ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 342, 2012-05-07 00:00

ראובן ריבלין: אדוני המשנה לראש הממשלה, רבותי השרים, אדוני השר בגין, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ט"ו באייר תשע"ב, 7 במאי 2012 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, שייתכן שתהיה הישיבה האחרונה של הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: אם אכן ייגזר עלינו כך הערב, הרי שהכנסת תצא לפגרה, פגרת בחירות – היא בוודאי עוד תתכנס מפעם לפעם, אבל זו הישיבה האחרונה מן המניין של הכנסת, אם אכן יתקבל חוק פיזור הכנסת על-פי דרישתם והסכמתם של לפחות 61 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת בפתח הישיבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 191), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 13) (הארכת תקופת הגנה), התשע"ב–2012; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 39) (הוצאה לפועל במסלול מקוצר), התשע"ב–2012; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת – הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 13) (ירושה מכוח אימוץ), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון מס' 2) (הקלת התנאים לחיזוק בית משותף), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת זבולון אורלב ודוד אזולאי; הצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ב–2012, של חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון מס' 5) (קביעת שער מזערי להצמדה כתנאי מקפח), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת שי חרמש.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/4285/18 וכלה בהצעת חוק פ/4301/18 – הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון – הוראות שונות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק מס נוסף למטרות חינוך, בריאות ורווחה (הוראת שעה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – פעילות ציבורית), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק השירות האזרחי, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון – סיוע ואיתור חובה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק הגבלות על עבריין נמלט, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק ויריב לוין; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – חובת הודעה ללקוח טרם סירוב שיק), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, חמד עמאר, משה מטלון, אורלי לוי אבקסיס ויריב לוין; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הרחבת הזכאות לקצבה בנוסף לתגמולים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אריה ביבי, דניאל בן-סימון ונחמן שי; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב אלקין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון ביטול גיוס חובה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת חופשת הלידה לעובדת שילדה בלידה אחת יותר מילד אחד), התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הוספת מגנזיום אל מי השתייה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, אמנון כהן ושי חרמש; הצעת חוק שירות מדינת ישראל, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק שירות מדינת ישראל, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ויעקב כץ;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מיצוי הליכים בתביעות תחלוף), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אורי מקלב; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – פיצויים לדוגמה בשל חוסר תום לב בבירור חבות תגמולי הביטוח), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אורי מקלב; הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה), התשע״ב–2012, מאת חברי הכנסת נחמן שי, שלי יחימוביץ וכרמל שאמה-הכהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי עם התפטרות חברת הכנסת ציפי לבני מהכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, י"א באייר התשע"ב, 3 במאי 2012, הצעת חוק מס' פ/4137/18, שהוגשה מטעמה כמציעה יחידה, הורדה מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן נמחק שמה מהצעות חוק שהיתה שותפה להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: חבר הכנסת עפו אגבאריה מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – אישור להריסה או שינוי ייעוד מבנה דת), התשע"ב–2012, מספרה פ/4009/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רציתי להפנות את תשומת לב חברי הכנסת והפרוטוקול – שהנחתי על שולחן הכנסת הודעה בדבר בחירת מבקר המדינה, בהתאם למכתב אשר הונח לכל חברי הכנסת ומיידע אותם בסדרים הקשורים והכרוכים בבחירתו לטובה של מבקר המדינה הבא ביום שני הקרוב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נוסף על כך אני הייתי מבקש להודיע שאכן היו לנו כמה הצעות אי-אמון שחברי הכנסת החליטו להשאירן; הצעת אי-אמון אחת של סיעת מרצ הוסרה על-פי בקשתה.

ראובן ריבלין: לכן, כמצוות החוק, נדון קודם כול, בראשית סדר-היום, בכל הצעות האי-אמון, ולאחר מכן נמשיך בסדר-היום שקבוע לישיבת הכנסת של היום, שהוא לפניכם, וגם ליתר השבוע אם לא תתקבל הצעת החוק לפיזור הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: פגיעתה בשוויון בנטל והתחמקותה מהחלת חובת גיוס לכול;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כישלונה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני;

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, לפנינו ארבע הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת יוחנן פלסנר לעלות ולבוא ולהציג את הצעת האי-אמון – ממשלת נתניהו פוגעת בשוויון בנטל ומתחמקת מהחלת חובת גיוס לכול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוחנן פלסנר יציג הצעת אי-אמון זו.

ראובן ריבלין: ישיב כבוד השר, המשנה לראש הממשלה משה בוגי יעלון, אשר נמצא כאן ושומע אותך בקשב רב.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים את כנס הקיץ המקוצר של הכנסת.

יוחנן פלסנר: אני רוצה לפנות קודם לראש הממשלה, ראש הממשלה של כולנו, ראש הממשלה של מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אכזבת.

יוחנן פלסנר: אכזבת אותנו, אכזבת את אזרחי ישראל הצעירים, אכזבת את אזרחי ישראל המשרתים, אכזבת את אזרחי ישראל שנושאים בנטל, אכזבת את אזרחי ישראל שהם חלק מהמשחק – שעובדים, שמשלמים מסים, שפורשים לפנסיה ומקווים לחיות חיים בכבוד.

יוחנן פלסנר: את כל האנשים האלה, את השדרה המרכזית של החברה הישראלית – אכזבת את כולנו.

יוחנן פלסנר: אבל יש עוד הזדמנות, אדוני ראש הממשלה, יש עוד הזדמנות עוד לפני שהכנסת הזאת מתפזרת, תוך כדי התהליך של פיזור הכנסת הזאת, להביא בשורה אמיתית לעם ישראל, להביא בשורה אמיתית לציונות, וזה בשני ממדים: 1.

יוחנן פלסנר: בנושא חוק טל.

יוחנן פלסנר: חוק טל עומד לפוג בסוף חודש יולי.

יוחנן פלסנר: יש הזדמנות אמיתית, הזדמנות היסטורית, לחוקק חלופה בכנסת הזאת, לפני שהיא מתפזרת.

יוחנן פלסנר: יש כאן רוב, יש החלטת בג"ץ, הפתרונות ידועים, ההזדמנות קיימת, הקריאה והכמיהה הציבורית קיימות.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא מוכנים שהדיל והקומבינה שרקחת עם ש"ס מצד אחד ועם שלי יחימוביץ מצד שני ימנעו או יבלמו את הציפייה של הציבור הישראלי לפתרון אמיתי בסוגיה הזאת.

יוחנן פלסנר: אנחנו יודעים איפה אתה עומד בעניין הזה.

יוחנן פלסנר: בינואר 2011, כשנדרשת להשיב לבג"ץ בעניין חוק טל, באת, ובאותות ובמופתים הסברת שבעצם הכול בסדר: זה לוקח קצת זמן, אנחנו צריכים ליצור את המערכות, לאט-לאט אנחנו נצרף, לאט-לאט אנחנו נגייס, לאט-לאט – אנחנו נמצאים כאן בתהליך של שיפור ושל שינוי מציאות.

יוחנן פלסנר: קדימה הציגה תזה אלטרנטיבית, שאמרה: חוק טל במתכונתו הנוכחית נכשל.

יוחנן פלסנר: התזה הזאת התקבלה.

יוחנן פלסנר: התזה הזאת התקבלה, אדוני ראש הממשלה, והשקרים שניסית למרוח בהם את בג"ץ לא התקבלו.

יוחנן פלסנר: לכן בג"ץ קבע שאי-אפשר להחיל את חוק טל, ויש עדיין הפרדת רשויות במדינת ישראל, ובג"ץ יש לו מעמד שאתה עצמך התחייבת לכבד אותו.

יוחנן פלסנר: אחר כך ניסית לעשות דרך שנייה, אמרת – לא הצלחתי מול בג"ץ, אז ניסית לעשות דרך שנייה.

יוחנן פלסנר: אמרת כאן בכנסת, לפני בערך ארבעה חודשים: אני מתכוון להאריך את חוק טל בחמש שנים.

יוחנן פלסנר: למה?

יוחנן פלסנר: כי זה תהליך הדרגתי, וזה לוקח זמן, ואנחנו עוד נעשה שינוי, ויש גידול של 400% – או נקבת באיזה מספר כזה – 400% – גם כשעולים מ-1 ל-4 זה גידול ב-400%.

יוחנן פלסנר: ואתה יודע טוב מאוד, וחבריך לממשלה יודעים טוב מאוד, והמשנה לראש הממשלה יודע טוב מאוד, שמודל צבא העם היום נמצא על נתיב – על מסלול – של קריסה.

יוחנן פלסנר: יש לנו הזדמנות היסטורית להציל את ערך הסולידריות, יש לנו הזדמנות היסטורית להציל את מודל צבא העם.

יוחנן פלסנר: יש לנו הזדמנות היסטורית לספק לצבא-הגנה לישראל את כוח-האדם הטכני והמקצועי והלוחם שהוא זקוק לו, כי האיומים מתרחבים והדמוגרפיה הולכת וקטנה, מחזורי הגיוס האפקטיביים, האמיתיים, הולכים וקטנים.

יוחנן פלסנר: למרות כל הדברים האלה, אתה, ראש ממשלת ישראל, שאמון על האינטרס הישראלי, החלטת לנסות להאריך את חוק טל בחמש שנים.

יוחנן פלסנר: ראית שיש צעקה ציבורית, מה עשית?

יוחנן פלסנר: אמרת: אוקיי, נאריך את זה בשנה.

יוחנן פלסנר: מה זה להאריך בשנה?

יוחנן פלסנר: זה לזרוק את תפוח האדמה הלוהט הזה אל מעבר לבחירות הבאות.

יוחנן פלסנר: אחרי שהבנת שגם זה לא עובד, הלכת לקומבינה.

יוחנן פלסנר: איך עשית את זה?

יוחנן פלסנר: בשיא הציניות.

יוחנן פלסנר: הזמנת את המוחים ואמרת להם: חברים יקרים, אני מתכוון לחוקק חלופה לחוק טל.

יוחנן פלסנר: מה לעשות שאנחנו קצת מכירים את העבודה אצלך, מכירים את עבודת המטה שלך, יודעים שיום אחד לא נעשתה עבודה רצינית במשרד ראש הממשלה שתכליתה לחוקק חלופה לחוק טל.

יוחנן פלסנר: אפילו לא יום אחד.

יוחנן פלסנר: ולכן אתה באת, הכרזת הכרזה אחת, גזרת את הקופון הציבורי ובמקביל רקחת את הקומבינה שמטרתה הקדמת הבחירות, הארכה אוטומטית של חוק טל אל אחרי הבחירות, ואחרי הבחירות, לשיטתך, אלוהים גדול.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא נוותר בעניין הזה.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא חושבים שנכון לפזר את הכנסת.

יוחנן פלסנר: ואדוני היושב-ראש, אפשר גם ליצור מכניזמים שבאמצעותם מעבירים חוק לפיזור הכנסת ומאפשרים עדיין להעביר חלופה לחוק טל, כי זה גם מה שבית-המשפט דרש, זה מה שהציבור דורש וזה מה שנכון מבחינת האינטרס הישראלי.

יוחנן פלסנר: הקומבינה להעביר את חוק טל, או בעצם למסמס את העברת החלופה לחוק טל, הקומבינה הזאת זה גשר אחד יותר מדי שאותו אנחנו לא נאפשר.

יוחנן פלסנר: אבל לא רק על זה אתה מקדים את הבחירות.

יוחנן פלסנר: אתה מקדים את הבחירות על עוד כמה דברים.

יוחנן פלסנר: ראשית, צריך להעביר תקציב.

יוחנן פלסנר: צריך להעביר תקציב.

יוחנן פלסנר: מתי עבר התקציב האחרון במדינת ישראל?

יוחנן פלסנר: בסוף 2010, ראשית 2011.

יוחנן פלסנר: זאת אומרת, לפני המחאה החברתית.

יוחנן פלסנר: מאז המחאה החברתית, איזה הבטחות ומה לא שמענו על טיפול בילדים.

יוחנן פלסנר: אומנם לילדים עד גיל שלוש לא נתת שום פתרון ואין לך שום כוונה לתת פתרון, אבל לילדים מגיל שלוש ומעלה היה דיבור על התחלה של פתרון.

יוחנן פלסנר: התחלתם למרוח אותנו עם פתרונות לכאורה בתחום הדיור.

יוחנן פלסנר: לא משנה שבסופו של דבר, מכיוון שלא הסכמתם שהקריטריונים לדיור מסובסד יוכוונו לאלה שמשרתים ועובדים, הפתרון הוא לגמרי לא רלוונטי לשירות המשרת והעובד.

יוחנן פלסנר: התחלתם לדבר.

יוחנן פלסנר: אבל התקציב שצריך להעביר – בתקציב נכתבת מדיניות הממשלה.

יוחנן פלסנר: שם נקבע סדר העדיפויות האמיתי, ואת סדר העדיפויות האמיתי שלך, אדוני ראש הממשלה – אותו לא רצית לחשוף לציבור הרחב.

יוחנן פלסנר: לא רצית להגיד לציבור המשרת והעובד: אני מצפצף עליכם, אני לא סופר אתכם, אין לכם כוח פוליטי, אתם לא סוחטים אותי, אתם לא מפלגה סקטוריאלית שיושבת ותמורת תמיכה בקואליציה ממשיכה לבצר את שלטוני.

יוחנן פלסנר: ולכן, אדוני ראש הממשלה, לא רצית לבוא לתקציב הזה ולהביא תקציב אמיתי, תקציב שמשרת את הציבור המשרת והעובד, תקציב שיש בו רפורמות אמיתיות, לא הגדלת מסים והגדלת תקציב ב-40 או 50 מיליארד, כמו שהגברת יחימוביץ מבקשת, שזה בעצם להגיד לכל אותם המוחים שיצאו לרחובות: אוקיי, מחיתם?

יוחנן פלסנר: התשובה למחאה היא: עכשיו אני אשלח לכם צ'ק, צ'ק אחד היום וצ'ק אחד בעוד חמש שנים, כשתצטרכו לשלם את החובות שאני אקח.

יוחנן פלסנר: לא זה הפתרון.

יוחנן פלסנר: הפתרון הוא רפורמות אמיתיות שמגדילות את ההשתתפות בשוק העבודה, שנלחמות בהון השחור, שמייעלות את השירות הציבורי.

יוחנן פלסנר: אבל כל הדברים האלה, אדוני ראש הממשלה, דורשים מנהיגות.

יוחנן פלסנר: לא מנהיגות מאכזבת, מנהיגות שבורחת מקבלת החלטות.

יוחנן פלסנר: מנהיגות אמיתית, מנהיגות שמייצרת תקווה, מנהיגות שמסתכלת קדימה.

יוחנן פלסנר: לא מנהיגות שמספרת לנו על סיפורי שואה, ומסתכלת לעבר, ומייצרת הפחדות ומסיטה את השיח הציבורי מהצורך לשנות שינויים אמיתיים, עמוקים, מנהיגות שמסתכלת אחורה ומפחידה את הציבור הישראלי ומשנה את השיח.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אתה פחדת ונבהלת וברחת מהצגת תקציב.

יוחנן פלסנר: ועוד נושא אחד – ברחת ממנו, מקיום צווי בית-משפט.

יוחנן פלסנר: קיום צווי בית-משפט ביחס למאחזים הבלתי מורשים, ביחס למקומות שבית-המשפט קבע בצו בית-משפט שצריך לפנות אותם.

יוחנן פלסנר: ולמה עשית אותם?

יוחנן פלסנר: לא כי אתה דואג לציבור הישראלי, לא כי אתה דואג לאינטרס הישראלי; כי אתה דואג מה יקרה עם כל אותם שרי הליכוד וחברי הליכוד שחושבים על 35,000 הפייגלינים ורצים ונעמדים בשלשות ונעמדים דום בכל פעם שמקימים איזו דירה או בית בחברון או באמצע שכם או בכל מקום אחר.

יוחנן פלסנר: מהם אתה חושש.

יוחנן פלסנר: להם אתה צריך לתת דין-וחשבון.

יוחנן פלסנר: לא רק למתפקדי הליכוד אלא לחברי הכנסת ולשרים שהם משפיעים עליהם, שרצים ונעמדים וגוררים את הליכוד ואת ממשלת ישראל למחוזות של ימין קיצוני שעוד לא הכרנו.

יוחנן פלסנר: וזה הנושא של הבחירות, האם אנחנו מדינה שמקיימת צווי בית-משפט, ששומרת על שלטון החוק?

יוחנן פלסנר: שבראש ובראשונה דואגת לאינטרס הלאומי, לבצר אותו, או שהיא דואגת ל-35,000 פייגלינים שהתבצרו בתוך הליכוד, רבים מהם בכלל לא בוחרי ליכוד, אבל שרי הליכוד, חלקם שנמצאים כאן, דופקים להם חשבון, הרבה מאוד, חייבים להם, צריכים אותם.

יוחנן פלסנר: הציבור הישראלי לא צריך אותם, הציבור הישראלי נושא אותם על גבו, אבל הם צריכים אותם.

יוחנן פלסנר: חברים, יש עוד נושא אחד שבגינו – – –

ראובן ריבלין: לסיום.

יוחנן פלסנר: לסיום.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, הקדמת את הבחירות – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, הוא מסיים את דבריו, חבר הכנסת גפני, הוא יענה לך אחר כך באכסדרה, תשתו קפה.

ראובן ריבלין: הוא מסיים את דבריו.

יוחנן פלסנר: אתה יודע שדרדרת את הברית האסטרטגית, האינטימית, שהיתה לנו עם וושינגטון – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, הוא מסיים, לכן אנחנו לא יכולים לאפשר שאלות.

יוחנן פלסנר: – – ואתה חושש ללכת לבחירות אחרי שנבחר ממשל, לא משנה איזה ממשל, כי אתה יודע שהממשל הזה יבוא ויתחיל לדאוג לאינטרסים האמיתיים גם של האמריקנים וגם של מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: והאינטרסים האמיתיים האלה לא נמצאים בהתנחלויות המבודדות ובהרחבתן אלא הם נמצאים בהרחבת הברית בין ארצות-הברית וישראל, בהרחבת הבריתות האזוריות, התמודדות אמיתית משותפת עם האיומים האזוריים, גם מול אירן וגם מול כל האזור שעובר עכשיו תהליך של שינוי.

יוחנן פלסנר: אתה לא רצית להתמודד עם זה, אתה מעדיף ללכת לבחירות קודם ולריב עם האמריקנים אחר כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אל מול כל הדברים האלה, אני רוצה לסיים ולבקש שתי בקשות; אחת מחברי הכנסת.

יוחנן פלסנר: לא לתת יד – ואתה, אדוני המשנה לראש הממשלה, שעונה בדברים של הממשלה – גם אם נתניהו החליט להקדים את הבחירות, וזה בסדר – –

ראובן ריבלין: לא, אל תתחיל עכשיו.

יוחנן פלסנר: – – הקדנציה האפקטיבית של הממשלה הזו הסתיימה והסתיימה מזמן, ואנחנו מקבלים את זה.

יוחנן פלסנר: אל תיתן יד לקומבינה שלא מאפשרת להעביר חלופה לחוק טל, את זה אפשר להעביר.

יוחנן פלסנר: אפשר להעביר גם שינוי שיטת ממשל גם בכנסת הזאת עוד לפני פיזור הכנסת.

יוחנן פלסנר: וכמובן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהציבור הישראלי כאן, בואו נצא לדרך חדשה, דרך שמאפשרת לנו להציג תקווה, להסתכל קדימה, לא להסתכל אחורה; לקחת את מדינת ישראל לא למקומות של הפחדה אלא למקומות של תקווה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה רואה בזה הצעת אי-אמון או הצעה לסדר-היום שאתה – – –

יוחנן פלסנר: הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת אי-אמון, בבקשה, אז יהיה גם דיון של כל הסיעות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, ישיב כבוד המשנה לראש הממשלה, משה בוגי יעלון, ולאחריו נמשיך בהצעות אי-אמון נוספות.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון כפי שהיא עולה תמוהה במידת מה בעיני, משום שבעצם הארכת חוק טל שבוצעה לפני חמש שנים לא בוצעה על-ידי הממשלה הנוכחית אלא על-ידי הממשלה הקודמת.

יואל חסון: אדוני השר, היא היתה לחמש שנים וחמש השנים נגמרו, אז לא צריך לחזור לעוד חמש שנים.

משה יעלון: כשהנושא עלה, עוד טרם הגעתנו לרגע הזה, בתחילת 2011, ישבה ממשלת ישראל הנוכחית על המדוכה, ובעצם בהחלטה מיום 9 בינואר 2011 תחת הכותרת "קידום השירות הצבאי והאזרחי במגזר החרדי" החליטה ברוב מכריע הממשלה הנוכחית שיש בה גם סיעות חרדיות, שרים שמייצגים את הסיעות החרדיות, את ההחלטה הבאה: ממשלת ישראל רואה חשיבות רבה בקידום השירות הצבאי והאזרחי במגזר החרדי ובשילוב המגזר החרדי בתעסוקה, וזאת כמקדמי שוויון בחלוקת הנטל הביטחוני והכלכלי בחברה הישראלית.

משה יעלון: ופה אסביר.

משה יעלון: בעצם קבענו תוכנית חמש-שנתית שהחלה ב-2011 עם קביעת יעדים לגיוס 2,400 מתגייסים חדשים, מהם 1,200 מתגייסים לצה"ל ו-1,200 מתגייסים לשירות אזרחי ב-2011, ועמדנו ביעד הזה.

משה יעלון: ב-2012 היעד עולה ל-3,000 מתגייסים, 2013 – 3,600 וכן הלאה, וב-2015 – 4,800.

משה יעלון: וזה לפני הדיון על הארכת חוק טל.

משה יעלון: וזו הדרך שאנחנו ראינו ורואים לנגד עינינו להמשך יישום שילוב המגזר החרדי גם בנשיאה בנטל הביטחוני או השירות הלאומי-אזרחי וגם השילוב בשוק התעסוקה.

משה יעלון: זה בידינו כמו שזה בנפשנו.

משה גפני: לא הבנתי, מה – –

משה יעלון: – – זה יהיה – –

משה גפני: – – שר הביטחון הציע?

משה יעלון: – – האתגר שלנו – –

משה גפני: מה שר הביטחון הציע?

משה יעלון: – – בכנסת הבאה.

משה גפני: שר הביטחון עשה את חוק טל.

משה יעלון: ולכן אני מציע – – –

משה גפני: – – – יש גבול לצביעות שלו – – –

ראובן ריבלין: – – – חבל, חבל – – –

משה גפני: יש גבול לצביעות.

משה גפני: ברק הביא את חוק טל.

ראובן ריבלין: אבל, חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: עכשיו יביא חוק אחר?

ראובן ריבלין: – – חבל שלא שמעת את כל דבריו של המשנה לראש הממשלה.

משה גפני: שמעתי, שמעתי.

אורי מקלב: – – –

קריאות: – – –

משה יעלון: ולכן – – –

משה גפני: אני יודע שאין בעיה במדינת ישראל, אין שום דבר אחר – –

ראובן ריבלין: טוב, חבר הכנסת – – –

משה גפני: – – רק חוק טל.

משה יעלון: ולכן – – –

קריאה: מוישה – – –

משה גפני: נו, תתפטר – – – אחרי קדימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני – – –

אורי מקלב: – – –

דוד רותם: הגזמת, אין חוק טל, מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: יש, אין.

משה גפני: מה זה משנה בכלל?

משה גפני: כולם צבועים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, יש אנשים שהדעה שלהם היא לא כמו הדעה שלך – – –

יוחנן פלסנר: השאלה גם מה קורה בחודשים הקרובים.

משה גפני: לא, אבל קדימה מגישה אי-אמון, אני רוצה להצביע אי-אמון.

ראובן ריבלין: אבל האם אדוני לא רוצה שאחרים יביעו את דעתם?

ראובן ריבלין: הרי לא עולה על הדעת.

ראובן ריבלין: מביעים את דעתם.

ראובן ריבלין: הרוב יקבע, כנראה.

יוחנן פלסנר: למה לא להביא חלופה?

ראובן ריבלין: השאלה שלך היתה ברורה.

ראובן ריבלין: הוא דרך אגב ענה על זה.

משה יעלון: ולכן – – –

ראובן ריבלין: הוא אמר:

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה – – –

יוחנן פלסנר: הוא אמר: בממשלה הבאה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה קיצור?

ראובן ריבלין: הוא אמר: ממשלה, שתי ממשלות לפנים קבעו את חוק טל, חבר הכנסת רוני בר-און היה אחד מהאנשים שראש הממשלה סמך עליהם יותר מכול – ותאמין לי, שנינו היינו לידו – ואחר כך האריכה הממשלה את חוק טל, ועכשיו, הוא אמר, באמת הם רוצים לבוא ולראות איך משפרים את העניין ואיך מאריכים – הוא אמר.

יוחנן פלסנר: מתי?

ראובן ריבלין: כשאתה היית, לצערי הרב, נקראת בטלפון, לא יכולת לשמוע את תשובותיו אליך, זה הכול.

רוני בר-און: אדוני המשנה – – –

יוחנן פלסנר: אבל אני הבנתי שהוא אמר – –

ראובן ריבלין: אני רק עשיתי summary, אני עשיתי רק תקציר, תקציר עשיתי.

יוחנן פלסנר: – – בממשלה הבאה.

רוני בר-און: אדוני המשנה, יסביר דבר אחד: למה ראש הממשלה בשבוע שעבר, ביום שני, הבטיח לבועז נול – מה שבועז נול אמר לנו וראש הממשלה לא הכחיש – לא יהיו בחירות לפני שנשנה את חוק טל – – –

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: שאלה טובה.

רוני בר-און: הוא אמר: אני מתפאר על ההבטחה.

ראובן ריבלין: חבר – – –

רוני בר-און: אמרתי לו: תתפאר פעמיים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, הוא ייצג אותך, עכשיו הוא משיב לו, הוא לא יכול להשיב פעמיים באיזה – – –

יוחנן פלסנר: אז התשובה – – –

ראובן ריבלין: הוא לא בחקירת שתי וערב.

יוחנן פלסנר: הוא מספיק קשוח לעמוד בחקירת שתי וערב.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי שהוא לא.

רוני בר-און: תתחייב בשמך לא בשמי.

ראובן ריבלין: אני לא מספיק קשוח לאפשר לו להיות קשוח, אתה מבין?

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה יעלון: מאחר שלא ידענו שאנחנו הולכים לבחירות, התכוננו – – –

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה לא ידע?

משה יעלון: – – – התכוננו לחקיקה שתשנה את כל מה שקשור לחוק טל.

משה יעלון: ויודע חבר הכנסת פלסנר שלמדתי את הצעתו, והכינו גם הצעות אחרות, וכל זה מתוך כוונה להגיע לתוכנית בהידברות ובהסכמה – כפי שראש הממשלה התבטא פעמים מספר – ללא שיסוי נגד החרדים, בתוכנית רב-שנתית, לא באיזה גזירה אחת שבוודאי לא ניתן לעמוד בה.

משה יעלון: ואני יכול להגיד, כמי שמכיר את התהליך לא מעט שנים, גם בהשתלבות המתגייסים לנח"ל החרדי וגם התוכנית המקצועית של שח"ר, וגם כמי שמבקר בשלוש השנים האחרונות בכיתות הלימוד שבהן אברכים לומדים מקצוע ומשתלבים בשוק התעסוקה, בלי התלהמויות ובלי העלאת הנושא באופן לא ראוי בזירה הפוליטית – זו דרכה של הממשלה ולזה התכוננו.

משה יעלון: מאחר שראש הממשלה הבין בימים האחרונים שמערכת הבחירות מבחינתו החלה, ואמר כבר גם אתמול שהוא לא רצה לקיים מערכת בחירות של שנה וחצי, החליט שמערכת הבחירות תהיה ארבעה חודשים, והבחירות הבאות תהיינה ב-4 בספטמבר, כאשר נקים את הממשלה ונשב שוב במליאת הכנסת נביא את הצעתנו כחוק חדש שיהיה חלופי לחוק טל.

משה יעלון: לכן, אני מציע להסיר – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

משה יעלון: – – את ההצעה לאי-אמון של חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: הוא הבטיח בראשון בבוקר ובראשון – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, האווירה שנוצרת פה עוד תביא אותנו לפיזור הכנסת באיזה – לא מאמין, הרי אנחנו – – –

רוני בר-און: – – – בצעדים דרסטיים.

ראובן ריבלין: רבותי, עד כאן הצעת האי-אמון של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: ועכשיו נעבור לשתי הצעות אי-אמון – האחת של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, שאותה ינמק חבר הכנסת מוחמד ברכה, סגן יושב-ראש הכנסת, בנושא: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי – אם הוא מציע אי-אמון, בקדימה, אז למה הוא נגד הקדמת הבחירות?

ראובן ריבלין: הוא רוצה הקדמת בחירות – – –

משה גפני: אם הוא הצביע בעד – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה לתקן אותך מבחינה חוקתית, איך אומרים: קונסטיטוציונית – אם הממשלה תיפול בהצעת אי-אמון, לא הולכים לבחירות, הולכים לנשיא.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהנשיא יטיל עליך להרכיב ממשלה.

אורי מקלב: גם הוא מתחשב – – –

ראובן ריבלין: אבל אני מתאר לעצמי שאם ירצו לפזר את הכנסת, חברי הכנסת יביאו את ההצעה, ואם 61 יתמכו, כנראה שהכנסת תתפזר.

אורי מקלב: אבל גם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה – – –

אורי מקלב: אבל גם הנשיא קורא את הסקרים – – –

ראובן ריבלין: תמו, אני פה לא יועץ לענייני קונסטיטוציה.

ראובן ריבלין: אני הסברתי לכם רק כדי שלא תיפול טעות.

ראובן ריבלין: בצדק, יכולים אנשים לבקש אי-אמון וזה לא סימן שהולכים להתפזר.

ראובן ריבלין: בדרך כלל זה אותו דבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני הביזיון שנחל ראש הממשלה אתמול בוועידת מפלגתו, הוא טרח לייצר לנו נאום של להטוטים שבו הוא סקר כביכול את הישגי ממשלתו.

מוחמד ברכה: הוא עמד על שבע נקודות, והיות שמדובר, אדוני היושב-ראש, בראש הממשלה, אנחנו נתייחס לדברים שלו אחד לאחד, כי בכל זאת החיים שלנו הם לא קרקס, ומי שדיבר אתמול הוא ראש הממשלה, ואנחנו נתייחס אליו כאל ראש הממשלה ולא כאל להטוטן, על אף הניסיון האקרובטי של הנאום שלו.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה אמר אתמול שהוא גאה שהוא חותר לשלום – זו נקודה ראשונה.

מוחמד ברכה: איפה הוא חתר לשלום?

מוחמד ברכה: אפילו הדבר המצומצם והשולי שקרוי "נאום בר-אילן", הוא היה ראשון המתכחשים אליו.

מוחמד ברכה: הוא בעצם קבר את התהליך המדיני ופנה בעיקר ליישם את האג'נדה של הימין הקיצוני שצעק לו אתמול "חשאית, חשאית", דרך עיבוי והגברת והרחבת ההתנחלויות ודרך סירוב מוחלט לנהל משא-ומתן על הבסיס שמתקיים עליו התהליך המדיני, שאושר גם בהחלטות האו"ם וגם בהסכמים דו-צדדיים בין ישראל לפלסטינים, כולל ההידרשות והצורך להידרש לסוגיות הקבע.

מוחמד ברכה: הנקודה השנייה שראש הממשלה עמד עליה אתמול היתה שהוא השיג שקט ביטחוני; השקט הביטחוני הושג לא בזכותו, אלא בזכות הנחישות של ההנהגה הפלסטינית.

מוחמד ברכה: אבל גם על בסיס מדיניות הסירוב שלו, השקט הזה עלול – ואני חושש שהוא עלול – להיות זמני, אם לא יהיה אופק מדיני שייתן סיכוי ותקווה לעם הפלסטיני לחיות כמו שאר העמים בעולם.

מוחמד ברכה: זה שקט מדומה, שאין לו במציאות הפוליטית בסיס, על בסיס התגברות ההתנחלויות ועל בסיס המצור על עזה וההתכחשות המוחלטת של הממשלה לכל היסודות של תהליך השלום.

מוחמד ברכה: הנקודה הנוספת, הרביעית, שדיבר עליה נתניהו אתמול – הוא דיבר על הורדת האבטלה.

מוחמד ברכה: ואכן, לפני חודשיים אנחנו התבשרנו על אבטלה של 5.4%.

