ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 343, 2012-05-08 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – באין שר, מי השר התורן?

ראובן ריבלין: השר שטייניץ.

ראובן ריבלין: הוא ודאי ייכנס בעוד רגעים ספורים.

ראובן ריבלין: היום יום שלישי, ט"ז בחודש אייר תשע"ב, 8 לחודש מאי 2012 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק לשינוי חברתי-כלכלי (תשלומי הורים), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונח על שולחן הכנסת נוסח ההסכם להקמת ממשלת אחדות לאומית שנחתם היום, יום שלישי, ט"ז בחודש אייר התשע"ב, 8 במאי 2012, בין סיעת הליכוד בכנסת השמונה-עשרה לבין סיעת קדימה בכנסת השמונה-עשרה, כפי שהוגש לי על-ידי חבר הכנסת זאב אלקין וחברת הכנסת דליה איציק.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: ליל שימורים היה הלילה הזה, כמעט עד אור הבוקר, ועדיין נמשכים הדיו, אלא שתוצאתו של לילה זה היא, שאנחנו עוברים לעבודת כנסת רגילה בכנסת השמונה-עשרה, שאותה כמעט הספדנו אתמול.

ראובן ריבלין: אני נזהרתי ואמרתי שיכול להיות שהישיבה תהיה אחרונה.

ראובן ריבלין: אני סברתי לתומי, ואינני מבקש שום קרדיט לבוא ולומר, כאילו ידעתי שייתכן שלא תתפזר הכנסת.

ראובן ריבלין: אני סברתי לתומי שכולם מתכוונים אכן לפיזורה של הכנסת, ולא יכולתי לחשוב על סצנריו שבו הדבר הזה בסופו של דבר – יחזרו בהם כל אותם אלה אשר התכוונו באמת ללכת לבחירות מוקדמות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נכנסים לתקופה לא פשוטה, וכאן נמצאים כמה חברים מהאופוזיציה – אדוני השר, אני מקדם את אדוני בברכה, ואני יודע שהוא היה פה לפני שאני עליתי, זאת אומרת, הגיע בזמן, כמצוות הכנסת, כפרלמנטר ותיק וטוב, שלא היה בכנסת רק שר, אלא הוא היה גם בעבודת הכנסת בצורה היותר-דווקנית ויותר מסורה, גם כיושב-ראש ועדה.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק לומר, שאנחנו נכנסים למצב שבו עתידים אנחנו להיות בכנסת שבה תהיה קואליציה כמעט של 100 חברי כנסת – שלושה-רבעים, מעל שלושה-רבעים, עם אופוזיציה של 26 חברי כנסת, שהוא דבר לא קל בדמוקרטיה הפרלמנטרית, ואנחנו נצטרך באמת להתמודד בדמוקרטיה פרלמנטרית עם מצב שבו האופוזיציה באמת בטלה בשלושה לפחות, אם לא בארבעה – בטלה בארבעה מול מערכת שלמה של קואליציה שהיא כמעט בלתי נתפסת.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, למרות זאת, באורח פלא, כרגע יש באולם יותר אופוזיציה מקואליציה – שש מול חמש לטובת האופוזיציה.

ראובן ריבלין: זה מה שאני מאוד מפחד, שאפילו הקואליציה לא תחשוב שהיא צריכה לבוא לכנסת בשביל לנהל את ענייניה.

ראובן ריבלין: אבל כמובן אנחנו ננהג לפי התקנון ונשתדל לעשות איזונים ובלמים אשר יאפשרו לנו לקיים את המשטר הפרלמנטרי לכל דקדוקיו, אם כי אני יודע שהדבר לא יהיה פשוט.

ראובן ריבלין: למשל, אולי השר לא יודע, אבל נדמה לי שממשלה שנתמכת על-ידי כמעט – מעל 90 חברי כנסת, לא תהסס להביא חוק הסדרים שימנע את הצורך מהכנסת לקיים בחמש השנים הבאות איזשהם דיונים על חוקים כאלה או אחרים, דבר שאני כנראה אצטרך להתמודד אתו מול ממשלה שאני מאוד אוהד אותה ברמה האידיאולוגית, אבל תהיה לי בעיה קשה בתור יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: הדברים האלה הם דברים שיחייבו את כולנו.

ראובן ריבלין: היום, הואיל ואתמול גמרנו את רוב סדר-היום שאנחנו התכוונו – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אני לא הבנתי, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: יש חוקי-יסוד שאפשר יהיה להעביר אותם יותר בקלות.

ראובן ריבלין: כן, בוודאי.

ראובן ריבלין: בקואליציה גדולה רק חושבים על חוקי-היסוד יותר מהר.

ראובן ריבלין: הרי הקונסנזוס – ברגע שהאופוזיציה הופכת חלק מהקואליציה, כל הבדלי הדעות והגישות מתבטלים כהרף עין, ואין בכלל מחלוקת אחת.

ראובן ריבלין: ישועת הקואליציה כהרף עין.

ראובן ריבלין: כולם מבטלים את דעתם בפני האחרים, ואנחנו יודעים וכבר למדנו במשך שנות חלדנו.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו כמובן נמשיך לקיים את מצוות הדמוקרטיה על כל דקדוקיה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מפחד מהתקציב הבא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין בא ומסביר לי, יחד עם חבר הכנסת אבישי ברוורמן, שאי-אפשר להביא חוק הסדרים – אתה אף פעם לא הבאת, אבל ברוורמן, אם הוא היה בממשלה, יכולים היו לשכנע אותו לפחות לגבי מקצתם.

ראובן ריבלין: אני רואה זאת בחרדה רבה.

ראובן ריבלין: היום, הואיל ואת רוב סדר-היום סיימנו אתמול, ואנחנו עתידים מחר לקיים סדר-יום פורה, שבו כבר יהיו ויכוחים לא מעטים בקשר לצירופים לממשלה וכיוצא באלה, אנחנו נעבור עכשיו לנאומים בני דקה, שכל אחד מהם יהיה נאום בן שתי דקות, או אפילו שלוש דקות, כי על סדר-היום רק היכולת של חברי הכנסת להביע את דעתם.

ראובן ריבלין: ולכן מי שרוצה להשתתף – יצביע, ואז אנחנו נבוא ונקבע מיהו הראשון, וראשון הנואמים – סעיד נפאע.

ראובן ריבלין: הנה, אתה רואה?

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: כל מי שהיו אצלי בפעם הקודמת נדחקו.

ראובן ריבלין: אני ראיתי אותך, גנאים.

ראובן ריבלין: אתה בין כה תישאר פה כל הזמן.

ראובן ריבלין: אם אני אתן לך לדבר ראשון, לא יהיה מי שישמע את האחרים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

סעיד נפאע: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

סעיד נפאע: אתמול, בקרנבל שהיה, לא יצא לי פשוט לדבר, ושמעתי שהוצהר עלי כמי שנמלט מהדיון.

סעיד נפאע: אבל כנראה שלא חטאתי – לעצמי לפחות, שלא התעייפתי יותר מדי.

סעיד נפאע: בכל אופן, אני אבקש להתייחס, בזמן הקצוב, להסכם הקואליציוני, לסעיף 8 בהסכם שהונח לפנינו.

סעיד נפאע: הסעיף מדבר על התהליך המדיני.

סעיד נפאע: אומנם הניסוח מאוד מעורפל בנושא הזה, אבל אם נקרא אותו נראה שלמעשה אנחנו לא מתבשרים על אותן הכרעות גורליות שדובר עליהן, לפחות במסיבת העיתונאים.

סעיד נפאע: דובר שאחד האתגרים שיוצבו בפני הממשלה הוא התהליך המדיני.

סעיד נפאע: אם נקרא את הרישא של אותו סעיף, בין השורות ימצא אדם איזו בשורה, כך שלפחות משא-ומתן אכן יתנהל – אין ספק שמה שנחוץ זה ניהול משא-ומתן – אבל תיכף, בסיפא של אותו סעיף, רואים באופן המפורש ביותר, שלמעשה זה הסעיף שעמד לאורך כל הדרך – או אלה המלים שעמדו לאורך כל הדרך כאבן נגף בפני חידוש המשא-ומתן.

סעיד נפאע: אני תקווה שאכן ממשלה כזאת, כל כך חזקה, כפי שלפחות הצהירו שהם שיכריעו באתגרים היסטוריים העומדים בפני שני העמים, אכן הגיע הזמן שיכריעו גם באתגר הזה.

סעיד נפאע: ואם דובר על פשרות מרחיקות לכת וכואבות, זה מה שנדרש למעשה כדי שבסופו של דבר אכן התהליך הזה לא רק ינוע קדימה, אלא גם העם הפלסטיני בסופו של דבר יזכה למדינתו.

סעיד נפאע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אפשר לומר שפרט לגאלב מג'אדלה, שאתמול רוח נבואית נחתה עליו כשהוא הצביע נגד פיזור הכנסת – – –

ראובן ריבלין: זה היה אחד נגד 100.

עמיר פרץ: אני לא מניח שהוא היה בסוד התחבולות, אבל אין ספק שאתמול עלינו מדרגה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש בוודאי נמצא פה הרבה מאוד שנים, וראינו הרבה מאוד תרגילים פוליטיים, אבל כזה לא ראינו במשך כל השנים שבהן אנחנו נמצאים במשכן הזה.

