ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 354, 2012-06-04 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, גברתי ראש האופוזיציה, היום יום שני, י"ד בסיוון תשע"ב, 4 בחודש יוני 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: היום אנחנו גם משנים מקומות בכנסת: ראש האופוזיציה החדש יתפוס את מקומו כראש האופוזיציה; האופוזיציה כולה, על ימינה ושמאלה, תתרכז בצד הימני; והקואליציה הרחבה תהיה באגף השמאלי ובאגף המרכזי.

ראובן ריבלין: המקומות אינם הדברים החשובים; חשובה עבודת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני בטוח שכל אחד יתרגל למקומו במהרה ובזמן קריב.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/4343/18 וכלה בהצעת חוק פ/4360/18 – הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – הארכת התקופה לקבלת הפרשי שכר או גמול אחר), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק וחיים כץ; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הקדמת הבחירות לכנסת התשע-עשרה, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מניעת העסקה במיקור חוץ בשירות הציבורי), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, חיים כץ, דב חנין, משה גפני, אברהם מיכאלי, יצחק וקנין, אילן גילאון, ניצן הורוביץ וזבולון אורלב; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול מס בגין זקיפה סלולרית), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לידה בבית (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – קופות גמל חברתיות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אבישי ברוורמן; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – שינוי אופן בחירת נשיא המדינה ומבקר המדינה), מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יוחנן פלסנר, אברהם מיכאלי ויריב לוין; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שידול קטין לצפייה בפרסום תועבה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה בתקופת הכשרה מקצועית), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, חיים כץ ועפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – הצעת מועמדים לכהונת נשיא המדינה), מאת חברי הכנסת יריב לוין, משה גפני, אורי מקלב ודליה איציק; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – הצעת מועמדים לכהונת מבקר המדינה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת יריב לוין, משה גפני, אורי מקלב ודליה איציק; הצעת חוק גיל פרישה (שינוי גיל הפרישה לעובדים בענף הבנייה), התשע"ב–2012,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת עפו אגבאריה, מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק העונשין (תיקון – בריונות ותקלות לציבור), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (ערר על חיוב מוגדל בשל נסיעה ללא כרטיס ברכבת מקומית), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (תיקוני חקיקה) (תיקון – החמרת ענישה על הלנה, העסקה והסעה שלא כדין), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אופיר אקוניס; הצעת חוק הקמת מאגר מידע לעניין מחירי מוצרים ברשתות שיווק, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה-הכהן ושכיב שנאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: התייחסות משרד החקלאות ופיתוח הכפר למסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא: אי-יישום דוח מבקר המדינה מס' 61ב בנושא אגף הדיג, הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת שלמה מולה.

ירדנה מלר-הורוביץ: התייחסות המשרד לביטחון הפנים למסקנות ועדת הכנסת בעקבות דיון מהיר בנושא: התנהלות לקויה של משטרת נתב"ג, הצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם כי ביום רביעי, ט' בסיוון התשע"ב, 30 במאי 2012, הונח של שולחן הכנסת אישור הצטרפות מדינת ישראל לפרוטוקול 1988 של אמנת סולא"ס – Safety of Life at Sea.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר התורן עדיין אינו נוכח; גם השר המשיב על הצעת האי-אמון – אני מבקש לוודא עם הממשלה מדוע עדיין לא נמצאים כאן השרים אשר אמורים להשתתף בדיון הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לקיים ישיבת כנסת בלי שהממשלה תעשה את חובתה, על-פי הכתוב בחוק.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהמזכירות לוודא אם השר אהרונוביץ או השר ברק בדרכם למליאה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבין שיש קואליציה של 94 איש, אני מבין שביום שלישי אנשי הממשלה לא מגיעים לכנסת, אני מבין שחלק מחברי הכנסת כבר הבינו שביום שלישי הם יכולים להיעדר מהכנסת; אבל אני לא מבין בהצעת אי-אמון – הדברים האלה לא מתקבלים על הדעת.

ראובן ריבלין: הכנסת אינה תוכנית כבקשתך.

ראובן ריבלין: ואם הממשלה רוצה – אני פשוט לא יודע מה לעשות.

ראובן ריבלין: כבוד השר יצחק כהן, האם אדוני מייצג את הממשלה פה?

ראובן ריבלין: אתה מייצג במקום השר ברק, במקום השר אהרונוביץ?

ראובן ריבלין: כי יש לנו הצעות אי-אמון, ואתה משיב ליחימוביץ.

ראובן ריבלין: אבל הצעת האי-אמון הראשונה היא של השר אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: אני תחת מחאה רבה כלפי הממשלה אחליף את האי-אמון, ואתחיל מחברת הכנסת יחימוביץ, שהיא גברתי ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: האם את מוכנה לעלות?

ראובן ריבלין: כי אז אנחנו נדחה את חנין זועבי, שלא באשמתה, לסעיף השני בסדר האי-אמון.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: הקיצוץ האכזרי המתוכנן בתקציב המדינה והעלאת המע"מ;

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש האופוזיציה לנמק את הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ שנושאה: הקיצוץ האכזרי המתוכנן בתקציב המדינה והעלאת מס הערך המוסף.

ראובן ריבלין: ישיב השר יצחק כהן הבקי בכל נושא משרד האוצר, והוא גם בשם הממשלה משיב על הצעת האי-אמון.

יצחק כהן: – – – כבוד גדול.

ראובן ריבלין: אין כל ספק שהכבוד הוא הדדי: שלך, של ראש האופוזיציה, של הכנסת.

ראובן ריבלין: לפחות שני אנשים שיודעים על מה הם מדברים.

ראובן ריבלין: גברתי ראש האופוזיציה, מציגת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אני מתנצל בפני חברת הכנסת חנין זועבי, פשוט אני לא רוצה לאבד מזמנה של הכנסת, שכן הצעת האי-אמון הראשונה – בדרך כלל השר אהרונוביץ הוא שר שמקפיד גם בכבודה של הכנסת וגם בכבוד הממשלה, והוא מגיע בזמן.

ראובן ריבלין: אני מתפלא.

ראובן ריבלין: גברתי, הבמה לרשותך.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, נאמר לי היום שלא נהוג שראש האופוזיציה מנמק הצעות אי-אמון בממשלה.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת מי קבע את הנוהג הזה, אבל הוא אינו נראה לי, כי אני חושבת שאין ראוי מזה שראש אופוזיציה ינמק הצעת אי-אמון בממשלה שאותה הוא מבקש להחליף.

שלי יחימוביץ': על כן אני מוחלת על כבודי, ובשמחה רבה.

ראובן ריבלין: שאלה שנשאלת על-ידי, גברתי ראש האופוזיציה – מה יקרה אם ראש הממשלה ישיב על הצעת האי-אמון שלך?

ראובן ריבלין: שאז מייד קמה לך הזכות לדבר אחרי ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': וחוזר חלילה.

ראובן ריבלין: וחוזר חלילה.

ראובן ריבלין: לא, אין חוזר חלילה פה בעניין זה.

ראובן ריבלין: אבל גם בעניין זה הוא דבר שנצטרך לתקן את התקנון.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, אני מקווה שאני לא חורגת מהתקנון.

ראובן ריבלין: נהפוך הוא.

שלי יחימוביץ': תודה, אדוני היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': אתמול בישיבה ראשונה בנושא התקציב גילה שר האוצר יובל שטייניץ את אוזנו של ראש הממשלה שהכנסות המדינה ממסים קטנות ממה שתוכנן.

שלי יחימוביץ': הפלא ופלא, ממש נס – איך הדבר הזה קרה?

שלי יחימוביץ': איך התרחשה ההפתעה הזאת שקטנו הכנסות המדינה ממסים?

שלי יחימוביץ': זה נורא פשוט – כי הורדתם בשיטתיות שוב ושוב את המסים שנועדו למי שמשתכרים שכר גבוה במיוחד או שממונם גדול במיוחד.

שלי יחימוביץ': כך התנהל מתווה הפחתת המסים בהנהגתו ובהשראתו וביוזמתו של – היום, ראש הממשלה בנימין נתניהו, אבל הוא פתח בזה כשהוא היה שר אוצר ב-2003–2004.

שלי יחימוביץ': וכך, באופן מוזר ביותר כשגובים פחות מסים יש פחות הכנסות למדינה.

שלי יחימוביץ': יש מין נוסחה פשוטה שכזאת שאם אתה הולך על מתווה – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, זה קצת מפריע.

שלי יחימוביץ': – – של הפחתת הרפורמה במס וגובה פחות מס חברות, עד כדי כך שהוא מגיע ל-25%, שהוא מהנמוכים ביותר בעולם – גם המדינות שוחרות עידוד התעשייה והפחתת המס לא הגיעו לשיעור נמוך זה של מס חברות.

שלי יחימוביץ': אז אם אתה גובה פחות מס חברות – יש פחות הכנסות מדינה; ואם אתה מתמיד במתווה של רפורמה במס שעד היום עלה למדינה 30 מיליארד שקלים – 30 מיליארד שקלים – אז כן, יש פחות הכנסות למדינה.

שלי יחימוביץ': זה מין טבע כזה של דברים.

שלי יחימוביץ': עכשיו, מה עושים כשמתברר, הפלא ופלא, שיש בור ענקי בהכנסות המדינה?

שלי יחימוביץ': מה עושה הגאון הכלכלי – שני הגאונים הכלכליים, שר האוצר יובל שטייניץ וראש הממשלה בנימין נתניהו?

שלי יחימוביץ': הם מטילים מע"מ על ירקות ופירות.

שלי יחימוביץ': ככה הם יסתמו את הבור.

שלי יחימוביץ': איזה היגיון יש בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': אני רוצה לתת שיעור קטן למי שצופה עכשיו בערוץ הכנסת – מה זה "מס חכם", ומה זה "מס טיפש"; מהו "מס צודק", ומהו "מס לא צודק".

שלי יחימוביץ': מס צודק הוא מס פרוגרסיבי שמוטל באופן משמעותי על מי שיש לו, באופן בינוני ומתון על מי שיש לו בינוני, ולא מוטל כלל על מי שאין לו.

שלי יחימוביץ': זה מס פרוגרסיבי.

שלי יחימוביץ': במסים האלה הממשלה קיצצה כל הזמן, באותו מס צודק, פרוגרסיבי, חכם ונכון.

שלי יחימוביץ': עכשיו, כשיש בור מה עושים?

שלי יחימוביץ': מטילים מס טיפש, מס לא צודק.

שלי יחימוביץ': איזה צדק?

שלי יחימוביץ': אסור להשתמש מעל בימת הכנסת באביזרים, אבל אם הייתי יכולה הייתי מחזיקה עכשיו עגבנייה ושואלת: איזה צדק יש בכך שאדם עשיר מאוד ישלם על העגבנייה מס זהה לזה שמשלם האדם העני מאוד?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון יש בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון כלכלי?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון מוסרי?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון של חלוקת נטל?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון של גביית מסים?

שלי יחימוביץ': אז זה מה שהציע אתמול שטייניץ לנתניהו, את הבור שנוצר בגלל מתווה הרפורמה במס של אותו מס חכם וצודק שהופחת כל הזמן – אותו למלא בגבייה של מסים לא צודקים, מסים עקיפים.

שלי יחימוביץ': ואנחנו כבר שומעים על העלאת המע"מ ב-1%, על העלאת המע"מ על ירקות ופירות, על העלאת המס על הבנזין, שגם הוא ישפיע רק על העניים ועל מעמד הביניים, ועל התעשייה שתעלה את המחירים כתוצאה מהעלאת המס.

שלי יחימוביץ': איזה היגיון כלכלי יש בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': ואנחנו שומעים עוד ועוד, עוד מאותו דבר.

שלי יחימוביץ': אותו מוח כלכלי גאוני מנפיק לנו כל הזמן עוד ועוד מאותו בית-מדרש שכשל.

שלי יחימוביץ': בהזדמנות חגיגית זאת אני רוצה להתייחס להמלצות ועדת-קדמי שמתפרסמות היום.

שלי יחימוביץ': אני עוד לא ראיתי דבר כזה – איך המלצות של ועדה שמתפרסמות בתום שנה של עבודה הן ההיפך המוחלט מההחלטות של הוועדה שהיא קיבלה בתוך כמה ימים מרגע שהוקמה כמובן.

שלי יחימוביץ': זו היתה ועדה שהוקמה כדי לענות על צורכי – על זעקת יוקר המחיה; לכן הוקמה ועדת-קדמי.

שלי יחימוביץ': ומה היה הרעיון הראשון של ועדת-קדמי ברגע שהיא מונתה?

שלי יחימוביץ': לפתוח את השווקים להיצף של יבוא חסר בקרה, ולא מעניין אותם בכלל אם תעשיות כחול-לבן יקרסו, אם החקלאות תיפגע, אם ייגדע מטה לחמם של עשרות אלפי עובדים.

שלי יחימוביץ': זאת היתה ההמלצה הראשונית של ועדת-קדמי.

שלי יחימוביץ': והנה היום, הפלא ופלא, ועדת-קדמי מפרסמת את המסקנות הסופיות, ומה היא אומרת?

שלי יחימוביץ': המחירים עלו בלי קשר לתשומות.

שלי יחימוביץ': בלי קשר לתשומות.

שלי יחימוביץ': כשהתשומות עלו אז העלו את המחירים, כשהתשומות ירדו, גם העלו את המחירים.

שלי יחימוביץ': אז נגיד שפתחתם את הגבולות להיצף של יבוא חסר בקרה ואמרתם: נשמיד מקומות עבודה, נפגע בתעשיית כחול-לבן, אבל נביא להורדת מחירים.

שלי יחימוביץ': מה עשיתם?

שלי יחימוביץ': גם פגעתם בתעשיית כחול-לבן, גם גדעתם את מטה לחמם של עובדים, ואתם מתכוונים עוד להמשיך ולעשות את זה, וגם לא הוזלתם מחירים.

שלי יחימוביץ': הנה כי כן מסתבר שהורדת מחירים שהיא היעד העליון – מכל זעקת מחאת הקיץ האחרון זה הדבר היחיד שנקלט בראשה של הממשלה הזאת – גם את היעד הזה לא ממלאים כהוא-זה, והנה מתברר שכל ההמלצות שניתנו מלכתחילה נסתרות על-ידי אותה ועדה עצמה.

שלי יחימוביץ': וזה מחייב אותנו שוב במשהו שאותה דרך חשיבה ניאו-ליברלית, קפיטליסטית קיצונית, לא מסוגלת כנראה להחיל על עצמה – חשיבה מחדש על כל האקסיומות האלה שכבר אבד עליהן כלח לפני שנים רבות – עם תום כהונתו של רייגן ועם תום כהונתה של מרגרט תאצ'ר.

שלי יחימוביץ': אבל לא, עדיין הן חיות ונושמות בלב כהונתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: ישיב על הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ השר יצחק כהן סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מודיע לסיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש שהשר שישיב על הצעת האי-אמון מטעמן יהיה השר מיקי איתן, אבל נא להודיע לו שהוא צריך להיות בדרכו הנה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני הייתי פה בישיבה עם ראש הממשלה, ואני לא יודע מאיפה יש לך הפרטים הלא-מדויקים.

שלי יחימוביץ': מסקנות ועדת-קדמי.

שלי יחימוביץ': זה לא היה אתמול בערב.

יצחק כהן: זה לא היה אתמול.

יצחק כהן: זה היה היום, כן.

יצחק כהן: זה היה היום.

שלי יחימוביץ': זה שני נושאים שונים.

יצחק כהן: על כל פנים, לשאלתך, בימים אלה ממש מעבדים הצוותים המקצועיים במשרד האוצר את הנתונים הראשונים לגיבוש הצעת התקציב.

יצחק כהן: כפי שמסתמן כעת, ואת נגעת בזה, הצרכים התקציביים לשנת 2013 גוברים על המקורות העומדים לרשות הממשלה, זה נכון.

יצחק כהן: הכלל הפיסקלי יביא אותנו למצב שההגדלה בהוצאת הממשלה תהיה הגדולה ביותר שהיתה עד כה.

ראובן ריבלין: מיקי פה.

יצחק כהן: על כל פנים, הממשלה והכנסת יצטרכו לקבל החלטות בנוגע לקביעת סדרי עדיפויות בתקציב כדי לעמוד במסגרת הפיסקלית של ישראל ולשמור על האחריות הפיסקלית הנדרשת, במיוחד בימים אלה שכל אירופה קורסת והמשבר העולמי רק הולך ומתעצם.

יצחק כהן: יחד עם זאת, אדוני היושב-ראש, צריך לזכור שמצב המשק טוב יחסית, ברוך השם, ובמרס 2012 התווספו, לסבר את האוזן, 44,000 מקומות עבודה חדשים.

יצחק כהן: זה נתון שבירכת עליו בעבר, ואני מניח שאת מברכת עליו גם היום.

יצחק כהן: אציין כי על-פי הכלל הפיסקלי לגידול בהוצאה הממשלתית יהיה הגידול, כפי שאמרתי, הריאלי, בתקציב המדינה בשנת 2013 הגדול ביותר בשנים האחרונות.

