור בתשתיות, אם במגזר הערבי, אם בדרוזי או הבדואי; כאשר נותנים שנת לימודים אקדמית חינם בירושלים ובפריפריה; כשנותנים הטבות מס להורים עובדים; כשמשקיעים מיליארדים בפארקים מטרופוליניים בפריפריה – כל אלה ועוד השקעות רבות; כשמשקיעים בסלילת כבישים ובפסי רכבת בין המרכז לפריפריה – כל אלו, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אלו השקעות של מיליארדים רבים בנושאים חברתיים, ואני חושב שהתוצאות מדברות בעד עצמן.

גלעד ארדן: אני אחזור על זה, כיוון שגם הטענות נגדנו חוזרות על עצמן, אז גם אני מרשה לעצמי לחזור תמיד ולומר שמי שטוען טענות, כאילו אפשר להשוות את ישראל לאיזה גן-עדן אוטופי שאיננו קיים באיזה מקום, צריך להסתכל מסביב – מה קורה בספרד, מה קורה ביוון, מה קורה באיטליה, מה קורה בהרבה מאוד מדינות.

גלעד ארדן: לעומת זאת, מדינת ישראל למרות הצורך שלה להשקיע עשרות מיליארדי שקלים באויבינו מסביב, וחלק גם בגלל, לצערנו, האשליות והטעויות שעשו אנשים אולי עם התפיסות הפוליטיות של חברת הכנסת גלאון – ואנחנו רואים מה קורה בכלל היום מסביבנו, במזרח התיכון.

גלעד ארדן: דרך אגב, אם הם היו מתנהגים אחרת והיה ניתן לצמצם את צבא-הגנה לישראל, יכול להיות שהיה לנו עוד איזה 30, 40, 50 מיליארד לנושאים חברתיים.

גלעד ארדן: אבל הרי לשיטתך, הסיבה היחידה שאין שלום במזרח התיכון זה – בגלל מדינת ישראל ובגלל ראש הממשלה.

גלעד ארדן: אז כשאנחנו משווים בין מה שקורה בישראל לבין מה שקורה באותן מדינות, אני חושב שהמצב כאן הוא בשיפור מתמיד.

גלעד ארדן: יש עדיין עוני, ויש עדיין פערים חברתיים, ללא ספק, אבל אנחנו מנסים לעשות הכול כדי לצמצם את העוני ואת הפערים החברתיים; אבל לעשות את זה לא בססמאות, ולא בהסתה נגד חלקים בחברה הישראלית, אלא בצורה זהירה ובצורה אחראית, וברוך השם נתתי כמה דוגמאות.

גלעד ארדן: אבל גם בנושאים שהם אולי החברתיים ביותר – כי מה לנו יותר פוגע בחברה מנתוני אבטלה כאשר מפרנסת או מפרנס של משפחה מאבדים את מקור פרנסתם ואת כבודם?

גלעד ארדן: והנה אנחנו היום נמצאים במדינת ישראל, ברוך השם, בשיפור מתמיד ובמגמה של נתוני אבטלה יורדים כמעט באופן קבוע מאז תחילת כהונתה של הממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: ולכן, אני חושב שאין שום ממש בטענות של חברת הכנסת גלאון.

גלעד ארדן: אני עוד הפעם אומר: אם הטענות האלה היו נטענות על-ידי חבר כנסת מהצד האחר של המפה, והיו אומרים על אנשים שבנו את ביתם ולא היה להם את כל ההיתרים הנדרשים או שטעו בהבנת ההיתרים – ודרך אגב, רק שתדעי.

גלעד ארדן: אפילו מייק בלס לא אומר שהמתיישבים שקנו את הבתים בגבעת-האולפנה ידעו שמדובר בקרקע שיש לגביה ספק בבעלות.

גלעד ארדן: אפילו מייק בלס לא אומר את זה, אז חבל כבר למהר ולהאשים אותם בכל מיני תארים ובעבירות פליליות.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שאם מישהו היה אומר את אותו דבר על הבנייה הבלתי-חוקית שהיא בוודאות בלתי חוקית בידיעה, בין שזה בגליל ובין שזה בנגב, את היית מסבירה לנו בצורה מאוד משכנעת – לא את הציבור אבל את עצמך – שיש שם בעיה, ואין להם ברירה כי אין תב"ע; אז מה אתם מצפים, איפה הילדים שלהם יהיו?

גלעד ארדן: את כל הטענות האלה, כשמדובר על הציבור הערבי או על האוכלוסייה הבדואית בעינייך זה כמובן לגיטימי.

גלעד ארדן: אם מדובר בציבור המתיישבים ביהודה ושומרון, שבלעדיהם הדיון היום היה מתקיים על גבולות 48' ולא על גבולות 67', אז אותם אפשר לזרוק מהבתים בלי פיצוי, אותם ואת ילדיהם, ולתת להם לגור במקומות ארעיים.

גלעד ארדן: אז אני חושב, חברת הכנסת גלאון, שאת, כמי שפועלת רבות למען זכויות אדם, הגיע הזמן שתפסיקו קצת להתייחס ולהפלות בצורה כל כך בוטה בין המתנחלים, בין המתיישבים ביהודה ושומרון, לבין אוכלוסיות אחרות שאולי מבחינה פוליטית קצת יותר נוח לך להגן דווקא עליהן.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת שלא להשתכנע מחברת הכנסת גלאון הפעם ולדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כמובן, הכנסת תשקול ותחליט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים יעלה את הצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: כישלון הממשלה בהתמודדות עם מצוקת הדיור והאבטלה בקרב מורים במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: ישיב שר התעשייה, המסחר והתעסוקה השר שאול שמחון.

קריאות: שלום.

מסעוד גנאים: שלום, שלום.

מסעוד גנאים: את השי"ן צריך – – –

ראובן ריבלין: שלום שמחון.

ראובן ריבלין: שאול היה איש טוב, אבל לא כמו שלום.

ראובן ריבלין: הוא היה טוב מאוד, אבל לטוב יש תמיד דרגות.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר, השר, שמצוקת הדיור והאבטלה, האבטלה – היא מתכוונת לאבטלה בקרב המורים.

מסעוד גנאים: או המורות במיוחד.

ראובן ריבלין: השר נתמנה להשיב, וכמובן, אתה תנמק.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, באמת אני חשבתי שמי שישיב על הצעת האי-אמון הוא אחד משני שרים – או שר השיכון והבינוי או שר החינוך, משום ששני הנושאים הם – בנושא הראשון הדיון הוא במצוקת הדיור בחברה הערבית – – –

שלום שמחון: – – – שניהם גם.

מסעוד גנאים: אתה במקום שניהם?

שלום שמחון: – – –

מסעוד גנאים: יופי, יופי.

מסעוד גנאים: אני מקווה שהתשובות ישתנו לטובה כי אתה תשיב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שהממשלה בשבוע הזה, לפי דעתי, העלתה את הניגודים שיש בה, או את הבעיה ואת הפתרון.

מסעוד גנאים: אתמול, נדמה לי, הכריזו ראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה על עידוד תעסוקה בקרב האקדמאים הערבים, משום שזה רק מביא רווח למשק הישראלי.

מסעוד גנאים: אבל באותו שבוע אנחנו התבשרנו שראש הממשלה מתנהג בצורה מנוגדת כאשר הוא מתייחס לכל העניין של ההתנחלויות והמתנחלים, מה שהוזכר לפני.

מסעוד גנאים: כאילו ראש הממשלה, בכיס שלו יש לנו שני פתקים: פתק ראשון לערבים, פתק שני למתנחלים, וזה באותה סוגיה – אני מתכוון עכשיו לסוגיית הבנייה הבלתי-חוקית או הריסת הבתים.

מסעוד גנאים: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, כאשר השר שדיבר לפני אמר שלא נכון כאילו ההתנחלויות מביאות הפסד ואינן רווחיות – אני מתכוון כלכלית וכספית.

מסעוד גנאים: אבל יש מרכזים שהם מדעיים, כמו "מרכז אדוה", שאומר שהמדינה מפסידה מיליונים בגלל הכיבוש, בגלל הסכסוך, בגלל ההתנחלויות.

מסעוד גנאים: אז עד מתי תמשיך המדיניות הזאת, בעידוד ההתנחלויות והכיבוש, והיא מדיניות של לא-שלום אלא של קונפליקט, שבסוף תביא להפסד למשק הישראלי ולישראל, לכולנו?

מסעוד גנאים: אבל, אדוני היושב-ראש, בקשר לחברה הערבית: מצוקת הדיור בחברה הערבית – אנחנו לא יכולים להשוות אותה לחברה או למגזר היהודי.

מסעוד גנאים: שם יש ייחוד מסוים, והמצוקה שם כרוכה בעניין של האדמות – של הפקעת האדמות, של אי-הצדקה או אי-אישור של הרחבת שטחי שיפוט, או הרחבת תוכניות המיתאר, ולפני כמה חודשים, נדמה לי חודש, עמותת "סיכוי" הוציאה דוח, בדוח הזה מצביעים שמשרד השיכון – יש לו רק 20% הצלחות במגזר הערבי בקשר לשיווק אדמות המינהל, וההצלחה שלו במגזר היהודי היא 70%.

מסעוד גנאים: ולמה?

מסעוד גנאים: נכון, שר השיכון תמיד אומר שמשווקים במגזר הערבי, שאנחנו נותנים לערבים, אבל זה לא מדויק, זה לא נכון.

מסעוד גנאים: זה גם נידון לכישלון, בגלל שתי סיבות.

מסעוד גנאים: סיבה ראשונה, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, וכולנו יודעים, בישראל מדיניות הדיור והבינוי והיישוב היא מיוחדת במינה בכל העולם.

מסעוד גנאים: היא אידיאולוגית.

מסעוד גנאים: היא פוליטית.

מסעוד גנאים: היא פוליטית.

מסעוד גנאים: בישראל כל קבוצה – אלה הסוציאליסטים רוצים קיבוצים, זה רוצה יישוב קהילתי, זה רוצה יישוב חרדי.

מסעוד גנאים: בנה את יישובך כבקשתך האידיאולוגית.

מסעוד גנאים: למה כל העניינים האלה הם מובנים ומוצדקים, אבל כאשר יבוא תורו של המגזר הערבי אומרים לך: התרבות שלכם היא שגורמת לכם לא להתפתח מבחינת הדיור והבינוי, והבעיה היא אצלכם?

מסעוד גנאים: למה לא מתחשבים בייחוד התרבותי הלאומי של האוכלוסייה הערבית?

מסעוד גנאים: למה רוצים לתת להם מנהגי בינוי, או תרבות בינוי, שהיא למגזר היהודי העירוני – אני מתכוון, של הקומות – ורוצים להכריח אותם בזה?

מסעוד גנאים: יש לכם רק: תבנה לגובה.

מסעוד גנאים: אבל מה עם האדמות?

מסעוד גנאים: יש לי אדמות פרטיות.

מסעוד גנאים: אדמות פרטיות, אדוני היושב-ראש, למשל של העיר סח'נין, של אנשי סח'נין, הן תחת שטח שיפוט משגב.

מסעוד גנאים: אדמות, למשל, בעמק בית-נטופה, שהן לחקלאים, הן תחת שטח שיפוט של מועצה אזורית תבור, עמק יזרעאל, משגב.

שלום שמחון: כל עמק בית-נטופה שייך לכם, ואתם צריכים להסתדר ביניכם לבין עצמכם.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: כבוד השר, אני מתכוון על שטח שיפוט.

מסעוד גנאים: כאשר מישהו בונה סככה – בונה סככה – מי שולח לו את הדוח?

מסעוד גנאים: כפר-תבור.

מסעוד גנאים: הוועדה בכפר-תבור, כי הוא בשטח שיפוט – – –

שלום שמחון: הוועדה בכפר-תבור היא ועדה מרחבית.

מסעוד גנאים: בסדר.

שלום שמחון: היא כוללת גם את כפר-תבור וגם אתכם וגם אחרים, מה זה קשור?

מסעוד גנאים: לא לא, זה קשור.

שלום שמחון: – – –

מסעוד גנאים: אם הקשבת, כבוד השר, אני התחלתי כך – – –

שלום שמחון: הבעיה – שאני מקשיב.

מסעוד גנאים: זו לא בעיה.

מסעוד גנאים: אני מקווה שזו לא הבעיה.

מסעוד גנאים: אני התחלתי להגיד שאדמה פרטית שלי, למשל בסח'נין, למה היא תחת שטח שיפוט משגב, למשל?

מסעוד גנאים: כאשר אני רוצה לבנות, הם לא מרשים לי לבנות.

מסעוד גנאים: אפילו כאשר אני רוצה לעשות סככה במטע הזיתים שלי, מועצה אזורית משגב לא נותנת לי.

מסעוד גנאים: אני עכשיו מדבר על הבעיה, מה – – –

שלום שמחון: למה צריך לעשות סככה?

מסעוד גנאים: מה זה למה?

מסעוד גנאים: למה אתה נותן לחרדי לבנות כפי שהוא רוצה, לחילוני, לקיבוצים, לכולם במגזר היהודי, וכאשר יבוא התור של הערבי אז יש לך רק ככה, ותלך לפי מה שאנחנו מכתיבים לך?

שלום שמחון: לא נותן.

שלום שמחון: גם ליהודי לא נותן.

מסעוד גנאים: לא.

ראובן ריבלין: רגע.

ראובן ריבלין: תבור זה שטח חקלאי, נכון?

מסעוד גנאים: לא לא לא, בעמק בית-נטופה – נכון, אבל זה ליד סח'נין.

ראובן ריבלין: כדי לשנות את הייעוד אתה חייב לקבל את האישור של המועצה.

שלום שמחון: תאמין לי, הייתי שר החקלאות, אני מכיר.

מסעוד גנאים: כבוד השר שמחון, היית שר חקלאות.

מסעוד גנאים: עמק בית-נטופה כולו חקלאי.

ראובן ריבלין: זאת שאלה אחרת.

עפו אגבאריה: לכמה יישובים קהילתיים ערביים נתנו?

ראובן ריבלין: זאת שאלה אחרת.

עפו אגבאריה: זאת השאלה.

עפו אגבאריה: הוא על זה גם מדבר.

ראובן ריבלין: לא.

מסעוד גנאים: כן, לא נתנו.

מסעוד גנאים: איזו עיר ערבית או יישוב ערבי נבנו ביוזמה של המדינה?

מסעוד גנאים: אין.

ראובן ריבלין: אבל מי שהיה בשטח שיפוט סח'נין – גם היא היתה צריכה לפנות.

ראובן ריבלין: היא יכולה להמליץ בפני המחוזית, אבל היא לא יכולה להכריח.

ראובן ריבלין: בעניין זה, של שינוי תב"ע, צריכה הוועדה המחוזית, ואישור הארצית, וחתימת השר.

שלום שמחון: רק שתדע, אני כשר החקלאות – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק, זו שאלה אחרת.

ראובן ריבלין: זאת שאלה, אבל היא לא שייכת לשטח שיפוט.

עפו אגבאריה: שם לא ייתנו, זה לא קיים.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: אבל צריך לדייק בדברים.

עפו אגבאריה: אבל הנה, עובדה.

עפו אגבאריה: זה גם בנייה, לא?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: גם זה נכון.

ראובן ריבלין: אני לא יודע, כשקבעו את זה – יש פה שאלה אחרת.

מסעוד גנאים: אני הבאתי דוגמה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני יודע, הבנתי, הבנתי.

ראובן ריבלין: רק הדוגמה לא טובה.

שלום שמחון: אני כשר החקלאות לקחתי את דב חנין, הוא לא מהמפלגה שלי, והעמדתי אותו כראש ועדה לטפל בעמק בית-נטופה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: לקביעת גבולות.

מסעוד גנאים: אני יודע.

שלום שמחון: מה מותר, מה אסור.

מסעוד גנאים: אני גם הייתי, אני נפגשתי אתך, ונפגשתי עם כולם.

מסעוד גנאים: אתה מתכוון בקשר לכל הפרויקט של ההשקיה – ניקוז והשקיה בעמק – כן, אני יודע, אני לא מדבר על זה, כבוד השר.

ראובן ריבלין: כדאי להתחיל להתקדם.

ראובן ריבלין: אני אוסיף לך זמן, אבל תמשיך.

מסעוד גנאים: בסדר.

מסעוד גנאים: אז דוח "סיכוי" הצביע על שני דברים שגורמים לכישלון של הממשלה ושל משרד השיכון בשיווק חלקות אדמת מינהל ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: הראשון זה אי-התחשבות בשוני, אי-התחשבות בהבדל או בייחוד התרבותי של היישובים הערביים.

מסעוד גנאים: השני זה העניין של אי-שיתוף אנשי ציבור ואנשי מקצוע ערבים בכל הוועדות האלה שמשווקות או מייעצות לשר.

מסעוד גנאים: לכן פה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שעד עכשיו – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

מסעוד גנאים: – – – עד עכשיו אנחנו, כערבים, דרשנו שוויון.

ראובן ריבלין: בזה אתה צודק.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה את זה, כי אני חושב שהעיקרון של שוויון, לא תמיד צודק.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים צדק.

מסעוד גנאים: הצדק יכול להביא שוויון, אבל לא תמיד השוויון מביא את הצדק והזכות.

מסעוד גנאים: ופעם אני דיברתי בוועדה בקשר לכל העניין של ה"מצ'ינג", של ה-25%.

מסעוד גנאים: אמרתי: אומרים, הנה, שווים לרעננה, לחולון וגם לסח'נין, אותו דבר, "מצ'ינג" 25%.

מסעוד גנאים: לא מתחשבים בנקודות ההתחלה, הבעיות.

מסעוד גנאים: אמרתי להם: זה בדיוק כמו להגיד לקבוצה של "איחוד בני סח'נין", שהיא בליגת-העל, ולהגיד לנבחרת ספרד, תשחקו יחד, יש לכם מגרש – אותן מידות, אותם שערים, אז הנה, שוויון, תפאדלו, תשחקו.

מסעוד גנאים: זה לא שוויון.

מסעוד גנאים: לכן אנחנו דורשים צדק.

מסעוד גנאים: בסוגיה השנייה, שהיא חשובה מאוד, כבוד השר – וחשבתי ששר החינוך יהיה פה – בשבוע שעבר היה יום עיון בכנסת.

מסעוד גנאים: יום העיון, רק על העסקת האקדמאיות הערביות, במיוחד המורות.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, משרד החינוך לא היה.

מסעוד גנאים: המשרד שלך – היו נציגים, דיברו על עיר מקדמת תעסוקה וכל הפרויקטים שלהם, אבל כאשר מדברים על כ-11,000 מורות, למשל, בשנת הלימודים הנוכחית – –

ראובן ריבלין: אני מוסיף לך שתי דקות.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: – – למשל בשנה הזאת, 2012, מכ-8,000 שביקשו שיבוץ במשרד החינוך, התקבלו רק 2,000 ומשהו.

מסעוד גנאים: נותרו 5,800 ללא עבודה.

מסעוד גנאים: אדוני כבוד השר, הפתרון ישנו: 1.

מסעוד גנאים: שילוב המורות הערביות במערכת החינוך העברית.

מסעוד גנאים: יש מייד, לפי מחקרים, זה לא – אני ככה מביא מהאוויר.

מסעוד גנאים: יש כ-1,000 משרות פנויות בבתי-הספר היהודיים, אז צריך להעביר אותן לשם.

מסעוד גנאים: זה אחד.

מסעוד גנאים: רק תמתין, כבוד השר.