עמיר פרץ: אפשר לומר שזה ליל כל התחבולות.

עמיר פרץ: באמת, כל מי שיכול היה לתרום מכשרון התחבולות וכשרון ההטעיות, הביא להתמזגות, שיצרה פה מצב שאנחנו יושבים כאן, יושב-ראש הכנסת בכבודו ובעצמו מנהל את הישיבה, מעיינים בכובד ראש בפרטי סעיפים ומסתבר לנו שבחדרי חדרים מישהו רוקח לנו מין הטעיה מוחלטת, אני לא רוצה לכנות את זה מזימה כי הדבר לגיטימי וחוקי, לכן אשמש במלים שהן אכן ראויות.

עמיר פרץ: דבר אחד ברור, המשכן נפגם.

עמיר פרץ: אי-האמון בין הציבור לבין חברי הכנסת הולך וגדל.

עמיר פרץ: זה לא יעזור לאף אחד מאתנו שנגיד שלא היינו בתוך הקומבינה הזו.

עמיר פרץ: כי בסוף הציבור מתקשה להבחין בין סיעה לסיעה, בין צדיק ללא צדיק.

עמיר פרץ: הוא בסוף מצייר את האולם הזה, את המליאה הזו, שאמורה להיות המקום שממנו הוא יקבל השראה, ממנו הוא יקבל איזושהי תקווה – ולפתע הוא מוצא את עצמו במשבר כל כך קשה.

עמיר פרץ: לעניין עצמו, אני לא רוצה להיכנס לתיאורים של הפער הגדול בין ראש ממשלה, שמגיע היישר מאבל אביו אל מרכז הליכוד, מתייצב, נושא נאום חוצב להבות, מדבר על הצורך הלאומי בהקדמת הבחירות, ולמחרת אנחנו רואים את יושב-ראש האופוזיציה שאומר שכל דקה שהממשלה הזו קיימת היא דקה רעה לישראל, והנה שניהם מוצאים את עצמם תחת מטרייה של אינטרסים.

עמיר פרץ: לא האינטרס הלאומי העומד לנגד עיניהם – אינטרסים מאוד מורכבים.

עמיר פרץ: יושב-ראש הליכוד בנימין נתניהו, כנראה במרכז הליכוד – ואני אומר, לא ראש הממשלה – ראה לנגד עיניו איזושהי התרופפות ולכן הוא פתאום הסכים ליפול לאותה הצעה, שנטוותה כמובן על-ידי כל אותם אנשים שאוהבים גם לתאר את המשחק הפוליטי, שלושה לוחמי סיירת מטכ"ל, בחשכה, אחד נחת כנראה בחשאי עם חבלים על המגדל באקירוב, והנה הם יצרו לנו מין מסגרת כזו.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עמיר פרץ: אני חושב שבמהות, לא די בכך שחזינו במעשה פוליטי מכוער, גם המהות עצמה אין לה שום סיכוי להתממש.

עמיר פרץ: בעיקר הסעיף האחרון, שמדבר על כך שיהיה פה תקציב שיגן על השכבות החלשות.

עמיר פרץ: עומד להיות אחד התקציבים הקשים ביותר, עם הגזירות הקשות ביותר.

עמיר פרץ: אני נגד זה שמקדשים את המלה "אחדות".

עמיר פרץ: אחדות, יש בה גם מרכיבים אנטי-דמוקרטיים.

עמיר פרץ: איזון בין קואליציה לאופוזיציה זה אחד המרכיבים שאמורים להגן על האזרח.

עמיר פרץ: המרכיב הזה, לצערנו, במקרה הזה התפרק לחלוטין.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אמרתי לחבר הכנסת מגלי והבה, אחריו – חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: אחרי זה – חבר הכנסת בן-ארי, לאחר מכן נמשיך.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר, אין ספק, אני כחברי, הופתעתי מהתהליך של ממשלת האחדות.

מגלי והבה: אבל בכל זאת, יצא לי לדבר אחרי חברי עמיר פרץ.

מגלי והבה: הוא שכח שבעצם מה שקדימה ביקשה ושמה לה למטרה, ארבע הנקודות החשובות שהן חלק ממצעה ועליהן היא הלכה לבחירות, זה שינוי שיטת הממשל, שוויון במטלות לכל אזרחי ישראל, הנושא החברתי, וכמובן הנושא האחרון, התהליך המדיני, תוך קביעת תאריכים ויעד לתאריכים האלה.

מגלי והבה: אני גם אמרתי את זה אתמול בישיבת הסיעה: כבדהו וחושדהו.

מגלי והבה: אם הממשלה וראש הממשלה ומי שחתם על ההסכם יבצע אותו, אנחנו לא ביקשנו – זאת אומרת הגענו להסכם ויבוצע.

מגלי והבה: לא ביקשנו תיקים, לא ביקשנו מטעמי הממשל, שנותנים בדרך כלל בקואליציה כזו גדולה.

מגלי והבה: אני רק רציתי להזכיר לך, חברי עמיר פרץ, שאתם הייתם בממשלה, בקואליציה – – –

עמיר פרץ: לא, אני לא, סלח לי.

מגלי והבה: אני מדבר על המפלגה שלך.

מגלי והבה: מפלגת העבודה.

עמיר פרץ: אני הוכרזתי כמורד.

מגלי והבה: יכול להיות.

מגלי והבה: אני לא מדבר עליך אישית.

מגלי והבה: אתה היית חלק, אני לא יודע, מתי שנוח לך, אין לי ויכוח אתך, אתה חלק ממפלגת העבודה, מתי שנוח לך אתה לא חלק.

מגלי והבה: גם אם אני לא מסכים – – –

עמיר פרץ: – – –

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה.

מגלי והבה: גם אם אני לא מסכים עם הדעות של חלק מחברי, בסך הכול, ברגע שהתקבלה ההחלטה של הרוב – מתבצעת.

מגלי והבה: אני חושב ואני רואה, כפי שאמרתי, העקרונות שקדימה שמה לעצמה בתוך ההסכם הקואליציוני, ארבע הנקודות האלה הן המבחן בעצם, גם לקדימה וגם לממשלה.

מגלי והבה: אנחנו מצדנו נעמוד בהתחייבויות שלנו.

מגלי והבה: הממשלה צריכה לעמוד בהתחייבויות שלה.

מגלי והבה: ראש הממשלה בעיקר, ואולי אלה – שר האוצר נמצא פה, הוצאה של קרוב ל-800 מיליון ש"ח, תקן אותי אם אני טועה, הוצאות הבחירות, ויכולנו לצאת לבחירות האלה.

מגלי והבה: שנה וחצי זה הרבה זמן.

מגלי והבה: שנה וחצי זה, אולי בסופו של דבר אזרחי ישראל יראו: או שיתמכו בנו ויחליטו שצעדנו צעד נכון, או בבחירות הבאות כל אחד ילך לדרכו, ומי שיקבל את הרוב הוא יהיה זה שיוביל את מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר הרבה זמן יחד, חבר הכנסת מגלי והבה, אפשר לומר, מה שרואים היום, לא נראה מחר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני אמר שהיה הלילה ליל שימורים.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שבליל השימורים היה חג האמונה, ששם הוכח שכל מערכות הטבע תלויות בידיו של הקדוש-ברוך-הוא.

ישראל אייכלר: וכשהוא מחליט – עם יוצא ממצרים; וכשהוא מחליט – הים נבקע.

ישראל אייכלר: רבות מחשבות בלב איש ועצת השם היא תקום.

ישראל אייכלר: הלילה חשבנו שאנחנו יוצאים לבחירות, ולא יצאנו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לברך קודם כול את שר האוצר, שחסך 1.5 מיליארד שקלים למשק כולו, כי הבחירות האלה היו מביאות בערך את אותה תוצאה.

ישראל אייכלר: גם אם קדימה היתה מתפצלת לשלוש מפלגות, אז זה אותו ציבור ואותה תוצאה.

ישראל אייכלר: היינו צריכים להרכיב ממשלה חדשה – עם חרדים, בלי חרדים, אך זו היתה אותה ממשלה כמו שאנחנו רואים עכשיו.

ישראל אייכלר: לכן עם ישראל חסך הרבה כסף.

ישראל אייכלר: רואים עוד לימוד, שגם על פי תהום, אף פעם – כל זמן שהנר דולק, אפשר לתקן.

ישראל אייכלר: ברגע האחרון הכנסת התעשתה מטירוף מערכות, שכולם הודו שאין לו שום היגיון.

ישראל אייכלר: כמו שאמרה מזכירת הכנסת: "א מענטש טראכט און גוט לאכט".

ישראל אייכלר: "יושב בשמים ישחק, ה' ילעג למו".

ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד, שכל הטרמינולוגיה שכאילו בעייתה של המדינה היא חוק טל, לא הבעיה שאין דירות, לא מה שאמר יושב-ראש הכנסת, שיש סכנה גדולה שהרוב הגדול יעשה חוקים וקיצוצים כאלה, שיפגעו בכל האזרחים.

ישראל אייכלר: לכן אין לומר שהבעיה היא רק העניין הזה של חוק טל וחוק טל וחוק טל.