יצחק כהן: לעניין הגירעון, בוז'י, לעניין הגירעון המצטבר בשנת 2012, הוא צפוי לעמוד על מעל 30 מיליארד שקל, יותר מ-3.4% מהתוצר, כאשר יעד הגירעון בתקציב המקורי לשנת 2012 היה 2%.

יצחק כהן: כדי למנוע מצב של התבדרות פיסקלית יחייב אותנו ואתכם כמובן – –

עמיר פרץ: איך זה קרה, אדוני?

יצחק כהן: אני אסביר.

יצחק כהן: – – יחייב אותנו – כשאני אומר "אותנו" זה הממשלה והכנסת – בתקציב הבא לאחריות ומשמעת תקציבית מרסנת.

יצחק כהן: לא תהיה סטייה ממסגרת ההוצאה ויימשך מתווה הפחתת הגירעון.

יצחק כהן: נשמור מכל משמר על כלכלת ישראל במטרה לאפשר את המשך הצמיחה כדי שלא נמצא את עצמנו במקומות שאנחנו לא רוצים להיות.

עמיר פרץ: – – – גם בתקציב הקודם לא היתה סטייה.

אבישי ברוורמן: – – –

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

עמיר פרץ: אמן.

עמיר פרץ: אבל, אדוני סגן השר, גם בתקציב הקודם לא היתה סטייה.

עמיר פרץ: איך זה קרה 30 מיליארד שקל – – –

יצחק כהן: לפני שנכנסת אמרתי שהתווספו למשק – – –

עמיר פרץ: לא, אני שמעתי אותך מהמלה הראשונה, אל תתבלבל.

יצחק כהן: אה, יפה, יפה.

עמיר פרץ: אומנם אני לא במקום הקודם – – –

יצחק כהן: למה?

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – – זה בסדר.

יצחק כהן: אני אחזור, פרופסור ברוורמן, הפרענו לו.

יצחק כהן: הגירעון המצטבר – נכון, אתה צודק – בשנת 2012 צפוי לעמוד על מעל 30 מיליארד שקל, יותר מ-3.4% מהתוצר, כאשר יעד הגירעון בתקציב המקורי 2012 היה 2%.

יצחק כהן: כפי שאמרתי, בכדי למנוע התבדרות פיסקלית, יחייב את כולנו – בוז'י, את כולנו – למשמעת ואחריות.

יצחק כהן: לא תהיה סטייה ממסגרת ההוצאה, יימשך מתווה הפחתת הגירעון ונשמור על כלכלת ישראל.

יצחק כהן: אחריות כלכלית ומשמעת תקציבית כאמור הן תנאי הכרחי להמשך היכולת שלנו לשמור על צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה.

יצחק כהן: לכן – – –

שלי יחימוביץ': איך אתה יכול – – –

יצחק כהן: לכן, המשמעת התקציבית תישמר גם ב-2013.

יצחק כהן: שלי, גם ב-2013 אנחנו נשמור על משמעת תקציבית.

שלי יחימוביץ': אדוני, הרי אתה לא מאמין לדברים שיוצאים מהפה – – –

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: 09', 10', 11', 12' – שנים של צמיחה.

יצחק כהן: גם היתה בלימה במשבר הכלכלי וגם תנופה, אתם לא יכולים לומר.

יצחק כהן: כל העולם עומד משתאה לנוכח ביצועי המשק הישראלי.

שלי יחימוביץ': על המקום הראשון בפערים ב-OECD העולם עומד ומשתאה – – –

יצחק כהן: לא היית רוצה להיות – לא במקום פורטוגל, לא במקום אירלנד, לא במקום איטליה, לא במקום ספרד, לא במקום יוון.

יצחק כהן: תאמיני לי, את מאושרת שאת יושבת-ראש האופוזיציה של מדינת ישראל, את מאושרת מזה.

יצחק כהן: אפילו פרופסור ברוורמן, שהוא כלכלן בין-לאומי, סדר-גודל עולמי, יאמר לך שארבע שנות התקציב – 09', 10', 11', 12' – היו פשוט – – –

עמיר פרץ: יש גם סקנדינביה, לא רק – – –

יצחק כהן: רגע, בספרד מה קורה?

יצחק כהן: גם הבנק העולמי שעבדת שם מאוד מפרגן לכלכלה הישראלית, אגב.

קריאות: – – –

אבישי ברוורמן: בוז'י – – –

יצחק כהן: בוז'י, בוז'י – – –

אבישי ברוורמן: הכלכלה שאתה מדבר עליה היא יציבה, אבל היא יציבה למי?

אבישי ברוורמן: הכלכלה לא מחלחלת.

אבישי ברוורמן: בזמן הצמיחה הציבור לא קיבל – –

יצחק כהן: אוה, אני אסביר.

אבישי ברוורמן: – – ועכשיו כששר האוצר התעורר בבוקר עם הגירעון, כל הנטל יהיה עוד הפעם על הקבוצות – – –

יצחק כהן: א.

יצחק כהן: שר האוצר לא התעורר בבוקר.

יצחק כהן: שר האוצר עובד ארבע שנים – כמעט ארבע שנים, שלוש שנים וחצי – ארבע שנות תקציב בהצלחה פנומנלית.

יצחק כהן: אתה לא יכול לומר שלא.

יצחק כהן: אפילו הבנק העולמי, שאתה עבדת בו כל כך הרבה שנים, עומד ומשתאה.

יצחק כהן: ה-OECD, קרן המטבע הבין-לאומית – כולם חולקים שבחים לכלכלה הישראלית.

קריאה: – – –

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לעשות.

קריאה: אנחנו לא מפסיקים להתפעל.

יצחק כהן: לגבי הצמיחה, אתה יודע שהכלל הפיסקלי מביא בחשבון את ממוצע הצמיחה של עשר השנים האחרונות, והוא במכפלה של – – – אם עד היום הכלל הפיסקלי היה מביא אותך להגדלה של 1.7%, בעקבות הכלל הפיסקלי, שמביא בחשבון את נתוני הצמיחה, אנחנו מגיעים ל-2.9% מתקרת ההוצאה.

עמיר פרץ: אדוני סגן השר, את הנאום הזה אתה יכול לתת בשכונת-שמשון באשקלון?

יצחק כהן: הם מאוד מפרגנים לזה שנוספו 44,000 מקומות עבודה.

עמיר פרץ: לך תשאל אותם.

יצחק כהן: אני חי שם.

יצחק כהן: אתה חי בשדרות, אני חי באשקלון.

עמיר פרץ: לכן שאלתי אותך.

יצחק כהן: הם מאוד מעריכים את הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן לבוא אתך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדברים ברורים.

יצחק כהן: יש לנו עוד הרבה עבודה לעשות.

יצחק כהן: שנת 2013 לא תהיה קלה, מוחמד ברכה, אבל בעזרת השם, כמו שהתגברנו על המשבר של 2008, נתגבר גם על המשבר של 2013.

מוחמד ברכה: אתה איש של מפלגה שטוענת שהיא מייצגת – למה אתה מדבר בלשונם של העשירים?

יצחק כהן: איזה עשירים?

יצחק כהן: דיברנו על שדרות ואשקלון.

יצחק כהן: עמיר, הוא לא יודע מה זה.

יצחק כהן: מאוד קשה להתווכח עם הקומוניסטים.

יצחק כהן: 70 שנה – תראה לאן הבאתם את העולם, עולם שאתם חיים בו.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק כהן: אני חושב ששכנעתי אתכם, ואתם תצביעו נגד הצעת האי-אמון.

יצחק כהן: תודה.

יעקב אדרי: תודה לסגן השר.

יעקב אדרי: אנחנו חוזרים לנושא הקודם.

יעקב אדרי: חברת הכנסת חנין זועבי, בואי בבקשה, תציגי את הצעת האי-אמון שלך.

יעקב אדרי: ישיב השר מיקי איתן, שלא נמצא כרגע.

יעקב אדרי: אני מבקש להזעיק אותו.

יעקב אדרי: סליחה.

יעקב אדרי: נחכה לשר.

יעקב אדרי: אין שר.

יעקב אדרי: השר מיקי איתן אמור להשיב לה על הצעת האי-אמון, אז אני חושב שהוא צריך להיות כאן.

יעקב אדרי: הוא בסיעתו.

יעקב אדרי: הנה השר איתן הגיע.

יעקב אדרי: בבקשה, חברת הכנסת חנין זועבי.

יעקב אדרי: אמרו שאתה משיב.

מיכאל איתן: משיב, אבל לא התורן.

יעקב אדרי: בסדר, אני אמרתי: המשיב.

יעקב אדרי: ישיב בשם הממשלה השר מיקי איתן.

יעקב אדרי: בבקשה.

חנין זועבי: (אומרת בשפה הערבית: עמדתי לוותר על הפלת הממשלה אבל עכשיו אני עומדת על כך בתוקף.

חנין זועבי: ) אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, האמת שאני רוצה להיות כנה ולהגיד שאנחנו כאן, כאשר אנחנו עולים עשרות פעמים לדבר על סוגיית האלימות, על הטרגדיה של האלימות, הפסקנו לחדש גם לחברי הכנסת וגם לשרים.

חנין זועבי: אנחנו כבר מדברים על אותו נושא, ובפעם האחרונה אתה, אדוני היושב-ראש, היית פה, באותו מקום, כשדיברנו גם על האלימות והפשע בחברה הערבית.

חנין זועבי: אני חושבת שאני גם מציגה את דעותיהם של חברי הכנסת הערבים.

חנין זועבי: כל טענותינו בקשר לפשיעה כבר נאמרו.

חנין זועבי: אנחנו לא נטען טענות חדשות – לא על אודות חומרת המצב בחברה הערבית בנוגע לפשיעה ולא על אודות אחריותה של המשטרה למצב שהגענו אליו.

חנין זועבי: אני חושבת שהמשימה העיקרית אולי מכאן ואילך, עד שנראה תוצאות בשטח, היא אולי לחשוב על אלטרנטיבות החברה הערבית – איך להגן על עצמנו, אנחנו כאזרחים, מפני הפשיעה, כאשר אנחנו מביאים בחשבון שאין משטרה במדינה, כאשר אנו מביאים בחשבון את העובדה שהמדינה מתאמצת כל יום להוכיח שהחיים שלנו לא שווים.

חנין זועבי: ואני אגיד לכם שבכמה שכונות בנצרת, למשל, החלו לחשוב איך להקים קבוצות וולונטריות של אנשים שמסיירים ברחובות של השכונה – בנצרת קיימו פגישות, איך קבוצות וולונטריות של אנשים שמסיירים ברחובות בלילה, והם אפילו מתערבים לפעמים בחתונות, כאשר יורים בחתונות.

חנין זועבי: הם מצאו שזו כבר אולי האלטרנטיבה האחרונה שהם בעצמם, האזרחים, יעשו – ירי בחתונות שנמשך בלי שום התערבות של המשטרה, כלומר אנחנו כבר ב"דד אנד", אנחנו בחשיבה של מה לעשות.

חנין זועבי: הם מתלוננים עשרות פעמים על העובדה שהמשטרה לא עושה כלום.

חנין זועבי: מה שיותר חשוב, אדוני השר, הוא שהטענות שלנו על אי-תפקוד המשטרה, התפקוד הלקוי – מאוד מתאים לאי-אמון.

חנין זועבי: הוא גם מצדיק את התפטרותו של השר לביטחון פנים, הוא גם מצדיק את התפטרותה של הממשלה, אבל מה שיותר חשוב, אני חושבת, הוא שהטענות שלנו על אודות חוסר המעש והרשלנות המכוונת לפעמים של המשטרה, שהטענות שלנו גם מצדיקות ועדת חקירה ממלכתית, שתחקור את הרשלנות, שתחקור את אי-המעש של המשטרה, שגובל בזלזול מוחלט.

חנין זועבי: רשלנות לפעמים.

חנין זועבי: ויש לנו מקרים, ואנחנו הצגנו את המקרים – חלק מהם מעל במת הכנסת, חלק מהם למבקר המדינה – הרשלנות לפעמים היא רשלנות אקטיבית, כלומר הטענה היא שלא רק המשטרה רשלנית; היא גם מתרשלת במכוון, יודעת שהרשלנות שלה מולידה פשעים שהסיבה המרכזית להם היא מודעות הפושע שיש מולו משטרה שלא מתפקדת.

חנין זועבי: לכן אני חושבת, חוץ מהאי-אמון אנחנו דורשים ועדת חקירה ממלכתית – זה הזמן לדרוש ועדת חקירה ממלכתית, שתחקור את תפקוד המשטרה.

חנין זועבי: אחת הסיבות העיקריות של הצורך בקיומה של המשטרה היא שהמשטרה היתה יכולה לעצור את הפשע הבא, את הרצח הבא, ולא רק את הפושע.

חנין זועבי: אני גם הייתי, אדוני השר, שאתה עונה לי עכשיו, גם הייתי מצפה מהשר לביטחון פנים לגשת לחברי הכנסת הערבים, שיום ולילה מוחים נגד רשלנות, לשאול אותנו, על סמך מה אנו טוענים כל הזמן על קיומה של רשלנות מכוונת, ולהתייחס ברצינות לטענות שלנו, לפני שתתחיל, כמו שאולי תעשה עכשיו, לדחות הכול על הסף.

חנין זועבי: תבואו אלינו, תשאלו אותנו.

חנין זועבי: אנחנו בשיא הרצינות – יש לנו גם מקרים, יש לנו גם ראיות, עובדות, שיש משהו לא בסדר יותר מאשר הטענה של אין ראיות או אין תקציבים.

חנין זועבי: יש משהו יותר מסוכן מאשר הטענה הזאת.

חנין זועבי: אבל השר לביטחון פנים לא עושה את זה – אף פעם לא בא אלינו, ושאל: מה יש לכם להגיד?

חנין זועבי: על מה אתם מדברים בדיוק?

חנין זועבי: אני הצגתי, אדוני השר, תקציר של שישה עמודים.

חנין זועבי: אני חושבת שהם חמורים.

חנין זועבי: הטענות שהצגתי הן חמורות.

חנין זועבי: הצגתי גם לשר לביטחון הפנים ישירות, גם על-ידי יושב-ראש ועדת הפנים, גם למבקר המדינה לפני חמישה חודשים, ולשר – לפני חודשיים, ואחד אחר לפני שישה חודשים.

חנין זועבי: הדוח שהצגתי, אני חושבת, כולל טענות חמורות כלפי המשטרה.

חנין זועבי: כשר שמכבד את חברי הכנסת, גם כשר שמכבד את מפקדי המשטרה, הוא היה חייב לעשות אחד משניים: או לפתוח מייד בחקירה נגד המשטרה עקב הטענות החמורות שהעליתי, או לבקש ממני מייד התנצלות, פה מעל במת הכנסת, על הדברים שהצגתי במכתב – אחד משניהם.

חנין זועבי: את שני הדברים השר לביטחון פנים לא עשה.

חנין זועבי: ואני חושבת, במדינה מתוקנת, אדוני השר, מכתב כזה מטעם חבר פרלמנט לשר, שנותר בלי מענה, בלי התייחסות, מהווה סיבה מספיקה שהשר יתפטר.

חנין זועבי: לגבי החומר שאספנו, שהוא חומר שמתייחס בצורה קונקרטית לכמה מקרים – גם ביפו, גם בעכו, גם בטייבה – החומר מעיד על כמה סיבות שמצדיקות ועדת חקירה.

חנין זועבי: אז אני רוצה לשאול, אני רוצה לבקש, לדרוש, מהשר לביטחון פנים, שיתחיל לחקור כמה מקרים נסגרו, לא נחקרו, של נשים וגברים שכבר התלוננו יותר מפעם אחת במשטרה על איש מסוים – על גבר מסוים הם התלוננו, והתיק נסגר.

חנין זועבי: אחרי שהתיק נסגר הן נרצחו.

חנין זועבי: אחרי שהתיק נסגר.

חנין זועבי: כלומר, אם המשטרה היתה מתייחסת בצורה רצינית לאיומים האלה, יכול להיות, סביר להניח, שהקורבנות היו עודן בחיים.

חנין זועבי: יש גם סוגיה של רצח שלא נחקר.

חנין זועבי: יש כמה מקרים של רצח שתועדו על-ידי מצלמות, גם בעכו וגם בטירה.

חנין זועבי: אני אספתי שלושה מקרים, שיש טענות, למשפחה, שמקרי הרצח היו ליד מצלמות, וכאשר הן ביקשו מהמשטרה לחקור את החומר של המצלמות, המשטרה אמרה: אין בידינו חומר.

חנין זועבי: היא לא אמרה שהיתה תקלה במצלמה.

חנין זועבי: הם לא אמרו – אנחנו ניתחנו את החומר המצולם והוא לא קשור לרצח.

חנין זועבי: הם לא התייחסו לטענה הזאת.

חנין זועבי: הם לא התייחסו לבקשה של המשפחות לנתח, לחקור, לבדוק את החומר של המצלמות.

חנין זועבי: אני מדברת רק על שלושה מקרים בשמונת או בתשעת החודשים האחרונים.

