ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 26, 2009-05-26 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת – אני רואה רק חברי כנסת, חברות הכנסת עדיין לא הגיעו – היום, יום שלישי, ג' בסיוון התשס"ט, 26 בחודש מאי 2009 למניינם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 5), התשס"ט–2009.

איל ינון: החלטת ועדת האתיקה מיום ג' בסיוון התשס"ט, 26 במאי 2009, בעניין הכרה במנוחה אחרי לידה כהצדק סביר להיעדרות.

איל ינון: עוד אודיעכם, כי הונח אתמול נוסח מתוקן של הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הבטחת ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית, לרבות הבדואית, הדרוזית והצ'רקסית), התשס"ט–2009, של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כמצוות התקנון, הדבר הראשון שבו אנחנו מחויבים בכל יום שלישי הוא נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אבל לא אוכל להתחיל לשאול אתכם מי מבקש לדבר לפני שאקדם בברכה את האורחים הנכבדים הנמצאים כאן היום לרגל ציון יום היידיש, שהיה היום בכנסת על-פי בקשתה של חברת הכנסת ליה שמטוב – ותבוא על הברכה.

ראובן ריבלין: אנשים מאוד מכובדים.

ראובן ריבלין: אנחנו החיינו את השפה העברית במאבק העקרוני כאשר שבנו לארצנו, כבוד השר, ובצד הלדינו, היו הרבה תפוצות שהיידיש היתה "מאמע לשון" שלהם, שבתרגום חופשי לעברית – שהרי כאן, בכנסת, אנחנו מדברים או עברית או ערבית – הוא שפת אם.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים אתכם בברכה.

ראובן ריבלין: לצערי הרב אינני יכול להכביר מלים, כי מצוות התקנון מחייבת אותי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, כדי שנוכל לדעת מי מבקש לדבר, נא להצביע.

ראובן ריבלין: בינתיים אני קובע שחבר הכנסת הראשון אשר ידבר יהיה חבר הכנסת אפללו, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, לרשותו של אדוני עומדת דקה, כמו לשאר החברים.

ג'מאל זחאלקה: אפללו – בגלל האל"ף או בגלל הגודל?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הואיל ונעדרת בשבועות האחרונים – בגלל עיסוקים, כמובן – בימי שלישי בדקה הראשונה, אז לא שמת לב – חבריך בסיעה יאמרו לך שאינני מקפח איש, למרות נטייתו של הרוב תמיד לקפח את המיעוט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו – בבקשה, אדוני.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד הנשיא לשעבר נבון, שנמצא אתנו, אורחים יקרים, היום הוא יום מיוחד.

אלי אפללו: דווקא כאדם שלא יודע לדבר יידיש, אני זוכר מילדותי את התוכניות הנהדרות בטלוויזיה ביידיש – וגם התיאטרון העשיר והמבורך הזה.

אלי אפללו: היום הזה אני מברך על היוזמה הזאת.

אלי אפללו: אני מקווה שנוכל לעשות בהמשך שהדורות הבאים ילמדו את השפה הנהדרת הזאת, היידיש, ושיוכלו כל תושבי מדינת ישראל ללמוד, אולי בבתי-הספר, את השפה החשובה שלנו, שהיא שפת היידיש.

אלי אפללו: תהיו ברוכים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי הכנסת, בסוף השבוע האחרון התפרסם ריאיון מרתק עם הגנרל האמריקני דייטון, המופקד על אימון הכוחות של ביטחון הפנים ברשות הפלסטינית.

אריה אלדד: אחד הדברים המעניינים שאמר שם דייטון הוא – הוא ביקש מאתנו שלא נתבלבל.

אריה אלדד: כלומר, הכוח הזה יהיה כוח לביטחון פנים מצוין, להבנתו, אם תקום מדינה פלסטינית.

אריה אלדד: אבל אם מאיזושהי סיבה לא תקום מדינה פלסטינית, הכוח הזה יפעל נגדנו, נגד מדינת ישראל.

אריה אלדד: כה אמר דייטון.

אריה אלדד: אני מבין שתמיכת ישראל באימונים האלה ובהכשרה הזאת ניתנה כשממשלת ישראל תמכה ברעיון להקים מדינה פלסטינית ביהודה, שומרון ועזה.

אריה אלדד: גונבה השמועה לאוזני שראש הממשלה הנוכחי הוא לא בדיוק בעמדה הזאת; הוא חושב שזה ממש מסוכן למדינת ישראל להקים מדינה פלסטינית.

אריה אלדד: אז אם זה נכון, למה אנחנו ממשיכים להיות מעורבים באימון הכוחות שעלולים לפעול נגדנו?

אריה אלדד: או, במלים אחרות, אם כבר נתנו להם רובים, למה לאמן אותם בקליעה?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת לוין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: אנחנו מציינים היום בכנסת את יום תרבות האידיש והיידיש.

דב חנין: אני רוצה לברך את כל האורחים שיש לנו כאן, בכנסת.

דב חנין: אני לא דובר את השפה, לצערי, אבל קצת למדתי מהתרגומים לעברית של יצירות שנכתבו ביידיש.

דב חנין: אני יודע שזו תרבות, ושפה, עשירה, מגוונת, מרתקת.

דב חנין: יש בה הרבה מאוד דברים מתקדמים ומרשימים, אוצר של דורות של אנשים, משכילים ופשוטי עם, שיצרו תרבות עממית נפלאה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, שימורה של התרבות הזאת הוא אתגר חשוב ביותר של החברה הישראלית.

דב חנין: ממשלת ישראל צריכה להקצות את המשאבים לתיאטרון היידי, שפעיל היום בארץ, לתרבות היידית שקיימת; מערכת החינוך צריכה לתת מקום לשפה היידית בתוכה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, מעבר להכרזות ולהצהרות, אני מאוד מקווה שמהיום הזה אנחנו נצליח לחלץ גם פעילות אמיתית למען התרבות היידית בישראל.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: כבוד האורחים, אנחנו מאוד מכבדים אתכם, אינני יכול להסביר לכם זאת ביידיש, אבל אם הייתם מסבירים לי ביידיש, הייתי מבין מה שאני אומר עכשיו: בכנסת לא מוחאים כפיים.

ראובן ריבלין: גם לא תמיד מגיע לנו שימחאו לנו כפיים, אבל בכנסת לא מוחאים כפיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, ואחריו – חבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, עבורי היידיש זה בית סבא וסבתא.

יריב לוין: סבתי בתיה, זיכרונה לברכה, וסבי יהודה, ייבדל לחיים ארוכים, היו מדברים ביניהם יידיש כדי שאני לא אבין.

יריב לוין: מה שנשאר לי מזה זה בעיקר שתי מלים – אני מקווה שאני הוגה אותן נכון: דער קליינער, שזה הקטן, וזה היה אחי; ודער גרויסער, זה היה אני, ואולי טוב שלא הבנתי לפעמים מה נאמר מעבר לכך.

יריב לוין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולומר שלא רק את שפת היידיש צריך לעודד ולטפח.

יריב לוין: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שבמדינת ישראל בשנתה ה-61 עדיין לא הסדרנו את מעמדה הרשמי של השפה העברית בצורה מסודרת.

יריב לוין: הגיעה העת שנטפל בעניין הזה, ואני מתכוון להגיש הצעת חוק שתסדיר את מעמדה של העברית כשפה הרשמית המרכזית והראשית במדינת ישראל; הצעת חוק שהכנתי בשעתו עבור חברת הכנסת לבנת, שהוגשה על-ידה בכנסת הקודמת ותוגש בימים הקרובים גם בכנסת הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברכות לחסידי שפת היידיש.

ניצן הורוביץ: זו גם המורשת של משפחתי ומה שאומר עכשיו מצטרף לעניין.

ניצן הורוביץ: כפי שחשוב לשמר נכסי תרבות, למשל שפת היידיש, שפות אחרות ומורשת של קבוצות שחיות כאן בארץ, חשוב לעשות את זה באמצעות הכלים המודרניים שיש בידינו, בראש ובראשונה באמצעות השידור הציבורי.

ניצן הורוביץ: למרבה הצער, ישראל בימים האלה הולכת עוד צעד בכיוון של חיסול השידור הציבורי, ואני מתכוון לחדשות המקומיות.

ניצן הורוביץ: רבים מעובדי החדשות המקומיות, שמשודרות עכשיו במסגרת רשות השידור, מקבלים בימים האלה מכתבי פיטורים.

ניצן הורוביץ: המפעל הגדול הזה, שמקרב את הפריפריה לשיח התקשורתי, שלא מתעסק רק ברייטינג, שמתעסק בתרבות, בחינוך, בנושאים כמו אלה שמעסיקים את האנשים האלה כאן, עומד בסכנת סגירה.

ניצן הורוביץ: התקצוב הוא ממש מגוחך.

ניצן הורוביץ: אלה פרוטות יחסית לבזבוזים האחרים שאנחנו מבזבזים.

ניצן הורוביץ: אני קורא מכאן להציל את החדשות המקומיות במדינת ישראל ולמנוע את סגירת ההפקה ו-150 העובדים שנותנים את הנשמה כדי ליידע אותנו במה שקורה בסביבת מגורינו.

ניצן הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת פלסנר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אחת ההנאות שלי שאני זוכר היא, שהמורה בתיכון ביקשה מתלמיד הכיתה לקרוא את "מוטל בן פייסי החזן".

ג'מאל זחאלקה: זו היתה הנאה ענקית.

ג'מאל זחאלקה: גמרתי את הספר בתוך שלושה ימים כשהייתי עדיין בכיתה ט'.

ראובן ריבלין: למדת אותו ביידיש?

ג'מאל זחאלקה: בעברית.

ג'מאל זחאלקה: אני גם מודה ומתוודה שלא סיפרתי אפילו לחברים שלי, שהייתי רואה תוכניות ביידיש – של ענת עצמון ואבא שלה שרים בטלוויזיה, ויצא לי לא להתעמק, אבל להיחשף לתרבות היידיש.

ג'מאל זחאלקה: זכורה לי אמרתו של בשביס-זינגר, חתן פרס נובל.

ג'מאל זחאלקה: כשאמרו לו ששפת היידיש מתה, הוא אמר: 300 שנה אומרים שהשפה מתה והיא עדיין חיה.

ג'מאל זחאלקה: אם כבר נפתח הנושא הזה, אסור לגשת ליידיש בגישה טכנית.

ג'מאל זחאלקה: זו שפה שנותנת מקום לחלש, היא אנטי-אלימה, נגד האלימות, נגד הכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: זו תרבות של קורבן.

ג'מאל זחאלקה: לא לגשת אליה בגישה טכנית, גישה של עוד הירואיזם לאומני, אלא להיפך – לקחת את העניין, את המהות של תרבות היידיש, וזה העניין.

ג'מאל זחאלקה: אני חושש שמהללים את היידיש אבל רוצחים אותה.

ראובן ריבלין: לא להשתמש במלים כאלה, הורגים זה מספיק.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת גנאים.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אני חושב שאחד הנסים, או אחד הדברים הנפלאים ביותר של העשייה הציונית, היה חידוש השפה העברית.

יוחנן פלסנר: זה מפעל שלא ייאמן.

יוחנן פלסנר: היה קשה להאמין שנבוא מעשרות ארצות שונות ונצליח לחדש את השפה העברית ולהשתמש בה בחיי היום-יום.

יוחנן פלסנר: היום, בפרספקטיבה של 60 שנה, אנחנו מסתכלים אחורה על התרבות הישראלית, כי החידוש של העברית, היתה לו תרומה אדירה גם לנושא הלאומי היהודי.

יוחנן פלסנר: עכשיו כשאנחנו מסתכלים בפרספקטיבה של 60 שנה – חידוש העברית לא מספיק.

יוחנן פלסנר: יש לנו עולם תרבותי עשיר, שלם, שאת חלקו הזנחנו עם המאמץ האדיר הזה לחדש את העברית, וזה לא רק שפת היידיש, אלא תרבות יהודית שלמה ועולם יהודי שלם שנלווה אליה.

יוחנן פלסנר: כאן יש לנו מצווה להעמיק את השורשים ולחדש את אותה תרבות, כמובן עם העמקת השורשים היהודיים שלנו.

יוחנן פלסנר: במקביל לאירוע של ציון יום היידיש בכנסת היה אירוע שבו ציינו את הפעילות של רשת בתי-המדרש בישראל, שבאמת מאוד מתפתחים.

יוחנן פלסנר: אני חושב ששני הדברים האלה גם יחד, היידיש ולימוד היהדות, הם עוגנים שאנחנו צריכים להוסיף לעברית.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק בגלל היידיש אני מאפשר לכם לגלוש מהדקה, אבל אני מבקש להקפיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים, יידיש אני לא יודע, לכן לא אדבר על היידיש.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על הצעת החוק לאיסור יום ה"נכבה".

מסעוד גנאים: לפי דעתי, עצם הצעת החוק היא הוכחה שיהדות המדינה שולטת בדמוקרטיה שלה ועולה עליה, והצעה זו מראה רוב יהודי שמפוחד מעצם קיום רגשות והרהורים בלבבות ובמחשבות של הערבים.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה להאריך, רק בשביל המפלגה שהגישה את ההצעה יש ציטוט טוב מאוד מראלף אמרסון.

מסעוד גנאים: בספר המסות שלו הוא אומר: איש לא יביא לך שלום מלבדך עצמך.

מסעוד גנאים: דבר לא יביא לך שלווה מלבד ניצחון על עקרונותיך.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גנאים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת דנון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמה אני שמח, כיוון שאינני יודע יידיש, כמו שאמר חבר הכנסת פלסנר, שהשפה העברית חיברה בינינו, ואני מודה להשם על כך שהיא קמה לתחייה, כמו שאני מאחל לשפת היידיש שתמשיך ותכה שורשים היכן שהיא צריכה.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, על המצב הבלתי-נסבל בהר-הבית, מקום המקדש, מקום שיהודים מבקשים לפקוד.

מיכאל בן-ארי: המקום נתון לאפליה מתמדת על-ידי רשויות החוק, שלא מאפשרות ליהודים לבצע שם כמה דברים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה למנות כמה דברים שיש בהם אפליה: יהודים, מותר להם לעלות להר-הבית אך ורק חמישה ימים בשבוע, בשעות מצומצמות במשך היום, רק משער אחד, בזמן שאם אתה ערבי-מוסלמי, מותר לך להיכנס מכל שער אפשרי, בכל שעה ביום.

מיכאל בן-ארי: בצורה כזאת אנחנו מאבדים את החיבור המיוחד והיחיד שיש לנו אל הר-הבית, מקום המקדש.

מיכאל בן-ארי: בכניסה להר-הבית יש שער שהוסב על-ידי הווקף, ושם כתוב:

מיכאל בן-ארי: חצרי מסגד אל-אקצא וכל הכלול בהם הם מורשת אסלאמית ואנושית.

מיכאל בן-ארי: שקר שאין כדוגמתו; זה הר-הבית, זה לא חצר של אל-אקצא, ומעבר לזה – המורשת היא מורשת יהודית, וראוי היה למחות על כך מעל במת הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול למחות כל מחאה מעל במת הכנסת על דעתו ועל אמונתו, זה לגבי כולם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת והבה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים, אני מקווה שכמו שאנחנו רואים את תיאטרון "הבימה" מחדש את פניו, גם השפה היידית תצמח ותגדל ונהיה גאים בה.

דני דנון: בעוונותי אני לא יודע יידיש, אבל מלה אחת אני מתכוון ללמוד מחברי שנמצאים פה באולם.

דני דנון: המלה היא: קבלני משנה.

דני דנון: ובנושא המדיני, אדוני היושב-ראש, אני מרגיש שיש היום ציפייה מראש הממשלה וממפלגת הליכוד שנהיה קבלני משנה של מפלגות השמאל.

דני דנון: חשוב מאוד להבין שהליכוד רץ עם מצע ברור בבחירות האחרונות.

דני דנון: אנחנו לא קבלני משנה של מפלגות השמאל בנושא פינוי יישובים יהודיים ובנושא הקמת מדינה פלסטינית, ולכן אני חושב שלעתיד הקרוב חשוב שנבין שאנחנו עם דרך עקרונית, אידיאולוגית, ובעברית המלים האלה פשוטות – אנחנו ניישם את המדיניות של הליכוד.

דני דנון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קיימנו היום דיון בוועדת הפנים בנושא הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, שהכריזו על שביתה פתוחה.

מגלי והבה: מצבן קשה, ולא משלמים משכורות לרוב העובדים בכל הרשויות.

מגלי והבה: אין להם שום סיוע והם לא יכולים לנהל את חיי היום-יום שלהם, ולא הממשלה ולא שר הפנים מוצאים את הפתרונות.

מגלי והבה: היום יצאנו בקריאה גם לראש הממשלה וגם לשר הפנים להתייחס לרשויות ולסייע להן עוד לפני שהתקציב נגמר ולפני שיהיה מאוחר מדי.

מגלי והבה: לא יכול להיות שאוכלוסייה של 30,000 איש, במשך 61 שנים עדיין לא פותרים את הבעיות היסודיות שלה, ובעיקר את הבעיות היומיומיות.

מגלי והבה: אולי בשפה היידית, ביידיש, נפנה אל שר הפנים, אל ראש הממשלה, ואני מברך את כל אלה שנמצאים פה – אולי הישועה תבוא מדוברי היידיש וראש הממשלה ושר הפנים יבינו אותנו.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה, ואחריו – חבר כנסת טיבי.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מקומות שבהם אנשים צעירים מדברים ביידיש הם דווקא בחלקים נכבדים של החברה החרדית, אבל אני רוצה לומר דווקא לחברה החרדית, בעברית מאוד ברורה – אתמול נערך כנס בירושלים בנושא ההפרדה בין המינים באוטובוסים המכונים אוטובוסי מהדרין.

אורי אורבך: אני חושב שצריך להיות לפה גם לחרדים שחרדים להביע את מחאתם נגד אוטובוסי מהדרין.

אורי אורבך: יש חרדים רבים שרוצים לנסוע יחד ובצניעות באוטובוסים כפי שהם הורגלו שנים רבות, אבל אין להם אומץ או יכולת להביע את המחאה.

אורי אורבך: אין להם חברי כנסת שמייצגים אותם, אף שהם רוצים לנסוע באוטובוסים מעורבים בצניעות ויחד, ואין להם עיתונים שיביעו את העמדה שלהם.

אורי אורבך: אני חושב שצריך להתנגד לאוטובוסי מהדרין, כי הם לא מהדרים אלא מחמירים, בעיקר נגד ציבור הנשים החרדיות, ועל כן אני חושב שצריך לצאת נגד האוטובוסים האלה, שאינם אלא חומרת סרק.

אורי אורבך: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צרצור – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: אם לא טיבי, יהיה ביבי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בצל החגיגות לשפת היידיש, מצאתי לנכון להביא את סיפורו של האסיר הפלסטיני פאיז עבד-אלמהדי סאלם זיאדאת.

אברהים צרצור: התברר לאחרונה שהאסיר סובל מסרטן הלבלב וימיו ספורים.

אברהים צרצור: הנהלת בית-הסוהר מודעת לעובדות האלה, ולכן נתנה לחבריו להיות לידו רוב הזמן.

אברהים צרצור: כמו כן, הומלץ על-ידי קבוצה של קצינים לאפשר למשפחתו לבקר אותו בכלא בחדר פתוח.

אברהים צרצור: לנוכח העובדות האלה, אני פונה אל כל מי שיכול לעזור לשחרורו של האסיר הנ"ל.

אברהים צרצור: יש לי יסוד מוצק להאמין שלא תהיה לרשויות בישראל כל התנגדות שהאסיר פאיז זיאדאת יעביר את שארית חייו בחיק משפחתו.

אברהים צרצור: תודה.

ראובן ריבלין: האם הוגשה בקשת חנינה לנשיא?

אברהים צרצור: אני לא יודע את הפרטים.

ראובן ריבלין: אז תברר, ואם הוגשה בקשה תעביר לי העתק.

ראובן ריבלין: אבקש לבדוק את הנושא, כמובן – על מה הוא שפוט.

ראובן ריבלין: אם הוא לא הגיש בקשת חנינה, איש מחברי הכנסת לא יוכל לעזור לו.

אברהים צרצור: אני אשמח מאוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, ואחריו – חבר הכנסת אגבאריה.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני נשיא המדינה לשעבר, אורחים נכבדים, בצעירותי, בגיל עשר, הסתובבתי בפתח-תקווה, ולידנו היה מושב שקראו לו "בהדרגה".

אריה ביבי: שם עבדנו בקטיף תות-שדה.

אריה ביבי: אז הייתי מסתובב שם ואומר: "עס איז דא ארבעייט"?

אריה ביבי: זה מה שידענו ביידיש.

אריה ביבי: כך היינו עובדים ומביאים כסף הביתה.

אריה ביבי: לימים ראיתי את "בוסתן ספרדי" וראיתי עוד הצגות, גם בערבית.

אריה ביבי: אבל מה שבאמת תפס אותי זה השירים ביידיש של דודו פישר, שיש לו קול פעמונים.

אריה ביבי: זמר כזה, ששווה כל מלה.

אריה ביבי: היות שהוא מכבד אותנו כאן, אז אנחנו מחזירים לך כבוד פה.

אריה ביבי: כל הכבוד, תמשיך.

אריה ביבי: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: לא שמתי לב שכבוד הנשיא החמישי של מדינת ישראל נמצא אתנו כאן.

ראובן ריבלין: באמת האדם אשר עודד את היידיש יותר מכול על-ידי הקפדה על תרבות הלדינו, אשר הביאה לידי הבנה שכל תרבויות ישראל בתפוצותיהן הן תרבויות שחשוב לשמר אותן.

ראובן ריבלין: אנחנו מודים לכבוד הנשיא שנמצא כאן ומקדמים אותו בברכה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, "איך פארשטען א ביסל יידיש".

עפו אגבאריה: ברוכים הבאים, אהלן וסהלן.

עפו אגבאריה: אבל לא על זה אני רוצה לדבר.

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר על משהו אחר, על זה שאנחנו שומעים בחדשות כל הזמן על התרגיל שהולך ומתחיל להתקרב בסוף החודש – תרגיל ענק שמימיו לא היה במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: תרגילים כאלה – אנחנו עדים שכן היו בעבר.

עפו אגבאריה: אני אפילו הייתי שותף לכמה תרגילים כאלה, בתור רופא, במלחמה, באב"כ ובדברים כאלה.

עפו אגבאריה: אבל הדבר החדש בתרגיל הזה, זה שיש איזה תרגול איך להתנגד ואיך להילחם באוכלוסייה הערבית, אזרחי מדינת ישראל, בזמן משבר.

עפו אגבאריה: אני חושב שדבר כזה, כאשר מתחילים וזה תופס כותרות בעיתונים – אני חושב שזה גורם להתססה וזה גורם לאיזו הסתה נגד האוכלוסייה הערבית.

עפו אגבאריה: לכן, אני מבקש מהאנשים הנוגעים בדבר להוריד את הדבר הזה מהתרגיל.

עפו אגבאריה: זה לא יקדם לא את ההבנה ולא את הדו-קיום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להקפיד על דקה, חברי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים הלך לעולמו ניל סחר.