מוחמד ברכה: אבל כנראה אחוז האבטלה לא קשור לאבטלה, הוא קשור לצורת החישוב, שמתעלמת מיישובים קטנים, שמתעלמת מנשים שאינן עובדות, שהיא לא פרוסה בתהליך רוחבי על כלל הציבור בישראל, ולכן יצא מה שיצא.

מוחמד ברכה: כשממשלת ישראל ומשרד האוצר התבקשו לחשב את אחוזי האבטלה על בסיס הקריטריונים המקובלים ב-OECD, פתאום אחוז האבטלה עלה ל-7%.

מוחמד ברכה: ואם מפרקים את האבטלה הזאת על בסיס לאומי, רואים שהממשלה הזאת, מתוקף התנהלותה הגזענית והחקיקה הגזענית, גם תיעלה את האבטלה לכיוון של הציבור הערבי, ששם אחוז האבטלה הוא לא פחות מ-17%–18%.

מוחמד ברכה: בעצם בעניין של האבטלה ושל העוני יש שתי מדינות לשני עמים במדינת ישראל – יש מדינת היהודים המשגשגת ויש מדינת הערבים הענייה.

מוחמד ברכה: ולכן יש פה לא טעות אופטית, יש פה נוכלות סטטיסטית ומדינית שלטונית שהממשלה מנהלת.

מוחמד ברכה: לכן לדבר על הורדת אחוז האבטלה זה לא טעות אופטית של משחקי מספרים, אלא זאת נוכלות שבאה להצדיק את אותה מדיניות שמייצרת אבטלה ומיטיבה עם העשירים.

מוחמד ברכה: הנקודה הנוספת, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה דיבר עליה, היא הורדת מסים.

מוחמד ברכה: הוא מתגאה בכך שהוא הוריד מסים.

מוחמד ברכה: אכן, ראש הממשלה הוריד מסים.

מוחמד ברכה: למי הוא הוריד מסים?

מוחמד ברכה: הרי מי שמקבל שכר מינימום לא מגיע בכלל לסף מס.

מוחמד ברכה: האנשים העניים, האנשים שחיים על משכורות קטנות, כשאומרים להם שמורידים – הם יכולים ליהנות עד 6,000 שקל מ-10 שקלים או 20 שקלים.

מוחמד ברכה: אלה של שכר מינימום – שום דבר, אלה שמקבלים דמי אבטלה – שום דבר.

מוחמד ברכה: מי מרוויח מהורדת המסים?

מוחמד ברכה: אותם טייקונים, אותם חברים של ביבי נתניהו שישבו על היציע הזה ביום השבעת ממשלתו.

מוחמד ברכה: המוסד לביטוח לאומי, אדוני היושב-ראש, מדבר על כך שהורדת המסים החסירה מדי שנה משנת 2005 ועד היום 3.9 מיליארד שקל – כל שנה – לתקציב של המוסד לביטוח לאומי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, בחישוב עד 2011 מדובר על 28 מיליארד שקל שלא נכנסו למוסד לביטוח לאומי, שלא לדבר על מס הכנסה שאמור לפרנס או לתקצב חינוך וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל הביטוח הלאומי, שאמור לתת מענה למצוקות החברתיות, הפסיד בגלל הורדת המסים של המעסיקים ושל העשירים מאז 2005 ועד היום, עד 2011, 28 מיליארד.

מוחמד ברכה: מה זה נקרא הורדת מסים?

מוחמד ברכה: זה שם קוד להטבות לעשירים.

מוחמד ברכה: הנקודה הנוספת שראש הממשלה דיבר עליה, אדוני היושב-ראש, היתה ירידת מחירי הדירות.

מוחמד ברכה: גם כאן אנחנו רואים שיש בלוף.

מוחמד ברכה: הרי לפני ההורדה היתה שנה שבה עלו מחירי הדיור ב-30%; וכשירדו, הם ירדו ב-10%, זאת אומרת שאנחנו עדיין ב-20% מעל למה שהיה לפני שנתיים-שלוש.

מוחמד ברכה: גם כאן זה לא טעות אופטית, זה בלוף מדיני ושלטוני וכלכלי וחברתי שראש הממשלה ביבי נתניהו מנסה לשווק.

מוחמד ברכה: ובעניין הדיור – שלא לדבר על הציבור הערבי, שהוא בכלל לא נכנס לתוך הקטגוריה של דאגה לדיור.

מוחמד ברכה: אתמול נודע לי, או – ראיתי סקר שמדרג את הדאגות של הציבור הערבי מבחינה כלכלית-חברתית.

מוחמד ברכה: בראש הדאגות – הנושא של דיור ומחסור בקרקע.

מוחמד ברכה: מה עשתה הממשלה הזאת בנדון?

מוחמד ברכה: או ש-20% מהאזרחים הם מחוץ למדינה – מהמדינה האחרת שחיה תחת הכיפה של האימפריה של ביבי נתניהו.

מוחמד ברכה: גם כאן יש שקר.

מוחמד ברכה: והדבר האחרון: הוא התגאה על הקפדה על חינוך חינם.

מוחמד ברכה: ואם הוא לא היה אומר את זה לפני שבוע – ניחא, היינו אומרים: בסדר, אנחנו לא יודעים, או לא שמענו, או אנשים לא שמעו.

מוחמד ברכה: אבל רק לפני כמה ימים, כשפורסם הדוח של מבקר המדינה, דובר על 3 מיליארד שקל שההורים משלמים במערכת החינוך כתשלומי הורים.

מוחמד ברכה: ואנחנו כבר שנים נאבקים, אני וחברי כנסת אחרים, לבטל את הפארסה הזאת שנקראת "תשלומי הורים"; להוסיף רבע פרומיל למוסד לביטוח לאומי מכלל האזרחים כדי לממן את מה שאמורים לממן תשלומי הורים – אם זה תוכניות לא פורמליות וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: בעצם בעידן של חינוך ממלכתי ירוד והוצאה ירודה, אז יש שגשוג של החינוך הפרטי או של התוכניות הפרטיות, של תשלומי הורים, ואז ככל שהסטטוס החברתי גבוה יותר יכולים לשלם יותר, ולכן המושג של חינוך חינם כמעט שלא קיים.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אם ראש הממשלה רצה להיערך לבחירות דרך הנאום הזה שנאם אתמול בוועידת הליכוד – בלי להתייחס לסיפא של אותה ועידה, של אותו ביזיון של "חשאית, חשאית" של מתנחלים ודומיהם – אם לא נתייחס לזה, נתייחס רק לדברים המהותיים והלהטוטים שהוא קיים שם, אנחנו אומרים ומגיעים למסקנה חד-משמעית, שלממשלה הזאת אין זכות קיום – לא על-פי ההשקפה שלנו, אלא על-פי מה שראש הממשלה מנסה להתגאות ולהציג כהישגים.

מוחמד ברכה: היא מחרחרת עכשיו מלחמה באירן.

מוחמד ברכה: ביום שישי קראנו ב"ישראל היום" אותו ריאיון – אני מסיים, אדוני – מהולל של שר הביטחון.

מוחמד ברכה: הוא אומר שהמכה או המלחמה על אירן לא תושפע משני דברים.

מוחמד ברכה: איזה שני דברים?

מוחמד ברכה: הבחירות; זאת אומרת, הכרעת הבוחר לא תשפיע על המלחמה.

מוחמד ברכה: ומה הדבר השני?

מוחמד ברכה: אתה יודע מה הדבר השני?

ראובן ריבלין: שמעתי אותו.

מוחמד ברכה: ללא קשר עם היערכות העורף.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, ללא קשר כמה קורבנות תגבה המלחמה הזאת בקרב הציבור בישראל.

מוחמד ברכה: זה לא מעניין את אהוד ברק, הוא יעשה את המלחמה ללא קשר עם היערכות העורף וללא קשר עם הבחירות.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, ללא קשר עם רצון האזרחים.

מוחמד ברכה: ממשלה כזאת יש לה זכות קיום?

מוחמד ברכה: אי-אמון קטן עליה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: באותו נושא, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג, אשר מייצג את סיעת העבודה.

ראובן ריבלין: כמובן הוא גם יעלה את הצעת האי-אמון של סיעת העבודה בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

ראובן ריבלין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא להתחיל מהאירוע הנורא והטרגי בסוף השבוע בבאר-שבע ולאחר מכן האירוע הנורא והטרגי בסוף השבוע ברחובות – רציחתם של בני-נוער ואנשים מבוגרים שביקשו שקט.

יצחק הרצוג: בכלל, גל אלימות פושה בכל רחבי הארץ בצורה מעוררת חלחלה ומטרידה.

יצחק הרצוג: אם אני יכול לומר משהו על כישלון משמעותי מאוד של ממשלת נתניהו, זה ההתמודדות עם הפשיעה, אבל ההתמודדות ברמת ההתנהגות בין אדם לחברו.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה דבר שהממשלה הזאת לא נתנה לו תשומת לב משמעותית בכלל, לא פיתחה נרטיב שאתו צריך לבוא אל העם, לא פיתחה תוכנית אכיפה מקפת ולא הלכה למהלכים שמתמודדים עם הנושא הזה בכל מעגלי החיים, שזה הספורט, שזה הדרכים, שזה הכיתות, שזה הקהילה, שזה מערכת היחסים בין אדם לחברו ובין אדם לבין דת אחרת, זה ההשפלה של כמרים שהולכים בעיר העתיקה ועוד כהנה וכהנה, יחס למיעוטים.

יצחק הרצוג: בכל הנושאים הללו בסוף אתה רואה תמונה חברתית מטרידה ומפחידה ומבהילה, שמעוררת בכולנו בושה וכלימה, אבל גם דאגה; דאגה מכך שבעוד שבתנ"ך מסופר על משה רבנו שראה שני אנשים נצים וניסה להפריד ביניהם, היום אדם אומר לעצמו: אני לא הולך להפריד, מה אני צריך את הצרה הזאת.

יצחק הרצוג: זה כישלון מוסרי עמוק של ממשלה, שהיא שולחן קבלת החלטות, שהיתה צריכה לבוא עם איזו תפיסה מגובשת בנושא הזה, ולא תפיסה של כיבוי שרפות.

יצחק הרצוג: וזה הולך גם לדברים שדיבר עליהם קודמי, חבר הכנסת ברכה, שורת כישלונות בהרבה מאוד נושאים.

יצחק הרצוג: קחו למשל את נושא הגיל הרך, שנתניהו מדבר עליו.

יצחק הרצוג: אם יש ברדק, סליחה על הביטוי, אם יש משהו לא מובן, אם יש משהו שהורים ומפעילי גנים לא מבינים ולא מסוגלים להתמודד אתו, זה האי-בהירות המוחלטת בכל מה שקשור בחינוך חינם לגיל הרך, לעתים ססמאות, לעתים המעשים, אבל אין תמונה קוהרנטית מלאה.

יצחק הרצוג: אותו נושא, אני יכול ללכת לכל תחום ותחום – המון המון מלל, המון דיבור, המון אוויר חם, שום דבר באמת, לא דבר שהאזרח מרגיש אתו טוב.

יצחק הרצוג: אז מה בעצם יש לנו?

יצחק הרצוג: למה בעצם נתניהו נמצא כפי שהוא נמצא בסקרים?

יצחק הרצוג: קודם כול, לדעתי זה דבר מימי ופלואידי לחלוטין, ואותה יד נעלמה שמשפיעה על הלך הרוח של הציבור תשפיע גם כאן.

יצחק הרצוג: היא תשפיע, כי בסוף, באיזה מקום, אנשים יבינו שמבטיחים להם הבטחות סרק שאין מאחוריהן דבר.

יצחק הרצוג: אבל לדעתי, יש פה גם עניין של נרטיב.

יצחק הרצוג: כאשר הנושא האירני – שהוא כשלעצמו נושא חשוב, אמיתי ומאוד מאוד דחוף – עולה על סדר-היום, הדבר נותן לבנימין נתניהו איזה סוג של מעטפת, איזה סוג של הילה שלכאורה קשה להתמודד אִתה.

יצחק הרצוג: אבל כאשר הכדור עובר למגרש החברתי, הפנים-ישראלי, מה שגרם לכך שהר-געש יתפרץ במדינת ישראל בקיץ האחרון, לפתע פתאום דעת הקהל, אותה יד נעלמה, עוברת למחשבה אחרת.

יצחק הרצוג: אני בא ממפלגה שמרגישה באמת שהבחירות הקרובות יגרמו לכך שהיא תהיה ההפתעה הגדולה של הבחירות הקרובות, מכיוון שהיא מייצגת את אותה תפיסת עולם שמציעה אלטרנטיבה אמיתית לתפיסת עולמו האידיאולוגית, הפשטנית, המאוד-קפיטליסטית, של בנימין נתניהו, שבעצם מאמין אך ורק בכוח ההון ובעובדה שהוא יחלחל מלמעלה למטה, דבר שכבר מזמן הוכח כלא נכון לחלוטין.

יצחק הרצוג: על כן אני גם מברך, אדוני היושב-ראש, על הבחירות בצרפת אתמול, כי הן מראות על מטוטלת כלל-עולמית שנעה ואומרת דבר כזה: תורת השווקים החופשיים, תורת השפעת ההון על הפוליטיקה ועל החברה, תורת "כל דאלים גבר", הולכת להסתיים בעולם.

יצחק הרצוג: הולך להיות תיקון משמעותי בכל מה שקשור למעטפת חייו של האדם: בחינוך, ברווחה, בדיור, באושרו האישי, במובן של המלה happiness , כאזרח שמרגיש שבמדינתו יש לו איכות חיים, יש לו חינוך, יש לו קורת גג, יש לו דיור ויש לו ביטחון אישי, וגם להבטיח את חייו לעת זיקנה, את הפנסיה, שלו ואת עתיד ילדיו.

יצחק הרצוג: כל הדברים הללו, בסוף, באים לכדי תורה מגובשת, שמול אותה תורה של נתניהו, של חבריו ועמיתיו, שמאמינה בסוף במשק דורסני, בקיצוץ תקציבי, בהפרטות וכל כיוצא בזה, אנחנו מציעים משנה סוציאל-דמוקרטית, משמעותית, אמיתית, שמביאה היום מענה רציני מאוד לציבור.

יצחק הרצוג: הציבור כמה, הוא צמא, הוא רוצה, אדוני היושב-ראש, לראות שינוי דרמטי במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: ואתה יודע מה, הוא יראה שינוי דרמטי במדינת ישראל ב-4 בספטמבר הקרוב, אם ירצה השם.

יצחק הרצוג: מה חסר לנו, אם כך?

יצחק הרצוג: שכל גורמי האופוזיציה ילכו בכל הכוח למהלך הזה, בלי למצמץ, ללא מורא, ללא חשש, בלי ססמאות ובלי דיון שטחי.

יצחק הרצוג: הצטערתי מאוד לראות היום במליאת ועדת הכנסת את חברי מקדימה מצביעים נגד הליכה לבחירות.

יצחק הרצוג: זה נראה לי לגמרי הזוי, בלתי נתפס, עם איזה תירוץ שלטעמי הוא תירוץ לא אמיתי, הוא תירוץ שטחי, כי כל אחד יודע שכביכול חוק, שהוא הצעת חוק טרומית, שאמורה לבוא למליאה, אבל הממשלה בעצם מתנגדת לה כי הוגש עליה ערר בתוך הממשלה, לא תוכל לבוא לטרומית או לראשונה בשבוע של פיזור הכנסת.

יצחק הרצוג: זה לא אמיתי.

יצחק הרצוג: להיפך, אם כולנו נשלב ידיים, אם נוציא את כל האנשים שהלכו במחאה להפגין, אם נביא קבוצות אוכלוסייה שעד היום לא הלכו, ולא הזדהו ולא הביעו דעה לבוא לשים פתק בקלפי – לא משנה למי – אנחנו נראה מפה פוליטית אחרת לגמרי שתביא גם את השוויון בנטל, גם את הצדק החברתי וגם – כנושא מאוד משמעותי – את אותה הבקעה מדינית מיוחלת, שלגביה, אדוני היושב-ראש, נכשל ראש הממשלה כישלון מוחלט בכך שהוא לא בא עם יוזמה, שהוא לא בא עם רעיון מקורי, שהוא לא נהג באומץ, שהוא לא מבין שכרגע ישראל נמצאת על שק אבק שרפה, בעצם על כרית אבק שרפה שנמצאת על סף פיצוץ, במקום ללכת לתהליך מדיני שגם נותן מענה לאביב הערבי שסביבנו, שגם נותן מענה לכוחות המתונים בעולם הערבי וגם מחבק בשילוב ידיים עם העולם המערבי והנהגת העולם כולו בכל מה שקשור במאבק בגרעין האירני.

יצחק הרצוג: אשר על כן, בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, ולסיום: הכנסת הזאת מתפזרת כשהיא אומרת אי-אמון לראש הממשלה ולממשלתו, והיא תביא – אנחנו נביא – לעם בשורה בכך שנציע לעם בכל הרצינות, בכל הכוח, ובשותפות מלאה, לשנות את עתידו על-ידי בניית כנסת אחרת לחלוטין, שתלך לצדק חברתי, להבקעה מדינית ולדאגה לשלומו וטובתו של האזרח.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג.

ראובן ריבלין: השר גלעד ארדן ישיב על שתי הצעות האי-אמון של מוחמד ברכה ושל בוז'י הרצוג בתשובה אחת.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, האזנתי רוב קשב לנימוקי הצעות האי-אמון של חבר הכנסת ברכה ושל חבר הכנסת הרצוג.

גלעד ארדן: שמעתי על הרעיונות – או שבעצם לא שמענו על הרעיונות של חבר הכנסת הרצוג להבקעה מדינית, פרט לזה שהוא אמר שהם יביאו להבקעה מדינית.

גלעד ארדן: התזות שבעבר הוצגו, הובלו, על-ידי הממשלות שבהן היה חבר חבר הכנסת הרצוג – בכך אני לא יכול לטעון לפחות לגבי חבר הכנסת ברכה – הם יחזרו על אותן תזות שהביאו להישגים שעם ישראל עדיין לא שכח.

גלעד ארדן: אז אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה כן להזכיר לעם ישראל בקצרה, לרגל התפזרותה הצפויה של הכנסת, מה היה לנו בעבר ומה קרה במדינת ישראל בשלוש השנים האחרונות.

גלעד ארדן: אבל אולי באיזה תיקון טעות – אני בטוח שחבר הכנסת בר-און אין בו ולו טיפה אחת של זדון או חוסר דיוק, אבל בטעות הוא העיר לשר יעלון כאילו ראש הממשלה התחייב שהתחליף לחוק טל יעבור עוד לפני הפיזור של הכנסת הנוכחית.

גלעד ארדן: אז קודם כול אני מציע לחבר הכנסת בר-און, ובכלל – לכלל חברי הכנסת, אבל בפרט לחבר הכנסת בר-און, להיכנס ל-YouTube של ראש הממשלה כשהוא נפגש עם אנשי המאהל, ובהתבטאויות שלו מעולם לא נאמרו הדברים, אלא ראש הממשלה התחייב, והוא עומד מאחורי התחייבותו – כולנו עומדים מאחוריה – להביא לחוק צודק יותר, שוויוני יותר, שיחלק באמת את הנטל בצורה הוגנת ושוויונית בין כל חלקי החברה בישראל.

גלעד ארדן: בהקשר של הנושאים החברתיים, שבהם אני רוצה להתמקד – החברתיים והכלכליים – זה מאוד נוח לבוא לאחר שלוש שנים שבהן העולם כולו עבר תהפוכות ועליות ומורדות – לא כל כך עליות אולי, יותר מורדות, ובהן הכלכלות שנחשבו למאוד חזקות ואיתנות בעולם קרסו, כולל מוסדות פיננסיים, מיליוני אנשים איבדו בתים בעולם המערבי מחוסר יכולת לשלם משכנתה, כלכלות דוגמת יוון פשטו את הרגל, מדינות מתקדמות כמו ספרד ואחרות חוות אחוזי אבטלה – לא כפי שאמר חבר הכנסת ברכה, שמתווכחים על שיטת המדידה, אם זה 5.4 או 6.3 או 6.5.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על אחוזי אבטלה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על עשרות אחוזי אבטלה בקרב הדור הצעיר.

גלעד ארדן: כשמדברים, קודם כול, על נושאים חברתיים – אין מכה חברתית יותר למשפחה, לא רק למשפחה, גם לפרט – כאשר הוא מאבד את מקום עבודתו, פרנסתו וגם כבודו ולא מסוגל למצוא מקום עבודה.

גלעד ארדן: אז לפני שמתחילים לדבר, ועוד תוקפים אותנו אנשים שכיהנו כשרים כשבת

גלעד ארדן: קופתם גם אחוז האבטלה היה גבוה יותר באופן משמעותי וגם הכיוון של אחוזי העוני היה כלפי מעלה, אז אני אומר:

גלעד ארדן: קודם כול תסבירו לציבור למה בתקופת

גלעד ארדן: כם קרה כך ובתקופת הממשלה הנוכחית קרה אחרת – לפני שאתם מבקשים מהציבור להביע אי-אמון בממשלה ואתם מבקשים מחדש את אמון הציבור.

גלעד ארדן: קצת צניעות.

גלעד ארדן: נגיד בנק ישראל, שאני לא חושב שמישהו חושד בו שהוא פוליטיקאי או שהוא מחפש לייפות את המציאות או להציג את המציאות בצורה שנוחה למפלגה פוליטית כזאת או אחרת, ציין בשנה האחרונה – ציינתי כבר את העובדה שהעוני, ואף אחד לא אומר שהבעיות נפתרו ושאין במה לטפל, ודאי שיש עוד הרבה הרבה מה לעשות, ויש עוני, ויש פערים חברתיים, וצריך לפעול ביתר שאת כדי לצמצם אותם, אבל כפי שאמרתי, פעם ראשונה שמגמת ההתרחבות של העוני – פעם ראשונה שהיא נעצרה והתחילה להשתנות, זה היה בתקופת הכהונה של הממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: ואף חובה לציין את העובדה שנגיד בנק ישראל ציין בשנה האחרונה, ויותר מפעם אחת, אדוני היושב-ראש, שרמת החיים של מעמד הביניים עלתה בשנים האחרונות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני חושב שאני מסוגל להתחיל למנות כאן עשרות עשרות של החלטות חברתיות וכלכליות, ואני מאוד מתפלא, דרך אגב, על האמירות של חבר הכנסת ברכה לגבי לאן מגיעה הצמיחה ומי מרוויח ממנה.

גלעד ארדן: זה נכון ששנים רבות, דרך אגב, עד לכהונת הממשלה הנוכחית, לא בהכרח הצמיחה הגיעה גם לעשירונים הנמוכים.

גלעד ארדן: אנחנו השתדלנו מאוד מאוד להתמקד בהחלטות ובפעולות שכן יגיעו למקומות שבהם חיים אנשים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך יותר, אם על-ידי העדפה שהממשלה נתנה לפריפריה – עשרות מיליארדי שקלים השקעה בחיבור הפריפריה למרכז הארץ בתחבורה ציבורית, רכבות מהירות, כבישים מהירים; די אם נזכיר כדוגמה קווי רכבת שהוקפאו בעבר, בתקופות כלכליות הרבה יותר קלות, כאשר קו עכו–כרמיאל הוקפא על-ידי שר התחבורה דאז שאול מופז, או קו הרכבת בדרום של אשקלון–שדרות–נתיבות–באר-שבע גם כן הוקפא על-ידי שר התחבורה דאז מופז ושר האוצר דאז רוני בר-און.

גלעד ארדן: אז כיהן חבר הכנסת הרצוג כשר הרווחה בממשלה.

גלעד ארדן: באופן פרטי הוא עשה עבודה לא רעה, דרך אגב, חבר הכנסת הרצוג, כשר הרווחה, אבל אני לא זוכר אותו זועק נגד המדיניות האנטי-חברתית של הממשלה הקודמת שבה הוא כיהן, שבה העוני התרחב, קווי רכבת לפריפריה הוקפאו, לא נתקבלו החלטות כמו למשל טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל עשר, כשכולנו יודעים באילו שכבות באוכלוסייה מצב השיניים או – להורים אין אפשרות לממן טיפולי שיניים, שהם יקרים מאוד, וההחלטה הזאת, בעצם, של הממשלה הנוכחית, פשוט עשתה מהפכה בנושא הזה, ועד להחלטות שמדברות כמובן גם אל השכבות החלשות יותר, אבל גם אל מעמד הביניים, כמו ההחלטות שנתקבלו בחודשים האחרונים בממשלה לגבי חוק חינוך חינם מגיל שלוש, דבר שדיברו עליו פה בכנסת – אני עוד לא הייתי, אבל 27 שנה דיברו עליו, והממשלה הנוכחית היא זו שקיבלה את ההחלטה.

גלעד ארדן: יאמרו לנו: עדיין לא כל הגנים פתוחים ועוד לא – הכול נכון, הכול בתהליך, אבל בעזרת השם בשנת הלימודים הקרובה כבר ייפתחו, אדוני היושב-ראש, 1,000 גנים, וזאת הקלה משמעותית של אלפי שקלים בחודש לעשרות אלפים אם לא מאות אלפים של הורים שמגדלים ילדים.

גלעד ארדן: ואני יכול להזכיר – שוב, מהזיכרון, כי יש עשרות החלטות – את הטבות המס שהתמקדו בעיקר – בעיקר בהורים עובדים או בהורים עובדים שמגדלים ילדים.

גלעד ארדן: רק בתחילת השנה האחרונה, עוד לפני שידעו שתהיה זו שנת הבחירות, קיבלה הממשלה החלטה לתת הטבות מס ששוויין כ-, לא כ-, בדיוק, 630 שקלים בנטו לאמא או אבא שמגדלים ילד עד גיל חמש, ועד גיל שלוש, בהתאמה – 430 ו-215 שקלים.

גלעד ארדן: בהקשר של אמירותיו של חבר הכנסת ברכה כדאי להזכיר שהממשלה קיבלה החלטות על סיוע או התמקדות, באמת, ביישובים של האוכלוסייה הלא-יהודית, שבהם אני אמרתי כאן פעמים רבות שיש פערים תשתיתיים רבי-שנים, ובהחלט ממשלה, בעיקר ממשלת הליכוד, אדוני היושב-ראש – אני יודע שלך זה בעיקר חשוב.

ראובן ריבלין: האוכלוסייה הלא-יהודית זה האוכלוסייה הערבית.

ראובן ריבלין: לא צריך לומר האוכלוסייה הלא-יהודית.

גלעד ארדן: האוכלוסייה הערבית, הדרוזית, הבדואית, הצ'רקסית – אוכלוסיית המיעוטים במדינת ישראל, שבוודאי שבה, ביישובים שלה, יש פיגורים תשתיתיים רבים, בין שזה בתחום התחבורה ובין שזה בתחום הביוב, או הפסולת, או התיירות, או התחבורה הציבורית, בכל משרד ומשרד.

גלעד ארדן: אם במשרד התחבורה, או במשרד החינוך, או במשרד להגנת הסביבה, היתה העדפה – הממשלה קיבלה החלטות בהיקף של מאות מיליוני שקלים ואף למעלה מזה לסיוע לאותם יישובים.

גלעד ארדן: אז להגיד שהממשלה או החלטותיה התמקדו בשכבות חזקות, אני חושב שזה עוול מאוד מאוד גדול.

גלעד ארדן: ושוב, אינני רוצה להאריך, אבל אני חושב שהציבור מכיר את הרפורמות בתחום התקשורת, שהורידו את יוקר המחיה ואת עלויות התקשורת לכל משק-בית, את ההשקעות במשרדי ביותר ממיליארד שקלים בפארקים מטרופוליניים, אם בדרום – פארק נחל באר-שבע, אם במרכז – פארק אריאל שרון ליד חירייה, פארק הקישון ושיקום נחל הקישון, שלא לדבר על החלטות – באמת, אדוני היושב-ראש, שמאז קום המדינה לא היתה העדפה כל כך גדולה של האינטרס הציבורי על פני אינטרס בעלי ההון – חוף פלמחים, חוף בצת, חוף ניצנים, חופים שמינהל מקרקעי ישראל ייעד בעבר, בתקופת הממשלות הקודמות, לטובת בנייה של מלונות שישרתו מתי מעט שיש להם יכולת כלכלית, והממשלה הנוכחית הפכה את המדיניות הזאת ובעצם אמרה: החופים האלה יישארו פתוחים לציבור הרחב, כי במדינת ישראל צריך לחשוב על טובת כלל הציבור ולא על טובתם של מעטים.

ראובן ריבלין: – – –

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מסתכלים על מה שנעשה כאן בתחום החינוך, אני עוד זוכר את חבר הכנסת בר-און כשר האוצר מגיע למשבר קשה מאוד מול ההשכלה הגבוהה, והממשלה הנוכחית מתקצבת – קשה לשמוע, חבר הכנסת הרצוג, אבל יש כל כך הרבה עשייה, חייבים לפרט אותה, שהציבור יוכל לשפוט, שיהיו לו כל הכלים.

גלעד ארדן: אז כשהממשלה הנוכחית מתקצבת 7.5 מיליארד שקלים לטובת הצלת ההשכלה הגבוהה בישראל ומניעת בריחת המוחות, אני חושב שהביקורת עלינו מצד מי שכיהן בממשלה הקודמת היא לא כל כך הוגנת.

ראובן ריבלין: השר הרצוג כיהן בממשלה הזאת.

יצחק הרצוג: עזבתי כי נכשלתם.

יצחק הרצוג: עשיתם טעויות.

גלעד ארדן: אני לא אומר שכל מה שצריך לתקן במדינת ישראל, אנחנו הספקנו בשלוש שנים וחודשיים.

גלעד ארדן: אנחנו לא מושלמים, נכון.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן, השר הרצוג היה יחד אתך בממשלה הזאת, שהוא מבקש עכשיו שיובע בה אי-אמון.

ראובן ריבלין: רוב הדברים שאמרת, הוא היה שותף להם, גם להצלחות.

יצחק הרצוג: אני כבר שנה וחצי לא בממשלה.

ראובן ריבלין: אני בכלל לא עונה, זאת תהיה התערבות.

ראובן ריבלין: אני אומר רק לשר, הרי רוב ההישגים של הממשלה היו גם בהשתתפותך.

יצחק הרצוג: ברור, אבל אגב, לא דיברתי על הרווחה, דיברתי על דברים אחרים.

גלעד ארדן: הכול משפיע על הרווחה בסופו של דבר.

גלעד ארדן: אנחנו פועלים פה למען רווחת האזרחים בדגש על השכבות החלשות, אבל מה שאני מנסה להראות זה שמדינת ישראל בשלוש השנים האחרונות נוהלה בהובלת ראש הממשלה בצורה מאוד זהירה ואחראית, ולהשוות אותנו לאיזו אוטופיה, שאינה קיימת היום בשום מדינה מערבית אחרת בעולם, וכשאתה מסתכל על מצב הכלכלה, על מצב הביטחון, על מצב החברה, ואתה רואה שבכל הפרמטרים יש שיפור – בחלק שיפור גדול יותר, בחלק שיפור שעדיין איננו מספיק גדול, אבל בכל זאת שיפור – ולעומת זאת, אתה רואה מדינות מערביות אחרות, שנחשבו הרבה יותר חזקות, ששם חלה הידרדרות, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש לדחות את הצעות האי-אמון שהוגשו, וכמובן גם לשקול במי לתת אמון בעתיד, אם הכנסת תחליט בכל זאת לקצר את הקדנציה הזאת.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון האחרונה ליום זה, של סיעת האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: יביא אותה בפני הכנסת חבר הכנסת אריה אלדד, ונושא האי-אמון הוא: כישלונה של הממשלה בהכשרת ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון, כוונתה להרוס יישובים והקפאת הבנייה ביישובים העירוניים ובירושלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד – בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש הכנסת ציין בפתח הישיבה שזו כנראה – –

ראובן ריבלין: יש אפשרות.

אריה אלדד: – – הישיבה האחרונה של הכנסת הזאת, ודאי גם הצעות האי-אמון האחרונות לכהונתה של הכנסת הזאת, וכשם שקודמי, השר ארדן, עשה את חשבון הנפש של הממשלה, ומצא בה צדדים רבים לכף זכות במפעלותיה השונים, אני בא לפרוס בפניכם כתב קטרוג קשה על הממשלה הזאת וחשבון נפש אמיתי של הממשלה ביחס למדיניותה לגבי ההתיישבות היהודית ביהודה ובשומרון.