חנין זועבי: זו הקטגוריה השנייה.

חנין זועבי: אפשר לדבר גם על קטגוריה של השימוש האכזרי במושג של "כבוד המשפחה", אדוני השר, כתירוץ לסגירת תיקים.

חנין זועבי: יש רושם שכאשר אשה נרצחה, מייד המשטרה מצהירה שהיא נרצחה על רקע כבוד המשפחה – לפני שהמשטרה בודקת, ויש הרבה מקרים שזה לא נכון, ומהסיבה הזאת המשטרה מוצאת לנכון לסגור את התיק.

חנין זועבי: השימוש הזה מראה – – –

מיכאל איתן: מאיזו סיבה – – –

חנין זועבי: כלומר, הם מעדיפים לפנות למכובדי הכפר, והם אומרים: זו סוגיה פנימית שמתייחסת לתרבות שלכם, והתיק – בניגוד לדרישות המשפחה – נסגר.

חנין זועבי: יש לי שמות, ואני יכולה לתת לשר לביטחון הפנים, כמו שנתתי, כמו שנתנו בפעם הקודמת, גם מקרים כאלה, שיחקור, רק יחקור.

חנין זועבי: אי-אפשר שאנחנו נעלה ונגיד את אותם דברים, ואותן טענות, וגם אז נשמע את אותם דברים.

חנין זועבי: ואנחנו הפסקנו לדבר בצורה כללית, אנחנו מדברים עכשיו על תיקים.

חנין זועבי: אני חברת כנסת, אני הולכת למשפחות, ואני מתנהגת לפעמים כמו חוקר פרטי – מה נעשה כאן, במקרה הזה?

חנין זועבי: איפה הוא נרצח?

חנין זועבי: מה יש בידיכם, הודאות?

חנין זועבי: חלק מהמשפחות אמרו לי: את השאלות שאת שואלת המשטרה עצמה לא פנתה אלינו ולא שאלה אותנו – את השאלות שאת שואלת עכשיו.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים להסתפק בטענה הכללית שיש זלזול בחיי האזרחים הערבים.

חנין זועבי: יש זלזול לא רק בסוגיית האלימות.

חנין זועבי: בכל סוגיה יש זלזול בחיי הערבים.

חנין זועבי: אני חושבת שגם התרבות מקרי הרצח, גם האחוז הלא-נורמלי, כאשר אנחנו 20% מהאוכלוסייה ואחוז מקרי הרצח בקרב האוכלוסייה הערבית הוא 50% מכלל מקרי הרצח בישראל – אנחנו 20%.

חנין זועבי: רק הנתון הזה הוא נתון אבסורדי.

חנין זועבי: רק הנתון הזה הוא נתון שמצריך חקירה, אפילו בלי שאנחנו נעלה, בלי שנגיד כלום, שום מלה.

חנין זועבי: כאשר השר לביטחון פנים רואה אוכלוסייה של 20% עם אחוז מקרי רצח של 50%, אני חושבת שזה נתון מספיק כדי שהוא בעצמו יעשה ועדת חקירה ויחקור, בלי שחברי הכנסת, שבוע אחרי שבוע, על-ידי שאילתות, על-ידי אי-אמון, על-ידי הצגת הנושא בוועדות שונות, בלי שאנחנו נדרוש.

יעקב אדרי: תודה.

חנין זועבי: אני מסיימת.

חנין זועבי: הממשלה לא תיפול, והשר לביטחון פנים לא יתפטר.

חנין זועבי: אנחנו דורשים באמת ועדת חקירה ממלכתית.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: ישיב השר מיכאל איתן.

יעקב אדרי: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני סבור שחברת הכנסת חנין סיימה את הנאום שלה באיזו טעות מתודית; היא דיברה, נימקה, ובסוף היא אמרה: ולכן אנחנו דורשים הקמת ועדת חקירה ממלכתית.

מיכאל איתן: אבל בעצם מה שאתם דורשים – –

חנין זועבי: אם הממשלה לא תיפול, אין טעם.

מיכאל איתן: – – זה להביע אי-אמון בממשלה.

חנין זועבי: – – – הממשלה לא תיפול – – – ועדת חקירה – – –

ג'מאל זחאלקה: אחרי שתהיה הצבעת האי-אמון.

מיכאל איתן: גם אם תשכנעי אותי ואת כל חברי הכנסת, ואנחנו נסכים, אין לנו סמכות לעשות את זה.

מיכאל איתן: כך שהדבר הזה צריך ראשית כול לרדת מהפרק.

מיכאל איתן: אני כן רוצה להביא את דברו של השר לביטחון פנים אהרונוביץ, שביקש שאני אביא את תגובתו.

מיכאל איתן: אני אוסיף גם כמה מלים משלי.

מיכאל איתן: יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל מציעות להביע אי-אמון בממשלה על רקע התגברות הפשיעה בחברה הערבית.

מיכאל איתן: בראשית דברי, אומר השר, אבקש לומר כי משטרת ישראל אינה חוסכת במשאבים ומשקיעה את מיטב היחידות והאמצעים הטכנולוגיים לפענוח מקרי האלימות במגזר הערבי.

מיכאל איתן: הוקמו שלושה אורגנים ייעודיים לטיפול ממוקד בפשיעה ובאלימות במגזר: נצרת, טייבה–טירה, ערוער–תל-שבע וביר-הדאג'.

מיכאל איתן: בתיאום עם האוצר יוקמו השנה שני אורגנים נוספים ויתוגברו מאוד מחלקי המיעוטים במחוזות המשטרה.

מיכאל איתן: עדות לפעילות אפשר למצוא בכך שבשבועות האחרונים נעצרו חשודים, מהר יחסית, בכמה תיקי רצח בעלי הד ציבורי ביפו, לוד, אום-אל-פחם, באקה-אל-ע'רביה, ג'לג'וליה, בועינה ונצרת.

עפו אגבאריה: – – – לא היה צריך לתפוס אותו, אבל את מי שהיה צריך לתפוס לפני חצי שנה שם, לא תפסו.

מיכאל איתן: אנחנו מונים את המקרים שנתפסו, והם לא מעטים.

מיכאל איתן: לא צריך לזלזל בהם.

עפו אגבאריה: זה בסדר, אבל פה זה היה ברור.

מיכאל איתן: וגם נדמה לי שבימים האחרונים התווסף מקרה נוסף, שמאחר שאנחנו לא יודעים את הסטטוס שלו, כרגע לא נזכיר אותו.

עפו אגבאריה: גם בעכו עוד לא מצאו.

מיכאל איתן: לא, אבל אני אומר שגם נמצא מקרה של פעילות משטרתית תקיפה, שייתכן שיש חשוד, בכל אופן, בביצוע עבירה של רצח.

מיכאל איתן: נוסף על כל אלו המשרד מקיים פעילות מניעה והסברה באמצעות הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

מיכאל איתן: גופים אלו פועלים לקדם מעורבות קהילתית במניעת פשיעה, למזער גורמי סיכון בקרב ילדים ובני-נוער, לעודד התנדבות ולסייע ביד הרשויות המקומיות באכיפה השוטפת.

מיכאל איתן: אני אפרט חלק מהדברים: א.

מיכאל איתן: אגף "מצילה" למניעת פשיעה פועל כיום ב-76 רשויות, מהן 29 במגזר הלא-יהודי.

מיכאל איתן: כמו כן הוקמו כיתות הכנה מיוחדות לבני מיעוטים המועמדים לגיוס למשטרה; ב.

מיכאל איתן: התוכנית הלאומית "עיר ללא אלימות" – הפרויקט פועל ב-98 רשויות ברחבי הארץ, מהן 38 רשויות במגזר הלא-יהודי.

מיכאל איתן: מודל ההפעלה הייחודי למגזר הלא-יהודי נמצא בהליך גיבוש, עם יועץ מקצועי חיצוני, ומתוכנן לפעול באופן ניסיוני בעוד כמה חודשים.

מיכאל איתן: בימים אלו יצא קול קורא להרחבת הפרויקט בכ-20 רשויות נוספות ובהן גם רשויות במגזר הלא-יהודי; ג.

מיכאל איתן: שירות לאומי אזרחי – בשנת 2011 לבדה הגיע היקף המשרתים ביחידות המשרד השונות – משטרה, שירות בתי-הסוהר וכיבוי אש – ל-463 בני המגזר הלא-יהודי.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר בהקשר הזה את דעתי האישית, בנושא הכיוון שבמסגרתו בני המיעוטים, ביישובים שלהם, יצטרפו לפעילויות במסגרת של שירות לאומי אזרחי, לפעילויות של ביטחון פנים ביישובים.

מיכאל איתן: חברת הכנסת חנין זועבי סיפרה כאן על משהו – היא אמרה את זה קצת בהתרסה, ואני דווקא מצאתי את זה כדבר מאוד חיובי; היא אמרה: הדברים הגיעו לידי כך שיש כוחות, התארגנויות, של אזרחים, שהם מבצעים בעצמם פעולות שבעצם אולי היו צריכות פעולות של המשטרה, וזה לא יכול להיות, כך אני מבין מדבריה, שמה שהמשטרה צריכה לעשות יעשו האזרחים.

מיכאל איתן: אני לא מסכים עם הקביעה הזאת.

מיכאל איתן: אנחנו יודעים יפה מאוד שכוחות המשטרה בכל הארץ מקבלים סיוע ממתנדבים שבאים לסייע, ובכמויות גדולות מאוד.

מיכאל איתן: לא תמיד כוחות המשטרה יכולים לעשות את כל העבודה לבד.

מיכאל איתן: יש בהחלט מקום שאזרחים יצטרפו ויסייעו, ויסייעו גם בנושאים – כמובן בהתאם לסמכויות שיש להם, אנחנו לא מעניקים לאזרחים סמכויות של שוטרים, אבל יש מקום – צריך לעודד את ההצטרפות של אזרחים גם לפעולות של שמירה על ביטחון הפנים ביישובים שלהם – –

חנין זועבי: הם לא רוצים להתנדב למשטרה, הם רוצים שהמשטרה תעשה את העבודה שלה.

מיכאל איתן: – – ובמיוחד אם הדבר הזה יוסדר בהסדרים של שירות לאומי אזרחי, למה לא?

מיכאל איתן: הם גם יקבלו – – –

חנין זועבי: הם לא רוצים להתנדב למשטרה, הם רוצים שהמשטרה תעשה את העבודה שלה.

מיכאל איתן: המשטרה – – –

חנין זועבי: הם לא רוצים להתנדב במשטרה.

חנין זועבי: זו האחריות של המשטרה.

חנין זועבי: האחריות של המשטרה לשמור על ביטחון האזרחים.

חנין זועבי: זו לא האחריות של האזרחים.

מיכאל איתן: המשטרה צריכה לעשות את שלה – –

חנין זועבי: היא לא עושה את שלה.

מיכאל איתן: – – אבל אנחנו – אבל אנחנו חיים – ואני אומר לך – במציאות – שאולי את לא מכירה אותה, אז אני רוצה שתכירי אותה – יש התנדבות של אלפי אזרחים, רבבות, בכל רחבי הארץ, לפעולות של הגנה על רכוש, ונפש, וביטחון, ושמירת חוק, שהם לא בכוחות המשטרה.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על פשיעה, על מלחמה בפשיעה, על רצח.

מיכאל איתן: אני לא אומר – אני לא נותן בזה הצדקה, אני לא מצדיק בזה שהמשטרה לא תמלא את חובתה.

מיכאל איתן: אבל כן אומר שיש לעודד פעילות כזאת, ואני לא רואה בזה דבר – – –

חנין זועבי: – – – נשק בלתי חוקי – – –

מיכאל איתן: אני לא רואה בזה דבר פסול, אלא להיפך, אני רואה בזה דבר מבורך מאוד.

חנין זועבי: אנחנו לא רואים בזה דבר מבורך.

מיכאל איתן: אבל, גברתי, אני אומר את דעתי.

מיכאל איתן: אני חושב שזה דבר – – –

חנין זועבי: יותר חשובה דעתם של האזרחים, אני חושבת, שהם מרגישים – – –

מיכאל איתן: אני חושב שזה דבר חיובי מאוד שתושבים צעירים יצטרפו לשירות לאומי אזרחי ויסייעו, במסגרת השירות הזה, לשמירה על ביטחון הפנים.

חנין זועבי: בסדר, נחליף את המשטרה.

מיכאל איתן: מה רע בזה?

מיכאל איתן: מה רע בזה שיתגברו וישמרו גם על ביטחון הפנים?

מיכאל איתן: אולי זה יצמצם את הפשיעה?

מיכאל איתן: זה יעזור לתושבים שאת מייצגת.

מיכאל איתן: אולי זה יצמצם את מספר הרציחות, זה יעזור לתושבים שאת מייצגת.

מיכאל איתן: אם הם יעשו מתוך בחירה ומתוך רצון להשיג את התוצאות האלה.

חנין זועבי: מתוך הכרח הם עושים את זה, מתוך רשלנות ואי-תפקוד המשטרה.

מיכאל איתן: אבל כנראה – תראי, אני יכול להבין – אני יכול לקבל את ההבחנה בין הצורך לשמור על הביטחון החיצוני של המדינה, תוך כדי עימות עם אוכלוסיות שיכולות להיות – שהמתעמתים יכולים להיות בקונפליקט אתן, אפילו על רקע משפחתי, לבין הצורך לשמור על ביטחון הפנים של היישובים.

חנין זועבי: זה תפקידנו, לאסוף נשק חם?

מיכאל איתן: זה תפקידך, כמו שזה תפקידי ותפקידו של כל אזרח, וכמו שברחוב היהודי יש מתנדבים רבים שעושים את זה, לא יקרה שום אסון אם יהיו מתנדבים, אבל אני מרחיק לכת – לא רק מתנדבים – לא יקרה שום אסון אם יהיה שירות אזרחי לאומי, שבמסגרתו תושבים ערבים יסייעו, יקבלו הכשרה, יהיו בתוך מסגרת, יקבלו את התגמולים המתאימים ויסייעו לכוחות לשמור על רכושם וגופם של התושבים הערבים.

מיכאל איתן: מה פסול בזה?

מיכאל איתן: אבל מה החשש שזה יקרה?

מיכאל איתן: מדוע לגנות את זה?

מיכאל איתן: לכן, בעניין הזה, לא נותר לי, בתנאים הקיימים היום, כשהדבר הזה נעשה בהתנדבות טוטלית, ללא שום מסגרת וללא שום הסדר, אני רוצה רק לברך את אותם 463 בני המגזר שמוכנים לעשות את זה גם ללא שום הסדר, וגם ללא שום תמריצים שהם היו יכולים לקבל אם היינו מגיעים להסדרים האלה, ואני מקווה שנגיע.

מיכאל איתן: אני רוצה להוסיף את הפרויקט האחרון, פיילוט של שיטור עירוני, שפועל זה כשנה ב-13 רשויות, כולל בלוד, טירה ונצרת.

מיכאל איתן: מטרת השיטור העירוני היא שיפור תחושת הביטחון וטיפול בבעיות איכות החיים של האזרחים, בשיתוף פעולה עם ראש הרשות.

מיכאל איתן: בשבוע שעבר נוספו ארבע רשויות נוספות לפיילוט השיטור העירוני, בהן הערים רמלה ושפרעם.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולהתייחס למה שהשר לא יכול היה – לקובלנה בעניין סגירת התיקים.

מיכאל איתן: חבר הכנסת חנין אמרה שיש בידיה – ואני מאמין לדבריה, ככל שהיא אמרה אותם, לא בדקתי מה עומד כראיות, אבל אני נותן אמון בדבריה – היא התלוננה על כך שיש מקרים, לרבות מקרי רצח, שתועדו על-ידי מצלמות, ובעקבות העניין הזה לא התבצעה חקירה.

מיכאל איתן: היא טענה על מקרים שבהם המשטרה, שהלכה כבר לבדוק דברים, מקרי רצח של נשים, שברגע שנאמר על-ידי נכבדי הכפר, או הקהילה, שמדובר ברצח על רקע כבוד המשפחה, המשטרה לא המשיכה בחקירה.

מיכאל איתן: אני חושב שהדברים האלה הם דברים קשים, שלא צריכים לעבור ללא בדיקה, ואני – יש בארץ אפשרות לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, על סמך ראיות שיש לך – ואני בטוח שהוא יבדוק את הדבר הזה.

מיכאל איתן: הוא לא הגורם המשטרתי, אלא הוא גורם מחוץ למשטרה.

מיכאל איתן: הוא אחראי למערכת אכיפת החוק בישראל.

מיכאל איתן: אם חברת כנסת מגישה לו חומרים שראויים לבדיקה ובחינה עם עובדות, אין לי ספק שזה יקרה.

מיכאל איתן: ואם היועץ המשפטי לממשלה לא יבדוק ולא יבצע את תפקידו, או יקבל החלטה שאינה סבירה בצורה קיצונית, יש לנו גם בית-משפט, בג"ץ במקרה זה, שאפשר לעתור אליו.

מיכאל איתן: לכן אני לא הייתי רוצה שהדבר הזה יישאר בגדר איזה קול קורא באוויר, אלא אני חושב שאת יכולה לנקוט צעדים מעשיים ולהביא את הדברים האלה לבירור עד תום.