יואל חסון: ניל סחר היה מי שייסד למעשה את הפרלמנטים לנוער בישראל, אדם שמשנות ה-60 וה-70 ועד יום מותו קידם מנהיגות של בני נוער בבתי-ספר, בפריפריה, בערים הגדולות, בתנועות הנוער – בכל מקום אפשרי.

יואל חסון: הוא יצר אצל הצעירים את הרצון להנהיג וכינס ויצר עבורם את הפלטפורמה המתאימה שנקראת הפרלמנטים לנוער.

יואל חסון: ניל סחר היה קודם כול איש ספר, אדם שכתב, שידע לכתוב בצורה מרתקת ומדהימה ולספר את סיפורה של הארץ הזאת ואת סיפורי המנהיגות של המדינה הזאת.

יואל חסון: מצאתי לנכון לציין בכנסת ישראל את ניל סחר, זיכרונו לברכה, אדם שתרם רבות למנהיגות הצעירה.

יואל חסון: גם אני הייתי חלק ממנה וחלק מהפרויקט הזה, וחשבתי שנכון בבית הזה לציין אותו, את ניל סחר.

יואל חסון: יהי זכרו ברוך.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: הזמנתי את חבר הכנסת סעיד נפאע, ואחריו – חבר הכנסת מיכאלי.

סעיד נפאע: תודה, כבודו.

סעיד נפאע: לשמחתם של רבים ולדאבון לבם של מעטים, אני מקווה – – –

ראובן ריבלין: סגן יושב-ראש הכנסת, כל עם ישראל רואה אותך, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מתחיל מהתחלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: התחלתי ואמרתי, שלשמחתם של רבים, אני בטוח, ולדאבון לבם של מעטים, אני מקווה, גרות בעיר כרמיאל 800 משפחות ערביות.

סעיד נפאע: אבל נראה שהדבר לא כל כך נעים לחלק מחברי הבית הזה, וביום שישי הם מצאו לנכון לפגוש את ראש העיר כדי לבקש לגרש את המשפחות האלה מכרמיאל, וגם להטיל הגבלות על רכישת דירות שם.

סעיד נפאע: אני לא רוצה להיכנס לבעיה למה אנשים בכלל הלכו לכרמיאל לגור שם, אבל אני חושב שצריך לראות בדבר הזה דווקא ברכה ולא קללה, קל וחומר חברי הבית הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חברתי ליה שמטוב, שיזמה באמת יום מיוחד בכנסת לכבוד התרבות היידית, ולכל הפעילות שהיא עשתה היום.

אברהם מיכאלי: לצערנו, לא כולנו הצלחנו להשתתף בחגיגה הזאת, אבל אני חושב, אדוני היושב-ראש – לפעמים אדוני היושב-ראש מעיר.

אברהם מיכאלי: יש 47 עדות, אדוני אמר פעם?

אברהם מיכאלי: אני חושב שיש עדות שהן עדיין כנראה המובילות בתרבות שלהן, ומגיע להן שגם השפה שלהן לא תישכח בקרב הדור הצעיר.

אברהם מיכאלי: לא מספיק שהמבוגרים דיברו אלא גם בהרבה שפות אחרות, של הרבה עדות, אני חושב שצריך להנחיל את זה כמורשת, מסב לבן ומבן לנכד.

אברהם מיכאלי: אני מברך את ליה על שהיא יזמה את היום הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: בגלל זה אנחנו נקראים כור היתוך, שבו אנחנו מתיכים את כולם יחד על מנת ליצור את הישראליות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת זועבי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את חברת הכנסת שמטוב על היוזמה.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס לנושא אחר.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מילר העלה נושא על סדר-יום של הכנסת, ואני סבור שמן הדין להעלות את הנושא הזה לדיון הציבורי, וזה העניין של ה"נכבה".

טלב אלסאנע: אבל לדעתי, הבעיה איננה עם אלה שמעלים על נס את זכר האירוע הזה, אלא מי שאשם – הוא מי שאחראי.

טלב אלסאנע: איך קרתה ה"נכבה"?

טלב אלסאנע: מי האחראי ל"נכבה"?

טלב אלסאנע: מה הממדים שלה?

טלב אלסאנע: מה המשמעויות שלה?

טלב אלסאנע: אינני רוצה להעלות את זה מתוך רצון להתריס, אלא זה דבר חשוב כדי ליצור פיוס אמיתי, לא ברמה של מנהיגים, אלא ברמה של עמים, כדי שכל אחד ידע ויחווה את מה שחווה הצד השני.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה הבסיס לדו-קיום אמיתי, כאשר יודעים גם את העבר, ועל בסיס ההבנה הזאת אפשר לבנות עתיד טוב יותר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, ואחריה – חבר הכנסת אמסלם.

ראובן ריבלין: יסיים – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אורחים נכבדים, אני רוצה לדבר על נושא שהוא אחת הבעיות הכי קשות שאתן מתמודדים הסטודנטים הערבים, וזו הבעיה של הפער בהישגי הפסיכומטרי בין הנבחנים הערבים לבין הנבחנים היהודים.

חנין זועבי: נתוני הבחינה בשנת 2008 מצביעים על פער של 100 נקודות.

חנין זועבי: העניין עצוב בגלל שזה אחד הפערים הכי יציבים, ובמהלך השנים האחרונות לא חל שום שיפור בתוצאות הנבחנים.

חנין זועבי: עצוב וגם מכעיס עוד יותר שוועדות ודוחות רבים, גם רשמיים, הוגשו בעניין וכלום לא השתנה.

חנין זועבי: קחו למשל את דוח ועדת המשנה לקידום ההשכלה הגבוהה בקרב האוכלוסייה הערבית, שהצביע כבר בשנת 2002 על פער שעמד אז על 123 נקודות.

חנין זועבי: הוועדה המליצה אז על שינויים בבחינה הפסיכומטרית וכינון מנגנון מפצה לאוכלוסיות החלשות.

חנין זועבי: עוד נתון חשוב הוא שהפער בנתוני הבחינה גבוה יותר מהפער בין הסטודנטים מבחינת ההישגים האקדמיים.

חנין זועבי: כלומר, הבחינה חוסמת את התלמידים הערבים מלהגיע ללימודים גבוהים, אך ברגע שהם מתקבלים ללימודים, הם מצליחים הרבה יותר.

חנין זועבי: זוהי נקודה חשובה שיש להתייחס אליה ברצינות.

חנין זועבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת זועבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמסלם – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו יסיים חבר הכנסת אחמד טיבי.

חיים אמסלם: תודה.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך על היוזמה המכובדת להחייאת שפת היידיש ותרבותה.

חיים אמסלם: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נמצאים ימים ספורים לפני חג השבועות, לפני חג מתן תורה.

חיים אמסלם: אין אומתנו אומה אלא בתורותיה, כך נאמר.

חיים אמסלם: שיבתנו לציון אחרי אלפיים שנות גלות, שבה אנחנו רואים את קיום חזון הנביאים והבטחת התורה בפרשת האזינו – "אם יהיה נדחך בקצה השמים משם יקבצך ה' אלקיך ומשם יקחך" – תלויה בהחלט בתורה.

חיים אמסלם: התורה כתוב בה: "תורה צוה לנו משה מורשה", ועל ארץ-ישראל כתוב: "ונתתי אותה לכם מורשה".

חיים אמסלם: אחיזתנו בתורתנו היא אחיזתנו הבלתי-נפרדת בארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמסלם.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה.

אחמד טיבי: אפרופו יום היידיש, מאוד אהבתי את הקריקטורה של בידרמן היום, שלי ושלך.

אחמד טיבי: אבל – – –

ראובן ריבלין: זה טיבייה.

ראובן ריבלין: טיבייה.

אחמד טיבי: הוא קריקטוריסט מעולה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, האמת היא – אנחנו לא מבינים יידיש.

אחמד טיבי: אני לא מבין יידיש.

אחמד טיבי: אני אספר לכם מה קורה כשמישהו מדבר יידיש כאן – כמעט מה שקורה כשאנחנו מדברים ערבית, מה עושים חברי הכנסת האחרים.

אחמד טיבי: יש אמירה ביידיש שאומרת שכשהבנות העניות הולכות לרקוד, הנגנים הולכים להשתין – סליחה על הביטוי.

אחמד טיבי: איך אומרים את זה?

אחמד טיבי: אז אן ארעמער מיידל גייט טאנצן, גיין די כלייזמר פישן.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: רבותי, אף-על-פי שזה מופע, לא מוחאים כפיים.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מברך את ליה שמטוב, אבל אנחנו נחקה אותה שיהיה גם יום של השפה הערבית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: קודם כול, שתי השפות הרשמיות של הכנסת הן עברית וערבית.

ראובן ריבלין: אנחנו היום השתמשנו בכמה מלים ביידיש והרשינו זאת, בגלל הציון של יום היידיש בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: יום תרבות היידיש בכנסת בסימן מאה-וחמישים שנה להולדתו של שלום עליכם ולציון עשרים שנה להקמת תיאטרון "יידישפיל"

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא החמישי, גבירותי ורבותי, אורחים יקרים, וביניהם באמת מטובי האמנים בישראל, שגם מפליאים בדיבור ביידיש: משפחת עצמון – שמוליק וענת – יעקב בודו, שכולם קוראים לו בודו משום שהוא נהיה לבודהה אצל צעירי ישראל, ששי קשת, פישר היקר וכל האחרים אשר באו והיו כאן, ושאני, לבושתי, לא מכיר אותם בשמותיהם – וזו רק בושתי ולא בושתם – אנחנו מקבלים את כולכם בברכה ובאהבה.

ראובן ריבלין: אנחנו, אדוני הנשיא, מציינים היום בכנסת, ביוזמתה של חברת הכנסת ליה שמטוב, את יום היידיש, ואני מזמין אותה לשאת דברים בהצעה לסדר-היום בנושא: יום תרבות היידיש בכנסת בסימן 150 שנה להולדתו של שלום עליכם ולציון 20 שנה להקמת תיאטרון "יידישפיל" – הצעה לסדר-היום שמספרה 458.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ראובן ריבלין: תשיב השרה לענייני גמלאים, חברת הכנסת לאה נס.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ליה שמטוב: הער פורזיצער, בכובדיקע כנסת, א-מיניסטר, מיינע טיירע געסט.

אברהים צרצור: תרגום בבקשה, תרגום.

אחמד טיבי: אחרת את יודעת מה נלך לעשות.

ליה שמטוב: אמרתי: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, שרים, אורחים נכבדים.

ליה שמטוב: יזמתי את יום היידיש לציון 150 שנה להולדתו של שלום עליכם ו-20 שנה לקיומו של תיאטרון היידיש, לאור החשיבות הרבה שאני רואה בשימור שפת היידיש והתרבות שלה.

ליה שמטוב: היידיש היא שפה שבה דיברו יהודי אירופה.

ליה שמטוב: דיברו על דברים ברומו של עולם וגם על דברים של יום-יום.

ליה שמטוב: השפה הזאת היתה חלק מהחיים ומהתרבות של רבים מהיושבים פה.

ליה שמטוב: היידיש, בשנות קיומה הרבות, ליוותה את העם היהודי בחיים הרגילים ובחיי התרבות והרוח של הקהילות היהודיות באירופה.

ליה שמטוב: היידיש היא שפה יפהפייה ומצחיקה.

ליה שמטוב: היא מכילה את ההומור של עם ישראל, על העוקצנות העדינה שלו, ועל הפשטות המתוחכמת שלו.

ליה שמטוב: כדוגמה אני מבקשת להקריא לכם קטע מיצירתו של יורם טהר-לב, שמדבר על היופי וההומור של השפה הזאת: "הגאווה הלאומית שלנו אומרת כל בוקר: / אני בארץ, טוב בארץ – – –" – אבל איך זה נשמע ביידיש?

ליה שמטוב: – "איך בין אין דער ערד, / גוט אין דער ערד.

ליה שמטוב: // שימו לב, לא לחינם אומרים/ שביידיש זה מצלצל יותר טוב,/ כי יידיש שפה מצחיקה, מתוקה, מפנקת.

ליה שמטוב: / כששומעים בדיחה, גם לצחוק אי-אפשר בשקט.

ליה שמטוב: / שימו לב איך כל שם או מוצר מקבל סיומת מפנקת של 'לה':// יענקל'ה, דבל'ה, מוישל'ה, אברמל'ה", וכבוד היושב-ראש, רובי – רוביל'ה.

נסים זאב: רובל'ה, רובל'ה.

ראובן ריבלין: רובל'ה.

ראובן ריבלין: בראבו.

ליה שמטוב: "מספר – שרל'ה,/ לב – הרצל'ה,/ חתול – קצל'ה,/ ועל טיפש אומרים" – אני פשוט לא רוצה לתרגם, אבל מי שיודע יידיש – יודע.

ליה שמטוב: אבל היידיש היא יותר מהומור.

ליה שמטוב: היידיש היא אוצר תרבותי, ויש לשמור עליה, לא כתחליף לעברית, אלא מתוך ההבנה העמוקה שהעבר הופך אותנו למי שאנחנו היום.

ליה שמטוב: חשוב שכולנו נבין ונזכור שהיידיש לא מתחרה בשפה העברית.

ליה שמטוב: היא לא באה במקומה.

ליה שמטוב: היא משלימה אותה ואותנו.

ליה שמטוב: יזמתי את יום היידיש כי אני מאמינה שחשוב להשקיע בשימור של שפת היידיש ותרבותה.

ליה שמטוב: לפני מלחמת העולם השנייה 12 מיליון יהודים דיברו שפה זו; לפני מלחמת העולם השנייה תרבות שלמה חיה ונשמה את השפה הזאת.

ליה שמטוב: היום, לצערי, מעטים דוברים את השפה.

ליה שמטוב: רבים כל כך מדוברי השפה אינם אתנו עוד.

ליה שמטוב: ברצוני להקריא לכם מיצירתו של חיים חפר, יצירה שמהרגע הראשון שקראתי אותה דיברה ללבי וריגשה אותי עמוקות.

ליה שמטוב: קטע זה מראה בצורה כל כך חדה שהיידיש היא חלק בלתי נפרד מההיסטוריה שלנו, ומדוע השימור שלה הכרחי.

ליה שמטוב: "והיידיש באה באש/ ספרים, שירים, מסות, הצגות תיאטרון.

ליה שמטוב: / גם הכליזמרים שרו אותה בבוא יומם האחרון.

ליה שמטוב: / אתם זוכרים את בי מיר ביסטו שיין?

ליה שמטוב: / כך הם שרו ובכו והכנר על הגג כבר לא ניגן.

ליה שמטוב: / וטוביה החולב הלך אל הבור בבאבי-יאר.

ליה שמטוב: / וגעבירטיג קרא: 'העיירה בוערת' ויותר לא שר.

ליה שמטוב: / ולא היה שם תנור אחד שלא בער.

ליה שמטוב: / ותעשיית אושוויץ פרחה בקצב שלא ישוער, / והיידיש נלחמה.

ליה שמטוב: / עד המלה האחרונה ב'צאנה וראינה'.

ליה שמטוב: / גם כאשר נדמה היה שהיא גוססת ועוד יום ואיננה.

ליה שמטוב: // ולפני שהיא תתפוגג, היידיש, ולפני שיאמר: זה סופה,/ ראוי להקים, לפחות לזכרם, את 'גדוד מגיני השפה'.

ליה שמטוב: / כי את מה שאדולף, הארור ההוא, רצח, / אנחנו, דוברי העברית, לא נשכח".

ליה שמטוב: נאום זה חותם את אירועי יום תרבות היידיש שהתקיימו בכנסת.

ליה שמטוב: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לכל אלה שטרחו ועמלו ובזכותם ניתן היה לקיים את היום הזה.

ליה שמטוב: אנשי "בית שלום עליכם", תיאטרון ה"יידישפיל", המחזאים, הבימאים, מעצבי התפאורה, מעצבי התלבושות, מעצבי התאורה, המוזיקאים, המתרגמים, המפיקים, ההנהלה והעובדים, מעצבי התערוכה, וכמובן -– שחקני תיאטרון ה"יידישפיל".

ליה שמטוב: תודה לראש מחלקת האירועים והטקסים, הגברת מירי יכין, וכמובן – תודה גדולה לצוות הנהדר שלה, לגברת יעל ריצ'רדס ולגברת יעל קסלר.

ליה שמטוב: תודה גדולה ומיוחדת למפיק ולמארגן של כל היום הזה, מר דני אלטר, תודה למנהלת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, גברת דנה גורדון, ולצוות הנפלא של הוועדה, ציפי גלעדי ודולי שמעוני.

ליה שמטוב: תודה למנהלת ולצוות של ועדת החינוך והתרבות.

ליה שמטוב: תודה לעוזרי, לאריאל שניאור ולאנה מקדונסקי, ולכל מי שטרח ועשה ותרם.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: שיין דאנק.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ליה שמטוב, ואנחנו רוצים לומר לך תודה על היוזמה שלך; היא יוזמה באמת ברוכה.

ראובן ריבלין: תעלה ותבוא סגנית השר לאה נס, על מנת להשיב על ההצעה לסדר-היום.

לאה נס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים יקרים, הנשיא חיים ויצמן, זכרו לברכה, אמר: עברית היא לשון הקודש, יידיש היא לשון הקדושים; שמענו את זה היום.

לאה נס: המשפט הקצר הזה מתמצת בצורה מופלאה את הקשרים המורכבים בין שפת היידיש לשפה העברית.

לאה נס: העברית קדמה ליידיש.

לאה נס: אבותינו דיברו עברית והתנ"ך נכתב בעברית.

לאה נס: היידיש היא שפה צעירה, בת אלף שנים בלבד.

לאה נס: היידיש היתה האמצעי הראשי שפיתחו יהודים אשכנזים באירופה לצורך תקשורת פנימית ביניהם במקומות גלותם השונים והמרוחקים זה מזה.

לאה נס: היא היתה מעין גדר ביטחון וירטואלית, שהיוותה מעין מסגרת לאומית לעם חסר טריטוריה.

לאה נס: בכך היה לה תפקיד היסטורי חשוב ביותר בתולדות העם היהודי.

לאה נס: שפה זו מזכירה ומנציחה את התרבות והחיים שהשאירו יהודי אירופה מאחור, ואת יקיריהם שנרצחו בשואה.

לאה נס: היידיש שימרה את תמצית הזיכרון של העם המודע להיסטוריה שלו – להיות עם נבחר העומד מחוץ לציוויליזציה הגלובלית ונידון לחיי גלות.

לאה נס: שפת היידיש התבטאה בכוח תרבותי והולידה ספרות עשירה ב-100 השנים האחרונות.

לאה נס: המפורסמים שבסופרי היידיש היו מנדלי מוכר ספרים, י"ל פרץ וכמובן שלום עליכם, שהיום אנחנו מציינים 150 שנה להולדתו.

לאה נס: גם עיתונים רבים יצאו ביידיש.

לאה נס: חברי הכנסת, המהפכה הציונית היתה מהמהפכות הבודדות שהצליחו במאה הקודמת.

לאה נס: המהפכה הקומוניסטית ודומות לה נגמרו, נעלמו מן העולם.

לאה נס: שפת היידיש היתה התשתית הלשונית של מחוללי המהפכה הציונית.

לאה נס: הפולמוסים הציבוריים בעיתונות ובספרות היהודית התקיימו ביידיש.

לאה נס: זו גם השפה שבה דיברו בקונגרסים הציוניים.

לאה נס: היידיש היוותה כלי לתקשורת בין הנציגים היהודים מרחבי העולם, הדרך להבין זה את זה.

לאה נס: ייתכן שבלעדיה לא היינו מצליחים להגשים את החזון המהפכני.

לאה נס: לכן ניתן לומר ששפת היידיש היתה מרכיב חשוב בהקמת המדינה, וראוי כי מדינת ישראל תזכור חסד נעורים לשפת היידיש ולתרבותה.

לאה נס: ליידיש היתה חשיבות היסטורית גם בהיותה שפת מעבר מן ההוויה היהודית הישנה אל הקיום היהודי החדש.

לאה נס: עם השלמת המעבר נראה כאילו הגיע סופה הדרמטי של לשון היידיש.

לאה נס: בעקבות המהפכה הציונית ומלחמת השפות של אליעזר בן-יהודה הפכה היידיש להיות סמל לגלותיות.

לאה נס: מחדשי היישוב העברי בארץ-ישראל יצרו קונפליקט מובנה בין היידיש לבין העברית.

לאה נס: לאחר הקמת המדינה דרש בן-גוריון מחברי הכנסת הראשונה, מקציני צה"ל ומפקידים בכירים לעברת את שמות משפחתם.

לאה נס: שמות ביידיש נחשבו נחותים.

לאה נס: בתקופת הכהונה של הכנסת הראשונה והשנייה פורסם צו איסור על הצגות ביידיש.

לאה נס: בשנת 1951 אפילו הועמד לדין שחקן משום שהופיע ושיחק בתיאטרון יידיש מחתרתי בתל-אביב.

לאה נס: אני שייכת לדור שני לניצולי השואה, ששללו את הגולה.

לאה נס: הורינו הניצולים סירבו לדבר אתנו על השואה שעברו, והרחיקו את בני דורי גם משפת היידיש.

לאה נס: בשנותיה הראשונות של המדינה היתה בישראל אווירה תרבותית של כור היתוך, ששאף להקים דור צבר חדש, אשר שכח מהגלות ודיבר עברית בלבד.

לאה נס: ניסו לייצר כאן זהות חדשה של יהודי ישראלי.

לאה נס: רק בשנות ה-60 הטאבו הוסר והיחס ליידיש נעשה סלחני יותר.

לאה נס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגענו כיום למצב שבו יש ספק אם לתרבות היידיש ולשפת היידיש תהיה המשכיות בעתיד.

לאה נס: דעיכתה היא עניינו העיקרי של יום היידיש בשנה הזו.

לאה נס: אני לא שותפה לגישתם של אקדמאים שסוברים שהסתיימה תקופת היידיש.

לאה נס: הדיון שאנחנו עורכים פה היום והיום שצוין פה בכנסת הם חלק מהמגמה המבורכת לשמר את שפת היידיש ותרבות היידיש.

לאה נס: בשנת 1996 חוקקה הכנסת חוק מיוחד להקמת רשות לאומית ליידיש.

לאה נס: החוק מגדיר פעולות שונות לשימור לשון היידיש ולהנחלתה לדורות הבאים.

לאה נס: עם הקמת הרשות החלו ללמד יידיש ב-50 בתי-ספר בארץ.

לאה נס: נודע לי שכיום רק בעשרה בתי-ספר ממשיכים את הפרויקט של הוראה ביידיש.

לאה נס: חוגי היידיש מתקיימים גם ברוב האוניברסיטאות וכן ב"בית שלום עליכם", אבל אנחנו, בבית הזה, חייבים לוודא שהפעילות של כל המכונים השונים ליידיש מיישמת בעצם את מטרות החוק.

לאה נס: שרת החינוך הקודמת, יולי תמיר – יותר נכון, בזמנה – הקימה אקדמיה ללשון הערבית.

לאה נס: אני קוראת היום לשר החינוך, חבר הכנסת גדעון סער, להקים אקדמיה ללשון היידיש.