שלום שמחון: – – –

מסעוד גנאים: זו השאלה למשרד.

מסעוד גנאים: אני אגיד לך למה, משום שמשרד החינוך מגביל אותם מגזרית.

מסעוד גנאים: הכוונה, אני, כמורה ערבי, אני רק משובץ ונרשם בבתי-ספר ערביים, ולא יהודיים.

מסעוד גנאים: אין טופס שיבוץ שהוא כללי לכל המגזרים – המגזר היהודי והערבי.

מסעוד גנאים: למשל, כאשר אני נרשם, אני נרשם כדי ללמד במגזר הערבי, בבתי-ספר ערביים, ולא בכולם.

מסעוד גנאים: זה – אחד.

מסעוד גנאים: שנית, כל הפתרון הוא באילו: אילו היתה לנו מערכת חינוך שוויונית – שעות ההוראה החסרות, התקנים החסרים, המבנים החסרים, מספר התלמידים בכיתה הוא יותר קטן – היו אלפי משרות פנויות, ומורות כאלה היו מלמדות ומועסקות.

מסעוד גנאים: דבר אחרון, כל העניין של הפנסיה, ההוצאה של המורים והמורות שיש להם ותק של 35-30 שנים.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, משרד החינוך מעדיף שהמורים הוותיקים יישארו והמורים החדשים לא ייקלטו במערכת החינוך.

מסעוד גנאים: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שבעיות כאלה ייפתרו, ויש לי רק הצעה אחרונה: צריך לעשות ועדה בין-משרדית במיוחד כדי לפתור את בעיית המורות והמורים המובטלות והמובטלים בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר שלום שמחון לעלות ולהשיב על הצעות האי-אמון שמביעות סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בממשלה.

ראובן ריבלין: אהלן וסהלן.

שלום שמחון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת המציעים, הסיעות המציעות, חבר הכנסת גנאים, התאמצת, גם אני התאמצתי.

שלום שמחון: עכשיו תקשיב לי.

מסעוד גנאים: כן, בטח.

שלום שמחון: כל מה שאתה ואני עוד לא יודעים, גאלב שכח, אז עכשיו תהיה אתי.

גאלב מג'אדלה: אני מסכים, אדוני השר.

גאלב מג'אדלה: אפילו בנושא נטופה.

שלום שמחון: בראשית הדברים חשוב לי לחזור ולומר כי הממשלה רואה באזרחיה בני מגזר המיעוטים אזרחים שווי זכויות שזכאים לכל כלי הסיוע שמציעים משרדי הממשלה השונים.

שלום שמחון: בנוסף, הממשלה מפעילה תוכניות ייחודיות למגזר המיעוטים כדי לענות על הצרכים בתחום התעסוקה.

שלום שמחון: בינואר האחרון קיבלה הממשלה החלטה בנושא קידום תעסוקתי של אוכלוסיית בני המיעוטים, שבמסגרתה הקצתה הממשלה סכום של 730 מיליון שקלים.

שלום שמחון: הממשלה אימצה את המלצות דוח ועדת-אקשטיין שמינה שר התמ"ת – להעלות את שיעור התעסוקה של נשים ערביות מ-24% בעת קבלת הדוח ל-42% בשנת 2020, ושל גברים ערבים מכ-70% כיום ל-78% בשנת 2020.

שלום שמחון: ברור לנו כי עמידה ביעדים אלה הכרחית להגדלת שיעור התעסוקה הכללי במשק, והיא שתוביל לשוויון בנתונים הבין-מגזריים.

שלום שמחון: מבחינה זו, במהלך כהונת הממשלה הנוכחית ירד שיעור האבטלה הכולל במגזר המיעוטים בכ-30%, דבר שאין לו אח ורע.

שלום שמחון: בעת הקמת הממשלה הוא עמד על 21%, והיום הוא עומד על 14% בממוצע.

שלום שמחון: שיעור ההשתתפות של מיעוטים בשוק העבודה נמצא במגמת עלייה, במיוחד שיעור הנשים הערביות, שעלה מ-24% בעת הקמת הממשלה ל-27% בשנת 2011, ואני מקווה שאנחנו נסגור את השנה הבאה בקרוב ל-30%.

שלום שמחון: ברור לנו כי עמידה ביעדים אלו – – –

ראובן ריבלין: נכון.

שלום שמחון: מה לעשות – – –

ראובן ריבלין: עפו, מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: זה נכון.

מסעוד גנאים: לא, יש עלייה – – –

ראובן ריבלין: היום היו אצלי ראשי רשויות – – –

עפו אגבאריה: אין לי בעיה אם זה נכון, אני רוצה שזה יהיה נכון.

עפו אגבאריה: הבעיה עם הדיור – – –

שלום שמחון: רגע, לאט-לאט, אני אגיע לכול.

שלום שמחון: לאט-לאט, סבלנות.

עפו אגבאריה: אני לא דיברתי.

שלום שמחון: לאט-לאט.

שלום שמחון: יש חינוך, תעסוקה – –

מסעוד גנאים: בסדר.

שלום שמחון: – – וגם שיכון.

עפו אגבאריה: יפה.

שלום שמחון: סבלנות.

שלום שמחון: ברור לי כי עמידה ביעדים אלה הכרחית להגדלת שיעור התעסוקה הכללי במשק, והיא שתוביל לשוויון בנתונים הבין-מגזריים.

שלום שמחון: בכל הנוגע למועמדים להוראה במגזר הערבי – עכשיו אני עוסק בחינוך – הביקוש כיום עולה בהרבה על ההיצע.

שלום שמחון: מספר המועמדים להוראה שסיימו את לימודיהם במוסדות להכשרת מורים או השלימו את לימודיהם לתעודת הוראה לאחר סיום תואר אקדמי כלשהו גדול בהרבה ממספר המשרות הפנויות בבתי-הספר הערביים.

שלום שמחון: ניכר כי פניית משכילים ערבים למקצוע ההוראה הינה על רקע היעדר אפשרויות תעסוקה אחרות, ולא על רקע בחירה והעדפה אישית – –

עפו אגבאריה: גם זה נכון.

שלום שמחון: – – כפי שרווח במגזרים אחרים.

שלום שמחון: האי-שוויון בסוגיה זו נובע בין היתר מהיצע עבודות מצומצם במגזר הערבי וממגורים ביישובים שבהם היצע העבודות קטן.

שלום שמחון: כאמור, זהו מרכיב אחד במסגרת בעיה כוללת של תעסוקת אקדמאים בני מיעוטים, ועל כך אני ארחיב בהמשך.

שלום שמחון: כמה משרדי ממשלה פועלים לצמצום תופעה זו.

שלום שמחון: משרד החינוך פועל לקליטת מורים במגזר הערבי על-פי קריטריונים שוויוניים, ברורים ושקופים, על מנת להתמודד עם עודף הביקוש להוראה במגזר.

שלום שמחון: בשנתיים האחרונות חלה עלייה במספר המורים הערבים המשובצים במשרד החינוך כתוצאה מהמהלכים המופעלים לצמצום פערים.

שלום שמחון: במסגרת זו הגדילו את השעות הנוספות לחינוך במגזר הערבי באופן משמעותי.

שלום שמחון: תוספת זו מאפשרת קליטה של מורים נוספים אל תוך המערכת.

שלום שמחון: משרד החינוך מפעיל מגוון של שעות נוספות לחיזוק האוריינות בשפה, במדעים, במתמטיקה בחטיבות הביניים, פיצול כיתות א'-ב', תוספת שעה לכיתות ד'-ה' לחיזוק השפה הערבית ותוספת לצמצום מספר התלמידים בכיתה.

שלום שמחון: אני אגיד את האמת, כשקיבלתי את החומר וערכתי אותו – אשתי היא מנהלת מחוז הצפון, ורובם שם ערבים – אתה יודע, אפילו אני הופתעתי, את האמת, אבל חכה בסבלנות, תראה.

שלום שמחון: אפילו אני די מופתע.

שלום שמחון: מהלך זה הגדיל באופן משמעותי את ההיצע למורות במגזר המיעוטים.

שלום שמחון: בשנת הלימודים תשע"א נקלטו כ-1,800 מורים, המהווים 26% מכלל מגישי הבקשות; בשנת הלימודים תשע"ב נקלטו 2,897 מורים חדשים, המהווים 35% מכלל מגישי הבקשות.

שלום שמחון: יש לציין כי – – –

ראובן ריבלין: אבל כמה נפלטו?

שלום שמחון: יש לציין כי 90% מהנקלטים הם נשים.

שלום שמחון: בנוסף, משרד החינוך עודד שילוב המורים מהמגזר הערבי במערכת החינוך הכללית, שעליה דיברת – עלייה של 17% במספר המשרות המלאות לשנה זו של המורים הערבים בבתי-הספר היהודיים לעומת שנת תש"ע.

שלום שמחון: כמו כן, הוא אפשר למורים מהמגזר הערבי ללמד במחוזות שאינם בתחום מגוריהם, עם הטבות של סבסוד שכר-דירה בסך של 750 שקלים בחודש, מימון נסיעות עד לסכום של 1,300 שקלים ושכר עידוד.

שלום שמחון: כל ההטבות האלה – שילכו ללמד גם במקומות שהם לא גרים בהם.

שלום שמחון: ובמטרה – – –

עפו אגבאריה: זה רק בנגב.

עפו אגבאריה: הבעיה – זה בנגב.

שלום שמחון: חבר'ה, אני בסוף גם אשאיר לכם את הנאום, כדי שאתם תוכלו לבדוק את הנתונים, שלא תגידו שאני עובד עליכם כי אני על הבמה.

מסעוד גנאים: – – –

עפו אגבאריה: אין לנו בעיה – – –

שלום שמחון: לאט-לאט, סבלנות, סבלנות.

עפו אגבאריה: זה אנחנו יודעים.

שלום שמחון: לא, אני חושב ששר החינוך הוא שר חינוך מצוין והוא מתאמץ.

מסעוד גנאים: לא, לא, לא, אנחנו – – –

שלום שמחון: שמע, אני אגיד לך את האמת, לנו קשה לפרגן.

שלום שמחון: אמרתי ביושר: אני מפרגן לו.

שלום שמחון: שמעתי קודם את זהבה גלאון לגבי – – –

קריאה: – – –

שלום שמחון: אז תן לי להגיד לך.

שלום שמחון: לגבי העניין של הכבישים – האמת היא, לישראל כץ מגיע פרס.

שלום שמחון: את האמת, מגיע – אני גר בצפון, אני חוצה את הארץ כל יום, אני גר באזור שיש בו כבישים ללא אבא.

שלום שמחון: שמע, הבן-אדם עושה עבודה גדולה.

שלום שמחון: אי-אפשר להכיר את הכבישים.

שלום שמחון: למה לא לפרגן?

שלום שמחון: לפעמים צריך לפרגן.

שלום שמחון: במטרה לסייע – – –

מסעוד גנאים: לא, אבל שר החינוך איננו פה – – –

שלום שמחון: בסדר גמור, אבל אני עונה במקומו.

שלום שמחון: אמרתי לך, הוא – – –

ראובן ריבלין: עד עכשיו הוא עונה לעניין – –

שלום שמחון: אני לא מזייף.

ראובן ריבלין: – – והוא מבין מה הוא קורא.

ראובן ריבלין: הוא אומנם שר התעסוקה, המסחר והתעשייה, אבל יחד עם זה הוא קורא בנושא החינוך ומבין מה הוא אומר.

איתן כבל: יש לו התמחות מבית.

שלום שמחון: יש לו התמחות, כן.

שלום שמחון: במטרה לסייע לתלמידים – – –

מסעוד גנאים: – – –

שלום שמחון: גנאים, תן לי להמשיך, נו.

עפו אגבאריה: יש לו יועץ צמוד לענייני חינוך.

שלום שמחון: תן לי, אני אפנה ל"הפועל סח'נין".

שלום שמחון: תן רגע להמשיך.

שלום שמחון: במטרה לסייע לתלמידים בבחירה נכונה במקצוע העתיד לקראת שנת הלימודים הבאה, יוזם משרד החינוך מיזם משותף עם "קו משווה" בנושא "חינוך לקריירה – ייעוץ והכוון לימודי", אשר יופעל ב-50 בתי-ספר תיכוניים במגזר הערבי.

שלום שמחון: בנוסף, פיתח משרד החינוך תוכנית ייחודית לבתי-הספר הערביים בנושא "חינוך לחיי קריירה" ופועל להטמעתה באמצעות היועצות החינוכיות בכל בתי-הספר התיכוניים במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: אדוני, אם אתה מדבר על חינוך, גם חברי – ביציע האורחים יש לנו תלמידות מתיכון "בר אילן" בנתניה ויש לנו כיתות ה' מבית-הספר על שם רבקה גובר בירושלים.

ראובן ריבלין: לא למחוא כפיים, בכנסת אסור למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: פה זה לא "כוכב נולד".

שלום שמחון: לא שומעים אותן.

שלום שמחון: בכל מקרה, תהיו מבורכות.

שלום שמחון: כיום פועלות בארץ שלוש מכללות ערביות לחינוך ועוד כמה מסלולים לדוברי ערבית במכללות הממלכתיות.

שלום שמחון: בסך הכול מסיימים כ-1,200 סטודנטים ערבים בכל שנה את לימודי ההוראה במכללות לחינוך.

שלום שמחון: אליהם נוספים מדי שנה עוד כ-600 אקדמאים אשר מסיימים את לימודיהם באוניברסיטאות ובמכללות הכלליות ופונים להוראה.

שלום שמחון: מספרים אלה הם הרבה מעבר לנדרש לבתי-הספר במגזר הערבי.

שלום שמחון: עודף מורים גורם לאבטלה בקרב בוגרי תוכניות ההכשרה.

שלום שמחון: משרד החינוך, יחד עם המועצה להשכלה גבוהה, מגבש בימים אלו תוכנית שתסייע להגדיל את היצע המקצועות האקדמיים למגזר המיעוטים.

שלום שמחון: לאחר מיפוי וצמצום מספר המכללות והמסלולים הערביים המכשירים להוראה, בכוונת משרד החינוך להפוך את אחת המכללות ערביות לחינוך בצפון למכללה אקדמית כללית, שלא תכשיר עוד מורים, ולהציע בה מגוון מסגרות לימודים במקצועות נדרשים במגזר.

שלום שמחון: בנוסף, יעודד המשרד לומדים מהמגזר הערבי לפנות ללימודים באוניברסיטאות ובמכללות הכלליות בתחומים בעלי תעסוקה במגזר הערבי ובמגזר הכללי, כמו עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, תקשורת, סיעוד, פרסום, עיצוב, עיצוב גרפי, כלכלה, ראיית חשבון ומקצועות נוספים.

שלום שמחון: לימודים אלה לא יהיו ייחודיים למגזר הערבי, אך יציעו מכינות לסטודנטים שלא יעמדו בתנאי הקבלה.

שלום שמחון: בנוסף, יורחבו התוכניות לתואר שני במכללות הערביות לחינוך במקצועות תומכי הוראה וחינוך, כמו ייעוץ ומקצועות פארה-רפואיים.

שלום שמחון: התוכניות יוגשו למועצה להשכלה גבוהה במהלך תשע"ג.

שלום שמחון: לאחרונה אישרה ות"ת את עקרונות דוח הביניים של הצוות המקצועי לבחינת נגישות ההשכלה הגבוהה בקרב האוכלוסייה הערבית ליישום הדרגתי החל משנה זו, והקצתה לכך 7.5 מיליון שקלים.

שלום שמחון: כפי שציינתי בתחילת הדברים, בעיית התעסוקה בקרב מורים ערבים היא חלק מתופעה רחבה יותר, הנוגעת להשתלבות אקדמאים בני-מיעוטים בשוק העבודה.

שלום שמחון: בשנים האחרונות ניכרת מגמת עלייה במספר האקדמאים בני-המיעוטים בישראל.

שלום שמחון: בשנת 2010 היו כ-96,000 אקדמאים בני-מיעוטים.

שלום שמחון: שיעור האקדמאיות הערביות נמצא במגמת עלייה, והוא משתווה היום לשיעור האקדמאים הערבים, כלומר 12%.

שלום שמחון: המחקרים והנתונים מלמדים כי השכלה גבוהה היא אחד הגורמים המשפיעים ביותר על שיעורי ההשתתפות בשוק העבודה.

שלום שמחון: ואולם, למרות הגידול במספר האקדמאים בני-המיעוטים, רבים מתקשים במציאת עבודות ההולמות את רמת השכלתם ואת כישוריהם המקצועיים, לרבות מקצועות נדרשים, כמו תעשיית ההיי-טק.

שלום שמחון: משרד התמ"ת, כמשרד האמון על שוק העבודה, הציב את נושא קידום ההשתלבות של מגזר המיעוטים בשוק העבודה בראש סדר העדיפויות של המשרד – חד וחלק, שאתה תדע.

שלום שמחון: אני מתעורר בבוקר – זה המגזר הערבי; אני הולך לישון – זה עם החרדים.

מסעוד גנאים: לישון עם החרדים זה – – –

שלום שמחון: ואני כבר לא צריך להתמודד בפריימריס עם גאלב, אז אני לא עושה את זה בשביל זה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, שמעתי את הקמפיין שלך – דווקא מוצלח מאוד.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: המשרד מפעיל כלים רבים למיגור האי-שוויון ולטיפול בחסמים המקשים את השתלבות מגזר המיעוטים בשוק העבודה.

שלום שמחון: הוא תומך בהכשרות מקצועיות; מפעיל תוכניות לעידוד יזמות עסקית שתרחיב את התעסוקה בתחומי הפריפריה; מפעיל תוכניות לעידוד התעסוקה ברמה הארגונית בשיתוף ותיאום הרשויות; תומך בפתיחתם ובהרחבתם של מעונות-יום וצהרונים לעידוד תעסוקת נשים במגזר, ועוד מגוון פרויקטים הדורשים ליווי לאורך כל הדרך.

שלום שמחון: מנכ"ל המשרד, המדען הראשי ומנהל מינהלת ההשקעות במשרד התמ"ת פועלים לגייס מפעלים ויזמים במקצועות הטכנולוגיה הגבוהים ומעודדים באמצעות מענקים יזמים אלה.

שלום שמחון: במרכז ההשקעות קיימים מגוון מסלולי מענקים ייעודיים לאוכלוסייה הערבית: מסלול תעסוקה, מסלול שכר גבוה, סיוע למתמחים ומענקים הוניים.

שלום שמחון: בשנים האחרונות הוקצו עשרות מיליוני שקלים מדי שנה למסלולים אלה.

שלום שמחון: אני מקווה שאתה יודע שבנצרת סגרנו עם "אמדוקס", והיא עומדת לקלוט 150 מהנדסים בשכר גבוה.

שלום שמחון: אנחנו מקווים שגם HP תגיע לנצרת; גם היא בסדרי-גודל כאלה.

שלום שמחון: ואנחנו מקווים שגם – – –

ראובן ריבלין: אולי אדוני יכול לדאוג לסח'נין שיחזירו לה את המוסד לביטוח לאומי שהיה בה.

שלום שמחון: מה זה מסח'נין לנצרת?

שלום שמחון: זה דקות, בחייך.

ראובן ריבלין: לא, באמת, עיר כל כך גדולה, מרכזית.

ראובן ריבלין: היה בה מוסד לביטוח לאומי.

מסעוד גנאים: יש הבטחה – – –

ראובן ריבלין: הבטחות יש.

ראובן ריבלין: אני בטוח שהשר שלום שמחון יכול גם להשפיע שיקיימו אותן.