אריה אלדד: מה היה לנו?

אריה אלדד: התחלנו בנאום בר-אילן.

אריה אלדד: התחלנו בנאום בר-אילן, שהיה היפוך מוחלט של כל מה שהציבור רשאי היה לצפות ולהאמין שראש הממשלה נבחר בשביל להעביר בכנסת הזאת, בין שהתחייב בכך במפורש בקולו ובין שרק זרע תקוות.

אריה אלדד: אבל הוא נבחר על סמך ההבנה הציבורית שהוא יחזק את ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: ומייד בחודשים הראשונים לכהונת ממשלתו קם ונשא את נאום בר-אילן, שהיה סוג של גט כריתות לכל מה שהבטיח לנו הליכוד, שלא תקום מדינה ערבית ממערב לירדן.

אריה אלדד: זו המדיניות המוצהרת של המפלגה.

אריה אלדד: ראש הממשלה קם ואמר: שתי מדינות לשני עמים, הכיר בכך שתקום מדינה פלסטינית, חס וחלילה, ממערב לירדן, והתדהמה היתה אמיתית, בייחוד מאלה שציפו ממנו ליותר.

אריה אלדד: ואז מה שמענו מספסלי נאמני ארץ-ישראל שבליכוד?

אריה אלדד: שמענו הצטדקות, שמענו תדהמה, שמענו: טוב, הוא רק אומר; הוא לא יעשה שום דבר.

אריה אלדד: כאילו אמירה של ראש ממשלה היא לא בבחינת מעשה מדיני, גרימת נזק מדיני קשה ביותר.

אריה אלדד: אני יודע שגם סביב שולחן הממשלה הזאת יושבים שרים שמתנגדים מכול וכול לכל מה שאמר ראש הממשלה בנאום בר-אילן.

אריה אלדד: אבל האמירה היתה: הוא ראש ממשלה, והליכוד לא יחזור על טעויות העבר, ולא ניתן לימין להפיל את הימין, כי חס וחלילה, יבוא השמאל.

אריה אלדד: "הוא רק אומר", אמרו לנו.

אריה אלדד: ואז באה ההקפאה, והסתבר שהוא לא רק אומר – הוא גם חונק.

אריה אלדד: עשרה חודשים בלא תקדים של ראש ממשלה שלא נתן לבנות בנייה ממשלתית ובנייה פרטית ביהודה ושומרון על סמך דרישה מופרכת לחלוטין, שאם לא נעשה כן הערבים לא יסכימו לחדש אתנו את המשא-ומתן.

אריה אלדד: הקפאה על תנאי למשא-ומתן שלא התקיים.

אריה אלדד: הסתבר לנו שהוא לא רק אומר; הוא גם עושה.

אריה אלדד: הוא גם יודע לחנוק, הוא גם יודע להרוס.

אריה אלדד: ואז, לאחר שתמו עשרת חודשי ההקפאה הזאת – כאמור, ללא תקדים – לא בנייה ממשלתית, לא בנייה פרטית, כמו בימי "חומה ומגדל" אנשים התגנבו בלילות כדי לעשות מצגי שווא, כאילו כבר יש יסודות לבניינים, כדי שאם יבואו המזל"טים של המינהל האזרחי, יצלמו התחלת בנייה, ויאשרו להם לבנות בית למשפחתם – כך התנהגנו, כמו בימי המנדט, תחת ממשלת הליכוד.

אריה אלדד: כשתמו עשרת החודשים הללו באה הדרישה האמריקנית להאריך את ההקפאה, כמובן, ואנחנו יודעים היטב שראש הממשלה היה מוכן להתחייב לכך.

אריה אלדד: ואם לא פעולה נמרצת של כל נאמני ארץ-ישראל בכנסת, מהקואליציה ומהאופוזיציה – שדולת ארץ-ישראל עם חברי זאב אלקין, וזכיתי גם אני לעמוד יחד אתו בראשה, וייזכר בעניין הזה לטוב השר אלי ישי, שגם הוא לחץ בעניין הזה, ונתן אולטימטום, וגם חברנו דודו רותם מזכיר את פעולתו של אביגדור ליברמן בעניין הזה – היתה הקפאה נוספת.

אריה אלדד: לא היתה הקפאה נוספת בבנייה הפרטית, בנייה ממשלתית ביהודה ושומרון זכינו לראות על קצה כפית קטנה מאוד, וגם זה שבו ומחזרו לנו הבטחות שניתנו שוב ושוב ושוב לאיזה 30 יחידות דיור פה ו-50 יחידות דיור שם, במקומות שמצוקת הדיור בהם היתה בלתי נסבלת ממש, ואנשים גרו במרתפים ובמקלטים ובמוסכים, וגני-ילדים נולדו כל שבוע במבנים דליקים למיניהם, שהיתה סכנת נפשות לשבת בהם.

אריה אלדד: כך זכינו לראות בממשלת הליכוד הזאת.

אריה אלדד: ואז בא גל הבג"צים של השמאל, שבא לנצל הצלחה, לנצל הקפאה, ועכשיו להסיג אחור – לא רק שלא יתקדמו, אלא גם להסיג אחור ולהרוס מה שנבנה.

אריה אלדד: יושב כאן השר בגין, חברנו השר בגין, שהוא לא זקוק לתעודות ולהוכחות ולקבלות ממני על נאמנותו לארץ-ישראל, אבל בימי אביו עליו השלום, כאשר החליטו לכבד מאוד את צו בית-המשפט העליון, ואביו עליו השלום אמר: יש שופטים בירושלים, הוא גם אמר: עוד יקומו הרבה אלוני-מורה.

זאב בנימין בגין: לא קמו?

אריה אלדד: בימיו קמו, לא בימי הממשלה הזאת.

אריה אלדד: היום נשארנו רק עם השופטים שרוצים להחריב את ההתיישבות, אבל הממשלה הזאת לא הקימה אפילו יישוב אחד חדש.

מיכאל בן-ארי: נתניהו התגאה אצל מרקל: אני ראש ממשלה שבנה הכי פחות.

מיכאל בן-ארי: אצל מרקל הוא התגאה: אני ראש הממשלה שבנה הכי פחות.

ראובן ריבלין: זה על חשבון חברך לסיעה.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה להרצות – אי-אפשר להחליף באמצע.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לקרוא קריאת ביניים לחברך לסיעה.

אריה אלדד: הנתונים היבשים אכן מוכיחים – – –

ראובן ריבלין: אתה לא סומך עליו?

אריה אלדד: מה שאמר חברי חבר הכנסת בן-ארי אכן מוכח בנתונים היבשים; זו הממשלה שמבחינת בנייה ממשלתית בנתה הכי פחות בעשורים האחרונים, גם כשאנחנו משווים אותה לממשלת אולמרט, אפילו כשאנחנו משווים אותה לממשלת אהוד ברק, שהבנייה הציבורית ביהודה ושומרון היתה בה נרחבת ומשגשגת.

אריה אלדד: זה מה שאפשר להתגאות בו?

אריה אלדד: זו הממשלה שעליה אמרו: הקואליציה הכי לאומית, הממשלה הכי ימנית, לא תזכו לטובה ממנה?

אריה אלדד: זה מה שהמחנה הלאומי יודע לנפק לציבור המצביעים שלו ששולח אותם לכנסת כדי לבצר את ההתיישבות בארץ-ישראל?

אריה אלדד: ואז באה היוזמה הערבית, מתוך ייאוש, לכאורה, מכך שאין התקדמות בשיחות השלום עם ממשלת נתניהו, ואבו מאזן הלך לאו"ם וביקש הכרה במדינה פלסטינית, הכרה חד-צדדית.

אריה אלדד: מה היתה התשובה הציונית ההולמת המתבקשת מצעד כזה?

אריה אלדד: אתם שוברים את הכלים – אנחנו שוברים את הכלים; אתם תובעים בעלות על ארץ-ישראל – אנחנו מחילים את החוק והמשפט הישראלי על ארץ-ישראל, מן הירדן לים.

אריה אלדד: וגם אלה שאמרו: אנחנו לא יכולים, אנחנו חיים תחת הלחץ האמריקני והקוורטט, לפחות על ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון היתה הממשלה הכי לאומית הזאת יכולה להחיל את החוק והמשפט הישראלי; על ההתיישבות, כדי ליצור מצב שבו הם לא יהיו כפופים לצווים דרקוניים שהמינהל האזרחי מוציא כדי להצר את רגליה של ההתיישבות הזאת, כדי להחיל עליה את חוקי מדינת ישראל בתחומי התכנון והבנייה, קשים ככל שיהיו, מסורבלים ככל שיהיו, ביורוקרטיים ככל שיהיו, אבל חוקים של מדינה יהודית, ולא חוקים מתוקף צו צבאי ותערובת בלתי אפשרית של חוק עות'מאני ובריטי וירדני.

אריה אלדד: אגב, לחוקים העות'מאניים, הבריטיים והירדניים היו צדדי זכות שאם היו מיישמים אותם, את העקרונות הטבועים בהם, למשל עיבוד וחזקה, אפשר היה לקדם תחומים רבים בהתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: אבל בכל מקום שאפשר היה לגזור לטובה מתוך החוקים הקודמים, שהמשיכו לנהוג, החוקים העות'מאניים, הבריטיים והירדניים, הוציאו צו צבאי שפוסל אותם; קבעו תחת עינינו הפקוחות חוקים בלתי אפשריים לחלוטין, כמו צו שימוש מפריע; כאשר יש מחלוקת בין יהודי וערבי על נכס ביהודה ושומרון, מוציאים את היהודי שמחזיק בנכס, יהודי שמחזיק בנכס בתוקף קנייה, ואומרים: השימוש שלך בנכס מפריע לעשיית צדק.

אריה אלדד: אבל הצדק הזה לא ייעשה לעולם.

מיכאל בן-ארי: חוק גזעני.

ראובן ריבלין: הוא מבקש להדגיש שאין לו ערגה למנדט הבריטי, חבר הכנסת אריה אלדד.

מיכאל בן-ארי: החוק הזה הוא חוק גזעני, על שימוש מפלה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: עכשיו רק – – –

אריה אלדד: החוק הוא חוק גזעני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד עכשיו מסכם, כי זמנו תם.

אריה אלדד: ובניגוד למה שחשבתי, באמת זמני תם.

ראובן ריבלין: תמיד כשאתה מדבר הזמן עובר מהר.

אריה אלדד: גם זמננו בכנסת הזאת כנראה הולך ותם.

אריה אלדד: ראינו מה קרה בממשלה הזאת לאנשים שבניגוד להרבה מאוד יצורי אנוש שיש להם רמ"ח איברים, ויש להם פה וידיים ורגליים, הרי שלחלק מחברי הממשלה הזאת וחברי הכנסת נאמני ארץ-ישראל בליכוד, הסתבר שאין להם כל רמ"ח האיברים הללו, ובעיקר יש להם פה – הם יודעים לקום ולנאום נאומים נפלאים בזכותם של היהודים להתיישב בכל מקום, ומגרון לעולם לא תיפול, וגבעת-האולפנה לא תימוט, ובית-המכפלה לא ינוע ממקומו, אבל ידיים להצביע או רגליים להיעדר מהצבעות חשובות לא היו לכל אותם נאמני ארץ-ישראל.

אריה אלדד: ולכן הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, אינה ראויה לאמון, לטעמנו.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: יענה השר זאב בנימין בגין.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: היו כאלה שהיו יכולים לחשוב על איזה נימת ערגה למנדט הבריטי, כנראה זו לא היתה כוונתו של חבר הכנסת אלדד.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, שאלו את ברנרד שו, כשהוא גסס, מה שלומך?

ישראל חסון: הוא אמר: טוב מאוד.

ישראל חסון: שאלו: למה טוב מאוד?

ישראל חסון: ביחס לאלטרנטיבה.

ישראל חסון: יכול להיות שיש פה ערגה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שחבר הכנסת חסון מדבר בשם האלטרנטיבה.

זאב בנימין בגין: זה קצת קשה בימים אלה, ישראל – – – אדוני היושב-ראש, כשאני – –

ישראל חסון: אדוני השר – – – זה אפשרי.

זאב בנימין בגין: – – עולה לדוכן, בעקבות דבריו של חבר הכנסת אריה אלדד, וממרומי גילנו, אני יכול עכשיו לראות לנגד עיני – לא מאוד חשוב, אבל בכל זאת, תמונה בת 60 שנה שיש לי באחד האלבומים, או צריכה להיות לי – אנחנו על המדרגות, נעמה, אחותו הנעימה של חבר הכנסת אלדד, והילד הנחמד אריה אלדד, ואנוכי – על המדרגות ב"בית אהרונסון", אם אתה זוכר, ועם כל זה עכשיו אני צריך לענות על הצעת אי-אמון בממשלה הזאת מצד חברי שמדברותיו נאות והנמקותיו חשובות.

זאב בנימין בגין: ובכל זאת, יודעים הכול, גם חבר הכנסת אלדד, כי הממשלה הזאת, כאשר נתכוננה, מצאה תנאים מדיניים שאינם אוהדים מאוד את רעיון התיישבות היהודים בשומרון וביהודה; בשום פינה של שומרון ויהודה.

זאב בנימין בגין: וכך שמענו באותם ימים, ב-2009: לא גידול טבעי ולא שום דבר, לא בעברית.

זאב בנימין בגין: וגם שמענו: לא תונח אפילו לבנה אחת נוספת, גם זאת לא בעברית.

זאב בנימין בגין: ובתנאים האלה, למרות כתב הקטרוג מצד אחד והאמונה הלוהטת מצד שני – יותר לי גם להזכיר בצורה זאת שם של ספר שירים ידוע – בשלוש השנים האחרונות, על-פי המספרים שאנחנו מקבלים מדי פעם מסיעתו של הדובר, אני חושב שנוספו, בדרך פלא זו או אחרת, בערך – אני אמעיט אני חושב – כ-40,000 יהודים בשומרון וביהודה.

זאב בנימין בגין: כך, פלא פלאים, למרות הכול.

זאב בנימין בגין: כלומר, לא רק למרות התנאים המדיניים הלא-מאוד נוחים למיזמים כאלה וליוזמות כאלה, אלא גם למרות הקטרוג שאנחנו שמענו כאן לפני דקות אחדות.

זאב בנימין בגין: בהקשר זה או בהקשר לעיבוד וחזקה – קצת למדתי את הנושא הזה בשנתיים-שלוש האחרונות, עדיין אינני יכול לעמוד בבחינות ההסמכה של לשכת עורכי-הדין; חשבתי על כך, אבל אז קראתי בעיתון שהם העלו את הרף, ועד כדי כך לא אוכל לקפוץ – אבל אני מבקש לומר, בכל זאת שמעתי כמעט התרפקות של חבר הכנסת המציע, חברי, על החוק העות'מאני ועל החוק הירדני, ואני חושב שהחוקים האלה אכן הם הבסיס היציב, המשפטי, החברתי, הכלכלי, ביהודה ושומרון, כל עוד לא שונה מעמדם.

דוד רותם: גם כאשר מדובר בפלסטינים – – –

זאב בנימין בגין: לא שמעתי, דודו.

דוד רותם: גם כאשר מדובר בפלסטינים צריך להפעיל את אותו חוק.

זאב בנימין בגין: בסדר, הכול נכון.

דוד רותם: כן?

דוד רותם: רק שלא עושים את זה.

זאב בנימין בגין: אומר חבר הכנסת אלדד, אני חושב – ועל-פי הבנתי, הוא לא מדייק במובן רצף האירועים – שבעקבות השעיית הבנייה, על-פי החלטת הממשלה הזאת בסתיו 2009, בא גל בג"צים, כפי שנאמר: ואז בא גל הבג"צים.

זאב בנימין בגין: אבל אנחנו מתמודדים היום עם עתירות לבית-המשפט שנמשכות כבר יותר משלוש שנים: ארבע וחמש ושש, אולי אפילו יותר.

זאב בנימין בגין: ההתמודדות איננה פשוטה, אבל גם אתה יודע, חברי, שבשלוש השנים האחרונות שינינו את מדיניות הממשלה, ולכן גם את עמדתה בפני בית-המשפט העליון בסוגיות לא מעטות, בוודאי כאשר החזקה היתה שכל בנייה נחשבת בלתי חוקית, גם על אדמות מדינה, אם לא אושרה הסדרתה התכנונית עד החתימה האחרונה, ועל כן דינה הריסה.

זאב בנימין בגין: את החזקה הזאת שינינו, כידוע לך.

זאב בנימין בגין: מדובר במאות רבות של בתים.

זאב בנימין בגין: אנחנו נקטנו עמדה שונה, אני חושב חיובית במובן זה, למשל כלפי נתיב-האבות, חרשה, היובל – לא סוגיות פשוטות.

זאב בנימין בגין: וקמעה קמעה, לאט-לאט, באמת בסבלנות ועבודה לא כל כך קלה של צוות, גם שרים, גם בפקידות, אנחנו בכל זאת משהו עשינו.

זאב בנימין בגין: המדיניות הנגלית של הממשלה בסופו של דבר היא זאת, בניגוד לממשלות קודמות: הממשלה איננה מבחינה בין יישובים בחבלים שונים של ארצנו מזרחית ל"קו הירוק".

זאב בנימין בגין: ועל-פי ההגדרה שאני משתמש בה – אפשר לבדוק את זאת – הממשלה איננה רואה הבחנה בין שלושת גושי היישובים: יהודה, שומרון ובקעת-הירדן.

זאב בנימין בגין: אולי קצב הבנייה איננו מניח את דעתו של כל אחד, ואולי היו רוצים יותר, ואולי היינו רוצים יותר, אבל לומר שאין תוצאה חיובית לאי-הבחנה בין מה שקרוי בלשון העם והמחוקקים והעיתונאים "גושי ההתיישבות", משמע לאורך "הקו הירוק", ומה שקרוי באותה שפה, באותו ז'רגון, "היישובים המבודדים", שאינם כלל מבודדים, על גב ההר – ההבחנה הזאת איננה נחלתנו והיא איננה מדיניותנו.

זאב בנימין בגין: היסוד לפעולת הממשלה בתחום שעליו דיבר המציע הוא הזיקה ההיסטורית, הטבעית של עמנו למולדתו, ובייחוד לערש מולדתנו בשומרון וביהודה, על משמעותה הביטחונית הכוללת מבחינת הביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: היסוד השני: חיזוק היישובים הקיימים והשרשתם באדמת המולדת.

זאב בנימין בגין: יש לעשות עוד רבות בתחום זה.

זאב בנימין בגין: איננו יכולים לקבל מאחזים, בקתה פה, אוהל שם, ומשחקים – היום נהרסים, מחר קמים אחרים, ללא החלטת ממשלה, ללא סדר, ללא ארגון, ללא תכנון.

זאב בנימין בגין: אנחנו עושים פעולה – אני לא ארצה להרחיב עליה את הדיבור, אבל ראשי מועצות יודעים אותה – עושים פעולה להסדרת מעמדם התכנוני של יישובים קיימים על אדמות מדינה, שאין להם עדיין תוכנית בניין עיר.

זאב בנימין בגין: עושים.

זאב בנימין בגין: ההחלטה האחרונה בדבר היישובים סנסנה, ברוכין ורחלים היא חלק משורה של פעולות.

זאב בנימין בגין: קודם כול הגדרת התחום הקרוי בשפה הטכנית "הקו הכחול"; צוותים עוסקים בזה, אתם יודעים שעוסקים בזאת, נסגרים קווים כחולים, מהווים בסיס לתוכניות בניין עיר המכונות תב"עות – תוכנית בניין עיר – ביישובים לא מעטים.

זאב בנימין בגין: היסוד הרביעי, והוא לא פחות חשוב: אנחנו עושים את זאת בעיניים פקוחות, באחריות, בשיקול דעת, תוך הבנת האיזונים הנדרשים ברגעים שונים, בהבנת הקשר בין מעשה לבין תוצאה במובנו הרחב, ואני משוכנע ובטוח שלמרות ההצעות האלה לאי-אמון, בבחירות הקרובות ממשלה בראשות הליכוד תוקם ותזכה לאמון הציבור גם על יסוד ההישגים האלה.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר זאב בנימין בגין.

אורי מקלב: ואם כך, אנחנו נפתח את הדיון בהצעות האי-אמון.

אורי מקלב: ראשון הדוברים – ישראל חסון.

אורי מקלב: חבר הכנסת, לרשותך שלוש דקות.

אורי מקלב: ואחריו – חבר הכנסת אלכס מילר.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברי חברי הכנסת, ידידי השר בגין, ידידי השר בני בגין, אחרי ששמעתי את חבר הכנסת אלדד ואותך בהחלט בנאומים מרשימים, יש לי רק שאלה אחת, אחת קטנה: מדוע אם כך אתם בורחים מצו השעה לשירות הציבורי, שירות לכול?

ישראל חסון: מדוע?

ישראל חסון: מדוע ראש הממשלה, שאומר כך כלפי חוץ ועושה כך כלפי פנים, שאומר כך ל"אוהל הפראיירים" וחוזר חזרה?

ישראל חסון: מדוע אתה נותן את ידך לבריחה משירות לכול?

ישראל חסון: אדוני, אני מוכן לוותר על כל זמן הדיבור שלי בקדנציה הבאה, שאתה לא מאמין שהיא תהיה, כדי לשמוע ממך את התשובה: מדוע אתם בורחים מהשירות הציבורי הזה?

ישראל חסון: האם אתה סבור שאת משנתך ואת משנתו של אריה אלדד, שאמורים להגן עליה מיטב בנינו, כפי שאתה יודע, אפשר להמשיך במסלול שאנחנו צועדים בו כיום?

ישראל חסון: אני סבור, אני באמת סבור, שמה שעשה ראש הממשלה – אני אישית מייחל לזה, משום שאני סבור שהקואליציה הזו היא לא קואליציה שמסוגלת לתת מענה על ארבע הבעיות של מדינת ישראל כרגע, בתהליכים.

ישראל חסון: אבל אני סבור שמה שהוא עשה פה זה חוסר אחריות ציבורית מהמעלה הראשונה.

ישראל חסון: הוא בעצם הפקיר את אלה שמוכנים לשאת בנטל של אמונתך, וזה לא הוגן, וזה לא צודק, ואנחנו לא יודעים להסתכל להם בעיניים ולהגיד להם: רבותי, המשיכו, יש לזה תוקף מוסרי, יש לזה תוקף ציבורי.

ישראל חסון: אדוני השר, אני הייתי מוכן עכשיו לשמוע את תשובתך באמת בשקיקה רבה.

ישראל חסון: אני חושב שכנראה יש בעיה בקשר הלוגי והמעשי בין האומר והעושה.

ישראל חסון: יש פה כשל לוגי, והכשל הלוגי הזה הוא גם כשל מוסרי.

ישראל חסון: אדוני השר, אני פה במושב האחרון העליתי חמש פעמים את הסוגיה של מניעת השתמטות – גיוס בנות.

ישראל חסון: הקואליציה הצביעה נגד.

ישראל חסון: אני מבין את המשחק הפוליטי, אבל הקואליציה הצביעה נגד.

ישראל חסון: מה אנחנו אומרים לציבור?

ישראל חסון: אני לא רוצה לעשות שום דבר עם אחי שמחזיקים באמונה חרדית, בכפייה.

ישראל חסון: אני רוצה להגיע אתם להבנה, ואני רוצה להמשיך לחיות אתם.

ישראל חסון: ואני רוצה לכבד את אמונתם ולראות איך אפשר לשלב את זה במטרה משותפת.

ישראל חסון: מה שעשה ראש הממשלה הוא במקרה הטוב – וסליחה על הביטוי, ואני אומר אלף סליחות שאני מכוון את הדברים האלה אליך, זה לא סגנוני – אני חושב שזה תרגיל עם ריח רע מאוד, בכל היבט שהוא.

ישראל חסון: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל חסון.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלכס מילר, ואחריו – חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורי מקלב: גם לרשותך שלוש דקות.

אורי מקלב: אני מבקש שהפעם נעמוד בלוח הזמנים, מכיוון שסדר-היום ארוך ויש לנו גם אזכרה בשעה 18:00.

אורי מקלב: התבקשתי לעמוד על כך שחברי הכנסת יעמדו בלוח הזמנים.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני לא רואה כאן שר.

אורי מקלב: השר בגין נמצא.

אלכס מילר: כבוד השר, רבותי, אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיד לך שאני מרגיש די מוזר כשאני עומד כאן היום.

אלכס מילר: זה לא מצב טבעי שביום שמפזרים את הכנסת האופוזיציה מגישה הצעות אי-אמון בממשלה, הרי בסופו של דבר הגיעו למצב שמה שרצו קרה.

אלכס מילר: להערכתי, אדוני היושב-ראש, יש להם פה איזה הלם בחירות שעדיין הם לא מצליחים לצאת ממנו, ואני חושב שדווקא עכשיו הייתי מצפה, באמת, אדוני היושב-ראש, שאותם האנשים שכביכול מדברים היום על גיוס לכולם היו באמת מקשיבים למה שנאמר בימים האחרונים.

אלכס מילר: רק לא מזמן חגגנו את יום העצמאות של מדינת ישראל, וחבר הכנסת טיבי, בהנהגתו, ראינו את התופעה הכי הזויה שאפשר לראות ברגע שאזרחי מדינת ישראל צועדים נגד המדינה.

אלכס מילר: אנחנו שומעים חברי כנסת כמו טלב אלסאנע שצועק למרד אזרחי.

אלכס מילר: ופה – שתיקה מוחלטת.

אלכס מילר: והדבר הכי חשוב זה – בואו נעכב את מה שניסו לעשות כאן במשך שלוש שנים.

אלכס מילר: בואו לא נצא לבחירות.

אלכס מילר: הרי בסופו של דבר, רבותי, אנחנו עומדים לפני הכרעות מאוד עקרוניות למדינת ישראל – –

אחמד טיבי: מה היית עושה?

אלכס מילר: – – חייבים להגיע להכרעות בסוגיות כמו חוק טל, כמו סוגיות – – –

ישראל חסון: – – –

אלכס מילר: אנחנו יזמנו את זה, חבר הכנסת חסון.

אלכס מילר: אנחנו יזמנו את זה, אנחנו קידמנו את זה.

אלכס מילר: ותאמין לי, גם הדרישה שלנו – – –

ישראל חסון: חברי הסיעה שלך – – –

אלכס מילר: – – – גם הדרישה שלנו להעביר את זה במושב הקרוב היא הדרישה שאנחנו היינו מצפים שתהיה בה תמיכה מכל הבית, ולא רק מהשוליים של האופוזיציה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני חושב – באמת, מה שקורה פה זה דבר הזוי לגמרי, כאשר אנחנו נמצאים כאן במקום לעסוק – ואני חושב שאם באמת היו חושבים על זה פעמיים היינו – במקום להתעסק כאן בהצעות אי-אמון היינו עוסקים כאן בסוגיה של חוק טל, ואולי היינו גם מתקדמים אתו, ולא היינו מגיעים למצב שבאוגוסט כל החוק הזה הולך להארכה, ואלוהים יודע עד מתי.

אלכס מילר: צר לי על כך שבסופו של דבר אנחנו הגענו למצב הזה.

אלכס מילר: אני כן חושב שיש לנו סוגיות שהן מאוד משמעותיות לטיפול.

אלכס מילר: בכוונתי כבר בכנסת הבאה לבוא ולקדם הצעת חוק שתבוא ותילחם בכל אותן תופעות של העמותות שכביכול מגישות את עצמן למכרזים לחינוך ולרווחה, ובסופו של דבר רואים אותן משתמשות בכספי משלמי המסים לארגונים של כל האירועים ההזויים האלה שראינו ביום העצמאות, וכל אותן התנועות האסלאמיות וועדות מעקב שמשתמשות בבמה של דמוקרטיה ומנסות בכל דרך אפשרית לפגוע בסמלי המדינה ולהסית אזרחים נגד אזרחים.

אלכס מילר: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אלכס, אתה נגד החרדים או נגד הערבים?

משה גפני: מי יותר?

אלכס מילר: אנחנו בעד אלה שנושאים בנטל.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אבל מי יותר?

אחמד טיבי: אתם זה הנטל.

אחמד טיבי: אתם זה הנטל.

ישראל חסון: משה, הוא יגיד לך שיש מספיק לכולם.

משה גפני: שמעת, אלכס?

משה גפני: הוא אומר שיש מספיק לכולם.

אחמד טיבי: איפה נוליך את כל השנאה הזאת, הוא שואל את עצמו כל בוקר.

אורי מקלב: חבר הכנסת ברוורמן.

אלכס מילר: זה בא לי טבעי.

אורי מקלב: רבותי.

אחמד טיבי: מילא אותי, אבל מה לך ולגפני?

אחמד טיבי: מה לך ולגפני?

אורי מקלב: אנחנו שמחים בהגנה של חבר הכנסת טיבי על גפני.

אבישי ברוורמן: אדוני.

אורי מקלב: מייד עכשיו אני נותן לך שלוש דקות.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר המשוחח זאב בנימין בגין, חברי חברי הכנסת, נפל הפור.

אבישי ברוורמן: אולי לא היתה סיבה שהבחירות לא תהיינה במועדן, עוד כמה חודשים, אבל נפל הפור, ונשאלת השאלה – כאשר יעשו סקירה היסטורית ויסתכלו קדימה, מה יגידו על הכלכלה הישראלית, על הצדק החברתי?

אבישי ברוורמן: האם יגידו מה שאומר שר האוצר יובל שטייניץ, שאנחנו הכלכלה המצליחה בעולם, או שיגידו מה שאמר ישעיהו לעוזיהו: "ויקַו לעשות ענבים ויעש באושים – – – ויקו למשפט והנה משפח לצדקה והנה צעקה"?

אבישי ברוורמן: רבותי, לפני שנה עמדתי כאן ואמרתי לכם שלדעתי אירופה תתפורר – – –

ישראל חסון: אין לך שר.

אבישי ברוורמן: אין לי שר, אבל אתה יודע, גם אם אין לי שר, השררה בארץ אינה מביאה למשילות ממילא, ולכן זה לא משנה.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אה, הזמן שלי נוסף.

אבישי ברוורמן: כמה טוב שישראל חסון הוא יד ימיני בכל מקום.

אבישי ברוורמן: תודה.

אורי מקלב: – – –

אבישי ברוורמן: ולכן, רבותי, אמרתי שלדעתי, אירופה – גוש היורו הולך להתפרק.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: מכיוון שאותו קפיטליזם אוליגרכי שהתפתח ב-15 השנים האחרונות, כאשר טריליונים של דולרים, כספי הפנסיה, קופות הגמל של ציבור בכל רחבי העולם, הלך באמצעות בנקי השקעות שעל גבול השחיתות, על קרן הצבי, התחבר עם פקידות מושחתת והביא את הכלכלה העולמית – בארצות-הברית ואירופה – אל פי פחת של שנות ה-30.

אבישי ברוורמן: ואז, בתקופה הזאת, במקום ללמוד משנות ה-30, לצערי אמרו, בואו נחזור לשנות ה-30, נאשים רק את הממשלות שהצילו את ההתרסקות ונכניס את אירופה ואת העולם לצנע.

אבישי ברוורמן: במקום להקשיב לתורה של ג'ון מיינרד קיינס, שאם נכניס את אותו ציבור – של מעמד בינוני וקבוצות חלשות – לצנע, הוא ימרוד, ואנחנו יכולים להגיע לאותם משטרים ניאו-פאשיסטיים שהיו בעולם, ותראו מה קרה ביוון היום – עלייה של שמאל רדיקלי מסוכן, של ניאו-נאציזם.

אבישי ברוורמן: תראו מה קורה עם מארי לה-פן שמחכה לקשיים של פרנסואה הולנד, שאני מברך אותו, ותנסה להיות המנהיגה הבאה.

אבישי ברוורמן: במקום ללכת לתבונה של ג'ון מיינרד קיינס, להגיד: להרחיב עכשיו ולצמצם גירעונות, אמרו: אנחנו כמעשה רחבעם, אבי ייסר אתכם בשוטים ואני אייסר אתכם בעקרבים.

אבישי ברוורמן: והנה, כאן אומר לי שר האוצר: אנחנו אי של יציבות, והכלכלה כאן היא הטובה בעולם.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לך, ידידי יובל שטייניץ: כלכלה טובה למי?

אבישי ברוורמן: זו כלכלה טובה לקבוצה קטנה.

אבישי ברוורמן: זו כלכלה יציבה, אבל מדינת ישראל נוצרה כדי להיות אור לגויים והיא המדינה האי-שוויונית ביותר במערב, להוציא את ארצות-הברית של אמריקה.