לאה נס: אני מציעה זאת לאור העובדה שהאקדמיה הבריטית לשפות כוללת את היידיש בקבוצה שנקראת "שפות נכחדות".

לאה נס: הבה נוכיח לעולם, ולעצמנו במיוחד, שהיידיש חיה וקיימת.

לאה נס: יש פתגם שאומר שהיידיש היא השפה המתה הכי חיה.

לאה נס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מה את מציעה, גברתי, להעביר זאת לוועדה, לדיון בוועדה?

ראובן ריבלין: או להסתפק בדברייך?

לאה נס: אני מציעה להעביר לוועדת החינוך והתרבות.

לאה נס: המציעה צריכה להציע.

ראובן ריבלין: אני מציע שכולנו נצביע הידד, כי הרי קיימנו את היום.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ליה שמטוב תסתפק בתשובת השר, ואנחנו כולנו נצביע רק כדי להביע הערכה להצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: מי שבעד היידיש – יצביע בעד.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שאני צריך לומר מי – אנחנו מצביעים על העובדה שהיידיש והלדינו הן ערכים בתרבות היהודית, ולערכים אלה אנו חולקים כבוד, הדר ויקר, ובמדינת ישראל, שבה שתי שפות רשמיות, העברית והערבית – חברי הכנסת הערבים – אז אנחנו ודאי יכולים להצביע ביקר והדר לערכים תרבותיים, זה לערכיו של זה, זה לשפתו של זה, וכך אנחנו נביע את עמדתנו האחידה לגבי ערכים, שכן כולנו חולקים את אותם ערכים, ערכים של כבוד והדר ויקר לזולת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תם הדיון בעניין זה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נעבור להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל האורחים ועושה הפסקה של דקה – לא לקום – על מנת לאפשר לאורחינו לצאת מהאולם.

ראובן ריבלין: האם למזכיר הכנסת יש איזו הודעה?

ראובן ריבלין: הפסקה דקה, שלאחריה גם כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת והבה, יבוא ויחליף אותי.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1245.

ראובן ריבלין: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום הרגיל: פגישת ראש הממשלה עם נשיא מצרים בשארם, דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת מוחמד ברכה ושלמה מולה.

מגלי והבה: כמובן, יש רשימת דוברים, לכל אחד שלוש דקות.

מגלי והבה: ראשון מוזמן לעלות לכאן חבר הכנסת – לא נמצא כאן.

קריאה: – – –

מגלי והבה: אני מקבל את התיקון, וראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יואל חסון, נא לשבת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לדון היום במדיניותה של הממשלה בנושא – – –

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת מולה, הצעה לסדר: ההצבעה נדחתה למחר.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו אתה תדבר, תנסה לשכנע אנשים, ישתכנעו, אבל אלה שאתה יכול לשכנע אותם לא נמצאים פה.

ג'מאל זחאלקה: מחר תקבל הצבעה אוטומטית.

זאב בילסקי: אני אגיד לך מה הבעיה.

זאב בילסקי: גם אם יבוא – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה, אני לא מבין מה ההתפרצות.

מגלי והבה: אתה לא חבר כנסת חדש ואתה יודע שיש דיון קבוע.

מגלי והבה: אתה יכול להרים את היד, לבקש.

מגלי והבה: הוא לא מוסמך לקבוע אם יהיה דיון או לא.

ג'מאל זחאלקה: רציתי להביע מחאה.

מגלי והבה: עם כל הכבוד למחאה, חבר כנסת חרוץ ושחשוב לו הדיון רואה את סדר-היום ויכול היה להישאר.

מגלי והבה: גם אתה וגם אני אוהבים להיות ביום שלישי בבית, אבל אנחנו פה.

מגלי והבה: אז הדיון יהיה כמו שתוכנן.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הממשלה המנופחת הזאת – ראש הממשלה, שאמרו לנו שהוא חזר אחרי שלמד מטעויותיו, מתפקודו הכושל כראש ממשלה בפעם הקודמת, מנהל לנו מדיניות כושלת ביחסי החוץ, ביחסי הביטחון.

שלמה מולה: זו ממשלה שכבר אפשר להגיד שהיא פשטה רגל גם בתחום המדיני-החברתי-הכלכלי.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להצביע על כמה נקודות חשובות.

שלמה מולה: ראש הממשלה אמר לנו שהוא נסע להיפגש עם הנשיא אובמה אחרי שנפגש עם נשיא מצרים, והוא סיפר לנו שהפגישה חשובה – ואחרי שנפגש עם מלך ירדן.

שלמה מולה: אבל תראו מה קרה בסופו של דבר: כל החברים סיפרו לנו שהפגישה מוצלחת, ראש הממשלה ידבר בשפה האנגלית, הוא למד באמריקה; הם חשבו שזה שהוא ידבר אתם באנגלית – זו תהיה מדיניות.

שלמה מולה: מה שהיה בפגישה אנחנו יודעים.

שלמה מולה: אובמה שאל אותו: מה אתה אומר על ההתנחלויות?

שלמה מולה: ביבי אמר: אני אבנה התנחלויות.

שלמה מולה: שאל אותו: מה תעשה עם המאחזים?

שלמה מולה: הוא אמר לו: אני אדבר עם ברק.

שלמה מולה: כמובן ברק, שר הביטחון, הוא דוברו החדש של ראש הממשלה.

שלמה מולה: למי שלא שמע – אני בטוח שחברת הכנסת שלי יחימוביץ תאשר את זה – הוא דוברו הלהוט של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אדון ברק, אהוד.

שלמה מולה: בעצם – שאל אותו לגבי ירושלים: מה אתה אומר על ירושלים במשא-ומתן?

שלמה מולה: וברק אמר לו, כמובן – – –

ג'מאל זחאלקה: נתניהו אמר.

שלמה מולה: לא, לא.

שלמה מולה: הוא אמר לו: תשמע, אין לי תשובות, הוא אמר: ירושלים היא בירתנו, וכן הלאה.

שלמה מולה: ואנחנו יודעים שהוא יצא מהדלת ונשיא אמריקה אמר: ירושלים תהיה נדונה במשא-ומתן.

שלמה מולה: שאל אותו לגבי אירן: מה אתה עושה?

שלמה מולה: אז אמר לו ראש הממשלה: אתה צריך לעזור לי.

שלמה מולה: אז הנשיא אומר לו: תשמע, תקצוב זמן למשא-ומתן.

שלמה מולה: אמר לו: אני לא קוצב זמן; אני אנהל משא-ומתן עם אירן, אני אודיע לך בטלפון, אולי מתישהו, מה מסקנותי בעתיד.

שלמה מולה: שאל אותו: אדוני, מה אתה אומר בסך הכול על הנושא של שתי מדינות לשני עמים?

שלמה מולה: וכמובן, ראש ממשלתנו מסתכל ימינה, שמאלה, זוכר את חוטובלי, מסתכל בדמיון ורואה את .

שלמה מולה: הוא אמר לו: תשמע, שתי מדינות לשני עמים לא שמעתי, אולי אני אצלצל לבני בגין, אולי אני אצלצל לבוגי יעלון.

שלמה מולה: ובסוף הוא אמר לו: תשמע, אולי אני אדבר גם עם אהוד ברק, מה הוא אומר על כך.

שלמה מולה: התשובה ברורה: ביבי נתניהו חזר ופיו מלא מים, אין לו תשובות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, סיפרו לנו שרוסיה היא מדינה ידידותית מאוד, הרי עכשיו יש לנו שר חוץ מעולה.

שלמה מולה: האמת היא שאמרו לי שלשר החוץ בכלל אין ויזה להיכנס למצרים, אבל בכל זאת חשבנו שאולי לרוסיה תהיה לו אפשרות להיכנס; רוסיה תשנה את מדיניותה בנושא הגרעין האירני, בנושא המדיניות.

שלמה מולה: תראו מה קרה: שר החוץ הרוסי נפגש עם משעל, וכבר מדברים על משא-ומתן עם "חמאס".

שלמה מולה: שלא לדבר בכלל על אירופה.

שלמה מולה: סיפר לנו – שר החוץ הגיע גם למדינות אירופה, והנה יש מדיניות חדשה, ממשלה חדשה, לביבי כבר יש חזון.

שלמה מולה: אז מה אנחנו יודעים?

שלמה מולה: היום האיחוד האירופי מדבר עם "חמאס".

שלמה מולה: זאת אומרת, הממשלה הזאת, באיוולת שלה, שאפילו אין לה עדיין שלושה חודשים, היא פשטה רגל, פשיטת רגל טוטלית בתחום המדיני.

שלמה מולה: ואיך אנחנו נשקם את הכלכלה, שגם היא בתהליך קריסה אם אין השקעות?

שלמה מולה: היום בכלל שמעתי שיש מורדים חדשים בליכוד.

שלמה מולה: מה בסך הכול ביבי עשה?

שלמה מולה: עשה קוסמטיקה, הזיז מאחז מפה לשם.

שלמה מולה: למה – במסגרת הקומבינה החדשה שלו יחד עם שר הביטחון.

שלמה מולה: אמרו: יאללה, בואו נעשה משהו, נראה, אולי למראית עין.

שלמה מולה: לא יעזור שום דבר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת היא ממשלה שמביאה לנו רק אסון מדיני, מפולת מדינית.

שלמה מולה: כל מה שהממשלה הקודמת עשתה, דיברה עם המתונים שבעולם הערבי – אנחנו יודעים היום שראש הממשלה, שר החוץ שלו, ויש אפילו שרים שחשבנו שהם שרים מתונים – משתתפים כשרים בכנסים פוליטיים שהם כבר אנטי למדיניות החדשה של ראש הממשלה.

שלמה מולה: אילו היתה מדיניות, אולי הייתי מאמין.

שלמה מולה: אבל, אדוני היושב-ראש, עצוב מכול הוא באמת מצבה העגום של השותפה הבכירה של הממשלה הזאת, מפלגת העבודה.

שלמה מולה: מפלגת העבודה זאת מפלגה לתפארת.

שלמה מולה: היא המפלגה שהקימה את המדינה הזאת, מפלגתו של בן-גוריון.

שלמה מולה: תראו מה קרה: בעצם הודיעו לנו שביום שאהוד ברק הצטרף לממשלה הזאת, באותו יום כבר הודיעו על מותה של מפלגת העבודה.

שלמה מולה: אבל מה, לא קבעו לה שעה ויום הלוויה וגם מקום הלוויה.

שלמה מולה: ואני מניח שגם זה יגיע.

שלמה מולה: אבל אני אומר לך, כמי שמכיר את מפלגת העבודה – זה נורא עצוב.

שלמה מולה: זאת לא דרכה של מפלגת העבודה.

שלמה מולה: אני משוכנע ובטוח, אף-על-פי ששר הביטחון, שוב, כמו שאמרתי קודם, באמצעות העברה של מאחזים – דרך אגב, הוא מודיע לאנשי יש"ע, הוא אומר להם: תראו, היום בלילה אני מפנה מאחז, אבל אני מציע לכם, בערב תבנו מחדש את המאחז.

שלמה מולה: ביום אני אודיע שפיניתי, למחרת, בלילה, כבר יהיה לכם מאחז.

שלמה מולה: זאת עבודה בעיניים, לא יעזור לשר הביטחון, לא יעזור לו שום דבר.

שלמה מולה: המדינה הזאת יקרה יותר מאהוד ברק.

שלמה מולה: בכלל, הבנתי מה הוא עושה במפלגה שלו, השינוי שהוא מביא למפלגה, אבל כנראה יש לו שותף חדש שקוראים לו אביגדור ליברמן, הוא לומד ממנו.

שלמה מולה: אז השותפות הזאת של ליברמן, אהוד ברק ונתניהו – זה דבר נפלא בפוליטיקה הישראלית.

נסים זאב: אולי תגיד מה היה בשיחה או בפגישה בין מובארק לנתניהו?

מגלי והבה: אדוני רשום ותהיה לו זכות דיבור, אז בתורו ישכיל אותנו בתורה שלו.

נסים זאב: אני חשבתי שהוא רוצה לגלות לנו סודות על מה שהיה ביניהם.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, נא לא להפריע.

מגלי והבה: תודה.

שלמה מולה: הרב נסים, תשמע, מאחר שאתם השותפים הטבעיים, ולאחר שקיבלתם מיליארדים, והיום אתם, אחרי אהוד ברק, הדוברים השניים של ביבי נתניהו – אבל בוא נראה איך אתם תצביעו בנושאים כלכליים-חברתיים.

שלמה מולה: הרי אתם, זו ציפור נפשכם, הדאגה לאוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: האמת היא שאתם נבניתם על האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: זאת האמת, צריך להגיד לכם את זה וצריך להזכיר לכם את זה כל הזמן.

שלמה מולה: אבל היום עסקינן בנושא חשוב מאוד, הנושא המדיני.

אברהם מיכאלי: – – –

מגלי והבה: מה קרה לכם שם, התעוררתם?

זבולון אורלב: מה אתה רוצה, שיירדמו?

אברהם מיכאלי: לחבר הכנסת מולה יש פרוטוקולים מהבית הלבן.

משולם נהרי: הוא על תקן של מבקר.

מגלי והבה: על תקן של מבקר, הבנתי.

מגלי והבה: השר עוזר לך.

שלמה מולה: האמת היא שזאת ממשלה טובה לש"ס, צריך להגיד את זה – על חשבון משלם המסים, רק שלעניים אין כסף, אבל כדאי לשפר את הכיסאות, שיהיה לכם עוד כיסא ועוד כיסא ועוד כיסא.

שלמה מולה: לזה יש לכם הרבה כסף.

שלמה מולה: לישיבות – אני מבין שיושב-ראש ועדת הכספים מנהל משא-ומתן מאחורי הקלעים כדי להעביר את התקציב וכן הלאה, עוד פעם תקציבים ייחודיים לישיבות.

שלמה מולה: אבל זה לא הדבר החשוב כרגע.

שלמה מולה: אנחנו היום עוסקים במדיניותה של ממשלת ישראל.

משולם נהרי: זה קיים בספר התקציב, לא צריך בשביל זה משא-ומתן.

שלמה מולה: אדוני השר, אני רוצה שתשמע, המדינה הזאת חשובה ויקרה מדי בשביל שנתלוצץ.

שלמה מולה: המדינה הזאת חשובה לנו, מדיניות החוץ של המדינה הזאת חשובה לנו.

שלמה מולה: לא יעלה על הדעת שראש הממשלה יתעתע באזרחי ישראל, לא תהיה לו מדיניות ברורה, ביום שני יגיד א', בצהריים של אותו יום שני יגיד ב', ביום שלישי יגיד ג' וביום רביעי יגיד ד'.

שלמה מולה: אף אחד לא זוכר מה הוא אמר אתמול בבוקר, אף אחד לא זוכר מה הוא עשה אתמול בבוקר או היום אחר הצהריים.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת – אין לנו אמון בממשלה הזאת, ממשלה מנופחת, ממשלה שאין בה דבק.

שלמה מולה: אבל אני מאמין שהיא תעבור מן העולם בהקדם.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: אני מזמין את ראשון המתדיינים, חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת אורלב, רציתי לשאול אותך בדיון הקודם, אתה יודע אולי איך אומרים שתי מדינות ביידיש?

זבולון אורלב: "צוויי מדינעס".

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: בעל זכות הדיבור – חבר הכנסת אורלב.

מגלי והבה: נא לשבת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על ההזדמנות שגם חברי אופוזיציה אפשרו לנו לקיים את הדיון הזה במליאה, כדי שנוכל לומר כמה דברים מאוד ברורים.

זבולון אורלב: אני חושב שהאופוזיציה המתחלפת – לא הקבועה, אני לא מדבר על הסיעות הערביות וחד"ש, אופוזיציה קבועה, אני מדבר על האופוזיציה המתחלפת, הרוטציות כאן בכנסת; האופוזיציה והמדיניות הנסוגה שייצגה – כנראה לא הפנימה את התבוסה של הגישה המדינית הזאת בקלפי.

זבולון אורלב: לא הייתם צריכים להציג חלופה.

זבולון אורלב: הייתם בשלטון כמה שנים טובות, ניהלתם משא-ומתן תחת זרקורים, הציבור קיבל דיווח מלא מה עושה ראש הממשלה, מה עושה שרת החוץ, וחרף כל הפעילות הענפה הזאת, כמעט כל דבר שאפשר למכור במדינה הזאת מכרתם.

זבולון אורלב: התוצאות בקלפי הן שאתם יושבים באופוזיציה במיעוט גדול מאוד.

יוחנן פלסנר: אחרי שנתניהו יעשה את כל השגיאות, הוא יחזור למדיניות שלנו.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שראש הממשלה לא יעשה – כשהוא נוסע להיפגש עם מובארק בשארם-א-שיח', זאת בוודאי לא שגיאה.

יואל חסון: אתה טועה.

זבולון אורלב: במקום שאופוזיציה אחראית, אופוזיציה ממלכתית, תעלה לבמה ותברך ראש ממשלה שנוסע להיפגש עם נשיא מצרים, המדינה הערבית החשובה ביותר, ותאחל לו את ברכת הדרך.

זבולון אורלב: לא שמעתי מלה אחת של ביקורת על מה שנאמר שם.

זבולון אורלב: מה, אסור לו לנסוע, אסור לו להיפגש?

זבולון אורלב: במקום שאופוזיציה אחראית תלווה את ראש הממשלה בברכת הצלחה בנסיעתו לאובמה – ואנחנו יודעים עד כמה חשובה לנו מערכת היחסים עם ארצות-הברית – מבקשת האופוזיציה דיון כדי לנגח.

זבולון אורלב: זה קרוב מאוד לכך שחברי אופוזיציה בכלל ינהלו משאים-ומתנים מאחורי גבה של הממשלה, כפי שכבר קרה בעבר, עם פוליטיקאים מארצות חוץ, ויסיתו אותם נגד מדיניות הממשלה.

זבולון אורלב: רבותי, זאת גם הממשלה שלכם.

זבולון אורלב: זאת גם הממשלה שלך.

יוחנן פלסנר: אז שזה לא יטרפד את היחסים עם ארצות-הברית.

זבולון אורלב: ראש הממשלה נתניהו הוא ראש הממשלה שלך, ובאחריותך כאופוזיציה לעשות כל דבר כדי שראש הממשלה יצליח בתפקידו, ולא לחבל ולא להפריע ולא להסית כל הזמן נגד מדיניות הממשלה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר, חברים, כאופוזיציה אתם באמת פטורים מלהציג את החלופה.

זבולון אורלב: ראינו מה האופוזיציה עשתה, לאן היא הובילה אותנו – למשברים; משבר של טרור, משבר בין-לאומי חריף מאוד.

זבולון אורלב: תנו הזדמנות, העם בחר אחרת.

זבולון אורלב: בואו נשלב ידיים, נפגין אחריות ממלכתית, הסכמה לאומית, ונאחל לראש הממשלה שידע לנווט את העניינים של המדינה כהלכה, באחריות, ויביא שלום וביטחון למדינת ישראל.

זאב בילסקי: חבר הכנסת אורלב, תאר לך שהיינו בממשלה.

זאב בילסקי: לא היית יושב-ראש ועדת החינוך, לא היית נהנה מהדיונים, תראה איזה הפסד גדול היה לך, תעריך את זה.

זבולון אורלב: אני חושב שאני מרוויח מכך שיש בין חברי קדימה פרלמנטרים מצוינים, ואני מאחל להם לשרת באופוזיציה הרבה שנים, בוועדות, ולהמשיך לעשות את העבודה הנהדרת שהם עושים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת בילסקי, הזמנת – קיבלת.

מגלי והבה: חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי – גם לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת מסעוד גנאים – כן נמצא, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם יהיה כאן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הביקור של ראש הממשלה בנימין נתניהו במצרים ופגישתו עם הנשיא מובארק, לדעתי – וכפי שכולנו ידענו – לא נועדו להצגת תוכנית שלום או קווי יסוד לתהליך שלום שיוציא את האזור ממעגל הדמים.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה רצה בפגישה הזאת לעשות רק הכנה לביקור שלו בוושינגטון, כדי להראות לממשל האמריקני החדש, הדוגל בשינוי, שהוא מתייעץ עם השכנות שהן פרו-אמריקניות – מצרים וירדן; הוא מתייעץ אתן, מקשיב להן, אבל בפגישה הזאת הוא לא רצה להציג שום תוכנית ולא הציג שום תוכנית לשלום.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה ושותפיו מהימין הציגו את תוכנית השלום שלהם, שבעצם לא תביא שלום אלא תקרב את המלחמה הבאה – תוכנית הלאווים הידועה.

מסעוד גנאים: אני לא יודע אם ארבעה, חמישה, שישה לאווים, אבל לא לחלוקת ירושלים, לא לפירוק התנחלויות, לא לשתי מדינות, לא לרדת מרמת-הגולן.

מסעוד גנאים: ואחר כך רוצים להגיד לנו ולשכנע אותנו ואת העולם שהממשלה הזאת רוצה בשלום.

מסעוד גנאים: בפגישתו עם הנשיא מובארק, אילו רצה ראש הממשלה באמת לעשות שינוי ולהתחיל בשלום, הוא היה מכריז על הסכמתו ליוזמה הערבית.

מסעוד גנאים: באמת, אדוני היושב-ראש, אני עד היום לא יודע למה ישראל, למה ממשלת ישראל, לא מקבלת את היוזמה הזאת, שהיא היום היחידה שעומדת על הפרק, אף שהיא התוצאה של תיאוריית הביטחון האסטרטגית של ישראל.

מסעוד גנאים: תיאוריה ביטחונית זו אומרת כך: אנחנו ננצח את כל מדינות ערב בקרב ובמלחמה עד שהן יתייאשו מלהשמיד את מדינת ישראל וירימו ידיים וישלימו עם קיום המדינה.

מסעוד גנאים: אז הנה, כל מדינות ערב, ומאחוריהן כל המדינות האסלאמיות, באות דרך היוזמה הערבית ואומרות לישראל: שלום מלא תמורת נסיגה שלמה, תמורת שלום מלא ונורמליזציה שלמה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בסוף יש לי סיפור.

מסעוד גנאים: יש סופר ואינטלקטואל ערבי בשם אל-ג'אחט', והוא כתב ספר על הקמצנים.

מסעוד גנאים: הוא סיפר שיש איזה סוחר ממרו – היום זה באפגניסטן או בקזחסטן – שהיה בא לבגדד, והיה לו חבר בבגדד, והחבר הזה היה נדיב.

מסעוד גנאים: בכל עת שהוא בא אליו, הוא אוכל אצלו ושותה אצלו וישן אצלו והכול, והסוחר הזה ממרו היה תמיד אומר:

מסעוד גנאים: אם רק תבוא פעם אחת אלי למרו, אתה תראה את הנדיבות שלי.

מסעוד גנאים: באחת השנים הבגדדי הזה בא למרו ומצא את החבר שלו בין אנשים ורצה לחבק אותו, וההוא אמר: אני לא מכיר אותך.

מסעוד גנאים: הבגדדי אמר: אולי הכובע?

מסעוד גנאים: הסיר את הכובע ואמר לו: הכרת אותי?

מסעוד גנאים: אמר לו: לא.