שלום שמחון: נשתדל.

שלום שמחון: – – – הכול מתוך מגמה להשים עובדים מקרב מגזר זה במקצועות אקדמיים ובשכר גבוה.

שלום שמחון: בנצרת-עילית, אמרתי, אושרו במהלך השנה האחרונה מענקי תעסוקה לשכר גבוה לעשרות עובדים מהמגזר.

שלום שמחון: לאחרונה העברנו לרשות לפיתוח כלכלי במשרד ראש הממשלה הצעה לפרויקט משותף להסבה למקצועות שבהם יש תוחלת תעסוקה גדולה יותר, לרבות הסבת מורות לתחומי ההיי-טק.

שלום שמחון: אגב, לא רק שם – גם במגזר הדרוזי עושים מהלכים כאלו להסב אקדמאיות למקצועות ההיי-טק.

שלום שמחון: הרשות לפיתוח כלכלי, בשיתוף עמותת "קו משווה", פיתחו מיזם משותף שמטרתו לשלב אקדמאים מקרב אוכלוסיית המיעוטים במגזר העסקי ולפתח ממשק מקצועי – – –

עפו אגבאריה: בשלב ההבטחות אומרים "אינשאללה".

שלום שמחון: שוב, הבטחות זה בפועל.

שלום שמחון: "אמדוקס" כבר מראיינת מועמדים.

שלום שמחון: זה לא הבטחות.

ראובן ריבלין: עפו, מה אפשר לעשות?

ראובן ריבלין: אתה יודע מה, גם להפתעתי חלק מההבטחות קוימו.

ראובן ריבלין: אני עוקב.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: שמע, בעבר שום דבר לא קוים.

ראובן ריבלין: ברוך השם אנחנו מתחילים – – –

עפו אגבאריה: לא אמרתי לא קוים.

ראובן ריבלין: בחלק הרבה יותר גדול.

שלום שמחון: תקשיב, אבא'לה, כבר – – –

ראובן ריבלין: יש התקדמות לא מספיקה, אבל יש התקדמות.

שלום שמחון: כבר בדקו אותי בעניין הנתונים שלי; אני לא אומר פה שום נתון שאני ממציא.

שלום שמחון: אני רוצה שאתה תדע שאנחנו נמצאים במהלך לפיתוח ממשק מקצועי שמפגיש בין העסקים למועמדים.

שלום שמחון: עד כה הושמו 500 אקדמאים בתפקידים ההולמים את כישוריהם.

שלום שמחון: בנוסף, כחלק מההתמודדות עם סוגיה זו, הממשלה העלתה אתמול קמפיין פרסומי נרחב במטרה לעודד העסקת אקדמאים מקרב בני-המיעוטים.

שלום שמחון: את הקמפיין יזמה הרשות לפיתוח כלכלי של המגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי במשרד ראש הממשלה, בשיתוף משרד התמ"ת.

שלום שמחון: הקמפיין נועד להעלות מודעות לנושא תוך שבירת סטיגמות וחשיפת מגוון התמריצים בתחום זה שמעניקה המדינה למעסיקים.

שלום שמחון: לקמפיין קדמה עבודת מחקר שנעשתה בתמ"ת שבחנה את שילוב אוכלוסיות אלה בשוק התעסוקה, כי שיעור האקדמאים המועסקים מהמגזר עומד על כ-81%, בהשוואה ל-90% במגזר היהודי.

שלום שמחון: רבים מהאקדמאים מהמגזר הערבי לא מועסקים במקצוע שלמדו.

שלום שמחון: רק 1.3% מאלה שלמדו את מקצועות ההיי-טק מועסקים בענף, בעוד ש-50% מועסקים בהוראה.

שלום שמחון: בכל הנוגע לשילוב עובדים בשירות המדינה – ב-2007 אישרה הממשלה החלטה הקובעת כי עד סוף שנת 2012 ייצוג אוכלוסיית המיעוטים בשירות המדינה יהיה 10%.

שלום שמחון: נכון להיום שיעור עובדי המדינה מקרב אוכלוסיית המיעוטים הוא 8%.

שלום שמחון: בימים אלו הרשות, בשיתוף עם הנציבות, מקדמת קמפיין לעידוד אקדמאים לגשת למכרזים בשירות המדינה.

שלום שמחון: נוסף על כל הכלים הללו החליטה הממשלה על הקמת 21 מרכזי תעסוקה עבור המגזר הערבי, הבדואי, הדרוזי והצ'רקסי בהשקעה ממשלתית של כ-160 מיליון שקלים לחמש השנים הבאות.

שלום שמחון: מרכזים אלו מיועדים לבלתי מועסקים הנמצאים מחוץ לעולם העבודה, להשתלבות והכוונה לתעסוקה הולמת תוך מאמץ ייחודי להתאמה התרבותית.

שלום שמחון: ייחודיותם – בליווי האדם בכל שלב ושלב: האבחון וההכוונה, ההכשרה, ההשמה בעבודה וההתמדה.

שלום שמחון: מרכזים אלו עובדים מול מעסיקים יהודים וערבים כאחד.

שלום שמחון: משרד התמ"ת, כחלק ממדיניותו, מפעיל מיזמים משותפים עם המגזר השלישי כדי לקדם תעסוקה בקרב אקדמאים ערבים, בהם מיזם עם ארגון "צופן" לקידום תעשיית ההיי-טק בחברה הערבית בישראל והגדלה משמעותית של מספר המהנדסים הערבים העובדים בתעשייה זו; מיזם משותף עם עמותת "בעצמי" לשילוב וקידום 300 נשים בשישה יישובים מאוכלוסיית המיעוטים בתעסוקה יציבה לאורך זמן.

שלום שמחון: לגבי מצוקת הדיור – מה לעשות?

שלום שמחון: נתת לי עבודה, אז התכוננתי.

שלום שמחון: עכשיו אני מגיע למצוקת הדיור.

מסעוד גנאים: – – –

שלום שמחון: תן לי שתי דקות עכשיו להיות אריאל אטיאס, אפשר?

גאלב מג'אדלה: זה יוצר מחויבות שלך.

מסעוד גנאים: – – – זה התמ"ת – – – מה לעשות.

שלום שמחון: עכשיו הגיע תורו של השר אריאל אטיאס, איש מוכשר וחכם.

שלום שמחון: משרד הבינוי והשיכון פועל לקידום פתרונות דיור הן בתחום הבנייה החדשה והן בתחום המרקם הוותיק בכלל יישובי מדינת ישראל ולכלל המגזרים והאוכלוסיות המרכיבים את החברה הישראלית.

שלום שמחון: פתרונות אלה כוללים תכנון, פיתוח ושיווק קרקעות מדינה וקרקעות פרטיות ומתן מענקים והטבות לעידוד הבנייה ביישובים.

שלום שמחון: מלאי התכנון ליישובי מגזר המיעוטים עומד על כ-33,000 יחידות דיור על קרקע מדינה, ובנוסף, המשרד מתקצב כ-48 מיליון שקלים לתכנון קרקע פרטית באמצעות הרשויות המקומיות.

שלום שמחון: כמו כן, משרד הבינוי והשיכון מפעיל תקציב לסבסוד פיתוח תשתיות ותכנון מפורט בקרקע מדינה ובקרקע פרטית בהיקף של 50 מיליון שקלים לכל שנה מחמש השנים הבאות, וזאת החל משנה זו.

שלום שמחון: תוכנית המענקים ל-28 יישובי הפריפריה פועלת בשמונה יישובים במגזר המיעוטים ובשתי ערים מעורבות ונותנת כ-100,000 שקל כמענק וסבסוד פיתוח לזוגות הרוכשים דירה חדשה בבנייה רוויה וסמי-רוויה.

שלום שמחון: בתחום השיווק הנחה השר אריאל אטיאס הן את משרד הבינוי והשיכון והן את מינהל מקרקעי ישראל לשווק כל קרקע המאושרת בתוכנית בתוקף אשר אין עליה חסמים שיווקיים, ומדיניות זו אינה מבחינה בין המגזר היהודי למגזר הערבי.

שלום שמחון: נוסף על כך, לנוכח מצוקת הדיור השקיע משרד הבינוי והשיכון מיליון שקלים חדשים בפרסום ושיווק יחידות דיור בבנייה רוויה בעיר סח'נין – נדמה לי שאתה מכיר את העיר הזאת – מאמצים אשר לא נשאו פרי.

שלום שמחון: על אף המאמצים הרבים לשיווק יחידות דיור במגזר המיעוטים יש רתיעה של אוכלוסייה זו ממגורים בבנייה רוויה.

שלום שמחון: משרד הבינוי והשיכון עושה מאמצים רבים לשכנע את אוכלוסיית המיעוטים לאמץ דפוס מגורים זה, כדי לאפשר הגדלת היצע הדירות ופתרון מצוקת הדיור הקשה, הוזלת המחירים, בנייה מודרנית וחדשה עם תכנון ופיתוח מתקדמים ביותר, מלאי דירות עמיד בפני רעידות אדמה ויתרונות סביבתיים של בנייה לגובה.

שלום שמחון: אנו מקווים כי על אף הקשיים הקיימים יעלה בידי הממשלה להביא למתן פתרונות להתמודדות עם מצוקת הדיור ביישובי מגזר המיעוטים.

שלום שמחון: חבר הכנסת גנאים, אני השתדלתי לעשות עבודה יסודית, לאסוף את החומר הרלוונטי מחברי השרים, וזה דבר שהוא לא פשוט; לא פשוט להוציא את העיקר מן הטפל ולאלץ את המערכת הפקידותית לעשות עבודה, ובכל זאת, לשמחתי, גם שר החינוך המצוין גדעון סער וגם שר השיכון הנמרץ אריאל אטיאס שיתפו פעולה, יחד עם החברים במשרד התמ"ת, עשינו מאמץ גדול כדי להקיף את מקצתו של החומר.

שלום שמחון: אני באמת חושב – וכבר ישבתי בכמה ממשלות בעבר – יש פריצת דרך משמעותית בשלוש השנים האחרונות.

שלום שמחון: בהחלט יכול להיות שחלק התחיל קודם, אבל אין ספק שיש מיקוד חזק מאוד של הממשלה הנוכחית כדי לסגור פערים, ואי-אפשר לעשות את זה בשנה אחת.

שלום שמחון: אבל בסופו של יום – בסופו של יום, כאשר מדברים על החוק לשוויון בנטל, שיוצר במידה מסוימת רתיעה, גם אצלכם וגם במגזר החרדי, אני רוצה להגיד את עמדתי האישית.

שלום שמחון: הרי בסופו של יום, אין מה לעשות עם כולם בצבא-הגנה לישראל.

שלום שמחון: בסופו של יום, השוויון בנטל, האמיתי, נמצא בעולם העבודה.

שלום שמחון: ככל שהחברים, גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי, יצאו לעולם העבודה, זה יהיה טוב להם וטוב יותר למדינת ישראל, ואני חושב, בסופו של יום – – –

עפו אגבאריה: הצעירים הערבים כולם עובדים.

דוד רותם: – – –

שלום שמחון: בסופו של יום, אני חושב שהחלק החשוב, לצד שירות לאומי אזרחי, לצד מתן החובה של שירות בצה"ל, יש חשיבות גדולה לצאת לעולם העבודה, גם של נשים שלא יכולות להתגייס לצה"ל – חשוב שיצאו לעולם העבודה, וגם של גברים שיושבים בבית – פחות.

שלום שמחון: באופן ברור יש פער בנתונים בין המגזר היהודי לבין מגזר המיעוטים, ויהיה טוב לכולנו לסגור את הפער הזה.

שלום שמחון: אני באופן אישי חושב, באמת, שיש שינוי מרחיק לכת בתוך המגזר הערבי.

שלום שמחון: עצם העובדה שאתם, כחברי כנסת, מתמודדים יותר ויותר עם השאלות הקיומיות המהותיות של המגזר הערבי בחיי היום-יום שלו, בסופו של יום לדבר הזה יש תשובה, גם במענה הממשלתי, גם במענה החברתי וגם במענה הכלכלי.

שלום שמחון: אין ברירה, בסופו של יום יש להרים את המשא הזה, הוא חשוב הרבה יותר מכל נושא אחר שבו עוסקים.

שלום שמחון: הוא באמת חשוב לקיומה של מדינת ישראל, הוא חשוב לקיומם של היישובים הערביים, הוא חשוב לקיום של האוכלוסייה הערבית, הוא חשוב לכולנו יחד.

שלום שמחון: אף אחד לא עושה טובה, אנחנו לא עושים לכם טובה ואתם לא עושים לנו טובה.

שלום שמחון: אנחנו חיים באותה מדינה, ואם אנחנו רוצים שהמדינה הזאת תהיה בין 15 המדינות המובילות בעולם, אין לנו ברירה אלא לשאת בנטל באופן שווה, בעיקר בעולם העבודה.

שלום שמחון: תודה רבה.

עפו אגבאריה: הם שווים – – –

שלום שמחון: אני כמובן מבקש לדחות את הצעת האי-אמון שלכם.

שלום שמחון: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה שלום שמחון, ואנחנו מתחילים בדיון הסיעתי.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל, בשם סיעת העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כבל, לרשותך שלוש דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר – קודם כול אני חייב לך תודה על המאבק הבלתי-מתפשר היום בנשיאות.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו צריכים להגיד לך תודה על המאבק הבלתי-מתפשר לזכויות של התארגנות.

איתן כבל: לא משנה, אבל בכל מקרה – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה היה נושא נורא חשוב, תמיד יש שיתוף פעולה בנושאים האלה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: חשבתי שצריך להגיד לך תודה, ואנחנו בוודאי נשתף פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חבר הכנסת וקנין, שלוש דקות עומדות לרשותי וחשוב לי שהשר יעביר את המסר לשרים; יש להעביר להרבה שרים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת וקנין.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין, אני אודה לך – – –

יצחק וקנין: משהו חשוב.

איתן כבל: אין לי ספק שזה חשוב.

איתן כבל: מהשכונה.

איתן כבל: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תראו, יש לנו ממשלה גדולה, יש לנו כנסת עוד יותר גדולה, 94 – כמה זה, 94 חברי כנסת בקואליציה?

נסים זאב: יש 120.

איתן כבל: 94 – אני בספירה שלי, חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: הוא סופר את הקואליציה, חבר הכנסת זאב.

איתן כבל: 94 חברי כנסת.

איתן כבל: לא היתה עוצמה כזאת, אני חושב, מאז הקמת מדינת ישראל, וראו איזה פלא, ככתוב, ככל שהם מתרבים הם צריכים להיות יותר חזקים, ומה קורה בפועל?

איתן כבל: הכנסת גדלה, אפילו המזנון נהיה ריק.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה מסתובב – תראה מה קרה, אדוני שר הדתות.

איתן כבל: קורית כאן תופעה מוזרה מאוד: הממשלה נהייתה הממשלה הכי חזקה, כנסת ישראל – סליחה, תקשיב, קודם כול, אדוני השר, זאת חוכמה קטנה לספור אותנו, זה בקלות.

איתן כבל: אתה רואה?

איתן כבל: קמת, עמדת, עשר שניות, ספרת את כולנו.

איתן כבל: עכשיו תסתכל כאן – אתה לא מסיים.

עפו אגבאריה: כמה יש?

עפו אגבאריה: שישה, שבעה – – –

איתן כבל: נכון, אנחנו רוב, אנחנו כבר רוב.

עפו אגבאריה: זה 20%.

איתן כבל: 20%, כמה הם?

עפו אגבאריה: 20% מהקואליציה.

איתן כבל: כמה הם?

איתן כבל: כמה אתם?

איתן כבל: ואני מסתכל עליכם ואני שואל את עצמי: אלוהים, מה קורה פה?

איתן כבל: בוועדות – רכוש נטוש; במליאה – רכוש נטוש; במזנון – רכוש נטוש.

איתן כבל: זו נהייתה קואליציה של רכוש נטוש.

איתן כבל: אולי נוסיף שר שיהיה ממונה על הרכוש הנטוש?

איתן כבל: ואני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, יש עוד דבר ששמתי לב אליו; יש לנו בנושאים המדיניים – אדוני השר, יש לנו את אירן.

איתן כבל: אירן.

איתן כבל: כל דבר שמתחילים לדבר עליו, אומרים: חבר'ה, ששש, דברו חלש, יש אירן.

יעקב מרגי: פעם זה היה חרדים.

איתן כבל: בנושאים הכלכליים עכשיו יש יוון, ספרד.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו הולכים לשמוע את צמד המלים – שתי המדינות האלה – יותר מאירן, בתקופה הקרובה.

שלום שמחון: יש צרפת נגד אנגליה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, אם עד עכשיו שמענו אירן, תרשמו לפניכם שבסוף – בחודשיים הקרובים, בשלושה חודשים הקרובים, מי שיקיש ב"גוגל" וירצה לראות כמה הופעות היו לצמד המלים, כאן במליאה ובממשלת ישראל, של שתי המדינות יוון וספרד – אני כבר מסיים, גברתי – חבל על הזמן.

אחמד טיבי: אתה לא חייב לסיים.

איתן כבל: אדוני, חבר הכנסת טיבי, חבל על הזמן.

איתן כבל: כל דבר.

איתן כבל: איך שנגיד: צריך לעלות תקציב, צריך כאן, צריך למנוע, יגידו: סליחה, ספרד?

איתן כבל: אתם רוצים להיות ספרד?

איתן כבל: מה, אתם רוצים להיות כמו יוון?

איתן כבל: אתם רוצים שנתגולל ברחובות?

איתן כבל: מה, אתם השתגעתם?

איתן כבל: איפה האחריות שלכם?

איתן כבל: וכולנו נגיד: ואללה, לא נעים, הם צודקים, תראו מה קרה לספרד.

איתן כבל: ואני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, לא יקום ולא יהיה.

איתן כבל: לא יהפכו אותנו לספרד, ואנחנו גם – חבר הכנסת, מה אתה יושב במקום שם?

איתן כבל: בלבלת אותי.

דוד רותם: אני נורא נהנה לשבת מולך.

איתן כבל: בלבלת אותי לגמרי.

איתן כבל: חבר הכנסת דודו רותם, אנחנו לא נתייוון.

איתן כבל: לא יקום ולא יהיה.

נסים זאב: אתה יכול להסתכל גם על – – –

איתן כבל: אנחנו לא נתייוון, חבר הכנסת דודו רותם.

איתן כבל: ואנחנו – באמת, אני אומר את זה כאן, באמת שלי לפחות, ואני מסיים בזה, לא נותרה ברירה אלא לעשות את זה כמו סוג של בדיחה על מה שקורה כאן.

איתן כבל: אבל מה?

איתן כבל: זה לא מצחיק, בסוף זה החיים שלנו.

איתן כבל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת איתן כבל – בשם סיעת העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, ידבר בשם סיעת קדימה חבר הכנסת אריה ביבי, ומייד אחריו – חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

קריאה: עכשיו אתה תגיד שהממשלה טובה.

קריאה: עד לפני חודש – לא.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת ביבי.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

אריה ביבי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה להביע שאט-נפש ממה שקורה בסוריה, ואני חושב שמה שקורה שם – זה לא צריך לקרות לבני-אדם.

אריה ביבי: אני מתפלא על חברי הכנסת הערבים, חברים שלי, שהם לא בתחילת הדרך, איך שהם עומדים כאן, היו צריכים להגיד: אנחנו מגנים את אדון אסד, שהצטלמנו אתו רק לפני יומיים.

מסעוד גנאים: – – –

אחמד טיבי: מי הצטלם אתו?