ישראל אייכלר: הסכנה שבדבר, שמנסים להטות את לבם ואת תשומת לבם של האזרחים מהבעיות האמיתיות, של דירות, פרנסה, ביטחון וכל הדברים האלה, למשהו חברתי.

ישראל אייכלר: התורה אומרת לנו, פרשת השבוע הזה, פרשת השמיטה "ועשיתם את חֻקֹתי ואת משפטי תשמרו ועשיתם אֹתם וישבתם על הארץ לבטח".

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הנטל לשמור על שמיטה, על שבת, על קדושת הבית היהודי, זה עניין ביטחוני.

ישראל אייכלר: הפסוק חוזר גם לנושא הכלכלי: ונתנה הארץ פריה ואכלתם לשובע וישבתם על הארץ לבטח.

ישראל אייכלר: לכן אני מבקש מהממשלה החדשה ומהאזרחים וגם מהאופוזיציה ומהמוחים במחאה האזרחית: תתמקדו במה שטוב לכל האזרחים.

ישראל אייכלר: כל האזרחים יש להם בעיה של דיור; לכל האזרחים יש בעיה של פרנסה; לכל האזרחים יש בעיה של ביורוקרטיה שמונעת פיתוח, שמונעת שגשוג; לכל האזרחים יש בעיות של בריאות; כל מערכת הבריאות, יש לה בעיה.

ישראל אייכלר: מערכות רווחה, מערכות חינוך בבעיה.

ישראל אייכלר: יש הרבה דברים לתקן, ובכוחות משותפים, בעזרת השם, נזכה ל"וישבתם לבטח בארצכם".

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פרשת השבוע שלנו היא פרשת בהר.

מיכאל בן-ארי: יש המשפט הידוע: מה עניין שמיטה להר-סיני?

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לומר שהפרשה שלנו מרכזת בתוכה נושאים חשובים ביותר, שלפעמים נדונים פה בצדדים שונים של הסיעות בכנסת.

מיכאל בן-ארי: הפרשה שלנו משלבת בה הן עניינים חברתיים סוציאליים, הן עניינים מדיניים בקשר אל הארץ, הן עניינים כלכליים וגם דברים רוחניים.

מיכאל בן-ארי: כשהיא מדברת על השמיטה, כשהיא אומרת שבשנת היובל "ושבתם איש אל אחֻזתו ואיש אל משפחתו תשֻבו" – לחזור לסוג של שוויון בנקודת הזינוק.

מיכאל בן-ארי: פעם ב-50 שנה אנחנו הופכים להיות מקפיטליסטים לסוציאליסטים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו משלבים בין שני ה"איזמים" האלה, בין הקפיטליזם, שנותן לבן-אדם ונותן לחברה את היכולת להתחרות, להתפתח – ולעצור פעם בכמה זמן את התאוותנות הזאת, את הגסות הזאת, ולחזור בחזרה איש אל משפחתו ו"איש אל אחזתו ואיש אל משפחתו תשבו".

מיכאל בן-ארי: וכמובן יש פה צד אחד נוסף, וזה העניין של שנת השמיטה.

מיכאל בן-ארי: אין פה כרגע בחירות, ובכל זאת אני רוצה להתייחס.

מיכאל בן-ארי: ישנו ראש מפלגה חדש, ששואל איפה הכסף.

מיכאל בן-ארי: כסף זה אמצעי, כסף זה לא מטרה.

מיכאל בן-ארי: ומלמדת אותנו הפרשה הזאת, שבשנת השביעית זה שבת לה'.

מיכאל בן-ארי: שש שנים תעבוד, שש שנים תרוץ אחרי הכסף, שנה אחת תיתן לעצמך, תיתן חיים רוחניים.

מיכאל בן-ארי: כמו שהשבת היא לחיים רוחניים, ששת ימים תעבוד ובשביעי תשבות, כך בשנים.

מיכאל בן-ארי: אדם צריך לדעת שיש ייעוד לאדם בעולם, לא להיות רק זה שרודף אחרי הכסף, אחרי הממון ואחרי החומריות.

מיכאל בן-ארי: ואם אפשר משפט אחד נוסף.

מיכאל בן-ארי: מחר בערב יחול ל"ג בעומר.

מיכאל בן-ארי: כאבא להורים, כמחנך לילדים, אני פונה פה אל המאזינים שלנו, אל הורים, אל מורים: יש סכנות גדולות, מלבד האש עצמה.

מיכאל בן-ארי: מלבד האש עצמה, יש סכנות גדולות בלילה הזה לילדים.

מיכאל בן-ארי: לכן אני אומר לכם, גם כהורה וגם כמורה, שימו לילדים גבולות, שעות, מה מותר, מה אסור, להיכן ללכת, להיכן לא ללכת, עם מי ללכת ועם מי לא ללכת.

מיכאל בן-ארי: כי האחריות היא עלינו כמבוגרים, ואני אומר לכם שהילדים מבקשים שנשים להם גבולות, שנגיד להם מה מותר ומה אסור, שנהיה מעורבים בכל השאלות האלה כולן, כדי שנעבור גם את הלילה הזה בשלום.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ברוורמן.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בהבעת הסכמה מלאה לדבריו של חבר הכנסת הרב אייכלר.

דב חנין: אכן הטריק הידוע, הישן והמקולקל הזה של הפרד ומשול זה טריק שכנראה גם הממשלה הרחבה הזאת תשתמש בו.

דב חנין: הנה, להתקיף את החרדים, ומחר להתקיף את הערבים, ולחפש אויבים פנימיים.

דב חנין: אנחנו כבר מכירים את השיטה.

דב חנין: הבעיה איננה בציבור כזה או אחר, הבעיה היא של כל הציבורים מול ממשלה אנטי-חברתית, מסוכנת ובעייתית.

דב חנין: הוזכרה פה פרשת השבוע, ובפרשת השבוע, בפרשת בהר, אחד הביטויים שחוזר הכי הרבה פעמים זה הביטוי "גר".

דב חנין: וזו ההזדמנות להזכיר את החובות לגר.

דב חנין: מי זה הגר?

דב חנין: מי שאיננו יהודי, שחי יחד אתנו.

דוד רותם: לא, לא, לא.

דב חנין: וזה יכול להיות – כן, כן, כן, חבר הכנסת רותם.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: תקרא.

דב חנין: יש פרשנות, תקרא רש"י, תלמד.

דוד רותם: אנחנו רוצים את הגרים האמיתיים.

ראובן ריבלין: והגר הגר בתוכם.

דב חנין: הגר הגר ותושב, גר תושב.

דב חנין: וזה מתייחס גם לאלה שמגיעים מאפריקה ומבקשים חיים אצלנו, וגם לערבים, שהם המיעוט הלאומי הגדול שחי בחברה הישראלית.

דב חנין: היום ראיתי באחד הפרסומים באינטרנט שקוראים למהלך של אתמול "פצצת אטום פוליטית".

דב חנין: אני מקווה שזה לא מוביל אותנו לפוליטיקה של פצצות אטום.

דב חנין: זו ממשלה שיש לה רוב עצום בכנסת, אבל רוב בעם, כך אני מאמין, רוצה משהו אחר לגמרי.

דב חנין: העם בקיץ האחרון דרש צדק חברתי, אבל אנחנו יודעים כבר מה נמצא בקנה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אתם עוד תראו את זה.

דב חנין: אני מכיר כמה מהתוכניות.

דב חנין: מכינים לנו תקציב אנטי-חברתי עם רשימת קיצוצים גדולה, ובמקביל מתגבשות תוכניות כאלה או אחרות למהלך מלחמתי מסוכן והרפתקני.

דב חנין: ואני מכיר את כל התיאוריות על התקפה על אירן בזמן הבחירות או לפני הבחירות בארצות-הברית, כדי לגרור את האמריקנים פנימה.

דב חנין: אלה הן תוכניות הרפתקניות והזויות.

דב חנין: קראו לממשלה הזו "ממשלת חירום", לקחו את המודל של הצטרפות מנחם בגין ויוסף ספיר, זיכרונם לברכה, לממשלה ב-1967 כשרים בלי תיק, וכך מופז אומר: באותו מודל אני מצטרף.

דב חנין: ממשלת חירום?

דב חנין: העם בישראל באמת צריך הצלה.

דב חנין: בקיץ האחרון, אדוני היושב-ראש, אנחנו קראנו בחוצות הערים שכשהממשלה נגד העם, העם נגד הממשלה.

דב חנין: היום הקואליציה הזו היא קואליציה נגד המחאה, ואני מקווה שתהיה מחאה גדולה נגד הקואליציה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להזכיר לשר האוצר שהרבה יותר קשה להתמודד עם יוזמות של הקואליציה מאשר עם יוזמות של האופוזיציה, ואנחנו נעמוד לימינך, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אבל דע לך, כאשר אומרים לקואליציה: תביסי את האופוזיציה – דבר קל מאוד.

ראובן ריבלין: אבל המחיר שמשלמים לקואליציה ולחבריה כדי להביס את האופוזיציה הוא לא מעט.

ראובן ריבלין: כשתהיה קואליציה כל כך גדולה, הלחצים על האוצר יהיו – כמידת גודל הממשלה, כך תהיה מידת הלחצים של חברי הכנסת בקואליציה.

גאלב מג'אדלה: אבל השר לא לחיץ, מה לעשות.

ראובן ריבלין: השר לא לחיץ, אבל יהיה מי שילחץ.