מסעוד גנאים: אמר הבגדדי, אולי הגלימה?

מסעוד גנאים: הוא הסיר אותה ואמר: הכרת אותי?

מסעוד גנאים: והוא אמר לו: לא.

מסעוד גנאים: הוא הסיר את כל בגדיו.

מסעוד גנאים: הסוחר הקמצן ממרו אמר לו: אל תמשיך.

מסעוד גנאים: גם אם תצא מהעור שלך, אני לא אכיר אותך.

מסעוד גנאים: אני חושב שגם הממשלה הזאת מתייחסת כך למדינות ערב ולשלום.

מסעוד גנאים: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גנאים.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי – חבר הכנסת טלב אלסאנע לא נמצא, ואתה מאותה סיעה.

מגלי והבה: בבקשה.

קריאה: – – –

מגלי והבה: גם הוא רשום.

מגלי והבה: גם אתה רשום.

מגלי והבה: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כשעליתי שאלתי את חבר הכנסת אגבאריה על מה הדיון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על כל פנים, אם מדברים על תהליך מדיני, הרי פה אין לא תהליך ולא שלום.

אחמד טיבי: לפחות בממשלה הקודמת היו מאחזים את עיני הציבור – חבר הכנסת פלסנר, אל תכעס – בתהליך, בדיאלוג.

אחמד טיבי: היו מאוהבים בדיאלוג ובתהליך יותר מאשר בהשגת המטרה עצמה.

אחמד טיבי: כאן אין תהליך ואין שלום, ויש מין השקפת עולם מגובשת: לא לשתי מדינות.

אחמד טיבי: גם בנושא הציבור הערבי, כל מה שהוא אנטי-ערבי תופס.

אחמד טיבי: תראה את שלל הצעות החוק, ואפילו בנושאי היום-יום.

אחמד טיבי: היום קיבלתי טלפון מאנשים שיצאו מרמאללה לירושלים דרך מחסום קלנדיה.

אחמד טיבי: ביציאה יש רוכלים ובסטות.

אחמד טיבי: אלה אנשים קשי-יום.

אחמד טיבי: נראה שההכנסה הממוצעת של אדם כזה היא משהו כמו 100 שקלים ולא יותר.

יצחק וקנין: לחודש או ליום?

אחמד טיבי: ליום.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וקנין, היום הגיעו פקחי עיריית ירושלים לאזור מחנה קלנדיה, מחסום קלנדיה, פירקו בכוח, גירשו את כל הרוכלים ופגעו באפשרות להגיע למינימום של הכנסה לאנשים האלה, אנשים קשי-יום.

אחמד טיבי: יכול להיות שעל-פי חוק יבש הם לא צריכים להיות באותה נקודה, אבל מה לעזאזל יש בראש של האנשים האלה, פקחי עיריית ירושלים?

אחמד טיבי: מה מטריד את ראש העיר ירושלים שהוא שולח את הפקחים לאזור מחסום קלנדיה כדי לגרש ולפרק את הבסטות ואת הרוכלים?

נסים זאב: אולי איזו פצצה – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, תודה.

אחמד טיבי: דרך אגב, אתה מסוגל ליותר.

אחמד טיבי: זה לא המקסימום שאתה מסוגל לו.

נסים זאב: אני תמיד מסוגל ליותר, אבל אני אומר לך – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב, אתה מסוגל ליותר.

אחמד טיבי: אני נותן לך עוד אפשרות מכאן עד סוף הנאום.

אברהם מיכאלי: – – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: יש לו הברקות יותר מאשר תת-ההברקה הזאת.

אברהם מיכאלי: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אספר לך על משהו אחר.

אחמד טיבי: אוטובוס עובר מהצד הזה של קלנדיה לצד האחר של קלנדיה ביציאה.

אחמד טיבי: עד לפני כמה שבועות היו משאירים נשים, זקנים וילדים בתוך האוטובוס ומורידים את הצעירים.

אחמד טיבי: בשבועות האחרונים גם אנשים בני 90 וילדים מורידים מהאוטובוס, מעבירים אותם ברגל מרחק גדול, מחכים לפחות שעה לבדיקה, ואז הם עולים בצד השני.

אחמד טיבי: זה לא להרוג אנשים בכדור בגב או בראש, אבל בכל זאת זה גם להשפיל, גם להתעמר וגם לדכא.

אחמד טיבי: אבל בעצם, על מה אני מלין?

אחמד טיבי: זה טבעו של כיבוש, וכובש חייב להיות אכזרי.

אחמד טיבי: אחרת, by definition הוא לא כובש.

אחמד טיבי: אדוני, תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נסים זאב: – – – מוכרים במחנה-יהודה לא פחות, החברים שלך.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

מגלי והבה: אחריו יהיה חבר הכנסת זאב בילסקי.

מגלי והבה: הרב חבר הכנסת נסים זאב לא יפריע כרגע.

מגלי והבה: תודה.

חיים אורון: מי אחרי כן?

מגלי והבה: אחרי כן חבר הכנסת זאב בילסקי.

חיים אורון: מי אחריו?

מגלי והבה: אני מוכן להקריא את הרשימה.

יוחנן פלסנר: היא מופיעה בצגים.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין, ואתה אחרי זה, כי חבר הכנסת אורי אריאל איננו כאן.

מגלי והבה: לאחר מכן – חברי הכנסת מנחם מוזס, ג'מאל זחאלקה והלאה.

מגלי והבה: בבקשה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, נושא הדיון הוא ההתנהלות המדינית של ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, יש לי בסך הכול שתי ביקורות על התנהלותו המדינית של ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: אני לא יודע, אולי הן לא ביקורות משמעותיות במיוחד.

יוחנן פלסנר: אחת היא שאין מדיניות, והשנייה היא שאין מנהיגות.

יוחנן פלסנר: תגיד לי אם זה משמעותי או לא.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להמחיש את הביקורת הזאת על ראש הממשלה באופן שבו הוא התנהל בביקור במצרים, בביקור בשארם.

יוחנן פלסנר: התפרסם עכשיו בתקשורת שראש הממשלה בביקורו במצרים החליט להסיר את ההתנגדות של מדינת ישראל למינוי של פארוק חוסני, שזה שר מצרי אנטי-ישראלי מהקיצוניים ביותר, והייתי אפילו אומר שר אנטישמי, שהצהיר בעבר שהוא ישרוף בעצמו ספרים ישראליים ועוד פנינים כאלה ואחרות.

יוחנן פלסנר: הסרנו את ההתנגדות.

אחמד טיבי: זה נקרא אנטישמי?

יוחנן פלסנר: אמרתי שיש עוד פנינים, ואני פשוט לא רוצה לבזבז את שלוש הדקות שלי על אותו אדון נכבד.

יוחנן פלסנר: הסרנו את ההתנגדות לכך שהוא יהיה מזכ"ל ארגון החינוך והתרבות של האו"ם, אונסק"ו.

יוחנן פלסנר: עכשיו, אני שואל לגבי נתניהו.

יוחנן פלסנר: אין מדיניות.

יוחנן פלסנר: הוא מגיע לשארם, ומכיוון שאין מדיניות, הוא דחק את מדינת ישראל לפינה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אתה מצולם בזמן האחרון יותר מדי.

מגלי והבה: תודה.

יוחנן פלסנר: הוא מייד הפך את עצמו לסרבן, ואוטומטית עכשיו הוא צריך לשלם מחירים.

יוחנן פלסנר: למה?

יוחנן פלסנר: כי אנחנו אשמים, אנחנו הסרבנים, אנחנו לא מסכימים, אז הוא מגיע.

יוחנן פלסנר: עכשיו מתחילה הבעיה השנייה: לא רק שאין לו מדיניות – הוא לא יודע להגיד בעד מה הוא.

יוחנן פלסנר: הוא רק יודע להגיד כמה דברים עמומים וכמה talking points, כמו שאומרים העוזרים שלו.

יוחנן פלסנר: דרך אגב, הם מדברים אתו רק באנגלית.

יוחנן פלסנר: רק את זה הוא יודע להגיד.

יוחנן פלסנר: ואז, הוא פתאום נלחץ, כי יש לו בעיית העדר מנהיגות.

יוחנן פלסנר: ואז הוא בלחץ, ובא אליו הנשיא המצרי, ואז העבודה של שנה שלמה של מומחי משרד החוץ ואנשי משרד החוץ, שהצליחו במאבק עיקש בכמה זירות למנוע את המינוי של אותו בכיר מצרי, של השר המצרי – בבת אחת הוא מוותר על הכול.

יוחנן פלסנר: זה נתניהו שאנחנו מכירים עוד מהקדנציה הזאת – נלחץ, מזיע, מוותר.

יוחנן פלסנר: ומה אנחנו מקבלים?

יוחנן פלסנר: ראש ממשלה שהוא החלום הגדול של השמאל, כי בסופו של דבר על האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל הוא מוותר בגלל העדר מנהיגות, בגלל העדר מדיניות.

יוחנן פלסנר: יש לנו ראש ממשלה שלא מסוגל לעמוד בלחצים האלה, גבירותי ורבותי.

יוחנן פלסנר: אנחנו מקבלים את הדוגמאות האלה גם בנושא התקציבי, גם בנושא המדיני.

יוחנן פלסנר: השאלה היא מתי אנחנו נתעורר מהסרט הזה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת זאב בילסקי.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: בבקשה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מכיר את ראש הממשלה הרבה מאוד שנים.

זאב בילסקי: אני מאוד מעריך אותו.

זאב בילסקי: אני חושב שזה קשה מאוד לרדת מראשות ממשלה, ללכת לאופוזיציה, לעבור הכפשות והתקפות אישיות, ולחזור.

חיים אורון: לי זה לא קשה.

זאב בילסקי: זה קשה.

זאב בילסקי: גם לך זה קשה, אבל לו זה היה קשה הרבה יותר.

זאב בילסקי: הוא עשה את כל הדרך הקשה, והגיע לראשות הממשלה.

זאב בילסקי: היה לו הרבה זמן לחשוב כשהוא ישב כאן בספסלי האופוזיציה וראה את הממשלה, ולתכנן את דרכו.

זאב בילסקי: בסך הכול הוא באמת איש ספר, איש אשכולות, אדם נבון.

זאב בילסקי: אני מתפלל רק לדבר אחד – הלוא את סופה של הדרך אני יודע.

זאב בילסקי: הוא יגיע למסקנה שכולנו הגענו אליה, שאין שום דרך אחרת אלא שתי מדינות לשני עמים.

זאב בילסקי: זה מוסכם על העולם, זה פחות או יותר מוסכם גם על העולם הערבי.

זאב בילסקי: לא מוצא שום פטנט אחר.

יוחנן פלסנר: כמה נזק הוא יגרום בדרך?

זאב בילסקי: או, עכשיו השאלה היא כמה מהר הוא יתעשת.

זאב בילסקי: ואז כמובן הוא ימצא אצלו אנשים שלמעשה לא ייתנו לו לסטות מהדרך הזאת.

זאב בילסקי: אבל למעשה, לפי דעתי, הכיוון כבר התחיל, הדרך התחילה, הוא לאט-לאט מבין – מה שקרה לכל ראשי הממשלה: מה שרואים משם לא רואים מכאן.

זאב בילסקי: כשמגיעים לאותו שולחן, לאותו כיסא, לאותו משרד, שומעים את הסקירות ששומעים, העולם נראה אחרת לגמרי.

זאב בילסקי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני עליתי לפה לדוכן כדי לשאת תפילה יחד עם כל האנשים שיושבים פה בכנסת ישראל.

זאב בילסקי: אני רק מתפלל שהדרך, שלפעמים היא גובה מחירים כבדים מאוד, גם בנפש, גם – צלקות שאחר כך קשה מאוד להחזיר אותן, כי צלקת משאירה סימן, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: אי-אפשר לעשות, ולהגיד לא היה כלום.

זאב בילסקי: ולכן, אותם שכנים שלנו שמדברים אתנו – קח אדם כמו מובארק, עם כל הצרות שיש לו, הוא ממשיך באופן עקבי את הקשר הזה עם מדינת ישראל.

זאב בילסקי: ולכן, מלך ירדן, העולם המערבי, כל אלה שמוכנים ללכת אתנו על פתרון ברור של שתי מדינות לשני עמים יצטרכו במשך הזמן לזוז קצת, ולהבין שלמעשה ראש הממשלה פה מתקשה.

זאב בילסקי: אם אני יכול לדבר בשמו אליהם, אני אומר להם: תשמעו, תנו לו קצת.

זאב בילסקי: תבינו את המצב.

זאב בילסקי: בכל אופן הוא עלה לפה בתמיכה של אנשים שזאת דרכם, וייקח לו זמן להבין את זה.

זאב בילסקי: אני מקווה שהנזקים לא יהיו כאלה שיהיה קשה לתקן אותם; שהצלקות תהיינה שטחיות ונוכל מהר מאוד ללכת לסדר-היום, ובסופו של דבר נוכל להגיע לאותו יום שנושיט את היד לשכנינו ונחיה פה איש איש תחת גפנו ותחת תאנתו.

זאב בילסקי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

מגלי והבה: אכן, באמת שני הביקורים הוכיחו שנותנים לו את מאה ימי החסד.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטער לחלוק על שני קודמי.

דב חנין: אני לא יכול לראות סיבות לאופטימיות.

דב חנין: אני גם לא מצליח לראות סימנים שבנימין נתניהו מתחיל להבין את המציאות של המאה ה-21.

דב חנין: ביבי נתניהו הוא אדם עם השקפה אידיאולוגית מוצקה.

דב חנין: אני מבין שהוא מביא אותה מבית אבא.

דב חנין: קראתי בעניין רב את הריאיון עם אביו, שמספר לנו על מלחמת הנצח בין התרבויות – בין התרבות המערבית, שאנחנו אמורים להיות חלק ממנה, לבין התרבות הערבית, האסלאמית.

דב חנין: אגב, בנציון נתניהו איש עם תזות מקוריות ומעניינות.

דב חנין: הוא גם אפילו מציע לנו לראות באור אחר את האינקוויזיציה, שכולנו גדלנו במחשבה עליה כעל משהו שלילי, נורא, מסוכן, אנטי-אנושי, אנטי-יהודי.

דב חנין: בנציון נתניהו רואה באינקוויזיציה משהו חיובי, כי האינקוויזיציה היתה מכשיר משמעותי למאבק נגד האסלאם, וזה המאבק החשוב, המרכזי, המאבק הנצחי.

דב חנין: הוא אומר: שתי עזים מתחרות ביניהן על גשר; אין אפשרות לפשרה, מישהי תצטרך ליפול אל המים.

דב חנין: זהו העולם הערכי והאידיאולוגי שראש ממשלתנו גדל בתוכו.

דב חנין: אני חושב שהוא אדם אידיאולוגי, ולכן הוא אדם מסוכן.

דב חנין: ונכון שהוא מאוד מתקשה את הסחורה הזו למכור לאיזשהם מנהיגים בעולם – אם זה הנשיא מובארק, אם זה הנשיא אובמה – ולכן הוא משתמש בשיטת הבלוף המוכרת.

דב חנין: הוא מוכר להם סיפורים.

דב חנין: כנראה הוא מצטיין בתחום הזה.

דב חנין: אני שמעתי שעוד בימי נעוריו הוא הצטיין במכירת רהיטים משומשים, וזו היתה התחלתה של קריירה מפוארת.

זאב בילסקי: רהיטים חדשים, לא משומשים.

דב חנין: עוד יותר טוב – רהיטים חדשים.

דב חנין: ידע למכור אותם היטב, אני מבין.

דב חנין: כמוכר מצטיין התקדם והגיע להיות ראש ממשלה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודאג.

דב חנין: אני מאוד מודאג, כיוון שאני חושב שהשיטה הזו של הבלופים האין-סופיים כבר נוסתה עלינו פעם אחת.

דב חנין: ב-1996, כשבנימין נתניהו נבחר לראשות הממשלה, היה לנו פה תהליך שלום, תהליך אוסלו – תהליך מורכב, בעייתי, אבל היה.

דב חנין: לאורך שלוש שנים של שלטונו של נתניהו התהליך הזה הוחנק, והוכחד, ואנחנו נותרנו כשהוא סיים את תפקידו בגלי הריסות וחורבות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מקווה שלא זה יהיה המצב של מדינת ישראל בתום הקדנציה השנייה של נתניהו.

דב חנין: כרגע הסימנים הם מדאיגים ומסוכנים מאוד.

דב חנין: אני קורא גם מה שהוא אמר לנשיא אובמה, גם מה שהוא אמר לנשיא מובארק, ואני שואל את עצמי, עד מתי יכול אדם אינטליגנטי לחשוב שהוא יכול לבלף את כל העולם?

דב חנין: אני שואל את עצמי, עד מתי יכול אדם אינטליגנטי לחשוב שהוא יכול לבלף את העם הזה?

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אחריו יהיה חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בילסקי, אני רוצה להוסיף דאגה ללבך.

יוחנן פלסנר: הוא לא יעמוד בזה.

חיים אורון: האשליה שמה שרואים מפה לא רואים משם – זה פותר את העניין, היא מאוד מסוכנת, ולבטח היא מסוכנת כשהיא באה ממי שרואה את עצמה כמפלגה הראשית באופוזיציה.

חיים אורון: אני כבר מרגיש את הסיפור הבא – שמים וארץ ומאחזים בלתי חוקיים.

חיים אורון: זה לא יהיה קל, זה לא יהיה פשוט.

חיים אורון: יחממו את זה עד השמים.

חיים אורון: אבל עם כל הכבוד, זאת לא הבעיה הגדולה שלנו.

חיים אורון: אחרי שנפנה שני מאחזים, שיקימו אותם מחדש, יגידו לכולם: תנו לנוח, אין לנו יותר כוח.

חיים אורון: בדיון בוועדת הכספים הבוקר אמרתי שלפעמים אני חושב שהמאחזים הלא-חוקיים זה כמו הסיפור של המע"מ על ירקות ופירות.

חיים אורון: אמרתי: המע"מ על ירקות ופירות זה כמו המאחזים הלא-חוקיים.

חיים אורון: זה שניהם קצת עז, שחושבים שאם יוציאו אותה יש תקציב טוב.

חיים אורון: אני לא רוצה להסתיר את דעתי, שהיא במחלוקת אתכם: כל מעשה ההתנחלות הוא בעיני בלתי חוקי.

חיים אורון: חלק מהאי-חוקיות הזאת – אין לי ברירה, גם אני אקבל.

חיים אורון: עובדה שדיברנו על 2%, על 3%, על יישובים צמודים ל"קו הירוק".

חיים אורון: זה לא עושה אותם חוקיים, זה עושה אותם – פשוט במהלך ההיסטורי של 42 השנים האחרונות, נראה שצריך לקבל את העובדה שלא חוזרים במאה אחוז לגבולות 67', ואני לא מצר על כך, אף-על-פי שאני לא רוצה להסתיר ממך – אני אישית הפגנתי נגד כל אחד מהם.

יוחנן פלסנר: השאלה היא לא חוקיות, זו מדיניות.

יוחנן פלסנר: למה אתה נתלה בטיעון של האם הם חוקיים או לא כמקור לגיטימציה?

חיים אורון: אז זה בדיוק מה שאמרתי.

חיים אורון: כל ההתעסקות בלא-מורשים – כי אנחנו מדינה שומרת חוק.

חיים אורון: עוד שעתיים, כל הסכסוך בינינו ובין הפלסטינים הוא כמו בין שני סוכני נדל"ן.

חיים אורון: זה אומר שלי, זה אומר שלי, ועכשיו נביא קושאנים.

חיים אורון: ממי?

חיים אורון: אנחנו מהקדוש-ברוך-הוא שלנו, והם מהקדוש-ברוך-הוא שלהם, ונשלח את הקדוש-ברוך-הואים האלה לגמור את הפשרה.

חיים אורון: הם לא יגיעו לשום פשרה ביניהם.

חיים אורון: ולכן, הוויכוח הוא לא על נדל"ן ולא על מורשה או לא מורשה.

חיים אורון: הוויכוח הגדול, שממנו הממשלה הזאת בורחת – היא לא תקבל אותו, כי אם היא תקבל אותו היא תתפרק.

חיים אורון: ולכן, מה שביבי נתניהו הכי רוצה עכשיו זה מה שהוא עשה בשארם.

חיים אורון: הוא רוצה תהליך.

חיים אורון: אתם יודעים מה, חברים מקדימה, תקופה ארוכה גם אתם רציתם – רובכם – בעיקר תהליך.

חיים אורון: לזכותו של ראש הממשלה הקודם, ואני מאוד-מאוד מקווה שלזכותה של שרת החוץ הקודמת, שבשלב מסוים היא הבינה שהתהליך כשלעצמו יכול להיות גם מאוד-מאוד מסוכן, והימשכותו היא אסון בפני עצמו.

חיים אורון: ככה היא אומרת עכשיו.

חיים אורון: כל הכבוד.

חיים אורון: בואו לא ניגרר לפינה הזאת.

חיים אורון: הסיפור של מה שרואים משם לא רואים מפה – הוא כאילו הופך את העולם; הוא לא הופך את העולם.

חיים אורון: הוא בינתיים נותן מכות בראש לראש הממשלה.

חיים אורון: מתברר לו שכל מיני קשקושים שאפשר בעברית טובה ובאנגלית מצוחצחת למכור לכל מיני מקומות – לא מוכרים אותם יותר.

חיים אורון: איך עשה לו אובמה, לפי חלק מהדברים שיוצאים החוצה?

חיים אורון: הבנתי מה אמרת, זה לא שייך לזה.

חיים אורון: אמר: אני אוריד מחסומים, הבנת?

חיים אורון: הבנתי, אתה תוריד מחסומים, אבל מה זה שייך?

חיים אורון: תפסיק התנחלויות.

חיים אורון: לכן, אם אנחנו ביחד באופוזיציה, בואו נגיד את זה בעברית פשוטה לעם.

חיים אורון: הבעיה היא לא המאחזים הלא-חוקיים.

חיים אורון: הבעיה היא אפילו לא הפסקת הבנייה בהתנחלויות.

חיים אורון: הבעיה היא קבלת החלטה אמיצה, שאין פה אומץ, ואהרן של ראש הממשלה הנוכחי בדימוי של משה ואהרן, שקוראים לו אהוד ברק, שמחזיק את ידיו ומוכר לנו אותו כנביא השלום החדש – אני בכלל כבר לא יודע מה קורה פה.

חיים אורון: ה-"Cleaner" – – –

יוחנן פלסנר: יש מישהי – – –

חיים אורון: לא, אני לא משייך שום אמירה של אהוד ברק על-פי כתובתה של שלי יחימוביץ.

מגלי והבה: נא לסיים, אדוני.

חיים אורון: לכן, זאת התמונה, ואנחנו נמשיך להיאבק בה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ויסגור את הרשימה – חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: בבקשה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לדבר על חברי שאינם כאן עכשיו.

עתניאל שנלר: אני מבקש לדבר על חברי המתנחלים ואני מבקש לדבר על האמריקנים, שגם הם לא נמצאים כאן.