אריה ביבי: אנחנו מגנים את אדון קדאפי, שהצטלמנו אתו רק לפני שבועיים.

אריה ביבי: על זה הייתם צריכים לדבר, קודם כול.

אחמד טיבי: על מה הצעת האי-אמון?

אריה ביבי: אבל נעבור – – –

אחמד טיבי: על ראש הממשלה, לא עלינו.

אריה ביבי: חכה רגע, חכה רגע.

אחמד טיבי: הצעת אי-אמון בנו?

אריה ביבי: נעבור לידידי, לידידי חבר כנסת כבל, ידידי ורעי – –

אחמד טיבי: אדוני השר, אני אומר – – –

אריה ביבי: – – ואני באמת אוהב אותך.

אריה ביבי: חבר הכנסת טיבי, אם אתה רוצה להפריע לי – גברתי, תיתני לי עוד חמש דקות – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת – – –

אריה ביבי: – – כי אני חייב לבוא חשבון אתו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת, מלכתחילה אין לרשותך חמש דקות.

אריה ביבי: יש לי חשבון ארוך, תאמין לי, יש לי חשבון ארוך.

אריה ביבי: אתם צריכים, במקום להצטלם עם אסד ולהצטלם עם קדאפי ולהצטלם עם זה, תדונו במה שקורה כאן במדינת ישראל ותעזרו באמת למסכנים האלה שאין להם מה לאכול.

אריה ביבי: אבל – – –

אחמד טיבי: איפה הוא היה לפני יומיים?

אריה ביבי: תן לי, תן לי – – –

אחמד טיבי: לפני יומיים, מסעוד גנאים, איפה הוא היה?

אריה ביבי: תן לי.

אריה ביבי: לפני יומיים – – –

אחמד טיבי: איפה היה מסעוד גנאים?

אריה ביבי: איפה הוא היה לפני שבועיים?

אריה ביבי: הצטלם עם אסד.

אחמד טיבי: לפני יומיים, איפה הוא היה?

אריה ביבי: עזוב אותי עכשיו, נו.

אריה ביבי: אני זוכר, גם הצטלמתם עם – – –

אחמד טיבי: אתה ראית את מסעוד גנאים בהפגנה נגד אלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת – – –

מסעוד גנאים: ראית, הפגנה המונית.

אריה ביבי: אוקיי, גברתי, אני מבקש את הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת מסעוד גנאים.

אריה ביבי: אני מבקש את הזמן שלי.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: כי אתה לא רואה תקשורת.

אורלי לוי אבקסיס: אני – – –

אברהים צרצור: עם מורסי, עם מורסי.

אריה ביבי: גברתי, ואני – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת ביבי, אם תפנה אליהם באופן אישי, שלא תצפה שהם ישיבו אותך ריקם.

אריה ביבי: לא, אני פונה אליהם באופן אישי ואני אומר להם, לכל אחד מהם: תדעו לכם שאתם עושים טעויות בזה שאתם מצטלמים עם כולם, ואחר כך אתם אומרים: התמונה הזאת לא שלי, זה פטה מורגנה.

אריה ביבי: אבל עזבו את זה, בואו – איפה ידידי כבל?

אריה ביבי: אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת כבל ששמענו מהיושבת-ראש של העבודה שהיא מתה להצטרף לממשלתו של נתניהו שבוע לפני שהצטרפנו.

אריה ביבי: היא אמרה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה את זה?

אריה ביבי: כן, כן, זה היה כתוב בכל העיתונים.

אריה ביבי: שבוע לפני כן היא רצתה להצטרף.

דניאל בן-סימון: – – –

אריה ביבי: על איזה בסיס היא רצתה להצטרף?

אריה ביבי: על שום דבר.

אריה ביבי: וכשאנחנו הצטרפנו, מה קרה?

דוד רותם: אתם זוחלים יותר מהר.

אריה ביבי: דודו, מה קרה?

אריה ביבי: התעוררת?

דוד רותם: אתם זוחלים יותר מהר.

אריה ביבי: דודו, התעוררת?

אריה ביבי: בוקר טוב.

אריה ביבי: בבקשה, תגיד את מה שיש לך, ואני מבקש מהיושבת-ראש שתיתן לי את הזמן שלי – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לך 30 שניות לענות.

אריה ביבי: – – אם אתה תבוא ותנאם פה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה רוצה לתת לו את הזמן שלך, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני, גברתי היושבת-ראש, רק שבוע לפני שהצטרפנו לקואליציה, כן, שלי יחימוביץ כתבה בכל העיתונים שהיא מוכנה להצטרף – –

רוברט טיבייב: – – –

אריה ביבי: – – לממשלת נתניהו, ומה קרה?

אריה ביבי: על איזה בסיס?

אריה ביבי: על שום בסיס.

אריה ביבי: אנחנו – תיתני לי – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אריה ביבי: – – כשהצטרפנו לממשלה, לא הצטרפנו בשביל תיקים.

אריה ביבי: הצטרפנו על בסיס אחד: הצדק החברתי – על שינוי שיטת הממשל, על שינוי בחוק טל, על יציבות שלטונית.

אריה ביבי: על זה אנחנו – אני מסיים – הצטרפנו.

אריה ביבי: ואנחנו הוכחנו גם בהצבעה האחרונה ביום רביעי שאנחנו מפלגה שהיא קיימת, בועטת – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: – – ואתם עוד תשמעו על מפלגת קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אריה ביבי: אני רוצה – בזה אני מסיים – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אריה ביבי: – – שאנחנו כמובן דוחים את האי-אמון בממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה ביבי.

אורלי לוי אבקסיס: הבאה בתור ברשימת הדוברים – –

אחמד טיבי: אתם בעד העלאת אחוז החסימה או נגד?

אורלי לוי אבקסיס: – – חברת הכנסת פאינה קירשנבאום בשם סיעת ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: אתם בעד העלאת אחוז החסימה או נגד?

אחמד טיבי: אם זה קשור אליכם, אחוז החסימה.

אריה ביבי: אתה יודע מה?

אריה ביבי: את זה שכחתי להגיד, שכל מי שהם הצטלמו אתו, הוא למחרת נמחק.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תוכל לומר את זה בשבוע הבא בהצעת האי-אמון.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לשלוח אתכם לעוד כמה?

אריה ביבי: – – – קדאפי – הלך קדאפי – – –

אורלי לוי אבקסיס: טוב, חבר הכנסת ביבי, יש לנו כבר דוברת על הדוכן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת קירשנבאום, לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: אפשר תמונה עם ביבי?

פניה קירשנבאום: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת, כבוד השר, צהריים טובים, אתם יודעים, חוזק המדינה בדרך כלל – יש קריטריונים לקביעת חוזק המדינה: יציבות כלכלית, יציבות שלטונית, כוח צבאי.

פניה קירשנבאום: אבל יש עוד סוג אחד של חוזק, שבדרך כלל הוא מכתיב, וזה אחדות העם.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להקריא לכם כמה פסקאות ותגידו לי אם זה מדבר על אחדות העם.

פניה קירשנבאום: פרופסור ישעיהו ליבוביץ: "למרצחים מעבר ל'קו הירוק' שהתנחלו ביהודה ושומרון יש נשק.

פניה קירשנבאום: לכן אני קורא לכם לאחוז בנשק.

פניה קירשנבאום: להחזיק בנשק נגדם לפני שהם יכניסו אתכם ככלבים מצורעים למחנות ריכוז".

פניה קירשנבאום: יש עוד משהו מאוד קצר שאמר יריב אופנהיימר מ"שלום עכשיו": "המתנחלים הם סרטן בלב האומה".

פניה קירשנבאום: יש עוד משהו שאמר אפילו חתן פרס ישראל פרופסור זאב שטרנהל: "אי-אפשר לעצור את הפאשיזם בנימוקים רציונליים.

פניה קירשנבאום: את זה עוצרים רק בכוח, וכאשר קיימת נכונות להסתכן במלחמת אזרחים.

פניה קירשנבאום: בשעת ההכרעה נצטרך להתמודד בכוח עם מתנחלים בעופרה או באלון-מורה.

פניה קירשנבאום: רק מי שיהיה מוכן לעלות על עופרה עם טנקים, יוכל לבלום את הסחף הפאשיסטי המאיים להטביע את הדמוקרטיה הישראלית".

פניה קירשנבאום: "כת משיחית, אטומה ואכזרית, כנופיית גנגסטרים חמושים, פושעים נגד האנושות, סדיסטים, פוגרומיסטים ורוצחים, שהגיחה – – – מתוך פינה אפלה של היהדות – – – מתוך מרתפי התבהמות וסיאוב – – – על מנת להשליט פולחן דמים צמא ומטורף"; כך אמר הסופר עמוס עוז.

פניה קירשנבאום: ויש עוד שורה של ציטוטים שאני יכולה להקריא לכם, לפחות עוד רבע שעה – מה שאמרו האמן יגאל תומרקין והאלוף במילואים שלמה גזית, ודברים אחרים שנאמרו אפילו על-ידי הסופר מאיר שלו, שאני כל כך נהנית לפעמים לקרוא אותו, ופשוט הבטן שלי מתהפכת כשאני קוראת את הציטוטים האלה.

פניה קירשנבאום: אז הנה, כל הדוגמאות האלה שאנחנו שומעים.

פניה קירשנבאום: והאם אנחנו לא נתקלים בסטנדרטים כפולים כשיש דין אחד לחלק אחד, ובאותו עם יש דין אחר לחלק השני של העם?

פניה קירשנבאום: ואני פה, מעל במה זו, קוראת לכולם לסובלנות ולאחדות העם ולחשיבה שנייה אם אנחנו פה, חברי כנסת, מהווים דוגמה לאותה סובלנות.

פניה קירשנבאום: אני מציעה לכולם לחשוב שוב שאנחנו עם אחד והאחדות שלנו מהווה חוזק של המדינה.

פניה קירשנבאום: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת פאינה קירשנבאום – בשם ישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב, בשם סיעת ש"ס.

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר, בשם יהדות התורה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת זאב, לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על ההפקרות שמשתוללת בנגב – תחנות הדלק הפיראטיות שפועלות בשנים האחרונות בפזורה הבדואית.

פניה קירשנבאום: 45 במספר.

נסים זאב: 45 במספר, בחצרות, בבתים, תחנות מול גני-ילדים.

נסים זאב: תנועת "רגבים", שהיא באמת תנועה שעושה פעילות חשובה ומעבירה דוחות לרשויות המקומיות, למשרד התשתיות, למשטרת ישראל – יש לה איזו אשליה שמישהו יעשה משהו בנדון.

נסים זאב: את מי זה מעניין?

נסים זאב: הם עושים את הפעילות שלהם, הם מתעדים את הפעילות, מעבירים את הממצאים לרשויות, אבל אין פוצה פה ומצפצף.

נסים זאב: כל רשות משליכה את האחריות על הרשות האחרת.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על רשויות המס, ששם בכלל אין שום שליטה, מתעלמים באופן מוחלט מהשוק השחור, כשאגב, האומדן של הנזק, של כספים שמתגלגלים שם, הוא יותר מ-100 מיליון שקלים.

נסים זאב: את מי זה מעניין?

נסים זאב: יש כאן פשוט אדישות שגובלת בטמטום; כל משרד מגלגל את האחריות למשרד אחר, ואף אחד לא מוכן לקחת אחריות.

נסים זאב: לא פונים לבתי-המשפט – בשביל מה בכלל לפנות?

נסים זאב: ממילא בית-המשפט לא יעשה כלום.

נסים זאב: גם אין מי שיפנה בכלל.

נסים זאב: את מי זה מעניין?

נסים זאב: הרי מדובר בחצר האחורית של מדינת ישראל, שהיא, אגב, החצר הגדולה ביותר של המדינה.

נסים זאב: אבל מה זה מעניין?

נסים זאב: זה נמצא בדרום, זה כל כך רחוק, אין לכם מושג.

נסים זאב: הייתם פעם בדרום?

נסים זאב: צריך הליקופטר להגיע לשם, אנחנו לא יכולים להגיע כל כך מהר לשם.

נסים זאב: עכשיו, על-פי חוק, גברתי היושבת בראש – –

אורלי לוי אבקסיס: לסיום.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: – – אי-אפשר למכור דלק לכל מאן דבעי.

נסים זאב: יש כללים.

נסים זאב: פה אין אכיפה של כללים.

נסים זאב: אני רק רוצה להבין – אני כבר לא מדבר על הזיהום, על דלק לא תקין שפוגע קשה באיכות הסביבה ועל זיהום האוויר, אני לא מדבר על השוק השחור – אני רוצה לדבר על סיכון חיים.

אורלי לוי אבקסיס: אין לך זמן לדבר.

נסים זאב: מדינת ישראל חסה על אותם ילדים?

נסים זאב: האם אנחנו נחכה לאיזה פיצוץ של מכל דלק שיבעיר את המדינה הזאת?

נסים זאב: ואז יגידו, לא עשינו דבר, אבל אשמים אנחנו על אחינו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נסים זאב – בשם סיעת ש"ס.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמרתי קודם, עכשיו ידבר חבר הכנסת אייכלר, בשם יהדות התורה, ומייד אחריו – חבר הכנסת שכיב שנאן בשם סיעת העצמאות.

אורלי לוי אבקסיס: הרב אייכלר, לרשותך שלוש דקות.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אנחנו בפרשת השבוע בפרשת המרגלים.

ישראל אייכלר: המרגלים נשלחו לראות את הארץ הזאת, האם יש סיכוי, האם היא ארץ חזקה, האם יש אפשרות לכבוש אותה?

ישראל אייכלר: "וראיתם את הארץ מה היא ואת העם הישב עליה החזק הוא הרפה המעט הוא אם רב ומה הארץ אשר הוא ישב בה הטובה היא אם רעה", האם יושבי הערים יושבים במחנים כאנשים בטוחים, או במבצרים, כאנשים לחוצים?

ישראל אייכלר: ובאו המרגלים ואמרו את האמת.

ישראל אייכלר: הם אמרו: באנו לארץ-ישראל, "באנו לארץ אשר שלחתנו וגם זבת חלב ודבש היא", הם פתחו בשבח, "וזה פריה" – הראו פירות יפים – "אפס כי עז העם הישב בארץ והערים בצֻרות גדֹלֹת מאד וגם ילִדי הענק ראינו שם עמלק יושב בארץ הנגב", וכלב בן יפונה אמר: "עלֹה נעלה וירשנו אותה כי יכול נוכל לה", והם טענו: "לא נוכל לעלות אל העם כי חזק הוא ממנו ויוציאו דִבת הארץ אשר תרו אֹתה אל בני ישראל לאמר הארץ אשר עברנו בה לתור אתה ארץ אכלת יושביה היא וכל העם אשר ראינו בתוכה אנשי מידות" – אנשים גבוהים מאוד – "ושם ראינו את הנפילים בני ענק מן הנפִלים ונהי בעינינו כחגבים וכן היינו בעיניהם".

יעקב מרגי: וכן היינו בעיניהם.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: התורה אומרת שבגלל דיבת הארץ הזאת נגזרה עלינו בכייה לדורות.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי עם ישראל בכה, הוא באמת חשב שאי-אפשר.

ישראל אייכלר: איזו עבירה עשו פה המרגלים?

ישראל אייכלר: הם אמרו אמת, הם דיווחו אמת.

ישראל אייכלר: רבותי, כתוב בספרים הקדושים שהמרגלים, הטעות שלהם היתה שהם חשבו שארץ-ישראל ניתנת בדרך הטבע.

ישראל אייכלר: בדרך הטבע הם חזקים מאתנו – יש להם נפילים, יש להם בני ענק, ואין סיכוי לכבוש את הארץ הזאת.

ישראל אייכלר: הם לא ידעו שארץ-ישראל ניתנה – אשר אני נותן לבני ישראל – על-ידי הקדוש-ברוך-הוא, רק מעל לדרך הטבע, והם לא ידעו להודות לקדוש-ברוך-הוא ולהאמין בו, שרק הוא יכול לתת לנו את הארץ הזאת.

ישראל אייכלר: רבותי, פרשת המרגלים היא פרשה מאוד אקטואלית; אני שמעתי את חברת הכנסת קירשנבאום מישראל ביתנו, שדיברה ממש דברים של טעם על אנשי השמאל הקיצוני, מליבוביץ ועד אחרון המסיתים שדיברו על מלחמה נגד המתנחלים.

ישראל אייכלר: היא שאלה: זאת אחדות העם?

ישראל אייכלר: ככה אפשר להחזיק מעמד?

ישראל אייכלר: והיא צודקת.

ישראל אייכלר: אבל אני שואל גם את אנשי ישראל ביתנו, בעיקר את אנשי קדימה: אתנו מדברים על אחדות העם, כאשר אני יודע שבימים אלה יושבת ועדה שאמורה לפתור בעיה של 64 שנות קיום המדינה שבזכות לומדי התורה – זה מה שהמרגלים לא הבינו – שזה לא הולך כוח מול כוח, אלא רוח מול כוח.

ישראל אייכלר: אז הם מציעים, אנשי קדימה לחבריהם: בואו לא נתחלק בשלל של שלושת השרים שיש לנו עכשיו – משרד הרווחה והמשרד להגנת העורף והמשרד של יוסי פלד – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה, הם כבר חילקו את התיקים?

ישראל אייכלר: הם רוצים להתחלק.

ישראל אייכלר: הוא פוחד, אדון מופז – –

אורלי לוי אבקסיס: יושב-ראש המפלגה.

ישראל אייכלר: – – שיהיה בלגן בסיעה, והוא לא יוכל לרצות את כולם, אז הם אומרים: הבה נעשה חוק דרקוני כזה, שיחייב את ש"ס ויהדות התורה לצאת מהקואליציה, ואז יהיו לנו תיקי הפנים, השיכון, ועדת כספים, דתות ובריאות.

ישראל אייכלר: רבותי, עם ישראל הולך למלחמה בפנים, מסיתים שבטים בשבטים, כדי שמופז יוכל להצדיק את כניסתו לממשלה.

ישראל אייכלר: אני הייתי אומר לאדון מופז: תהיה הגון, תאמר – לא היה לנו סיכוי בקדימה להשיג יותר מעשרה מנדטים, נכנסתי לממשלה להציל את קדימה, ואני אכבד את זה.

ישראל אייכלר: למה אתה צריך לחולל מלחמה בין אזרחים בשביל לתת תיקים לכמה חברים שלך?

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר – – –

אחמד טיבי: שלושה מנדטים.

ישראל אייכלר: שלושה מנדטים, אומר אחמד טיבי, יש לו בסדר הבא.

רוברט טיבייב: – – –

ישראל אייכלר: אז הם לא רוצים בחירות – זה לגיטימי, אבל ללכת להקים ועדה שתפקידה להצית אש במחנה ישראל ולפגוע באחדות העם, לפגוע בלומדי התורה, לפגוע בנר הנשמה היהודי, כדי שיהיו להם כמה תיקים?

רוברט טיבייב: – – –

עינת וילף: – – –

אברהם דואן: – – –

ישראל אייכלר: אני מציע לרב מרגי וליהדות התורה, בואו נצא מהקואליציה, ניתן להם את התיקים ושייתנו לבחורים לשבת ללמוד תורה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אנחנו נותנים לכם את התיקים במתנה, ובלבד – אל תכבו את נר התורה.

עינת וילף: אין לנו שום תיקים – – –

אברהם דואן: – – –

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, כבוד חבר הכנסת ישראל אייכלר מיהדות התורה.