גאלב מג'אדלה: אתה לא ראית איך עמד בששינסקי?

ראובן ריבלין: הכול עובד לפי העובדות שאנחנו אחר כך מבררים אותן.

ראובן ריבלין: איך עבד? אוקיי.

ראובן ריבלין: מי נקרא לדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברוורמן, ולאחריו – מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: אני לא נותן לך מייד בהתחלה, כי אם אני אתן לך לא יהיה אחר כך מי שישמע, ואתה פה נמצא כל הזמן – אייכלר, נסים זאב.

ראובן ריבלין: נסים זאב, אם אני אתן לו ראשון, יאמר: לא, תדחה.

גאלב מג'אדלה: זה מדאיג שנסים זאב שקט.

ראובן ריבלין: אדוני.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, שאלו אותי אתמול בערב, תלמידים, לפני שהופעתי כאן, עוד בדרך, מה אני מצפה מהכנסת הבאה, ואמרתי שאני מצפה מהכנסת הבאה שתהיה הרבה יותר טובה מהכנסת הנוכחית, שתהיה בה יותר יושרה, שיהיו בה יותר אמת, פחות קומבינות, יותר תוכן, ולא שיתפזרו כולם לכנסים בהרצלייה, בקיסריה ובמקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: ישבנו כאן עד חצי הלילה, וב-01:00 קיבלנו את הבשורה, והיום בבוקר, כשעוד יצאתי, ובני שואל אותי: מה זה?

אבישי ברוורמן: אנחנו מתחנכים בבית, ואני מחנך את ילדי, שיש משמעות למלה, שמלה זו מלה.

אבישי ברוורמן: אבי זיכרונו לברכה אמר לי: מלה שווה משהו.

אבישי ברוורמן: בפוליטיקה הישראלית כבר מזמן המלה אינה שווה דבר.

אבישי ברוורמן: להיות פוליטיקאי זה אומר שאתה מדבר אבל אין שום משמעות למלה שלך.

אבישי ברוורמן: ומה שעשה אתמול שאול מופז, אחרי כל הנאומים – איך אפשר להתייחס ברצינות בכלל למלים?

אבישי ברוורמן: האם הציבור הוא עד כדי כך אטום שההבדל בין עכברים לאנשים זאת תרבות הזיכרון, וכשאין זיכרון, כעדר עכברים?

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם, המחאה החברתית תתחדש לא רק מפני שיש ממשלה, שידידי יובל שטייניץ, ביחד עם ראש הממשלה תוביל אותה, שאול מופז סרח עודף; ממשלה יציבה, אבל רק לחלק קטן מהאוכלוסייה, עם האי-שוויון הגבוה בעולם המערבי להוציא את ארצות-הברית.

אבישי ברוורמן: כאשר תמלא אפילו את שקי המזון, לא רק במיאמי ובניו-יורק, אלא אפילו בברלין, בציריך, אתה תחזור לכאן, תמלא אותם בתל-אביב ובבאר-שבע ובירושלים, וכאן יש פחות, כי השכר שם כפול.

אבישי ברוורמן: זוהי כלכלה אחת, שאין בה מספיק תחרותיות, שאנחנו לא רוצים בה גירעון.

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו רוצים להחזיר לילדינו ולתושבים את ההוצאות בחינוך, בתרבות, בהשכלה, בגמלאות, ולהעלות מסים, כן, לחלק מהעשירים, מסי חברות.

אבישי ברוורמן: לא להבריח, אבל לחזור לתחרותיות ולעבור לשוק אשראי.

אבישי ברוורמן: הממשלה הזאת היא ממשלה אנטי כלכלה צודקת, אנטי-חברתית, והתפקיד שלך, אדוני היושב-ראש – אנחנו נהיה אופוזיציה, כי אין יותר קדימה.

אבישי ברוורמן: יש ליכוד גדול בדרך אחת, ויש העבודה בדרך שנייה, עם מפלגות נוספות באופוזיציה.

אבישי ברוורמן: אין יותר קדימה.

אבישי ברוורמן: ובמאבק הזה המאבק שלך ושלנו יהיה: בישראל הדמוקרטיה בסכנה.

אבישי ברוורמן: מה שאני אוהב במשטרים אחרים – דיבר פה מופז על שינוי שיטת השלטון.

אבישי ברוורמן: מה זה שינוי שיטת שלטון, בבריטניה, בארצות-הברית?

אבישי ברוורמן: שיש לך גוף אחד שהוא ממשלה, ויש גוף שהוא ממשלת צללים.

אבישי ברוורמן: כאן כולם נכנסים עוד מעט, עד 120.

אבישי ברוורמן: ולכן הקלון שיהיה על הממשלה הזאת – אני לא יודע אם היא תחזיק 60 יום, 40 יום או 120 – ייכתב בספר דברי הימים, ואני מאמין שהממשלה הבאה, באמצעות המחאה החברתית, תביא בשורה חדשה לגמרי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ברוורמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחר כך יש לנו את נסים זאב אם הוא רוצה כבר עכשיו.

ראובן ריבלין: אם לא, אני אמשיך.

ראובן ריבלין: רשמתי, כל מי שנכנס נרשם על-ידי, ועכשיו אנחנו הולכים לפי סדר רץ.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול, נכון, אחרי חצות, צפינו בסרט הישרדות פוליטית בכיכובם של ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש האופוזיציה לשעבר שאול מופז, אבל היום ערכנו בכנסת כנס שעוסק בהישרדות שהיא קיומית לנו כחברה ערבית, כי הכינוס, שהוא הראשון, הוא על ביטחון הילדים בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: הכינוס בא לנוכח הנתונים החמורים והמדאיגים מאוד על האחוז הגבוה מאוד של הפגיעה והתמותה בקרב הילדים הערבים.

מסעוד גנאים: הכינוס היה מין זעקה להצלת הילדות, שהיא בעצם הצלת העתיד שלנו.

מסעוד גנאים: הטרגי בכל הנושא הזה הוא שהסכנה, המוות לילדים בא ונמצא במקומות שצריכים להיות הכי בטוחים, ושהם גם סמל לחיים, כמו הבית והמשפחה.

מסעוד גנאים: הצלת חיי ילדינו היא משימה קדושה, שמחייבת את כל הגורמים לשאת באחריות: ההורים, הרשויות, המדינה, הממשלה.

מסעוד גנאים: לא צריך להעלים את הנושא דרך משחק הפינג-פונג של מי אחראי, מי לא אחראי, מי אשם, מי לא אשם.

מסעוד גנאים: כולם צריכים לשאת באחריות.

מסעוד גנאים: הפגיעות בקרב הילדים, לפי דעתי הן שילוב קטלני של מרחב ציבורי וסביבה לא בטיחותית ולא בטוחה, וגם של תרבות והתנהגות לא בטיחותית ולא מתחשבת בחיי אדם.

מסעוד גנאים: אני בהזדמנות הזאת מודה לך, אדוני היושב-ראש, שנכחת ונשאת ברכה, ולכל חברי חברי הכנסת הערבים ולכל האורחים שהיו אצלנו בכינוס היום.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה עכשיו, נסים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברי שקדמו לי דיברו על אירועי אתמול, אחד יותר דרמטי, האחר פחות דרמטי, כל אחד מזווית אחרת.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך שאני לא הופתעתי.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה ביושר.

גאלב מג'אדלה: ואם עכשיו מקשיבים אנשים – לפחות שלושה אנשים – יומיים-שלושה לפני הדרמה, לא הופתעתי ממה שקרה.

גאלב מג'אדלה: אני רק אומר: אם עשו את זה כדי להמשיך את העשייה של הממשלה הזאת בדברים הטובים שנעשו – ונעשו דברים טובים.

גאלב מג'אדלה: זו ממשלה רעה מבחינתנו, כי היא לא הולכת לתהליך מדיני, כי השלום זה אבן יסוד בבנייתה של חברה צודקת.

גאלב מג'אדלה: אבל הממשלה הזאת עשתה גם דברים טובים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו פה, מה, גם לעצמנו לא נאמר את האמת?

גאלב מג'אדלה: בצד הביקורת הקשה שיש לנו על הממשלה, היא גם עשתה דברים טובים.

גאלב מג'אדלה: יושב כאן שר האוצר, עשינו אתו דברים, עשינו אתו דברים טובים, ואנחנו מקווים שבשנה וחצי הנוספות שקיבלת, נמשיך את העשייה לפחות בדברים שהשתכנעת בהם: שהחברה הערבית רשאית וזכאית לתעסוקה, לפרנסה בכבוד – מהתהליכים שהתחלת.

גאלב מג'אדלה: אני רק מקווה שלא יתקעו אותך עוד פעם בביורוקרטיה השונה והמשונה, מכיוון זה או אחר, כדי לעצור את זה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מה שעשו אתמול הוא חוקי, אבל היה לו ריח.

גאלב מג'אדלה: אני הייתי מצפה מראש האופוזיציה, יום אחרי הבחירה שלו, להתייצב ולומר: אני, יש לי דרך שונה מקודמתי.

גאלב מג'אדלה: אני הולך לקואליציה כי חשבתי לפני שלוש שנים כך.

גאלב מג'אדלה: ביושר, בלי מתווכים, בלי אקירוב, בלי מחשכים, לא בלילה – ביום.