חיים אורון: – – –

עתניאל שנלר: הצהרת הממשלה, שהיא לא תקבל, או תשלול שתי מדינות לשני עמים, לא תחזיק מים, כולם יודעים את זה.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לחברי שמותר להפגין אך באישור, עם רשיון ועל-פי חוק.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לחברי שמותר לנהוג עם רשיון, גם אם נוהגים בצד ימין, כי זה הנתיב הנכון, על-פי חוק.

עתניאל שנלר: מצווה ליישב את הארץ, את ארץ-ישראל, אבל גם היא על-פי חוק.

עתניאל שנלר: ולכן, הפעילות ההתיישבותית הציונית, גם ביהודה ושומרון – כמו בנגב, כמו בגליל, אפילו כמו במדינת פלשת, בשפלת החוף – גם זה צריך להיות על-פי חוק, וזו מצווה.

עתניאל שנלר: המאחזים – לא כולם הם כאלה.

עתניאל שנלר: חלק מהמאחזים, וזה לא סוד, אינם על קרקע שאינה פרטית.

עתניאל שנלר: בשפה יותר פשוטה: זה גזל.

עתניאל שנלר: וכאיש האוהב את האדמה ואת ארץ-ישראל ואת הבנייה, אני לא אתן ידי לגזל, גם לא בעד דבר חשוב כמצוות יישוב ארץ-ישראל.

עתניאל שנלר: חלקם לא חוקיים בגלל בעיות פרוצדורליות – יש להסדיר את הבעיות האלה, או לא להיות שם; וחלקם – שמופיעים בדוח טליה ששון – זה דוח פוליטי, לכן אני לא מתעסק בו, כי טליה ששון היא יותר פוליטיקאית מעורכת-דין, לכן אני לא רוצה להתייחס לזה.

עתניאל שנלר: אבל בצד הבסיסי, חייבים לשמור על החוק בכל פעולה שנעשית במדינה הזאת.

עתניאל שנלר: מה ייתן עימות מחר?

עתניאל שנלר: אתם רוצים להפיל את הממשלה?

עתניאל שנלר: אדרבה, אנחנו נקים את הממשלה.

עתניאל שנלר: אתם רוצים ליצור דה-לגיטימציה של ראש הממשלה?

עתניאל שנלר: אדרבה, אנחנו נקים את הממשלה; תזכרו, ראש ממשלה הוא של כולם.

עתניאל שנלר: אתם רוצים להפר את ההתחייבויות עם ארצות-הברית – אז צריכים לקחת בחשבון את כל המשמעויות של זה.

עתניאל שנלר: ואז אין מה לנסוע למובארק, אז אין מה לנסוע למקומות אחרים.

עתניאל שנלר: אתם רוצים לוותר על סוגיות הליבה?

עתניאל שנלר: אתם רוצים לוותר על גושי ההתיישבות?

עתניאל שנלר: אתם רוצים לוותר על ירושלים?

עתניאל שנלר: אז תמשיכו, "דובי לא-לא".

עתניאל שנלר: לכן, אנחנו צריכים מחר בבוקר – ואני קורא לכם, חברי, מכאן – מחר בבוקר, לאור הזרקורים, לצאת מההתיישבות, לעלות על הגבעות ולפנות את אותם מאחזים לא חוקיים, בעצמכם, חד-צדדי.

עתניאל שנלר: שהציבור יבין שאהבת הארץ בידכם, ולא האהבה להיכנס לעימות בשם אהבת הארץ; שהציבור יבין שאתם עושים את זה מתוך רצון להסכמה לאומית ולא מתוך רצון להראות מי גיבור, מי חזק, מי יוכיח.

עתניאל שנלר: אם יתפנו מרצון – אבוא ואעזור לפנות מרצון את המאחזים שלא צריכים להיות, כמו שאם יעלו במקום חוקי אבוא ואעזור לעלות למקום החוקי.

עתניאל שנלר: אסיים בפנייה לאמריקנים.

עתניאל שנלר: בכל פעם שאתם תפריזו, האמריקנים, בדרישות לא לגיטימיות בעיני, כמו לעצור את הגידול הטבעי או לא לתת לבנות, לא לתת לגידול הטבעי להתפתח – אתם בעצם יוצרים ריסוק של החברה הישראלית, אתם יוצרים מלחמת אחים בחברה הישראלית.

עתניאל שנלר: אני יודע שזה לא עניינכם, גם לא שלכם, יהדות ארצות-הברית, כנראה, כי לא אכפת לכם מהרגישות בתוך החברה הישראלית.

עתניאל שנלר: אני חי כאן, נולדתי כאן, ואני לא אתן שייצרו קרע בתוך החברה הישראלית.

עתניאל שנלר: ההפרזה האמריקנית תוביל גם למלחמה, גם לאינתיפאדה, גם לא שלום, ולריסוק החברה הישראלית.

עתניאל שנלר: ולכן, האיזון הוא הנכון.

עתניאל שנלר: מה שלא חוקי – צריכים להסיר מייד, ולא להגזים, כי בסופו של דבר, האמת והשלום – גם האמת של החוק וגם השלום, בעיקר השלום מבית – אהבו.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: עכשיו, אדוני, תוכל להגיד כל מה שבא לך.

נסים זאב: אני מקווה שאני אספיק.

מגלי והבה: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-רא, חברי הכנסת, אני אתחיל בפסוק שכתוב בנביא: החירשים שמעו והעיוורים הביטו לראות.

נסים זאב: בדרך כלל, החירש שדיברו בו חכמים זה חירש שלא שומע וגם לא מדבר, הוא אילם, אבל יש פה משהו מעניין.

נסים זאב: כולם פטפטנים, כולם כל כך מדברים, דברנים הכי גדולים, אבל גם חירשים וגם עיוורים.

נסים זאב: אנחנו לא רואים, אנחנו אטומים ואוטמים את אוזנינו מלשמוע את האיום האירני, את אותו היטלר – אחמדינג'אד – שהוא כבר רתם בפועל את סוריה, את ה"חיזבאללה", את ה"חמאס", שזה "האחים המוסלמים".

נסים זאב: אם למישהו יש איזו אשליה שבפשרה טריטוריאלית אנחנו נוכל לעשות הסכם עם ה"חמאס", הוא פשוט לא יודע מה הוא מדבר.

נסים זאב: ואני מצפה מעתניאל שנלר, שהוא כל כך שומע ובקי ויודע בוועדת החוץ והביטחון – הרי אתה יודע שאי-אפשר לקיים היום בחירות ביהודה ושומרון; אתה יודע שבגלל שה"חמאס" שולט שם היום, גם נכון להיום – – –

עתניאל שנלר: – – – ה"חמאס" לא שולט – – –

נסים זאב: ביהודה ושומרון, הציבור ברובו הוא "חמאסניק".

נסים זאב: אז איך אתה רוצה, למי להעביר?

נסים זאב: כשאתה בא ואומר: קודם כול בוא נכריז על התאבדות, שתי מדינות לשני עמים – מה, הטרור, אתה חושב, יפסיק לרגע?

עתניאל שנלר: אני רוצה מדינה יהודית.

נסים זאב: הרי בפועל, ראש הממשלה, שאני ואתה היינו חברים בקואליציה הזאת – – –

עתניאל שנלר: למה אנחנו מפחדים – – – אני רוצה מדינה יהודית.

נסים זאב: אבל מה הפטפטת הזאת?

נסים זאב: ההכרזה הזאת כאילו תציל את מדינת ישראל, עם ישראל נושע בהכרזה הזאת.

נסים זאב: תפסיקו לדבר דברים שאתם לא מאמינים בהם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת נסים זאב – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שנלר, אפשר לשבת.

עתניאל שנלר: אבל הוא אמר לי "פטפטת".

עתניאל שנלר: פטפטת זה אלה שלא יושבים ביהודה ושומרון.

עתניאל שנלר: אני גר שם, זו לא פטפטת.

מגלי והבה: חבר הכנסת שנלר, אפשר להגיד מה שאתה רוצה, רק בישיבה.

נסים זאב: אז אתה מזיק הרבה יותר, אתה מדבר בצורה שונה מהעשייה שלך.

עתניאל שנלר: בעיני מדינה יהודית היא ערך.

נסים זאב: המדינה היהודית זה לא המאחזים, עם כל הכבוד, ולא על זה ייפול דבר.

עתניאל שנלר: אענה לך – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, אתה רוצה שהדיון יתנהל בינך לבין חבר הכנסת שנלר?

נסים זאב: לא, אדוני.

נסים זאב: אבל אני חושב שזה נכון מאוד לאפשר עוד דקה אחת של שאלה ותשובה.

נסים זאב: זה לא נורא, אין פה 120 חברי כנסת.

מגלי והבה: אין בעיה, אבל אם אתה מתייחס אליו ומזכיר את שמו, זכותו להגיב.

מגלי והבה: אז אם אתה רוצה שהוא יגיב – – –

נסים זאב: בשמחה, רק שזה לא יהיה על חשבון הזמן, כי לא התחלתי אפילו לדבר.

מגלי והבה: אתן לך דקה.

עתניאל שנלר: עשר שניות.

עתניאל שנלר: דיברתי על דבר אחד, חברי היקר, דיברתי על נושא המאחזים.

עתניאל שנלר: אמרתי שהמאחזים הלא-חוקיים, אם הם יצאו באופן עצמאי, מסודר, ולא בעימות עם צה"ל או עם המשטרה – זה יחזק את ההתיישבות, כי זה יחבק את ההתיישבות ולא ירחיק אותה.

עתניאל שנלר: מעשינו ירחיקונו, מעשינו יקרבונו – זה בדיוק העניין.

עתניאל שנלר: לא דיברתי לא על שלום, לא על תהליך, לא על "חמאס", לא דיברתי על זה בכלל.

נסים זאב: אבל אמרת שראש הממשלה, אין לו מדיניות, כי הוא לא הכריז את ההכרזה הקדושה הזאת: שתי מדינות לשני עמים.

נסים זאב: אמרת את זה בפתח דבריך, שמעתי אותך.

נסים זאב: אז אני אומר לך שזה בלוף, ההכרזה הזאת, אין לה שום משמעות.

יוחנן פלסנר: הוא לא הכריז את זה.

נסים זאב: ראש הממשלה הקודם – אני ואתה היינו שותפים באותה ממשלה, באותה כנסת, אנחנו ביחד שלוש שנים, מודים ששום דבר לא יצא.

נסים זאב: שלוש שנים ירי הטילים מעזה, אותם מחבלים, אותו טרור.

נסים זאב: שתי מלחמות עברנו בשלוש השנים האלה.

נסים זאב: מה, אנחנו לא רואים את המציאות?

נסים זאב: אנחנו מתעלמים?

יוחנן פלסנר: זה בגלל העובדה שהוא הכריז – – –

נחמן שי: אני לא אדבר אף פעם ככה.

מגלי והבה: הוא צריך לסיים את דבריו.

יוחנן פלסנר: צריך לסייע לרב לראות את המציאות נכוחה.

מגלי והבה: בסדר, זו דרכו וזו אמונתו, תן לו להביע אותה.

מגלי והבה: אתה לא חייב להסכים אתו.

יוחנן פלסנר: הוא איש פתוח.

נסים זאב: תשמע, מה שמעניין אצלך שאתה יכול לשנות את האמונה שלך לפי הממשלה.

נסים זאב: זאת אומרת, זה תלוי עם מי אני יושב – אני בקואליציה או באופוזיציה.

נסים זאב: אז זה משתנה, זה סוויץ'.

נסים זאב: אני לא.

יוחנן פלסנר: נראה לי שבדיוק תיארת את מפלגת ש"ס.

נסים זאב: גם כשהייתי באופוזיציה, תמיד אמרתי את מה שאני מאמין.

נסים זאב: אני לא יודע מה קרה לכם, אני חושב שהשתגעתם פשוט.

מגלי והבה: שמענו אותך, תודה רבה לך.

נסים זאב: רגע אחד, אדוני.

נסים זאב: עוד לא הגעתי לאסלאם הקיצוני.

מגלי והבה: אדוני, יהיו לך עוד הזדמנויות לדבר.

מגלי והבה: קיבלת ארבע דקות, שזה דקה מעל כולם.

מגלי והבה: משפט סיום, בבקשה.

נסים זאב: כאשר מפעילים לחץ על מדינת ישראל לוותר על בקעת-הירדן, שלא יהיה ספק שמה שקרה בציר פילדלפי, ואנחנו רואים את האמל"ח שעובר בציר הזה, אם אנחנו נוותר על בקעת-הירדן – לא עשרת מונים, אלף פעם יותר יקרה שמחבלים ייכנסו ויחדרו למדינת ישראל.

נסים זאב: אנחנו צריכים להגן על מדינת ישראל ועל עם ישראל, ולא בהכרזות שאין להן שום שחר.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: אדוני עוד רוצה לדבר?

מגלי והבה: אז אחרי חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, דווקא יפה שאדוני יושב בראש הישיבה הזאת, שהרי קראנו לאחרונה בעיתון ששמך הוזכר כמועמד לשמש שגריר ישראל במצרים.

נחמן שי: אני מבין שכבר דחית את ההצעה הזאת, אבל אני לא מתפלא שהיא הוצעה לך, כי היא באמת אומרת שאדם ראוי עשוי לשבת בתפקיד הזה.

נחמן שי: אבל היא חושפת באמצעות הידיעה הזאת את העובדה שאנחנו לא מצליחים לאתר בשירות החוץ, וגם מחוץ לשירות החוץ, מועמד לשרת כשגריר במצרים.

נחמן שי: למדינת המפתח בעולם הערבי, שחשיבותה לא ניתנת לתיאור – ואדבר על כך מייד – אין ישראל יכולה למצוא אדם מתאים מתוך שירות החוץ או מחוצה לו.

נחמן שי: אני חושב שזה מדבר בפני עצמו על מחדל חמור ביותר.

נחמן שי: חברי, הייתי בבית הזה כשמנחם בגין, זיכרונו לברכה, עשה את השלום עם מצרים.

נחמן שי: אני חושב שזה היה אחד הרגעים החשובים בתולדות המדינה.

נחמן שי: ייתכן שאפילו לא הערכנו אז עד כמה השלום הזה היה חשוב – כי, כרגיל, ליוו אותנו אותם סימני שאלה שמלווים אותנו כל פעם שאנחנו רוצים לעשות שלום.

נחמן שי: והנה, תראו, למעלה מ-30 שנה שהשלום הזה מחזיק מעמד.

נחמן שי: הוא שלום קר – אני מכיר את כל הביטויים האלה.

נחמן שי: זה הפך להיות יתד מרכזית במעמדנו הבין-לאומי ובשלום במזרח התיכון.

נחמן שי: אנחנו נשענים, צריך להודות, על מצרים, ואנחנו מתפללים כל יום שחס וחלילה לא יקרה שום דבר באותה ארץ שעלול לערער את המשטר ועלול לפגוע בתהליך השלום.

נחמן שי: והנה, תראו מה קורה.

נחמן שי: כשיוצא ראש ממשלת ישראל אל המפגש הכל-כך חשוב עם נשיא מצרים, אין לו תוכנית מדינית.

נחמן שי: בכל השנים שחלפו מאז יצא למדבר של האופוזיציה לא הספיק לפתח תוכנית מדינית, והוא חוזר אל ראשות הממשלה ועדיין איננו יודע מה הוא רוצה לעשות.

נחמן שי: ועומד מולו אחד המדינאים הפיקחים ביותר והמנוסים ביותר במזרח התיכון, אולי היום בעולם, שיושב על כיסאו למעלה מ-20 שנה, והוא סופר בשקט את כל ראשי הממשלה שבאו והלכו, וראש הממשלה שלנו לא יודע להגיד לו מה הוא רוצה לראות במזרח התיכון.

נחמן שי: אין לו חזון, אין לו תוכנית מדינית.

נחמן שי: זה מחדל, זו חולשה שקשה לתאר, כי זו החמצה של הזדמנות.

נחמן שי: יש רק פגישה אחת ראשונה כזאת בין נשיא מצרים לבין ראש ממשלת ישראל.

נחמן שי: רק אחת.

נחמן שי: זאת ההזדמנות הראשונה והחשובה ביותר להגיד את הדברים שאחר כך יכתיבו את היחסים בין שתי המדינות.

נחמן שי: אני מקווה שעוד אפשר יהיה לתקן את זה.

נחמן שי: אני מקווה גם ששר החוץ שלנו יכיר סוף-סוף במעמדה ובחשיבותה של מצרים, אחרי כל כך הרבה דברים מיותרים שהוא אמר עליה בשנים שהוא היה באופוזיציה, או שהוא אפילו ישב בממשלה ועדיין ביקר אותה.

נחמן שי: אני אומר לכם, אנחנו צריכים לשמור על הנכס האסטרטגי הזה בכל כוחותינו.

נחמן שי: אני אומר את זה אפילו לעמיתי יוחנן פלסנר.

נחמן שי: ראיתי את הזיגזג הזה בקשר לאונסק"ו, ואני אומר:

נחמן שי: הנזק הוא לא כל כך גדול, אם זה המחיר שצריך כדי לשמור את מצרים במחנה המתון, יחד עם מדינות אחרות, מול המחנה הרדיקלי בעולם הערבי.

נחמן שי: לכן אני שמח שבסופו של דבר יצאה הפגישה הזאת לפועל.

נחמן שי: אני מקווה מאוד, ואני מבקש מפה, מהבמה הזאת, להמשיך ולעשות כל שאנחנו יכולים כדי לבצר את השלום הזה, כי אין דבר יותר חשוב מאשר שלום.

נחמן שי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בניגוד לחבר הכנסת נחמן שי, אני לא שמח בכלל שהפגישה הזאת יצאה לפועל, ואסביר מדוע.

ג'מאל זחאלקה: הרי לכל מי שהיו אשליות ברור – – –

מגלי והבה: אל תיתן את הצ'אנס לחבר הכנסת זאב – הוא איננו כאן.

מגלי והבה: הוא גם באותה דעה, שלא היתה צריכה – – –

ג'מאל זחאלקה: אגיד מדוע הפגישה הזאת היא פגישה שלא היתה צריכה להתקיים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהיא לא עזרה ולא עוזרת להגיע להסדר, לשלום, ולשנות את המצב לטוב בכל ממד כלשהו.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בממשלה ישראלית מאוד קיצונית, אפילו בהשוואה לממשלות שאמרנו עליהן דברים כל כך קשים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, כמעט נגמר הלקסיקון כדי לתאר את המצב של הממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: רואים שר חוץ – ליברמן, שומעים הצהרות שלו, שומעים הצהרות של ראש הממשלה בנימין נתניהו, שומעים שהוא אומר שאת המשא-ומתן עם סוריה צריך להתחיל מנקודת האפס, כאילו לא היו עשר שנים של משא-ומתן, לא היו סיכומים.

ג'מאל זחאלקה: אז זה אומר בעצם: לא רוצים הסדר עם סוריה.

ג'מאל זחאלקה: שומעים שהוא רוצה להתחיל משא-ומתן עם הפלסטינים ללא תנאים מוקדמים.

ג'מאל זחאלקה: מה זה ללא תנאים מוקדמים?

ג'מאל זחאלקה: זה אומר שאין החלטות או"ם, אין לגיטימיות בין-לאומית, אין שום עיקרון שינחה חוץ מעקרון הכוח.

ג'מאל זחאלקה: מי שיש לו יותר כוח יקבל יותר, וזה אומר שלא יהיה הסדר.

עתניאל שנלר: או הכרה בישראל, גם את זה הוא דורש.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת, ברור לכל אדם בר דעת ולכל אדם שיש לו שכל ישר – הרי ממנה לא יצא שום דבר טוב.

ג'מאל זחאלקה: רק בלחץ עליה אולי יצא משהו טוב.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה שמאיימת במלחמות, זו ממשלה שאומרת: לא רוצה הסדר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים את ההרכב שלה.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול לצאת ממנה שום דבר טוב.

ג'מאל זחאלקה: אם מתקיימת פגישה עם נשיא מצרים, אז אומר לעצמו ראש הממשלה: הנה, במדיניות שלי אני לא צריך לשנות שום דבר, מקבלים אותי בעולם הערבי, אני לא צריך לשנות את המדיניות שלי.

ג'מאל זחאלקה: ואז מה התוצאה?

ג'מאל זחאלקה: זה מחזק את המדיניות הנוכחית של הממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: בשביל מה למתן עמדות כשהם מקבלים אותי כשאני כל כך קיצוני?

ג'מאל זחאלקה: לכן הדרך היחידה, היחידה, לשנות את המדיניות של הממשלה הזאת היא בלחץ עליה, ולא בניסיון לקבל ולרכך ולדבר אתה, איך אומרים, בלשון רכה.

ג'מאל זחאלקה: בשביל להפעיל עליה לחץ לא היה צריך לקיים את הפגישה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הפגישה הזאת השיגה מטרה, איך אומרים, מבחינת מצרים ומבחינת כל מי שרוצה שלום – מטרה הפוכה לגמרי, והיא להרחיק שלום, ולא לקרב אותו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, תם הדיון על ההצעה לסדר – – –

חיים אורון: אנחנו רוצים לקבל החלטה.

מגלי והבה: החלטה והצבעה במועד אחר.

חיים אורון: זה לא תקין.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורון, יכול להיות שיש צ'אנס שמחר שיהיו פה כל חברי הממשלה וראש הממשלה.

מגלי והבה: כדאי שישמעו את הסיכומים.

חיים אורון: אפשר להעביר ברוב החלטה עכשיו: ממשלה רעה, גדולה עם לב קטן.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, סיכומים והצבעה יהיו במועד אחר, ואני מניח שזה מחר.

מגלי והבה: ["דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1094.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: התנהלותה של הממשלה בנושא התקציב והתנערותו של ראש הממשלה מאחריות תוך הטלת האשמה על פקידי האוצר.

מגלי והבה: זה דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חבר הכנסת חיים רמון וחברים אחרים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים רמון לשאת את דבריו, וכמובן, יש לך עשר דקות, אדוני.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לומר כמה משפטים על הדיון שזה עתה לא סיכמנו אבל סיימנו.

חיים אורון: יש לך להגיד גם משהו על הגביע?

חיים רמון: הגביע לא מעניין, קבוצות לא מעניינות, אותי לפחות.

חיים רמון: יש איזו תופעה קצת משונה.

חיים רמון: ראש הממשלה נתניהו הגיע לשלטון.

חיים רמון: הוא לא הגיע לצערי בהפתעה.

חיים רמון: אגלה לכם, הייתי מאלה שאפילו בשיחה אתו אמרתי, עוד בקיץ 2008, שככל הנראה, כפי שהעניינים מתגלגלים, הוא יהיה ראש הממשלה הבא.

חיים רמון: כלומר, זו לא היתה איזו הפתעה, זה לא נפל עליו כרעם ביום בהיר, אף-על-פי שמאז הבחירות הוא מתנהל כאילו הוא לא קשור לעניין, זה בא אליו בהפתעה עצומה – גם בהתנהלות, גם בכל מה שקשור.

חיים רמון: אבל אני אלך לעניין המדיני, נעזוב את כל השאר.

חיים רמון: בעניין המדיני, הוא לא ידע שיש מאחזים?

חיים רמון: הוא לא ידע שהאמריקנים תובעים לפנות אותם?

חיים רמון: הוא לא ידע את כל הדברים האלה?