מיכאל איתן: לסיכום, אני אעביר גם את האמירה ששמעתי כאן.

מיכאל איתן: אמרת שאת מדברת לא רק בשמך, אלא בשם חברי הכנסת הערבים כולם – שהיתה קריאה לאיזה רצון להשמיע את דבריכם ולקבל גם תגובה מהשר.

מיכאל איתן: אני אעביר לו את הדברים, והוא כמובן יחליט בהם בהתאם לסמכותו ולשליחות שלו, כפי שהוא תופס אותה – כיצד הוא יבצע אותה, והוא מבצע אותה להערכתי ולהערכתם של רבים על הצד הטוב ביותר.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני השר.

מוחמד ברכה: אנחנו נקיים דיון משולב בשתי הצעות האי-אמון, ונעבור עכשיו לדיון הסיעתי.

מוחמד ברכה: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יצחק הרצוג – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לכל דובר.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביום רביעי הקרוב, לדעתי, הווירוס שמכה שוב ושוב את הימין הישראלי, כמו הווירוס בעולם המחשבים, יכה בקואליציה.

יצחק הרצוג: אדוני השר, אני חושב שהממשלה שאתה יושב בה תימצא בסכנת פירוק פנימית ופיצוץ פנימי, מכיוון שעוד פעם, עיניכם טחו מראות, עיני הימין הקיצוני טחו מראות והוא גורר את מדינת ישראל למערבולת שאין לה תקנה.

יצחק הרצוג: הרי הטענה הכי אבסורדית והכי מגוחכת שאני שומע מטעם גורמי הימין שמלווים את המאבק הזה – שבתוך גבולות "הקו הירוק" זה לא היה קורה.

יצחק הרצוג: הם אומרים: בתל-אביב, מה פתאום?

יצחק הרצוג: משלמים פיצויים.

יצחק הרצוג: על מה משלמים פיצויים בתל-אביב – על גזל של קרקע?

יצחק הרצוג: על גזל של אדמה פרטית?

יצחק הרצוג: על גזל של אדמה פרטית בתל-אביב מפנים בן יום, ועוד מענישים, ועוד נוקטים הליכים פליליים אם צריך.

יצחק הרצוג: אין שקר גדול מלבוא ולטעון שזה קשור באיזו צורה לאפליה בין דין לדין.

יצחק הרצוג: ברגע שמדובר בקרקע פרטית, לא לו, שמישהו לקח אותה לידיים, הרי זה גזל, ולא כתוב בתנ"ך "תחמֹד", כתוב – "לא תחמֹד"; לא כתוב "תגנֹב", כתוב – "לא תגנֹב".

יצחק הרצוג: אני חושב שיש פה מסע הונאה אחד גדול שפוגע ומעקר מן היסוד, או מסכן לעקר מן היסוד, את עקרונות שלטון החוק של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: יתירה מכך, אני מזכיר לכולם, כאשר אנחנו נוסעים על כביש ירושלים–תל-אביב אנחנו רואים לנגד עינינו בתים, וילות ענק ביישוב עין-חמד, מעל שמורת הטבע עין-חמד.

יצחק הרצוג: בתים עומדים ריקים, בתים שנמכרו בדין, בעסקאות כשרות, לאנשים שלקחו משכנתאות, בדיוק כמו אותם תושבים בבית-אל.

יצחק הרצוג: הבתים הללו, בצו של בית-המשפט העליון, פונו מתושביהם והם עומדים כאבן שאין לה הופכין לאחר שהסתבר שמדובר בקרקע של שמורת טבע מוכרזת, ולא יעזור – כמו שאומרים בעגה – לא יעזור בית-דין.

יצחק הרצוג: אז פה עזר בית-דין, וגם כאן יעזור בית-דין, מכיוון שאין ברירה אחרת אלא להתייצב בנושא הזה לצדו של שלטון החוק, עם כל הכאב הכרוך בחייהם של אזרחים, שהם נאמנים למדינה, שמשלמים מסים ומשרתים אותה.

יצחק הרצוג: אין שום רבותא ואין שום קשר.

יצחק הרצוג: שלטון החוק מעל הכול, זה צריך להיות כלל הברזל.

יצחק הרצוג: אנחנו, סיעת העבודה, נתייצב כאיש אחד.

יצחק הרצוג: אני מקווה שהמליאה תפיל את החוק הזה ותיתן איתות ברור שהיא מתייצבת לצדו של שלטון החוק.

יצחק הרצוג: אבל הדבר הכי אבסורדי זה מה מנסה ראש הממשלה לעשות תוך כדי.

יצחק הרצוג: הוא בא פתאום עם רעיון – הבתים המנוסרים והמועתקים על גבי מסילות.

יצחק הרצוג: 100 מיליון שקל עלות, 100 מיליון.

יצחק הרצוג: 100 מיליון בְיום שאנחנו שומעים שהממשלה מתכוונת לקצץ בקצבאות הזיקנה; 100 מיליון ביום שאנחנו שומעים שהממשלה מתכוונת לקצץ בשירותי רווחה; 100 מיליון ביום שאנחנו שומעים שהממשלה מתכוונת להעלות את מס ערך מוסף; 100 מיליון כשאנחנו שומעים שהיא מתכוונת להשית עוד מסים על האוכלוסייה.

יצחק הרצוג: 100 מיליון.

יצחק הרצוג: על מה?

יצחק הרצוג: על בתים שנבנו שלא כדין.

יצחק הרצוג: על בתים בקרקע לא להם.

יצחק הרצוג: לא הוכח באף מקום שזו קרקע להם, אלא הוכח שהיא לא להם.

יצחק הרצוג: כשהבתים הם לא להם צריך לפנותם, עם כל הכאב שבדבר.

יצחק הרצוג: להגיד תודה רבה ולהעתיק אותם למקום אחר, בוודאי לא ב-100 מיליון שקל, כפי שמנסה ראש הממשלה בקומבינה שמראה עד כמה, אף שהוא לכאורה חזק, הוא הרבה יותר חלש.

יצחק הרצוג: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שהכנסת תקבל פה את הצעת האי-אמון, מכיוון שברור בעליל, ביום רביעי ייפול דבר גדול בפוליטיקה הישראלית.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת הרצוג.

מוחמד ברכה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת אלכס מילר.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה לא חוק הסדרה שמבקשים חברי כנסת להביא, זה חוק עקיפה – איך לעקוף את הסמכות המשפטית העליונה במדינת ישראל, איך להתחכם לה, איך לעבור על פניה מבלי שתשים לב.

נחמן שי: את הדבר הרע הזה הכנסת צריכה ביום רביעי השבוע לעצור, אין לה דרך אחרת.

נחמן שי: אין לה דרך אחרת לכנסת אם היא רוצה לכבד את עצמה; לכבד את עצמה, לכבד את הערכים המונחים ביסוד קיומה של מדינת ישראל.

נחמן שי: כי מדינה ללא חוק לא יכולה להתקיים.

נחמן שי: חוקה אין לנו, אבל יש לנו רצף של חוקים, ויש בית-משפט, ויש בג"ץ שמקפיד ושומר ודואג לפעמים גם ליישר את דרכה של הכנסת, מה לעשות, כשהוא מציג את זה מול החוקתיות של החוק ואומר, מצטערים, החוק הזה הוא לא חוקתי.

נחמן שי: במקרה שלפנינו מנסים חברי כנסת לעשות פלסתר החלטה של בית-הדין הגבוה לצדק.

נחמן שי: מנסים להתחכם לו.

נחמן שי: וכל אחד בבית הזה שחרד לדמותה של מדינת ישראל, צריך להתנגד לחוק הזה.

נחמן שי: סיעת קדימה, שהצטרפה בעת האחרונה לקואליציה בתהליך כואב, שאני בעצמי – שנוי במחלוקת אם הוא היה נכון או לא היה – עומדת בעניין הזה בצורה ברורה שאי-אפשר לפרש אותה אלא באופן אחד: אנחנו נתנגד לחוק ההסדרה.

נחמן שי: אנחנו נתנגד ליוזמה הזאת, מפני שאנחנו מבקשים לשמור על מדינת ישראל כפי שאמרנו, לכל אורך הדרך כמדינה דמוקרטית וכמדינה יהודית, ושני הערכים האלה נפגשים היטב במקום הזה.

נחמן שי: נכון, האנשים שיושבים בגבעת-האולפנה באו לשם בשליחות, באו לשם מטעם מדינת ישראל, באו באישור מדינת ישראל.

נחמן שי: איש לא ייטול מהם את הדבר הזה, וצריך לתת לו את מלוא שימת הלב האישית, וחייבים לסייע להם, והם ראויים לכל עזרה, בהחלט, והלב נשבר.

נחמן שי: אבל יחד עם זאת, גם הם, הם הראשונים שצריכים להבין מה עומד פה ומה מונח על כפות המאזניים.

נחמן שי: והניסיון לשנות פסק-דין חלוט – זה לא ניסיון לחוקק חוק חדש שישנה סדר מסוים כזה או אחר כמו שניסו להציג.

נחמן שי: זה פסק-דין חלוט של בג"ץ, שהמדינה באה וניסתה כבר לעשות שם איזה תרגיל קטן, שלצערי הרב היועץ המשפטי לממשלה נתן לו יד; אמר, אולי אפשר לעשות כך, או לעשות אחרת.

נחמן שי: לא, אי-אפשר לעשות כלום.

נחמן שי: זאת ההחלטה שלנו, זה לוח הזמנים, ואתם צריכים למלא אותו.

נחמן שי: ועם כל הכאב, ועם כל הצער, אנחנו צריכים לכבד אותו, מפני שאנחנו חרדים לא רק ליום שלמחרת, אלא לימים הרבים והשנים הבאות והדורות הבאים שיבואו אלינו.

נחמן שי: לכן אני חוזר ואומר, אנחנו נתנגד לחוק הזה, אני מקווה שהכנסת כולה תתייצב נגדו.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: יש מישהו מהממשלה?

אלכס מילר: לא, אני לא רואה.

יעקב אדרי: איפה נציג הממשלה, שוב?

נסים זאב: אני מבקש לא להמשיך עד שיבוא נציג הממשלה.

יעקב אדרי: אני מאוד מודה לך על הסיוע הנדיב, אני אסתדר, תודה.

יעקב אדרי: אני מציע שתתחיל, הזמן שלך יתחיל ברגע שיגיע השר התורן.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, ראשית, צר לי על כך – אני שמעתי עכשיו את חבר הכנסת נחמן שי מדבר בהתלהבות, התלהמות גדולה, על כך שיש צורך בביצוע החלטת בג"ץ ואין מה לעשות.

אלכס מילר: אז, חבר הכנסת נחמן שי, אני רוצה להגיד לך שיש מה לעשות; בשביל זה הכנסת נמצאת כאן, בשביל זה בחרו בנו, בשביל לבוא ולהיאבק באותן תופעות שכנראה יש פה איזו פרצה בחוק, שכרגע לא מוסדרת, ויש לחוקק חוק שיבוא ויסדיר את הסוגיה.

אלכס מילר: מילא אם היית מתלהב כך על כל דבר שקשור לביצוע החוק.

אלכס מילר: אני מופתע מאוד שיש כאן חברי כנסת שבהתלהבות רבה כל כך רודפים, ובאובססיביות אתה מדבר על כך שכמה יותר מהר – להוציא את חמשת הבתים של גבעת-האולפנה, וזה הדבר היחידי שחבר הכנסת נחמן שי, לפי מה שהוא אומר, וחברי כנסת נוספים, לפי מה שנראה, שמפריע לכם.

אלכס מילר: אני לא רואה אתכם כל כך מתלהבים ומתלהמים מהסוגיה של אותם הבתים שאנחנו רואים שמשתלטים עליהם יום ולילה – –

יעקב אדרי: הזמן שלך מתחיל עכשיו.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: – – בדרום הארץ, ושם אני לא שמעתי שאתם כל כך רודפים כל יום ויום למה תופסים שטחים שהם שטחים כביכול פרטיים ומשתלטים עליהם ובונים שם אין-סוף יחידות, וללא אישור וללא שום הסדר.

אלכס מילר: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאנחנו באמת הגענו למצב מאוד אבסורדי.

אלכס מילר: מצד אחד אנחנו שומעים את כל אותם חברי הכנסת מהסיעות הערביות, שבאמת יושבים כאן וצוחקים על כל – איך שאנחנו מתנהלים כאן, ומצדם – – –

מסעוד גנאים: לא צוחקים, מי צחק?

אלכס מילר: – – – ומצדם, אתה יודע, שנפנה את כל הבתים ממדינת ישראל.

אלכס מילר: אבל פה אני מאוד מופתע שחברי כנסת שהם בעצם נמצאים כאן, ואני צעיר עדיין, אתה יודע, לבוא ולדבר על כל ההיסטוריה שעברה מדינת ישראל, אבל עם כל הכבוד, כאשר אנחנו מדברים על החלטות – – –

עפו אגבאריה: כנראה זה בדיוק מה שמצחיק.

אלכס מילר: – – – על החלטות הממשלה, שהממשלה – אתה יודע מה?

אלכס מילר: אני אגיד לך דבר אחד: צעיר הייתי, עדיין לא זקנתי, אבל עדיין יש לי כמה דברים שאני עוד יכול ללמד אתכם.

אלכס מילר: אבל עם כל הכבוד, אדוני היושב-ראש – – –

עפו אגבאריה: זה בדיוק המצחיק, זה המצחיק.

חנא סוייד: אתה רציני?

אלכס מילר: כן, אני.

אלכס מילר: כן, אני.

יעקב אדרי: רבותי, תנו לו לסיים את הדברים שלו בבקשה.

אלכס מילר: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמחובתנו קודם כול להסדיר את הסוגיה של האולפנה.

אלכס מילר: צר לי על כך שאני רואה פה קבוצה של חברי כנסת שבשיא המרץ שלהם כפרלמנטרים כביכול בכירים מתלבשים על חמישה בתים מסכנים כשכל הדרום שלנו סובל ממצב של הפקרות וחוסר יכולת בטיפול בכל אותם השטחים הפרטיים שנכבשים כל שני וחמישי.

אלכס מילר: וכן, יש אפשרות, אני גם קורא לראש הממשלה שייתן אפשרות לחופש הצבעה גם לשרים שיוכלו לבוא ולהכריע, שבג"ץ לא יוכל לבוא, באמת, בסוגיות האלה, ברגע שיש חוק, לבוא ולהתערב.

חנא סוייד: שלא יבלבל את המוח.

אלכס מילר: אני חושב שיש פה מצב שמחייב אותנו, וגם כמובן את ראש הממשלה, לגלות מנהיגות כלפי הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על אותם האנשים שנמצאים בשטח, שנשלחו על-ידי ממשלת ישראל, וכל המרדף הזה אחרי חמשת הבתים האלו זה פשוט הגיע על סף טירוף, ואני חושב שדווקא בנושא הזה המנהיגות שאפשר לגלות היא כאשר יבואו וייתנו לחוק הזה לעבור, וכל אותן הקומבינות, וכל פעם אני שומע משהו חדש, רק בשביל, אתה יודע, לכבות את השרפה, זה כבר דבר שהוא פסול, ואם רוצים לבוא ולהסדיר אז שיעשו את זה בצורה מסודרת בחוק.

אלכס מילר: אני חושב שאין צורך שתהיה כאן איזו התערבות אגרסיבית, וכל אחד יצביע על-פי מצפונו, ואם אכן תינתן האפשרות, אני מאמין שהחוק הזה יעבור ללא שום בעיה, ובסופו של דבר גם האנשים האלה יישארו במקום שהם צריכים להיות, ואם יש צורך ואם יש רצון – ופה זו גם פנייה לשר הביטחון – אם הרצון הוא כל כך גדול, לטפל בסוגיה של הכניסה לשטח פרטי, אז הייתי גם מצפה ממך, אדוני, לטפל גם בסוגיה בדרום הארץ, במקום שיש כניסה מאוד אגרסיבית לשטחים פרטיים, שבסופו של דבר גם המדינה לא כל כך מטפלת בעניין הזה.

אלכס מילר: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה רבה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למעשה שר הביטחון הכניס את ראש הממשלה לפלונטר כאשר בעתירה לבג"ץ השיב אדוני שר הביטחון שכל אדמה פרטית – אנחנו ניענה בחיוב, נחזיר את זה, נחזיר אבדה לבעליה.

נסים זאב: וזו היתה טעות, מה לעשות.

נסים זאב: וראש הממשלה עכשיו מתפתל – – –

אהוד ברק: אני מעדכן אותך שזו תשובה של הממשלה אחרי שהיועצים המשפטיים בדקו את השאלה עם כל השרים הנוגעים בדבר, כולל חלק מהשרים שלא מזדהים, כמובן גם תשובה שלי – – –

נסים זאב: נכון, אבל תאמין לי שהתשובה שלך – והמשקל שיש בתשובתך – שקולה כנגד כל השרים, כי אני מכיר את המערכת, מה לעשות.