גאלב מג'אדלה: זה היה מוסיף לנו, ככנסת ישראל, הרבה יותר כבוד.

גאלב מג'אדלה: קואליציה זה לא דבר מגונה אם עושים אותו על בסיס של דברים פוליטיים ראויים, ערכיים, מתוך אמונה.

גאלב מג'אדלה: שנינו יכולים להיות שונים, אבל שנינו יכולים גם להאמין בדברים דומים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת והשר לשעבר מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת טיבי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אין ספק שבמהלך הפוליטי היתה מנה גדושה של אופורטוניזם, וכמעט כל דבר שאומרים עליו שלא יעלה על הדעת מתרחש במציאות.

ג'מאל זחאלקה: כדאי לשים לב להצהרות שמתחילות במשפט: לא יעלה על הדעת כך או אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני מודאג בעיקר מהמשמעויות הפוליטיות של המהלך.

ג'מאל זחאלקה: אופורטוניזם – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: מילא.

ג'מאל זחאלקה: אבל בעיקר יש כאן

ג'מאל זחאלקה: מהלך שהמשמעויות הפוליטיות שלו יכולות להיות הרות אסון.

ג'מאל זחאלקה: מישהו מפרש – מישהו הכוונה מקבל החלטה, מישהו זה קבוצה – שהמהלך הזה מאפשר או מקל על ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק לצאת למהלך צבאי נגד אירן, שיכולות להיות לו משמעויות הרות אסון על כל עמי האזור.

ג'מאל זחאלקה: היו רמיזות, גם בדברים שנשמעו היום מצד פוליטיקאים שונים, שהעניין הזה – בזהירות אני אומר – הסבירות שלו גברה בעקבות המהלך.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם היתה סבירות קודם, עכשיו, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: יותר סביר שזה יקרה.

ג'מאל זחאלקה: יש סכנה גדולה יותר.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני – אני חושב – אני לא הופתעתי במובן הפוליטי של המלה.

ג'מאל זחאלקה: במובן החדשותי אני הופתעתי, אבל במובן הפוליטי, צריך לשים לב – הקלות, איך אומרים, שבה נעשה המהלך הזה: בלי ויכוחים פוליטיים; זה לא אמר א' והשני לא אמר ב'; אין אלטרנטיבה; לא נראה שיש שני קטבים.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, אני משתמש במלה אופורטוניזם בזהירות – אף אחד לא בגד במשנתו הפוליטית, כי בסופו של דבר, מופז לא שונה הרבה מנתניהו.

ג'מאל זחאלקה: אני, איך אומרים, יש לי ניחוש פרוע – עוד ניפגש בסוף הקדנציה – שמופז ימצא לו מקום בליכוד, ברשימת הליכוד לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: כולם רצו – – –

אחמד טיבי: – – –

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: כולם, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: חברי הליכוד עסוקים בלסגור את הדלת בפני ברק, ואז מופז יקפוץ להם מהחלון.

אורי אורבך: בית לא עוזבים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר, כבוד היושב-ראש, ששני דברים שנאמרו על-ידי מר מופז ומר נתניהו הם מסוכנים מאוד מבחינת הציבור הערבי: אחד – זה גיוס לכולם.

ג'מאל זחאלקה: זה ניסיון לכפות על הציבור הערבי שירות אזרחי שייתקל בהתנגדות עצומה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים בחריפות לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שזה ייגמר בכך שאלפי צעירים יהיו בבתי-סוהר כי הם יסרבו.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני זה שינוי שיטת הממשל.

ג'מאל זחאלקה: שינוי שיטת הממשל – מדברים הרבה ובסוף נטפלים לאחוז החסימה, שזה, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: פוגע בעקרון הייצוגיות של המיעוט הלאומי הערבי בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי, אלא אם כן לא ביקשת, אני יכול – בן-סימון, לא לחצת, אז אני הוספתי את שמך, אבל מאוד נעים לי לראות אותך.

ראובן ריבלין: אני יודע שאם אני אתן לך לדבר אולי אני לא אראה אותך, אז אתה תדבר, ואני אראה אותך כל הזמן עד שתדבר.

קריאה: דבר על הבחירות בצרפת.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול נשבר שיא נוסף בציניות מספר אחת, ונרשם שיא אחר, שרשם אותו חבר הכנסת שאול מופז ב"גינס" – הכהונה הקצרה ביותר כיושב-ראש האופוזיציה בתולדות הפרלמנטריזם הישראלי.

אחמד טיבי: אדוני, גם שר וגם משנה לראש הממשלה זה יותר מדי.

אחמד טיבי: זה מחיר מופקע.

אחמד טיבי: אני מתריע, כי מחר כל סיעה בת 28 תדרוש לעצמה את המחיר הזה.

אחמד טיבי: לאיפה נגיע?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שקדימה עשתה "אחורה פנה".

אחמד טיבי: היא לימדה את כולנו שמלה זאת לא מלה, הבטחה זאת לא הבטחה.

אחמד טיבי: איך אמר מקיאוולי בספר שלו "הנסיך"?

אחמד טיבי: "לעולם לא יחסרו לנסיך סיבות להפר את הבטחתו".

אחמד טיבי: אתמול שוב הופרה הבטחה.

אחמד טיבי: אבל אתמול, בתצפית על חברי הכנסת – גם כרופא וגם כחבר כנסת ותיק – ראיתי לפחות 30% פנים קודרות, נפולות, שבנקודת זמן מסוימת התחילו לקרון מאושר.

אחמד טיבי: שמחה עלתה על פניהם.

אחמד טיבי: חיים חזרו לפנים האלה.

אחמד טיבי: יכול להיות שההחלטה הזאת לקיים בחירות מוקדמות לא ייצגה את דעת הבית הזה?

אחמד טיבי: לגבי אריתמטיקה ומספרים, אדוני היושב-ראש, הקואליציה עכשיו כוללת 94 חברי כנסת.

אחמד טיבי: על-פי ההתנהגות הצינית אתמול, היא יכולה לעלות בעוד שמונה – מפלגת העבודה רצתה להצטרף לממשלת נתניהו.

אחמד טיבי: ואולי לעלות בעוד ארבעה – מפלגתו של אלדד.

אחמד טיבי: זאת אופציה.

אחמד טיבי: מי יישאר שם?

אחמד טיבי: הח"כים הערבים.

אחמד טיבי: אנחנו היינו האופוזיציה הלוחמנית ביותר, האותנטית ביותר.

אחמד טיבי: היינו ונישאר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את נחמן שי, האם אתה רוצה לדבר?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אדרי, ואם לא יימצא – חבר הכנסת בן-סימון.

אורי אורבך: לא אחרון.

ראובן ריבלין: לא, לא, אחרון יהיה נסים זאב.

ראובן ריבלין: תמיד.

ראובן ריבלין: לא, גם אתה, אני לא אמרתי אחרון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף נכנסה; אם תרצה, תדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, אם ירצה, ידבר.

ראובן ריבלין: רותם פה ראשון ולא רצה לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: עוד לא היה מישהו שירגיז אותו.

נחמן שי: אני רוצה להביע קודם כול את תודתי על ההערות שנאמרו פה, חשובות ומעניינות, וראוי שניקח אותן בחשבון.

נחמן שי: בוודאי עוד תהיינה הרבה הזדמנויות לדון בשינוי הפוליטי שהתחולל לפנות בוקר.

נחמן שי: כמי שתמך בו, אני רוצה לומר שהיו בו צדדים חיוביים ופחות חיוביים.

נחמן שי: חשבתי שראוי לתת לו סיכוי, ואנחנו נותנים לו סיכוי, ואני נותן לו סיכוי.

נחמן שי: ואם הסיכוי הזה יוחמץ, אז אפשר לצאת ממנו בלי להתבייש.

נחמן שי: אבל היינו לעומת זאת מאוד מצטערים אם לא היינו נותנים לו סיכוי, לפחות באותן שתי נקודות שהן מוגבלות בלוח זמנים: האחת היא שינוי חוק טל או מסגרת השירות, והאחרת בנושא שיטת הממשל בישראל.

נחמן שי: שני נושאים חשובים מאוד.

נחמן שי: אם אומנם הבית הזה יצליח להתמודד עם שתי הסוגיות האלה – ואולי זה נשמע טיפה נאיבי – אז עשינו משהו חשוב.

נחמן שי: ואם לא, אז הדלתות במדינת ישראל, כולל הדלתות הפוליטיות, יודעות להסתובב, נכנסים ויוצאים, ושום דבר לא קורה.

נחמן שי: אני רוצה, ברשותך, להוסיף עוד הערה אחת על השינוי הדרמטי והדמוקרטי שהתחולל בצרפת.

נחמן שי: חשוב מאוד שאנחנו בבית הזה נסתכל על צרפת, שידעה להחליף נשיא בכבוד, בניקיון, בהצדעה, בתרועות.

נחמן שי: לא במקרה הדמוקרטיה עברה בצרפת את אחד משיאיה הגדולים, וככה היא ממשיכה להיות במה מזהירה למושגים ולערכים ולדמוקרטיה בפעולה.

נחמן שי: וחילופי השלטון בצרפת יכולים ללמד את כולנו מהי דמוקרטיה.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר נחמן שי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, בבקשה.