חיים רמון: גם אם הוא לא ידע, אמרו לו.

חיים רמון: ועכשיו, בצדק, הוא בבעיה, כי הוא הבטיח שהוא יודע גם לקיים ברית אסטרטגית עם ארצות-הברית, גם לטפל יחד אתה בעניין האירני, גם לשמור על כל המאחזים וגם שיהיה ריבוי טבעי בהתנחלויות.

חיים רמון: ואני אגיד מה זה השם קוד הזה "ריבוי טבעי".

חיים רמון: פתאום זה לא עובד, אבל הוא הבטיח.

חיים רמון: גם האמירה הזאת: מה שלא רואים מפה רואים משם, ולהיפך – זה הרי דבר ההבל הכי גדול.

חיים רמון: מי שלא רואה משם לא ראוי שיראה מכאן.

חיים רמון: בצדק באים אליו חבריו, ובצדק הם יגידו: רימית אותנו.

חיים רמון: דרך אגב, אנחנו אמרנו להם, הזהרנו אותם שהוא עלול לרמות.

חיים רמון: עכשיו הוא לא יודע מה לעשות.

חיים רמון: אוי לו מזה ואוי לו מזה.

חיים רמון: אוי לו מיוצרי ואוי לו מיצרי.

חיים רמון: או שהוא יתעמת עם בוחריו, עם מפלגתו, עם עצמו, למען העניין האירני, או שהוא יתעמת עם ארצות-הברית ויזניח את העניין האירני.

חיים רמון: אני חושב שמה שהציבור צריך לדעת, ללמוד – ואני בכל פעם אומר את זה לחברים שחוזרים שוב ושוב על הטעות:

חיים רמון: תבחרו באנשים שאתם יודעים בסופו של דבר שהם יבצעו את המדיניות שהם אומרים שהם יבצעו.

חיים רמון: לא יהיו הפתעות.

חיים רמון: אנחנו נראה, ולדעתי בסופו של דבר לראש הממשלה יהיה הכשרון הגדול – הוא גם יתעמת עם האמריקנים וגם יתעמת עם מפלגתו ועם בוחריו.

חיים רמון: אתם תראו, כי הרי הוא לחיץ וסחיט.

חיים רמון: אז כשילחץ אובמה הוא יגיד: צריך לפנות מאחזים.

חיים רמון: כשתלחץ ציפי חוטובלי הוא יילחץ על-ידי חוטובלי ואז הוא יריב עם אובמה, כי מי זה אובמה ליד חוטובלי.

חיים רמון: וככה הוא ינוע ויפסח על כל הסעיפים, ואנחנו, לצערי הרב, כולנו, גם נאכל את הבשר הבאוש וגם נגורש מהעיר.

חיים רמון: אני רוצה להגיד משהו על ריבוי טבעי.

חיים רמון: אני עסקתי בזה.

חיים רמון: אני בהחלט חושב שריבוי טבעי – צריך לבנות גן-ילדים, צריך לבנות חדר.

חיים רמון: תמכתי בזה בנוהל שהייתי אחראי לו, וזה היה כלול.

חיים רמון: אני אגלה לכם סוד: ריבוי טבעי זה עוד אחד מהבלופים של ההתנחלויות.

חיים רמון: איך אני יודע?

חיים רמון: באתי לאחד היישובים, לאנשים שייצגו את יש"ע בוועדה, ואמרתי להם: אין בעיה, יש לי הצעה בשבילכם.

חיים רמון: ריבוי טבעי – מה הריבוי הטבעי בישראל?

חיים רמון: בערך 3% בשנה – – –

חיים אורון: 1.7%, אבל אצלכם זה 3%.

חיים רמון: למה אתה קטנוני?

עתניאל שנלר: הוא לא קטנוני, כי הריבוי הטבעי שם זה 6%.

חיים רמון: אבל אני לא יכול לקחת 6%, אני אמרתי 3%, זה בסדר.

חיים רמון: נניח שבעופרה יש 100 בתים – אנחנו נבנה בשנה שלושה בתים.

חיים רמון: זה ריבוי טבעי.

חיים רמון: אבל הם לא מתכוונים לריבוי טבעי.

חיים רמון: הם מתכוונים להרחיב את גבולות היישוב באופן משמעותי.

חיים רמון: עובדה שאת ההצעה שלי הם דחו, הצעה הוגנת.

חיים רמון: אמרתי, גן-ילדים – אין בעיה לבנות; חדר בבית, בדירה – בבקשה.

חיים רמון: אבל לצאת מתחום היישוב – נבנה ב-x אחוזים ממספר המבנים.

חיים רמון: דחו את ההצעה.

חיים רמון: כי דרך הריבוי הטבעי – מדברים על הריבוי הטבעי וקורצים.

חיים רמון: כל הזמן קורצים.

חיים רמון: דרך אגב, שמעתי היום שיש התפתחות – גם על זה אני רוצה להגיד מלה – של מפת הדרכים.

חיים רמון: אז במפת הדרכים, מי שלא יודע, שמעתי ששר החוץ מתלהב ממנה מאוד, תיכף אני אסביר לכם גם למה.

חיים אורון: גם אתה התלהבת.

חיים רמון: בנושאים שאני התלהבתי, גם אתה מתלהב, אחד לאחד.

חיים אורון: אני כבר לא יודע.

חיים רמון: אני מודיע לך.

חיים רמון: תיכף אני אשאל אותך.

חיים רמון: האם אתה בעד שיגיירו את האתיופים בכל עיר?

חיים רמון: אתה בעד?

חיים רמון: הוא גם, גם אני.

חיים רמון: מאוד התלהבתי שהוא בעד.

חיים אורון: אני והוא לא – – –

חיים רמון: למשל, אתה רוצה שאני אתן לך עוד כמה נושאים?

חיים אורון: לא.

חיים רמון: בדיוק בכל הנושאים האלה זה מצע מרצ, מה לעשות?

חיים אורון: מצע מרצ זה מצע מרצ.

חיים אורון: בנושאים האחרים – ראיתי היום כותרת "ביבי מרצ".

חיים אורון: אז בכלל הכול מצע מרצ, שלושה מנדטים.

חיים רמון: כי אחרים עושים את מלאכתכם ואתם צדיקים, ולכן לא נותנים לכם מנדטים, כי לכל הנושאים האחרים – – –

חיים אורון: אתה יודע למה במקום שצדיקים אומרים – – –

חיים רמון: אני יודע, אבל, ג'ומס, עזוב.

חיים רמון: אתה צדיק, אל תעבוד קשה.

חיים רמון: אתה תדבר ואנחנו נעשה.

חיים רמון: אתה תהיה החלוץ ואנחנו נעשה.

חיים רמון: אתה תהיה החלוץ ואנחנו נעשה.

חיים רמון: תראה כמה אנשים בחרו לכנסת, כולם מרצ.

חיים רמון: מה אכפת לך?

חיים רמון: תשמח, למה אתה מתלונן?

חיים אורון: אני אשכב לכם על הגדר.

חיים רמון: אתה רגיל, ג'ומס.

חיים רמון: בשביל זה אתה ג'ומס.

חיים אורון: הבעיה שאני כבר שוכב על הגדר עם הפנים למעלה ואני רואה את כל הנבלות עוברים.

חיים רמון: אבל כל אלה שעברו הפכו להיות מרצ.

חיים רמון: אבל בוא, אני באמת רוצה לחזור למפת הדרכים.

חיים רמון: אז במפת הדרכים, מי שלא יודע, כתוב: הקפאה מוחלטת של ההתנחלויות.

חיים רמון: לא על יד, לא באמצע.

חיים רמון: אז אי-אפשר לקחת מה שרוצים.

חיים רמון: למה יש בשורה, ג'ומס?

חיים רמון: אל תתלהב, כי הוא רחוק ממרצ.

חיים רמון: למה בתחום המדיני שר החוץ רוצה למעשה לקבל את מפת הדרכים?

חיים רמון: הוא אומר לביבי בארבע עיניים, הוא אומר לו – לא יפה להגיד ככה על ראש ממשלה, אז שלא יכתבו: ביבי, אתה קצת אידיוט; אל תכתבי את זה, בבקשה.

חיים רמון: ואז בארבע עיניים הוא ככה אומר לו: מפת הדרכים זה קיפאון במשא-ומתן.

חיים רמון: למה?

חיים רמון: כי הפלסטינים צריכים לעשות כל מיני דברים.

חיים רמון: גם אנחנו.

חיים רמון: אבל מה?

חיים רמון: אנחנו רק צריכים לטפל במאחזים ובהתנחלויות.

חיים רמון: הם צריכים לעבור טרנספורמציה.

חיים רמון: איך אמר פעם דובי וייסגלס?

חיים רמון: הם צריכים להיות דנים, מפלסטינים לדנים.

חיים רמון: מפלסטינים לדנים, כמה שנים ייקח?

חיים רמון: לנצח, עד שיהיו דנים.

יוחנן פלסנר: פינים, זה יותר קשה.

חיים רמון: לכן אל תדאג.

חיים רמון: הרי כל אנאפוליס נולד כתוצאה מהקיפאון שנוצר במפת הדרכים.

חיים רמון: מי שחושב שהאמריקנים יקנו את הקיפאון הזה במסווה של מפת הדרכים, חי בטעות.

חיים רמון: עכשיו אני אגיד כמה מלים בעניין הכלכלי, אני לא ארחיב בו כי נדמה לי שיש לי עוד חמש דקות.

חיים רמון: היום אני שמעתי את שר האוצר.

חיים אורון: מה, אתה קשב?

חיים אורון: מהבוקר עד הערב אתה שומע.

חיים רמון: ג'ומס, אתה יושב פה.

חיים רמון: אני שומע כל אחד.

חיים רמון: כל אחד והעבודה שלו.

חיים רמון: שמעתי אותו ברדיו בקשב רב, כי אני בעדו.

חיים רמון: אתם יודעים?

חיים רמון: בניגוד לרובכם אני בעדו, אני מחבב אותו מאוד.

חיים רמון: הוא אמר דבר שבלבל אותי לחלוטין.

חיים רמון: הוא אמר שלמעשה הטלת מע"מ עוזרת לשכבות החלשות.

חיים רמון: עכשיו אני התבלבלתי, כי אני זוכר את הספר הגנוז של ראש הממשלה, שאומר שאין דבר שיותר גרוע לשכבות החלשות מאשר מע"מ.

חיים רמון: אז יש מחלוקת קשה.

חיים רמון: אחר כך אומר שר האוצר שלמעשה בתקציב הזה בסוף העשירים משלמים יותר והעניים פחות.

חיים רמון: ואני שמעתי מראש הממשלה שהכי חשוב זה להוריד את המסים על החזקים, כדי שהם יעבדו, וזה מה שיעודד.

חיים רמון: איך הוא אמר?

חיים רמון: זה יוציא מהצלילה לנסיקה.

חיים רמון: רגע, התנועה היתה נכונה?

חיים רמון: לא.

יוחנן פלסנר: דלק סילוני.

חיים רמון: זה המנוע של הצמיחה.

חיים רמון: בא שר החוץ ואומר: לא היה ולא נברא.

חיים רמון: אני מתכוון לשר האוצר, הלוואי שהיה שר החוץ, היה יותר טוב.

חיים רמון: עכשיו אני כבר מבולבל, כולי מבולבל, אני לא יודע למי להאמין.

חיים רמון: לשר האוצר?

חיים רמון: לראש הממשלה?

נחמן שי: לשרה.

מגלי והבה: חברים, הזמן שניתן הוא לחבר הכנסת רמון.

חיים רמון: לכן, זה שוב מעיד על הבלבול המוחלט שהממשלה הזאת נמצאת בו בדבר הכי מרכזי.

חיים רמון: אני, עוד פעם, לא מבין את ראש הממשלה.

חיים רמון: כי למעשה – ג'ומס, חבר הכנסת אורון, אמר את זה בפעם הקודמת.

חיים רמון: הוא אמר דבר פשוט: זאת ממשלה שבאה, לוקחת 4 מיליארדים מהשכבות החלשות בהטלת מס עליהן, ונותנת 4 מיליארדים לשכבות החזקות.

חיים רמון: זה הקפיטליזם החדש.

חיים רמון: אני רוצה באמת לשאול את הציבור הרחב.

חיים רמון: הרי כל החבר'ה שהיום היו – רובם לפחות, שבאו היום מהבסטות וזה, הם ליכוד.

חיים רמון: איזו הנאה יש לראש הממשלה, לביבי, כל פעם שהוא בא לשלטון, לדפוק אותם?

חיים רמון: אולי הוא למד שכמה שהוא דופק אותם יותר הם מצביעים עבורו יותר?

חיים רמון: לא ככה?

יצחק וקנין: זה זיכרון קצר.

חיים רמון: לא יכול להיות.

חיים רמון: אני חושב שהחבר'ה בבסטה, יש להם זיכרון ארוך.

חיים רמון: אבל אני חושב – אני רוצה לדבר אתם.

חיים רמון: אני כל פעם מנסה להבין את העניין הזה.

חיים רמון: איך שביבי מגיע לשלטון הוא שואל: כל אלה הצביעו ליכוד?

חיים רמון: אני אדפוק אותם.

חיים רמון: וכל פעם שהוא דופק אותם הם מצביעים בעדו.

חיים רמון: זאת באמת תופעה יוצאת דופן, ייחודית.

חיים רמון: ואני אומר לכם: מגיע לכם.

חיים רמון: מגיע לכם, מה אתם באים לבכות כשהוא בא להטיל מע"מ על ירקות ופירות?

חיים רמון: מגיע לכם.

חיים רמון: הצבעתם עבורו.

חיים רמון: כבר ידעתם.

חיים רמון: מילא, עד שהוא היה שר האוצר לא היה ברור שהוא אוהב לדפוק את אלה שמצביעים עבורו; לא ידעו.

חיים רמון: עכשיו כבר ידעו.

חיים רמון: החרדים יודעים, השכבות החלשות יודעות, שאיך שהוא נהיה שר אוצר הוא קורע אותם.

חיים רמון: ועוד פעם בחרו בעדו, אחרי שהם כבר ידעו.

חיים רמון: ואחרי שהם יודעים הם שוב באים.

חיים רמון: אז למה אתם בוכים?

חיים רמון: לא לבכות.

חיים רמון: אתם מצביעים בעד ביבי – תדעו, הוא ידפוק אתכם, הוא יפגע בכם, כי זה התחביב שלו, לפגוע באלה שבוחרים בעדו.

חיים רמון: לכן אנחנו, אף-על-פי שחלק גדול מאלה לא הצביעו בעדנו, אנחנו נהיה בעדם, אף-על-פי שהם לא בעדנו.

חיים רמון: כי אנחנו נדאג להם בלי שום קשר לאיך הם מצביעים.

חיים רמון: אבל שיזכרו, כל פעם שהם שומעים את המלה "ביבי", שידעו שזה יעלה להם, כאשר הם מצביעים, זה יעלה להם בכיס, בין אם הם חרדים, בין אם חלשים, בין אם סתם עמך ישראל.

חיים רמון: ואנחנו נייצג אותם אף-על-פי שהם לא מצביעים בעדנו.

חיים רמון: אולי בסוף הם ילמדו שמי שבאמת מייצג אותם ראוי גם לאמונם בקלפי.

חיים רמון: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים רמון, שהוא בעל ההצעה, ושהוא גם קיבל את הזמן הארוך ביותר.

מגלי והבה: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ואחר כך נמשיך בסדר הדוברים.

מגלי והבה: בבקשה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעה לסדר-היום ובהצעות חוק, כדלקמן: ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: מכלי האמוניה במפרץ חיפה, של חבר הכנסת דב חנין.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 3), התשס"ט–2009 – מ/428.

): על שני הדברים האלה לא דרושה הצבעה.

): בדבר השלישי דרושה הצבעה.

): ועדה משותפת של ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 40) (פיקוח אלקטרוני על משוחררים בערובה ומשוחררים על-תנאי ממאסר), התשס"ט–2009 – מ/427.

): הוועדה תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.

): מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה: חבר הכנסת מאיר שטרית, יושב-ראש הוועדה המשותפת, חבר הכנסת אברהם מיכאלי וחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

): מטעם ועדת פנים והגנת הסביבה: חבר הכנסת כרמל שאמה, חבר הכנסת אורי מקלב וחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): יש פה הצעה שצריך להצביע, אז אני אצביע מפה, ברשותך.

מגלי והבה: בסדר.

מגלי והבה: חברים, הצבעה ידנית, לא צריך להפעיל את השעונים.

מגלי והבה: מי בעד ההצעה של יושב-ראש ועדת הכנסת?

מגלי והבה: מי נגד?

מגלי והבה: מי נמנע?

מגלי והבה: בעד הצעת ועדת הכנסת – רוב

מגלי והבה: נמנעים – אין

מגלי והבה: ההצעה עברה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלקין, בבקשה.

): הודעה נוספת, גם היא דורשת את אישורה של הכנסת.

): לפי ההודעה של סיעת קדימה, חבר הכנסת נחמן שי יכהן כחבר מטעם סיעת קדימה בוועדה לקידום מעמד האשה.

מגלי והבה: מי בעד?

מגלי והבה: מי נגד?

מגלי והבה: מי נמנע?

מגלי והבה: בעד הצעת ועדת הכנסת – רוב

מגלי והבה: נמנעים – אין

מגלי והבה: אם כך, אפשר להגיד מזל טוב לחבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: נמשיך בסדר הדברים.

מגלי והבה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאלה שיודעים לכבד מאוד את חבר הכנסת חיים רמון, ויודע גם להעריך את פועלו בשנים הרבות שהוא מכהן בפוליטיקה הישראלית, ואני גם מודה שיש כמה דברים שלמדתי ממנו.

זבולון אורלב: עם זה, אני לא כל כך מבין את ההצעה לסדר-היום, מפני שהממשלה היוצאת – ואתה היית המשנה לראש הממשלה – התנהלה בתחילת המשבר כאילו אין משבר.

זבולון אורלב: לא עשתה כלום, ישבה עם ידיים בכיסים ואמרה: יקרה מה שיקרה, הממשלה לא עושה כלום.

זבולון אורלב: אני לא ישבתי בישיבות ממשלה, חבר הכנסת רמון, אני אומר את הדברים מתוך הדיווחים בתקשורת, ואני מאמין שהתקשורת הכלכלית שלנו פחות או יותר מדווחת דיווחים נכונים.

זבולון אורלב: לכולם היתה ביקורת אחת, ואגב, היא גם הושמעה בכנסת – שהממשלה היוצאת, ממשלת אולמרט, שאתה היית בה המשנה לראש הממשלה, בעצם אינה עושה דבר באופן רציני כדי להתמודד עם המשבר, אולי מתוך אמונה שהמשבר הכלכלי לא יגיע לחופי ישראל; ייעצר אי-שם במימי הים התיכון או בים של עזה, אבל לא יגיע לתוך מדינת ישראל, אף-על-פי שהיה ברור וכל המומחים עמדו והתריעו: המשבר הזה יגיע לישראל.

זבולון אורלב: עומדים התעשיינים וצועקים, ועומד נגיד בנק ישראל וצועק, וארגוני העובדים עומדים וצועקים, והפיטורים הגדולים לא החלו ב-55 הימים שהממשלה הזאת מכהנת.

זבולון אורלב: הם התחילו לפני כמה חודשים.

זבולון אורלב: המשברים הגדולים התחילו לפני כמה חודשים.

זבולון אורלב: כל הניצנים של כל המשבר הזה אירעו בתקופה של הממשלה הקודמת, שהיו לה מלוא הסמכויות, והיתה יכולה לפעול גם מתוך הסכמה רחבה.

זבולון אורלב: לא היתה כאן מחלוקת, הרי כולם רוצים להבטיח את יציבות המשק, ושלא יפטרו עובדים, ושלא להיכנס לאינפלציה ולא להיכנס לגירעון גדול מאוד בתקציב.

זבולון אורלב: זה אינטרס של כולם – של קואליציה ושל אופוזיציה.

זבולון אורלב: יכולים להיות חילוקי דעות בנוגע לדרך, אך לא בנוגע למטרה.

זבולון אורלב: לעלות לבמה הזאת ולבקר את התנהלות הממשלה בנושא התקציב – אני חושב שזה דבר לא ראוי, ואני חושב שהציבור בישראל יודע להוקיר ולהעריך את הממשלה הזאת, שמנסה להתמודד באופן אמיתי.

זבולון אורלב: אני רק רוצה לציין שעמיתך לסיעה – כנראה אינכם מתואמים בתוך הסיעה – הוא יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה.

זבולון אורלב: הוא ניסה לשכנע את הוועדה לביקורת המדינה להפעיל את סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, סעיף שלפיו רוב בוועדה לביקורת המדינה יכול לחייב את מבקר המדינה לערוך דוח מיוחד, דוח מבקר מיוחד בפרשה הזאת.

שלמה מולה: אבל – – – מבקר המדינה לא אמר סופית את דברו.

זבולון אורלב: לא הקשבת לדברי.

זבולון אורלב: רוב בוועדה יכול לחייב את מבקר המדינה – אני לא מדבר על מה מבקר המדינה יחליט; זו סמכותו להחליט, הוא לא צריך את הוועדה לביקורת המדינה כדי להחליט.

זבולון אורלב: אם הוא מכין 200 דוחות בשנה, ב-200 נושאים בשנה, אז הוא מחליט מתוכם על 195.

זבולון אורלב: על חמישה מחליטה הכנסת.

זבולון אורלב: והנה, בוועדה לביקורת המדינה לא היה רוב, כי אמרו: העניין הזה הוא פוליטי.

זבולון אורלב: ואני אומר לך, חבר הכנסת רמון, השר לשעבר, ואתה יודע שאני מאוד מכבד אותך – יש דברים שעליהם צריכים להתפלל יחד ולשלב ידיים יחד.

זבולון אורלב: הלוואי שהממשלה הזאת תצליח בדרכה הכלכלית.

זבולון אורלב: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: אם הוא לא יהיה כאן – אז חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: מצער שהממשלה נעדרת מהדיון – סליחה, אדוני השר, לא ראיתי אותך.

דב חנין: אני מתנצל.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי, חברי הכנסת, היום אנחנו ראינו בוועדת הכספים – ואני רוצה לענות לחבר הכנסת אורלב – דוגמה בוטה ובולטת של ממשלה שמתחבאת מאחורי פקידים.

דב חנין: הדיון היה על המע"מ על הירקות והפירות.

דב חנין: מסתבר שהרעיון המטורף הזה עורר התנגדות של חברי הכנסת מכל סיעות הבית, כמובן מהאופוזיציה, אבל גם מסיעות הקואליציה.

דב חנין: לא במקרה הוא מעורר התנגדות כזאת, כי אנחנו מדברים על מהלך מרושע במיוחד.

דב חנין: הטלת המע"מ על פירות וירקות – זה מס רגרסיבי, שפוגע במיוחד באוכלוסיות החלשות, העניות.

דב חנין: אנחנו יודעים שהעניים, סל המזון שלהם מתבסס יותר על ירקות ופירות, ולכן הפגיעה בהם היא קשה יותר.

דב חנין: ומהצד השני, אותה ממשלה שמקצצת לחלשים נותנת מתנות לעשירים.