אחמד טיבי: – – –

עינת וילף: אבל מאיפה התיקים – – –

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, בשם סיעת העצמאות, חבר הכנסת שכיב שנאן, ומייד אחריו, בשם סיעת רע"ם-תע"ל, אברהים צרצור.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת שנאן, לרשותך שלוש דקות.

שכיב מוראד שנאן: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על סוריה, אבל מפן אחר לגמרי, בלי להיות שייך, לא לאופוזיציה ולא לנשיא אסד, ובלי לדעת מי מהשניים צודק ומי מהשניים יודע באמת על מה דברים אמורים, אבל הרציחות – והילדים והנשים שנרצחים – כולנו רואים את המחזות הקשים האלה בטלוויזיה ועומדים מולם, אין ספק שזה דבר שכואב לכל בן אנוש באשר הוא.

שכיב מוראד שנאן: רק לחשוב על חוסר הביטחון ועל הפחד שעוטף את כל המערכת שם ושולט שם בלילות, כאשר אנשי אסד מאשימים את אנשי האופוזיציה שהם אלה שעושים את הטבח והורגים ושודדים ומטילים אימה ופחד, ומאשימים שאלה כנופיות שבאות מטעם המערב, או לא משנה מטעם מי זה בא, ומהצד השני אנשי צבא סוריה החופשית מאשימים את אסד בכל מה שקורה.

שכיב מוראד שנאן: אני חושב שכולנו צריכים להוקיע – על כל טיפת דם שנשפכת בסוריה, לא משנה מי היורה ומי השופך, ולהגיד דבר אחד פשוט, שאנחנו מתפללים למען העם הסורי ולמען האנושיות שבכל אחד מאתנו.

שכיב מוראד שנאן: גברתי היושבת-ראש, שיבוא קץ להרג שקורה שם, כי זה דבר באמת כואב, ואני אישית חושב – בשיחות שקיימתי בסוף השבוע עם אנשים שחיים שם, שקושרת אותי בצורה כזו או אחרת קרבת דם מסוימת אליהם, אני חשתי את רמת הפחד שאנשים חיים בה שם.

שכיב מוראד שנאן: קרובת משפחה אומרת לקרוב משפחה שלי – לא שיחה שאני ניהלתי אישית, וזה לא היה עם קרוב משפחה ישיר שלי – אומרת לו: כשאני נוסעת בכביש, ברחוב, במעבר מעיר לעיר, אני כבר לא יודעת אם אני אהיה נתונה לאונס, או נתונה לשוד, או יירו בי בטעות.

שכיב מוראד שנאן: ובלילות זה דבר – חבל על הזמן מה שקורה שם.

שכיב מוראד שנאן: הגיע הזמן שזה ייגמר, ואני חושב שאנחנו כמדינה צריכים להיות עם היד על הדופק.

שכיב מוראד שנאן: מובן שאסור לנו בשלב הזה להתערב, חס וחלילה, פיזית במלחמה בפנים, אבל צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי לדחוף את העולם לעשות הכול לשים קץ להרג שקורה שם.

שכיב מוראד שנאן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת שכיב שנאן, ואני חושבת שלא יימצא פה אדם אחד שלא יסכים אתך.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמרתי קודם, הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אברהים צרצור, בשם סיעת רע"ם-תע"ל, ומייד אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, בשם האיחוד הלאומי.

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב בהתחלה להודות לתנ"ך על כך שהוא בא לעתים קרובות, יש להגיד, כדי לתמוך בנרטיב שלנו, כפלסטינים.

אברהים צרצור: והנה הדוגמה שמונחת על שולחנות חברי הכנסת, של פרשת המרגלים והאמונה בצדקת הדרך.

אברהים צרצור: האמונה בצדקת הדרך, אני לא אתייחס אליה, אבל אני אתייחס אך ורק לנושא של פרשת המרגלים ששלח משה, עליו השלום, לארץ הקודש, כדי לבדוק אם ישנם עמים שקיימים, ואיך צריכים לתכנן את הפלישה לארץ זו, אז העדות שלהם – הדוח שהם הגישו למשה רבנו, עליו השלום, מוכיח מעל לכל ספק שהארץ הזאת היתה מיושבת בעמים חזקים, מאורגנים, עם ממסדים מסודרים, כמו כל עם אחר באותה תקופה של האנושות.

אברהים צרצור: ועל כן, העדות הזאת, של התנ"ך, באה כדי לתמוך בנרטיב שלנו לא לגבי אותה תקופה, של משה, עליו השלום; גם לגבי תקופה שהיתה לפני שהתנועה הציונית קמה, דהיינו, התנועה הציונית, גברתי היושבת-ראש, קמה על בסיס נרטיב אחד ויחידי – שהיהודים חזרו לארץ זו כדי להפריח את השממה.

אברהים צרצור: והנרטיב היהודי אומר כך: הארץ הזאת היתה מרוקנת מכל עם שאפשר להגדיר אותו עם מסודר, עם שיש לו הזהות שלו, עם שיש לו החלומות שלו וכו' וכו'.

אברהים צרצור: אין שום ספק שהעדות הזאת, עתיקת היומין, באה כדי להשליך אור טוב מאוד, חיובי מאוד, גם לגבי הנרטיב המודרני שלנו, שאומרים, אם הציונות באה כדי לטעון שיהודים חזרו לארץ זו כדי להפריח את השממה, אנחנו אומרים, קודם כול היה עם בארץ זו; 85% מהעם הזה גורשו בכוח על-ידי הציונים מחוץ לגבולות פלסטין / ארץ-ישראל – כל אחד יגדיר אותה כפי שהוא רוצה.

אברהים צרצור: אכן, יש עם שגורש ממולדתו, ויתירה מכך, הטענה שהיהודים באו כדי להפריח את השממה – אנחנו מאמינים שהציונות באה, ולצערי הרב, במקום להפריח את השממה, באה וייבשה את הפריחה שהיתה בארץ זו.

אברהים צרצור: הציונות היתה צריכה למצוא את הדרך לחיות בשלום עם העם שחי באותה חלקת ארץ, בארץ הקודש.

אברהים צרצור: לו היתה הציונות מחפשת דרך שלום עם העם שחי פה במשך אלפי שנים, לא היינו מגיעים לשלב הנוכחי, שבו שני העמים נאבקים במשך מאה שנים במלחמה עקובה מדם ולא יודעים לאן המאבק הזה יכול להוביל.

אברהים צרצור: לצערי הרב, המצב היום, הנוכחי, הוא בניגוד לחלום הזה, שקיוויתי שהוא יתבצע, אבל בגלל השאיפה של הציונות לשלוט בארץ ולגרש את העם שחי בארץ הזאת הגענו לשלב שבו אנחנו חיים.

אורלי לוי אבקסיס: תסלח לי, חבר הכנסת אברהים צרצור, האם אתה טוען פה שבעצם הציונים הם אלה שפתחו במלחמת העצמאות?

אברהים צרצור: את יודעת מה?

אברהים צרצור: יש כל כך הרבה תזות לנושא הזה; אין שום ספק שהערבים, כשראו את העם הפלסטיני מגורש ממולדתו – העמים שמסביב ניסו להגן על העם הזה, שגורש ממולדתו, נכנסו למלחמה שנקראת מלחמת 48', שהביאה לנכבה.

אברהים צרצור: אבל זה חלק מהעבר.

אברהים צרצור: אבל רציתי באמת להסיק מסקנה מהפרשה הזאת, שמונחת בפנינו.

אברהים צרצור: על כן אני לא רציתי לייחס לפרשה הזאת שום דבר שהוא מחוץ למה שהיא אומרת, היינו שיש עם שגורש ממולדתו.

אברהים צרצור: אם זה בגלל מלחמה או לא זה עניין אחר, שלא זה המקום לפרט אותו.

אורלי לוי אבקסיס: וזה באמת יכול להתארך הרבה זמן, רק שזמננו תם.

אברהים צרצור: משפט אחרון, גברתי המכובדת – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון אני אאפשר לך.

אברהים צרצור: – – כדי לקשר בין העבר לעתיד ולנושא הדיון שלנו, של בעיות האכלוס – בעיות הדיור של המגזר הערבי.

אברהים צרצור: צריכים להבין, היהודים בארץ הזאת צריכים להבין שאם 85% מהעם הזה גורשו, יש מיליון ו-200,000 ערבים פלסטינים שהם הצאצאים של אותו עם שגורש שנשארו במולדת והם חלק אינטגרלי היום של מדינת ישראל, וצריכים להתייחס אליהם בכבוד הראוי.

אברהים צרצור: דהיינו, הציונות צריכה ללמוד לקח: יש עם פלסטיני בתוך מדינת ישראל, שצריכים להתייחס אליו בכבוד הראוי, גם בנושא של דיור מתאים.

אברהים צרצור: תודה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אברהים צרצור.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמרתי קודם, חבר הכנסת אריה אלדד יהיה הבא בתור ברשימת הדוברים, בשם האיחוד הלאומי, ומייד אחריו – חבר הכנסת דב חנין, בשם סיעת חד"ש.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אלדד, לרשותך שלוש דקות.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הכותרת הראשית ב"הארץ" היום בישרה כי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה אישר הצבת קרוונים בשטח חטמ"ר בנימין עבור תושבי שכונת-האולפנה, בלי היתרי בנייה כחוק, "מטעמים ביטחוניים".

אריה אלדד: אני אומר לכם, חברי הכנסת, שוב נושאים את שם הביטחון לשווא.

אריה אלדד: אם מותר לעבור על החוק מטעמים שקריים כדי להרוס, למה אסור לעבור על החוק מטעמים טובים כדי למנוע הרס?

אריה אלדד: עד כמה אפשר להיות צבועים, מגלגלי עיניים, והכול בשם הביטחון והכול בשם שלטון החוק?

אריה אלדד: הכול חוקי, נכון?

אריה אלדד: אמר פה ראש ממשלה כשידע שמפירים את החוק.

אריה אלדד: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה מייק בלס אומר כי כדי לאפשר את הרס חמשת הבתים מותר להפר חוק, לשקר, שזה "עניין ביטחוני".

אריה אלדד: פתאום מותר, לצורך יישוב אזרחים, להשתמש בהפקעה צבאית, למרות הקביעה של בג"ץ – בבג"ץ אלון-מורה, בסוף שנות ה-70, שאסור להפקיע אדמות לצרכים צבאיים, אבל ליישב בהם אזרחים.

אריה אלדד: נכון, ההפקעה בחטמ"ר בנימין – ההפקעה הצבאית של אדמות ערביות פרטיות – היתה לפני בג"ץ אלון-מורה, אבל ההקצאה לצורכי יישוב אזרחים שמגורשים מבתיהם בשכונת-האולפנה, ובתיהם עתידים להיהרס, נעשית עכשיו, לאחר פסיקת בג"ץ שזה אסור.

אריה אלדד: אז מה אם בג"ץ אמר?

אריה אלדד: איזו צביעות, איזו עליבות.

אריה אלדד: בשם החוק, כדי לקיים כביכול את החלטת בג"ץ, מפירים הלכה פסוקה של בג"ץ.

אריה אלדד: בשביל להרוס מוכנים לשאת את שם הביטחון לשווא.

אריה אלדד: אתם זוכרים איך השקרנים והצבועים הבטיחו לנו שאם נתנתק מחבל-עזה המצב הביטחוני ישתפר?

אריה אלדד: ראש ממשלה, שר ביטחון, רמטכ"ל, ראש אמ"ן – אתם תצטרכו להחליט אם הם היו שקרנים או שהם היו כסילים.

אריה אלדד: האם הם לא ידעו מה שאחרון הפועלים קשה-היום בשדרות ידע, שהמצב הביטחוני לא ישתפר בגלל ההתנתקות אלא יורע?

אריה אלדד: הם ידעו, ובכל זאת נשאו את שם הביטחון לשווא גם אז.

אריה אלדד: בבסיס הרעה, חברי חברי הכנסת, עומדת עמדת המדינה בבג"ץ, כי כל מה שנבנה על קרקע ערבית פרטית יוסר.

אריה אלדד: ובכן, אדמת חטמ"ר בנימין הופקעה לצרכים צבאיים מבעלי קרקע ערבים.

אריה אלדד: אם הממשלה תדבק במדיניותה שכדי להרוס מותר לעשות כל דבר, גם דבר והיפוכו, נמצא את ממשלת ישראל, בשם ההכרח לציית לפסיקת בג"ץ, מפירה את פסיקת בג"ץ, או כמו שנאמר פעם: צבועים, נמאסתם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה אלדד, בשם האיחוד הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת – חבר הכנסת דב חנין, בשם סיעת חד"ש, ומייד אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בשם סיעת בל"ד.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, אני רוצה להתחיל במילות הסיום של קודמי, חבר הכנסת אלדד, ודווקא להסכים אתן: צבועים, נמאסתם.

דב חנין: אכן, הממשלה הנוכחית שוברת שיאים בסטנדרטים כפולים ובניסיונות לבלף את הציבור, את בתי-המשפט, את הקהילה הבין-לאומית וגם את עצמה.

דב חנין: תראו את השערורייה האחרונה, שדיבר עליה גם חבר הכנסת אלדד לפני: את אותם אנשים שפינו מגבעת-האולפנה מבקשים עכשיו להעביר למבנים ללא אישורים, בלי תוכנית, בלי פרוצדורה, והדבר החמור במיוחד – מבנים שעומדים כולם על שטח שהופקע מפלסטינים בשנת 1970 בתואנת שווא של צרכים צבאיים; עכשיו מסתבר שהצרכים הצבאיים האלה זה יישובם של אותם אנשים שפונו מגבעת-האולפנה.

דב חנין: הדבר הזה כמובן מנוגד באופן חד וחריף לפסיקת בג"ץ, אבל זה לא פלא שבתרגיל הזה מעורבים שני ה"תרגילאים" הידועים, בנימין נתניהו ואהוד ברק, שני אנשים שבינם לבין סטנדרטים של יושר והגינות אין שום קרבה ואין שום דמיון, והם מובילים יחד את התרגיל הזה בניסיון לקדם את ההונאה הזאת ובתקווה שאיכשהו יעברו עליה לסדר-היום.

דב חנין: אם כן, גם בעניין הזה הרי תוגש עתירה, והעתירה תהיה באותה עילה שעליה היתה העתירה בגבעת-האולפנה, ואם בגבעת-האולפנה אי-אפשר לקחת שטחים פרטיים פלסטיניים ולתת אותם למתנחלים יהודים, אותו דבר נכון – בדיוק אותו דבר נכון – גם בשטחים החדשים שאליהם מעבירים את האנשים האלה.

דב חנין: לבי לבי לאנשים שיצטרכו עוד הפעם לעבור עוד פינוי אחד בגלל התרגילים הנלוזים האלה של הממשלה.

דב חנין: וכל המהלך הזה כמובן מבטא את סדר העדיפויות הלקוי וההפוך של הממשלה הזאת: אין כסף לחינוך, אין כסף לרווחה, אין כסף לדיור ציבורי, גברתי היושבת-ראש, אין כסף לבריאות, מערכת הבריאות בקריסה, אבל יש הרבה כסף מיותר כדי לבצע ניסור של בתי האולפנה והדבקתם מחדש בשטח החדש, כדי שגם משם, אחר כך, בעתיד, ינסרו אותם וידביקו אותם בשטח נוסף בעתיד.

דב חנין: הדברים האלה הם מנוגדים למשפט הישראלי, מנוגדים לחוק הבין-לאומי, וגם, עמיתי חברי הכנסת, הם עונש לשני העמים.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, חבר הכנסת דב חנין, היום בנשיאות אישרו בקשה שלך לדיון מהיר כדי לגלות כמה כסף עולה להזיז את אותם בתים – –

דב חנין: ולהדביק אותם מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואנחנו נשמח לדעת את הסכומים המדויקים.

דב חנין: אנחנו נעשה את הכול כדי לברר את זה.

דב חנין: ואם כבר אני מדבר, גברתי היושבת-ראש, על שאלות של כסף וכמה כסף, הנה עוד שערורייה אחת, שגם היא עומדת על שולחננו: מסתבר שחברת החשמל, שהיא חברה ציבורית של כולנו, משלמת לזכייני הגז פי-ארבעה מעלויות הפקת הגז – ראו את השערורייה – ובאותו זמן שמשלמים פי-ארבעה גם הציבור יצטרך לשלם הרבה יותר על החשמל שלו, כי כולנו תלויים במונופול הגז הזה, שנמצא אצלנו.

דב חנין: אבל מונופול הגז לא מסתפק ברווחים שיש לו, כי הוא אפילו מבקש רשות לייצא, ומקבל מהמדינה גם רשות לייצא, מכיוון שהרווחים האלה, של פי-ארבעה, לא מספיקים.

דב חנין: אז תראו לאן מגיעה ההפקרות ותראו לאן מגיעה הנכונות של הממשלה לעמוד לצד טייקונים, לתמוך בטייקונים על חשבון הציבור הישראלי, על חשבון כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על הכספים הכלואים, שיש שם 100 מיליארד, ואולי בעצם אם היינו מטילים שם מס היינו מאזנים את כל הגירעון בתקציב, ובא לציון גואל.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: סכום דמיוני של כסף של חברות שקיבלו הטבות מס ומבקשות היום להוציא את הכסף הזה מתחומי ישראל בלי לשלם מס.

דב חנין: שערורייה כזאת לא ברא השטן, והממשלה, במקום לגבות את הכסף שמגיע מאותם טייקונים עד הגרוש האחרון, מנהלת אתם משא-ומתן כדי להגיע לאיזו נקודה מוסכמת באמצע הדרך.

דב חנין: באמת, ממשלה שמשרתת את בעלי ההון, וכולנו משלמים את המחיר.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין, והבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בשם סיעת בל"ד, ומייד אחריו – חברת הכנסת גילה גמליאל, בשם סיעת הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת – –

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: – – מתרבים הדיבורים והתוכניות על קיצוצים נרחבים, במיליארדי שקלים, בתקציב.

ג'מאל זחאלקה: באותו זמן ובאותה נשימה מכריזים על הקמת 851 יחידות דיור בהתנחלויות כתוכנית מיידית.

ג'מאל זחאלקה: מדברים על הקמה – בעצם בזמן של התקציב המתוכנן, בשנה הבאה – של אלפי יחידות דיור, גם בירושלים, גם בהתנחלויות, ועל זריקת כסף לריק.

ג'מאל זחאלקה: איפה הכסף ולאן הולך הכסף?

ג'מאל זחאלקה: למה האזרחים צריכים לשלם – בחינוך, בבריאות, כדי לממן את התוכניות הקולוניאליסטיות של ממשלת ישראל?

ג'מאל זחאלקה: לפי מחקרים שנעשו, הממשלה – ממשלות ישראל לדורותיהן, גם העבודה, גם קדימה, גם הליכוד, אין הבדל בעניין הזה, בסופו של דבר, in practice; יש הבדל בדיבור, במעשה אין שום הבדל – יותר מ-100 מיליארד דולר על מעשה ההתנחלויות, ואני שואל למה צריך לשלם כל כך הרבה כסף בשביל לחפור קבר לשלום ולאפשרות להגיע להסדר.

ג'מאל זחאלקה: למה זה קבר?

ג'מאל זחאלקה: כי פשוט מנהלים משא-ומתן, נגיד על עוגה, רוצים לחלק אותה, וצד אחד כל הזמן אוכל ממנה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר לא נשאר שום דבר מהעוגה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: לאן יוביל מעשה הטירוף הזה?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו – – –

מיכאל בן-ארי: למיליון יהודים.