שכיב מוראד שנאן: – – –

נסים זאב: מה ששר הביטחון אומר – למעשה כולם בסופו של דבר מיישרים קו אתך.

נסים זאב: אנחנו מכירים את המערכת.

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לומר לך דבר מאוד חשוב, אני רוצה לומר לך בנושא – – –

אהוד ברק: – – –

נסים זאב: הלוואי שזה יקרה ככה, אני יודע?

נסים זאב: אדוני שר הביטחון, אני רוצה להזכיר לך שלמשל בנושא "בית השלום", אתה יודע שמעולם לא הוכח שזה שמכר חזר בו.

נסים זאב: כל החזרה היתה אמירה שאין לה שום בסיס.

נסים זאב: למעשה כל המכירה היתה מתועדת, והוכח מעל לכל ספק שהמכירה היתה כדת וכדין.

נסים זאב: אלא מאי?

נסים זאב: אותו מוכר כנראה חשש לחייו, כנראה ברשות הפלסטינית מי שמוכר אדמה תולים אותו, אחת דתו להמית, מה לעשות.

נסים זאב: עכשיו חייו נתונים בסכנה – – –

גאלב מג'אדלה: מאיפה הבאת את זה?

גאלב מג'אדלה: מאיפה הבאת את זה?

נסים זאב: מכר את זה ליהודי, וברגע שהוא מכר את זה ליהודי, אז אנחנו יודעים, ברשות הפלסטינית – – –

עפו אגבאריה: ואם יהודי מוכר לערבי?

עפו אגבאריה: כן, היהודי מוכר לערבי?

עפו אגבאריה: המדינה לוקחת מהערבים, למה לא מחזירה לערבים?

נסים זאב: – – – ברשות הפלסטינית אחת דתו להמית.

נסים זאב: פשוט מחסלים אותו.

נסים זאב: גם – אותו הדבר בית- המכפלה.

קריאות: – – –

גאלב מג'אדלה: אני יכול לקבל את זה בכתב?

יעקב אדרי: רבותי, תנו לו לסיים את הדברים.

נסים זאב: בית-המכפלה, אדוני שר הביטחון – – –

עפו אגבאריה: תמצא תקליט חדש.

עפו אגבאריה: נסים, תמצא תקליט חדש, על זה אתה חוזר כבר שלוש שנים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת – – – תתחיל בבקשה.

נסים זאב: על מה אתה מדבר?

נסים זאב: אני אף פעם לא אפריע לך כי אתה כל כך לא משעמם כשאתה מדבר, ואני כל כך נהנה ממך כשאתה מדבר, אז תן לי קצת לתת לך נחת רוח.

עפו אגבאריה: – – –

נסים זאב: אני מנסה.

נסים זאב: תראה, אדוני היושב-ראש, בג"ץ לא קבע שהאדמה שייכת בכלל לאיזה ערבי.

נסים זאב: אין שום הוכחה.

נסים זאב: בג"ץ גם לא יכול לקבוע, מאחר שהזהות של הבעלים וזכות הבעלות בקרקע נמצאות עדיין בדיון בבית-המשפט המחוזי.

גאלב מג'אדלה: איזה בד"ץ?

נסים זאב: בג"ץ לא שמע עדים, לא ניהל משפט לקביעת העובדות, ולבג"ץ אין סמכות לנהל משפט לקביעת העובדות.

נסים זאב: עכשיו, בבתים המיועדים להריסה, אדוני שר הביטחון, גרים מאות אנשים וילדים, הבתים שייכים להם, הם רכשו את האדמה, השקיעו בבתים את כל חסכונותיהם וחסכונות ההורים שלהם, הם קיבלו את אישור המדינה לבנות את בתיהם, לקחו משכנתאות לרכישת הבתים, ועליהם יהיה להמשיך לשלם את המשכנתה גם אחרי הרס בתיהם.

נסים זאב: האם בג"ץ, בית-משפט גבוה לצדק, לא חשב שמן הצדק הבסיסי היה לצרף את בעלי הבתים, לפחות, ויושביהם, כצד לדיונים בבית-המשפט?

נסים זאב: איך אפשר לקיים דיון כשאותו אדם שגר בבית הוא לא צד בכלל?

אהוד ברק: אתה מדבר על האולפנה?

נסים זאב: גבעת-האולפנה.

אהוד ברק: באולפנה יש 30 משפחות, 26 מהן הכניסו בשכירות.

אהוד ברק: יש רק ארבע שהן בבעלות כנראה, ומובן שהצענו להן לבוא לבית-המשפט, לכל ה-30.

אהוד ברק: הם לא באו.

אהוד ברק: לבוא מראש, להגיש את הטענה שלהם כדי שזה יישמע – – – והם אלה שהחליטו לא לבוא.

דוד רותם: למה כשהיה מדובר בעתירה של "רגבים" אמרו: תצרפו בקשה ואחר כך נדון?

אהוד ברק: אני אומר, אנחנו המלצנו להם יותר מפעם אחת להצטרף אלינו.

דוד רותם: הם לא צריכים לבקש להצטרף.

דוד רותם: בג"ץ היה צריך להורות לצרף אותם.

יעקב אדרי: רבותי, בואו ניתן – – –

נסים זאב: אדוני, אדוני היושב-ראש, לכן אני אומר: ראש הממשלה לא צריך להיבהל, וגם שר הביטחון, אני מציע לך – –

גאלב מג'אדלה: השתכנעת?

נסים זאב: רגע אחד.

נסים זאב: – – להצביע נגד החוק.

נסים זאב: אבל תשאירו פה בכנסת הצבעה חופשית.

נסים זאב: אתם לא צריכים להתרגש כל כך מבית-המשפט הגבוה לצדק.

נסים זאב: עם כל הכבוד, בית-המשפט, תמיד החלטתו תקיפה כשאין חוק.

נסים זאב: הוא נכנס בלקונה, בנישות, כשיש היעדר חוק.

נסים זאב: ברגע שיש חוק, המחוקק מוביל את המדיניות.

נסים זאב: זה עניין של מדיניות, זה לא עניין של, הייתי אומר, של בית-המשפט בכלל.

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: רק משפט אחד אני רוצה לומר – –

יעקב אדרי: בבקשה.

נסים זאב: – – כי נשמעה פה באמת טענה מאוד קשה שהמדינה לא עושה בנושא של מה שקורה במגזר הערבי – בנושא פשיעה ורצח.

נסים זאב: אני רוצה לומר שרק הבוקר היה דיון בכל מה שקשור לבתי-ספר ולבינוי, וראינו שבאופן מעשי הממשלה מקציבה 40% מתקציב הבינוי למגזר הערבי.

נסים זאב: ואני אומר, ייתכן מאוד שגם בנושא הפשיעה צריכים – מכיוון שבמגזר הערבי יש יותר פשיעה – לתת יותר תקציבים, כדי למנוע את ההתפשטות של הפשיעה, כי בסופו של דבר כאשר יהיה רוגע במגזר הערבי, גם לנו יהיה טוב, אדוני שר הביטחון.

נסים זאב: ולכן, אני בעד להגדיל את התקציבים.

נסים זאב: אבל צריך לזכור שבסופו של דבר זה עניין של תרבות.

נסים זאב: ובתרבות – – –

חנא סוייד: אמרת דברים נכונים, למה לקלקל אותם?

גאלב מג'אדלה: אל תקלקל.

נסים זאב: אני אומר לכם, בתרבות – – –

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

חנא סוייד: אמרת דברים נכונים, למה לקלקל אותם?

נסים זאב: בתרבות הערבית יש קצת בעיה מבחינת העניין של – תראה, למה בסוריה יש כל כך הרבה טבח?

נסים זאב: למה במצרים יש טבח?

עפו אגבאריה: למה בעירק יש הרבה טבח?

נסים זאב: למה השהידים נמצאים רק במגזר האסלאמי?

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, עכשיו – – –

נסים זאב: למה?

נסים זאב: מישהו יכול להגיד לי?

נסים זאב: זו תרבות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: תראה, תרבות לא משנים ביום אחד.

נסים זאב: אני בעד – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – להשקיע גם בחינוך, גם בתרבות וגם במניעת פשיעה ואלימות במגזר הערבי.

יעקב אדרי: תודה לך.

גאלב מג'אדלה: זמנך תם.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: זמנך תם.

קריאה: – – –

יעקב אדרי: הרב ליצמן לא פה.

יעקב אדרי: בבקשה.

חנא סוייד: אמרת דברים נכונים, למה קלקלת אותם בסוף?

יעקב אדרי: הוא לא יכול בלי זה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, חבר כנסת נסים זאב, כפי שאומרים בערבית: בּיֻחְרֻת' וַבִּירֻד.

מסעוד גנאים: חורש ואיך אומרים?

מסעוד גנאים: וטומן ומקלקל.

מסעוד גנאים: דיברת טוב על זה שצריך – –

עפו אגבאריה: – – –

מסעוד גנאים: – – תקציבים.

מסעוד גנאים: כן, תקציבים להילחם בפשיעה, באלימות – זה בסדר, אבל חזרת על "תרבות", "תרבות".

מסעוד גנאים: מספיק עם זה, מספיק, באמת.

מסעוד גנאים: לגלגל את האשמה אל הקורבן, ובסוף להגיד: לא אשמתנו, לא צריכים לעשות שום דבר.

מסעוד גנאים: אני חושב שזה לא נכון, ככה לא מטפלים, לא רק בבעיה הזאת, אלא בשאר הבעיות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלצערי הרב – הממשלה הזאת, אם מדברים על פשיעה במגזר הערבי, יש דברים שנעשים, אנחנו לא יכולים להגיד שהמשטרה לא עושה כלום, שאין שום דבר.

מסעוד גנאים: יש.

מסעוד גנאים: אבל זה לא מספיק.

מסעוד גנאים: אבל במיוחד, אדוני היושב-ראש, בתיקים של נשים שנרצחות, באמת יש תיקים פתוחים, יש פושעים שידועים ומוכרים, והמשטרה לא עושה שום דבר.

מסעוד גנאים: המסוכנות בנושא, זה שכל אי-פענוח, כל אי-תפיסה של פושע הם אור ירוק לפשע הבא.

מסעוד גנאים: זה מה שאנחנו רוצים לעצור.

מסעוד גנאים: אין אף אחד, אין אף אחד בחברה הערבית, בהנהגה הערבית, שמתנער מאחריות; אומרים: אני גם נושא באחריות ורוצה להילחם באלימות ובפשיעה.

מסעוד גנאים: אבל אנחנו רוצים שהמשטרה, שכוחות הביטחון יעשו את כל מה שביכולתם; במיוחד כאשר מדברים על משפחות פשע, כאשר מדברים על סמים, כאשר מדברים על נשק, שאין לי הכלים, אני, להילחם בדברים האלה.

מסעוד גנאים: נכון, אנחנו צריכים סולידריות חברתית, אחדות, לעשות דברים בקהילה, כל זה נכון, אבל בלי עשייה אמיתית של המשטרה זה לא יעזור.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב בקשר לממשלה – נכון, אנחנו שינינו מקומות, עכשיו אנחנו מהצד הימני של היושב-ראש, אבל משני הצדדים אני רואה את הממשלה שלא משתנה.

מסעוד גנאים: היא אחת, ולא ראיתי שום שינוי, אף-על-פי ששיניתי את המקום שלי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת היא דו-פרצופית, יש בה שני דברים מנוגדים: האג'נדה שלה היא אג'נדה טעונה של עימותים ומתיחות; אם בחוץ, בקשר לתיק האירני, שממשלת נתניהו רוצה בכל זאת מלחמה, אף שארצות-הברית, כפי שקראנו, הזהירה את ישראל שהיא מסלפת את תוצאות ההידברות עם אירן בקשר לפרויקט האטום שלה; ואם בפנים, וזה החשוב, בפנים הממשלה הזאת הולכת עם אגרוף ברזל כלפי האוכלוסייה הערבית – אם בחוקים הגזעניים פה, אם בהריסת הבתים.

מסעוד גנאים: כאשר מדברים על הריסת חמישה בתים של האולפנה – ומדברים על מאות בתים שהורסים במגזר הערבי, שרובם באדמה פרטית, בבעלות פרטית, ורובם במקומות שמוצעים לתוכניות המיתאר ולשטחי השיפוט – ועכשיו, בגלל חמישה בתים באולפנה הממשלה פועלת בכפפות של משי, לא באגרוף ברזל.

מסעוד גנאים: היא מוכנה להרוס את עקרון הפרדת הרשויות, היא מוכנה להרוס את שלטון החוק, רק כדי שילדיה המפונקים, המתנחלים, יהיה להם טוב.

מסעוד גנאים: אבל עם הערבים – רק אגרוף ברזל.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אגרוף הברזל הזה, ההסתה נגד הערבים גלשה גם לעובדים הזרים ולאפריקנים, וכל יום שומעים על אלימות, על שרפת בתים ורכוש של העובדים הזרים.

מסעוד גנאים: אני חושב שזו האווירה וזה האקלים שיצרה הממשלה הזאת – אקלים עכור שיביא בסוף לסיומו של שלטון החוק בישראל ולסיומה של הדמוקרטיה בישראל.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: תודה רבה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

יעקב אדרי: הוא היה פה קודם, איפה הוא?

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אנחנו כחיילים, כמפקדים, מחויבים גם ברגעים קשים לשמור על קור רוח, וכמי שמשמשים בהנהגה ציבורית, וגם בימים שגזירה נוראה מרחפת מעל ציבור שנמצא ביהודה ושומרון, של עשרות אלפי מתיישבים, שלצערי הרב, כנראה יהיו מגורשים בשנים הקרובות מבתיהם – לא חמשת הבתים, חברי חבר הכנסת גנאים, חמישה בניינים, שבכל בניין שש דירות; זה לא חמישה בתים, זה חמישה בניינים – וכמוהם בגבעת-אסף וכמוהם בעמונה – – –

מסעוד גנאים: שטח כבוש, זה שטח כבוש נקודה.

יעקב כץ: אני רק אמרתי – – –

מסעוד גנאים: פרטי, לא פרטי.

יעקב כץ: בסדר, אתה יכול להגיד.

יעקב כץ: אני רוצה לומר לך שהמלה "כיבוש" היא לא מלה רעה, כי יהושע נכנס – – –

מסעוד גנאים: מה לא רעה?

יעקב כץ: יהושע – אנחנו שנינו אנשים דתיים, חברי – נכנס לארץ-ישראל, הוא כבש את ארץ-ישראל מידי הכנענים.

אילן גילאון: כיבוש, כיבוש.

מסעוד גנאים: לא מאמין בכיבוש.

יעקב כץ: כיבוש זה חלוקה.

יעקב כץ: חילקנו את ארץ-ישראל, ככה נכנסנו לארץ-ישראל, וידידי השר, שר הביטחון זכה לכבוש, וגם אני זכיתי לכבוש ולהילחם, וזה טבעי שבאומה יש כובשים ויש נכבשים.

יעקב כץ: אני רק אומר – – –

אהוד ברק: – – – כובשים את יצריהם.

יעקב כץ: כובשים את יצריהם, כן.

יעקב כץ: אני רק רוצה לומר שלצערי הרב ממשלת ישראל תהיה עסוקה בחודשים הקרובים, בשנים הקרובות; אנחנו נראה איך חיילינו, בנינו, שנמצאים מצד אחד של הצבא – יש לי בן שעכשיו נמצא בקורס קצינים, לא אגיד במה הוא מתעסק וכמה שנים הוא בצבא, אבל כבוד שר הביטחון יודע, הוא עושה את זה רק טכנית – והם צריכים לעמוד מצד אחד ולהילחם נגד הבנים האחרים, כי יש לי עוד חתן שגר בשכונת-האולפנה והוא סגן-אלוף ומג"ד בצנחנים, ואותו הולכים לעקור עם שישה נכדים.

יעקב כץ: אני רק רוצה לראות את העימות של הילד הזה עם הילד הזה.

יעקב כץ: אבל אתם מומחים בזה, לשסות אותנו באחינו, כי אנחנו בשני המקומות, כי 60% מקציני צה"ל היום, בקצונה הזוטרה, הם הציבור שלנו, וכבודו יודע.

יעקב כץ: כמו שהיינו פעם בטיסה ביחד, אז ניגש אלי שר הביטחון ואמר לי: כצל'ה, הייתי בסיירת גולני, נכנסתי שם וראיתי שם ישיבה, כולם עם כיפות, זה סיירת גולני.

אהוד ברק: מורידים את הקסדות – – –

יעקב כץ: כן, מורידים את הקסדות, אז כולם עם כיפות.

יעקב כץ: אז אנחנו משסים אחים באחים.

יעקב כץ: זו גזירה נוראה.

יעקב כץ: אני אומר לך, אהוד, לא תצליחו לשבור אותנו.

יעקב כץ: בסוף, מי שמענים אותו, כאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרוץ.

יעקב כץ: אבל אני רוצה לשאול שאלה, אדוני השר, כיוון שאתה נמצא מולי.

יעקב כץ: שנינו לוחמים, אבל גם שנינו אחראים ושנינו גם אנשים שההיסטוריה יקרה להם.