אבישי ברוורמן: אבל אם תיקח סל קניות ותמלא אותו בסופרמרקטים של מיאמי, וושינגטון או ניו-יורק, תריק אותו ותלך לבאר-שבע, לירושלים ולתל-אביב, כאן הוא יתמלא ב-50%–60%.

אבישי ברוורמן: כוח הקנייה הנמוך ביותר היום בעולם המערבי בכלל – לך לגרמניה, לך לשווייץ, לך לברלין, לך לציריך, מחירים יותר זולים ושכר כפול.

אבישי ברוורמן: ולכן, הטעות של הכלכלה – כלכלה זה לא רק צמיחה, זה לא רק אינפלציה, זה לא רק סטארט-אפים; זה רמת ההשכלה, זה רמת החינוך, זה ההתחייבויות לפנסיות – אני רואה שם את ידידי תת-אלוף ברוך לוי – הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: וכאן ישראל כושלת, כי אם ישראל תמשיך בדרך הזאת היא תתפורר לשבטים.

אבישי ברוורמן: ולכן, אותה מדיניות של יובל שטייניץ, המדיניות הזאת של מר נתניהו, של להוריד מסים לאלפיון העליון ולהגיד שעם השלייקעס, עם הכתפיות, הם ימשכו את המעמד הבינוני והקבוצות החלשות, מביאה לשקיעתה של ארצות-הברית.

אבישי ברוורמן: בארצות-הברית, גבירותי ורבותי, שאותה רצינו לחקות, לא בקונסטיטוציה, לא ביזמות, אלא בתרבות וול-סטריט, השכר הריאלי לא עלה ב-25 השנה האחרונות.

אבישי ברוורמן: 1% מהאוכלוסייה מחזיק 50% מההון.

אבישי ברוורמן: האם זה המשל שעליו הלכנו להקים חברה עם סולידריות וערבות הדדית?

אבישי ברוורמן: באנו להקים חברה של כלכלה צודקת וחברה הוגנת בתחרות.

אבישי ברוורמן: בואו נסתכל על שוק האשראי.

אבישי ברוורמן: הבנקים נותנים אשראי לשחקנים הגדולים שרובם ממונפים.

אבישי ברוורמן: האשראי החוץ-בנקאי לשחקנים הגדולים.

אבישי ברוורמן: העסקים הקטנים והבינוניים, שהם מקור הצמיחה של כל מדינות המערב, בישראל אין להם המקום משום שיש חסמים באשראי.

אבישי ברוורמן: אמרתי – עכשיו התחלתי להגיש הצעות חוק, הכול הופסק – ליצור מחדש credit unions שיוכלו להתאגד מחדש.

אבישי ברוורמן: ההצעות שבהן נותנים קופות גמל של קבוצות לא באמצעות הגופים האלה שלוקחים דמי ניהול, להתארגן מחדש לתחרותיות גם בשוק האשראי.

אבישי ברוורמן: ולכן, אני אומר לך, אדוני שר האוצר, אם אנחנו לא נשנה את הכלכלה הזאת, שהיום אתה מציג אותה כזוהרת, על-ידי זה שנעלה לציבור הישראלי את ההוצאות להשכלה, לבריאות, לחינוך, לא באמצעות גירעון, אלא באמצעות מסים על עשירים, באמצעות מסי חברות שיהיו דומים לאוכלוסייה האירופית, באמצעות מאבק בכלכלה השחורה.

אבישי ברוורמן: אבל להסיר – ואני אומר את זה מעל במת הכנסת – את אותו חוק של מגבלה על ההוצאות הציבוריות.

אבישי ברוורמן: איזה מדינה בעולם – נדמה לי רק הולנד – יש לה מגבלה על הוצאות ציבוריות?

אבישי ברוורמן: הלוא כל חנווני יודע שמה שחשוב זה הגירעון; לא ההוצאות, אלא ההוצאות פחות ההכנסות.

אבישי ברוורמן: אז אם אנחנו רוצים להציל את ישראל, שהיתה מהמדינות השוויוניות במערב, שלא תתפורר בקפיטליזם האוליגרכי לקבוצות שיש להן רפואה נפרדת וחינוך נפרד, אנחנו צריכים להעלות את ההוצאות, ומצד שני, להעלות חלק מהמסים ולעשות רפורמות בשלטון.

אבישי ברוורמן: אם לא נלך בכך, ידידי – ויושבים פה ידידי חנא סוייד, הרב מוזס ידידי היקר, הרב גפני, שאתם שותפים למהלך הזה – זאת כלכלה רק לקבוצה אחת.

אבישי ברוורמן: ויש כלכלה צודקת או כלכלה לא צודקת.

אבישי ברוורמן: אמרתי לך, ידידי הרב גפני, אני לא אוהב את השימוש במלה "חברתי" בישראל, כי עשו בו שימוש פסול.

אבישי ברוורמן: אמרו: כלכלה היא מצוינת.

אבישי ברוורמן: היא כלכלה של עשירים, היא כלכלה של תוצר לאומי.

אבישי ברוורמן: אבל זה שרוב הציבור – יוקר המחיה – הוא לא יכול להתקיים.

אבישי ברוורמן: זה שצעירים שהוריהם אינם עשירים לא יגיעו לדירה ולא להכנסות, זה שאנחנו המדינה – אור לגויים – האי-שוויונית ביותר במערב, זה חברתי.

אבישי ברוורמן: ואני אומר: לא.

אבישי ברוורמן: בכל העולם, כשעבדתי – הובלתי, זה הכול כלכלה.

אבישי ברוורמן: ולכן, החזרה בתשובה של מדינת ישראל, ועל זה תהיה מערכת הבחירות, כי למרות שמר נתניהו בחוכמתו הפוליטית כי רבה בטריק של הספין הבין שהציבור מבין ברחשי לבו שמשהו לא טוב קורה כאן, ולכן הקדים את הבחירות, למנוע את המחאה.

אבישי ברוורמן: אבל כמו שאמר ישעיהו לעוזיהו: הכלכלה שאתה מוביל, אולי היום תעשה ספין, אבל לאט-לאט מה שאלוהים מבין גם העם יבין.

אבישי ברוורמן: ואנחנו נבנה אלטרנטיבה שחוזרת ליצירת מדינת ישראל; כלכלה כמו שאמר אברהם כאשר שרה צחקה לו והגדיר את מטרת העם היהודי: צדקה ומשפט.

אבישי ברוורמן: צדקה זה לא charity, צדקה זה צדק כלכלי, זה צדק חברתי, זה תרבות שבה מנכ"ל לא לוקח פי 100 משכיר.

אבישי ברוורמן: זה כמו שהיה בעבר, זה פי עשרה כבוד לכל החברה.

אבישי ברוורמן: חברה שמעריצה רק ידוענים, חברה שמתבוללת, העיקר להיות מפורסם, ששכחה שהערך שלה זה לשרת את הנכדים, חברה שאין בה מוסריות בצמרת, חברה כזאת מובילה כלכלה שהיא לא מוסרית, וכלכלה כזאת לא יכולה להתקיים.

אבישי ברוורמן: ועל זה תהיה מערכת הבחירות, ועל זה אני מקווה שנשנה את הממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורי מקלב: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני – בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הנאום שלך, פרופסור ברוורמן – אם אתה תרצה להתקבל ליהדות התורה, עם נאום כזה אתה מתקבל.

משה גפני: שבוע שאני שומע נאום ולא מזכירים את חוק טל, שבוע.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבין שאין שר.

משה גפני: לא, לא צריך, לא צריך.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: לא, לא צריך, לא צריך.

אורי מקלב: ברוורמן הרוויח.

אורי מקלב: הוא רצה לדבר לשר האוצר.

אורי מקלב: אז שר האוצר, מה יהיה – – – עדיין לא יודע.

אורי מקלב: אבל יושב-ראש ועדת הכספים – יש יותר סיכוי, כשהוא דיבר לאוזניו של יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חייזר לו היה מגיע לכדור-הארץ מהעולם החיצון והיה נוחת כאן בכנסת והיה מסתכל על מה שקורה בעולם, והעולם, היטיב להגדיר אותו פרופסור ברוורמן, חבר הכנסת ברוורמן: מסביב ייהום הסער.

משה גפני: המצב הכלכלי, מה שאנחנו רואים שקורה באירופה, בארצות-הברית, במדינות אחרות, וזה כבר מלחך את שולי הכלכלה הישראלית.

משה גפני: אנחנו עומדים וחרדים מול העתיד שעומד לקרות כאן.

משה גפני: המצב החברתי שבו זוגות צעירים ששני בני-הזוג עובדים, אני לא מדבר כשאחד מבני-הזוג עובד, או שאין להם עבודה, אינם יכולים להגיע לדירה משלהם – מה שיש בכל העולם המערבי.

משה גפני: המצב החברתי הוא מאוד מאוד קשה.

משה גפני: פערי המעמדות הולכים וגדלים באופן שמאיים על קיומה של החברה הישראלית.

משה גפני: ועוד לא דיברתי על הסכנה האירנית, ועוד לא דיברתי על המהפכות שמתרחשות אצל השכנים שלנו גם במצרים וגם בסוריה, גם בירדן – מקומות שאנחנו רוצים לחיות בשלום אתם.

משה גפני: מדינה שנמצאת בלב הבעיות שבאמת זקוקה לסייעתא דשמיא גדולה ולהתנהלות נכונה.

משה גפני: יושבים חברי כנסת מכובדים ומדברים למה הולכים לבחירות; הולכים לבחירות בגלל החרדים.

משה גפני: אגב, אני לא מזלזל בבעיה של החרדים – שלא תהיה אי-הבנה.

משה גפני: זה נושא שיורד לשורש קיומו של העם היהודי, לשורשה של המדינה, לשורשו של עניין.

משה גפני: זה ויכוח נוקב, אמיתי.

משה גפני: אגב, זה לא הדרת נשים וזה לא הליבה, וזה לא הגזענות שהדביקו לנו.

משה גפני: זה ויכוח אמיתי, אבל ויכוח.

משה גפני: לא על זה עומדת המדינה או לא עומדת.

משה גפני: לא על זה הולכים לבחירות או לא הולכים.

משה גפני: ויש מי שלוקח את הנושא הזה – זה הטרנד – עם זה הוא הולך לציבור, עם זה הוא מדבר – שאני הולך לבחירות, והוא אומר: לא נעשה בחירות עד שלא נעביר עכשיו את החוק.

משה גפני: אין בניין יותר צבוע במזרח התיכון מהבניין הזה.

משה גפני: אני נמצא פה כבר הרבה שנים – שיא צביעות כזאת.

משה גפני: שיא צביעות.

משה גפני: יושבים אנשים בוועדת הכנסת ואומרים: עכשיו נעביר את החוק.

משה גפני: זה חוק שנמצא בוויכוח גדול.

משה גפני: זה חוק שנמצא במחלוקת.

משה גפני: שלוש שנים וחצי היו לממשלה הזאת לדון.

משה גפני: ישראל ביתנו ישבה בממשלה, היה לה שר החוץ, היו לה שרים בכירים בממשלה.

משה גפני: היא חתומה על הסכם קואליציוני שיישמר מעמדם של תלמידי הישיבות שתורתם אומנותם.

משה גפני: אגב, את חוק טל הביאה קדימה.

משה גפני: היא האריכה את החוק הזה.

משה גפני: אני לא אומר, צריך לדון.

משה גפני: מגיעים – אחרי שמחליטים ללכת לבחירות, עכשיו נביא את החוק בכל הקריאות.

משה גפני: אז רוצים להרוויח קולות.

משה גפני: אז אני רוצה לעשות לכם, חברי הכנסת, חשבון קצר, מי המפלגות שהעמידו את החרדים על ראש שמחתן ומי לא: מי שהעמיד את החרדים על ראש שמחתם היו מפלגת קדימה – יחוקק חוק טל; שמענו פה את חבר הכנסת פלסנר קודם – וישראל ביתנו.

משה גפני: שמענו את חבר הכנסת אלכס מילר – חייבים מייד לחוקק את החוק.

משה גפני: עכשיו, לכאורה הרי זה הנושא המרכזי של דעת הקהל הישראלית.

משה גפני: קדימה יורדת בסקרים מ-29 מנדטים, מ-28 מנדטים, יורדת ל-11 מנדטים, וישראל ביתנו יורדת מ-15 מנדטים ל-13 מנדטים, 11 מנדטים.

משה גפני: יורדת.

ניצן הורוביץ: אבל מרצ עולה.

משה גפני: רגע, תן לי.

משה גפני: תן לי.

ניצן הורוביץ: רק עולה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: מי לא העמיד את הנושא של חוק טל על ראש שמחתו?

משה גפני: מי לא לוקח את זה כטרנד?

משה גפני: לא מרצ ולא מפלגת העבודה.

משה גפני: יש לנו מחלוקת קשה אתם, שלא תהיה אי-הבנה, לא עברתי למרצ וגם לא למפלגת העבודה, אני ביהדות התורה.

משה גפני: אגב, אני גאה להיות שם.

משה גפני: אבל אני בוחן את זה עכשיו באופן אובייקטיבי: מרצ לא שמה את הנושא של החרדים בראש העניין.

משה גפני: לא שמענו את זהבה גלאון: חוק טל, חוק טל, חוק טל.

משה גפני: שמענו אותה על הנושאים המדיניים, יש לה עמדות.

משה גפני: לא משנה אם אני מסכים, לא מסכים – לא רלוונטי.

עינת וילף: נשים.

משה גפני: נשים.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: מרצ עולה משלושה מנדטים לחמישה-שישה מנדטים.

משה גפני: מפלגת העבודה יש לה שמונה מנדטים, היא עולה בסקרים ל-19-18 מנדטים.

רחל אדטו: ובוגדת במילואימניקים.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: את ה"בוגדת" תגידי לציפי לבני שחתמה על חוק טל בקדנציה הקודמת.

רחל אדטו: – – – דיברת על מפלגת העבודה עכשיו.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: את יכולה לקרוא לי קריאות ביניים, זה בסדר.

משה גפני: עם עובדות אי-אפשר להתווכח.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: בוגדת, לא בוגדת, את זה תגידי לבוחר.

זהבה גלאון: יש אלוהים.

משה גפני: זה הדבר.

משה גפני: ממש.

משה גפני: אני לא מדבר עכשיו על סייעתא דשמיא, אני מדבר קודם על מה שרואים כולם; המפלגות שהעמידו את חוק טל בראש העניין – זה כאילו הנושא – יורדים.

ג'מאל זחאלקה: יורדות, יורדות.

משה גפני: המפלגות שמדברות על האג'נדה שלה, על המצע הפוליטי שלהן, על הבעיות האמיתיות – – –

אחמד טיבי: עוברות טלטלה.

משה גפני: טלטלה.

אלכס מילר: לא הכול מנדטים, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מאה אחוז, לא הכול מנדטים – חתמת על הסכם קואליציוני שיישמר מעמדם של תלמידי הישיבות?

אלכס מילר: לא הכול מנדטים.

משה גפני: אתה משקר בחתימה שלך.

משה גפני: חתמת.

משה גפני: עכשיו נזכרת – שלוש שנים וחצי אתה בממשלה.

משה גפני: למה לא העברת חוק טל כזה או אחר?

משה גפני: למה הסכמת לזה?

משה גפני: ואני רוצה – אני רוצה לומר לבוחרי ישראל ביתנו החרדים.

משה גפני: אני רוצה – יש הרבה חרדים שמצביעים לישראל ביתנו.

משה גפני: הרבה חרדים.

משה גפני: בגלל הדעות הימניות שלהם – אני חולק עליהם, אבל לא חשוב – הצביעו לישראל ביתנו חרדים רבים מאוד; מי שבודק את הקלפיות ביישובים החרדיים, באזורים החרדיים.

משה גפני: אני קורא לציבור החרדי הזה שמצביע והצביע לישראל ביתנו: תדעו, רבותי, חברי ואחי החרדים – מי שהביא היום חוק בוועדת החוקה, חוק הגיור הצבאי, שהובא לריק; אין בעיה היום עם הגיור הצבאי.

משה גפני: יושב סגן הרב הצבאי הראשי בוועדת החוקה, בשם הרב הצבאי הראשי, בשם צה"ל, ואומר: אני מתנגד לחוק הזה.

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

אורי מקלב: זה בסדר.

משה גפני: הוא נותן לי את הזמן של חבר הכנסת ברוורמן, לא יותר.

אורי מקלב: חבר הכנסת ביבי, הסר דאגה מלבך.

אורי מקלב: הכול לפי התקנון.

משה גפני: מביאים את החוק הזה רק כי רוצים לנגח – את ישראל ביתנו, לא משהו מעשי.

משה גפני: אין גרות אחת בצה"ל שאם החוק הזה – זה יעשה לה טוב.

משה גפני: להיפך, זה יעשה לה רע כי יהיה חוק שהגרות בצה"ל היא פחות מהגרות של הרבנות הראשית, אבל מביאים את החוק.

משה גפני: מביאים את החוק של פתיחת אזורי רישום – ישראל ביתנו.

משה גפני: נלחמים בחירוף נפש להעביר את החוק ששלוש שנים וחצי לא נגעו בו, על תלמידי ישיבות.

משה גפני: את זה לשים בראש סדר העדיפות, בראש סולם התקשורת, כדי שישנאו את החרדים.

משה גפני: אחי החרדים, אני קורא לכם: תצביעו למי שאתם רוצים.

משה גפני: אל תצביעו לישראל ביתנו.

משה גפני: תיקחו את מה שקרה כאן בשבועיים האחרונים, תראו מה שאנחנו סובלים מהם; לא אנחנו, היהדות.

משה גפני: אל תצביעו לישראל ביתנו.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

אורי מקלב: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת אברהים צרצור.

אורי מקלב: בבקשה.

נסים זאב: הוא שכנע אותי, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אני לא אצביע ישראל ביתנו.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לנטייה לקחת דברים מסוימים כמובן מאליו.

עינת וילף: אנחנו כבר שלוש שנים וחצי נהנים משקט ביטחוני חסר תקדים.

עינת וילף: הדבר הזה יצר הזדמנות, גם היא חסרת תקדים, להתמודד עם שאלות יסוד בחברה הישראלית: עם חלוקת הנטל; עם הוויכוח החשוב על מה המשמעות של שוויון, סולידריות, הגנה על המדינה; מדינה יהודית – ולעסוק בשאלות של הוגנות וצדק חברתי.

עינת וילף: אבל כל הדברים האלה קורים משום שנפתחה כאן תקופה ארוכה שסוף-סוף יכולנו לעסוק במי אנחנו בפנים, ולא באיומים שנמצאים מבחוץ.

עינת וילף: אבל הדבר הזה הוא לא נס, והוא לא – עם כל הכבוד – משמים.

עינת וילף: הוא כתוצאה מכך שיש מנהיגות אחראית, עם יד יציבה על ההגה, שיודעת לזהות סכנות, לעמוד מולן, אבל גם לא ששה אלי קרב, וודאי לא ממהרת להיכנס להרפתקאות מיותרות.

עינת וילף: ונדמה שאת הדבר הזה יותר מדי לוקחים כמובן מאליו, וחשוב להזכיר שהדברים האלה הם לא נסים.

עינת וילף: אבל אני רוצה להתייחס באופן אחר למה שקורה בשמאל.

עינת וילף: מאז חזר אהוד ברק מקמפ-דייוויד ואמר שהוא אינו רואה פרטנר בערפאת בעת הזאת, השמאל נמצא במשבר עמוק; אולי חוץ ממרצ שעוד ממשיכים להאמין.

עינת וילף: וזה משבר עמוק שנובע מחוסר רצון להתמודד עם שורשי הסכסוך, עם האפשרות שאולי החלום על שלום כאן ועכשיו, על הסדר מדיני, על קשת בענן ועל לחיצות ידיים על מדשאות ירוקות – אינו מעבר לפינה; האפשרות שהסכסוך אינו אך ורק על שטח, הוא עדיין במהות, על חוסר הנכונות לקבל שלעם היהודי יש זכות למדינה משלו לפחות בחלק מהשטח שבין הירדן לים.

עינת וילף: ומה יהיו התגובות?

עינת וילף: התגובות לאפשרות שהדבר הזה ששורשי הסכסוך הם עמוקים, שהוא לא סכסוך טריטוריאלי בלבד – התגובות היו לירות בשליח.

עינת וילף: בסופו של דבר מפלגת העבודה, מפא"י ההיסטורית, שאנחנו בעצמאות רואים עצמנו כיורשים לאגף הנצי שלה – אף פעם לא היו לה אשליות לגבי השכנים, לגבי כוונותיהם ולגבי הצורך לבנות עוצמה במרחב עוין.

עינת וילף: ולכן צריך לזכור, שעם כל הרצון לעסוק בנושאי פנים, ואלה דברים חשובים, אי-אפשר שזה יהיה אך ורק.

עינת וילף: אנחנו זקוקים גם להנהגה מדינית וביטחונית וגם לעיסוק אמיתי בנושאי פנים, שוויון וסולידריות.

עינת וילף: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת עינת וילף.

אורי מקלב: חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: שלא תכעסו עלי, חברי הכנסת, ביקשתי גם מהדוברים הקודמים להצטמצם בזמן.

אורי מקלב: קודם היה זמן רב, כשאף שר לא היה, אז לא יכולתי לעצור את חברי הכנסת.

אורי מקלב: אבל בלי לפגוע באף אחד – בגלל היום הארוך שיש לפנינו.

אורי מקלב: תודה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, האמת היא שאני אקדים ואומר שאנחנו נתמוך כסיעת רע"ם-תע"ל בכל הצעות החוק לפיזור הכנסת ולהקדמת הבחירות.

אברהים צרצור: אבל השאלה המתבקשת, ואני מעלה אותה בקול רם: מה הסיבות שהביאו את ראש הממשלה לרוץ ריצת אמוק לכיוון של הקדמת הבחירות ופיזור הכנסת?

אברהים צרצור: אני ניסיתי לחפש, ואגיד את האמת, קשר כזה או אחר עם האינטרס העליון של הציבור בישראל לבין ההחלטה להקדים את הבחירות, ולצערי הרב לא מצאתי אפילו סיבה הקטנה ביותר שיכולה להצדיק את הקדמת הבחירות ופיזור הכנסת.

אברהים צרצור: אבל התשובה על השאלה הזאת – מתברר, כבוד היושב-ראש, שבעיות פנים-ישראליות או פנים-קואליציוניות הן אלה שהביאו את הממשלה לפזר את הכנסת ולהקדים את הבחירות.

אברהים צרצור: ואני יכול לעמוד על שני דברים שקודמי גם דיברו עליהם.

אברהים צרצור: הנושא היהודי-היהודי, דהיינו חוק טל.

אברהים צרצור: והדבר שהפתיע אותי מאוד זה שמאן דהוא, אולי ראש הממשלה, החליט להכניס, להשחיל גם את המגזר הערבי לדיון היהודי-היהודי שקשור לחוק טל.

אברהים צרצור: מה הקשר בין חוק טל, שאושר לפני חמש שנים, והיום יש עליו דיון כזה, קשה ביותר, הקשור לחרדים – שיש להם הזכות המלאה להתנגד גם לחוק הזה, ואני בעד להתנגד יחד אתם – לבין הערבים?

אברהים צרצור: למה יש סיבה כזאת, שמצדיקה לכלול את הערבים בכל הדיון הזה?

אברהים צרצור: זה דומה גם לדיון אחר שנקרא "מיהו יהודי", שראש הממשלה למשל, וגם אחרים יחד עם ראש הממשלה, רצים קדימה ובורחים מהדיון הזה בתוך החברה היהודית לכיוון של לדרוש מהעם הפלסטיני להכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית.

אברהים צרצור: אלה דברים מנוגדים, אין קשר ביניהם, אבל נראה שזה המפלט היחידי לקברניטי ישראל כדי להסתיר את האמת, שממשלת ישראל, אולי ממשלות ישראל, אולי מפלגות השלטון בישראל, אינן יכולות באמת לשלוט בצורה מסודרת, ולכן הן נקלעות למשברים מתמידים כמו, מה שנקרא, מחלות כרוניות.

אברהים צרצור: הדבר השני, כבוד היושב-ראש, ובזאת אני מסיים, זה שהעלות, לפי מה ששמענו מחבר הכנסת גפני לפני כמה ימים – הוא הכריז שעלות הבחירות תהיה לא פחות מ-400 מיליון שקלים.

אברהים צרצור: והשאלה שנשאלת, כמה הסכום הזה יכול לעזור לשכבות החלשות במדינת ישראל, ולמה אנחנו צריכים להשקיע את סכום העתק הזה אך ורק כדי לרצות את ראש הממשלה ואת ממשלתו, אולי אחדים אחרים במפלגות האופוזיציה, בזמן שהמצב של השכבות החלשות הולך ומידרדר?

אברהים צרצור: סכום כזה יכול לעזור בהרבה תחומים.

אברהים צרצור: ועל כן, היות שאף שאין סיבות להקדמת הבחירות, אנחנו חייבים לתמוך בהצעות האלה, ולו כדי להביא לשינוי בממשלה הזאת.

אברהים צרצור: אולי שינוי בממשלה יכול לפתוח פתח של תקווה שיכולה לפתוח גם את הדרך לכיוון של עשיית שלום בתוך ישראל וגם עשיית שלום בין ישראל לבין העם הפלסטיני.

אברהים צרצור: תודה, כבוד היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – יעקב כץ.

אורי מקלב: סדר הדברים הוא כך, כי הוא דחה את הנאום שלו.

אורי מקלב: אני גם הכרזתי קודם, חבר הכנסת כץ.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו יודעים את האמת.

נסים זאב: לא חוק טל, לא גבעת-האולפנה, אין פה שום דבר רציני שמניע את הממשלה הזאת להתפרק.

נסים זאב: הנביא עמוס אומר: הילכו שניים יחדיו בלתי אם נועדו.

נסים זאב: יש פה ראש הממשלה עם האינטרס שלו, וזו זכותו לפרק את הממשלה.

נסים זאב: הוא רואה היום את האור, הוא עולה, יש לו סיכוי לעלות במנדטים.

נסים זאב: יש האינטרס של ליברמן, שכנראה הוא טעה, הוא שגה.

נסים זאב: הוא חשב: אולי ברגע זה אנחנו נעצור את התהליך, נלך למערכת בחירות, ואולי היועץ המשפטי ירד ממני כרגע.

נסים זאב: ופתאום שמענו על סחטנות, וראש הממשלה מודיע: אני לא אתן יד לסחטנות.

נסים זאב: איזו סחטנות?

נסים זאב: מה קרה יום מיומיים?

נסים זאב: אבל מה לעשות?

נסים זאב: הנביא ממשיך ואומר: התיפול ציפור על פח – זה ציפי – ומוקש אין לה.

נסים זאב: ועוד הפסוק ממשיך ואומר: היעלה פח מן האדמה, ולכוד לא ילכוד – זה הליכוד.

נסים זאב: לא יכול להיות שיש פח בלי הליכוד.

נסים זאב: ואני אומר את זה בכאב.

נסים זאב: אני חושב שכל המהלך הזה של חוק – כאילו חוק טל – שהוביל את המערכת הזו להתפרק והממשלה החליטה ללכת לבחירות כי אין ברירה, זה שקר לחלוטין.

נסים זאב: אבל תראו מה שקורה בימים האלה – השנאה הגואה.

נסים זאב: ואני רוצה לצטט את מה שכותב הכתב: "לכווץ את החרדיות.

נסים זאב: השאלה הנכונה איננה איך לגייס חרדים או איך למושכם לשוק העבודה, אלא מה יש לעשות כדי לצמצם את שיעור החרדים בחברה הישראלית.

נסים זאב: דומה שרובנו לוקים בתסמונת הארנבת"; אני לא יודע מה זה תסמונת הארנבת, אולי מישהו יודע מה זה תסמונת הארנבת, שיגיד לי.

נסים זאב: "רובנו קוראים לאחדות במקום לצאת לקרב.

נסים זאב: כולנו מנומסים ונכפפים לכללים הפוליטיים.

נסים זאב: האם לא הגיעה השעה לומר את אשר על לבנו?

נסים זאב: החרדיות מחנכת לטפילות, מטפחת עוני.

נסים זאב: היא החזקה שבסוכנויות הפצת הבורות, הדעות הקדומות ושאר ההבלים.

נסים זאב: היא אויבת המדעים, אטומה בפני האמנויות, בזה לשלטון העם, שונאת נשים, מנצלת אותן.

נסים זאב: היא מתעבת את האחר.

נסים זאב: והוא מסיים: התחזקותה של החרדיות היא ערובה להיחלשותה של החברה הישראלית עד לתבוסתה הגמורה, ולכן את המאמץ המחשבתי המוקדש לסוגיית הגיוס כדאי להקדיש לאתגר הגדול, כיווץ החרדיות.

נסים זאב: "

אורי מקלב: נא לסיים.

נסים זאב: רבותי, האם יש משהו יותר אנטישמי, גזעני, מדברי הבלע האלה?

נסים זאב: אני לא מבין איך הכנסת עוברת לסדר-היום, איך היועץ המשפטי לממשלה רואה את הכתב הזה בכתבה בדויה, בדיבור משפיל, בדיבור שיש בו הרבה אנטישמיות, ולא קורא אותו לסדר.

נסים זאב: אני אומר לכם.

אורי מקלב: נא לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: כשמדברים על אומנויות, אני רוצה לומר לכם שגם התבהמות אמנותית נקראת אמנות, ואנחנו כבר יודעים מה שהיה בקיץ שעבר, כאשר 1,000 ערומים וערומות, שספנסר טוניק, הוא הצלם האמריקאי, יצא אל ציבור הצעירים בים-המלח.

נסים זאב: אני אומר לכם, מעשה זוועה ומושחת כזה לא היה קיים מאז ומעולם.

נסים זאב: אם זו אמנות, זו ההתבהמות, בוודאי אנחנו בזים לה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, חברי חברי הכנסת, עכשיו התבשרנו, ממש ברגע זה, שבקשת המדינה לבית-המשפט העליון על שכונת-האולפנה נדחתה, זאת אומרת שגם בקשה להסדרת השכונה – לדון בדבר, לחפש פתרון – נדחתה על-ידי בג"ץ.

יעקב כץ: ולכן אני קורא מפה לראש הממשלה, לחברי חברי הכנסת בליכוד, לחברי חברי הכנסת בישראל ביתנו, לחברינו בבית היהודי, לחברינו בש"ס, להתעקש על כך שחוק ההסדרה שהציע חבר הכנסת זבולון אורלב, והחוק שהציעו יושב-ראש ועדת הכנסת יריב, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם, יושב-ראש הקואליציה אלקין ואנוכי הקטן, כצל'ה, להגיש אותו לכנסת – חוק שמוגש על-ידי ממשלת ישראל גם במהלך פיזור הכנסת, אפשר להעלות אותו לחקיקה.

יעקב כץ: מדובר היום על בין 2,500 ל-9,000 יחידות דיור שאמורות להיהרס ביהודה ושומרון, כשמאז תקופת הורדוס לא הרסו כל כך הרבה בתים יהודיים, לכאורה בשם החוק.

יעקב כץ: גירוש של קרוב ל-60,000 יהודים הולך להתבצע לפי הוראת בית-המשפט העליון, ואם מדינת ישראל לא תעצור את זה בדרך של חקיקה, אין שום דרך אחרת לעצור את הדבר.

יעקב כץ: לכן, אני קורא מפה לראש הממשלה – בידך לתקן את המצב.

יעקב כץ: מי שתלה את יהבו בבית-המשפט העליון בדרך הזאת – נכשל, ולכן הפתרון כרגע הוא הסדרה של הנושא בדרך של חקיקה.

יעקב כץ: מכאן אני קורא לראש הממשלה לאזור אומץ, להביא את זה עכשיו, ממש בשבועות הקרובים, כדי שלא נראה עכשיו את הבולדוזרים עולים ביהודה ושומרון ועושים את הרס גוש-קטיף להרס קטן לעומת מה שהפרקליטות ובית-המשפט העליון – אחמד טיבי שביקש להרוס, מרצ שהצטרפה ובית-המשפט העליון שאישר את ההריסה.

יעקב כץ: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת כץ.

אורי מקלב: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

שלמה מולה: יש לך עוד 30 דקות, איך אתה מוותר?

אורי מקלב: 30 שניות.

שלמה מולה: 30 שניות.

אורי מקלב: לא מאריכים, בזמן כזה לא מאריכים.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על כך שהמתנחלים עושים צחוק מהפוליטיקה הישראלית, באופן כללי, הם מהתלים במערכת הפוליטית בישראל.