ג'מאל זחאלקה: – – – לא יהיה כאן ניצחון.

ג'מאל זחאלקה: מי שחושב שהוא ינצח במערכה הזאת, חולם באספמיה.

ג'מאל זחאלקה: המעשה הזה יוביל בסופו של דבר לדבר רצוי, בסופו של דבר, וזה מדינה דו-לאומית בכל השטח של פלסטין.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שיהיה – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – וסוף של הפרויקט הציוני.

ג'מאל זחאלקה: הוצע לממשלת ישראל עשרות פעמים פתרון, הצעה ערבית נדיבה ביותר; מי חלם שהעולם הערבי יציע לישראל מדינה בגבולות 67' ונורמליזציה עם כל העולם הערבי?

ג'מאל זחאלקה: ואתם אמרתם לא.

ג'מאל זחאלקה: אתם אמרתם לא.

מיכאל בן-ארי: נורמליזציה קודם בסוריה.

מיכאל בן-ארי: לך לסוריה – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בן-ארי, תחכה כמה שניות, הוא מסיים.

אורלי לוי אבקסיס: תתאפק כמה שניות, כבר זמנו תם וכולנו נוכל עדיין להיות רגועים ולעבור גם את הדיון הזה בשלום.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: משפט אחרון: מי שלא רצה שתי מדינות יקבל מדינה אחת דו-לאומית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בשם סיעת בל"ד.

מיכאל בן-ארי: יהיה לכם מקום בסעודיה.

מיכאל בן-ארי: סעודיה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: ואחרונת הדוברים בשם הסיעות היא חברת הכנסת גילה גמליאל, בשם סיעת הליכוד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת וסגנית השר גילה גמליאל, כמובן, אבל גם סגני שרים הם עדיין חברי כנסת, וסלחי שאמרתי קודם "חברת כנסת" ורק אחר כך "סגנית שר".

גילה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי וחברות הכנסת, ראשית – ארצה לפתוח באיחולי החלמה מהירה לראש הממשלה שקרע את הגיד – והוא כרגע מגובס – במשחק כדורגל של בני-נוער יהודים וערבים בפרויקט בין-לאומי לקידום התיירות.

גילה גמליאל: אז כולנו כאן מאחלים לו החלמה מהירה.

אורלי לוי אבקסיס: למי?

גילה גמליאל: לראש הממשלה נתניהו.

גילה גמליאל: אני רוצה, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, לדבר היום על החלטה שקידמתי יחד עם שר האוצר וראש הממשלה, החלטה שתעביר יותר מ-10 מיליון שקלים כדי לדאוג לכך שסטודנטים וסטודנטיות יגיעו לגור בעיר לוד.

גילה גמליאל: המגמה – מתוך חזון אמיתי – להפוך את העיר לוד לעיר של הצעירים של מדינת ישראל.

גילה גמליאל: זה התחיל בכך שדאגנו להעביר משאבים לחברי גרעיני ההתיישבות שקבעו את מקום מגוריהם בעיר לוד.

גילה גמליאל: הגרעין מונה כ-300 משפחות, ואנחנו דאגנו לכך שאנו נוביל לפיתוח של עוד חברי קהילות – גרעיני התיישבות נוספים בעיר שמגיעים מתוך תחושת שליחות.

גילה גמליאל: הם רובם אקדמאים, בעלי מקצועות חופשיים, אנשי חינוך, שרוצים לבוא לעיר לוד, לשפר את מערכת החינוך ולהוביל לכך שהם יגדלו בה גם את ילדיהם.

גילה גמליאל: נמצא אתי כאן שר האוצר, שיחד גם הובלנו את ההקמה של כפר סטודנטים בעיר לוד.

גילה גמליאל: כפר הסטודנטים הזה הוא מקור הצלחה – – –

אורלי לוי אבקסיס: שלא תבוא לך איזה רפרנטית ותבטל לך את זה.

גילה גמליאל: לא, אנחנו יודעים לעבוד ישירות מול השר, כך שזה לא מתבטל, ועל כן – גם היום התקבלה החלטה ברורה, של יותר מ-10 מיליון שקלים, להרחיב את כפר הסטודנטים, להקים תשתיות ומבנים שיאפשרו לקלוט יותר מ-300 סטודנטים שיגיעו מאוניברסיטת תל-אביב, מאוניברסיטת בר-אילן, מהפקולטה לחקלאות וממכללת "שנקר", שהם כולם באים לגור בעיר לוד.

גילה גמליאל: אנחנו כממשלה רואים חשיבות רבה בפיתוח העיר לוד, מחויבים לחיזוק של המרקם החברתי של העיר, בד בבד עם סיוע לכל הצעירים והצעירות הפועלים בה למען הקהילה.

גילה גמליאל: אנחנו רואים את הצעירים כאבן היסוד בעיצוב החינוך והתרבות וגורסים כי תמיכה בצעירים אינה הוצאה כספית אלא השקעה במשאב האנושי וביתרון האסטרטגי הבר-קיימא של מדינת ישראל.

גילה גמליאל: יש הלימה בין שני העקרונות הללו, הם העניקו בסיס ומכנה משותף שאפשרו בעצם את הצלחת הכפר, וגם עכשיו, לדאוג לכך שהוא יורחב; הם גם מקדמים חיי קהילה משופרים עבור הסטודנטים והתושבים, ותורמים לפיתוח והעצמה, בהתאם למדיניות הממשלה.

גילה גמליאל: על כן, כבוד היושב-ראש – עכשיו נכנסת – אני שמחה באמת לברך על כך, שזאת תהיה מהפכה, וגם אם אנחנו שומעים לאחרונה על מקרי אלימות בעיר לוד, וגם את המחאה של הנשים שזועקות את זעקתן בדבר פגיעה בכבוד המשפחה על-ידי רצח של נשים בתוך המשפחה, אני מאמינה באמת ובתמים כי השינויים המיוחלים הללו, של כניסתם של צעירים וסטודנטים לעיר, יובילו בסופו של דבר לחוזקה של העיר לוד.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן יעלה ויבוא כדי לסכם את העניינים, ומייד לאחר דבריו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן, תארגן את כוחותיך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הרצוג, תארגן את כוחותיך.

גלעד ארדן: יש היום יום מצפוני?

ראובן ריבלין: הנה – כדי שלא תעיר את ההערה – חבר הכנסת הרצוג, לארגן את כוחותיך, כמצליף האופוזיציה – אז הנה, לא אמרתי רק לפיניאן.

יצחק הרצוג: שגלעד לא ינאם הרבה זמן.

ראובן ריבלין: אף פעם הוא לא נואם מלה מעבר למה שהוא צריך, גם לא פחות.

גלעד ארדן: האמת, אדוני היושב-ראש, אם ביום שבו זאב אלקין לא נמצא, הקואליציה, שיש לה 94, שולחת אותי כדי לסכם את הדיון, זה אומר שהוא מאוד משמעותי פה.

ראובן ריבלין: אין ספק בלבי שאתה עלית משום שאתה המוסמך ביותר לייצג את ראש הממשלה ואת הממשלה בעמדות הממשלה לגבי הצעות אי-אמון, ואתה מדבר רק לעניין, אין פה איזו מערכת של פיליבסטר כזה או אחר.

גלעד ארדן: חס וחלילה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ביקשתי לסכם את הדיון.

גלעד ארדן: אני חושב שבכל מה שקשור להצעת האי-אמון שעסקה במגזר הערבי ידידי שר התמ"ת שלום שמחון ענה בהרחבה, אני רוצה להתייחס – שוב, בקצרה – לטענה השגרתית של חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, שבצר לה, וכאשר הסתיימו כל הטענות מול הממשלה, והן לא שכנעו את הציבור, היא חזרה לטענה המסורתית של מפלגות השמאל שאומרת: בעצם אין תקציבים לנושאים חברתיים כי כל הכסף הולך ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: זאת הטענה.

גלעד ארדן: וטוב, הנה, את בדיוק עומדת ליד שר האוצר, ואני בטוח שהוא סיפר לך כמה למשל עולה לו לממן טיפולי רפואת שיניים חינם לילדים, דבר שהונהג בתקופת הממשלה הזאת, כמה עולה לו לתת הטבות מס לאבות ואמהות עובדים שיש להם ילדים קטנים – דבר שבטח מאוד חשוב לך, כמי שפועלת למען שוויון הזדמנויות, ושנשים קרייריסטיות יוכלו לצאת לעבודה בלי לחשוש מההוצאות הגדולות שכרוכות בטיפול בילדים, וודאי תוכלי לשמוע משר האוצר על ההשקעות של מיליארדים שהממשלה משקיעה בחיבור הפריפריה למרכז – במסילות רכבות מהירות, ובהשקעה ההיסטורית במימון של יום לימודים ארוך חינם, ובסבסוד צהרונים, ועוד פעולות חברתיות רבות שהממשלה עושה; וודאי גם תשמחי לשמוע ממנו על ההחלטות של הממשלה, שכבר מבוצעות, להשקיע מיליארדים רבים במגזר הלא-יהודי, שכן שם יש פערים משמעותיים – בתשתיות – אתה רוצה לומר משהו, אדוני השר?

יובל שטייניץ: ודאי היא תשמח לשמוע שבשנתיים האחרונות – – –

גלעד ארדן: נכון שהעוני במגמת ירידה – עוד יש לנו כברת דרך לעשות גם בתחום הזה וגם בתחום של הפערים החברתיים – –

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר, אני מוכן להעמיד את לשכתי לרשות

ראובן ריבלין: כם – תוכלו לשוחח שם.

ראובן ריבלין: אני אבקש אפילו לתת לכם קפה, אבל אי-אפשר בעמידה לדבר עם השר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גלעד ארדן: – – אבל דווקא יש מדינות, חברת הכנסת גלאון, שאני חושב שהן יותר קרובות לעמדות שלך בכל מה שקשור למפעל ההתיישבות – נניח ספרד, בלי לפגוע, אבל אם תבחני את הביצועים החברתיים של ספרד, נגיד, בתחום האבטלה, שזה נושא חברתי מאוד-מאוד מובהק, לא בטוח שבתחום הזה היינו רוצים דווקא להקשיב לספרד.

גלעד ארדן: לכן הקשר דווקא בין מה שקורה ביהודה ושומרון לבין הביצועים החברתיים של הממשלה – אין קשר מוכח אחד לאחד.

גלעד ארדן: את יכולה גם, למשל, לקחת מדינות לצדנו, שהאזרחים שם לכאורה נהנים מעצמאות – סוריה – מדינה עצמאית, יש להם עצמאות, הם יכולים להצביע בבחירות – אם תבחני את המצב החברתי במדינות כמו סוריה, מצרים, לא בטוח שתמצאי דווקא קשר בין העצמאות שממנה לכאורה נהנים האזרחים שם לבין מצבם החברתי.

גלעד ארדן: לכן אני מציע, במקום להסית נגד המתיישבים ביהודה ושומרון, וכאשר אם מישהו היה מדבר על המגזר הערבי כפי שאת מדברת על המתיישבים היהודים החלוצים והאמיצים ביהודה ושומרון, וטוענת שכל גן-ילדים או כל כביש שנבנה או נסלל שם הוא שוד של הקופה הציבורית ובזבוז כסף, אם אנחנו היינו אומרים אותו דבר כלפי המגזר הלא-יהודי, ודאי היית טוענת כלפינו שאנחנו גזענים.

גלעד ארדן: אז אני לא ממהר כמוך להאשים בהאשמות כל כך חמורות, אבל בהחלט הייתי מבקש מהכנסת לדחות – ברוב גדול, אם אפשר – את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שתי הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, רבותי השרים לשעבר, רבותי השרים בעתיד, נא לשבת.

ראובן ריבלין: כל אחד יתפוס את מקומו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות על שתי הצעות לסדר-היום, כל אחת בנפרד, בנושא – הצעת אי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מסעוד גנאים, בנושא: כישלון הממשלה בהתמודדות עם מצוקת הדיור והאבטלה בקרב מורים במגזר הערבי, הצעה אשר התשובה לה נישאה בפי השר שלום שמחון.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל חד"ש ובל"ד, כפי שנומקה על-ידי מסעוד גנאים, ירדה מסדר-היום.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן הצביע במקום?

גלעד ארדן: טעות.

גלעד ארדן: אני מקוזז.

ראובן ריבלין: השר ארדן, למרות היותו מקוזז, הצביע – אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: השר ארדן מבקש להתנצל בפני מי שהוא התקזז אתו על כך שהצביע, והוא מבטיח לו שבהצבעה המיידית הבאה הוא לא יצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת אי-אמון מטעם סיעות מרצ–העבודה, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת ויושבת-ראש מפלגת מרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון, בנושא: אוזלת ידה של הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 61 נמנעים – 1 הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 61 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות מרצ–עבודה, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון, לא נתקבלה וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בראשית הישיבה כבר הבעתי את שאט הנפש של מרבית אזרחי ישראל על כל דגליהם ומחשבותיהם ונטיותיהם הפוליטיות – לגנות את אשר אירע היום ב"יד ושם" בשאט נפש מוחלט ולומר שלדעתי הדבר נעשה על-ידי אנשים שאין אלוהים בלבם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: האם זו הודעה שצריכה – אין צורך בהצבעה, רק – – –

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעה מטעם ועדת הכנסת: ועדת הכנסת קבעה כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – בחירת ידיד ומקום חסות בהתחשב בארץ מוצאו ובשפת אמו של הקטין), התשע"ב–2012, הצעת חברת הכנסת מרינה סולודקין, שמספרה פ/4088/18, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/691).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ב–2012.

ראובן ריבלין: יציג את הנושא, בשם שר המשפטים, השר יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: יושבת-ראש הישיבה חברת הכנסת סגנית יושב-ראש הכנסת אורלי לוי, את רוצה להמשיך לנהל?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת להאריך את תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשס"ז–2007, כפי שהוארך תוקפן ותוקן נוסחן בחוק מעת לעת, בעוד חמש שנים, עד יום ו' בתמוז תשע"ז, 30 ביוני 2017.

יעקב מרגי: יש צורך להאריך את תוקפן של התקנות, אשר עומד לפוג ביום י' בתמוז התשע"ב, 30 ביוני 2012, בחמש שנים נוספות.

יעקב מרגי: יובהר כי ההסדרים הכלולים בתקנות נוגעים בעיקרם לסמכויות השיפוט של בתי-המשפט בישראל כלפי ישראלים שעברו עבירות באזור, או בשטחי הרשות הפלסטינית, לסמכויות הרשויות בישראל לבצע בישראל עונשים ומעצרים שהוטלו על-ידי השלטונות הצבאיים באזור, וכן לאפשרות לבצע באזור צווים ועונשים שהוטלו בישראל על תושב האזור.

יעקב מרגי: התקנות מחילות גם באופן פרסונלי חוקים ישראליים שונים על ישראלים המתגוררים באזור, והן גם נועדו להסדיר את מכלול מתן העזרה המשפטית בין ישראל לבין הגורמים המוסמכים ברשות הפלסטינית.

יעקב מרגי: קיום התקנות חיוני להמשך היחסים המשפטיים שבין ישראל לבין האזור והרשות הפלסטינית.

יעקב מרגי: לפיכך מוצע להאריך את תוקף התקנות בחמש שנים נוספות.

יעקב מרגי: נוכח כל האמור הכנסת הנכבדה מתבקשת לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לשר יעקב מרגי, בשם שר המשפטים יעקב נאמן.

אורלי לוי אבקסיס: כאמור, להצעת החוק הזאת נרשמו כמה דוברים, ונתחיל עם חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מייד לאחר חבר הכנסת דב חנין ידבר חבר הכנסת אורי אריאל.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אני מציע לכנסת להתנגד להצעה.

דב חנין: ההצעה היא כמובן הארכה נוספת של מצב זמני שנמשך מאז 1967.

דב חנין: אני חושב שכבר מזמן לא נתקלנו בכיבוש כל כך זמני וקבוע כמו הכיבוש שהתחיל ב-1967 ומתמשך עד עצם היום הזה, והוא יוצר גם משטר משפטי מוזר ומיוחד במינו, שבו יש חוק אחד לפלסטינים וחוק אחר לישראלים המתנחלים בשטחים, ומשטר משפטי שבו יש דיני תכנון ובנייה מסוג אחד לפלסטינים, מסוג אחר לישראלים.

דב חנין: לפלסטינים הורסים בתים כאשר הם בונים בנייה בלתי חוקית, הורסים הרבה כאלה – שטח C – אתם יכולים לראות את הנתונים, הם התפרסמו בשבועות האחרונים; אצל הישראלים, גם כשנעשית בנייה בלי היתר של הרשות הצבאית, קוראים לזה מאחזים ומחפשים את הדרך להכשיר אותם ולהסדיר אותם.

דב חנין: גם כאשר זה נעשה במסגרת אותם דינים משונים של צווי הממשל הצבאי, שמנוגדים למשפט הבין-לאומי, וגם למשפט הישראלי, אז מנסרים, ומדביקים, ומעתיקים, ומשנים, ומייצרים מציאות של מזרח פרוע, של מין ארץ פלאות שבה מתרחשים דברים משונים, שבה אין שוויון של כל האנשים שחיים שם, אלא יש אנשים שהדין חל עליהם בעוצמה ובאכזריות, ויש אנשים שיכולים לעשות ככל שעולה על דעתם, ככל שעולה על רוחם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, את המצב הזה צריך לסיים.

דב חנין: אנחנו מציינים החודש 45 שנות כיבוש.

דב חנין: הכיבוש הזה לא הוביל לפתרון בעיות היסוד, להיפך, הוא החמיר את בעיות היסוד.

דב חנין: הוא לא פתר את שאלות הביטחון של ישראל, הוא החמיר את בעיות הביטחון של ישראל.

דב חנין: הוא החמיר והעמיק את הסכסוך ארוך השנים בין שני העמים בארץ הזאת.

דב חנין: וביום הזה, בשנה הזאת, הכנסת צריכה לומר אמירה אחרת והפוכה; אנחנו צריכים לומר שאת הכיבוש צריך לסיים, וצריך לסיים אותו בהסכם שלום, בהסדר שלום, בין שני העמים, על בסיס של שתי מדינות, על בסיס של הגינות, של צדק, לשני העמים, על בסיס של פתרון אמיתי לבעיות הקשות, העמוקות, שקיימות בסכסוך הזה.

דב חנין: רק פתרון כזה, עמיתי חברי הכנסת, יכול להבטיח עתיד, שלום, ביטחון, עצמאות – לא רק לפלסטינים, אלא גם לישראלים, כי המערכת של הכיבוש, המערכת של המלחמה, היא מערכת שמובילה את כולנו לא רק למבוי סתום היסטורי, היא מובילה אותנו לאסונות איומים.

דב חנין: דרך הכיבוש היא דרך של מלחמות, דרך של מלחמות שבסופו של דבר מייצרות רק חורבן, הרס, נזק, עלויות כלכליות, נזקים אנושיים.

דב חנין: את הדרך הזו אפשר וצריך לסיים.

דב חנין: ואפשר וצריך לסיים אותה רק בדרך אחת, בדרך של שלום, בדרך של ביטול הכיבוש, בדרך של הקמת מדינה פלסטינית בצדה של ישראל על בסיס "הקו הירוק".

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שציינתי קודם, הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אורי אריאל, ומייד אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, שרים, מדוע הממשלה הזאת מציעה להאריך את הממשל הצבאי ביהודה ושומרון?