יעקב כץ: שאלתי את השר מיקי איתן – תן לי עוד דקה אחת, כי אני מדבר מנימי נפשי – שאלתי את השר מיקי איתן, כשהיה אצלנו בבית-אל, למה אצל הבדואים יש לנו הדוח שבו כבוד השר בגין מטפל בהם – 50,000, איך להסדיר אותם?

יעקב כץ: אז הוא אומר לי: כצל'ה, הם בתוך השטח הריבוני של מדינת ישראל, ואתם נמצאים – כמו שאמר עכשיו חבר הכנסת – בשטח כבוש.

יעקב כץ: אין לכם זכויות.

יעקב כץ: אין לכם הזכויות.

יעקב כץ: אני רק מצטט.

יעקב כץ: הוא היה אצלנו בשכונה, ישב ואכל, ושלוש שעות חזר על המנטרה הזאת 20 פעמים.

אהוד ברק: כצל'ה, אני חושב שמה שהוא אמר זה – – – אדמות מדינה – – –

יעקב כץ: לא, לא, הוא לא אמר "אדמות מדינה", כי הוא נגד פסקי-דין חלוטים.

יעקב כץ: שאלתי איך הופכים גם מישהו – – –

אהוד ברק: – – –

יעקב כץ: לא משנה, לא היה מדובר על קרקע פרטית, כי גם אצלנו זה לא קרקע שהוכח שהיא פרטית, זה עוד נמצא בדיון.

יעקב כץ: אבל אני רוצה לומר, לא במישור הזה, שיש פסקי-דין חלוטים להוציא אותם, כי הם נכנסו – גם לשטחי מדינה אסור להיכנס בלי רשות.

יעקב כץ: גם שם יש הוראות של מדינת ישראל להוציא.

יעקב כץ: תקשיב לסיפור הזה: אז אמרתי לו, למה מוציאים אותנו?

יעקב כץ: אז הוא אמר: כי אתם נמצאים בשטח כבוש.

יעקב כץ: אתם בשטח כבוש.

יעקב כץ: אין לכם הזכויות שיש לבדואים בנגב.

יעקב כץ: אז אמרתי: אהלן, אני שואל אותך, כבוד השר, מילא לגרש אותנו – כבר קרה שגירשו יהודים.

יעקב כץ: גירשו אותנו מגוש-קטיף – אתה יודע; גירשו אותנו מימית – אתה יודע; גירשו אותנו מעמונה – אתה יודע, והולכים לגרש אותנו גם מכמה נקודות יישוב בארץ-ישראל.

יעקב כץ: אני שואל רק שאלה אחת:

יעקב כץ: אתה בא היום לספרד – עושים סיורים ליהודים – גירשו את היהודים ב-1492, אבל אפשר לראות איפה הם גרו.

יעקב כץ: אתה הולך לפורטוגל – אתה יכול לראות איפה היהודים גרו.

יעקב כץ: למה להרוס את הבתים?

יעקב כץ: למה לתקוע את הסכין בגב וגם לסובב אותה?

יעקב כץ: למה פעמיים?

יעקב כץ: למה להרוס את הבתים?

יעקב כץ: תגרשו אותנו.

יעקב כץ: אנחנו יודעים שאנחנו כת הטמאים, אנחנו יודעים שאנחנו נמלים, כינים, אנחנו יודעים, כבוד אדוני, שאנחנו טובים להיות בשר תותחים, אבל למה להרוס את הבתים שלנו?

יעקב כץ: למה להרוס את הבתים?

יעקב כץ: תגרש, אהוד ברק, תגרש, נצא מהבתים, תשאירו את הבתים, תנו אותם לערבים, תנו אותם למוסלמים, תנו אותם לנוצרים, אבל אל תהרסו את הבתים.

יעקב כץ: איך אמר דוד המלך בקינתו על שאול ויהונתן: "אל תגידו בגת אל תספרו בחוצֹת אשקלון פן תשמחנה בנות פלשתים פן תעלזנה בנות הערלים".

יעקב כץ: למה שיעמדו ערבים פלסטינים בביר-זית, שרואים את הגבעה בג'בל-ארטיס, וערבים ברמאללה, וערבים בעין-יברוד ובצרֵדה ובג'יפנה, וימחאו כפיים?

יעקב כץ: ימחאו כפיים איך יהודים הורגים יהודים?

יעקב כץ: גירשת אותנו – תשאיר את הבתים.

יעקב כץ: אני מתחנן לפניך, אהוד ברק, גרש אותנו, התרגלנו להיות מגורשים, שלפחות עוד 200 שנה, כשאני לא אהיה פה ואתה לא תהיה פה – אולי אתה כן – כשאני לא אהיה ואתה לא תהיה, לפחות כשייקחו סיורים לבית-אל יגידו: פה גרה משפחת בירנבוים, החתן של כצל'ה, עם שישה ילדים, זרקו אותו כי הוא יהודי.

יעקב כץ: פה גרה משפחת דיקשטיין, שממשלת ישראל, ששחררה את המחבלים בשישה פסקי-דין חלוטים ל-100–200 שנים אחרי שרצחו את ההורים שלו ואת אח שלו, גירשה אותו, כי הוא יהודי.

יעקב כץ: אבל למה להרוס את הבתים?

יעקב כץ: למה להרוס את הבתים, אדוני השר?

יעקב כץ: למה לגרום לכל העולם לשמוח ולרקוד כשאתם הורסים – ילדינו הורסים את הבתים של אחינו?

יעקב אדרי: תודה רבה ליעקב כץ.

יעקב אדרי: אני קורא לרב יעקב ליצמן.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, האי-אמון זה סטנדרטי: כל יום שני, בסדר, צריך להגיש אי-אמון.

יעקב ליצמן: הכול בסדר.

גאלב מג'אדלה: כן?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: הייתי בקטע הזה גם – – –

גאלב מג'אדלה: אבל זה נותן לך הזדמנות לעלות.

יעקב ליצמן: אני לא עונה.

יעקב ליצמן: כרגע אני מתכוון – – –

גאלב מג'אדלה: לעלות, לעלות.

יעקב ליצמן: לא, אבל כרגע אני מדבר בתור חבר כנסת, לא כסגן שר.

גאלב מג'אדלה: לעלות.

יעקב ליצמן: לעלות, אוקיי.

יעקב ליצמן: אני דווקא רציתי להתייחס לפסק-הדין של בג"ץ בנושא הרפורמים.

יעקב ליצמן: בג"ץ אמר שהרפורמית הזאת, הגברת שאני לא יודע איך קוראים לה, היא רוצה להיות רב.

יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד: בארץ, מי שרוצה להיות רב, צריך לעבור הסמכה ברבנות.

יעקב ליצמן: הוא עובר מבחנים קשים, הוא צריך ללמוד שנים ולדעת את החומר – ממש מפרכים.

יעקב ליצמן: אחוז גדול לא עובר את המבחנים האלה.

יעקב ליצמן: אולי תגיד לי, אדוני היושב-ראש, איזה מבחן היא עברה?

יעקב ליצמן: מה היא יודעת?

יעקב ליצמן: מי בחן אותה?

יעקב ליצמן: זה שבחן אותה הוא גם עם-הארץ גדול, הוא לא יודע כלום.

יעקב ליצמן: למה אנחנו משחקים?

יעקב ליצמן: תתאר לעצמך מה הייתם עושים אם הייתי עושה אותו דבר עם רופאים – יש רופאים מוסמכים, שעוברים שבע שנים התמחות, צריכים ללמוד, אחר כך יבוא מישהו: גם אני רופא.

יעקב ליצמן: אני רוצה להיות רופא, והיא תסמיך אותי.

יעקב ליצמן: רופא רפורמי.

יעקב ליצמן: רופא רפורמי, רופא קונסרבטיבי – מה הייתם אומרים על זה?

אהוד ברק: רפואה משלימה.

יעקב ליצמן: זה לא משלים אפילו.

יעקב ליצמן: הייתם אומרים שהיא הורגת אנשים, כי היא לא יודעת כלום.

יעקב ליצמן: מה הייתם צועקים עלי?

רוני בר-און: רפואה קונסרבטיבית?

רוני בר-און: אתה השר שלה.

יעקב ליצמן: איזה מבחנים היא עברה?

יעקב ליצמן: מה היא למדה?

יעקב ליצמן: מה היא יודעת ברפואה?

יעקב ליצמן: כשבאים לרבנות אז הכול בסדר: אף אחד לא יודע מה היא יודעת.

יעקב ליצמן: היא אומרת: בוקר טוב.

יעקב ליצמן: קמתי בבוקר – אני רב.

יעקב ליצמן: איזה רב?

יעקב ליצמן: מי את בכלל?

יעקב ליצמן: מי הסמיך אותך?

יעקב ליצמן: מה את יודעת?

יעקב ליצמן: מה הם יודעים?

יעקב ליצמן: הם גם "עמארצים", הם גם לא יודעים שום דבר.

יעקב ליצמן: לכן הגיע הזמן להסיר את הצחוק, הרי אנחנו לא נכיר בבג"ץ בצורה כזאת.

יעקב ליצמן: בדרך הזאת, שבג"ץ הורג כל חלקה טובה של היהדות, אין אמון בבג"ץ.

רוני בר-און: – – – לא ישב זר ולא ינחלו אחרים את כבודו, ולא תוכל לשבת בכיסא של איציק כהן.

יעקב ליצמן: על כיסא לא ישב זר.

רוני בר-און: ולא ינחלו אחרים את כבודו – –

יעקב ליצמן: כבודו.

רוני בר-און: – – כי בשם קודשך נשבעת לו שלא יכבה נרו לעולם ועד.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה, אם אתה יודע כל כך הרבה פסוקים, אולי באמת תחליט להיות רב?

יצחק כהן: "צייטלין", "צייטלין", הוא בוגר "צייטלין".

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: עם מי הוא לא רב?

יעקב ליצמן: זה הכול בצחוק.

יעקב ליצמן: אני אומר, רבותי, הגיע הזמן שאנחנו נדע כאן שנושא של רב הוא לא הפקר, ואנחנו לא ניתן לתת הכרה ברב רפורמי וקונסרבטיבי.

יעקב אדרי: תודה לרב ליצמן.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, כששמעתי את הדברים של חבר הכנסת כצל'ה, אני השתכנעתי יותר שהאחריות כולה מוטלת על מדיניות ממשלת ישראל.

חנא סוייד: ממשלת ישראל, ששלחה וממשיכה לשלוח עד עצם היום הזה מתנחלים לבנות התנחלויות בשטחים כבושים, היא עושה חטא, גם באופן אינדיבידואלי כשהיא שולחת אותם, וגם עם בעלי הקרקעות שמנשלים אותם ובונים על הקרקעות שלהם התנחלויות.

חנא סוייד: גושים, לא גושים, מותר, לא מותר, מרוחק, קטן – הכול, אדוני השר, זה לא לפי החוק הבין-לאומי.

חנא סוייד: כל בית נוסף שנבנה מעבר ל"קו הירוק", מעבר לגבולות 67', מונע את פתרון שתי המדינות, שאתה לכאורה מאמין בו.

חנא סוייד: פתרון שתי המדינות, כפי שאמר הנשיא אובמה, הוא על בסיס גבולות 67', ולא על בסיס גדר כזו ולא מכשול כזה.

חנא סוייד: גבולות 67' אלו הגבולות שצריכים להיות, וכל הוראה אחרת רק גורמת תסכול לאנשים.

חנא סוייד: כי מה הגבול?

חנא סוייד: אם אתה שולח מישהו להתנחל, תתחיל להגיד לו: בגוש הזה מותר?

חנא סוייד: במקום המרוחק ההוא?

חנא סוייד: זה יתסכל את האנשים, וזה יבלבל אותם, ואתה תקבל בסופו של דבר קריאות כמו שאתה מקבל כאן.

חנא סוייד: וָלא, אדוני השר, איך – מה תעשה מדינת ישראל, באמת, אם היא רוצה לפנות התנחלויות?

חנא סוייד: הרי חמישה בניינים, 30 בתים – המדינה רועדת.

חנא סוייד: ראש הממשלה ושר הביטחון רועדים, וכנראה הם לא יהרסו את הבתים האלה; כנראה זה מה שיקרה.

חנא סוייד: איך יעשו עם אלפים ועשרות אלפים ומאות אלפים של מתנחלים?

חנא סוייד: אדוני השר, אני אומר לך: פתרון שתי מדינות זה התחנה לפני האחרונה לפני אפרטהייד, ואתה בדיוק יודע מה יקרה כאן אם יטשטשו את הגבולות ולא ילכו על הפתרון של שתי המדינות.

חנא סוייד: או שאתם תגידו לאנשים: מי שהולך להתנחל מעבר לגבולות 67', שידע שהוא יכול לגמור עם מדינה פלסטינית, שיהיה אזרח מדינה פלסטינית.

חנא סוייד: זה לא יכול להיות שעל-פי התפיסה של מולדת, שמולדת גוררת אחריה גם ריבונות.

חנא סוייד: לא כל אחד שאוהב את ארץ-ישראל ורוצה ללכת לגור שם – שיגור שם.

חנא סוייד: אתה יודע מה?

חנא סוייד: אבל שהוא לא יתנה למדינת ישראל שהיא רק תעקוב אחריו עם הריבונות.

חנא סוייד: מי שרוצה לבחור להתנחל בשטחים הכבושים ידע שהוא יסיים כאזרח פלסטיני.

חנא סוייד: אני חושב שהמדינה הפלסטינית שכן תקום גם תקבל אזרחים יהודיים בשורותיה.

חנא סוייד: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: מדינה דו-לאומית.

חנא סוייד: כן, גם.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אילן גילאון.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואתה בסוף.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, חברי חברי הכנסת, מדברים הרבה על חוק ההסדרה, אדוני.

אילן גילאון: אני לא מבין בשביל מה צריך חוק הסדרה.

אילן גילאון: יש חוק ההסדרים במשק, אולי אפשר להכניס את הסידור הזה, או אני חושב שאנחנו יכולים לקרוא לו "חוק המסתדרים".

אילן גילאון: אפשר אולי להכניס את ההסתדרות הזאת גם בתוך החוק הזה.

גאלב מג'אדלה: החדשה.

אילן גילאון: כי הכיבוש, כמאמר כצל'ה – אגב, אדוני, כצל'ה זה הקיצור של מי שמבשר את הקץ.

אילן גילאון: משם זה בא, לא מקיצור הדברים – אמר שהכיבוש הוא כיבוש טוב.

אילן גילאון: הכיבוש הוא טוב.

חנא סוייד: אבל לא לי.

חנא סוייד: לא קץ לי, קץ לו.

אילן גילאון: כצל'ה.

אילן גילאון: זה מלה נחמדה להגיד קץ העולם.

אילן גילאון: כצל'ה.

אילן גילאון: הכיבוש בעיני הוא טוב כאשר מדובר בכיבוש כרוב בעיקר או בכיבוש לבה של נערה, בוודאי לא במקרה הזה.

אילן גילאון: אבל, אדוני, אני נדרש לדברים כדי לומר שאם כבר צריך להסתדר, אז אני אומר לכם.

אילן גילאון: גם אני אצטרף השבוע לחוק ההסדרה, גם כן עם חוק שאומר: פיצוי-פינוי.

אילן גילאון: משום שאני מכיר ומקבל את העיקרון האומר שאף אזרח לא נמצא בשטח התנחלות על אחריותו אלא באחריותה של ממשלת ישראל, ואני אשכרה מאמין בכך, לכן אני אומר שמי שרוצה לעזוב שם מקום, שיקבל שווה-ערך לדירה שיש לו במקום הזה.

אילן גילאון: הרבה מאוד אנשים עברו וגרים בתוך ההתנחלויות מעבר ל"קו הירוק", והם הבינו שהמדיניות הזאת היא מדיניות של מקסם שווא, של קש וגבבה, של ריק, והם רוצים לחזור, אבל הם שבויים עכשיו שם והם לא יכולים לחזור.

אילן גילאון: הרבה מאוד אנשים ישמחו לחזור הביתה.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים כאשר ידי נקיות, אדוני, ואני גם שותף ללובי או לפורום של גוש-קטיף, כי אני חושב שנעשה מעשה לא הוגן אתם.

אילן גילאון: בסופו של דבר, אדוני השר, אני מאמין בהחלט שברשות ממשלת ישראל גם אחרון המתנחלים נמצא במקום שהוא נמצא, למעט אותם מטורפים.

אילן גילאון: ובמקום לעסוק בניסורים של הבתים ולהשקיע הון תועפות כאילו מדובר באיזה אתרי מורשת בלתי רגילים, לנסר אותם ולשנע אותם ולהעביר אותם מן הגבעה אל העמק ומן העמק אל ההר, כאילו מדובר בבניינים קדושים, וכולה מדובר – אני לא רוצה לעשות פרסומת לאף אחד – באיזה בלוקים של "איטונג".

אילן גילאון: זה שום דבר.

אילן גילאון: את הכסף הזה צריך לתת ולשפות ולפצות את אותם אנשים שרוצים לקבוע את ביתם בשפלה ובמישור החוף ובאזור תל-אביב ובצפון ובגליל ובנגב.

אילן גילאון: אלה הם המקומות שאנשים צריכים לגור בהם.