דב חנין: הטבות המס למיליונרים, למיליארדרים ולחברות נעות בין 3.5 ל-5 מיליארדי שקלים.

דב חנין: זה היקף הטבות המס ברפורמה במס הכנסה וברפורמה במס החברות.

דב חנין: ולכן, המהלך האנטי-חברתי הזה של פגיעה קשה מאוד בחלשים מצד אחד, ומתנות לעשירים בהיקפים כל כך גדולים מצד שני, מעורר התנגדות.

דב חנין: זה עורר התנגדות גם של גורמי הבריאות, מכיוון שיש לנו פה דוגמה, אדוני השר במשרד האוצר, של שימוש בכלי כלכלי כדי לעצב התנהגות.

משולם נהרי: שר במשרד ראש הממשלה.

דב חנין: משרד ראש הממשלה, אבל עדיין מנהל דיאלוג רציני עם משרד האוצר.

דב חנין: אתם משתמשים פה בכלי כלכלי שבעצם – – –

משולם נהרי: אני נגד.

דב חנין: אני שמח לשמוע שאתה נגד.

משולם נהרי: גם הצבעתי נגד, ואני אשאר נגד.

דב חנין: אני מודה לך ומעריך את העמדה שלך.

משולם נהרי: – – –

דב חנין: מאה אחוז, אני מקווה שגם בכנסת תצביע נגד.

דב חנין: הכלי הזה הוא כלי כלכלי שבאמצעותו מעצבים את ההתנהגות של הציבור – מטילים מס שיגרום לאנשים לצרוך פחות ירקות ופירות.

דב חנין: זה אחד האפקטים של כלים כלכליים כמעצבי התנהגות.

דב חנין: רע מאוד.

דב חנין: זו פגיעה בבריאות, כי כל מומחי הבריאות מסכימים שרצוי דווקא לצרוך יותר פירות וירקות.

דב חנין: זה מהלך אנטי-סביבתי – פגיעה בחקלאות, שנמצאת ממילא במצב לא קל ולא פשוט.

דב חנין: והנה, הממשלה, במקום להתייצב – במקום שראש הממשלה ביבי נתניהו יתייצב בוועדה ויגיד: זה התינוק שלי, אני רוצה לתת מתנות לעשירים, בזה אני מאמין, זו האידיאולוגיה שלי; במקום לעשות את המהלך הישר וההגון הזה, הוא שולח את פקידי האוצר – שאגב, ברובם היו נגד ההקלות במס, היו נגד ההקלות במס – הוא שולח אותם לחזית, וכמה קל להסתתר מאחורי פקידי האוצר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאצל ראש הממשלה הזה זה קו עקבי שלא לומר את האמת לציבור, להסתתר מאחורי תירוצים, להעביר גזירות ומדיניות הרסנית בלי לספר עליה באופן גלוי לאזרחי ישראל.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו יהיה חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואם הוא לא יהיה כאן, יהיה אחריו חבר הכנסת אורון.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הממשלה הזאת, ממשלת בנימין נתניהו, מסוכנת מהרבה בחינות.

מסעוד גנאים: מבחינה פוליטית היא מסוכנת משום שהיא מעדיפה חלומות ארץ-ישראל השלמה על קיומה של מדינת ישראל, והיא מעדיפה ללכת עם מפלגה כמו ישראל ביתנו, שרוצה לערוך לאוכלוסייה הערבית בבוקר ובערב מבחני נאמנות, ורוצה להגדיל את הקרע בין המדינה לבין האוכלוסייה הערבית, וזה ידוע, ולמרות זה, הממשלה מסכימה, והם חלק מהממשלה, והם אפילו המשפיעים.

מסעוד גנאים: אני חושב שהממשלה הזאת, דרך ההתנהלות שלה בבניית התקציב ובהרכבתו היא מסוכנת גם מבחינה חינוכית.

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: כי איזו דוגמה נותן ראש הממשלה לעם ולאזרחים כאשר הוא מפקיר את פקידיו ומתנער בערב ממה שידע והסכים לו בבוקר, כמו שעשה בקשר לגזירות והקיצוצים והפקיר את אנשי האוצר והאשים אותם שהם שרוצים את הקיצוצים ולא הוא?

מסעוד גנאים: תקציב זה לא רק סכומי כסף למשרדים.

מסעוד גנאים: תקציב זה גם דרך.

מסעוד גנאים: ניהול התקציב מראה גם את הדרך ואת השקפת העולם הניהולית.

מסעוד גנאים: גם על הדרך הזאת אנחנו ידענו במהירות, משום שבמהירות בזק ממשלה זו העבירה חוק-יסוד שהוא אנטי-דמוקרטי והיא לא נתנה אפילו לרשות המחוקקת – נתנה לרשות המבצעת להשתלט על הרשות המחוקקת.

מסעוד גנאים: אני חושב שראש הממשלה והממשלה אינם דוגמה לאזרחי מדינת ישראל, והוא מוכן להתנער מאחריות כלפי האזרחים והפקידים שלו וגם לא להזכיר את שר האוצר, שראש הממשלה הכתיר מעליו יועץ כלכלי.

מסעוד גנאים: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גנאים.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לאמירה שאני שומע לא פעם מדוברי הקואליציה, והיום השמיע אותה מעל הדוכן גם חבר הכנסת זבולון אורלב, והיא: "מה אתם רוצים?

חיים אורון: הממשלה הקודמת השאירה מצב נוראי, ואנחנו צריכים להתמודד אתו".

חיים אורון: אני לא בא לפה כדי להגן על הממשלה הקודמת, אדוני סגן השר לשעבר בממשלה הקודמת, וביקורתי עליה בתחום הכלכלי נאמרה לא פעם.

חיים אורון: מה קשורה הביקורת המושמעת היום על הממשלה הנוכחית לטענה ש"נכון, זה כעשרה חודשים אין לנו תקציב – בעצם סליחה, אין לנו תקציב זה חמישה חודשים, מינואר, אבל מאז שלא אושר התקציב הקודם אין לנו תקציב"?

חיים אורון: קודם כול, הממשלה הנוכחית ברובה היתה מי שמנעה קבלת תקציב, משום שהם אמרו:

חיים אורון: אנו נבוא ונהיה ממשלה חדשה, ואז נעשה תקציב.

חיים אורון: לא רק זאת, אלא שבמקום לסיים את התקציב ב-45 יום, הם דחו ורצו 100 יום, כלומר עד המחצית השנייה של חודש יולי.

חיים אורון: אבל הדבר העיקרי לא שייך ללוח הזמנים.

חיים אורון: התקציב הרע הזה, שמוגש על-ידי ממשלה גדולה שאין לה לב, שיש לה לב קטן – הביקורת עליו היא לא השאלה של לוח הזמנים.

חיים אורון: הביקורת עליו קשורה בהצעות החלטה שמביאים פה.

חיים אורון: הוזכר פה היום המע"מ, והוזכר פה היום המע"מ על ירקות ופירות.

חיים אורון: הוזכרה פה הפחתה במס לשני העשירונים העליונים או לעשירון העליון, וכן קיצוץ flat ואי-קיצוץ תקציב הביטחון.

חיים אורון: מה כל הדברים האלה קשורים בלוח הזמנים?

חיים אורון: זו מדיניות שגויה מבית-מדרשו של ראש הממשלה בביצוע של שליחו לענייני תקציב, שר האוצר, ובשתיקה נוראה של מפלגת העבודה, או בעצם בהיעלמותה.

חיים אורון: אדוני השר נהרי, גם זעקות השבר שלכם נגד התקציב בכל פעם מחדש – אני כבר אומר לך מה יהיה הסידור: מע"מ על ירקות ופירות לא יהיה.

חיים אורון: בגללכם, בגללנו ובגלל כולנו לא יהיה מע"מ על ירקות ופירות.

משולם נהרי: גם זה טוב.

חיים אורון: אתם תקבלו משהו תמורת זה.

חיים אורון: בגדול, יעשו עוד קיצוץ flat, כי דבר אחד כבר ברור לכולם – ולמי שלא ברור, אדוני השר, אני מציע לך להבהיר לו באופן ברור – הממשלה נעלה את כולם, אבל אתכם קודם כול, בתקרת הוצאה ובגודל גירעון.

חיים אורון: מבחינתם, שתשחק הכנסת כמה שהיא רוצה: תעבירו 1.8 מיליארד מפה לשם, ותוסיפו פה ותורידו שם.

חיים אורון: הכול צריך להיסגר בתוך המספר.

חיים אורון: אתם תורידו את המע"מ?

חיים אורון: תגידו מאיפה להביא.

חיים אורון: אני התחננתי היום בוועדת הכספים: תפסיקו להתווכח על המע"מ.

חיים אורון: זה לא יהיה.

חיים אורון: בואו ונתחיל לדון עכשיו מאיפה מביאים 1.7 מיליארד שקל, כי אתם הולכים לעשות קיצוץ flat.

חיים אורון: היום, קיצוץ ה-flat שיהיה בשנתיים האלה הוא 15%.

חיים אורון: חבר הכנסת נהרי, זה 6.5%, 6.5% ועוד 2% מהפעם הקודמת.

משולם נהרי: 6.5% על 6.5%.

חיים אורון: על 6.5% ו-2% מהפעם הקודמת.

חיים אורון: סליחה, תאמין לי שהמספר מדויק.

משולם נהרי: 2% זה משרד החינוך.

חיים אורון: 6.5% ו-2% מהשלב הקודם.

חיים אורון: אתה מכיר את התפקידים של המשרדים.

חיים אורון: יש משרד אחד שיכול לעמוד בקיצוץ flat כזה ולהישאר משרד?

חיים אורון: אמר היום איש בכיר מאוד באוצר: לא.

חיים אורון: אז, מה יעשו?

משולם נהרי: יורידו את – – –

חיים אורון: יורידו את הקצבאות, אבל לא ייגעו בדבר אחד: לא ייגעו בתקציב הביטחון; ולא ייגעו בהורדת המסים.

חיים אורון: יש שני שרים בממשלה שלכל אחד יש דיבר אחד, לא עשרה: ביבי מוריד מסים, ברק לא נוגע בביטחון.

חיים אורון: החיבור בין שניהם – זאת התוצאה, ולא הדברים של חבר הכנסת זבולון אורלב פה כאילו שיש פיגור.

חיים אורון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הוא לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב בילסקי – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאנחנו דנו גם בשבוע שעבר בהרבה מאוד הזדמנויות בהכנת התקציב של הממשלה הזאת.

שלמה מולה: אבל עד כמה שכבר דיברנו, אי-אפשר לתאר במלים איזה פיאסקו היה בהכנת התקציב הזה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, יש ראש ממשלה שאמר בבוקר א'.

שלמה מולה: יש ראש ממשלה למחרת בבוקר, אחרי שראה את העיתונים, שפשוט נלחץ ולא ידע מה לעשות, ושוב ראש הממשלה לחוץ.

שלמה מולה: אז הוא אמר: לעזאזל פקידי האוצר, העיקר שמחר בבוקר אני אקבל עוד כותרת, אולי חיובית.

שלמה מולה: אז מה זה חשוב האידיאולוגיה הכלכלית שלי?

שלמה מולה: מה זה חשוב אנשי האוצר הטובים שיש?

שלמה מולה: העיקר שאני אנסה by the way אולי לתקן את העוול שגרמתי לעצמי באמצעות התקציב.

שלמה מולה: הוא בא וקרא ואמר לפקידי האוצר: צאו החוצה.

שלמה מולה: אל תהיו בסביבה.

שלמה מולה: אני מביא עכשיו את איש אמוני האחר.

שלמה מולה: אנחנו כבר מכירים אותו מתקופת הבחירות, וקוראים לו שר-העל יוגב, כנראה.

שלמה מולה: אבל יש 30 שרים ותשעה סגני שרים, ויש כנראה עוד שר ללא תיק שאנחנו לא ידענו עליו.

שלמה מולה: הוא בא ואמר: מה זה חשוב?

שלמה מולה: בואו ונעשה קיצוץ flat, בלי מחשבה מעמיקה מה יעשה הקיצוץ לאוכלוסיות החלשות.

משולם נהרי: אתה קורא מחשבות.

שלמה מולה: אני לא קורא מחשבות, אבל קוראים לו אורי יוגב, אם לא שמעת, אדוני השר.

שלמה מולה: כנראה לא ידעת.

שלמה מולה: כנראה לא שיתפו אותך.

משולם נהרי: בנאום הראשון גילית עתידות.

משולם נהרי: עכשיו אתה – – –

שלמה מולה: אז אני אומר לך: האמת היא שלגביו אני לא המצאתי, כי היה דיון בוועדת הכספים וגם בוועדה לביקורת המדינה, ושמענו את אורי יוגב.

שלמה מולה: הוא אמר: אני קבעתי את התקציב.

שלמה מולה: פקידי האוצר לא היו שותפים.

שלמה מולה: שר האוצר אמר: לא ידענו את הכול.

שלמה מולה: הביאו גם את קובי הבר להיות שותף.

שלמה מולה: היו הרבה מאוד שותפים להכנת התקציב, אבל פקידי האוצר הבכירים לא היו שותפים להכנת התקציב.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, בסוף מה יצא?

שלמה מולה: יצא קיצוץ של 6% לכל משרדי הממשלה.

משולם נהרי: 6.5%.

שלמה מולה: 6.5%.

שלמה מולה: מי נפגע?

שלמה מולה: האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אדוני השר, יש מס על חברות?

שלמה מולה: שמתם מס על החברות?

שלמה מולה: הרי אתה בדיוק באת אולי מהמגזר שהוא באמת זועק לשמים.

שלמה מולה: מה, אתם לוקחים עוד פעם מהעניים ונותנים לעשירים?

שלמה מולה: בסופו של דבר מה שיוצא, גם בהכנת התקציב, אחרי כל הפליק-פלאק שעשה – ראש הממשלה נתן בעיטה לפקידי האוצר כדי להציל את עורו, אולי.

שלמה מולה: אבל הוא עשה לנו תקציב גרוע עוד יותר ממה שהיה קודם לכן.

שלמה מולה: הוא נתן לנו בסוף עוד מתנה.

שלמה מולה: מתנת העלאת המע"מ על ירקות.

שלמה מולה: זה ברור – כל בר-דעת יודע שזה לא יעבור, אבל אמרו לנו: אם עכשיו לא נטיל מע"מ על ירקות, נגדיל עוד פעם את המע"מ, נגדיל את זה ל-17%.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהממשלה הזאת, בתחום הכלכלי-חברתי, היא גם לא מוסרית והיא לא ערכית.

שלמה מולה: היא ממשיכה לפגוע באוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: במיוחד ביבי הישן, האכזר, חזר אלינו מחדש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מולה.

מגלי והבה: תרשו לי, חברי חברי הכנסת, לברך את תלמידי בית-הספר המקיף מע'אר.

מגלי והבה: ברוכים הבאים.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו כאן, לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: הוא תמיד ביקש – יש לו בקשות קבועות מהכנסת הקודמת.

יוחנן פלסנר: למי?

מגלי והבה: הרב, חבר הכנסת זאב.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני חבר הכנסת זאב, אני מקווה שאחרי הדברים שלי, אני אייצג אותך בצורה כזאת שזה ייתר את הצורך שלך להתבטא.

יצחק כהן: – – –

יוחנן פלסנר: בדיוק.

יוחנן פלסנר: אז אני רוצה לדבר קצת על נושא התקציב.

יוחנן פלסנר: ברוכים הבאים, ידידי התלמידים ממע'אר.

יוחנן פלסנר: אתם גרים במקום יפה ומדהים, וכל הכבוד שבאתם לכאן, להיכל הדמוקרטיה הישראלית.

יוחנן פלסנר: חברים יקרים, מעבר לגזירות הספציפיות ומעבר לעובדה שבקביעת התקציב הזה – תקציב דו-שנתי – תקציב דו-שנתי זו הזדמנות, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: זו הזדמנות לממשלה – – –

ג'מאל זחאלקה: אחד וחצי שנתי.

יוחנן פלסנר: לא, אבל זה דו-שנתי.

יוחנן פלסנר: זה על כל 2009.

יוחנן פלסנר: זו הזדמנות לממשלה להגיד מה היא רוצה לעשות.

יוחנן פלסנר: מדיניות הממשלה, למעט אולי בנושא המדיני-ביטחוני, כתובה בספר התקציב.

יוחנן פלסנר: ומה כתב מר נתניהו?

יוחנן פלסנר: אנחנו לא מצליחים לקרוא את זה.

יוחנן פלסנר: אף אחד לא מצליח להבין מה הוא רוצה.

יוחנן פלסנר: מכיוון שיש כאן תקציב – בייחוד בעת משבר, ספר התקציב, או העברת התקציב, היא הזדמנות לפתור בעיות יסודיות, בעיות שורשיות.

יוחנן פלסנר: לחולל רפורמות אמיתיות.

יוחנן פלסנר: אז הוא מדבר אתנו על עסקת חבילה.

יוחנן פלסנר: עסקת חבילה שאמורה היתה עכשיו באמת לחולל מפנה, לאפשר לחולל צמיחה.

יוחנן פלסנר: מה ראינו בעסקת החבילה הזאת?

יוחנן פלסנר: שום דבר.

יוחנן פלסנר: לא נתנו כלום.

יוחנן פלסנר: הדבר היחיד שהבטיחו זה לא לשבות וויתרו על איזשהם דמי הבראה, כשבסקטור הפרטי – מרחץ דמים.

יוחנן פלסנר: עכשיו, לא היה לך האומץ, מר נתניהו, לשבת, לדבר עם מר עיני – שכבר מהדברים שהוא אמר עוד קודם היה ברור שאפשר להגיע לפחות להקפאת שכר.

יוחנן פלסנר: אם היית מגיע להקפאת שכר, מפנה משאבים, דרך הדבר הזה יכולת לחסוך את הגזירות, את הטלת המע"מ, את כל הדברים האלה.

יוחנן פלסנר: מעבר לכך, יש כאן הזדמנות, סוף-סוף, לחולל שינויים מבניים בכל המקומות הבעייתיים – סוגיות של פנסיות, דברים אחרים, שאנחנו כבר שנים רוצים לפתור.

יוחנן פלסנר: עד היום אין תקדים לזה, אדוני היושב-ראש, שבעת משבר גדול מדינת ישראל לא יודעת להשתמש במשבר ולהפוך אותו להזדמנות.

יוחנן פלסנר: עשינו את זה בשנת 1985, עשינו את זה במשבר שהיה לנו בראשית שנות האלפיים, אבל אז היתה מנהיגות.

יוחנן פלסנר: היתה מנהיגות במדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: היום אין מנהיג.

יוחנן פלסנר: אין מנהיג.

יוחנן פלסנר: ואני רוצה, אולי, לסיים בדוגמה קטנה לאיוולת של המדיניות של נתניהו.

יוחנן פלסנר: מדברים על הגדלת התקציב לקרן לעסקים קטנים ובינוניים.

יוחנן פלסנר: מה זה עוזר שאתה מגדיל את התקציב?

יוחנן פלסנר: שינית את הקריטריונים?

יוחנן פלסנר: מישהו בכלל יודע איך להשיג את הכסף הזה?

יצחק כהן: כן.

יוחנן פלסנר: אין – הערבויות שנדרשות הן גדולות מדי, הטופסולוגיה כל כך מסובכת – – –

יצחק כהן: ממש לא.

יוחנן פלסנר: אני יש לי הצעה למר נתניהו: תגדיל את התקציב בעוד כמה מיליארדים.

יוחנן פלסנר: הרי ממילא אף אחד לא יכול לגשת ולא יכול לקחת אותו.

יצחק כהן: – – –

יוחנן פלסנר: ויש לי – ויש את הנתונים לגבי – – –

מגלי והבה: סגן השר יצחק כהן, יש לך את כל הזמן לענות לכולם.

מגלי והבה: מה, אתה תשכח עד שתבוא לפה?

יצחק כהן: חבר הכנסת פלסנר ידוע כאדם הגון, ישר ומדייק.

יוחנן פלסנר: אני אשמח לשמוע את הנתונים.

יצחק כהן: פה הוא לא מדייק.

יוחנן פלסנר: למה?

יוחנן פלסנר: איזה נתון יש לך שלי אין?

יצחק כהן: – – – יש עשרות קריטריונים, הם משתמשים בזה, בעשרות מיליארדים – – –

יוחנן פלסנר: אני ישבתי רק השבוע עם נציגים – – –

יצחק כהן: – – –

יוחנן פלסנר: רק השבוע ישבתי עם נציגים – –

מגלי והבה: סגן השר כהן, יהיה לך זמן פה לענות.

יוחנן פלסנר: – – של בעלי עסקים קטנים ובינוניים, וכמות הבקשות המאושרות היא מזערית.

יוחנן פלסנר: ומדובר בסקטור שמעסיק את הרוב הגדול של אזרחי ישראל.

יצחק כהן: – – –

יוחנן פלסנר: אז מה בעצם אתה עושה?

יוחנן פלסנר: אתה מקצה מעט משאבים – – –

יצחק כהן: כיוון שלא – – – בדקת את זה, אמרו לך את זה, ואתה לא כלי ראשון, אתה כלי שני, אז אני מבקש שאתה תבדוק את זה.

יצחק כהן: ואחר כך תחזור לדוכן – – –

יוחנן פלסנר: אני אשמח לקבל ממך נתונים, כי הנתונים שיש בידי – הנה, יש לי כאן גם את מספרי פניות ומספרי אישורים, שהם בודדים ביחס לעומק המשבר, וזו פשוט עוד עדות, אדוני היושב-ראש, להתנהלות הכושלת של הממשלה גם בהיבט הזה.

יוחנן פלסנר: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת פלסנר.

מגלי והבה: אני גם מברך את התלמידים מבולטימור בארצות-הברית.

מגלי והבה: ברוכים הבאים.

מגלי והבה: חברים, אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: אחריו יהיה חבר הכנסת נחמן שי.

ג'מאל זחאלקה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: ברצוני לברך את התלמידים והתלמידות מבית-הספר המקיף מע'אר בברכת ברוכים הבאים.

ג'מאל זחאלקה: ) כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל מי שגר בכפר יודע שיש עזים שכשאתה אומר להן "לכי" – הן הולכות, ויש עזים עקשניות, שצריך כוח רב כדי להזיז אותן ממקומות.

ג'מאל זחאלקה: יש אפילו מלים: "תייסאת" – יעני, היא לא רוצה לזוז.

קריאה: היית אומר לה: לכי.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, למה אני אומר את זה?

נחמן שי: אתה – – – את האורחים שלנו למעלה.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר את זה על התקציב ועל עניין המע"מ וכמה סעיפים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו היינו רגילים בשנים האחרונות שמכניסים עזים לתקציב כדי להוציא אותן ולהשביע, וכדי שש"ס תוכל לצאת – בדרך כלל זאת ש"ס, לפעמים אלה אחרים – ניצחנו: אנחנו הוצאנו את זה, הוצאנו את זה והוצאנו את זה, ויש ניצחון גדול, ובשביל זה ש"ס בממשלה.

יצחק כהן: – – –

ג'מאל זחאלקה: אבל אני לא בין אלה שמזלזלים בביבי נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: הוא תאצ'ריסט.