חנא סוייד: היום קראתי תיאור של מה שקרה בפתיחת ועידת הליכוד, והבנתי שאני הפסדתי את ההצגה הטובה בעיר.

חנא סוייד: אני לא ראיתי את זה בטלוויזיה, אבל מהתיאור אני הבנתי שהפסדתי הרבה.

חנא סוייד: אנחנו מזמן אומרים שהמתנחלים הם סכנה לדמוקרטיה, דרך ההתנהגות הבריונית והכוחנית שלהם.

חנא סוייד: הם למעשה גולם שקם על יוצרו; הם הסתננו לרוב המפלגות בישראל – הסתננו לקדימה, הסתננו לליכוד, עד כדי כך שהם כמעט שולטים בליכוד.

חנא סוייד: אתמול, לפי התיאור, הם מנעו מראש הממשלה לנהל את הישיבה של הוועידה.

חנא סוייד: אף-על-פי שהוא נתן נאום שהוא אידיאלי מבחינתם, מבחינה פוליטית, זה לא היה מספיק להם.

חנא סוייד: הם, תוך קריאות ביניים – חשאי ולא חשאי – והם רוצים להכתיב לא רק את המדיניות, אלא את דרך הניהול והאדמיניסטרציה של הוועידה.

חנא סוייד: זה אומר שהם מרגישים כוח גדול, והם – בעצם כולם יודעים שהאנשים האלה, שמסתננים לוועידות של המפלגות הגדולות, הליכוד וקדימה, הם לא מצביעים למפלגות האלה, אלא הם בעצם מנסים להשפיע ולהתוות את הקווים המדיניים של אותן מפלגות בלי לתמוך בהן בסופו של דבר.

חנא סוייד: זה כמובן דומה להתעמתות של המתנחלים עם כוחות הביטחון.

חנא סוייד: הם מתעמתים עם כוחות הצבא, עם כוחות המשטרה, הם מרגישים חופשי-חופשי לעשות מה שהם רוצים בשטח.

חנא סוייד: לא אכפת להם – מפקד חטיבה, שוטר, ניצב, רב-ניצב, לא חשוב, הם נכנסים בכולם וחושבים שהשליטה על כל רחבי המדינה, כולל השטחים הכבושים, היא בידם.

חנא סוייד: ותארו לעצמכם – אם מישהו מעז להתנהג עם ראש הממשלה, באולם מסודר ובאירוע פוליטי, בצורה שהם התנהגו, איך הם מתנהגים עם הפלסטינים בשטחים הכבושים, איך הם משתלחים בבעלי הכרמים ובבעלי האדמות שהם משתלטים עליהם כדי לבנות את ההתנחלויות הלא-חוקיות – כל ההתנחלויות לא-חוקיות, אבל בפרט מה שנקרא בז'רגון הישראלי "ההתנחלויות הלא-חוקיות".

חנא סוייד: תארו לעצמכם – מי שצועק לראש הממשלה, אף-על-פי שהוא מדבר ואומר את האמירה שלהם, אבל הם בשטח עושים את הדברים כפי שהם רוצים, בכוח, בכוחנות, הם מתעמתים עם אנשים והם לוקחים את הכוח בידיהם.

חנא סוייד: אני מאוד חושש שהכוחנות הזאת תמשיך ותגבר, והמפלס של הרגשת הכוח יגדל יותר ויותר, ולכן אני מזהיר את המערכת הפוליטית בישראל בכלל, ובמיוחד בליכוד – אני שומע איך הם מהלכים אימים על שרים מתונים בליכוד, כמו דן מרידור ואחרים; אני לא רוצה להגן עליהם, כמובן יש להם זכויות והם יכולים להגן על עצמם, אבל אני יודע ואני שומע איזה דברים הם אומרים על השרים האלה שקצת מביעים עמדות מתונות.

חנא סוייד: לכן, עוד פעם אני אומר שהמתנחלים מתלהמים והם מהתלים במערכת הפוליטית בישראל וצריך להעמיד אותם במקומם.

חנא סוייד: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

אורי מקלב: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

אורי מקלב: בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הסיעה שלי, סיעת מרצ, הסירה את הצעת האי-אמון היום, לא כי יש לנו אמון לפתע בממשלה הזאת, אלא פשוט משום שעוד רגע קט הכנסת הזאת תתפזר, ואנחנו נציג ראשונים את ההצעה שלנו לפיזור הכנסת, שהגשנו עוד בשבועות הראשונים לכינונה של הממשלה הזאת.

ניצן הורוביץ: ומאז שהגשנו אז, סיעת מרצ, את ההצעה לפיזור הכנסת, הממשלה הזאת הצדיקה בכל יום ויום את ההיגיון בבקשה שלנו.

ניצן הורוביץ: בכל התחומים הממשלה הזאת השאירה אדמה חרוכה.

ניצן הורוביץ: בתחום החברתי – יוקר מחיה ופערים חברתיים מהגבוהים בעולם.

ניצן הורוביץ: ישראל משתרכת בתחתית הרשימה של המדינות המפותחות מבחינת הפערים בין עשירים ועניים, מה שהוציא אל הרחובות מיליונים בהפגנות מחאה.

ניצן הורוביץ: בתחום המדיני – קיפאון מוחלט וחבלה מתמשכת בכל סיכוי לפתרון מדיני, ובתחום האזרחי – כניעה לסחטנות ולכפייה דתית בכל תחומי החיים.

ניצן הורוביץ: אבל, חברי חברי הכנסת, לא לעולם חוסן.

ניצן הורוביץ: הכנסת הזאת מתפזרת, תהיה כאן כנסת חדשה ותהיה כאן ממשלה חדשה, ואני רוצה להגיד לכם, חברות וחברים, שהשינוי כבר מתחיל.

ניצן הורוביץ: הנה בבג"ץ היום נדחתה הבקשה המבישה של המדינה לבטל את פסק-הדין בעניין גבעת-האולפנה.

ניצן הורוביץ: בג"ץ חייב את המדינה לפנות בתוך 60 יום – לא יהיו יותר תירוצים ולא יהיו יותר התחמקויות – את אותו מאחז בלתי חוקי שהוקם על קרקע גזולה.

ניצן הורוביץ: והפעם, כשהמדינה לא התביישה בשם הפרקליטות, היועץ המשפטי לממשלה, לבוא לבית-המשפט ולבקש לבטל פסק-דין חלוט, בית-המשפט הגבוה לצדק גילה בגרות, גילה עמידה איתנה, גילה נכונות להגן על שלטון החוק, ודחה את בקשת המדינה.

ניצן הורוביץ: וזהו, חברות וחברים, תחילתו של השינוי.

ניצן הורוביץ: ואני רוצה להגיד לכם שהמחדלים והכשלים של הממשלה הרעה הזאת הולכים ונחשפים, הולכים ומתבלטים לעיני הציבור.

ניצן הורוביץ: אני אגיד לך, אדוני, אולי דבר שיעניין אותך גם באופן אישי.

ניצן הורוביץ: הנה יצא מחקר של מחלקת המחקר של הכנסת על קווי הלילה שמופעלים בכל מיני מקומות, ומצאו שבעיר אחת יש ירידה מאוד ברורה בתאונות הדרכים בלילה מסוים בשבוע, ליל שישי בחיפה.

ניצן הורוביץ: משום שחיפה היא העיר היחידה בארץ שבה מופעלים קווי לילה ביום שישי.

ניצן הורוביץ: בכל שאר הארץ – לא.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, זה לא רק עניין של כפייה דתית, זה כבר חיי אדם.

ניצן הורוביץ: ועל העניין הזה אתם תיתנו את הדין בפני הבוחר.

ניצן הורוביץ: ואם מישהו חושב שהממשלה הזאת נמשחה באיזה צו עליון לשלוט כאן לנצח, חברות וחברים, ראו מה קרה בצרפת.

ניצן הורוביץ: אם הייתי בא אליכם חצי שנה לפני הבחירות בצרפת ואומר לכם שהאיש הזה, מנהיג השמאל בצרפת, הוא יהיה נשיא צרפת הבא, ממנהיגי אירופה, לא הייתם מאמינים, הייתם אומרים לי: אין מצב.

ניצן הורוביץ: והנה, ניצחון היסטורי.

ניצן הורוביץ: חוגגים בפריס, בקרוב נחגוג אנחנו, ואפילו, אדוני, גם אתם תחגגו, כי, תאמין לי, שלטון נאור במדינה דמוקרטית, שלטון ליברלי, שלטון חופשי, ייטיב גם אתכם.

ניצן הורוביץ: ואני מקווה שלא נחמיץ את ההזדמנות הזאת, ונגיע כאן לכנסת חדשה ולממשלה חדשה.

ניצן הורוביץ: אמן, יהיה שינוי.

ניצן הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורי מקלב: יסכם את הדיון חבר הכנסת אופיר אקוניס, אחרון הדוברים.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הבחירות הכלליות הן כמו אבחת ברק, שבלב החשכה פתאום, להרף עין, לשנייה אחת, אתה פתאום רואה הכול, ואחר כך שוב הכול מסתתר בחסות האפלה.

שכיב מוראד שנאן: אתה משתמש – – –

אורי אורבך: כן.

אורי אורבך: ואני רוצה דווקא לומר כמה מלים עלינו, על הציונות הדתית, שכשהברק הזה פתאום מאיר לשנייה, אז פתאום אתה רואה את כל המשיחים החדשים, את כל האנשים שאומרים: אני אמלוך, כמו אדוניה שמתנשא לאמור: אני אמלוך.

אורי אורבך: כל אחד יש לו סקרים שהוא חמישה מנדטים לבדו, האחרים מקלקלים, ושמונה מנדטים, ו-20.

אורי אורבך: וכולם בטוחים שכשהם הולכים ברחוב והם רואים שאנשים עושים להם ככה ברמזור, אז הם לוקחים את הנתון הסטטיסטי – אם בכל שלושה רמזורים שני אנשים אמרו להם כך – הניפו את ידם בתנועת תמיכה, אם נכפיל את זה במספר כל הרמזורים כולם ברחבי הארץ, אתה בארבעה מנדטים.

אורי אורבך: וחישובי חישובים.

אורי אורבך: אנשים לא יודעים להעריך את כוחם ואת מידתם.

אורי אורבך: ואצלנו, בציונות הדתית, בני-אדם כמו כולם.

אורי אורבך: גם אצלנו כולם חושבים: אני אמלוך.

אורי אורבך: אני יכול.

אורי אורבך: אני אקים מפלגה משלי.

אורי אורבך: אני ארוץ לבד.

אורי אורבך: כמו הקבצן שאומר: לו הייתי רוטשילד הייתי יותר עשיר ממנו, אומר הקבצן, כי גם הייתי רוטשילד וגם הייתי ממשיך לקבץ נדבות, אז הייתי יותר עשיר מרוטשילד.

אורי אורבך: גם אצלנו כל אחד חושב שהוא יוכל לבד.

אורי אורבך: גם אצלכם, ידידי חברי הכנסת הערבים.

אורי אורבך: כל מפלגה עושה חישוב שאם בראמה יש לנו כך וכך מצביעים, תכפיל את זה בעשר, אנחנו כבר בתשעה מנדטים, מגרדים את העשירי.

אורי אורבך: זו תכונה כזאת, לקראת בחירות.

אורי אורבך: ואני אומר לכם: לא.

אורי אורבך: אנחנו לא נוכל לבד.

אורי אורבך: אני אומר עלינו, הציונות הדתית.

אורי אורבך: והאיחוד הלאומי לא יוכל לבד.

אורי אורבך: והמשיח החדש לא יוכל לבד.

אורי אורבך: כולנו בציונות הדתית בבחירות הקרובות – אחרי כל הפריימריז אצלנו, הרבנים אצלם, וההצלחות שם – כולנו נלך יחד לבחירות הכלליות, ברשימה אחת.

אורי אורבך: "לברית הבט ואל תפן ליצר".

אורי אורבך: למה?

אורי אורבך: כי האינטרס חזק יותר, ויצר הקיום הפוליטי חזק יותר.

אורי אורבך: וכל דברי הרהב והגאווה, שכל אחד יכול ללכת לבד, הם הבל וקצף על פני המים.

אורי אורבך: ולכן אני אומר לידידי באיחוד הלאומי ולעמיתי בבית היהודי ולחברים במקומות אחרים: בואו נשב יחדיו.

אורי אורבך: הכופתאות, והמקומות, והכיסאות – כל הדברים הם חשובים, אבל ההליכה המשותפת, כדי להיות מימין לליכוד המקפיא, מימין לליכוד שעושה כאילו אכפת לו מפניה היהודיות של מדינת ישראל.

אורי אורבך: צריך כוח ציוני לאומי דתי, כי הליכוד, הוא רוצה שלטון, חיי הדת לא מעניינים אותו, אז הוא נותן את הכול רק בידי הגרסה הפוליטית החרדית, והוא לא מתעניין, ואם הוא מתעניין זה רק בנושא אחד – שאנחנו טובים בו לא פחות – בנושא ההתיישבות בארץ-ישראל.

אורי אורבך: ולכן לסיום אומר לידידי בציונות הדתית: ביחד אנחנו נלך.

אורי אורבך: אנחנו נלך ביחד.

אורי אורבך: נלך ביחד אנחנו.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

אורי מקלב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

אורי מקלב: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אורי מקלב: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני שנה וחצי פגשתי במסדרון הכנסת פוליטיקאי ותיק ומשופשף, קוראים לו בייגה שוחט, ושאלתי אותו את השאלה ששואלים תמיד: נו, מה קורה?

ג'מאל זחאלקה: אז הוא אמר לי, לפני שנה וחצי, שביבי נתניהו ילך לבחירות לפני הבחירות בארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: הוא דיבר כנראה לא מתוך הערכה, אלא מתוך ידיעה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מאלה שחושבים שהכול מתוכנן מראש, אבל ברור שברגע שהתברר שהפסדו של אובמה בבחירות בארצות-הברית אינו ודאי כפי שחשבו בזמן מסוים, ביבי נתניהו הכין את הבחירות, ואת מועד הבחירות, וכך היה.

ג'מאל זחאלקה: כל שאר הסיבות, כל שאר הבלה-בלה סביב הבחירות, הן רק תוספת.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, היה צריך עוד תנאי, והוא שיהיה פופולרי בסקרים, שיש לו מנדטים, ואז הוא הלך על בחירות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו אומרים ביום כזה: חג פיזור שמח לכולם, וברוך שפטרנו מהממשלה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אבל ברגע שאני רואה את הסקרים, יש עוגמת נפש – עוד פעם נתניהו?

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר, נתניהו בפעם השנייה יהיה יותר גרוע מבפעם הראשונה, כי הוא ינסה להיות יותר נתניהו מאשר הוא נתניהו היום; ינסה להגשים יותר את משנתו הפוליטית, שבמרכזה מדיניות כלכלית של דרוויניזם חברתי – החזק ישרוד, החלש ייפול, ומדיניות של התנחלות ושל ניהול הסכסוך על גבו של העם הפלסטיני, בראש ובראשונה, אבל תוך הליכה על הסף וסיכון כל העמים באזור בגלל המדיניות ההרפתקנית.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שתהיה נחמה פורתא בכך שלא יהיה לידו ההרפתקן הצבאי הידוע לשמצה שקוראים לו אהרן ברק.

ג'מאל זחאלקה: אהוד ברק.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אהוד ברק.

ג'מאל זחאלקה: אהוד ברק.

ג'מאל זחאלקה: שהוא אדם מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: כשאני רואה את שניהם אני אומר:

ג'מאל זחאלקה: טוב שנתניהו נמצא לצדו, כי הוא פחות משוגע ממנו.

ג'מאל זחאלקה: זאת יש להגיד.

ג'מאל זחאלקה: זאת יש להגיד.

ג'מאל זחאלקה: אבל הוא יכול לגרור את האזור להרפתקה צבאית נוראית.

עינת וילף: מתי הוא – – –

ג'מאל זחאלקה: אוה.

עינת וילף: מתי?

עינת וילף: הרי זה סתם דיבורים.

ראובן ריבלין: ובכן, הואיל והוא סיים את זמנו, לא כדאי להפריע לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, לסכם, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת מותירה מאחוריה הרבה מלים יפות, אבל מצד שני במלים, בהופעות בטלוויזיה, בעיתונות, אבל על הקרקע, האדמה חרוכה – יותר התנחלויות שסותמות את הגולל על כל אפשרות להגיע להסדר מדיני, ופערים חברתיים הולכים וגדלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שהממוצעים שמדברים עליהם מנסים לכסות, אבל אי-אפשר לשכנע אדם שהוא יותר עני היום, שטוב לו יותר.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים בשם הליכוד הוא חבר הכנסת אקוניס, ולאחר מכן ישיב לכל המתדיינים – מי משיב, כבוד המשנה?

ראובן ריבלין: המשנה לראש הממשלה, אתה משיב?

ראובן ריבלין: לא אתה.

ראובן ריבלין: טוב, ישיב, ואם לא – נעבור להצבעות כמובן.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: יש שר משיב?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דבר כזה עוד לא קרה בכל שנות קיומה של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: מפלגת האופוזיציה הראשית לא רוצה בחירות.

אופיר אקוניס: קדימה מתנגדת לדבר הדמוקרטי ביותר שכל אופוזיציה נורמלית רוצה בו מיום כינון הממשלה – בחירות כלליות.

רוני בר-און: אקוניס, זו ההזדמנות האחרונה בכנסת לדבר אמת.

רוני בר-און: הזדמנות אחרונה.

ראובן ריבלין: לשבת.

אופיר אקוניס: אדוני, דבר כזה עוד לא היה בתולדות הפוליטיקה בישראל, 64 שנים.

אופיר אקוניס: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, קבעתם כבר כמה תקדימים הזויים בבית הזה, אבל דבר כזה, איוולת כזו.

אופיר אקוניס: אתה יודע, זה חוסר כבוד למוסד האופוזיציה.

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: מה קרה?

אופיר אקוניס: הרי בחירות, חבר הכנסת שי, הן אבן יסוד ברצונה של כל אופוזיציה לייצר אלטרנטיבה, להציע חלופה שלטונית.

אופיר אקוניס: שלוש שנים וחצי לא הצלחתם לעשות זאת – אפילו יום אחד.

אופיר אקוניס: עכשיו, החלפתם יושב-ראש, חשבתם שהשתניתם.

אופיר אקוניס: היום, זה כבר ברור לכולם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הבעיה היא לא מי עומד בראש קדימה, הבעיה היא קדימה.

רוני בר-און: פתרת את הבעיות של הליכוד – – –

אופיר אקוניס: אתם בטח שואלים את עצמכם איך הגעתם לזה.

רוני בר-און: דבר אמת פעם אחת.

רוני בר-און: דבר אמת.

ראובן ריבלין: תודה, חברים.

ראובן ריבלין: הוא צריך לסיים.

רוני בר-און: זה היום האחרון של הכנסת.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני, איך קדימה הגיעה לזה?

אופיר אקוניס: יש הרבה תשובות, אבל הדוגמה הטובה ביותר, האקטואלית ביותר, היא הניסיון העלוב שלכם, הנמוך, הרדוד, לעשות סיבוב על חוק טל.

אופיר אקוניס: שוב, שיקול פוליטי גובר על כל דבר אחר.

נחמן שי: מה אתה אומר?

אופיר אקוניס: מר מופז, שיצא מן האולם, במו-ידיו, אדוני – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אתה הצבעת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, על הארכת חוק טל.

נחמן שי: מה אתה אומר?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, מה קרה?

אופיר אקוניס: אתה הצבעת על הארכת חוק טל – –

רוני בר-און: אתה תמכת – – –

אופיר אקוניס: – – לא בכמה חודשים.

ראובן ריבלין: רבותי, אני אתחיל לקרוא לסדר, כי אחרת הוא ילמד מכם והוא יעשה אותו דבר אחרי זה.

ראובן ריבלין: לא, אני לא מרשה.

קריאה: – – – לחזור לאופוזיציה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ממשלת קדימה – היה דבר כזה; עצוב, אבל היה.

אופיר אקוניס: בפברואר 2007 התקיימה הצבעה במליאת הממשלה, והשר מופז תמך.

רונית תירוש: חמש שנים.

רונית תירוש: חמש שנים.

אופיר אקוניס: אתם באים להטיף לנו מוסר?

רונית תירוש: חמש שנים נגמרו.

אופיר אקוניס: אתם חושבים שהציבור לא מספיק חכם?

אופיר אקוניס: עכשיו, מר מופז הולך ומבקר באוהל.

אופיר אקוניס: הם מגחכים עליהם.

רונית תירוש: ממש לא.

אופיר אקוניס: ממש כן.

רונית תירוש: הם לועגים לראש הממשלה – – –

אופיר אקוניס: מנסים לרכוב על גבם של המילואימניקים בניסיון נואש לגרד עוד חצי מנדט.

אופיר אקוניס: הרי הציבור יודע שאתם לא נלחמים למענו, לא למען מעמד הביניים, אלא למען דבר אחד אתם נלחמים וזה נכון – למען הישרדותה של קדימה.

אופיר אקוניס: אבל זה כבר כנראה לא יקרה.

אופיר אקוניס: מי שיוביל את השוויון בנטל, את החוק לשוויון בנטל, זו הממשלה הבאה, ממשלת הליכוד.

רונית תירוש: למה לא היום?

רונית תירוש: למה לא היום?

אופיר אקוניס: גברתי, אתם תדברו על צדק חברתי, ואנחנו נמשיך לפעול על מנת לממש אותו.

אופיר אקוניס: ברוך השם, אדוני היושב-ראש, יש הישגים לא מעטים שהממשלה בראשות הליכוד מציגה לציבור.

רונית תירוש: אז למה לא היום?

ראובן ריבלין: אם את תקראי, הוא ידבר פה עד שתגמרו לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: את רוצה שיישאר פה?

ראובן ריבלין: אין בעיה.

רונית תירוש: שיענה.

רונית תירוש: שיענה.

רונית תירוש: שיענה.

רונית תירוש: למה לא היום?

אופיר אקוניס: הם לא ממהרים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, נא לסיים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לחבר הכנסת שי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, נא לסיים.

אופיר אקוניס: אני הופרעתי, אדוני, ואני מבקש – – –

ראובן ריבלין: אתה מבקש, ואני אתן לך.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: יש לך דקה נוספת.

ראובן ריבלין: מספיק.

רונית תירוש: למה לא לבטל את חוק טל היום?

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: חינוך חינם מגיל שלוש – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: העלאת שכר מינימום – צדק חברתי.

שלמה מולה: זה לא יעזור לכם.

יעקב אדרי: – – – מאפשרים לו את זה.

אופיר אקוניס: רכבות מהירות וכבישים לפריפריה – מבית-שאן עד נתיבות, שדרות, אופקים ודימונה בדרום – צדק חברתי.

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: רפורמות מקיפות בסלולר – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: השקעות עתק בהשכלה הגבוהה – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: טיפול שורש במסתנני העבודה שגוזלים את מקומות העבודה של החלשים ביותר – את מקומות העבודה של מי הם גוזלים, המסתננים בדרום תל-אביב?

אופיר אקוניס: תצאו לשם ותראו מה קורה שם.

אופיר אקוניס: תעשו פעם סיבוב – צדק חברתי.

רונית תירוש: זה הכול במדינה שלנו?

ישראל חסון: די, תפסיק לצעוק, אופיר.

ישראל חסון: די, די.

אופיר אקוניס: אחריות ניהול הכלכלה – אחריות, אחריות.

אופיר אקוניס: זו מלה שלא ידועה לכם.

אופיר אקוניס: אחריות בניהול הכלכלה.

רחל אדטו: – – –

ישראל חסון: מה אתה מדבר?

ישראל חסון: מה קרה לך?

ראובן ריבלין: ולסיום.

אופיר אקוניס: אדוני, לסיום: חברי האופוזיציה – – –

רחל אדטו: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו לא מצביעים אי-אמון באופוזיציה.

אופיר אקוניס: נכון מאוד, לגמרי.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: חברי האופוזיציה, חברי קדימה – –

ראובן ריבלין: רבותי, הבחירות מתחילות אולי ממחר – לא מהערב.

ראובן ריבלין: מספיק.

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: – – הציבור יודע להעריך עשייה אמיתית.

אופיר אקוניס: ב-4 בספט

אופיר אקוניס: מבר אתם תיווכחו שוב שהעם רוצה להמשיך בדרך שלנו – בדרך הליכוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, נא להירגע.

ראובן ריבלין: קודם כול, נא להירגע.

ראובן ריבלין: יש הצבעות אי-אמון, הצבעות רציניות.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמע סיכום מפי המשנה לראש הממשלה, השר משה בוגי יעלון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, לפני ההצבעות אנחנו נשביע את חבר הכנסת החדש.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: השר בוגי יעלון עלה כבר.

ראובן ריבלין: רגע, רגע.

ראובן ריבלין: אם השר – – –

גלעד ארדן: – – –

משה יעלון: לא.

משה יעלון: עלה, עלה.

ראובן ריבלין: הכבוד הוא הכבוד של השר וגם של הכנסת, ולכן אם קראתי לך, אדוני, הרי – אדוני כמובן ידבר כל מה שהוא צריך, ובאותו רגע שהוא יסיים אנחנו נעבור להצבעה.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמענו היום הצעות אי-אמון כבשגרה, הן באשר לטענות ביחס לאי-שוויון בנטל והתחמקות הממשלה מהחלת חובת גיוס לכול, הן באשר לנושאים מדיניים, חברתיים וכלכליים והן באשר לשאלות בנושא ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

משה יעלון: אנחנו אכן לקראת סיכום תקופת כהונתה גם של הכנסת השמונה-עשרה וגם של הממשלה, כמובן כממשלת מעבר עד לבחירות הבאות, ונדמה לי שבהחלט אפשר לבצע את הסיכום כאן בעיקר לגבי הישגי הממשלה.

משה יעלון: אין ספק שלא כל האתגרים העומדים בפנינו נפתרו.

משה יעלון: אין מצב כזה.

משה יעלון: אבל בהחלט ניתן להסתכל לאחור, לשלוש השנים האחרונות, להישגי הממשלה שבגינם משום מה סיעות הכנסת של האופוזיציה החליטו להגיש היום הצעות אי-אמון.

משה יעלון: התחום הראשון הוא התחום הכלכלי.

משה יעלון: במקרו-כלכלה, אין ספק שכלכלת מדינת ישראל של היום היא כלכלה חזקה על-פי כל הקריטריונים, גם בגיבוי של ארגונים בין-לאומיים באשר לדירוג האשראי של מדינת ישראל, הן ביחס לנתונים של התוצר המקומי הגולמי, הן של הגירעון, הן של האבטלה הנמוכה; בהחלט הישגים שניתן להשתבח בהם בהסתכלות לאחור על שלוש השנים האחרונות.

משה יעלון: זאת, לנוכח הסערה העולמית, באירופה ואפילו בארצות-הברית, לגבי הקשיים הכלכליים שמתגלים שם.

משה יעלון: אין ספק שהממשלה יכולה להשתבח בהישגיה לנוכח ניהול מדיניות אחראית ששמרה על גודל הגירעון, לא אפשרה חריגה תקציבית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, אני מציע, כי עוד כמה דקות אני מצביע.

ראובן ריבלין: הרי השר לא ידבר דברים שהם לא לעניין, וברגע שהוא מסיים אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לכם לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

משה יעלון: – – – ומדיניות שהשקיעה השקעות נכונות בתשתיות, גם בתשתיות פיזיות כמו בתחבורה, כבישים, מחלפים, מסילות ברזל, וגם בתשתיות אנושיות כמו ההשקעות של הממשלה בחינוך באופן חסר תקדים ביחס לשנים האחרונות, החל במה שאישרנו לאחרונה כחינוך חובה, כחינוך חינם, בגיל שלוש-ארבע ועד להשכלה הגבוהה ותוכנית חומש של 7.5 מיליארדי ש"ח – תוכנית חסרת תקדים שהתחלנו ליישם כבר לפני שנתיים.

משה יעלון: וכשמסתכלים על פעילויות אחרות של משרדי הממשלה – אם הגנת הסביבה, אם תרבות, אם הישגיה של מדינת ישראל במדע, בטכנולוגיה ובהיבטים אחרים, תיירות – בהחלט אפשר להשתבח בכל תחום, וגם בתחום המדיני-ביטחוני.

משה יעלון: דובר פה לפני דקות ספורות על ההרפתקאות; ממשלת ישראל הנוכחית לא יזמה שום הרפתקה צבאית, ובעצם בהסתכלות סביב, על גבולותינו, בהחלט אפשר לציין שהגבולות שקטים.

משה יעלון: איננו מתעלמים מזה שחלק מההישגים נובע מפעילויות שנעשו בעשור האחרון, ולא רק תחת ממשלתנו, אבל ניהול מדיניות אחראית מרתיעה גם כלפי צפון, גם כלפי דרום, פעילות סיכול נמשכת ביהודה ושומרון, כל אלה מביאים למצב ביטחוני שבהחלט אפשר להשתבח בו.

משה יעלון: גם בתחום המדיני – הניסיונות לגרור אותנו לכל מיני מחוזות שבעבר הביאו אותנו למדרונות חלקים עקב חוסר עמידה של ממשלות ישראל, אם בנושא הישראלי-פלסטיני או בנושאים אחרים – למדו בעולם להעריך את עמידתנו בתחומים האלה.

משה יעלון: אנחנו כבר לא שומעים את האמירה המופרכת, שכאילו הצרות של המזרח התיכון נובעות מהסכסוך ישראלי-פלסטיני, אמירות ששמענו גם בתחילת כהונתה של הממשלה.

משה יעלון: היום ברור לכל מי שעיניו בראשו בעולם, כולל ידידינו באשר הם, מעבר לים או מעבר לאוקיינוס, שמי שרוצה לנסות לייצב את המזרח התיכון צריך להתמודד עם האיום האירני.

משה יעלון: זה לא היה מובן מאליו אפילו עד לפני כמה חודשים.

משה יעלון: מניסיוני, בביקורי בבירות שונות במערב, כולל בארצות-הברית, הנושא האירני לא היה בראש סדר-היום העולמי, והיום ללא ספק הוא בראש סדר-היום העולמי, שם הוא צריך להיות, משום שמי שחשב שהסכסוך הישראלי-פלסטיני הוא מקור האי-יציבות במזרח התיכון מייד הטיל את האחריות ואפילו את האשמה עלינו.

משה יעלון: היום כבר לא כל כך מהר מטילים את האחריות, ודאי לא את האשמה, עלינו, לא בעניין הסכסוך הישראלי-פלסטיני ולא בעניין מקומו ביחס להשלכות שלו על היציבות במזרח התיכון, או השפעתו על מצב הביטחון בעולם.

משה יעלון: ברור לחלוטין שהמשטר האירני הוא הגורם המדרבן, המסית והמניע של עיקר הפעילות, פעילות הטרור באשר היא, בין שזה באפגניסטן – המשטר הזה מסייע לגורמים באפגניסטן, בין שזה כדי להקיז דם, בעיקר של כוחות קואליציה או של גורמי משטר שם שרוצים לייצב את אפגניסטן, סיוע כספי, סיוע בנשק, סיוע בידע של טרור, באימונים – לא קשור לסכסוך הישראלי-פלסטיני בשום פנים ואופן.

משה יעלון: זה המצב גם בעירק, אותו משטר אירני מסייע גם לשיעים וגם לסונים בעירק להרוג אלה את אלה, להרוג כוחות קואליציה, אם הם ישנם שם, כוחות ביטחון עירקיים.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, בעוד דקה אנחנו עוברים להצבעות.

משה יעלון: וזה נכון לבחריין, גם שם המשטר הזה מעורב באופן שלילי, על-ידי תמיכה בשיעים, שמאתגרים את המשטר הפרו-מערבי, או בתימן.

משה יעלון: בלבנון, מוכר מן העבר, חווינו את זה – הסיוע ל"חיזבאללה", גם בכסף, גם בנשק, גם בידע של טרור, גם באימונים.

משה יעלון: נכון גם לזירה הפלסטינית, בעיקר בעזה – סיוע ל"חמאס", ל"ג'יהאד האסלאמי" הפלסטיני, ל"ועדות ההתנגדות", ובוודאי היום גם בסוריה – נקיטת העמדה והסיוע המסיבי למשטר העלאווי נגד הסונים.

משה יעלון: וכך מסתבר לעולם שכנראה אנחנו צודקים, שזה לא בגלל הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ובוודאי לא בגללנו.