אילן גילאון: ולכן אני אומר, הייתי רוצה להידרש גם לעניין של המדיניות הכלכלית, אבל לא אדרש כי רציתי להקדים ולהודיע על הצטרפותי לחוק ההסדרה באופן אחר, להסדיר את מעמדם של אותם אנשים שהם שבויים בתוך ההתנחלויות.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

יעקב אדרי: ויסיים סגן השר איוב קרא.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך ולדון בעניין התגברות הפשיעה ביישובים הערביים, בחברה הערבית, כשכל יום, כל שבוע אנחנו מתבשרים בבשורה מרה חדשה והמצב רק מחמיר, והאזרחים הערבים לא מרגישים בטוח ביישובם, בכפרים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אם היינו שואלים לפני עשר שנים את האזרח הערבי או את האזרחים הערבים במשאל דעת קהל מה העניינים הכי בוערים בשבילכם, היינו מקבלים – 40% אומרים חינוך, 40% אומרים עבודה והשאר מתחלק.

ג'מאל זחאלקה: היום, כבוד היושב-ראש, תמצא – ניחוש פרוע שלי – שכמחצית יגידו שעניין האלימות והפשיעה הוא הדבר הכי מדאיג.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו כל הזמן שומעים כל מיני דברים מהרשויות.

ג'מאל זחאלקה: מס שפתיים, לדעתי.

ג'מאל זחאלקה: עובדה שהמצב לא משתנה.

ג'מאל זחאלקה: המצב לא משתנה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לניתוח עמוק מדוע יש התגברות של מעשי האלימות בחברה הערבית, כאשר לפני 20 שנה, ואני רוצה לשים את היד על תאריך, נקודת הפיתול, הנקודה שבה חל השינוי לרעה וההידרדרות, זה מלחמת לבנון הראשונה, כאשר הסחר בסמים נכנס ליישובים הערביים בצפון וגם במרכז בצורה רצינית.

ג'מאל זחאלקה: התחילו לקום ארגוני פשיעה.

ג'מאל זחאלקה: זו נקודה אחת שהביאה להידרדרות.

ג'מאל זחאלקה: נקודה שנייה, והיא פרדוקסלית, דווקא הצלחת המשטרה למגר ארגוני פשיעה בנתניה, בתל-אביב, בכל מיני מקומות, ההצלחה הזאת חיזקה את ארגוני הפשיעה ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: פשוט המתחרים נעלמו.

ג'מאל זחאלקה: ואז הם התגברו וכוחם גבר והם מגייסים יותר בני נוער.

ג'מאל זחאלקה: כמה מהאנשים האחראים מדברים כמו פרשנים: זו המשפחה הכי חזקה.

ג'מאל זחאלקה: מה, אתה פרשן?

ג'מאל זחאלקה: תעשה משהו.

ג'מאל זחאלקה: ושני דברים צריך לעשות, ברור: צריך לכבות את השרפה, ואת הדבר הזה לא יכול לעשות – רק המשטרה יכולה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אין היום הרתעה.

ג'מאל זחאלקה: יש מצב אי-הרתעה וזה ידוע.

ג'מאל זחאלקה: זה לא החברה הזאת או חברה אחרת.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום בעולם לאורך ההיסטוריה, אין הרתעה – יש יותר פשיעה.

ג'מאל זחאלקה: זה ברור.

ג'מאל זחאלקה: זו נוסחה שאין – אם לא תופסים את העבריינים, ויודע כל עבריין וכל פושע וכל אוחז בנשק שהוא יכול לעשות והסיכויים או הסכנה שיתפסו אותו הם מאוד קלושים, הוא יעשה את זה.

ג'מאל זחאלקה: אם ידע שהולכים לתפוס אותו ושתופסים 70% או 80% ולא רק 10% או 20%, אז המצב ישתנה.

ג'מאל זחאלקה: לכן אנחנו פונים למשטרה.

ג'מאל זחאלקה: לא שאנחנו לא רואים שיש סיבות מאוד עמוקות לכך שיש פשיעה היום.

ג'מאל זחאלקה: ואני, ברשותך כבוד היושב-ראש, רוצה להציע.

ג'מאל זחאלקה: הנה, יושבים כאן שני שרים – – –

ראובן ריבלין: לסיום, לסיום.

ג'מאל זחאלקה: לסיום.

ג'מאל זחאלקה: – – – שתהיה תוכנית מקיפה שכוללת את כל המשרדים הממשלתיים וכל הרשויות למלחמה בפשיעה ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: לא הגיעו מים עד נפש, הגיעו להבות עד גרון.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, סגן השר ידבר בשם הליכוד.

ראובן ריבלין: אין לו זכות כמו שר לזמן לא מוגבל, אבל הוא בוודאי בשלוש דקות יציג את כל עמדותיו, שלוש דקות שיתחילו לרוץ ברגע שהוא יתחיל לדבר.

ראובן ריבלין: יסכם השר גלעד ארדן בשם הממשלה, ואני מבקש להתחיל לצלצל על מנת שכל חברי הכנסת יבינו שהגיעה עת הצבעה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית כול אני רוצה להשתתף בצער משפחתו של הילד מכפר-קאסם, בן עשר, שיצא את ביתו ואחרי דקות ספורות מצאו אותו נטוש באחת החורשות ליד היישוב.

איוב קרא: זה רק פתח למה שנאמר כאן על האלימות הגוברת וגואה במגזר הערבי, שצריך להביא אותה בחשבון ולא לחפש כאן אשמים.

איוב קרא: אין פה אשם.

איוב קרא: זה משהו נורא ואיום כשמדברים על ילדים ועל תינוקות, ולא חשוב איפה הם נמצאים, וצריך להסתכל על זה בראייה חינוכית פרופר.

איוב קרא: צריכים להסתכל לא רק בראייה משטרתית-חוקתית או פלילית, אלא צריך להסתכל על זה, כיצד ממגרים את התופעה הזאת שהפכה להיות התופעה אולי המדאיגה ביותר.

איוב קרא: ואנחנו מדברים על חינוך, מכיוון שכשיש חינוך בבית או בבית-ספר, אין לי ספק שתופעת האלימות גם מתגמדת.

איוב קרא: ואני לא פעם – היו כבר הרבה מקרים מזעזעים בהרבה יישובים, ולא אנקוב בשמות בשביל לא לפגוע ביישובים כאלה ואחרים, שאני הייתי עד, כי באתי לסייע, באתי לראות מה קורה, ואנשים סירבו לשתף פעולה עם משטרת ישראל.

איוב קרא: משטרת ישראל היא החוק, והחוק הוא כללי המשחק שצריכים להיות במדינת ישראל ולא בגדר המלצה.

איוב קרא: החוק הוא חוק, הוא לא המלצה.

איוב קרא: וצריך ככה להסתכל על הדברים, וכשאתה לא משתף פעולה עם החוק אתה מביא עליך עוד יותר אסונות.

איוב קרא: ולכן, לא פעם התבקשתי אפילו לסייע, שאנשים ידברו כדי להגיע לקצה של חוט, ולצערי הרב זה לא קרה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ככל שיהיה שיתוף פעולה בין הממסד, בין המערכת, בין הגורמים החוקתיים, אין לי ספק שאנחנו יכולים למגר את התופעה, אולי לגמד את התופעה.

איוב קרא: ככל שיהיה מין ניכור לעצם עבודת משטרת ישראל – איפה שעובדת משטרת ישראל, איפה שיש שיתוף פעולה בין הקהילה לבין משטרת ישראל, אנחנו רואים שבעצם יש תופעה מאוד חיובית בגימוד תופעת הפשיעה והאלימות בשטח.

איוב קרא: ומלה לגבי מה שקרה וקורה בעניין של האולפנה, אדוני היושב-ראש, מלה ברשותך.

איוב קרא: אני רוצה לדבר על תום הלב.

איוב קרא: כל מי שלמד משפטים, אלף-בית, לומדים את העניין של תום הלב.

איוב קרא: זו הלכה שהחיל ברק על כל המשפט הישראלי.

איוב קרא: אי-אפשר שתום הלב יחול איפה שרק רוצים, ואיפה שלא רוצים לא יחול תום הלב.

איוב קרא: לכן, איפה שנמצא החוק הישראלי צריך להחיל את תום הלב.

איוב קרא: תום הלב – יש הרבה פסקי-דין – כאשר אפילו מישהו ברמייה העביר קרקע או בית למישהו, מקבל אותו אדם, שבמרמה הוצאה ממנו חזקתו על הקרקע, פיצויים.

איוב קרא: ולכן, אני קראתי לראש הממשלה היום להקים ועדת שרים כדי להביא תשובה ראויה, נכונה, שכולם יצאו נשכרים מכך ונפתור את הבעיה הזאת.

איוב קרא: בהקשר זה אני אומר ומזכיר את התקדים – היושב-ראש זוכר את זה – פסק-דין של בג"ץ, בעניין המסגד בנצרת, ואז ראש הממשלה מינה ועדת שרים, וועדת שרים המליצה לשנות החלטה קודמת, ואכן זה קרה, ואין שום סיבה כאן שזה לא יקרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת סגן השר איוב קרא – מטעם הליכוד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גלעד ארדן לסכם את הדיון בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים בגלל ישיבות של סיעות כאלה או אחרות לעכב את ההצבעה, משום שהכנסת כולה – לכן להצביע.

ראובן ריבלין: ברגע שהשר ארדן יסכם את דיונו וימצה את סיכומו, אנחנו נצביע.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני מתכבד לסכם בשם הממשלה את הדיון בהצעות האי-אמון, שחלק מהן עסקו בכותרת שניתנה להצעה בשם: הגזירות הכלכליות.

גלעד ארדן: אז אני רוצה קודם כול להתייחס לנושא הזה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: יש תופעה מעניינת גם בעיתונות הישראלית וגם אצל חברי האופוזיציה, ואני מניח שכולם מבינים שאם עכשיו לקראת שנת הבחירות – שהרי שנת 2013 צפויה להיות שנת בחירות – אם הממשלה היתה נוקטת תקציב מרחיב, חסר אחריות, שפורץ כל מסגרת ומרחיב את הגירעון, מן הסתם האופוזיציה היתה עולה כאן על הבמה, ובצדק, דרך אגב, והיתה מדברת על מדיניות כלכלית מופקרת, פופוליסטית.

גלעד ארדן: בטח היינו שומעים פה כינויים של שוחד בחירות כלפי אותה מדיניות.

גלעד ארדן: אז מה עושה הממשלה?

גלעד ארדן: במקום לנקוט מדיניות מופקרת וחסרת אחריות שגרמה למדינות עם כלכלות חזקות בעולם לקרוס, יש היום דיונים קשים, דיונים לא פשוטים, במשרד האוצר ובמשרד ראש הממשלה, איך להתמודד באמת עם העובדה שהמשבר הכלכלי העולמי הגיע למדינת ישראל ומשפיע גם למשל על הירידה בהכנסות המדינה, ורוצים לעשות את זה בצורה שתפגע כמה שפחות בשכבות החלשות וכמה שפחות בחברה הישראלית.

גלעד ארדן: הרי כל אחד מאתנו מבין שהיצר הפוליטי המיידי זה לחלק כסף, לחלק מקופת המדינה לציבור.

גלעד ארדן: והדבר שהרבה יותר קשה לעשות אותו זה להיות זהיר, להיות אחראי, לנהוג בריסון, ולשמור על כלכלת ישראל מפני התפרקות.

גלעד ארדן: אז כאשר האופוזיציה או התקשורת קוראות לזה במינוח או בטרמינולוגיה של גזירות, יש לזה קונוטציה מאוד-מאוד שלילית.

גלעד ארדן: אף אחד כאן לא רוצה, חס וחלילה, לגזור גזירות על הציבור, והציבור לא טיפש.

גלעד ארדן: בנושאים הכלכליים המשמעותיים ביותר – אנחנו רואים היום כמה הנושא של האבטלה הוא דרמטי במערכת הבחירות בארצות-הברית.

גלעד ארדן: אז כאן, ברוך השם, במדינת ישראל, אנחנו רואים – ולא נתייחס כרגע לתיקון של הסטטיסטיקאי הממשלתי, אבל אנחנו רואים כאן, אדוני היושב-ראש, מגמה הולכת ונמשכת של ירידה באבטלה.

גלעד ארדן: אפילו בחודש האחרון, עם כל הקשיים, ראינו ירידה משמעותית בהיקף האבטלה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז כשהאופוזיציה ממהרת לבוא כבר ולהזהיר את הציבור מפני גזירות כלכליות, היינו מצפים מהאופוזיציה להציג את התמונה המלאה בפני הציבור.

גלעד ארדן: את התמונה של ירידה בממדי האבטלה, את התמונה לא רק של מה שמתייקר במהלך השנים, הרבה פעמים בגלל מגמות עולמיות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, נא לשבת, לתת כבוד לשר – טורח להשיב בשם הממשלה על כל טענה וטענה שנשמעה פה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גלעד ארדן: אנחנו מצפים מהאופוזיציה, שעושה את מלאכתה, וטוב שהיא עושה אותה – ואדוני היושב-ראש, צריך לחזק, כפי שאתה עושה, את היכולת שלה, ולא משנה מה גודלה של הקואליציה, לשרת את הציבור מהאופוזיציה.

גלעד ארדן: זה לא פחות חשוב לחיזוקה של הדמוקרטיה.

גלעד ארדן: אבל עדיין היינו מבקשים שהאופוזיציה תציג בפני הציבור פעם אחת תמונה מלאה וישפוט הציבור.

גלעד ארדן: יש דברים שמתייקרים ויש דברים שצריך לפעול להוזלתם, אבל שתציג בפני הציבור באותה מידה גם כאשר מחירי הדלק יורדים בעשרות אגורות, והם ירדו השבוע, גם כאשר מחירי הסלולר בישראל יורדים במאות שקלים בחודש, והם ירדו בחודש האחרון, גם כאשר הממשלה מעניקה טיפולי שיניים חינם בהיקף של אלפי שקלים בשנה למשפחות החלשות ביותר, גם כאשר הגנים שנבנים יאפשרו לתת יום לימודים ארוך ויקלו באלפי שקלים על הורים שמגדלים ילדים קטנים.

גלעד ארדן: גם זה צריך להיות לנגד עיניהם של אזרחי מדינת ישראל כשבאים לאיים עליהם בגזירות כלכליות שיפגעו בהם ויקשו את חייהם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר גלעד ארדן על סיכום קצר וממצה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, נא לשבת במקום, כי אנחנו עומדים להצביע, ומי שלא ישב במקומו – ואני לא רוצה שאף אחד ירוץ, צריך להיזהר.

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שתי הצעות אי-אמון של קבוצות מהאופוזיציה.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה היא הצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש, אשר נומקה על-ידי חברת הכנסת חנין זועבי, בנושא: אחריות הממשלה ומשטרת ישראל להתגברות הפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 13 נגד – 61 נמנעים – אין הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 13 בעד, 61 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתן של סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש לא התקבלה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם – – –

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, הצבעתי במקומו של דני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כרמל שאמה מבקש לומר שהוא הצביע במקומו של דני דנון.

ראובן ריבלין: בגלל שינוי המקומות אני מקבל את הודעתו וקובע שהצבעתו של דני דנון תיוחס לכרמל שאמה, אבל אני מבקש מכולם להגיע בזמן ולא להתבלבל.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי ראש האופוזיציה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בנושא:

ראובן ריבלין: הקיצוץ האכזרי המתוכנן בתקציב המדינה והעלאת מס ערך מוסף.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה ומרצ להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 61 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה-מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, 61 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ לא נתקבלה וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: [מס' מ/678; "דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 28671; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כרמל שאמה, יושב-ראש ועדת הכלכלה, יציג הצעת חוק זו, שאין לה מסתייגים, ולכן נצביע עליה מקשה אחת מייד לאחר הצגת החוק.

ראובן ריבלין: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק היא הצעת חוק ממשלתית, והיא נועדה להאריך את ההסדר הקיים בענף מוניות השירות בישראל וכן להוסיף לו הוראות שונות.

כרמל שאמה-הכהן: רישוי ענף מוניות השירות הוסדר לראשונה בחקיקה בשנת 2005, כחלק מרפורמה כוללת במערכי התחבורה הציבורית בישראל.

כרמל שאמה-הכהן: ההסדר שנקבע אז היה הסדר זמני, וקבע כי רשיונות לפיו יינתנו רק עד ליום 31 בדצמבר 2010.

כרמל שאמה-הכהן: עם זאת, שר התחבורה הוסמך, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לדחות מועד זה בתקופות נוספות שכל אחת מהן לא תעלה על שנה אחת, ובלבד שסך כל תקופות ההארכה לא יעלה על שלוש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: מכוח סמכות זו נדחה המועד האמור עד 31 בדצמבר 2011.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק מאריכה את תחולת ההסדר הקיים וקובעת כי הסמכות לתת רשיונות תהיה עד ליום 31 בדצמבר 2013, עם אפשרות הארכה לתקופות נוספות, שכל אחת מהן לא תעלה על שנה, ובלבד שסך כל התקופות של ההארכה לא יעלו על שלוש שנים נוספות.