ראובן ריבלין: ואחריו – אורי אורבך.

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת פרופסור אלדד.

ראובן ריבלין: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אה, לא, יש לי גם את עינת וילף, אז היא תהיה לפני נסים זאב.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: מיכאלי גם רוצה, בבקשה.

דניאל בן-סימון: – – גם אני רוצה להתייחס למה שקרה אתמול, ודווקא לבקש סליחה מדוכן הכנסת, לידך.

דניאל בן-סימון: בנוכחותך, ותחת עיניך הפקוחות, עמד יושב-ראש הקואליציה ונתן נאום די מבריק למה צריך לפרק את הקואליציה הזאת.

דניאל בן-סימון: הנאום היה כל כך מבריק שהוא כמעט שכנע אותי.

דניאל בן-סימון: וזאת בעוד הוא יודע, בעוד הוא שקוע בקומבינה הגדולה, ודברי שקר נאמרו לידך אתמול, והיה ביזוי של דוכן הכנסת.

דניאל בן-סימון: ועלה השר ארדן, ונתן גם כן נימוקים לפיזור.

דניאל בן-סימון: אלוהים אדירים, אם אתם מאמינים בזה, דברו.

דניאל בן-סימון: אבל לא יכול להיות לעלות על הדוכן כדי להשתמש בו כמעשה רמייה.

דניאל בן-סימון: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש – לך, כי הם עשו את זה לך כיושב-ראש הכנסת.

דניאל בן-סימון: לנו מילא, אנחנו פה חברי כנסת, אבל לבזות את הדוכן, ולעלות אליו כדי לרמות את כולנו, זה דבר נוראי.

דניאל בן-סימון: ואני אומר לך, היה לי כבוד לדרך של אלקין ושל – הצורה שבה הם עשו את זה אתמול, לעיני כל העם, היתה ביזוי דוכן הכנסת.

דניאל בן-סימון: דבר נוסף, אני אומנם לא נמצא בבית-מרקחת פה, זו כנסת.

דניאל בן-סימון: וכל העולם יודע שזאת מרקחה ולא בית-מרקחת, והכול מותר, אבל ההיגיינה היא דבר חשוב.

דניאל בן-סימון: תהיה לתרגיל של אתמול קרינה רדיואקטיבית עוד לפני ספטמבר.

דניאל בן-סימון: וחלילה, קרינה זאת באה שנה אחרי שמאות אלפי צעירים – כמו שהזכיר אבישי ברוורמן – יצאו לרחובות לא רק למען הדיור, אלא למען ההיגיינה הציבורית של האנשים שיושבים פה.

דניאל בן-סימון: לכן צריך חשבון נפש.

דניאל בן-סימון: תהיה קואליציה גדולה, 90 איש, אבל, אלוהים אדירים, אנחנו יוצאים לרחוב, אנשים יבואו אלינו.

דניאל בן-סימון: ודי לראות את הזעם שיש בציבור על עוד תרגיל.

דניאל בן-סימון: אז יש קואליציה גדולה, אבל מה יישאר מהמקצוע שנקרא פוליטיקאי?

דניאל בן-סימון: זה ידבק בנו, בגלל הקרינה הזאת, בגלל השקר, בגלל הצורה שבה זה נעשה.

דניאל בן-סימון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, אני מרגיש רע מאוד כמי ששותף בעקיפין למשהו שפוגע ברוח הדמוקרטית וביכולת של אנשים להזדהות עם הבית הזה.

דניאל בן-סימון: ולכן, אדוני היושב-ראש, זה יום קשה לרוח הדמוקרטית, ולאקלים הציבורי, ולמסר שיוצא מפה, במיוחד אחרי אותו ניסיון של מאות אלפי צעירים לבקש משהו אחר, משהו חדש.

דניאל בן-סימון: צר לי וצר לי גם על מה שנעשה בדוכן אתמול.

דניאל בן-סימון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר גם מבקש לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש אחריו עוד שניים, אני מציע שאתה – כנהוג, שר משיב אחריו וייתן אדוני כבוד כשר התורן, אתה לפני 17:00 תצא.

ראובן ריבלין: אתה לפני 17:00 תעלה ותדבר, אחר כך אתה יכול לדבר עד מתי שאתה רוצה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף לדברי קודמי.

אורי אורבך: גם אני חושב – בלי להיכנס עכשיו אם צריך או לא צריך להקדים את הבחירות – הצורה שבה זה נעשה אתמול הופכת אותנו, חברי הכנסת, למריונטות, כשבבוקר אנחנו משבחים את המהלך מצד זה, ולפנות בוקר, "והנה היא לאה", אנחנו כבר אומרים שהצד ההפוך.

אורי אורבך: העם רואה את הדברים הללו, ובהחלט, אני מרגיש רע מאוד, לא עם תוצאת המעשה אלא עם צורת המעשה ומקומנו.

אורי אורבך: ברוכים הבאים לקואליציה, אנשי קדימה, אבל אני רוצה לסכם את דברי ימי האופוזיציה שלכם, שאתם נוטשים אותה עכשיו, בשיר של לאה גולדברג – מחר יום השירה בכנסת.

אורי אורבך: יש לה שיר שנקרא "תשובה".

אורי אורבך: היא עונה תשובה לשאלה ששאלו – לשם מה נכתבים שירים ליריים?

אורי אורבך: אין בזה שום תועלת וצורך.

אורי אורבך: והיא עונה בשיר קצרצר מאוד ידוע שאומר ככה: "ומה לעשות בסוסים במאה העשרים / ובאיילות?

אורי אורבך: ובאבנים הגדולות / שבהרי ירושלים?" הרי גם אלו דברים לא שימושיים.

אורי אורבך: זה השיר.

אורי אורבך: ואני אומר לסיכום דברי ימי האופוזיציה של קדימה על משקל שירה של לאה גולדברג: ומה לעשות במטהרי האוויר?

אורי אורבך: ובדגלים השחורים?

אורי אורבך: ובמסכות האב"כ?

אורי אורבך: ובשטרות הכסף הגדולים?

אורי אורבך: ובכל הגימיקים שלכם שבכנסת ירושלים?

אורי אורבך: מה תעשו עם כל הערימות של הדברים הללו, שלדעתי ביזו את עבודת האופוזיציה שלכם?

אורי אורבך: ומהבחינה הזאת – ולו מהבחינה הזאת – אני מברך אתכם שאתם באתם לקואליציה, כי לפחות מההבלים הללו אנחנו נפטרים עכשיו.

אורי אורבך: אולי זו התשובה של שירה של לאה גולדברג גם לגבי הגימיקים הללו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף, חבר הכנסת מיכאלי וחבר הכנסת נסים זאב.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, אין עוררין על כך שנוצרה דינמיקה – בעיני מאוד מסוכנת – שבה רובנו הלכנו למשהו שחשבנו שהוא לא נכון, ושגם הציבור לא רצה אותו, או חלק מכריע מהציבור לא רצה אותו ולא הבין מדוע הולכים לשם.

עינת וילף: ואותי הטריד האופן שבו הלכנו לדינמיקה הזאת, הרצון להוכיח שלא מפחדים מבחירות – כאילו פחד הוא בכלל מלה שצריכה להיות קשורה לבחירות – יצר מצב שהלכו לבחירות מוקדמות והיו קרובים ללכת אליהן, דבר שרוב הציבור לא תמך בו ולא היה נכון והיה נעדר בסיס.

עינת וילף: אני כן לוקחת באופן חיובי את העובדה שברגע האחרון היתה יכולת לעצור את כדור השלג הזה, לקחת צעד לאחור, להבין שזה לא הדבר הרצוי ולמנוע את הדהירה לשם.

עינת וילף: אותי יותר מטריד שבכלל התקרבנו לשם, ולא העובדה שלקחנו צעד אחורה.

עינת וילף: ואני רוצה לומר משהו על אמירות שנאמרות, מאוד קיצוניות: יום שחור לדמוקרטיה, שפל בהתנהגות.

עינת וילף: אם אנחנו רוצים אמון ציבורי בפוליטיקה, אנשים צריכים להבין איך הפוליטיקה עובדת.

עינת וילף: ניהלתי עכשיו שיחות עם אנשים על איך היו בחירות בקנדה בשנים האחרונות, באירופה.

עינת וילף: שימוש בהקדמת בחירות, או אפילו בצל צלו של איום בהקדמת בחירות כדי לשנות קואליציה – אלה דברים שקיימים כל הזמן.

עינת וילף: צריך להבין שתמרונים פוליטיים הם חלק מפוליטיקה, ואם מכל דבר כזה יש זעזוע ענק, זה חותר יותר תחת האמון מאשר כאשר מבינים את הפוליטיקה כפי שהיא, ולא עם דברים שלא מחוברים למציאות.

עינת וילף: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, חבר הכנסת נסים זאב, וכבוד השר מבקש להתייחס לכמה אמירות שנאמרו כאן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבות נאמר על כך שקדימה לא ידעה לנהוג כאופוזיציה, אבל כשאני שומע כמה מחברי הכנסת של הקואליציה, למשל נאמני ארץ-ישראל שבהם, שאני בוודאי מצדד בדעתם, איך הם יודעים לתקוף את מדיניות הממשלה שבאה להרוס בתים ולהרוס יישובים, אז אולי בקואליציה הם ילמדו להתנהג כאופוזיציה.