משה יעלון: ולכן ההישגים הללו בהצבת האתגרים כפי שהם – לא רק לגבינו, אלא לגבי העולם המערבי, שהמשטר האירני בעצם מגדיר אותו כשטן הגדול – אמריקה, שזה העולם המערבי בהובלת ארצות-הברית, ולא אנחנו, כגורם לאי-יציבות, אלה הישגים שהם אינם של מה בכך, הישגים בתחום המדיני-ביטחוני שאני מקווה שמפירותיהם ניהנה לטווח ארוך.

משה יעלון: ולכן, כאשר מדברים על הבעת אי-אמון בממשלה, כאשר ההישגים הם כאלה, נראה לי שמיותר, וברור לחלוטין שהסיבות הן יותר פוליטיות מאשר מהותיות.

משה יעלון: אני מקווה שכשם שהובלנו את הממשלה ואת מדינת ישראל להישגים בקדנציה הזאת, כך לאחר הבחירות נמשיך להוביל להישגים רבים יותר בקדנציה הבאה.

משה יעלון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למשנה לראש הממשלה השר משה בוגי יעלון.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות, אבל לפני כן אנחנו נאפשר לחבר הכנסת החדש, חבר הכנסת יובל צלנר.

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת צלנר נכנס לתפקידו ביום חמישי בצהריים, בשעה 12:47 – כולם ישבו, אני אזמין את חבר הכנסת צלנר – יובל – לעלות לדוכן הנואמים.

ראובן ריבלין: נא ללוות אותו בפעם הראשונה, אדוני הסדרן.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותה של חברת הכנסת ציפי לבני, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, י"א באייר התשע"ב, 3 במאי 2012 למניינם, בשעה 12:47, בא במקומה חבר הכנסת יובל צלנר.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, וסעיף 2 לחוק הכנסת, אני מזמין אותך לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יובל צלנר, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

ראובן ריבלין: זה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יובל צלנר: מתחייב אני.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת צלנר.

ראובן ריבלין: יובל, הבמה לרשותך.

ראובן ריבלין: אתה יכול במשך שלוש דקות לשאת את נאומך הראשון בכנסת ישראל.

יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני ניצב כאן היום נרגש מגודל המעמד, נפעם מהאחריות שנפלה בחלקי, נכון לקיים את הבטחתי לשמור אמונים למדינה שבה גדלתי, שבה התחנכתי, ואשר למענה נלחמתי ואף נפצעתי.

יובל צלנר: לפני קרוב לשבע שנים הצטרפתי לראש הממשלה אריאל שרון, שהקים את מפלגת קדימה.

יובל צלנר: הצטרפתי לאריק מתוך אמונה בדרך והערצה לאיש.

יובל צלנר: ייאמר מייד, הדרך שאליה יצאנו בשנת 2005 אינה דרכו של איש אחד, זוהי דרך של תנועה, של שותפות ושל אידיאולוגיה, זוהי דרך של חברים לרעיון.

יובל צלנר: סיפור חיי, כנצר למשפחת חלוצים בוני הארץ, נכדו של סגן-אלוף צבי צלנר, מייסד גדוד הצנחנים ומפקדה הראשון של הפנימייה הצבאית שליד בית-הספר "הריאלי" בחיפה, בן 34, עורך-דין, נכה צה"ל, בן מעמד הביניים.

יובל צלנר: ככזה, מחויב אני להתמודד עם הסוגיות המרכזיות הניצבות כיום על סדר-היום הציבורי – חלוקה צודקת ושוויון בנטל, אותה סוגיה שהממשלה בחרה להתחמק ממנה ולהתעלם ממנה, אותה סוגיה שגוררת אותנו כעת לבחירות.

יובל צלנר: בתפיסת עולמי אני מאמין כי על כל אזרח מוטלת החובה – והזכות – לתרום למדינת ישראל.

יובל צלנר: במסגרת שירותי במועצה לביטחון לאומי ריכזתי את עבודת ועדת-עברי לשירות אזרחי, ועדה שהמלצותיה אומצו בשנת 2004 על-ידי ראש הממשלה שרון ושר הביטחון שאול מופז.

יובל צלנר: השניים הפגינו נחישות ואומץ ציבורי שעה שהכריזו על מודל חדש והגיוני של שירות אזרחי, מודל אשר נותן מענה לכל חלקי החברה – מודל שנותן מענה לחרדים, לערבים, ואפילו לסרבני השירות.

יובל צלנר: נכבדי, זהו הרגע שבו צריך להחליף את הססמאות ואת הפופוליזם לתוכן ממשי.

יובל צלנר: במדינת ישראל של שנת 2012 ראש ממשלה אינו יכול להיות נער פוסטר.

יובל צלנר: במדינת ישראל של שנת 2012 נפנופי ידיים וקריאה שוטפת מטלפרומפטר אינם קריטריונים למנהיגות.

יובל צלנר: לא פה.

יובל צלנר: לא בישראל.

יובל צלנר: שלא נתבלבל.

יובל צלנר: החיים האמיתיים אינם מתרחשים במרחב האינטרנטי או על מסך הטלוויזיה.

יובל צלנר: בחיים האמיתיים לא די להיות ראש ממשלת מדינת "פייסבוק" או שר החוץ בממלכת "טוויטר".

יובל צלנר: בחיים האמיתיים ישראל זקוקה לאלטרנטיבה אמיתית ובת-קיימא.

יובל צלנר: אדוני ראש הממשלה, אתה לימדת אותנו על גבי גרפים ושקפים שהרזה לא יכול לשאת עוד את השמן, ושאנו ניצבים בפני איום קיומי ממשי; אני מסכים אתך.

יובל צלנר: אך באותה נשימה – עם ישראל זקוק למנהיגות אחרת; מנהיגות שתדע להתמודד עם האתגרים באופן שקול, אחראי, מנוסה, מאחד.

יובל צלנר: קדימה, בראשות רב-אלוף במילואים שאול מופז, היא היחידה שיכולה.

יובל צלנר: כיום, כחבר הבית, אני רואה בהתמסרותי לסוגיה של חלוקה צודקת ושוויון בנטל – שליחות.

יובל צלנר: זהו המשך ישיר לשירותי הצבאי, שירות שבו איבדתי חברים, ובראשם מפקדי הנערץ, מפקד סיירת הצנחנים, רב-סרן איתן בלחסן, זיכרונו לברכה.

יובל צלנר: גם אני שילמתי מחיר אישי כבד ונותרתי נכה לצמיתות.

יובל צלנר: למרות הכול, מעולם לא הרגשתי פראייר.

יובל צלנר: כך גם כל אחי המשרתים והתורמים.

יובל צלנר: אנו גאים לשרת את מדינת ישראל.

יובל צלנר: פראייר הוא מי שלא משרת – –

ראובן ריבלין: אני מבקש רק להפנות תשומת לב, כבוד חבר הכנסת, שאדוני יספר על עצמו, כי בוודאי בעוד דקות אחדות, כאשר אנחנו ניכנס לקריאה ראשונה של החוק הראשון – ואני כבר יודע שאתה למדת היטב, תוכל לדבר על כל הנושאים הפוליטיים.

יובל צלנר: מצוין.

ראובן ריבלין: אני פשוט לכבודה ולכבודך, בעיקר.

יובל צלנר: אני – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר לך שאנחנו מוגבלים, כי אתה מקבל את ההזדמנות לומר את דברך, ויש לך רקורד נהדר למרות גילך הצעיר.

יובל צלנר: תודה.

יובל צלנר: – – אולם לא ייתכן כי יהיה מי שיישא בנטל, ישרת בצבא ובמילואים, ישלם מסים ויתמודד עם הקשיים היומיומיים בעוד אחרים עומדים מנגד.

יובל צלנר: זו איננה סולידריות יהודית, אלה אינם ערכינו.

יובל צלנר: בחזוני, אני מאמין גדול ביכולת שלנו לאחד שורות – שכם אל שכם, חילונים וחרדים, יהודים, ערבים ודרוזים – בהבנה ובהתחשבות הדדית.

יובל צלנר: כולנו חייבים לפעול יחד לנוכח האתגרים.

יובל צלנר: אני שמח לראות צעירים כמוני מתעוררים לפעילות חברתית ומחאה ציבורית, אך במקביל נדרשת עוד עשייה, מכאן, מהבית הזה – וזוהי שליחותי.

יובל צלנר: אני אעשה הכול בזמן שנותר לכנסת הנוכחית על מנת לקדם מאבק ציבורי צודק זה, וכמובן, אמשיך את העשייה בכנסת הבאה.

יובל צלנר: על כך אמר כבר אלברט איינשטיין: הטוב והמעולה שבנפש האדם יכול לצמוח ולגדול רק במידה שיהא האדם מחובר לציבור ומעורה בו.

יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, לפני שאסיים, אני נכנס לכהן כחבר כנסת בזמן פציעות, אבל אני לא מצטער על כך שאנו ערב בחירות.

יובל צלנר: הבחירות הללו חשובות יותר מהזמן שאני אהיה בכנסת הנוכחית ונכון שיתקיימו.

יובל צלנר: אני מביא את קולם של הצעירים, אני מביא את קולם של החיילים, של אנשי המילואים, את קולם של נוטלי המשכנתאות ובני מעמד הביניים הקורסים תחת הנטל – אלה הנושאים שעל סדר-היום הציבורי שיעצבו את פניה של החברה הישראלית לדורות הבאים ובגינם אנו חייבים ללכת לבחירות; כי חברה שהפערים החברתיים בה גדולים מבכל מדינה אחרת בעולם המערבי חייבת ללכת לבחירות; חברה שאין בה צדק ומבוססת על צדקה חייבת ללכת לבחירות; חברה שהכלכלה בה נהפכה למטרה ולא לאמצעי חייבת ללכת לבחירות; חברה שרוצים שלום וביטחון אישי, לא ססמאות ונאומים חלולים, חייבת לדרוש בחירות.

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: לא מפריעים בנאום הראשון, חברת הכנסת רגב.

יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לנצל מעמד מכובד זה ולהודות מקרב לב להורי, דני ודבורה; לאחיותי, טל ועדי; לזוגתי דפנה – שליוו אותי, תמכו בי והעניקו לי את הכלים להתייצב כאן היום כנציגו של העם בישראל.

יובל צלנר: אני רוצה להודות לחברי בקדימה ומחוצה לה על שתמכו בי במסירות ועזרו לי להגיע למעמד זה.

יובל צלנר: זכות גדולה נפלה בחלקי להיות חבר בכנסת ישראל, ובכוונתי לממש אותה לעוד שנים רבות.

יובל צלנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לך, שאתה זכית לשיא בכנסת, שכן למעט חברי הכנסת בישיבה הראשונה כשהם מושבעים כולם יחד, אתה חבר הכנסת הראשון ש-113 איש, שלא במועד של ההשבעה הרגילה, שמעו את השבעתך ואת נאומך הראשון.

ראובן ריבלין: כה לחי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יובל צלנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, להבדיל אלף אלפי הבדלות – – –

קריאה: הוא ישבור עוד שיא.

ראובן ריבלין: לא לא, זה פנינה רוזנבלום כבר שברה.

ראובן ריבלין: זיכרונו לברכה

ראובן ריבלין: רבותי, אדוני ראש הממשלה, להבדיל אלף אלפי הבדלות, מכובדי, חברי הכנסת, אדוני ראש האופוזיציה – טוב, ניתן, פשוט אני רוצה להזכיר חבר כנסת שהלך לעולמו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא, אני לא רוצה להזכיר כאשר – רבותי, אנחנו חייבים להזכיר את חבר כנסת דינשטיין שהלך לעולמו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, מכובדי חברי הכנסת, לפני כשבוע הלך לעולמו חבר הכנסת השישית והשביעית מסיעת העבודה, המערך, ד"ר צבי דינשטיין ז"ל, ממעצבי דור המדינה ומי ששימש כסגן שר הביטחון במלחמת ששת הימים וכסגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: צבי דינשטיין, זיכרונו לברכה, היה ממלח הארץ, מהדמויות שבנו מן המסד את השלד הכלכלי-ביטחוני של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הוא היה שותף בבניין כוחו של צה"ל בשנותיו הראשונות במסגרת פעילויות רכש ענפות ברחבי אירופה, והיה מאלו שהובילו מהלכים פורצי דרך לצמצום הריכוזיות של הכלכלה הישראלית.

ראובן ריבלין: פעולותיו, הן במשרד האוצר והן במשרד הביטחון, נעשו רוב הזמן הרחק מעיני הציבור, והביאו לביסוסה של מדינת ישראל כמעצמה כלכלית וביטחונית.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל והעם בישראל חייבים לו חוב עצום, חוב שחלקו יישאר עלום לנצח.

ראובן ריבלין: אני שולח מכאן תנחומים למשפחתו הענפה – לאמו, לילדיו, לנכדיו ולניניו, לאחיו ואחותו ובני ביתם.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אבקש מחברי הכנסת לקום לדקה דומייה, רבותי.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: ) תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: פגיעתה בשוויון בנטל והתחמקותה מהחלת חובת גיוס לכול;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כישלונה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני;

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצבעות על הצעות האי-האמון אשר שמענו היום.

ראובן ריבלין: נצביע ראשונה על הצעת סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בנושא: ממשלת נתניהו פוגעת בשוויון בנטל ומתחמקת מהחלת חובת גיוס לכול.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 63 נמנעים – 1 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 44 בעד, 63 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-האמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: השר בגין, אני לא יודע למה אתה נמנעת, אבל ודאי – כנראה טעית.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה לומר שאתה – – –

זאב בנימין בגין: – – –

ראובן ריבלין: כי אחרת ישאלו רבים: מדוע נמנע בגין?

זאב בנימין בגין: התכוונתי להצביע נגד.

קריאה: הוא יודע למה.

ראובן ריבלין: הוא התכוון להצביע נגד, אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השר בגין הודיע שהוא התכוון להצביע נגד, אבל אינני משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו להצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת ברכה: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ומי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–בל"ד–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 65 נמנעים – 1 הצעת סיעות חד"ש–בל"ד–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 65 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: מה קורה פה?

ראובן ריבלין: לא, אין לנו נמנעים.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מדוע – שי חרמש נמנע, סליחה.

ראובן ריבלין: אני קובע שברוב של 65 נגד 41, ואחד נמנע, הוסרה הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת העבודה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג, בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 62 נמנעים – 1 הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 בעד, 62 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון האחרונה, והיא הצעת האי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת אריה אלדד, בנושא: כישלונה של הממשלה בהכשרת ההתיישבות היהודית ביהודה ובשומרון, כוונתה להרוס יישובים והקפאת הבנייה ביישובים העירוניים ובירושלים.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה – 6 נגד – 62 נמנעים – 23 הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שישה בעד, 62 נגד, 23 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מניחים לשעה קלה את סדר-היום השוטף ועוברים ליום הרצל.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, אדוני ראש האופוזיציה שאול מופז, שרים, חברי כנסת, בני משפחת הרצל, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, פרופסור אריה פלדשטיין, מכובדי כולם, אנו מציינים כעת, בישיבה מיוחדת, את יום הולדתו של חוזה המדינה בנימין זאב תיאודור הרצל.

ראובן ריבלין: מערכת בחירות סוערת עומדת במרכזו של רומן החלומות של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד – תל-אביב".

ראובן ריבלין: מערכת בחירות שנראה שנלקחה ממציאות ריאלית.

ראובן ריבלין: הרצל מספר על שתי מפלגות הנאבקות על שליטה במקום הקרוי "כפר חדש".

ראובן ריבלין: מחד גיסא, מפלגתו של גאייר, ומאידך גיסא, מפלגתו של ליטבק.

ראובן ריבלין: מי שאינו יהודי, כך תובעת מפלגתו של גאייר, לא יתקבל לחברה החדשה ולא יוכל להיות חבר בכפר החדש.

ראובן ריבלין: ולעומתם, מודיעה המפלגה השנייה: כל מי שמתמסר במשך שתי השנים לשירות החברה החדשה, כפי שנקבע בתקנות, הרי הוא רשאי להיות בה חבר, בלי כל הבדל לאום או דת.

ראובן ריבלין: הרצל לא בדה מלבו את מערכת הבחירות בכפר החדש.

ראובן ריבלין: היכולת לנתח את המציאות בצורה מדויקת, האפשרות לחזות את הנולד טרם התרחשותו, הרגישות לתמורות הסוערות מתחת לפני השטח, היו מתכונות היסוד של חוזה המדינה.

ראובן ריבלין: הדגיש זאת, אדוני ראש הממשלה, יותר מכול, הפרופסור בנציון נתניהו, זיכרונו לברכה, שהיום מלאו שמונה ימים להסתלקותו.

ראובן ריבלין: כך, למשל, טען פרופסור נתניהו כי רדיפת היהודים, תחושת הסכנה, החשש מפני אסון המאיים על יהדות אירופה, היו הגורמים המרכזיים שהניעו את הרצל לפעולה.

ראובן ריבלין: בחושיו החדים הרצל חש, יותר מכול, את העיירה הבוערת, את האדמה הרועדת ונשמטת תחת רגלי הקיום היהודי בגולה.

ראובן ריבלין: רבים היו עדים למשפט דרייפוס, אך הרצל ידע לזהות במשפט דרייפוס את הדפוס המכונן של האנטישמיות המודרנית, את תחילתו של עידן חדש ומאיים – לא את סופו.

ראובן ריבלין: הליברלים הנאיבים בני דורו של הרצל האמינו אמונה עמוקה בסובלנות ובקדמה.

ראובן ריבלין: הם חשבו כי ביכולתן של הדמוקרטיה והחירות להתגבר על כל המכשולים ולהשכין שלום נצחי.

ראובן ריבלין: הם ראו בדמוקרטיה ובחירות מרפא לתחלואי כל בני-האדם.

ראובן ריבלין: הם לא היו מסוגלים לראות את הדם הרע המבעבע מתחת למסווה הדמוקרטי.

ראובן ריבלין: לעומתם, הרצל, בעל החושים החדים, שהיה עד למערכת בחירות סוערת לראשות עיריית וינה, ידע גם ידע שחירות פוליטית משחררת עננים רעילים של אנטישמיות ושנאת זרים.

ראובן ריבלין: הוא צפה בדאגה, אדוני יושב-ראש הקואליציה, איך בחירות הן הליך מקצין – ומקצין מתחים בעיקר; איך צומח על גל ההסתה – הסתה פופוליסטית אנטישמית – איש בשם קרל לואגר, המפנה את כל חציו כלפי היהודים.

ראובן ריבלין: נבחרי הציבור, כך הכיר הרצל, נאלצים להחניף להמונים במסגרת המאבק לגייסם למערכה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, רוויזיוניסט בן רוויזיוניסט, הרצל היה גם אחד האנשים אשר הנחה אתנו, והוא ודאי לא היה מעז, בקונגרס השישי, להפריע לך אם אתה היית מדבר.

ראובן ריבלין: הניסיון להחניף להמונים בא על-חשבון קבוצות חלשות, מיעוטים לאומיים, או דתיים, או זרים.

ראובן ריבלין: אדוני, ראש האיחוד הלאומי, שהרצל גם אותו הנחה, ודאי יודע מה שהרצל ידע.

ראובן ריבלין: הרצל ידע שהציונות כתנועה לאומית נולדה מתוך התמודדות עם מגבלותיו של הליברליזם האירופי, אותו ליברליזם נאיבי.

ראובן ריבלין: הרצל האמין שתמיכה עיוורת בדמוקרטיזציה של אומות לא תביא לידי עודף סובלנות ולא תפתור את שאלת היהודים.

ראובן ריבלין: הרצל הבין שפעמים רבות אנשים אשר יגיעו מכל קצווי העולם לישראל ויזכו להיבחר כחברי הכנסת ודאי יוקירו ויעריכו את פעולתו הציונית הראשונה, ולא יפריעו, בצורה קצת מביכה, כאשר אנחנו מקיימים בכנסת ישראל – עוד על-פי חוק – את יום הזיכרון להרצל.

ראובן ריבלין: בוודאי חלם הרצל שיבואו יהודים מכל העולם – מתימן, מאוקראינה, מאירופה, מאמריקה – ייבחרו לכנסת ולא יפריעו בזמן שאנחנו מקדשים את זכרו.

ראובן ריבלין: הרצל הבין שפעמים רבות גלי ההדף של דמוקרטיה מהירה, חסרת איזונים ובלמים, מתמקדים בשנאת האחר, ממש כפי שהיינו אנו עדים באירועי השנה האחרונה במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: לכן בחר הרצל לשלב באוטופיה שלו מציאות שאיננה אוטופית כל עיקר – מערכת בחירות דמוקרטית על שלל אתגריה וסכנותיה.

ראובן ריבלין: הוא לא התכחש לסכנות שבדמוקרטיה, לסכנה שבמערכת הבחירות הדמוקרטית, הוא התעמת אתן.

ראובן ריבלין: הרצל היה משוכנע שתנועה שנולדה מתוך החוויה של שנאת הזר, מתוך תחושת האנטישמיות בגלגולה המודרני, תדע להעניק חוקה אחת לגר ולאזרח הארץ.

ראובן ריבלין: בימים אלה, שבהם נכנסת מדינת ישראל למערכת בחירות, עלינו לשים את לבנו, מנהיגי כל המפלגות ואנשי כל המחנות, ללקח הפשוט של הרצל: עלינו להישמר לבל נידרדר להקצנה ולפופוליזם רדיקלי; לבל נתמכר לתחושה שהמטרה מקדשת את האמצעים, ושהאמצעים כולם כשרים.

ראובן ריבלין: המחלוקות בינינו ראויות לדיונים מעמיקים ומפרים.

ראובן ריבלין: הליכי הבחירות אינם דבר שלילי, הם חלק בלתי נפרד מהתגשמות החלום, חזונו של הרצל.

ראובן ריבלין: עלינו להיזהר – אדוני ראש בית"ר בעבר – מהסכנות האורבות לדמוקרטיה: ההסתה, הנטייה להשתלח במיעוטים לאומיים או דתיים.

ראובן ריבלין: חזונו של הרצל להקים בית לאומי בארץ-ישראל – שבו חברי הכנסת אקוניס ודנון ישמשו חברי כנסת ויפקדו את הכנסת ביום שבו תזכור את הרצל – איננו יכול להיות שלם בלי להזכיר את חובתנו כלאום שחווה על בשרו את שנאת הזר, לשמור על כבוד האדם ולכבד את זכותו לפעול.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לשאת דברים ליום הזיכרון לבנימין זאב תיאודור הרצל.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: לא לא, אל תזכיר – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: – – אנחנו עכשיו בישיבה – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש – ידידי ראובן ריבלין, תודה לך על דבריך, רובי – חברי השרים וחברי הכנסת, בני משפחת הרצל, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל, פרופסור פלדשטיין, ידידי, לפני שמונה ימים נפטר אבי, זיכרונו לברכה, פרופסור בנציון נתניהו.

בנימין נתניהו: אבא היה הרצליאני בכל רמ"ח איבריו.

בנימין נתניהו: הוא היה תלמיד מובהק של הרצל, והוא הטמיע אצל רבים רבים את עיקרי משנתו של הרצל.

בנימין נתניהו: הוא עשה זאת במשך – לא אוכל להגיד במשך 102 שנות חייו, אבל כמעט – הרוב המכריע של שנותיו.

בנימין נתניהו: היום, במקום לומר את דברי, דבר שאני עושה במשך שנים רבות ביום הזה, אני אחרוג ממנהגי ואקריא לכם כמה שורות מדברים שכתב אבי על הרצל, כשהיה בן 27, ב-1937 – זה היה 33 שנים אחרי פטירתו של הרצל ו-11 שנים לפני הקמת המדינה, וכמובן כמה שנים לפני מלחמת העולם השנייה ונוראותיה.

בנימין נתניהו: אני לא אחזור כאן על התיאור של הכיליון והקטסטרופה, שאבי מציין שהרצל רואה – את הדרדור מטה-מטה וההגעה להשמדה.

בנימין נתניהו: אני אקריא לכם את הסיום: הפילוסוף ג'ון לוק – הוא אומר "ג'ון לוק", הוא כמובן לא אומר "הפילוסוף", אבל "ג'ון לוק", הפילוסוף האנגלי, "אמר: 'כשהאלוהים יוצר את הנביא הוא אינו ממית את האדם שבו'.

בנימין נתניהו: ודאי שככל אדם היה גם הרצל עלול לטעות בפרט זה או אחר, למרות מה שהיה נביא.

בנימין נתניהו: כל בניינו היה מבוסס על גורם אחד – על אמונתו בעמו, על כשרונו להיגאל.

בנימין נתניהו: כלום לא הכיר עם זה?

בנימין נתניהו: כלום חי, כמו שאמר פעם נורדאו, באשליות ביחס לעם זה?

בנימין נתניהו: נכון, מלכתחילה היו לו ביחס אליו תקוות שנתבדו עד מהרה.

בנימין נתניהו: אבל אחר כך ראה הכול בבירור.

בנימין נתניהו: משה המזדקן ראה תמיד לעיניו את קורח, את עגל הזהב ואת תווי הפנים של העבדים, הוא נתייגע על-ידי כל התופעות הללו, ואף-על-פי-כן היה חייב למשוך אותם תמיד הלאה, הלאה, כי אלמלא פסק מלהאמין בעמו, בתיקון אופיו, בהחדרה של תפיסה מדינית בתוכו, לא היה נשאר בידו כלום.

בנימין נתניהו: וכך היה חייב, כשהוא מוקף זלזול והתנגדות, לסלול בעצמו, לפני עמו, כמעט בלא שום עזרה, את דרך הגאולה שלו.

בנימין נתניהו: הוא גם העלה אותו על דרך זו, הזיז אותו לפנים בתנופה אדירה, ובתנופה הזאת הוציא את נשמתו, אבל הוא מת מתוך אמונה שעמו ימשיך בדרכו.

בנימין נתניהו: "כלום טעה באמונתו?

בנימין נתניהו: כלום זה היה הגורם הבלתי-מחושב בכל תוכניתו המחושבת של הרצל?

בנימין נתניהו: ההיסטוריה של עשרות השנים הבאות תיתן תשובה על שאלה זו.

בנימין נתניהו: אבל אם אין אנו רוצים שמפעל הענקים של הרצל ירד בתוהו, אם אין אנו רוצים שמאמציו יהיו לשווא, אם הערצתנו להרצל הערצת אמת היא, נדבק בתורתו, נחרות את ציווייה על דגלנו המורם ונלבש כחומה את הרוח שביקש להלבישנו בה.

בנימין נתניהו: שהרי אם לאו, יבוא יום, אותו יום שראה הרצל בחזונו; הקודר שבימים יהיה זה, יום עֲבָרוֹת ואימה, עמנו ישקע שוב במצולת העבדות, עשוק ובזוי יהא בכל העולם כולו, ונרדף ונמוך קומה גם בארץ אבותיו; ועל מצבתו של הרצל תיחרתנה אז מלים אחדות, מלים פשוטות, שהזר, שלא ידע את תורת הרצל, לא יבין בהן הרבה, אבל אלו תהיינה אותן המלים שהוא עצמו ציווה לחרות אותן עליה ברגע שנתעורר בו הנורא שבספקות ביחס לעתידם של מאמציו: 'דעתו על היהודים היתה טובה יותר מדי!'" דעתו של הרצל על היהודים, אנחנו יודעים, לא היתה טובה יותר מדי; היא היתה מדויקת.

בנימין נתניהו: הוא העריך נכון את העוצמה בתוך עמנו, הוא ידע שהעם הזה מסוגל לעשות דברים מהפכניים.

בנימין נתניהו: אני מניח שיש מי שהיו יכולים לטעות ולחשוב שהרצל היה משיחי, אבל ההיסטוריה מוכיחה שהוא היה מאוד מציאותי, גם לגבי הסגולות שלנו.

בנימין נתניהו: ועל הסגולות האלה אומר אבי באותו מאמר: "אמונתו של העם בכוחות עצמו היא התנאי הראשון והעיקרי לכל פעולה של עזרה עצמית, לכל מאמץ כביר, לכל דרישה גדולה.

בנימין נתניהו: העולם יעריך את כוחם של היהודים רק אם הם עצמם יכירו בערכם ויאמינו בחשיבותם".

בנימין נתניהו: הרצל הבין שיש כוח לחזון.

בנימין נתניהו: הוא ידע שלאמונה יש עוצמה.

בנימין נתניהו: ובכוח האמונה, שהיה טבוע בעמנו, ובכוח האמונה המחודשת והתבונה המיוחדת שנתן לנו הרצל אנחנו הקמנו את מדינתנו, ובכוח האמונה והחזון אנחנו גם נבטיח את עתידנו.

ראובן ריבלין: תודה לראש הממשלה בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, לעלות ולבוא ולשאת דברים ביום הרצל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שאול מופז: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל, פרופסור פלדשטיין, מכובדי כולם, לפני 108 שנה דומה היה כי חשך עולמה של התנועה הציונית; מחוללה ומנהיגה הכריזמטי, בנימין זאב הרצל, הסתלק והותיר את התנועה שייסד כשהיא הלומה וכואבת, בעודה מלקקת את פצעי הקריעה שקרע בה פולמוס אוגנדה.

שאול מופז: באותה שעה קשה של יגון וייאוש היו שפקפקו ביכולתה של הציונות להתאושש.

שאול מופז: הכול נראה כה חסר סיכוי.

שאול מופז: המאמצים הסיזיפיים שבהם כילה הרצל את כוחותיו כדי להשיג צ'רטר בין-לאומי לעם היהודי על ארץ-ישראל ולגייס את התמיכה ואת ההון הדרוש משועי העם כשלו.

שאול מופז: המטרה שעליה מסר הרצל את נפשו והקריב את חיי משפחתו נראתה דמיונית וחסרת תוחלת.

שאול מופז: הנבואה שניבא בתום הקונגרס הציוני הראשון, "בבאזל הקמתי את מדינת היהודים", וההבטחה שבתוך 50 שנה לכל היותר היא תהיה למציאות, נתפסו אצל שוללי הציונות כיומרה הזויה וכמשאלת לב דמיונית.

שאול מופז: והנה, אנחנו כאן, במדינת ישראל הריבונית והחזקה, פרי החזון הציוני, חזונו של הרצל, מדינה שקמה בדיוק 50 שנה אחרי שכתב את המשפט האלמותי ביומנו בבאזל, וכנסת ישראל, בית-המחוקקים של מדינת היהודים, חולקת לו כבוד ביום הולדתו.

שאול מופז: ההיסטוריה היהודית אומרת להרצל: ניצחת.

שאול מופז: בן 44 שנה היה בנימין זאב הרצל במותו, ו-44 שנה אחרי הסתלקותו קמה מדינת ישראל.

שאול מופז: איש צעיר היה הרצל, בן 36 בלבד, כשפרסם את החוברת הצנועה "מדינת היהודים" וסבר שבכך סיים את תפקידו: "אני עצמי", אני מצטט, "אני עצמי רואה את תפקידי כגמור עם פרסומו של חיבור זה", כך כתב, אבל חזונו הצית את דמיונם של מיליוני יהודים מוכי מצוקה והשפלה ורדופי אנטישמיות, והיענותם ותקוותיהם אילצוהו ליטול את כתר המנהיגות ולהקים את ההסתדרות הציונית ואת המנגנונים הארגוניים והחוקתיים לפעולתה הממוסדת.

שאול מופז: הרצל לא המציא את הציונות יש מאין.

שאול מופז: הרעיון הציוני שכן בנפש העם בכל פזורותיו – ברוסיה ובפולין כמו בפרס ובעירק, במערב אירופה ובאמריקה כמו בצפון אפריקה ובקווקז, ובכל אתר אחר בעולם שבו עמדו יהודים יום-יום ופניהם לירושלים, ולחשו: "ותחזינה עינינו בשובך לציון".

שאול מופז: הרעיון הציוני בוטא בתפילות, בספרות, בשירה, בכיסופי הגאולה.

שאול מופז: גדולתו של הרצל היתה הן בהופעתו בעיתוי ההיסטורי הנכון והן – ובעיקר – בכך שתרגם את הרעיון לפרוגרמה מעשית, לתוכנית סדורה, לציונות מדינית.

שאול מופז: אכן, התנועה הציונית נחצבה מכוחו של רעיון עתיק יומין, אבל בהתהוותה היא היתה אביונה.

שאול מופז: רק הכורח והצדק ההיסטורי עמדו לימינה.

שאול מופז: אמצעים לא היו לה, לא הון ולא כוח פוליטי ולא אחיזה בכברת האדמה המיוחלת, ארץ-ישראל.