כרמל שאמה-הכהן: כאמור, ההסדר הקבוע כיום הוא הסדר זמני שהוא שלב מעבר בין מצב שבו לא היתה כלל הסדרה של הענף בחקיקה ראשית, לבין מצב של הסדרה מלאה בעתיד, המתוכננת להקיף את כלל אמצעי התחבורה ולשלב ביניהם.

כרמל שאמה-הכהן: עד היום לא הושלמו הליכי התכנון וההיערכות של המדינה ושל מפעילי התחבורה הציבורית השונים לפעולה במתכונת משולבת, ולפיכך יש צורך להאריך את ההסדר הקיים בכמה שנים.

כרמל שאמה-הכהן: מעבר לכך, אדוני היושב-ראש, במסגרת ההצעה שבפניכם מוצע להוסיף לפקודת התעבורה הוראות, ואף לתקן הוראות קיימות הנוגעות להסדרה ולרישוי מוניות השירות, כחלק מתהליך של הטמעת לקחים שהופקו מהפעלתו של ההסדר מאז שנת 2005.

כרמל שאמה-הכהן: אפרט בקצרה כמה מהוראות אלו: 1.

כרמל שאמה-הכהן: קביעת סייג על העברת רשיונות, שלפיו העברת השליטה בתאגיד שהוא בעל רשיון להפעלת קו שירות במוניות מחייבת היתר מאת המפקח על התעבורה.

כרמל שאמה-הכהן: אומנם הפקודה כנוסחה היום קובעת כי העברת רשיון להפעלת קו שירות למוניות מחייבת היתר מאת המפקח, אך מכיוון שרשיונות אלו ניתנים על-פי הוראות הפקודה רק לתאגידים, אפשר לעקוף את הדרישה להיתר על-ידי העברת השליטה בתאגיד שלו ניתן הרשיון.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן קובעת הצעת החוק כי בעת אישור העברת הרשיון יתחשב המפקח על התעבורה בשיקולי קידום תחרות, בדומה לחובה שחלה עליו בעת מתן הרשיון מלכתחילה.

כרמל שאמה-הכהן: 2.

כרמל שאמה-הכהן: מתן סמכות למפקח לשלול את הזכאות לרשיון להפעלת קו שירות מתאגידים שלא מימשו את זכותם לקבל או לחדש רשיון להפעלת קו שירות.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בתאגידים שנקבעו כזכאים לרשיון, לאחר שבקשתם נמצאה עומדת בתנאים וזכו בתהליך תחרותי, או שהיו פטורים ממנו, אך לא נטלו את רשיון קו השירות ולא הפעילו את קו השירות שלו נמצאו זכאים, או שקיבלו רשיון קו שירות וחדלו מלחדשו ומלהפעיל את קו השירות.

כרמל שאמה-הכהן: עד היום לא ניתנו למפקח סמכויות לטיפול במצב זה, אלא רק במצב שבו יש לתאגיד רשיון והוא נמנע מלהפעיל את קו השירות.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק מסמיכה את המפקח על התעבורה למסור לתאגידים אלו התראה, בכתב, שלפיה אם לא יממשו את זכאותם לקבל או לחדש את הרשיון לקו שירות בתוך 60 ימים מיום מסירת ההתראה, תישלל זכאותם, אלא אם כן התאגיד הוכיח כי לא מימש את זכותו מטעמים שאינם תלויים בו.

כרמל שאמה-הכהן: 3.

כרמל שאמה-הכהן: מתן סמכות למפקח לבצע שינויים והוספות ברשימת קווי שירות למוניות.

כרמל שאמה-הכהן: מכוח הפקודה פרסם המפקח בשנת 2005 רשימת קווי שירות למוניות, הכוללת את קווי השירות למוניות ואת מספר המוניות המקסימלי והמינימלי שיופעלו בכל קו.

כרמל שאמה-הכהן: עם זאת, למפקח לא ניתנה סמכות מכוח הפקודה לערוך שינויים כלשהם ברשימה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק מסמיכה את המפקח לערוך שינויים ברשימה ואף לפרסם רשימה נוספת.

כרמל שאמה-הכהן: יש לציין כי על-פי הצעת החוק השינויים ברשימה מתייחסים לשני עניינים בלבד: הראשון, איחוד כמה קווי שירות למוניות לקו שירות אחד, והשני, שינוי פרט מפרטי מסלול קו השירות למונית, הכולל, בהתאם להחלטת הוועדה, גם הארכת מסלול הקו.

כרמל שאמה-הכהן: שינויים אלו יבוצעו בהתחשב בין השאר בבקשות לשינויים שהוגשו למפקח עד ליום 30 בנובמבר 2009.

כרמל שאמה-הכהן: הגבלת תאריך הבקשות שיובאו בחשבון לעניין זה נקבעה למועד תחילת דיוני צוות משותף למשרדי התחבורה והאוצר ולנציגי ענף מוניות השירות, במטרה להבטיח שהבקשות הוגשו בתום לב, ולא באופן ספקולטיבי, לאור דיוני הצוות.

כרמל שאמה-הכהן: 4.

כרמל שאמה-הכהן: קביעה כי הליך מתן רשיונות, לגבי קווי שירות שיוסיף שר התחבורה לרשימה הקיימת בחוק ולגבי קווי שירות שייכללו ברשימה הנוספת שיפרסם המפקח – יינתנו רק בהליך תחרותי בהתאם לתקנות שיקבע השר לעניין.

כרמל שאמה-הכהן: נוסף על כך מובהר בהצעת החוק כי סמכות התקנת תקנות כאמור כוללת גם סמכות לקבוע תנאים והגבלות להשתתפות בהליך התחרותי.

כרמל שאמה-הכהן: אני סבור כי ההצעה שבפניכם הינה חשובה, ותאפשר לשפר ולייעל את מערך התחבורה הציבורית בכלל ואת ענף מוניות השירות בפרט.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואבקשכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: וכמובן זה שלב התודות וההערכות לצוות ועדת הכלכלה בראשות מנהלת הוועדה, גברת לאה ורון, היועצת המשפטית, עורכת-הדין אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, עוזרי הנאמנים לבנת נזרי ודרור נאור, ודובר הוועדה ליאור רותם, וכל מי שטרח, וחברי הוועדה שהיו בדיון, כולל דיון לילי.

כרמל שאמה-הכהן: עזרנו כי היה מדובר פה בפרנסה של אנשים ושירות לציבור – לא מהשכבות החזקות באוכלוסייה.

כרמל שאמה-הכהן: עזרנו לכולם, הצלחנו להגיע למשהו שבסוף כולם הסכימו לגביו, והבאנו, אני חושב, תוצאה טובה לעם ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: לחוק הזה לא הוגשו לא הסתייגויות ולא בקשות רשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים, רבותי, על הצעת חוק לתיקון פקודת תעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: קריאה שנייה, רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–11 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אפשר לעבור לקריאה שלישית?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: לפני שנמשיך בסדר-היום – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשע"ב–2012.

נאזם בדר: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 9), התש"ע–2010.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' כ/458; "דברי הכנסת", חוב' כ"ז, עמ' 28892; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, סעיף 4 בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (מס' 20), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני מוכרח להתנצל.

): נמצאים כאן ביציע אמי, אבי, דודתי ודודי.

): אני מצטער, יש לי נאום משעמם מאוד, אבל לפעמים יש גם כאלה כאן, וחלק מהחוקים הם באמת טכניים אבל גם הם חשובים.

): ואני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (מס' 20), התשע"ב–2012, הצעת חוק שהיא פרי יוזמה משותפת של חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ושלי.

): מדובר בהצעה טכנית בעיקרה, המובאת כחלק ממכלול גדול יותר של תיקונים לחוקים ולתקנון שהכינה ועדת הכנסת במהלך כהונת הכנסת הנוכחית.

): אנחנו השלמנו בשבוע שעבר את אישור התקנון החדש, ואנחנו ממשיכים בהשלמה של תיקוני חקיקה שנדרשים גם הם.

): סעיף 10א רבתי לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, מסדיר את ההליך לתיקון טעות טכנית שנפלה בנוסח חוק שהתקבל.

): לפי הסעיף יושב-ראש הכנסת פונה לוועדה הנוגעת בדבר, ואם היא קובעת שנפלה בחוק טעות הנובעת מפליטת קולמוס, השמטה מקרית, טעות דפוס וכיוצא באלה, היא מביאה לאישור הכנסת החלטה בדבר תיקון הטעות ללא צורך בהליך החקיקה המלא.

): עוד קובע הסעיף כי תחילתו של תיקון הטעות הוא מיום פרסומו ברשומות, אלא אם כן קבעה הכנסת שהתחילה היא מיום תחילתו של החוק שאותו מתקנים.

): בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לקבוע כי הוועדה תוכל לנקוט הליך של תיקון טעות לפי פנייה של יושב-ראש הכנסת או לפי הצעת היועץ המשפטי של הכנסת, וזאת כאימוץ של המצב שקיים הלכה למעשה, לפיו הבחינה בעניין הזה היא בחינה טכנית והיא נעשית על-ידי לשכת היועץ המשפטי של הכנסת.

): עוד מוצע לשנות את ברירת המחדל לגבי מועד תחילתו של תיקון הטעות, ולקבוע שתחילת תיקון הטעות תהיה מיום תחילת החוק שאותו מתקנים.

): וזאת גם נוכח העובדה שכך בדרך כלל נוהגים, וגם משום שההיגיון מחייב שאם התיקון הוא תיקון טכני שבא לתקן השמטה או טעות דפוס וכיוצא בזה, וודאי שהכוונה היתה שמלכתחילה הוא יחול ממועד תחילתו של החוק ולא ממועד מאוחר יותר.

): סעיף נוסף בהצעה עניינו תיקון טעות טכנית בסוגיית התקציב השנתי.

): מוצע לבטל את ההוראות המיוחדות בעניין זה, המהוות שריד לתקופה שבה נהגנו לכלול בחוק ההסדרים מה שנקרא "כספים ייחודיים", כך שעל תיקון הטעות בחוק התקציב יחולו גם כן ההוראות שיחולו על תיקון טעות בכל חוק אחר, וכך נגיע להאחדה ולפישוט של הדברים.

): הצעת החוק אושרה בהסכמה וללא הסתייגויות, ולכן אני כמובן מבקש מהכנסת לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שהכינה ועדת הכנסת.

): אני כבר אודה מכאן לצוות הוועדה: למנהלת הוועדה אתי בן-יוסף, לנועה בירן-דדון, לעאליה עודה ולדובר הוועדה שמעון מלכה, ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-דין ארבל אסטרחן, ולעוזרים שלי, לילך שלי, רועי שרעבי ואסנת טייב, שכולם סייעו במלאכת הכנת החוק.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כפי שנאמר, להצעת חוק זו אין הסתייגויות וגם אין בקשה לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים אם כך להצבעה, רבותי, בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (מס' 20), התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: קריאה שנייה, רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני יכול לעבור לקריאה שלישית?

): – – –

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (מס' 20), התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים –אין חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (מס' 20), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/466).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק המאבק בזיוף משקאות משכרים, התשע"ב–2012, של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

פניה קירשנבאום: תודה רבה.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה נועד להקים יחידת רגולציה, פיקוח, על זיוף משקאות חריפים, וזה נעשה מטעמים של השגחה על הבריאות של הציבור.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להדגיש שהמשקה האלכוהולי מורכב מכוהל אתילי, ואם מחליפים אותו בחומר אחר, כוהל מתילי, שנראה אותו דבר ואולי מריח אותו דבר, זה חומר מסוכן.

פניה קירשנבאום: משקה מזויף גורם לא רק לשכרות יתר, אלא הוא גורם לעיוורון ואפילו יכול לגרום למוות.

פניה קירשנבאום: אנחנו עדים לכך שגם בתוך הארץ וגם מחוצה לה מיוצרים משקאות חריפים שמופצים בארץ.

פניה קירשנבאום: לכן – יש דרכים, ואכן אפשר לפקח על הייבוא והייצור, אולי, של אלכוהול מזויף, ואני מבקשת להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להודיע פה, מעל הדוכן, שאני מחויבת בחוק הזה לתיאום גם עם משרד הבריאות וגם עם משרד האוצר ומשרד המשפטים, להמשך הקידום של החוק הזה, ואני מקווה שבעזרת כל המשרדים נוכל להכניס את החוק הזה לספר החוקים.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

יצחק וקנין: רבותי, אני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו כמה דוברים, אני אקרא את שמותם.

יצחק וקנין: מי שלא יהיה, רבותי, לא יוכל לדבר אחרי כן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: מוותר.

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב כץ – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב – לא מוותר.

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מכיר משקה שהוא לא מזויף.

נסים זאב: הלוא בסופו של דבר, כשילד בן 12 מסיים את שנת הלימודים שלו ועושה את מסיבת סוף השנה, כולנו יודעים באיזה הוללות ובאיזה סגנון של מסיבות מסיימים הנוער שלנו את החנגות שלהם; זה נקרא חגיגת סוף-שנה.

נסים זאב: ידוע שהיום מייבאים הכול מסין, מטאיוון, ולא מזמן, אם זכור לכם, אפילו החלב שהיה בסין גרם לקטל כי היה שם זיופים נוראיים.

נסים זאב: כמעט אין מוצר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מטלון.

יצחק וקנין: נסים זאב אומר – הוא שכן חדש, אתה לא מקשיב לו.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שזה – – –

יצחק וקנין: זה הנאום הראשון שלו כשהוא יושב לידך.

נסים זאב: אפריקה מוצפת היום בתרופות ובדברי מזון שגורמים להרבה מחלות קשות, ולכן, אני חושב, כל הנושא של היבוא – הפיקוח חייב לתת את דעתו עליו.

נסים זאב: עכשיו, הפפריקה האדומה – כולנו עכשיו מתעוררים – הפפריקה האדומה ביותר זה גם כן חלק מהזיוף.

נסים זאב: הצבע הוא צבע כימי, ואנשים חושבים שאולי פתאום יש פפריקה כל כך אדומה, שהיא נותנת טעם יותר – התבלינים פתאום נותנים יותר טעם באוכל.

נסים זאב: גם בעניין הזה נמצא זיוף רב.

נסים זאב: לכן, כשאנחנו מדברים על משקאות, צריך לתת את הדעת בכלל, באופן כללי, על כל מוצרי המזון, אדוני היושב-ראש, כי פעם זה יצא זיוף של עראק, ובני-הנוער שלנו אוהבים לשתות, ברוך השם, אין דבר כזה לעשות מסיבה בלי לשתות, בלי להשתכר, כטוב לב המלך ביין, והתרבות של השתייה, הקלוקלת, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש – חייבים לעצור את המשחית הזה, וזה לא משנה – ודאי אם זה מזויף זה הרבה יותר חמור, כי זה חומר כימי, והוא מסוכן יותר, ובפרט כשהוא מהול בכל מיני משקאות כאלה ואחרים, רמת הסיכון שאדם יכול ללקות באירוע מוחי, ולדפוק את המוח, כמו שאומרים – הוא רב.

נסים זאב: ולכן צריך לעצור את זה.

יצחק וקנין: הבעיה – שזה לא מסתיים במשקה האלכוהולי בלבד.

יצחק וקנין: הבעיה שעוד לוקחים מה שנקרא רד- בול, וכל מיני תוספים, ובכלל זה – לצערנו אנחנו בתרבות חדשה.

נסים זאב: לכן, אדוני, אני חושב שהחוק הזה מאוד חשוב, אבל מעבר לכך, שלא נחשוב שמה שלא מזויף הוא כשר למהדרין ומותר לנו לשתות באופן חופשי.

נסים זאב: ולצערי הרב, עם כל המגבלות ועם כל הרצון הטוב של החוקים שבאמת חוקקו פה חברי הכנסת לרוב – הייתי גם יושב-ראש ועדה, וגם דאגתי להעביר חוקים כלשהם כדי לעצור ולהגביל את כל הנושא של השתייה והאלכוהול בקרב הנוער, אבל אנחנו רואים שאין שליטה על זה.

נסים זאב: זה מצב שלא ההורים שולטים, ואין מצב שילד מבקש כסף לשתייה והוא לא מקבל.

נסים זאב: חסר להורה שיגיד לא.

נסים זאב: פשוט, ההורים לא יכולים להתעמת עם הילדים שלהם.

נסים זאב: ולכן אנחנו רואים, נכון – בסוף שנה אתה רואה את המסיבות ואת ההוללות, בפרט כשמדובר בכיתות ח'; בי"ב בכלל אין מה לדבר, המסיבות שם הן ממש שתייה עד מצב שמאבדים את הדעת.

נסים זאב: ולכן לפחות המגבלה הזאת, שלפחות השתייה לא תהיה מזויפת, ולא יהיה בזה חומר כימי.

נסים זאב: זה לפחות, הייתי אומר הרע, אבל במיעוטו קצת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, נסתיימה רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המאבק בזיוף משקאות משכרים, התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ו בסיוון התשע"ב, 5 ביוני 2012, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.