אריה אלדד: לפחות לדבר לא עולה כסף.

אריה אלדד: אבל אני בכל זאת רוצה לבוא ולומר שאתמול נפל דבר בישראל, משהו שהפך לחלוטין את תפיסת ההיסטוריה שלנו.

אריה אלדד: אנחנו ידענו על מלכנו הראשון, שאול, שהיה משכמו ומעלה, והיה נחבא אל הכלים והלך לחפש אתונות ומצא מלוכה.

אריה אלדד: והנה, מהפך – משכמו ומטה, אין כלי שיודע להכיל את גדולתו, הלך לחפש מלוכה, מצא אתונות, ועוד הוא מבסוט.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מברך את החברים מקדימה שהצטרפו לקואליציה.

אברהם מיכאלי: כעת יצאנו מהנהלת הקואליציה ושמחנו לארח אותם שם כחברים בקואליציה.

אברהם מיכאלי: אבל, רבותי, בואו נחשוב איך באמת הגלגל הפוליטי מסתובב.

אברהם מיכאלי: אותם אנשים שדיברו נגד אותה ממשלה ונגד אותה קואליציה – וחבר כנסת אורבך רמז לגבי גימיקים – גם מעבר לגימיקים התבטאו בצורות כאלה ואחרות.

אברהם מיכאלי: זה צריך ללמד אותנו כמה חכמים צריכים להיזהר בדבריהם כאשר הם מופיעים פה, בבמות ציבוריות, ותוקפים בלי חשיבה, כנראה עמוקה – כך אני קורא לזה – כי אם הם היו חושבים כך פעם, היום כשהם יושבים בקואליציה ופתאום הכול נמחק, הכול בסדר.

אברהם מיכאלי: רבותי, הציבור, בצורה שהוא רואה אותנו, שאנחנו כביכול בשביל אינטרסים צרים עוברים מצד לצד ואין לנו שום עקרונות, זה מבזה את הפרלמנט, זה מבזה את הכנסת.

אברהם מיכאלי: ולכן, אני תמיד אומר לאנשים, במיוחד בבית הזה: בכל אמירה שלנו צריכה לקחת בחשבון שיש לזה השלכות, גם לטווח ארוך.

אברהם מיכאלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – נסים זאב, ואחריו – השר שטייניץ.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כולם יודעים שכל הנושא של חוק טל זה היה איזה בלוף אחד גדול.

נסים זאב: זאת היתה עילה לפרק את הממשלה, כולם דהרו על הסוס הזה – זה קדימה, זה ראש הממשלה, זה השר ליברמן, וכולם חגגו.

נסים זאב: בסוף כנראה הגיעו לאיזה רגע של מחשבה נכונה וחברו יחדיו.

נסים זאב: אני רוצה לומר שלצערי, ציפי לבני הובילה את המפלגה שלה לדרך ללא מוצא, להתרסקות פוליטית, ואני חושב שמופז בסך הכול הציל את המפלגה הזאת, וטוב שיש חוק טל.

נסים זאב: אנחנו אחרי פסח מברכים על מוריד הטל.

נסים זאב: אנחנו אומרים: "בטללי אורה תאיר אדמה / בטללי ברכה תברך אדמה / בטללי גילה תגיל אדמה", וכך על-פי הסדר הזה, ואחר כך "בטללי ישועה תושיע אדמה".

נסים זאב: אני רוצה לומר לך: בזכות הטל הזה, חוק טל, הגיעו גשמי ברכה, הגיעה הישועה, הגיעה האורה של מפלגת קדימה, ויש לברך על כך – על המהלך הנועז שעשה מופז בעניין הזה, שהציל את המפלגה שלו.

נסים זאב: ואני חושב שזה נכון שאדם פוליטי, שיש לו ראייה קצת ארוכת טווח, רואה את המהלך הפוליטי שלו וההחלטה שלו.

נסים זאב: אני רק מקווה ומתפלל שלא ינצלו את זה, את האמון שש"ס ואגודת ישראל הלכו עם הליכוד לכל אורך הדרך, והיום, כשקדימה נכנסת, שלא יהיה מצב שינסו לדחוק אותנו החוצה בחוקים כאלה ואחרים.

נסים זאב: אני מקווה שהאמון שנתנו בראש הממשלה יהיה באמת אמון הדדי, ונעבוד במשותף, מתוך ראייה לטווח הארוך, ולא נצא למלחמת תרבות בחודשים הקרובים.

נסים זאב: תודה לך, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא כבוד שר האוצר, השר התורן, על מנת להעיר הערות על כל הדברים שנשמעו כאן על-ידי חברי הכנסת במשך השעה האחרונה בנאומים בני דקה, שהיום יוחדו לנאומים בני שתי דקות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי וידידי חברי הכנסת מהקואליציה ואלה שהיו פה מהאופוזיציה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות לשלוח קודם כול ברכה מכאן, מדוכן הכנסת, לראש הממשלה בנימין נתניהו וליו"ר האופוזיציה שאול מופז, שחברו יחדיו כדי לאפשר יציבות ומשילות במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, דיברו פה דוברים מאוד נכבדים על התהליך, וחלקם, דוברי האופוזיציה – וזה רק טבעי – בחנו את מה שקרה כאן אתמול במבחן התהליך, והיו להם הערות, לחלקם הערות ביקורתיות.

יובל שטייניץ: ישנו מבחן התהליך וישנו מבחן התוצאה, ואנחנו לעתים, מרוב התמקדות – זו גם נטייה של התקשורת לישראל – מרוב התמקדות בתהליך: מי אמר למי ולמה, ולמה ביום ולא בלילה, או בלילה ולא ביום, ומה אמרו קודם ומה אמרו אחר כך, מי יצא חזק ומי יצא חלש – מרוב התמקדות בתהליך אנחנו שוכחים שהדבר הכי חשוב זה לא מבחן התהליך, אלא מבחן התוצאה.

יובל שטייניץ: בסופו של יום חייבים אנו לשאול את עצמנו במבחן התוצאה אם הדבר שאירע כאן הלילה או לפנות בוקר רע או טוב לעם ישראל, למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אני חושב שבמבחן התוצאה, בלי קשר לאופוזיציה או קואליציה, מה שקרה כאן זה התפתחות מאוד חיובית.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, זה 25 שנה במדינת ישראל אין ממשלה שהצליחה להשלים את תקופת כהונתה, אין ממשלה שהצליחה להימנע מבחירות מוקדמות, אין כנסת שלא התפזרה טרם זמנה, אין ממשלה שהגיעה או התקרבה אפילו לכהונה של ארבע שנים.

יובל שטייניץ: אני לא מתייחס כרגע לשאלה אם זו ממשלת ימין או שמאל, ליכוד או עבודה, אחדות או ממשלה צרה.

יובל שטייניץ: חוסר היציבות הוא דבר שלילי למדינה, לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: ולכן, אם אתמול נוצרה הזדמנות להמשך כהונת הממשלה והכנסת הנוכחית, כנראה עד לסיום כהונתה בעוד שנה וחצי, ודאי להשלמת השנה הרביעית לכהונת הממשלה והכנסת – במבחן התוצאה מדובר בדבר חיובי מאוד.

יובל שטייניץ: אבל כמובן, התוצאה היא לא רק בהשלמת תקופת הכהונה, למרות שיציבות שלטונית היא דבר חשוב כשלעצמו, אלא יש לה תרומה – תרומה למשילות, תרומה לכלכלה, תרומה למדינאות, תרומה למעמדה של המדינה בעולם.

יובל שטייניץ: המהלך אתמול, יש לו עוד צדדים.

יובל שטייניץ: ראשית, יש פה כוונה אמיתית לפתור שתי בעיות גדולות: האחת – חוק טל שבג"ץ הניח לפתחנו, והכוונה של כל הצדדים היא להגיע לפתרון מוסכם שיתרום לחלוקה יותר שוויונית בנטל הביטחון וההגנה על מדינת ישראל ועל אזרחיה, אבל לעשות את זה עד כמה שניתן מתוך הסכמה ובלי להביא, חלילה וחס, לריב אחים ולמלחמת אחים.

יובל שטייניץ: ויכוחים ודאי יהיו, אבל אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ להגדיל את השוויון בנטל אבל להימנע מקרע ומלחמת אחים.

יובל שטייניץ: והדבר השני גם הוא חשוב.

יובל שטייניץ: יש פה כוונה רצינית לבחון, במהלך החודשים הקרובים, עד סוף השנה, ולהביא לשינויים ותיקונים בשיטת הממשל כדי להביא לשיפור היציבות והמשילות בישראל – דבר מבורך.

יובל שטייניץ: אבל, אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להתייחס לעוד פן אחד שחלק מהדוברים התייחסו אליו.

יובל שטייניץ: אני שר האוצר ואני רוצה להתייחס לפן הכלכלי.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כשעליתי פה לדוכן פעם ראשונה לפני שלוש שנים וחודש, היינו בשיאו של משבר כלכלי.

ראובן ריבלין: כשר אוצר, אדוני.

יובל שטייניץ: אני מתכוון: כשעליתי לדוכן כשר אוצר.