שאול מופז: העם שבשמו פעלה היה מפוזר, וברובו הגדול עני ודל, והיא לא היתה מצוידת בכוח צבאי להגנה ולהסרת מכשולים וסכנות.

שאול מופז: אף-על-פי-כן עובדה היא – הציונות גברה והגשימה את ייעודה.

שאול מופז: אומנם לא בדרך אוטופית כמו ב"אלטנוילנד", אלא במאבק עז, בדם ובעמל ויזע.

שאול מופז: המדינה היהודית קמה והציונות חוללה את יישוב הארץ ואת הפרחת שממותיה, את תחיית התרבות העברית ואת קיבוץ הגלויות.

שאול מופז: 64 שנותיה של מדינת ישראל ושלל הישגיה העצומים הם תולדת החזון ההרצליאני.

שאול מופז: ולא בכדי בבית הזה, המסמל את ריבונותו וחירותו של עמנו ואת אורח חייו העצמאי והדמוקרטי, חקוקה דמותו של הרצל מול עינינו בכותל המזרח.

שאול מופז: אין ספק, במובנים רבים המהפכה הציונית יצרה מציאות העולה על כל דמיון, ואף מעל ומעבר לחזונו של הרצל, אבל אל לנו להשתבח בכך, כי במובנים רבים אחרים עלינו להשפיל את עינינו אל מול דיוקנו של הרצל.

שאול מופז: ביום הזה עלינו לבחון את מעשינו במדינת ישראל לאור משנתו של הרצל ולהכיר בסטייה מתפיסתו ומהדרך שהתווה.

שאול מופז: ישראל היא מדינה דמוקרטית, אבל הדמוקרטיה הישראלית לוקה בשיטת ממשל נפסדת וממארת, היוצרת עיוותים קשים וקשיי משילות.

שאול מופז: השיטה היחסית גורמת באופן פרדוקסלי לחלוקה לא יחסית, ולהטיה של ההשפעה והכוח הפוליטי במדינה לטובת מפלגות וקבוצות לחץ סקטוריאליות ואידיאולוגיות.

שאול מופז: זו שיטה שמקדשת את הסחטנות ומונעת משילות.

שאול מופז: ישראל היא מדינת חוק, אולם שלטון החוק בישראל רופס מול סוגים רבים של פשיעה ועבריינות, "פרוטקשן", כלכלה שחורה, תופעות של בריונות אידיאולוגית, אלימות וגזענות ברחוב וגם בבתי-ספר ובמגרשי הספורט.

שאול מופז: אדם יוצא לבקש שקט ונרצח; חבורת נערים מתנפלת על נער צעיר ודוקרת אותו באכזריות למוות.

שאול מופז: גורמי אכיפת החוק אינם זוכים לעדיפות הראויה, ועומס היתר על בתי-המשפט גורם עינויי דין ופגיעה בצדק.

שאול מופז: הזיקה בין דת ופוליטיקה, שהיתה לזרא בעיניו של הרצל, מתקיימת במדינת ישראל בריש גלי, פוגעת ביוקרתה של דת ישראל, היקרה לכולנו, וגורמת לניכור ממורשת ישראל במעגלים נרחבים של החברה.

שאול מופז: הפוליטיקה המתיימרת לדבר בשם הדת מפרידה היום בין דם לדם, בין אזרח לאזרח, בין מי שנבחרו לשרת ובין מי שזכו לחסינות.

שאול מופז: ממדי העוני והפערים החברתיים העמוקים מציבים את מדינת ישראל בצמרת הלא-מכובדת של המדינות שבהן השוויון החברתי אינו מתקיים והלכידות הלאומית מתפוררת.

שאול מופז: העדפות תקציביות סקטוריאליות, לעתים כניעה לסחטנות, הפגיעה בצעירים בישראל, השתתפות פגומה בשוק העבודה, מיסוי כבד ובלתי סביר על מעמד הביניים והעובד והקושי העצום של זוגות צעירים עובדים ולומדים להגיע לדיור פוגעים בקיום חובתה של המדינה לאזרחיה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, האי-שוויון הזועק לשמים בנשיאה בנטל הביטחון והשירות הלאומי מנוגד לחוש הצדק הטבעי ולבסיס הסולידריות והערבות ההדדית שעליו הוקמה המדינה; חטא ועוול נורא היוצר חיץ של טינה ומרירות בין אלה המשרתים את המדינה ובין אלה המשתמטים מחובת שירות, בין אלה ששמים את חייהם מנגד מול אלה שפוטרים עצמם מנטל השירות.

שאול מופז: אני מבקש להביא בפניכם קטע שכתב הרצל ב"אלטנוילנד" בדיוק בעניין הזה: "כל חברי החברה החדשה כאנשים כנשים חייבים להקדיש שתי שנים משנות חייהם לעבודת העם.

שאול מופז: על-פי רוב חלה החובה הזאת על שתי השנים משנת השמונה-עשרה עד שנת העשרים לימי חייהם, אחרי תום לימודיהם בבתי הספר".

שאול מופז: וכל המוסיף גורע.

שאול מופז: אוסיף ואומר שהליקויים החמורים במערכת החינוך גורמים אפליה, מונעים מתן הזדמנות שווה והוגנת לכל ילד בישראל, יוצרים הבדלים גדולים ברמת ההוראה בין בתי-ספר שונים ומקפחים את הפריפריה החברתית.

שאול מופז: אין להשלים עם העובדה שתלמידי ישראל אינם תופסים את מקומם הראוי במדדים הבין-לאומיים.

שאול מופז: הוויתור של המדינה על לימוד מקצועות הליבה בחלק נכבד של בתי-הספר מסכן את עתיד החברה והמדינה.

שאול מופז: הסגידה לעושר ולבעלי ההון, הראוותנות ורדיפת הממון סילפו את פניה של ישראל ושינו את המדרג החברתי.

שאול מופז: אנשי הרוח, המדע, ההגות והיצירה, שבהם היתה תמיד תפארתו של עם ישראל, הודחו ממקומם.

שאול מופז: העיניים נשואות לנכסי החומר ולא לנכסי הרוח.

שאול מופז: חזונו של הרצל הוא גם חזון של שלום, שלום מבית, אך גם שלום מחוץ.

שאול מופז: תקוותו של הרצל שערביי הארץ יקדמו בברכה את קרוביהם היהודים, המביאים עמם קדמה, התבררה אומנם כתקוות שווא, אבל היא שיקפה את נאמנותו של הרצל לצו הקדמון של עמנו, "בקש שלום ורדפהו".

שאול מופז: אינני סבור ששליטה מתמשכת על עם אחר, חוסר יוזמה וקיפאון מדיני תוך המתנה סבילה לצד השני, וסכנה של הפיכת המדינה לדו-לאומית, משקפים נכון את חזון הרצל.

שאול מופז: זהו היפוכו של החלום הציוני, המציב מטרות וחותר להשיגן.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן, חובתה של מדינת ישראל וחובתנו כנבחרי העם אינה מתמצה רק בהוקרה ובהכרת תודה לחוזה המדינה; חלה עלינו באותה מידה גם חובת תיקון.

שאול מופז: על כן אין להסתפק היום בנאומי הערכה לפועלו של הרצל; עלינו לראות את חזונו כמגדלור וכמורה דרך, ולעשות כל אשר לאל ידנו לתקן את המציאות הישראלית, ולפעול כדי להתאימה לאידיאל ההרצליאני.

שאול מופז: זהו האתגר הגדול להבטחת עתידה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: עד כאן הפרק הזה בישיבת היום, שהוא ציון יום הולדתו של הרצל.

ראובן ריבלין: אני מודה לראש הממשלה ומודה לראש האופוזיציה על דבריהם.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת למסור הודעה, ולאחר מכן אני אמסור מלים על המשך סדר-היום, כדי שהדברים יהיו ברורים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: יש צורך להצביע?

): לא.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעות מטעם ועדת הכנסת: ועדת הכנסת קבעה היום כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס בגין משיכה חד-פעמית של כספי תגמולים שהופקדו לתקופה של עשר שנים לפחות), התשע"א–2011, של חברת הכנסת פניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת, פ/3479/18.

): ועדת החינוך, התרבות והספורט תדון בהצעת חוק מענק יובל לעובדי הוראה עולים, התשע"א–2011, של חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת, פ/2911/18.

): ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשס"ט–2009, של חבר הכנסת אופיר אקוניס וקבוצת חברי הכנסת, פ/1308/18; בהצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשס"ט–2009, של חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת, פ/1542/18; בהצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"א–2011, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי, פ/3371/18; ובהצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התש"ע–2009, של חבר הכנסת יואל חסון, פ/1892/18.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/685).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, הבוקר הגישה הממשלה הצעת חוק לפיזור הכנסת וקיום בחירות ב-4 בספטמבר.

ראובן ריבלין: בתקופות שונות במשך כינונה של הכנסת השמונה-עשרה הגישו מספר חברי כנסת לא מבוטל הצעות לפיזור הכנסת, ואנחנו מאפשרים להם היום גם בצמוד – לא בצמידות, אבל בצמוד להצעת הממשלה, להעלות את הצעותיהם גם כן.

ראובן ריבלין: יש כאלה שהן צמודות להצעת הממשלה, ולכן רשות הדיבור תהיה לכל אחד מהחברים המציעים – שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני לא אקפיד אתם, אתן להם עוד כמה שניות נוספות.

ראובן ריבלין: לעומת זאת יש גם כמה חברים אשר לא הצמידו את הצעותיהם, והם יכולים לקבל את מלוא הדקות: מוחמד ברכה, דליה איציק, ג'מאל זחאלקה וזאב אלקין.

ראובן ריבלין: הפרוצדורה שננקוט תהיה: הצעת חוק התפזרות הכנסת, כפי שתוצג על-ידי השר גלעד ארדן מהממשלה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יעלו כל חברי הכנסת שהצעותיהם צמודות, ואני אומר מי הם: זהבה גלאון, אחמד טיבי, יואל חסון, חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר – חברת הכנסת שלי יחימוביץ לפני כן, בן-אליעזר ינמק אותה; לאחר מכן – חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יהיו לנו ההצעות הרגילות של מוחמד ברכה, דליה איציק, ג'מאל זחאלקה וחבר הכנסת זאב אלקין.

ראובן ריבלין: בתום הצגת ההצעות על-ידי חברי הכנסת השונים נאפשר לחברי הכנסת להשתתף בדיון על הצעת החוק של הממשלה, שהיא בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: כל ההצעות יועברו לוועדה אחת, והיא תמזג את כל ההצעות, כדי שלקריאה שנייה וקריאה שלישית תבוא בפנינו הצעה אחת, המשותפת לממשלה ולכל החברים, אלא אם כן יהיו חברים שלא ירצו למזג, והם יצטרכו לעשות קריאה ראשונה, ואנחנו נראה איך נעשה זאת במשך הזמן.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכולם מבקשים בוועדה למזג את בקשתם, והם יוכלו להביא את עמדותיהם בצורת הסתייגות.

ראובן ריבלין: בכוונת הממשלה ובכוונת ועדת הכנסת לקיים היום את כל הדיונים, שכן אין כאן איזה דיון של הגות או נושא חוקתי, אם יש אפשרות לפזר את הכנסת או אין אפשר לפזר את הכנסת.

ראובן ריבלין: השאלה האחת היא שאלה של קביעת הזמן, וזאת השאלה היחידה שבה יוכל לדבר כל אחד מהחברים בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא יודע כמה צריך לדבר, כאשר מבקשים לקבוע את הזמן – אני סומך על יושב-ראש ועדת הכנסת שיקיים דיון ממצה באותה מסגרת שבה אדם אומר מהו התאריך, ומנמק מדוע הוא חושב שהתאריך הזה ראוי, וועדת הכנסת תוכל להביא לנו את הצעתה – של הוועדה, כשהיא ממוזגת, כהצעת הוועדה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואליה יוצמדו כנראה כל ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: אם כך הדבר, נתחיל בסדר של הקריאה הראשונה והקריאות הטרומיות, שימוזגו לקריאה ראשונה אחת, ולאחר מכן תעבור ועדת הכנסת לפעילות.

ראובן ריבלין: הכנסת תמשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מקווה שתפילת שחרית נוכל להתפלל כאן בשעה סבירה בבוקר, בלי שנהיה צריכים לקיים את הדיון מעבר לתפילת שחרית, ואם נצטרך תפילת שחרית, נעשה הפסקה, על-פי דרישתו של ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יצחק וקנין.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את השר גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: הנשיאות החליטה לעניין זה – ישתתפו גם סגני היושב-ראש של – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אין לי שום טענה לגבי מה שהצעת; אני רק רוצה לשאול, איך ממזגים את ההצעות הטרומיות עם הקריאה הראשונה?

ראובן ריבלין: הדברים קרו מעולם.

ראובן ריבלין: היועץ המשפטי אישר זאת.

ראובן ריבלין: הוועדה תקבע שהיא ממזגת אותן.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח, זה דבר שהוא חוקתי.

ראובן ריבלין: הוועדה רשאית למזג, אם היא רואה טעם, כאשר הממשלה כבר מתקדמת – יכולה הוועדה לראות בכל ההצעות הטרומיות הצעות שכאילו עברו קריאה ראשונה, ולהתחשב בהן לצורך ההכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית כאילו עברו קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: זה מסמכותה של הוועדה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד; נא לפתוח לו את המיקרופון.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, מותר לשאול למה?

אריה אלדד: כלומר, מה היה קורה אם היינו מסיימים את הדיונים היום ב-22:00 ומחדשים אותם מחר בבוקר, למשל?

ראובן ריבלין: אסביר לך.

ראובן ריבלין: יש היגיון רב בשאלתך, אבל יש גם היגיון בתשובה, שכן לפעמים בפוליטיקה אין היגיון.

ראובן ריבלין: אתה מבין, למה?

ראובן ריבלין: כי ככה רוצים – אבל לא כך; החשיבות היא שברגע שהכנסת ב-61 חבריה לפחות מחליטה על קיום בחירות מוקדמות, באותה שנייה אני מחויב – אני לא עושה זאת – אני מחויב למען העם בישראל, להכריז על פגרת בחירות.

ראובן ריבלין: באותו רגע אנחנו כבר לא – – –

אריה אלדד: אבל יכולת להביא את הקריאה השנייה והשלישית של פיזור הכנסת מחר, בסוף הדיונים, ואת כל הדיונים ב-30 הצעות החוק שמונחות לפנינו, במקום לקיים אותם ב-04:00, נקיים אותם מחר ב-11:00.

ראובן ריבלין: הואיל והממשלה היא זו שהגישה, אם, למשל, הממשלה בהמשכו של הערב, או ועדת הכנסת, מטעמים אחרים, תבוא אלי ותציע לי את ההצעה הזאת, חבר הכנסת אריה אלדד, אני אראה בה הצעה הגיונית, ואזכור את מה שאמרת לי.

אריה אלדד: יישר כוח.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר גלעד ארדן, השר המקשר בתפקידו זה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, את הראשונה, לכן לא אקפיד אתך בזמן על השנייה, אבל יותר מחמש דקות לא תקבלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני השר – בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בצער רב, אפילו ביגון, אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה הראשונה את הצעת החוק להתפזרות הכנסת השמונה-עשרה מטעם הממשלה.

גלעד ארדן: וברשותך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אנמק את הסיבות שהביאו את הממשלה להניח את הצעת החוק בפני הכנסת, ואעשה זאת בקצרה, כפי שנתבקשתי.

גלעד ארדן: הכנסת השמונה-עשרה והממשלה, היו להן הישגים רבים ומשמעותיים לטובת מדינת ישראל, לטובת אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אנחנו סבורים שהמדינה נוהלה בשלוש השנים האחרונות בצורה אחראית, בצורה יציבה, בצורה זהירה, בצורה שהביאה להישגים חסרי תקדים, גם לביטחון המדינה, גם לכלכלה, גם לחברה.

גלעד ארדן: אינני מתכוון לחזור על כל ההישגים שאני מפרט כאן שבוע אחר שבוע, אבל אדוני היושב-ראש ודאי יעיד על כך שאני מפרט כאן עובדות ולא מחשבות לגבי שלל נושאים חברתיים: תקשורת, הגנת הסביבה, תחבורה, חינוך, כלכלה, תעסוקה, בריאות, רפואה – ובכל התחומים האלו הממשלה קיבלה החלטות חסרות תקדים לטובת הציבור כולו במדינת ישראל, מה שאפשר לנו, מה שנתן לנו את היכולת להעביר את כל ההחלטות החשובות הללו.

גלעד ארדן: בעוד העולם המערבי רובו מתמודד עם הנזקים של המשבר הכלכלי העולמי, כלכלת ישראל התחזקה וזכתה לשבחים.

גלעד ארדן: הביטחון, ברוך השם, בלי לפתוח פה לשטן – המצב הביטחוני השתפר.

גלעד ארדן: מה שאפשר הרבה מאוד מההחלטות האלו, גם הביטחוניות וגם הכלכליות והחברתיות, היה הלכידות בקואליציה.

גלעד ארדן: עם ישראל כבר זמן רב מדבר על כך שהוא חפץ ביציבות, ביציבות השלטון, בהחלטות שמתקבלות לטווח ארוך, וזה בדיוק מה שאפשר – אותה לכידות קואליציונית, זה מה שאפשר לנו בשלוש השנים האחרונות, שלוש שנים וחודשיים, לקבל את כל אותן החלטות שהביאו להישגים חסרי התקדים של הממשלה שלנו.

גלעד ארדן: צריך להזכיר, כי לפעמים שוכחים זאת, שבתקופת כהונתה של הממשלה הזאת לא נתקבלה כאן בכנסת ולו החלטה אחת בניגוד לעמדת הממשלה.

גלעד ארדן: ואנחנו חושבים שטוב שיהיה כך בדמוקרטיה כאשר הקואליציה והרוב שעליו מתבססת הממשלה – במשטר הפרלמנטרי הייצוגי, שהותקף כאן לפני דקות מספר על-ידי חבר הכנסת מופז – אנחנו מאמינים שעם כל הצורך בשיפורים המתבקשים, וכמובן צריך לשפר את שיטת הממשל, ויש לנו גם כוונה לעשות את השיפורים הללו, לא צריך למהר ולשפוך את התינוק עם המים.

גלעד ארדן: לא היינו ממהרים כבר לחרף ולגדף את השיטה הפרלמנטרית הייצוגית כשעוד לא ראינו כאן שיטה שהוכחה כטובה ממנה.

גלעד ארדן: להיפך, יש כאלה שדווקא החלישו עוד יותר את המפלגות ואת היציבות.

גלעד ארדן: ולכן אותה יציבות קואליציונית ואותה לכידות, יש להן יתרון מאוד מאוד גדול ביכולת לקבל החלטות, לפעמים החלטות לא פשוטות, החלטות מתוך מחשבה על הטווח הארוך, והכול לטובת אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: קל מאוד, אדוני היושב-ראש, לבוא ולדבר היום, בין שזה בנאום בכורה ובין שזה בנאום לאחר שנבחרת למועמד לראשות ממשלה ומעולם לא אחזת בעמדות כאלה ואחרות, קל מאוד לבוא ולדבר אחרי שבן-גוריון, לפני למעלה מ-60 שנה, אמר מה שאמר, קל נורא לדבר היום כמה זה חמור ולא בסדר ולהדביק את זה כאילו לסקטור אחד באוכלוסייה.

גלעד ארדן: דווקא נחום ברנע כתב בסוף השבוע האחרון על עניין הנשיאה בנטל ונתן מספרים מאוד מעניינים, שמתוך 65,000 משתמטים משירות צבאי בשנה, רק 7,000 מהם הם החרדים.

גלעד ארדן: יש שם 10,000 בנות שמצהירות; 27,000 ערבים; יש גם בציבור החילוני.

גלעד ארדן: הדברים הם יותר מאשר דמגוגיה זולה ואיזה תפיסת טרמפ ולהצטלם יפה באוהל, בעיקר שאתה כשר ביטחון – ואני מדבר על יושב-ראש האופוזיציה שאול מופז, אני לא מדבר על הכנסת כשיש משמעת קואליציונית, ואז לכאורה אתה מחויב, ואז יש לך אולי סיבות להקלה – שאול מופז כאשר היה שר ביטחון בממשלת ישראל תמך בחוק טל, ולא התבטא מעולם, עד לימים אלה ממש, כנגדו.

גלעד ארדן: אז פתאום הנשיאה בנטל, השוויון, נישאת בפי כול, וטוב שכך, טוב שהגענו לימים אלה, אולי באמת בשלה העת.

גלעד ארדן: אני בטוח שראש הממשלה, שהתחייב בצורה שלא ניתן לחזור ממנה בפני הציבור, שבכוונתו להביא – והוא אמר את זה אף לפני החלטת בג"ץ – בכוונתו להביא חוק שוויוני, צודק, גם הגיוני – לא חוקים, שוב, דמגוגיים, פופוליסטיים, שנועדו לקיטוב ושיסוי פוליטי של סקטורים באוכלוסייה – שנועד באמת לתת פתרון.

גלעד ארדן: ראש הממשלה יוביל חוק כזה, אנחנו נביא את זה בפני הכנסת כבר בתחילתה של הקדנציה הבאה.

גלעד ארדן: אבל כאשר אנחנו מזהים היום, וראש הממשלה זיהה בשבועות האחרונים שנקודות מחלוקת בקואליציה, בין שזה בנושא החוק שיחליף את חוק טל, בין שזה תקציב השנה הבאה שצפוי להיות, וצריך לומר זאת ביושר, צפוי להיות תקציב לא פשוט – לא מפני שמישהו פה בכנסת יודע יותר טוב מה צריך לעשות בכלכלת המדינה, אלא שהעולם כולו עובר משבר כלכלי ומדינת ישראל כמדינה מוטת ייצוא מבוססת הרבה מאוד גם על הכנסות מחברות שמייצאות לעולם.

גלעד ארדן: ולכן, כשאנחנו מזהים שלקראת שנת בחירות – וצריך לזכור שמראש הקדנציה הזאת היתה קדנציה שהיא אף יותר מארבע שנים, ארבע שנים ושמונה חודשים – הברירה של ראש ממשלה, אותו ראש ממשלה שאתם תמיד כאן באופוזיציה השמצתם על רצונו בשרידות – אני זוכר פה כמה פעמים הייתי צריך לענות על הצעות אי-אמון שבהן ראש הממשלה מואשם ברצון לשרוד ויהי מה, העיקר לשרוד, העיקר להאריך את כהונתו.

גלעד ארדן: נו, אז ראש הממשלה פעם אחת גם היה קשוב לאופוזיציה ואמר: אני לא מחפש לשרוד, אני מחפש לעשות מה שנכון לעם ולמדינה, ובמקום שתהיה כאן כנסת מפולגת, מקוטבת, שכל חבר כנסת או כל סיעה יכולים לסחוט את הממשלה ולקבל החלטות פופוליסטיות שהן לא בהכרח טובות לטווח הארוך, במקום לעשות מערכת בחירות של שנה וחצי מעכשיו, לקצר את התקופה הזאת לארבעה חודשים – חלק מהתקופה הוא ממילא בזמן שפגרת הקיץ של הכנסת היתה אמורה להתרחש – לקבל החלטה טובה, נכונה, מערכת בחירות קצרה, עניינית, שאנחנו מאמינים ומקווים שאחריה בעזרת השם הבוחר יאמר את דברו, נחזור מחדש לעוד ארבע שנים, או אנחנו או מי שהבוחר יבחר כמובן, אבל ודאי שניתן יהיה לחזור ולהמשיך ולנהל את הדברים באחריות, בזהירות, ביציבות, וזה מה שאזרחי מדינת ישראל מצפים מאתנו.

גלעד ארדן: אז באופן נורא מוזר אנחנו שומעים קולות בימים האחרונים, גם מאנשים בתקשורת, שתמיד רצו לראות בשלטון הליכוד – קצת מאוכזבים לאחרונה שלפתע פתאום הליכוד מקצר את כהונתו.

גלעד ארדן: זה מאוד מאכזב אותם.

גלעד ארדן: אז אנחנו רוצים להרגיע אותם שיש לנו כוונה לבקש מחדש את אמון הציבור וגם לשכנע אותו, וכל אותם חלקים באופוזיציה ובתקשורת שמאוד מאוד מאוכזבים מכך שהשלטון המוצלח הזה קצת מתקצר, אל דאגה, זה רק מכוונות טובות, זה רק כדי שיתקבלו כאן החלטות אחראיות וזהירות.

גלעד ארדן: ולכן אנחנו מבקשים מהכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה, להעביר אותה לוועדה לשם הכנתה המהירה לקריאה השנייה והשלישית, ושתהיה לנו מערכת בחירות מוצלחת, דמוקרטית והוגנת.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם אתה לא הצלחת לשכנע, ודאי חברת הכנסת זהבה גלאון, שתתמוך בעמדתך – בבקשה.

ראובן ריבלין: את תומכת?

ראובן ריבלין: ודאי.

גלעד ארדן: מאותן סיבות.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת ברכה, מאותן סיבות.

מוחמד ברכה: זה הפוך על הפוך.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר ציין תאריך?

ראובן ריבלין: כי אתמול עם ישראל ציפה, בוועידת הליכוד, שיאמרו תאריך.

ראובן ריבלין: האם התאריך ייאמר באיזה זמן?

גלעד ארדן: כתוב בחוק.

ראובן ריבלין: רק, אדוני, עם כל הכבוד, רבים שומעים ולא רק רואים את ערוץ הכנסת, והם פעמים בטוחים שחברי הכנסת והשרים יאמרו להם מה שכתוב, כי לא תמיד הכתב נמצא עליהם.

ראובן ריבלין: בחוק כתוב שהבחירות מיועדות ליום שלישי, 4 בספטמבר 2012.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/35/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, את ביקשת בתוך שלושה חודשים מיום קבלת החוק.

ראובן ריבלין: בוודאי שאת גם תתייחסי – זאת הצעת החוק שלה.

ראובן ריבלין: אני קורא את הצעות החוק לפני כן.

זהבה גלאון: אני יודעת, אדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני עומדת כאן בשם חברי לסיעת מרצ, ואני מציגה את ההצעה שלנו לפיזור הכנסת.

זהבה גלאון: אנחנו נתמוך בבחירות כפי שהציעה הממשלה.

זהבה גלאון: זו הפעם האחת, האחרונה והיחידה, שאנחנו נתמוך בהצעת הממשלה, לקיים בחירות ב-4 בספטמבר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת, דברי מופנים לראש הממשלה; לצערי, הוא לא נוכח באולם.

זהבה גלאון: אני מודה שרציתי לשאול אותו אם הוא בסדר.

זהבה גלאון: אני הקשבתי אתמול לנאום שלו בוועידת הליכוד ואני הבנתי ממנו שהכול ממש בסדר.

זהבה גלאון: אבל אז, חברי חברי הכנסת, הסתיים הנאום והגיעו תמונות נוספות מהוועידה, ושום דבר לא היה בסדר יותר; ואני חשבתי כמה זה עצוב שאדם שבפירוש אומר שהוא שעצר את הטרור – הוא גם מאמין בזה שהוא עשה את זה – ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לא מסוגל לעצור כמה מאות מתנחלים שהשתלטו לו על התנועה.

זהבה גלאון: ואז הבנתי, חברי חברי הכנסת, שהבעיה היא לא נקודתית, כי אם ראש הממשלה לא מסוגל להעמיד במקום את קבוצת המתנחלים שהשתלטה על המדינה, יש כאן בעיה.

זהבה גלאון: זה לא רק שהוא לא מעמיד אותם במקום, חברי חברי הכנסת, להיפך – הוא מעודד אותם, הוא הופך את מדינת ישראל למדינת כל מתנחליה, הוא הופך את שלטון החוק לבדיחה.

זהבה גלאון: הדבר המקומם הוא שבשביל 400,000 איש שצעדו בקיץ ברחובות ראש הממשלה לא נקף אצבע.

זהבה גלאון: הוא אומנם הקים כמה ועדות – כל ההמלצות שלהן על הקרח, חברי חברי הכנסת – אבל בשביל חמישה מבנים בשכונת-האולפנה הוא היה מוכן לפנות לבג"ץ, לבזות את שלטון החוק ולדרוש את ביטול פסק-הדין – פסק-דין חלוט, שבג"ץ קבע שצריך לפנות, להרוס את שכונת-האולפנה.

זהבה גלאון: והיום בג"ץ גלגל את הממשלה הזאת מכל המדרגות, נתן לממשלה הזאת סטירת לחי, העמיד את היועץ המשפטי לממשלה בקלונו – יועץ משפטי לממשלה שמכופף את פרקליטות המדינה כדי להגן בבג"ץ על החלטה פוליטית.

זהבה גלאון: לא אינטרסים לאומיים עמדו בפני הממשלה הזאת כשהיא פנתה לבג"ץ; אינטרסים מפלגתיים של ראש ממשלה שנכנע לקבוצת מתנחלים, וראינו את זה אתמול, איך הם השתלטו לו על הוועידה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על ראש ממשלה שהפך את מדינת ישראל למדינה שבה כל נער גבעות שתוקף חייל הוא מלח הארץ – תראו את האייזנרים למיניהם – שבה לכל גבעה עם קרוון, גנרטור ושתי עזים יש שם ומשמעות וגיבוי; ראש ממשלה שהפך את המדינה שבה אנחנו חיים לכזאת, שאם יש אזרח שומר חוק שהולך לעבודה ומשלם מסים, הוא מקופח.

זהבה גלאון: האזרח הזה שעובד, הולך, יוצא בבוקר, חוזר בערב, זה אזרח מקופח.

זהבה גלאון: לאיזו מדינה, חברי חברי הכנסת, הפכנו?

זהבה גלאון: למדינה שבה מחיר העגבנייה יקר וחיי אדם הופכים זולים מיום ליום.

זהבה גלאון: שימו לב למחיר העגבנייה ושימו לב למחיר חיי אדם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, כשאנחנו ביקשנו לפזר את הכנסת וקראנו לפזר את הכנסת לא תיארנו לעצמנו שנסתכל על מדינת ישראל כמו על ועידת הליכוד.

זהבה גלאון: כך הפך אותה ראש הממשלה – אלימה, גסה, ימנית, רומסת, חומסת, צווחת.

זהבה גלאון: איזו מדינה זו?

זהבה גלאון: מדינה שבה מי שמספיק חצוף ואלים יכול לעשות כל מה שהוא רוצה: לסגור מדרכה בפני נשים, להלאים גבעה, להסתובב ברחוב עם סכין.

זהבה גלאון: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים להחליף את הממשלה הרעה הזאת.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים מדינה אחרת: דמוקרטית, חופשית, מוסרית, מדינה שחותרת לשלום, מדינה שוחרת צדק ושוויון.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים אותך, אדוני ראש הממשלה, לא אותך ולא את הממשלה שלך, כי לממשלה שלך אין קווים אדומים.

זהבה גלאון: במהלך כהונתך בשלוש השנים האלה שהכנסת הזאת מכהנת פגעת בנכס המהותי ביותר, החשוב ביותר שיש למדינת ישראל – פגעת בדמוקרטיה שלה.

זהבה גלאון: שימו לב איך הממשלה הזאת התייחסה ליריבים פוליטיים, כאילו מדובר באיזה אויב שצריך להגביל אותו או לכלוא אותו.

זהבה גלאון: את שלטון החוק ואת בית-המשפט העליון ביזיתם בצפצוף על פסיקותיו ובאכיפה סלקטיבית.

זהבה גלאון: ולכן, חברי חברי הכנסת, כשאנחנו רואים מי שר המשפטים, ומי שר החוץ, ומי שר החינוך, ומי שר הבריאות, ומי שר האוצר, ומי שרת התרבות, אנחנו רוצים להחליף את הממשלה הזאת, כי מרצ היא בדיוק ההיפך מהממשלה הזאת, תמונת ראי.

זהבה גלאון: כמעט בכל נושא אנחנו מנסים לקדם מדיניות הפוכה למדיניות של הממשלה הזאת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחרי הבחירות האלה מרצ תחזור לכאן בהרכב נרחב יותר, חזק יותר, משמעותי יותר.

זהבה גלאון: אנחנו עכשיו, בכנסת הזאת, אומנם הנציגות שלנו קטנה, אנחנו שלושה חברי כנסת, אבל גם עכשיו יש לנו הישגים גדולים.

זהבה גלאון: ואנחנו נחזור לכך, אדוני היושב-ראש, כי אנחנו לא יכולים להסתפק בזה שראש הממשלה מציג את גולת הכותרת של ההישגים שלו במחיר הסלולר והקישוריות.