אורי אריאל: השר בגין, שידוע – אתה לא מפריע לי, אתה ידוע כלוחם לזכויות האזרח – מדוע אתה מבקש להאריך את הממשל הצבאי ביהודה ושומרון?

אורי אריאל: הרי יש פה פגיעה בלתי מידתית, בלתי אחראית, בלתי אנושית ולא יהודית, השר מרגי.

אורי אריאל: אתם מבקשים בהצעה הזאת להאריך עד 2017, לפי זיכרוני, חמש שנים – אתה רוצה לחוקק חוק שמבדיל ביני לבינך.

קריאה: – – –

אורי אריאל: אני תיכף אפרט, כן.

אורי אריאל: בהחלט, אני אפרט.

אורי אריאל: יהיה דבר דבור על אופניו.

אורי אריאל: השר ארדן, אם כבודו יכול רגע להאזין, מדוע אתה מבקש, שותף לבקשה, להפלות, כן, בחוק הזה – – –

גלעד ארדן: – – –

אורי אריאל: יש לכם אחריות קולקטיבית או שאתם כל אחד לעצמו, מטייל?

אורי אריאל: אתם שרים כמו ב"קדוּשה" – "יחד יחד" – כל אחד לדרכו.

אורי אריאל: למה אתה מבקש שלא יהיו לי הזכויות שיש לך, נניח בתחום החקלאות – לא חל עלי ועל חברי חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות.

אורי אריאל: איך אני יודע?

אורי אריאל: לא, אל תצביע עליה.

אורי אריאל: תשאל את היושב לשמאלך, שר החקלאות הקודם, ואחרי זה תצביע עליה, ותשאל למה היא לא נותנת, ואחרי זה תשאל את שר התעשייה למה הוא לא נותן לנו את הזכויות, ובסוף תשאל גם את שר התיירות – למה מה שאתה מקבל באשקלון ובכל מקום בארץ, אתה לא רוצה לתת לנו?

שלום שמחון: אתה באמת חושב שכל תעשיית היין ביהודה ושומרון – – –

אורי אריאל: אתה באמת חושב שאתה יכול בשם הצדק להביא חוק שמפלה ביני לבינך?

אורי אריאל: זה מה שאתה חושב?

שלום שמחון: לא.

אורי אריאל: לא, אבל זה מה שאתה עושה, וזה מה שעושה ראש הממשלה.

שלום שמחון: זה לא בחוק הזה.

אורי אריאל: תסלח לי, אל תגיד לי זה לא בחוק הזה, זה גם בחוק הזה.

אורי אריאל: זה לא רק בחוק הזה.

אורי אריאל: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום ליהודה ושומרון, זה חלק – – –

יעקב מרגי: רק כדי להעמיד אותך לדין.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: זה נכון, זה אתם יודעים לעשות.

אורי אריאל: כל מה שחובות – כמו תשלום מס, כמו שירות מילואים, כמו להעמיד אותנו למשפט – –

יעקב מרגי: אתם זהים.

אורי אריאל: – – בזה אנחנו זהים.

אורי אריאל: הנה, יש הסכמה בינינו.

אורי אריאל: אבל אני יודע שיש גם הסכמה – – –

דוד רותם: – – –

אורי אריאל: סליחה, חבר הכנסת רותם?

דוד רותם: גם ביטוח לאומי וגם רשיון לעריכת-דין אנחנו יכולים לקבל מכוח התקנות.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: הנה, עוד משהו שלמדנו.

קריאה: חיובי.

אורי אריאל: כן, מה שחיובי בסדר.

אורי אריאל: אבל, רבותי, איך אתם יכולים לעשות אפליה כזאת?

אורי אריאל: אני קורא לראש הממשלה קודם כול – סליחה, אני רוצה לאחל לראש הממשלה, נדמה לי בשם כולנו, רפואה שלמה.

יעקב מרגי: – – –

אורי אריאל: ב.

אורי אריאל: אני רוצה לאחל לו, וזה לא בשם כולנו כנראה, שמכאן ואילך הוא ידע לבעוט ברגל ימין, ולהכניס את הגולים לצד שמאל, ולא כמו שהוא עושה היום – הפוך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורי אריאל: ג.

אורי אריאל: אני קורא לראש הממשלה לסיום, ולכם, השרים וחברי הכנסת, לבטל את הממשל הצבאי.

אורי אריאל: הגיע הזמן.

אורי אריאל: תודה.

ג'מאל זחאלקה: לספח את השטחים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורי אריאל: להערת חבר הכנסת – כן.

אורי אריאל: אם היה אפשר, אז אני קורא גם לספח את כל השטחים.

אורי אריאל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת זחאלקה, נרשמת ברשימת הדוברים, יש לך זכות לדבר, ומייד אחריך חבר הכנסת בן-ארי, מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר בחוק לא דמוקרטי על-פי הגדרתו.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה מכיל סעיפים שקובעים את גורלם של אנשים שלא בחרו ולא יבחרו באלה שמחוקקים אותו.

ג'מאל זחאלקה: על-פי החוק הזה ניתן לעצור, ניתן להעניש, ניתן לעשות פעולות רבות נגד פלסטינים בשטחים הכבושים, ואת החוק הזה מעבירה הכנסת שהם לא בחרו בה, והם לא רוצים אפילו את השלטון הישראלי בשטחים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אין לך משהו יותר אנטי-דמוקרטי מזה.

ג'מאל זחאלקה: הרוב המספרי בכנסת יאשר חוק שיקבע את גורלם של אנשים שלא חיים במסגרת המדינה או במסגרת חברת האזרחים שבחרה את הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: ועל כן זהו חוק אנטי-דמוקרטי.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה חל גם על רצועת-עזה, ובכך הוא מאשר את המשך הכיבוש ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: ישנם בחוק הישראלי חוקים רבים שבעצם המשמעות שלהם היא שכיבוש עזה נמשך, למרות ההצהרה כאילו הכיבוש בעזה הסתיים.

ג'מאל זחאלקה: מה המשמעות?

ג'מאל זחאלקה: המשמעות על-פי הדין הבין-לאומי, חבר הכנסת צרצור, שישראל נושאת באחריות לכל מה שקורה ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: מחסור בדלק – אחריות ישראל, מחסור באוכל – אחריות ישראל, אספקה – אחריות ישראל.

ג'מאל זחאלקה: גישה, נגישות, יציאה, כניסה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר ישראל לא יכולה להגיד, ולבוא לעולם ולהגיד: הנה, אנחנו לא אחראים.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להעביר חוקים של כיבוש ולכפות מציאות של כיבוש ולהגיד שזה לא כיבוש וזה לא אחריות שלי.

ג'מאל זחאלקה: גם על כובש יש אחריות על-פי הדין הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: ישראל מפעילה את הכיבוש בכיוון אחד, כלומר היא מטילה סנקציות ועונשים, גוזלת קרקעות, מצרה את חייהם של האזרחים הפלסטינים בשטחים הכבושים, אבל היא לא ממלאת מה שהחוק הבין-לאומי מטיל עליה על-פי אמנת ז'נבה ועל-פי הדין הבין-לאומי, דין הכיבוש הבין-לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו במציאות של כיבוש, ישראל מפירה את החוק.

ג'מאל זחאלקה: כלומר יש לנו מצב שצריך להעביר חוק נגד התנהגותה של ממשלת ישראל, ולא לתת לה את האפשרות להטיל עונשים על הפלסטינים בשטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורלי לוי אבקסיס: והבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו במליאה, אז הבא בתור – חבר הכנסת יעקב כץ.

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כץ, שלוש דקות לרשותך.

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהארכת תוקף התקנות לשעת-חירום זו מנטרה שחוזרת על עצמה מדי כמה שנים, אבל לפי כמות היהודים שנמצאים היום בשטחים ששוחררו במלחמת ששת הימים זה באיזה שלב ייפסק.

יעקב כץ: אני רק רוצה לחזור על המספרים, גם כלפי עם ישראל, גם כלפי היושבים פה, בקהל, לדעת את הדברים: יש היום יותר מ-350,000 יהודים שמתגוררים ביהודה ושומרון.

יעקב כץ: יש היום יותר מ-300,000 יהודים שמתגוררים בשכונות שנכבשו, ששוחררו, השכונות של ירושלים, מזרח, צפון, דרום.

יעקב כץ: 650,000 יהודים.

יעקב כץ: יש כ-25,000 יהודים ברמת-הגולן.

יעקב כץ: על רמת-הגולן החלנו את הריבונות.

יעקב כץ: על ירושלים החלנו את הריבונות.

יעקב כץ: הצמיחה היום היא בהיקף של קרוב ל-6% לשנה, בלי עין הרע, גם במזרח-ירושלים וגם ביהודה ושומרון, למרות הצרות, למרות הקשיים, למרות הגזירות ולמרות ההרס, אנחנו מוצאים ורואים שהציבור הישראלי גדל.

יעקב כץ: כאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרוץ.

יעקב כץ: בעזרת השם, מדי שנה, בין 30,000 ל-40,000 יהודים נוספים הולכים וגרים ומתגוררים בשטחי ארץ-ישראל ששוחררו במלחמת ששת הימים.

יעקב כץ: כולנו יכולים לעשות את החשבון בתוך כמה שנים אנחנו מגיעים ל-800,000, ל-900,000 ולמיליון.

יעקב כץ: אני עשיתי את החשבון: בין שבע לעשר שנים, יותר ממיליון יהודים גרים בשטחים ששוחררו במלחמת ששת הימים, שמחציתם ביהודה ושומרון ומחציתם במזרחה של ירושלים.

יעקב כץ: בבחירות הבאות – בעצם הבחירות החלו, הן בעוד שנה וחמישה חודשים במקסימום, נכון, גברתי היושבת-ראש?

יעקב כץ: אנחנו, יחד עם הבית היהודי, האיחוד הלאומי, מי שלא יהיה בבית היהודי הראש – אם זה יהיה זבולון אורלב או שזה יהיה נפתלי בנט – אנחנו נרוץ יחד, ואנחנו יודעים, לפי סקרים שיש לנו, שמפלגת ארץ-ישראל של האיחוד הלאומי והבית היהודי, מפלגת השכונות, מפלגת עם ישראל, המפלגה הבריאה שמייצגת את העקרונות, את החזון, את האמירה של דאגה לפרט, לרווחה, לעתידה של מדינת ישראל, לצבא בריא, למדינה בריאה, לעלייה – היא תצבור בין 15 ל-20 מנדטים, ובעזרת השם היא תהיה המרכזית, בייחוד אחרי המאורעות האחרונים שאנחנו חווים בימים האחרונים.

יעקב כץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב כץ, וכעת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כשמדברים על עקרונות לשעת-חירום, אני רוצה להקריא את אחד מעשרות, אם לא מאות, מכתבים ופניות שאני מקבל: שלום למיכאל, כאן אהרן מעיין, משבט "העדה" לשעבר, זוכר?

מיכאל בן-ארי: היינו יחד בצופים – שבט "העדה" זה לא ב"בני עקיבא", זה ב"צופים".

מיכאל בן-ארי: הייתי בשבט "חורב" בשכונת-התקווה.

מיכאל בן-ארי: שבט "העדה", כמו שהוא כותב כאן בהמשך – הוא כותב בסוגריים: השם ייקום דמו של שבט "העדה", כי במקום שבו היה הסניף שלנו, בשבט "העדה", היום יש מועדון למסתננים אפריקנים.

מיכאל בן-ארי: כבר אין שם "צופים".

מיכאל בן-ארי: ילדי השכונה צריכים לחפש את עצמם במקום אחר.

מיכאל בן-ארי: מדובר במה שהיה פעם בית-הספר "שורשים" בשכונת-שפירא.

מיכאל בן-ארי: המקום הזה כבר לא קיים.

מיכאל בן-ארי: הוא כותב לי ככה: אני רוצה את עצתך.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לומדים מדי ערב בשטיבל ברחוב מנשה בן ישראל, לא רחוק משבט "העדה" – אמרתי, בסוגריים הוא כותב הי"ד, השם ייקום דמו – בשכונת-שפירא.

מיכאל בן-ארי: ערימות של אפריקנים מסתובבים ליד הצריף, שסובל מפוגרומים רבים, הכוללים ניפוץ חלונות, עקירת בלטות – בעברית אומרים: מרצפות – ולאחרונה – תקשיבו – פשוט העלימו את שער הכניסה.

מיכאל בן-ארי: ואז יש לו פה כל מיני רעיונות, שכמו שאני שומע דוגמתם עשרות רבות, כל האנשים רוצים למחזר בצורה כזאת או אחרת את הסיפור של המסתננים שהכנסנו לבריכת "גורדון", אבל זה לא הסיפור.

מיכאל בן-ארי: היום, סוף-סוף, אחרי שלוש שנים, הקיצה הממשלה משנתה – הקיצה משנתה והצליחה לעצור כבר 50 מדרום-סודן.

מיכאל בן-ארי: צפון סודן לא בתמונה.

מיכאל בן-ארי: אריתריאה בכלל בכלל לא בתמונה.

מיכאל בן-ארי: מתוך ה-50 בטח 20 יתברר שהם בכלל לא בעניין.

מיכאל בן-ארי: ה-30 הללו יגישו עתירות על גבי עתירות על גבי עתירות, יתישו את מדינת ישראל בצורה כזאת שאם בעוד חודש מתוך ה-30 יגורשו שמונה אנחנו נגיד תודה.

מיכאל בן-ארי: בינתיים על כל שמונה שעצרו היום, 80 נכנסו.

מיכאל בן-ארי: לכן, רבותי, אין מנוס; צריך כאן תקנות לשעת-חירום.

מיכאל בן-ארי: מדינת ישראל נמצאת בשעת חירום מול תופעת הפלישה האפריקנית למדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: רוצים בית-משפט?

מיכאל בן-ארי: תפאדלו, רק תשלמו.

מיכאל בן-ארי: על כל עתירה תשלמו את כל הכסף, מההתחלה ועד הסוף, ואז נראה את ארגוני הסיוע שמשלמים להם מהקרן לישראל חדשה, משלמים להם כדי להפוך את המדינה שלנו על קרביה.

מיכאל בן-ארי: שהם ישלמו את כל ההוצאות האלה, של המדינה.

מיכאל בן-ארי: הם דורשים שנבדוק אותם במעמד פליט?

מיכאל בן-ארי: שנעמיד פה מאות בתי-דין, שיתישו אותם?

מיכאל בן-ארי: תשלמו.

מיכאל בן-ארי: אתם תשלמו על כל זה, ואז אנחנו נבדוק את מעמד הפליט.

מיכאל בן-ארי: על כל פעולה ופעולה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, צריך פה תקנות לשעת-חירום, לנטרל את הכול.

מיכאל בן-ארי: לאסוף אותם.

מיכאל בן-ארי: ואני קורא מכאן להכריז על הסוכנות לפליטים של האו"ם כגוף בלתי רצוי במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: לשלוח אותם בחזרה לשבדיה, לשלוח אותם בחזרה, כי הם מסכנים את קיומנו – מסכנים את קיומנו, הגוף הזה שאף פעם לא היה בעדנו, תמיד היה נגדנו.

מיכאל בן-ארי: אריתריאה זה מקום מסוכן?

מיכאל בן-ארי: רבותי, מדינת ישראל מסוכנת הרבה יותר; מאות טילים מכוונים אליה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, תקנות לשעת-חירום – יהודה ושומרון צריכים לקבל את ההכרזה שהם חלק מארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור כלום לכל הדיבורים שלכם, לכל ניסיונות ההחרבה של הליכודוזר, ממשלת הליכודוזר.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור לכם.

מיכאל בן-ארי: אנחנו חזרנו הביתה, אם תקנות לשעת-חירום זה להציל את מדינת ישראל מהמסתננים האפריקנים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אציין את השמות האחרונים של חברי הכנסת שנרשמו לדבר, ופה נסגרת הרשימה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת נסים זאב, ומייד אחריו – חבר הכנסת עתניאל שנלר, והרשימה סגורה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא לאט-לאט ילמד, בתור חבר חדש בקואליציה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום זה דבר שמחייב אותנו.

נסים זאב: אנחנו בעצם מודים שיהודה ושומרון זה לא חלק מארץ-ישראל.

נסים זאב: זאת אומרת, עצם הבאת החוק היום, כשאנחנו אומרים שצריך להשתמש בתקנות לשעת-חירום כפי שהיה בזמן המנדט, זאת אומרת, אנחנו לא סיפחנו, זאת אומרת – גם כן, למשל ירושלים, גם אם החוק הבין-לאומי לא מכיר בסיפוח הזה – אבל כשעם ישראל לא מכיר בחלקים ההיסטוריים שלו, שזה חלק מאדמת ארץ-ישראל, אני חושב שפה הבעיה שלנו.

נסים זאב: ולכן, בלית ברירה, החוק הזה מתבקש, כי אחרת מה שיקרה, למשל – כשיש בעיות, נאמר תאונת דרכים, לא עלינו, מישהו ברח ליהודה ושומרון, אתה לא יכול לתבוע אותו.

נסים זאב: אתה לא יכול לתבוע כי זו מדינה אחרת.

נסים זאב: אתה לא יכול לעשות שום תביעה ושום עזרה משפטית, גם לפלסטינים וגם ליהודים שגרים ביהודה ושומרון.

נסים זאב: ברוך השם הם מתרבים, ואנחנו כבר רואים שיותר מחצי מיליון יהודים – הולכים ומתרבים.

נסים זאב: אני מקווה שראש הממשלה, שהבטיח עוד 850 יחידות דיור, לא יקבל פיק ברכיים ויחזור בו מאותה הבטחה, כי אני חושב שאסור שזה יהיה מול פינוי של האולפנה – זה חליפתך, כפרתך, תמורתך.

נסים זאב: זה לא צריך לעבוד במדיניות שמכיוון שאני הורס בתים או מפנה דיירים שעל-פי חוק ישבו שם כדת וכדין, על-פי אותה שליחות של ממשלת ישראל בעבר, לפני 12 שנה, שהיום מפנים אותם על-כורחם, והדיירים האלה סובלים, אנחנו צריכים לתת איזה פיצוי לאנשים שלא קשורים בעצם לעניין עצמו.

נינו אבסדזה: מה, כשהם נהגו לא כחוק מגיע להם פיצוי?

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך שהיום בירושלים יש למעלה מ-5,000 בתים של ערבים שבונים לא כחוק, בונים בשטחים ציבוריים, והרגישות הגבוהה שיש לרשות המקומית פה בירושלים וגם לממשלת ישראל לא להרוס את בתיהם של אותם אלה שבונים בצורה הפקרותית – מתחשבים בהם.

נסים זאב: וגם כאשר קיימים צווי הריסה מינהליים ושיפוטיים הם לא מתבצעים הלכה למעשה.

נסים זאב: אז למה רק כאשר מדובר, בדיעבד נאמר, ובתום לב של יהודים שבנו את בתיהם שם, וממשלת ישראל לא עשתה דבר וחצי דבר במשך 12 שנה, ופתאום ראש הממשלה יש לו איזושהי מחויבות כלפי בג"ץ ואין לו מחויבות כלפי אותה אוכלוסייה?

נסים זאב: דבר נוסף – – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

נסים זאב: משפט אחרון.

נסים זאב: הייתי אצל מרן רבי עובדיה יוסף בשבוע שעבר ביום רביעי בבוקר.