יובל שטייניץ: בתום הרבעון הראשון של 2009 הכלכלה היתה במסלול התרסקות, בצמיחה שלילית בקצב של 3.5% בשנה מינוס – צמיחה שלילית, התכווצות של הכלכלה.

יובל שטייניץ: איבדנו מקומות עבודה בקצב מהיר, והאבטלה התחילה לעלות מעלה-מעלה.

יובל שטייניץ: אני זוכר את הכותרת בעיתון "ידיעות אחרונות": "בקרוב עוד 300,000 מובטלים".

יובל שטייניץ: זו היתה הדינמיקה.

יובל שטייניץ: היינו עלולים להגיע למצב של בין 10% ל-15% מובטלים, כמו במדינות אירופה.

יובל שטייניץ: זה היה המצב.

יובל שטייניץ: אני אמרתי אז, בהופעה הראשונה שלי כאן, שכשר אוצר בתקופה של משבר גלובלי, כשהעולם כולו כמרקחה, כשמדינות מהחזקות בעולם מתרסקות, כשאנחנו מתחילים לראות אבטלה של המונים, של מאות אלפים ומיליונים באמריקה ובאירופה, המטרה העיקרית, הדגל העיקרי הכלכלי-חברתי של הממשלה – ויש נושאים חשובים נוספים – אבל המטרה העיקרית בתקופה כזו היא צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה; להגדיל את הצמיחה ככל האפשר ולהוריד את האבטלה ככל האפשר, שלא נגיע למצבן של ספרד, בריטניה, אמריקה, יוון, איטליה, אירלנד, פורטוגל או מדינות נוספות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חודש מרס האחרון היה חודש שיא מזה שנים ארוכות, כנראה מזה 20 שנה, ודאי בשנים האחרונות, של יצירת מקומות עבודה, של יצירת ג'ובים, או משרות, במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: הכלכלה הישראלית בחודש מרס האחרון ייצרה 44,300 משרות חדשות בחודש, כשהכמות השנתית הממוצעת ב-10–15 השנים האחרונות היא באזור ה-50,000.

יובל שטייניץ: דהיינו בחודש אחד ייצרנו כמעט את כמות המשרות השנתית.

יובל שטייניץ: 35,000 איש נוספו למעגל העובדים, עובדים חדשים, תוספת, ובנוסף לכך נוצרו עוד כ-9,300 משרות פנויות שעדיין לא אוישו.

נסים זאב: באיזה תחומים?

יובל שטייניץ: בכל התחומים.

יובל שטייניץ: עוד אין לנו פילוח מלא, אבל בכל התחומים, בכל ענפי המשק.

יובל שטייניץ: זה באמת חודש חריג.

יובל שטייניץ: אבל אני רוצה לומר לך שמאז עמדתי כאן על הדוכן, לפני שלוש שנים וחודש, כשבארצות-הברית ואירופה מספר המשרות – או כמו שאומרים בארצות הברית: jobs, ג'ובים – הלך והצטמצם בגלל המשבר הגלובלי, המשק הישראלי, שמייצר בממוצע בשלוש שנים כ-150,000 משרות, ייצר כ-280,000 משרות, קרוב ל-280,000 משרות בשלוש שנים.

יובל שטייניץ: דהיינו לא רק שמספר המשרות שהמשק מייצר לא ירד, אלא שהיה גידול של כמעט 100% במספר המשרות.

יובל שטייניץ: לכן, הצלחנו להוריד את האבטלה ולהגדיל את ההשתתפות.

יובל שטייניץ: אנחנו כרגע, אדוני היושב-ראש – יש המון בלבול בגלל שינוי בשיטת המדידה, אבל לא חשובה שיטת המדידה.

יובל שטייניץ: אנחנו כרגע, לשמחתי, לא באבטלת המונים, באבטלה גבוהה.

יובל שטייניץ: אתה יודע שבספרד וביוון בין הצעירים מתחת לגיל 25, יש מעל 50% מובטלים.

יובל שטייניץ: כלומר, אם אתה צעיר, רוב הסיכויים שאתה מובטל באותן מדינות.

יובל שטייניץ: בישראל אנחנו ברמת אבטלה יותר נמוכה משמעותית מאשר היתה לפני התחלת המשבר – רמת האבטלה הכי נמוכה מזה 30 שנה, בין אם זו שיטת המדידה החדשה או הישנה.

יובל שטייניץ: זה, בהחלט, הישג, וזה ההישג הכלכלי והחברתי העיקרי, כי אבטלת המונים פוגעת בכל הציבור: ביהודים ובערבים, בתושבי הגליל והנגב, בתושבי יהודה ושומרון ובתושבי תל-אביב ומישור החוף, בזקנים ובצעירים, בנשים ובגברים, בעניים ובמעמד בינוני.

יובל שטייניץ: אבטלת המונים פוגעת בכולם, מורידה את השכר באופן ניכר, גם של אלה שעובדים.

יובל שטייניץ: ההכנסה של משק-בית ממוצע, של משפחה, בארצות-הברית ירדה בכ-11%–12% בשלוש השנים האחרונות, ובישראל היא נשארה אותו דבר ואפילו עלתה טיפה.

יובל שטייניץ: למה אני אומר את כל זה, אדוני היושב-ראש?

יובל שטייניץ: כי למרות ששלוש שנים אנחנו מנהלים כאן קרב מגן על כלכלת ישראל ועל החברה בישראל מול משבר כלכלי עולמי, מול צונאמי ששוטף ומציף ומטביע את כלכלות כל העולם, הקרב הזה נמשך, המשבר באירופה עוד לא תם, ואנחנו צריכים להמשיך להגן על כלכלת ישראל.

יובל שטייניץ: לכן, הבנתי מצוין את השיקולים של ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: אם המשמעת הקואליציונית מתפוררת, אם נוצרה תחושה בתחילת המושב, לקראת תחילת המושב, שהמשמעת, שלפעמים גם צריכים להדק את החגורה, לשמור על התקציב, על המשמעת הכלכלית, אם זה מתפורר – לא נגרור רגליים.

יובל שטייניץ: אם הולכים לבחירות ואין משילות ואין יציבות – מוטב מהר.

יובל שטייניץ: מה שקרה אתמול בלילה, בניגוד לדברי חלק מהדוברים לפני, זה לא טריק וזה לא מרמה.

יובל שטייניץ: זה לא כמו שאמר אחד החברים, שאנשים עלו ופה ואמרו דבר אחד בשעה שראש הממשלה תכנן דבר אחר.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה דיבר ביושר ואמר את הדבר הנכון: אם אין קואליציה חזקה ומשילות, הולכים לבחירות.

יובל שטייניץ: אבל אם האופוזיציה הראשית מוכנה להצטרף לטובת המשילות ושינוי שיטת הממשל, לטובת פתרון השוויון בנטל ההגנה וביטחון המדינה, והכי חשוב לטובת שמירה על כלכלה חזקה, כלכלה צומחת עם אבטלה נמוכה, וזה העיקר – ולצורך זה צריך לפעמים גם שמירה על תקציב ומשמעת כלכלית ובלימה של הצעות חוק פופוליסטיות שמיטיבות כאילו עם הציבור אבל עולות מיליארדים, ואז מדינות מתמוטטות, כמו יוון וספרד – עוזרים לציבור אבל ממוטטים את הכלכלה עם הציבור, עם מיליוני מובטלים, ואנחנו לא רוצים להיות שם – אז אם האופוזיציה הראשית באה ומושיטה לנו יד ואומרת: בואו נשמור על הכלכלה, בואו ונשמור על משמעת תקציבית, בואו ונעביר תקציב ביחד ונסייע לכם להמשיך לשמור על צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה, זה שינוי מצב.

יובל שטייניץ: ברגע שהאופוזיציה הראשית מושיטה יד לטובת יציבות ומשילות וחיזוק קרב המגן שאנחנו מנהלים שלוש שנים על כלכלת ישראל ועל אזרחי ישראל והמאמץ האדיר הזה לשמור על צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה, נכון עשה ראש הממשלה שקיבל את ההצעה הזאת.

יובל שטייניץ: נכון עשה שאול מופז – במבחן התוצאה.

יובל שטייניץ: שימו בצד רגע את כל השיקולים וכל הדיבורים.

יובל שטייניץ: זה חשוב, אבל פחות חשוב ממבחן התוצאה.

יובל שטייניץ: במבחן התוצאה ראש הממשלה בנימין נתניהו, כמנהיגה של מדינת ישראל, ושאול מופז, כיו"ר האופוזיציה, עשו דבר טוב ונכון למדינת ישראל, טוב ונכון לאזרחי ישראל וטוב ונכון לכלכלת ישראל.

יובל שטייניץ: יבואו על הברכה ראש הממשלה נתניהו וראש האופוזיציה שאול מופז.

יובל שטייניץ: אני כשר אוצר שאחראי על קידומה של כלכלת ישראל והגנתה יכול וחייב לברך על כך, ואני בטוח שביחד אתי רוב אזרחי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר האוצר.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, הואיל ואתמול סיימנו את כל סדר-היום, והיום לא הכנו סדר-יום מפאת מחשבה מוטעית, אני מבקש להודיע לחברי הכנסת שתם סדר-היום.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ז באייר תשע"ב, 9 במאי 2012 למניינם, בשעה 11:00.

ראובן ריבלין: ישיבת כנסת זו נעולה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.