ג'מאל זחאלקה: יש לו משנה כלכלית-חברתית סדורה, ואם לפעמים נראה לחלק מחברי הכנסת שהוא עושה זיגזגים, זו רק טקטיקה.

ג'מאל זחאלקה: הלוואי שהוא היה עושה זיגזגים.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא שהוא דבק במדיניותו, ואם הוא עשה פשרה פוליטית היום, מחרתיים, תאמינו לי, הוא יחזור לסורו.

ג'מאל זחאלקה: המע"מ שהטילו על הפירות, זה גובל בפשע – או שרוצים להטיל.

ג'מאל זחאלקה: מדוע?

ג'מאל זחאלקה: כי ידוע שהמשבר הכלכלי יפגע בעיקר בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: הן ישלמו את המחיר.

ג'מאל זחאלקה: אבטלה גדולה יותר, כוח קנייה קטן יותר, אי-העלאת משכורות, פחות שירותים, שצריך לשלם עבורם.

ג'מאל זחאלקה: כל המצב של השכבות החלשות – הבנקים רודפים אחריהם, אין אשראי, אין הלוואות, אם אתה עני.

ג'מאל זחאלקה: אז תקופת המשבר היא התקופה הכי קשה לשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: ומה באה הממשלה הזאת ועושה?

ג'מאל זחאלקה: באה ומנחיתה עליהם את המכה הזאת של העלאת מחירי הירקות והפירות.

ג'מאל זחאלקה: בין 15% ל-17%.

ג'מאל זחאלקה: למה זה כל כך חמור?

ג'מאל זחאלקה: כי תיכנסו לחנות – היום, כמה עולה קילו משמש, למשל?

ג'מאל זחאלקה: 15 שקל?

נסים זאב: זה יקר.

ג'מאל זחאלקה: זה יקר, אתה יודע.

ג'מאל זחאלקה: זה מאוד יקר.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה לדעת בכמה זה נמכר בעונה הזאת בשנה שעברה?

ג'מאל זחאלקה: ב-4 שקלים.

ג'מאל זחאלקה: כל מחירי הירקות והפירות עלו, ועכשיו מעלים אותם עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: ידוע שהשכבות החלשות צורכות יותר ירקות ופירות, והפגיעה העיקרית היא בהן.

ג'מאל זחאלקה: מי שחושב שיש כוונה שהממשלה תיסוג מהעניין הזה ככה, איך אומרים, יבואו לוועדת הכספים – חבר הכנסת אורון, אני רוצה להזהיר משאננות בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אם לא יהיה מאבק פרלמנטרי, חבר הכנסת שי, אם לא יהיה מאבק פרלמנטרי חריף בנושא הזה, המע"מ יישאר, כי הוא רוצה את המע"מ והוא יביא את זה בתקציב הבא.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לעשות מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: את העז הזאת אי-אפשר להוציא בקלות מהתקציב.

ג'מאל זחאלקה: צריך מאבק משותף, לשלב ידיים ולהוציא אותה בכוח – אפילו אם זה כוח רב – מהתקציב, כי זו מכה איומה לכל העניים בארץ.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: חבר הכנסת נחמן שי, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מרשה לעצמי לדבר לשם שינוי על הנושא עצמו, ולא כל כך בפריפריה שלו.

נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מלים על הכשלים שליוו את הממשלה בתהליך האישור של התקציב הזה, כי גם בהם בולט אותו מחדל הולך ונמשך של חוסר יכולת לנהל מדינה, לנהל תקציב, לנהל תהליך נכון של קבלת החלטות.

נחמן שי: העובדה הבלתי-ניתנת לערעור היא שהפוליטיקה ניצחה את המקצוענים.

נחמן שי: אני לא חסיד גדול מדי של אגף התקציבים.

נחמן שי: הייתי מנכ"ל של משרד ממשלתי, ואני מבטיח לכם שזה לא תענוג לעבוד אתם.

נחמן שי: הם אנשים דעתנים, הם גם צעירים בגיל, והם מתייצבים מולך עם המון ביטחון עצמי, ואם הם לא מצליחים בטוב – הם מצליחים ברע; הם שומעים אותך ועושים מה שהם רוצים.

נחמן שי: אבל דבר אחד צריך להגיד לשבחם של אנשי אגף התקציבים: הם נאמנים לקופת המדינה, הם ישרים והם שומרים על העקרונות שלהם, ועל זה אני מכבד אותם.

נחמן שי: מה עשתה הממשלה?

נחמן שי: הבחינה שאתם אי-אפשר הפעם לשחק, עקפה אותם, המציאה מנגנונים חליפיים.

נחמן שי: מה עושים?

נחמן שי: מאחר שקשה להתמודד אתם, הביאו ראש אגף תקציבים לשעבר, שמכיר את כל המערכת הזאת – הלוא מבפנים יצא לדרך הזאת, וגם נהנה מאז כתוצאה מכך, והוא – אני לא רוצה להשתמש בטרמינולוגיות היסטוריות לא כל כך נעימות, איך היינו מגדירים את זה – אבל הוא שקרא היטב את ההצעות, הוא שהבין איפה נקודות החולשה והוא שהוסמך על-ידי ראש הממשלה בסופו של דבר לנהל את המשא-ומתן בשם הממשלה.

נחמן שי: אדם שהוא יועץ, מעמדו הוא יועץ לכל היותר, אין לו מעמד רשמי, והוא יושב מטעם הממשלה, מטעם ראש הממשלה, מול יושב-ראש ההסתדרות, מול נשיא התאחדות התעשיינים, ומנהל את המשא-ומתן.

נחמן שי: אני אומר שזו פשוט שבירת כלים.

נחמן שי: שוברים את הכלים.

נחמן שי: משחקים ושוברים את הכלים.

נחמן שי: מה הבעיה?

נחמן שי: הבעיה היא שהפעם זה עבר.

נחמן שי: אבל תבינו, בכל פעם זה הולך עוד צעד אחד קדימה.

נחמן שי: בכל פעם זה רק למשוך את זה קצת.

נחמן שי: לא תמיד מרגישים בשינוי הקטן הזה, אבל פתאום מישהו יתעורר ויגיד: תראו, גם אגף התקציבים, שהוא באמת היהלום שבכתר משרד האוצר, נשבר.

נחמן שי: צעירים לא יבואו, אנשים מוכשרים לא יהיו שם, ואנחנו נאבד את אחד הכלים החשובים ביותר גם לבניית התקציב, גם לשמירת התקציב וגם לניהול התקציב.

נחמן שי: לכן, אני אומר לכם שזה בלתי נסלח בעיני.

נחמן שי: עברנו; כרגיל עוברים, עוברים, השיירה עוברת, הכלבים נובחים.

נחמן שי: ואני אומר לכם, כמו שאשוב ואומר לכם הרבה הרבה פעמים: יום אחד השיירה הזאת תעצור.

נחמן שי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: יתייחס לכל הדיון סגן השר יצחק כהן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לא כלבים ולא שיירה.

נסים זאב: יש פה תוכנית כלכלית רצינית שהממשלה הזאת, בעמל רב, מביאה בה פתרונות מעשיים.

שלמה מולה: אז למה שרי ש"ס הצביעו נגד?

נסים זאב: אני רוצה להתייחס קודם כול לכותרת, אדוני היושב-ראש, ברשותך – –

שלמה מולה: למה שרי ש"ס הצביעו נגד?

נסים זאב: – – התנערותו של ראש הממשלה – רגע, סליחה – מאחריות תוך הטלת האשמה על פקידי האוצר.

נסים זאב: ראש הממשלה בעצמו הוביל את התוכנית.

נסים זאב: ראש הממשלה האשים פה מישהו?

נסים זאב: לא, אדוני.

שלמה מולה: אבל למה הצביעו שרי ש"ס נגד?

נסים זאב: הוא בעצמו הוביל.

נסים זאב: ישב יום ולילה עם פקידי האוצר, עם ההסתדרות, עם כל הראשים, עם כל הנוגעים בדבר, כדי לגבש תוכנית לפני שהלך לוושינגטון, לבית הלבן.

שלמה מולה: למה שרי ש"ס הצביעו נגד?

נסים זאב: תיכף אני אסביר לך.

נסים זאב: אני אגיע גם לזה.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים, אתה בעד הטלת מע"מ על ירקות ופירות?

נסים זאב: תיכף נגיע גם לירקות, באמת.

נסים זאב: אמרתם בעצמכם שזו עזה או עז, לא יודע אם זה זכר או נקבה, אבל לא משנה.

נסים זאב: זה עז, יוציאו אותו.

מגלי והבה: אבל תשמע, סגן השר כהן מסתכל, והוא קצת – – –

נסים זאב: לא, הוא צחק שאם זה ירקות או פירות – שאמרתי אם זה לשון זכר או נקבה.

נסים זאב: כי בדרך כלל כשזה נקבה, זה לשון שמרבים לדבר בו.

נסים זאב: כשזה מריבה זה בלשון נקבה, שהולכת ומתפתחת.

נסים זאב: יש ריב ויש מריבה.

נסים זאב: מה ההבדל?

נסים זאב: ריב זה משהו יותר מצומצם, מריבה זה בלשון נקבה, שהיא מולידה עוד ועוד, יולדת עוד ועוד בעיות שלא היו בעבר.

נסים זאב: אז נשים את זה בפרופורציה.

נסים זאב: לכן כתוב: אל נא תהי מריבה ביני ובינך.

נסים זאב: ויהי ריב, מתחילים בריב, ואחר כך אמר לו: אל נא תהי מריבה ביני ובינך כי אנשים אחים אנחנו.

נסים זאב: אז כשיש אחדות, כשיש אחווה, אז אפשר לבלום גם את המחלוקת.

נסים זאב: אני לא מבין, אנחנו בת-יענה?

נסים זאב: מה, אנחנו חיים בתוך איזו בועה, מנותקים מהמשבר העולמי הכלכלי?

נסים זאב: כשיש פחות ייצור, מה המשמעות?

נסים זאב: כשאנחנו יכולים לשווק פחות פירות לאירופה – מה המשמעות, מולה, מה?

נסים זאב: זה לא פחות הכנסות למדינת ישראל?

נסים זאב: יותר אבטלה?

נסים זאב: אנחנו גורמים, או המשבר הכלכלי?

נסים זאב: המצב הביטחוני – אתה בעצמך חבר ועדה, אתה שמעת היום, ובצדק – אי-אפשר היום לוותר, במצב האיום על מדינת ישראל מה"חיזבאללה", מה"חמאס", מהאירנים, על תקציב הביטחון.

נסים זאב: אי-אפשר לוותר על שום פרט, כי מדינת ישראל נמצאת היום במצב שעוד לא היה מקום המדינה, באמת איום קיומי על מדינת ישראל, וצריכים להיערך.

נסים זאב: מה עשה ראש הממשלה?

נסים זאב: הוא בא ואמר: בואו נעשה תוכנית רצינית דו-שנתית, גיבוש תוכנית עסקת חבילה עם ההסתדרות והמעסיקים, התמודדות עם האבטלה, סיוע למפעלים שנמצאים במשבר כדי שלא ייסגרו – כמיליארד שקל זה רק סיוע.

מגלי והבה: אדוני, אתה זורק כאן מספר וחשוב שנדע.

נסים זאב: אני אומר לך, סגן שר האוצר יאשר את זה.

מגלי והבה: יש גם שר.

נסים זאב: אדוני סגן שר האוצר הרב יצחק כהן, הוא חושב שאני זורק מספרים באוויר, בחלל.

נסים זאב: אמרתי שיש מיליארד שקלים שהממשלה תסייע למעסיקים ולאותם מפעלים שלא ייסגרו.

נסים זאב: יש מיליארדים של שקלים שהממשלה אמרה להגדיל את האשראי לאותם מפעלים, מתוך אחריות.

נסים זאב: תוכנית דו-שנתית היא לא כדי לשמור על הממשלה שלא תיפול.

נסים זאב: אני מבטיח לך, מולה, הממשלה הזאת תחזיק ארבע שנים, כי לממשלה הזאת יש דרך.

שלמה מולה: לא הבנתי למה שרי ש"ס – – –

נסים זאב: אם ש"ס לא היתה עומדת בפרץ ועוצרת את העניין הזה של מע"מ על ירקות, כן היה מס.

נסים זאב: ואתה מכיר את המאבק של חברי תנועת ש"ס בוועדת הכספים.

נסים זאב: הכוונה לא היתה כדי להכניס עז, אבל מכיוון שאנחנו יודעים שהדבר הזה באמת פוגע בשכבות החלשות, אז השרים הצביעו בממשלה – אגב, מאז ומעולם, אדוני היושב-ראש, להצביע נגד תוכנית כלכלית של ממשלה זה היה קו אדום.

נסים זאב: ראש הממשלה שרון הוציא בזמנו את ש"ס מהממשלה בגלל שהצביעו נגד התוכנית הכלכלית.

נסים זאב: כולנו זוכרים את זה.

מגלי והבה: נכון.

נסים זאב: זאת אומרת, יש קווים אדומים על מה אפשר להצביע נגד.

מגלי והבה: בסדר, אתה בקואליציה.

נסים זאב: ובכל זאת ש"ס הצביעה נגד, אז אל תזלזלו בזה.

מגלי והבה: אף אחד לא מזלזל.

נסים זאב: אנחנו לא עזים, אנחנו פה אריות וזאבים, ואנחנו נילחם כדי שהתוכנית תהיה רצינית ושהשכבות החלשות לא ייפגעו.

נסים זאב: כולנו נתאחד מאחורי העניין הזה, חבר הכנסת מולה.

נסים זאב: במקום להתנגח, נתאחד בדברים כדי לסייע לאותן שכבות חלשות.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת זאב.

מגלי והבה: אני באמת מקווה שלא יטילו מס על פירות וירקות.

מגלי והבה: אתה אומר שלא מטילים כי ש"ס מתנגדת, אבל תיכף נשמע את סגן השר.

מגלי והבה: הוא יסביר איפה האמת.

מגלי והבה: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, יפה דיבר הרב נסים זאב.

יצחק כהן: הוא תיאר את המצב הקשה שמדינת ישראל נתונה בו, הן בהיבט הביטחוני, הן בהיבט החברתי והן בהיבט הכלכלי.

יצחק כהן: לגופו של עניין, לנושא הדיון, אכן, משרד האוצר מוביל את כל המהלכים – כמו שהיה בכל השנים כך יהיה גם בכל השנים הבאות עלינו לטובה – כמובן בשיתוף פעולה עם ראש הממשלה.

יצחק כהן: זאת גם האחריות של ראש הממשלה.

יצחק כהן: אומנם שר האוצר הוא מתכנן, הוא מבצע, אבל בכל ממשלות ישראל, תמיד ראש הממשלה היה מעורב, וכנראה גם ימשיך להיות מעורב.

יצחק כהן: לא רק ראש הממשלה, גם שר האוצר הוביל את התוכנית הזאת ובנה אותה, בשיתוף עם גורמים אחרים.

יצחק כהן: וכל זה, מורי ורבותי, מה שרגילים בשנת תקציב אחת – אל תשכחו שכאן שינו חוק-יסוד, תקציב דו-שנתי ל-2009–2010, וכל זה בתוך חודש וחצי.

יצחק כהן: לא היה לזה תקדים בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יצחק כהן: מה שאתם רגילים – חודשים רבים לעבד תוכנית כלכלית בשביל להעביר שנת תקציב; כאן, לשתי שנות תקציב, בזמן בלתי אפשרי של שישה שבועות, וזה בתוך 40 יום מיום כינונה של הממשלה.

יצחק כהן: בפעם הראשונה בתולדות המדינה העברנו תקציב דו-שנתי שהוכן במשרד האוצר, בליווי ובהנחיה של שר האוצר.

יצחק כהן: התקציב הזה הוא תקציב טוב, הוא נותן גיבוי מלא לתוכנית הכלכלית שהוצגה לפני שלושה שבועות, ואנחנו נשלים אותו בכנסת, בעזרת השם, בתוך חודש וחצי.

יצחק כהן: במשרד האוצר יש נבחרת מצוינת של האנשים הכי מקצועיים ומסורים שאפשר למצוא במדינת ישראל.

יצחק כהן: כאן אני רוצה להגן עליהם ולגבות אותם ולהדוף את כל ההשמצות כנגד אותם בחורים צעירים, אותם מנהלים מקצועיים, שמה שמנחה אותם זה אידיאל ומסירות נפש.

יצחק כהן: את כל זה הם עשו בלוח זמנים בלתי אפשרי, כפי שציינתי – בחודש וחצי.

יצחק כהן: הנבחרת הזאת השיקה בתוך שבועיים תוכנית כלכלית, בתוך חודש הגישה את מסגרות התקציב, ובתוך חודש וחצי הגישה והעבירה את התקציב בממשלה ברוב גדול.

יצחק כהן: אנחנו במשבר כלכלי זה שנה, כפי שציין הרב נסים זאב, וזו הפעם הראשונה שנעשה דבר רציני להתמודד עם המשבר.

יצחק כהן: התקציב שאישרה הממשלה, וגם חוק ההסדרים, הולם ונותן גיבוי מלא לתוכנית הכלכלית, לחמשת הפרקים של התוכנית הכלכלית שהוצגה, ולכן נותן סיכוי טוב מאוד להתמודדות עם המשבר.

יצחק כהן: אכן, היתה ביקורת על תהליך גיבוש התקציב.

יצחק כהן: בפרק זמן כזה קצר, בלוחות זמנים בלתי אפשריים – ודאי שהיתה ביקורת.

יצחק כהן: אני חייב לומר שחלק מהביקורת מוצדקת.

יצחק כהן: במבחן התהליך יש מקום לשיפורים, אולם חלק מזה נוצר כתוצאה מלוח הזמנים הקצר שבו פעלנו.

יצחק כהן: אבל הנושא בהחלט ייבדק.

יצחק כהן: עם זאת, במבחן התוצאה יש כאן הישג.

יצחק כהן: התקציב הוגש ואושר, ובעזרת השם גם יאושר בכנסת אחרי הדיונים עם כל חברי הבית וסיעות הבית, גם חברי הקואליציה שמרכיבים את הממשלה, וביניהם סיעתי, סיעת ש"ס, שהתנגדה לתקציב בממשלה.

יצחק כהן: אני מניח שבמהלך הדיונים בכנסת, בזמן הקרוב, יתקדמו עם העניין הזה.

יצחק כהן: התקציב ועסקת החבילה מאפשרים שקט תעשייתי גם עם ההסתדרות וגם עם המעסיקים, ותומכים בתוכנית הכלכלית.

יצחק כהן: התקציב ועסקת החבילה נועדו לתת לתוכנית הכלכלית את התנאים ההכרחיים להצלחתה.

יצחק כהן: התוכנית הכלכלית תגן על העסקים ועל התעסוקה, תבלום את הגידול באבטלה, בעזרת השם, ותוביל לצמיחה מחודשת בשנה וחצי הקרובה.

יצחק כהן: עלי לציין כי למרות כל התוספות בתקציב, מסגרת הגירעון נשמרה ולא נפרצה.

יצחק כהן: אנו נשמור על תוואי יורד של הגירעון.

יצחק כהן: מורי ורבותי, צריכים להיות מאוד זהירים ולנהוג באחריות בכל התקופות, ובייחוד בתקופה הזאת.

יצחק כהן: חוכמה גדולה להגיד: תגדילו את הגירעון.

יצחק כהן: הגדלת גירעון זה הגדלת חוב, הגדלת חוב זה ריביות מטורפות שבסופו של דבר משליכות גם על ההוצאה, מכיוון שאת הריביות משלמים וחייבים לשלם.

יצחק כהן: אם הריבית עולה, התשלומים עולים.

יצחק כהן: צריכים להיות זהירים מאוד שחלילה לא תהיה התפרצות אינפלציונית, שזאת הפגיעה הקשה ביותר גם בכלכלה וגם בשכבות החלשות.

יצחק כהן: אנחנו נעשה הכול כדי להגן על השכבות החלשות ולהוציא את התוכנית מן הכוח אל הפועל.

יצחק כהן: צריכים את העזרה של כל חברי הבית, לשלב ידיים בתקופה הקשה הזאת, בצוק העתים, ובשם השם נעשה ונצליח.

יצחק כהן: תודה רבה.

מגלי והבה: סגן השר, תודה, אבל נדמה לי שלא התייחסת לסוגיה שהעלה חבר הכנסת זאב, לירקות ופירות.

מגלי והבה: אני לא רוצה להביך אותך.

נסים זאב: הוא התייחס.

יצחק כהן: התייחסתי.

יצחק כהן: אמרתי שש"ס הצביעה נגד התקציב.

מגלי והבה: אני לא מדבר על ש"ס, אני מדבר כרגע על הממשלה.

מגלי והבה: צריכה להיות בשורה לכל מי שמאזין לנו.

מגלי והבה: אם לא יהיה מע"מ על פירות וירקות, זאת בשורה שש"ס מביאה לכל תושבי ישראל.

יצחק כהן: את זה לא אמרתי.

יצחק כהן: אמרתי שייכנסו לדיונים אינטנסיביים עם כל מרכיבי הקואליציה, כולל עם חברים נוספים.

יצחק כהן: ש"ס מובילה את המאבק החברתי ותמיד הובילה.

יצחק כהן: זאת המפלגה החברתית האותנטית, שבעבר, בהווה ובעתיד הנושא החברתי הוא הנושא המרכזי אצלה.

יצחק כהן: בעזרת השם אני מקווה שהדיונים האלה יגיעו להבשלה.

יצחק כהן: אני לא יכול לומר לך מה התוצאה.

מגלי והבה: אני מקווה, יחד אתך, שאזרחי ישראל לא יצטרכו לשלם את המע"מ.

מגלי והבה: אני לא רוצה לסבך ולהביך אותך, אני מחזק את כל אלה – – –

משולם נהרי: יש סיכויים טובים.

מגלי והבה: תודה.

יצחק כהן: אני אומר שהיום התחילו הדיונים בנושא בוועדת הכספים.

יצחק כהן: הדיונים יימשכו, כולם ישלבו ידיים, כל חברי הקואליציה וכל חברי הבית, כדי להעביר את התוכנית הזאת, מכיוון שעם ישראל זקוק לה.

יצחק כהן: דרך אגב, התוכנית שציין הרב נסים זאב לגבי האשראי כבר יצאה אל הפועל, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת פלסנר.

יצחק כהן: כנראה הוא לא מעודכן בנתונים.

יצחק כהן: אשמח מאוד לקבוע אתו פגישה מסודרת ולהראות לו את הנתונים.

יצחק כהן: יש הרבה עבודה לעשות.

יצחק כהן: כל טוב וחג שמח.

מגלי והבה: נקווה שיחד נצליח, בעיקר להפיל את הגזירה הרעה הזאת – מע"מ על ירקות ופירות.

מגלי והבה: בדרך כלל יושב-ראש לא מביע את דעתו, אבל אני מדבר בקונסנזוס כללי של כל אלה שדואגים לאוכלוסייה החלשה במדינה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, סיכום והצבעה על שתי ההצעות מחר, יום ד'.

מגלי והבה: תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, ד' בסיוון התשס"ט, 27 במאי 2009, בשעה 11:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: ערב טוב לכם.