נסים זאב: הוא אמר לי, אתה חייב לומר לראש הממשלה בשמי שאין שום היתר לפנות את אותם הדיירים גם אם נצא מתוך הנחה שהבתים האלה נבנו על קרקע של פלסטינים, כי על-פי ההלכה אסור לנו, צריכים לפצות את הפלסטינים, לתת להם פיצוי עבור הקרקע שלהם, אבל להרוס ולהביא חורבן מפני תקנת השבים – אין מקום במדינת ישראל ובעם היהודי לעשות כזה דבר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו יעלה חבר הכנסת עתניאל שנלר שהוא אחרון הדוברים בנושא של החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לו יהי שהחוק הזה היה מיותר.

עתניאל שנלר: בשביל שהחוק הזה יהיה מיותר אחד משלושת הדברים צריך לקרות: או להחיל את החוק הישראלי על יהודה ושומרון כהצעת חבר הכנסת אריאל או לחלופין למחוק את ההיסטוריה היהודית-ציונית ולוותר על העתיד של העם שלנו על-ידי ויתור על הכול וחזרה לגבולות 67', כולל ירושלים; או הסדר מדיני.

עתניאל שנלר: אני חושב שעד שלא יהיה הסדר מדיני אין ברירה אלא שהחוק הזה יהיה קיים.

עתניאל שנלר: אני חושב שבשביל להגיע להסדר כלשהו – ואני לא מדבר עכשיו על אופיו של ההסדר – צריך לזכור שבשביל זה צריך ליצור אווירה שתאפשר הסכמה לאומית על כל הסדר שלא יהיה.

עתניאל שנלר: והשאלה שאני רוצה לשאול את עצמנו, האם אנחנו כבית-המחוקקים, ככנסת ישראל, מבינים שהסדר מדיני אפשר לעשות רק מתוך הסכמה לאומית שרוב הציבור בעד, ואם אנחנו לא מבינים שבלי הימין-מרכז לא יכול להיות שום הסדר.

עתניאל שנלר: וכאן אני רוצה לפנות דווקא לצד השמאלי של המפה ולחברי הכנסת המייצגים את הציבור הערבי: אין כמוכם בשביל לעכב הסדר מדיני.

עתניאל שנלר: התרומה שלכם לעיכוב כל הסדר מדיני היא יומיומית, ואני אוכיח לכם את זה בדקה וחצי, לא צריך יותר.

מסעוד גנאים: יש הסדר – – –

עתניאל שנלר: אותו חוק שבעיני נקרא "השוחד הציוני" המסביר ואומר פינוי-פיצוי – מה הוא גרם הפינוי-פיצוי הזה?

עתניאל שנלר: הוא גרם לכך שיתחזקו בהתיישבות; מבחינה אידיאולוגית הגיעו אנשים יותר חזקים ליישובים החלשים יותר.

עתניאל שנלר: איזה יופי מבחינת

עתניאל שנלר: כם לעצור יכולת להסדר בדרך הזאת, לשיטתכם.

עתניאל שנלר: או דוח פוליטי שנכתב על-ידי הגברת ששון, נכתב במרץ רב.

עתניאל שנלר: הדוח הזה, מה הוא גרם?

עתניאל שנלר: לתנופה בלתי רגילה של מאחזים בכל שטחי יהודה ושומרון.

עתניאל שנלר: יש שחושבים שזה טוב, יש שחושבים שזה לא טוב; אבל לשיטת טליה ששון, שהיא אשה פוליטית מובהקת, היא גרמה לתנופת בינוי עצומה.

עתניאל שנלר: ומה קורה עכשיו בשיטת הבג"צים תחת כל עץ רענן?

עתניאל שנלר: חיזוק גדול של ההתיישבות.

עתניאל שנלר: יש שיאמרו – ואני בתוכם – תודה לאל.

עתניאל שנלר: בחלקים מסוימים, בוודאי; יש אחרים שיגידו – אסון גדול.

עתניאל שנלר: אבל מי שגורם לכך זה אותם אלה שרוצים הסדר מדיני.

עתניאל שנלר: צא ולמד, אותם אלה שמדברים בשם השלום וההסדרים הם המעכבים הגדולים של היכולת להגיע להסדר.

עתניאל שנלר: כי את ההסדר יעשו מתוך הסכמה לאומית בבית הזה; שקדימה והעבודה והליכוד וכולם יגיעו להסכמה על אותו הסדר, אחרת לא יהיה הסדר.

עתניאל שנלר: אנחנו כבר 40 שנה רוצים להגיע להסדר.

מגלי והבה: איפה – – –

עתניאל שנלר: והקיצוניות הגדולה הזאת – אגב, משני הצדדים – הובילה עד היום לכך שאין הסדר.

עתניאל שנלר: לכן מי שרוצה הסדר צריך פחות לסמוך על הדם, פחות לדבר בהתלהמות ולהבין שהסדר יהיה רק מתוך הבנה והסכמה לאומית.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים על הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 40, נגד – 9, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והוועדה המוסמכת לדון בהצעת חוק זו הינה ועדת החוקה, חוק ומשפט, שאליה היא תועבר להמשך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/459; "דברי הכנסת", חוב' כ"ז, עמ' 28918; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012 – לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה אמנון כהן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה), התשס"ח–2008, נועד להקל על חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה לפי תוכנית המיתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה – תמ"א 38 – באמצעות הורדת רף ההסכמה הדרוש על-פי חוק המקרקעין, התשכ"ט–1969, לביצוע עבודה ברכוש המשותף הנעשית מכוח תוכנית החיזוק.

אמנון כהן: עם זאת, המנגנונים שנקבעו בחוק אינם מספיקים ליישום תוכנית החיזוק, ובפועל לא נעשה בה שימוש מספיק ברחבי הארץ.

אמנון כהן: בהצעת חוק זו, שיזמו חברי הכנסת זבולון אורלב ודוד אזולאי, מוצע להקל עוד על ביצוע עבודות ברכוש המשותף לפי תוכנית החיזוק.

אמנון כהן: מוצע, בסעיף 5 לחוק, לקבוע כי המפקח על רישום מקרקעין יהיה רשאי לאשר ביצוע עבודה ברכוש המשותף שמטרתה הוצאת חלקים מהרכוש המשותף לשם התקנת מקומות חנייה והצמדתם לדירות חדשות שייתוספו לפי תוכנית החיזוק, גם אם אין הסכמה של כל בעלי הדירות, אלא רק של שני שלישים מבעלי הדירות, ששני שלישים מהרכוש המשותף צמודים לדירותיהם.

אמנון כהן: עוד מוצע להחיל מנגנון דומה בנוגע לעבודה ברכוש המשותף שמטרתה הריסת בניין קיים והקמתו מחדש לפי תוכנית החיזוק – תיקון מס' 2 לתוכנית החיזוק – אך במקרה כאמור תידרש הסכמה של ארבע חמישיות מבעלי הדירות, שארבע חמישיות מהרכוש המשותף צמודות לדירותיהם.

אמנון כהן: בהחלטה כאמור ישקול המפקח, בין היתר, את הנסיבות המיוחדות שבהריסת דירתו של בעל דירה המתנגד לביצוע העבודה כאמור.

אמנון כהן: כן מוצע לקבוע כי במקרה שבו המפקח על רישום מקרקעין סבור כי נדרשת חוות דעת של שמאי מקרקעין לצורך קבלת החלטה בתביעה, לפי סעיפים 5 ו-5א לחוק, הוא יפעל למינויו של שמאי הנכלל ברשימת השמאים כאמור בסעיף 2ב לחוק פינוי ובינוי (פיצויים), התשס"ו–2006.

אמנון כהן: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה על הסרת חסם משמעותי נוסף ליישום תוכנית החיזוק.

אמנון כהן: הוועדה החליטה להסדיר מקרים שבהם אי-אפשר להוסיף חניות כנדרש בדין על-ידי תיקון לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, וקביעה כי מוסד תכנון לא יתנה היתר לביצוע עבודה ברכוש המשותף על-פי תוכנית החיזוק בהתקנת חניות כנדרש, אם מצא כי לא ניתן להתקינן בתחום הנכס המחוזק.

אמנון כהן: יחד עם זאת מוסד התכנון יהיה רשאי לחייב את מבקש ההיתר להשתתף בהתקנתם של מקומות החנייה הנוספים בחניון ציבורי באזור הנכס בסכום שיקבע שמאי מטעם מוסד התכנון.

אמנון כהן: הסכומים שיתקבלו במוסד התכנון יופקדו בחשבון נפרד וישמשו אך ורק למטרה שלשמה נועדו.

אמנון כהן: לא הותקנו מקומות החנייה בחניון הציבורי, כאמור, בתוך עשר שנים ממועד מתן ההיתר, יוחזרו הסכומים האמורים למבקש ההיתר בצירוף הפרשי הצמדה וריבית.

אמנון כהן: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

אמנון כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אמנון כהן, שנייה לפי שאתה יורד, חבר הכנסת אורי אריאל רצה לשאול שאלה, אתה מוכן לענות לו?

אמנון כהן: ודאי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורי אריאל: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, האם החוק הזה חל גם ביהודה ושומרון?

אמנון כהן: בדרך כלל הצעות חוק זה כולל כל החקיקה.

אמנון כהן: אינני בקי בפרטים – –

אורי אריאל: אולי הייעוץ המשפטי יוכל לעזור לך.

אמנון כהן: – – ייעוץ משפטי, חל על יהודה ושומרון?

אמנון כהן: חיזוק המבנים שאני מעביר כרגע חל גם על יהודה ושומרון, או שביהודה ושומרון תמ"א 38 לא חלה כי זה לא היה לפני 1980?

אמנון כהן: חל עליהם או לא חל?

אורלי לוי אבקסיס: מפקד האזור, נאמר לי פה, סגן מזכיר הכנסת, מחליט בעניינים – – –

אמנון כהן: מה אתה אומר?

אמנון כהן: לא חלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא חל, לא חל באופן אוטומטי, ולכן – –

אורי אריאל: אני יכול לדבר?

אמנון כהן: אני לא היושב-ראש.

אמנון כהן: אולי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – נאמר.

אורי אריאל: היושבת-ראש, אני יכול לדבר?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא חושבת שהתקנון מאשר זאת, אבל שאלתך נשמעה, וגם בהקשר של – – –

אמנון כהן: אנחנו ניתן על זה את הדעת.

אמנון כהן: אם צריך דיון, נעשה אצלנו דיון, אבל אני – – –

אורי אריאל: מה, מה לפני – אתה מצביע עכשיו.

אמנון כהן: לא, אני לא יכול כרגע לשנות חקיקה שוועדה – – –

אורי אריאל: אתה יכול למשוך את החוק לוועדה.

אמנון כהן: אדוני, אתה שותף פעיל בוועדה אצלי.

אמנון כהן: יכולת להביע את – – –

אורי אריאל: השר בגין והממשלה, עוד חוק, עוד חוק שלא חל ביהודה ושומרון.

אורי אריאל: אתם מפלים פעם אחרי פעם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: כן, תודה.

אורי אריאל: יש חוק רעידות אדמה, למה הוא לא חל עלי ועליך – – –

אורלי לוי אבקסיס: נוכל לבקש – – –

אורי אריאל: אני מבקש שתמשוך את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל המפקד יוכל לאשר את זה – – – ולהרחיב את זה גם לשטחי יהודה ושומרון.

אורי אריאל: לא, אני מבקש שתמשוך.

אורי אריאל: מי זה המחוקק?

אורי אריאל: מי זה?

אורי אריאל: בשם מי ההצהרה הזאת?

אורלי לוי אבקסיס: זו התשובה שקיבלנו ממזכירות הכנסת.

אורי אריאל: לא לא, אני מבקש שתמשוך את זה לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעות חוק לא חלות אוטומטית על שטחי יהודה ושומרון.

קריאה: לא מושך.

אורי אריאל: אתה לא מושך.

אורי אריאל: כמו תמיד אתם אחרי זה תדברו על סולידריות – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אורי אריאל, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת דוד אזולאי וחבר הכנסת זבולון אורלב, ואת אותה טענה שאתה טוען אפשר לומר על כל חוק אחר שמובא פה לכנסת ועובר.

אורי אריאל: למה זה לא חל עלי ועלייך – – – זה לא חל על יהודה ושומרון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אורי אריאל, הדיון הזה הסתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה.

אורי אריאל: פעם אחרי פעם אתם – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אורי אריאל, אני לא רוצה לקרוא לסדר אף אחד מחברי הכנסת עכשיו, ואנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: יש גם קריאה שלישית – למי שאיננו מעורה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–4 – 29 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז בעד 29, מתנגד אחד, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת כי הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות אדוני אני רק אוסיף שחברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ אמרה לפרוטוקול שלא הספיקה להצביע, אבל כוונתה היתה להצביע בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא משנים את ההצבעה.

נינו אבסדזה: גם אותי, היושבת-ראש.

קריאה: גם נינו אבסדזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם חברת הכנסת נינו אבסדזה.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה עדיין לא התרגלו לספסלים החדשים שלהם בסידור החדש בהצטרפותם לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת אמנון כהן אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: קריאה שלישית, הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, נתקבל.

קריאה: המציע רוצה לברך.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם לא היה מבקש הייתי מציעה לו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו מברכים על המוגמר, ואנחנו קובעים כי בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת כי חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

קריאה: – – – בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא משנים הצבעות, אנחנו רק נטען שחברת הכנסת חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ גם הפעם לא הספיקה להצביע, והתכוונה להצביע בעד, אבל אנחנו אומרים את זה רק לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דוד אזולאי, מציע ויוזם החוק, אתה מוזמן לעלות ולברך.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להודות על כך שאני, יחד עם חברי זבולון אורלב, שנבצר ממנו להשתתף בדיון הזה – זה עוד נדבך אחד חשוב בכל מה שקשור לתמ"א 38.

דוד אזולאי: אנחנו עושים את זה בשיטת הסלאמי.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות לצוות המשפטי של הוועדה, לגלעד קרן, לתומר רוזנר, לדניאל, וכמובן לעורך-הדין נטוביץ, שלא נמצא היום, אבל הוא אחד שמסייע בידנו, וכמובן לצוות הוועדה, ואחרון אחרון חביב – הוא מדבר שם, הוא לא שומע – יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אמנון כהן, שסייע וקידם את החוק הזה, ולא עיכב אותו על שולחנו, ואני פונה אליך בהזדמנות הזאת, יש עוד חוק אחד על הדרך בנושא הזה; אנא ממך, נקדם אותו יחד.

דוד אזולאי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש, תודה רבה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דוד אזולאי, ושוב, ברכות על העברת החוק החשוב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: נחכה לחוקים הבאים בתור.

אורלי לוי אבקסיס: [נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו לסעיף האחרון בסדר-היום, והוא החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 9), התש"ע–2010, כ/336.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את ההחלטה, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי, חברותי, חברי הכנסת, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 9), התש"ע–2010, אושרה בכנסת בקריאה ראשונה ביום א' באב התש"ע, 12 ביולי 2010, והועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

אילן גילאון: ביום ב' באב התש"ע, 13 ביולי 2010, אישרה הכנסת את החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לפצל את הצעת החוק, כך שבשלב הראשון הובא בפני הכנסת סעיף 1 להצעת החוק האמורה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אילן גילאון: סעיף 2 להצעת החוק דן בדחיית מועד חובות ההנגשה לתקנות שיותקנו לפי סעיף 19יב לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998, לעניין שירות ציבורי.

אילן גילאון: לפי סעיף 19יב האמור, על מי שאינו רשות ציבורית לבצע התאמת נגישות לפי תקנות שיותקנו לפי אותו סעיף עד ליום ט"ז בחשוון התשע"ג, 1 בנובמבר 2012.

אילן גילאון: מכוח סעיף 19יב האמור אישרה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביום ח' בסיוון התשע"ב, 29 במאי 2012, את תקנת שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (נגישות רכב השכרה ואוטובוסים), התשע"ב–2012.

אילן גילאון: לפי התקנות האמורות, למי שאינו רשות ציבורית, קרי חברות השכרת רכב ולמשרדי הסעות, נקבעו מועדי תחילה שונים, בפרקי זמן שבין שישה חודשים לשנתיים, ובפרקי זמן אלה הם נדרשים לבצע את התאמות הנגישות.

אילן גילאון: עקב מועדי התחילה שנקבעו, ביצוע החובות המוטלות לפי התקנות ייעשה לאחר המועד הקבוע בסעיף 19יב כאמור.

אילן גילאון: לפיכך מוצע לפצל את החלק שנותר מהצעת החוק להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד יכלול את נושא דחיית המועד לגבי מי שאינו רשות ציבורית והחלק השני יכלול את נושא דחיית המועד לרשות ציבורית.

אילן גילאון: הוועדה תדון תחילה בחלק הראשון, בשים לב לתקנות אחרות, לפי סעיף 19יב לחוק האמור, שהובאו לאישורה ובטרם הסתיים הדיון בהן.

אילן גילאון: ובכלל, אני לא יודע מה אמרתי, אבל זה מה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם יש מישהו שיודע מה – – –

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: יש מישהו שהוא נגד הפיצול הזה?

אילן גילאון: אם יש מישהו שהוא נגד הפיצול הזה, שיקום עכשיו.

קריאה: יש – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אילן גילאון, מאחר שאתה גם יושב-ראש ועדת המשנה – – –

אילן גילאון: לשפה פשוטה, זה לא התהליך שאנחנו מבצעים, כן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה בהחלט עושה המון בכל נושא חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם לא – –

אילן גילאון: אנחנו מבקשים לפצל פשוט את הדיון, בעגה המשפטית.

אורלי לוי אבקסיס: – – גם חלק מהסעיפים לא היו עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אילן גילאון, מאחר שעל החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות יש צורך בהצבעה, מעמדה כמעמדה של הצעת חוק בקריאה ראשונה.

אילן גילאון: אז אנחנו ניתן לו אפשרות להסביר את מה שאני קראתי כאן.

אילן גילאון: אם יצליח, אנחנו ניתן לו עוד חמש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: נספח אותו לחבר קבוע אצלנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

אילן גילאון: אותו אני מוכן לספח.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

זאב בילסקי: שתי מלים.

זאב בילסקי: גברתי היושבת-ראש, אני שמעתי היום שזאת הישיבה האחרונה שלך, מכיוון שאת הולכת להיות יושבת-ראש ועדה.

זאב בילסקי: ומכיוון שאני עמדתי פה בהרבה מאוד הזדמנויות שאת היית יושבת-ראש, אז אני רוצה להודות לך על השירות הנפלא שעשית לכנסת ישראל.

זאב בילסקי: אני, בכל אופן, באופן אישי, לכבוד היה לי תמיד לעמוד פה כשאת היושבת-ראש.

זאב בילסקי: אני מאחל לך בהצלחה רבה בתור יושבת-ראש הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: עוד יחשבו שתכננו את זה קודם.

אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, זה לא היה מתוכנן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני מודה.

אילן גילאון: אני יכול להתנגד בחמש דקות?

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אז באמת באווירה הנחמדה הזו, הפרגונית, אנחנו נעבור להצבעה על החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 9), התש"ע–2010, כ/336.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה – 20 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 9), התש"ע–2010, נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לתוצאות: בעד – 20, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אילן גילאון, כנראה הצלחת להעביר את זה לכולם, שאין אפילו, לא מתנגד ולא נמנע אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהחלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת החוק עברה פה-אחד, עם כל חברי הכנסת שהיו פה במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: תם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ב בסיוון התשע"ב, 12 ביוני 2012, בשעה 16:00.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבה זו נעולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.