זהבה גלאון: לכן אנחנו נמשיך, אדוני היושב-ראש, ואני מאמינה שבסוף אנחנו גם ננצח.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים ללכת לבחירות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זהבה גלאון: ואנחנו, אדוני היושב-ראש, מסכימים ללכת לבחירות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3486/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את אחמד טיבי – שאינו נוכח – את יואל חסון, בבקשה, אדוני, ואחריו – בנימין בן-אליעזר, שנוכח.

ראובן ריבלין: אני מציע למנהלי הוועדה של אחמד טיבי או למי שאוהד את סיעת רע"ם-תע"ל להודיע שאם הוא לא יהיה פה הוא לא יוכל לדבר.

ראובן ריבלין: בדרך כלל כשאני קורא ולא נמצאים אני לא מאפשר לדבר, אבל היום – בגלל חשיבות הנושא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, גם לרשותך עומדות, אף שכתוב שלוש דקות – ארבע דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אנחנו הולכים לבחירות.

יואל חסון: ראש הממשלה, הממשלה, החליטו להוביל את מדינת ישראל לבחירות – אני מוכן שאחמד טיבי יהיה עכשיו.

יואל חסון: אתה רוצה שהוא יהיה אחר כך, אדוני?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, אתה עלית לבימה.

ראובן ריבלין: אומנם עוד לא הפעלתי את השעון – מי שעולה לבמה לא יורד עד שהוא מסיים דבריו, מה זה.

ראובן ריבלין: יש גם כבוד לכנסת; שלא לדבר על כבוד חברי הכנסת, ויש לנו הרבה כבוד.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כל טוב.

ראובן ריבלין: רבותי, ברגע שנקראת, אין פה – חבר הכנסת טיבי ימתין, לא נקפח אותו.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: בכל אופן, כפי שאמרתי, אנחנו הולכים לבחירות, מדינת ישראל הולכת לבחירות.

יואל חסון: קדימה מהיום הראשון של הכנסת הזאת, ובוודאי בשנה וחצי האחרונות, באופן שגרתי וקבוע הגישה הצעות אי-אמון, חשבה וקבעה שהממשלה הזאת רעה למדינת ישראל, שזו ממשלה שצריכה ללכת הביתה.

יואל חסון: העם עכשיו, הציבור בישראל, מקבל את ההזדמנות ב-4 בספטמבר לבוא ולהכריע לאן אנחנו הולכים.

יואל חסון: אני מסתכל היום על הסיטואציה הפוליטית שנוצרה, או בעיקר, אם אני אוכל לקרוא לזה, על האופציות שמונחות לציבור הישראלי על השולחן.

יואל חסון: אני חייב להתייחס לאחת מהאופציות, לאחת מהמועמדות, המנהיגות, המנהיגים, שרוצים להוביל את מדינת ישראל, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יואל חסון: אני חייב לומר לכם, ובוודאי חלק מכם צפו בריאיון שלה ב"פגוש את העיתונות" ביום שבת, במוצאי-שבת – ריאיון חשוב, נרחב, שבו יושבת-ראש מפלגת העבודה דיברה על הדברים שהיא מבינה בהם יותר ועל הדברים שהיא מבינה בהם פחות.

יואל חסון: ראינו שמי שמתיימרת להיות ראש ממשלה, מי שמציגה את עצמה להיות מועמדת לראשות ממשלה, לא יודעת, לדוגמה, מה קורה או מה קרה בשבועות האחרונים בבגדד.

יואל חסון: כששאלו אותה על בגדד היא קצת התבלבלה; היא לא יודעת שבבגדד התקיימו אולי הדיונים החשובים ביותר בין אירן למעצמות – ארצות-הברית בעיקר – בנושא העתיד הגרעיני של אירן או הפיתוח הגרעיני או היכולת שלה לפתח גרעין, העשרת אורניום; לא אכנס לפרטים.

יואל חסון: כל המדינה דיברה על זה, כולם יודעים את זה.

יואל חסון: שלי יחימוביץ, שמתיימרת ואומרת שהיא רוצה להיות ראש ממשלה, פשוט לא ידעה על מה מדובר.

יואל חסון: ואני שואל את אזרחי מדינת ישראל – כאשר הם באים ומחליטים ובוחרים מי צריך להנהיג את מדינת ישראל, כדאי מאוד שיסתכלו בקורות החיים ויסתכלו מה המועמד עשה או לא עשה.

יואל חסון: כשאתה רואה שחברת הכנסת יחימוביץ, שמבקשת להיות ראש ממשלת ישראל, פשוט לא יודעת מה קרה בבגדד, והיא לא יודעת עוד הרבה דברים אחרים – זה קצת הזכיר לי את המופעים המוזרים של כל מיני מועמדים לנשיא ארצות-הברית שפתאום צצים משום מקום ומתחילים לשאול אותם שאלות קשות והם מתבלבלים כי הם לא יודעים אפילו מה קורה סביבם.

יואל חסון: וכל אזרח במדינת ישראל צריך לשאול את עצמו: האם הוא היה נותן לשלי יחימוביץ לנהל לו את החברה שלו, את העסק שלו?

יואל חסון: על אחת כמה וכמה כל אזרח במדינת ישראל צריך לשאול: האם הוא היה מפקיד את חיי ילדיו, את עתיד משפחתו או את חיי החייל או החיילת שהוא שלח לצבא בידי מי שמעולם לא קיבלה שום החלטה משמעותית בחייה, לא מכירה מה קורה מסביבה, מנהיגה מאוד צרת אופקים, ובעיקר אחת כזאת שלא ניהלה בעצם שום דבר עד היום?

יואל חסון: פרלמנטרית – חבל על הזמן, אני מפרגן.

יואל חסון: אני פה עוד מעט שש שנים וחצי, כמעט כמוה – בהחלט חברת כנסת מצטיינת.

יואל חסון: מתאימה להיות ראש ממשלה?

יואל חסון: בשום פנים ואופן לא.

יואל חסון: ובסוף, הבחירות במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, הבחירות שאנחנו הולכים אליהן היום, הן בחירות מי יהיה ראש הממשלה, לא בחירות מי יהיה שר התמ"ת, שר החינוך או שר האוצר.

יואל חסון: ובבחירה הזאת לראשות הממשלה יבינו מהר מאוד שהמפלגה היחידה שמעמידה אלטרנטיבה לנתניהו זה קדימה.

יואל חסון: עד לא מזמן זאת היתה ציפי לבני, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: – – –

יואל חסון: אני מסיים, תן לי חצי דקה.

יואל חסון: – – – חברת הכנסת ציפי לבני, והיום זה חבר הכנסת שאול מופז – שניהם אנשים מאוד ראויים שיכולים לשבת על כיסא ראש הממשלה.

יואל חסון: על זה המאבק במדינת ישראל.

יואל חסון: הציבור הישראלי יבין את זה, הציבור הישראלי יבין שלזה אנחנו הולכים.

יואל חסון: מי שרוצה את נתניהו, אדוני היושב-ראש, יצביע נתניהו – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: – – ומי שרוצה להחליף אותו יצטרך להצביע קדימה.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו – – – מה אנחנו מצביעים, אלא על מתי מצביעים.

ראובן ריבלין: אדוני לא הציע רוטציה בהצעת החוק שלו.

יואל חסון: רוטציה?

יואל חסון: לא.

ראובן ריבלין: לא, אמרת גם לבני וגם מופז, אז חשבתי שאתה רוצה רוטציה.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק התלוצצתי.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/1584/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: הוא היה לפני כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-אליעזר, הרי אתה לא כפוף לזמן אצלי, בתור זקן חברי הכנסת, אז אני אתן לך את האפשרות, אבל מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: שיהיה סדר, אחרת כל רגע יבואו אלי.

ראובן ריבלין: נכון, אחמד טיבי, אם לא היה בזמן, צריך לחכות, אבל אנחנו רוצים לתת את זה לפי סדר ההגשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: עומדות לרשותך ארבע דקות, לא שלוש דקות, ואנחנו נהיה גמישים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשם סיעתי רע"ם-תע"ל אני מציע כאן הצעת חוק לפיזור הכנסת לקריאה טרומית.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים בחירות כמה שיותר מוקדם.

אחמד טיבי: נשאלנו: מה אתם מעדיפים, האם ב-4 בספטמבר או ב-16 באוקטובר?

אחמד טיבי: שני שיקולים שהם שיקול אחד.

אחמד טיבי: לצד העובדה שאנחנו רוצים בחירות כמה שיותר מהר, הכריעו בעד 4 בספטמבר מבחינתנו כסיעת רע"ם-תע"ל: א.

אחמד טיבי: הסטודנטים הערבים הלומדים בחו"ל – אלפים – נמצאים בחופשת מולדת ב-4 בספטמבר וב-16 באוקטובר הם לא פה.

אחמד טיבי: אז גם כדי שישתתפו בבחירות וכדי שיצביעו – חלקם פעילים אפילו של המפלגה – זה שיקול חשוב.

אחמד טיבי: אני קיבלתי פניות מהם ממולדובה, מגרמניה, מירדן בעיקר – סטודנטים שלומדים בחו"ל.

אחמד טיבי: הנושא השני הוא עולי הרגל.

אחמד טיבי: באמצע אוקטובר הם עדיין שם, הם עדיין בערב-הסעודית.

אחמד טיבי: לכן, אלה שני אלמנטים חשובים שהכריעו בעד ספטמבר, כי אלה שני המועדים היחידים שהוצעו לנו על-ידי הקואליציה והאופוזיציה.

אחמד טיבי: לכן, זה התאריך.

אחמד טיבי: אבל התאריך הוא פחות חשוב – שבוע לפני, שבוע אחרי; העיקרון הוא חשוב.

אחמד טיבי: אני כאיש אופוזיציה מצביע כל שבוע אי-אמון בממשלה כדי להפיל אותה.

אחמד טיבי: לכן, זה יהיה מאוד צבוע אם פתאום ארגיש מצוקה מהקדמת הבחירות.

אחמד טיבי: אבל אני אומר לך, ואני אומר למליאה: אם הליך ההצבעה היה חשאי, קרוב לוודאי – –

ראובן ריבלין: אף פעם לא היתה נופלת הכנסת.

אחמד טיבי: – – שהממשלה הזאת לא היתה נופלת – –

ראובן ריבלין: לא הממשלה, אף כנסת לא היתה נופלת.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך.

אחמד טיבי: – – ונדמה לי ששיעור המתנגדים להצעה היה מעל 100 חברי כנסת.

אחמד טיבי: השאלה אם בכלל היתה מוגשת הצעה כזאת אם ההצבעה היתה חשאית.

אחמד טיבי: לכן, יש מין – לא יודע, צחוק הגורל או אכזריות הפוליטיקה לפחות ל-30% מהבית הזה, שזה להם, כנראה, אולי המושב האחרון, אולי – או לפני האחרון, או זאת הכנסת האחרונה לגביהם, הכנסת השמונה-עשרה.

אחמד טיבי: 30% מיושבי הספסלים האלה.

אחמד טיבי: זה אכזרי, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: זה אכזרי, והם לוחצים על הכפתור הירוק.

אחמד טיבי: הם רוצים להצביע על האדום, אבל הכול מצולם, הכול משודר, יש ערוץ הכנסת ויש ביקורת ציבורית.

אחמד טיבי: לבי אתם, אבל האמת היא שאני אומר כאן מה שאני אומר בכל אי-אמון: הממשלה הזאת היא כישלון מוחלט.

אחמד טיבי: היא כישלון בתחום הכלכלי, היא כישלון בתחום החברתי, הפוליטי, המדיני, הביטחוני – מה לא?

אחמד טיבי: בתהליך המדיני היא הצליחה.

אחמד טיבי: ההצלחה שהיא מתגאה בה היא שהיא הרדימה את הנושא הפלסטיני והעלתה את האיום האירני, ה"בועבוע" האירני, כאילו או-טו-טו יש מלחמה עם אירן; אירן מתקיפה, ולא ישראל.

אחמד טיבי: ככה הצליח ראש הממשלה לשכנע את הקהילה הבין-לאומית ואת דעת הקהל בישראל, וההסדר המדיני התרחק.

אחמד טיבי: האמת היא שאני לא מאמין שראש הממשלה רוצה הסדר מדיני המתורגם לחזון שתי המדינות.

ראובן ריבלין: אני צריך לסכם עכשיו את נושא הבחירות.

ראובן ריבלין: אני נותן לך.

ראובן ריבלין: נגמרו ארבע דקות ורבע – – –

אחמד טיבי: בהחלט.

ראובן ריבלין: אני נותן לך לסכם.

אחמד טיבי: מעניין לעניין באותו עניין, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אין ספק שהכנסת הזאת – אני בכנסת מאז 1999 – מדובר בכנסת הקיצונית ביותר, הגזענית ביותר, המתלהמת ביותר, עם חלק מחברי הכנסת ההזויים ביותר.

אחמד טיבי: יש לעתים שאני מרגיש גאווה בעשייה הפרלמנטרית שלי.

אחמד טיבי: בעיקר, למשל, אני גאה שהצלחתי להעביר ארבעה-חמישה חוקים.

אחמד טיבי: אחד מהם, שאני ממש גאה בו, זה חוק פיצוי על עיכוב טיסות שעולה הלילה.

ראובן ריבלין: שכנראה הכנסת הזאת גם תאשר אותו.

אחמד טיבי: שכנראה הכנסת הזאת גם תאשר אותו ברוב מוחץ, כי הוא מקובל על אופוזיציה וקואליציה – חוק צרכני.

שלמה מולה: אחרי שזה עבר ייסורים רבים.

אחמד טיבי: כן, שלוש שנים.

ראובן ריבלין: טוב, אבל, חברים, לא נגמור עוד שבועיים את הישיבה היום.

שלמה מולה: – – –

אחמד טיבי: נכון, נכון, נכון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי הנכבד, נא לסיים.

אחמד טיבי: אני יכול להרגיש גאווה בעשייה הפרלמנטרית שלי.

אחמד טיבי: יש מי שאמר שמי שמזיע באימונים, פחות מדמם בקרב.

ראובן ריבלין: קל לו – – –

אחמד טיבי: הקרב יהיה ב-4 בספטמבר.

אחמד טיבי: אנחנו נדמם כמעט הכי פחות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3569/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-אליעזר, פואד בן-אליעזר, שהוא בנימין – זה שמו.

ראובן ריבלין: הוא זקן חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא יפתח את הכנסת הבאה, רבותי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני בגאווה אומר את זה.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת – – –

ראובן ריבלין: כמה זמן אתה צריך, פואד?

בנימין בן-אליעזר: לא, לא.

בנימין בן-אליעזר: כאחד העם אני.

בנימין בן-אליעזר: מה שמגיע לי, מגיע לי.

ראובן ריבלין: אז יש לך ארבע דקות – – – חמש דקות בפועל.

בנימין בן-אליעזר: קודם כול, אני רוצה לאחל ברכות ליואל חסון, שהתחתן לא מכבר.

יואל חסון: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שרעייתך המתוקה לא הרגיזה אותך שבאת כל כך קרבי.

בנימין בן-אליעזר: על הבמה תקפת במלוא הכוח את יושבת-ראש מפלגת העבודה.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח לומר לך דבר אחד, ותשמע עצה של זקן חברי הכנסת:

בנימין בן-אליעזר: אני מציע לך, יואל, תתעסק במה שקורה אצלכם.

בנימין בן-אליעזר: תלמדו קצת שיעורים, תראו איזה שגיאות עשיתם.

בנימין בן-אליעזר: אתה בא בטענות על יושבת-ראש מפלגת העבודה.

בנימין בן-אליעזר: פעמיים הקדוש-ברוך-הוא זימן לכם הזדמנות להיות ראשי ממשלה.

בנימין בן-אליעזר: פעמיים.

בנימין בן-אליעזר: כאשר אהוד אולמרט התפטר – יכלה להיות ראש ממשלה.

בנימין בן-אליעזר: היא לא הלכה.

בנימין בן-אליעזר: זכיתם בבחירות – היא ברחה גם מזה.

בנימין בן-אליעזר: אתה בא בטענות?

בנימין בן-אליעזר: אתה בא בטענות?

יואל חסון: אתם לא המלצתם עליה.

יואל חסון: הלכתם לידיים של ביבי, פואד.

בנימין בן-אליעזר: לא, תסלח לי.

בנימין בן-אליעזר: תסלח לי, תסלח לי.

יואל חסון: הלכתם לידיים של ביבי.

יואל חסון: אצל הנשיא לא המלצתם על ציפי לבני, אצל הנשיא לא המלצתם.

יואל חסון: זו האמת.

יואל חסון: אני מכבד אותך – – –

בנימין בן-אליעזר: שמענו, שמענו.

בנימין בן-אליעזר: אני מציע לך דבר אחד.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר לך עוד הפעם.

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת חסון, אני מבין את זה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבין את הקנאה, אני מבין את הכאב.

בנימין בן-אליעזר: תמשיכו בכיוון הזה, תמשיכו.

בנימין בן-אליעזר: הרי כל יום שעובר עוד חצי מנדט עובר אלינו, ועוד חצי מנדט עובר אלינו, ועוד חצי מנדט עובר אלינו.

בנימין בן-אליעזר: תמשיכו להשמיץ את יושבת-ראש מפלגת העבודה.

בנימין בן-אליעזר: אבל אני רוצה לומר לך דבר אחד.

בנימין בן-אליעזר: אם שמת לב, גם בדבריך אמרת: אני מכיר אותה שבע שנים, אין כמוה פרלמנטרית.

בנימין בן-אליעזר: אבל היית צריך להגיד עוד דבר אחד: כפרלמנטרית – במה היא עסקה.

בנימין בן-אליעזר: כל שבע השנים היא עסקה רק בדבר אחד – במאבק החברתי.

בנימין בן-אליעזר: ולכן, כאשר היום כל המדינה מדברת על המאבק החברתי, גם הבוס שלך, גם הבוס שלך – שאגב, הצעתי לו שיתמקד בנושא הביטחוני ולא יזוז ממנו.

בנימין בן-אליעזר: תקשיבו לי – היא ניווטה את הדבר.

בנימין בן-אליעזר: ולכן, שלא יהיה תמוה בעיניכם שעד שאתם תמשיכו להשמיץ, אנחנו נסיים את הבחירות ב-4 בספטמבר בעזרת השם עם 24–25 מנדטים.

בנימין בן-אליעזר: אל תדאג, ותזכור גם את המספר הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני, בניגוד לקודמי, לא הולך להשמיץ את ראש הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: אני דווקא רוצה לברך את ראש הממשלה על כך שהוא החליט לוותר על שנה וחצי.

בנימין בן-אליעזר: זה לא פשוט.

בנימין בן-אליעזר: גם שריו לא מבינים מה קרה – שנה וחצי – לקום ולהגיד: בוא, אני מוכן מחר לעשות בחירות.

בנימין בן-אליעזר: אני אגיד לכם גם מדוע.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה מבין שאנחנו נמצאים כרגע באחד מרגעי ההכרעה הכבדים ביותר בתולדות המדינה, אבל בכול – גם בתחום המדיני וגם בתחום הכלכלי וגם בתחום החברתי.

בנימין בן-אליעזר: וראש הממשלה הזה – שהוא לא תמים, הוא בחור מנוסה – יודע דבר אחד: שהוא איננו מסוגל לקבל שום החלטה עם הרכב הקואליציה כפי שיש לו.

בנימין בן-אליעזר: ולכן הוא פירק את הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: בתחום המדיני הגענו למציאות שאני קורא לה תרדמת החורף של הפלסטינים.

בנימין בן-אליעזר: אבל לא רחוק היום שיתחילו הזעקות; לא רחוק היום שתתחיל האינתיפאדה השלישית; לא רחוק היום שנתחיל להגיד: איפה היינו?

בנימין בן-אליעזר: ולכן הוא רוצה מהר להגיע למצב שבו תהיה לו אפשרות לקבל הכרעה אחרת – הוא או אחר, מי שיהיה שם; אני מקווה שאחר יהיה שם.

בנימין בן-אליעזר: בתחום החברתי הוא מבין שבעצם, אם לא נלך לבחירות, הרי הקיץ הזה, אנחנו – המיליונים שהלכו והפגינו ילכו ויפקדו את הרחובות שוב ושוב, והפעם המחאה תהיה הרבה יותר קשה והרבה יותר תובעת, והם צודקים.

בנימין בן-אליעזר: הוא מבין שהוא איננו יכול יותר להתחמק מהדבר הבסיסי הזה, הצדק החברתי שעליו כולם מדברים.

בנימין בן-אליעזר: ודאי וודאי הוא גם מבין שהוא הגיע לאיזו נקודת מפנה בכל מה שקשור לחוק טל, חוק שמנסה לעשות צדק עם הילדים שלנו שהולכים לצבא ועושים מילואים, ועובדים ומשלמים מסים, וכל השאר מונחים להם על הכתפיים.

בנימין בן-אליעזר: לכן אני חושב שראש הממשלה עשה בשכל כשפירק את הממשלה.

בנימין בן-אליעזר: הוא בעצם הבין שהוא איננו יכול יותר לקבל שום הכרעה, ואני מקווה שהממשלה הבאה שתקום – אני בכל לבי מקווה שהיא תהיה בראשותה של שלי יחימוביץ.

בנימין בן-אליעזר: הבעיה היא – זה נכון – השאלה המדינית.

בנימין בן-אליעזר: אבל הבעיה שהיום מעסיקה כל בית בישראל, כל אמא בישראל, כל ילד בישראל, זו הבעיה החברתית.

בנימין בן-אליעזר: ואין אחד בבית הזה שהוא כל כך נגיש, כל כך רגיש, כל כך מסוגל לפתור את הבעיה הזאת כמו מפלגת העבודה ומי שעומדת בראשה.

בנימין בן-אליעזר: לכן, אנחנו מברכים על ההליכה לבחירות ב-4 בספטמבר, ואני מבקש מהכנסת שתאשר את ההצעה הזאת.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3634/18; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יעלה ויציג את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2011, חבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

אורי אריאל: זה כולל את זמן הרמת המסך?

אורי אריאל: כן, אני יודע – – –

יצחק וקנין: תמיד אני מתחשב.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בואו נגיד את האמת למה הולכים לבחירות, אני אספר לכם.

אורי אריאל: לפני שלושה חודשים הייתי אצל פוליטיקאי בכיר מאוד, ודיברנו, והתגלגלנו לעניין הבחירות.

אורי אריאל: אני שואל אותו: מה?

אורי אריאל: הוא אומר לי: תשמע, אף אחד לא רוצה בחירות.

אורי אריאל: אמרתי לו: טוב.

אורי אריאל: הוא אומר לי: לא, תשמע את סוף המשפט, יש אחד שרוצה.

אורי אריאל: מי רוצה?

אורי אריאל: הוא אמר: נתניהו, רק אין לו עוד תירוץ מספיק טוב למה הוא הולך לבחירות.

אורי אריאל: עד שבא אביגדור ליברמן, השר, שר החוץ, והרים לראש הממשלה להנחתה.

אורי אריאל: עכשיו ליברמן מחפש את עצמו עם כל מיני תירוצים ותירוצי תירוצים איך להימלט מן העניין הזה.

אורי אריאל: אני מציע את הצעת חוק פיזור הכנסת, מכיוון שהיא, הממשלה הזאת, מילאה את ימיה.

אורי אריאל: ראש ממשלה שלא מצליח לעמוד במילתו; שעובד הפוך ממה שהבטיח לבוחריו ב-180 מעלות, בדיוק ההיפך; מי שמציע שתי מדינות לשני עמים, כאשר אין לו על זה הסכמה לא של המפלגה, לא של המרכז, לא של הממשלה, לא של אף אחד, אבל הוא מכריז – הוא צריך ללכת לבחירות, ולא להישאר עם ממשלה כזאת, שפעם אחרי פעם עובדת הפוך מכל מה שהבטיחה לבוחריה בכל התחומים: בתחום של בניין ירושלים; בתחום של בניית יהודה ושומרון; בתחום החברתי; בתחום הכלכלי.

אורי אריאל: אין בממשלה הזאת מתום.

אורי אריאל: כולה חבורות-חבורות, צלקות-צלקות.

אורי אריאל: מין דבר מוזר כזה – מפלגת "עצמאותה", יחד עם אלה.

אורי אריאל: אלה עם אלה.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שהכנסת, כמובן, תקבל הערב את ההחלטה.

אורי אריאל: נלך לבחירות.

אורי אריאל: תקום ממשלה לאומית, יחד אתנו, בעזרת השם, ונבנה את ארץ-ישראל גם בתחום החברתי, גם בתחום הכלכלי, גם בתחום ההתיישבותי, ולא פחות מזה – בתחום התורני.

אורי אריאל: נשלב ידיים, יחד עם החרדים, יחד עם הליכוד, יחד עם כולם, ונמשיך ונעשה את מה שהוא טובת הארץ.

אורי אריאל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1042/18; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, לדיון מוקדם, של חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת ברכה, עשר דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאז כינונה של הממשלה הזאת אמרנו שכל יום שמתקצר בחייה הוא רק לטובה.

מוחמד ברכה: ועל כן, נקרתה ההזדמנות לפזר את הכנסת ולקצר את ימי הממשלה של ביבי נתניהו ושל ליברמן וללכת לבחירות.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים בזה ברכה גדולה, אף שהסיבות של הממשלה היו אחרות.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת רשמה בימי כהונתה שיאים של ציניות, של אכזריות; של אכזריות גם בנושא של השלום ונגד העם הפלסטיני וגם בנושא החברתי הפנימי וגם בכל מה שקשור לעניין של הדמוקרטיה, כשקידמה חקיקה גזענית מואצת.

מוחמד ברכה: הממשלה – וראש הממשלה הולך לבחירות, לדעתי, בגלל שלוש סיבות עיקריות, שאני רוצה להתמקד בהן.

מוחמד ברכה: העניין של חוק טל – אני אדבר עליו בסוף.

מוחמד ברכה: ראשית, העניין החברתי: ראש הממשלה והממשלה יודעים שבקיץ הקרוב היתה אמורה וצריכה לפרוץ תנועת המחאה מחדש, והיא היתה צריכה להיות בוגרת יותר ובשלה יותר – לא רק לדבר על מעמד הביניים, אלא לדבר גם על מעמד העובדים הנמוך – בעלי המשכורות הנמוכות, הכוונה – והמובטלים.

מוחמד ברכה: והוא ידע גם שלקראת סוף השנה הוא צריך לאשר תקציב, ואם לא – הממשלה נופלת שלושה חודשים לאחר מכן.

מוחמד ברכה: שמענו כאן בתחילת הדיון, אדוני היושב-ראש, את השר ארדן, בשם הממשלה, אומר שצפויות החלטות קשות במסגרת התקציב הבא.

מוחמד ברכה: ולכן החיבור בין תנועת מחאה צודקת והמונית לבין מכות אכזריות בתחום הכלכלי-חברתי שהממשלה אמורה או מתכוונת להנחית – ואם היא תחזור, היא אכן תעשה את זה – על הציבור, זה דבר שהיה מצמצם את הקרדיט של הממשלה הזאת עד אפס.

מוחמד ברכה: הסיכויים של ראש הממשלה לחזור לשלטון לאחר הדברים האלה הם אפסיים.

מוחמד ברכה: לכן, זה לא נכון שראש הממשלה הואיל בטובו לקצר את ימי ממשלתו, ואז השר ארדן לגלג על העניין של השרידות.

מוחמד ברכה: הכוונה היא שרידות גם בעצם הקדמת הבחירות מטעמו של ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: הדבר השני הוא הנושא המדיני: ירח הדבש לנתניהו, שהוא ירח המרורים של העם בישראל ושל העם הפלסטיני, של שיתוק התהליך המדיני – זה לא יימשך אחרי השנה הבאה, בגלל מציאות בין-לאומית: הבחירות בצרפת אתמול אמרו משהו; הבחירות בארצות-הברית והחשש של נתניהו שהוא יפגוש את אובמה לאחריהן – זה דבר שהוא לא רוצה אותו בכלל.

מוחמד ברכה: ואז הוא יודע שאחרי הבחירות, לקראת סוף השנה – הבחירות האמריקניות והבחירות באירופה שמתקיימות עכשיו – הדרישה, וגם על רקע האביב הערבי, והדרישות מהאמריקנים שלא יהיו בכיס של ישראל, אם יש להם אינטרסים בעולם הערבי – יגבר הלחץ עליו, ואז הוא לא רוצה שנה שלמה ב-2013, עד המועד החוקי לבחירות, נובמבר 2013 – הוא לא רוצה שיעסיקו אותו בתהליך המדיני, ויאלצו אותו ויכופפו את ידו, ולכן הוא מקדים.

מוחמד ברכה: וגם הנושא של המלחמה באירן והאיומים של ישראל במלחמה נגד אירן, שזו הרפתקה שאף אחד לא מקבל אותה בעולם, וגם, למרבה האירוניה, בקרב ראשי זרועות הביטחון בישראל, אבל נתניהו וברק הולכים בכיוון אחר לחלוטין.

מוחמד ברכה: הם רוצים לייצר את התבערה, וברק הרחיק לכת כשאמר שהמתקפה על אירן לא תהיה מושפעת לא מהבחירות ולא ממוכנות העורף; זאת אומרת, ללא קשר כמה קורבנות ייפלו בקרב הציבור בישראל.

מוחמד ברכה: אז הוא לא רוצה שהדברים האלה – שהבחירות יהיו אחריהם, אלא הוא רוצה לעשות את הבחירות לפני האסון שהוא מתכנן על עמי האזור כולם, כולל העם בישראל.

מוחמד ברכה: הנושא השלישי שהזכרתי הוא הנושא של חוק טל, וכאן אני הולך לומר דברים, אדוני היושב-ראש, שלדעתי אמורים להיות אבן פינה בהתייחסות המדינה למיעוט הערבי, למיעוט הלאומי הערבי, שאני משווה להם עמדה אסטרטגית, לא רק של המפלגה שלי, אלא של רוב רובו של הציבור הערבי, של האזרחים הערבים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: יש דיון הלכתי, פוליטי, אזרחי – תקראו לו איך שאתם רוצים – על גיוס תלמידי ישיבות.

מוחמד ברכה: יש מגבלה חוקית שחוק טל מסתיים ב-1 באוגוסט, ובית-המשפט העליון אמר שאסור להאריך אותו.

מוחמד ברכה: אני חושב שבסופו של דבר ימצאו את הפשרה, אדוני חבר הכנסת וקנין, היושב-ראש; ימצאו את הפשרה ביניכם לבינם.

מוחמד ברכה: אבל יש כאלה שכבר ניהלו את הבחירות הקודמות על ה"טיקט" של המתקפה על האזרחים הערבים – ואני מתכוון למפלגתו של ליברמן, בנושא של אזרחות ונאמנות וכו'.

מוחמד ברכה: היום יש כוונה לחזור על התסריט הזה ביתר אגרסיביות וביתר גזענות, אבל מצטרף אליהם שחקן חדש, והוא ראש הממשלה ביבי נתניהו, שגם אתמול בנאומו בוועידת הליכוד רמז לכך בכל מה שקשור לנטל והנשיאה בנטל.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, המשבר בתוך הפוליטיקה הישראלית הציונית – עם החרדים רוצים לייצר על מנת להדיר את האוכלוסייה הערבית עוד יותר ועוד יותר, ולהשלים בעצם את מסע השיסוי, שבא לידי ביטוי גם בחקיקה וגם באפליה וגם בגזענות וגם בהדרה.

מוחמד ברכה: ואני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, לכנסת, על כל מרכיביה: אי-אפשר ולא יכול להיות שהאוכלוסייה הערבית אזרחי מדינת ישראל יקבלו על עצמם לא שירות צבאי ולא שירות לאומי ולא שירות אזרחי.

מוחמד ברכה: עצם הדיון בשאלות האלה צריך שיהיה על רקע של מילוי שלושה פרמטרים ושלושה קריטריונים.

מוחמד ברכה: הדבר הראשון – לא יכול להיות שהמדינה תקרא לעצמה מדינה יהודית ולבוא לבקש מהערבים שיגנו עליה איך שהיא, או להציע להם אלטרנטיבות לשירות הצבאי, זה לא יכול להיות.

מוחמד ברכה: המדינה לא באה בידיים נקיות לציבור הערבי.

מוחמד ברכה: דבר שני – המדינה לא יכולה לבוא בידיים נקיות לציבור הערבי כשכמעט כל יום וכל שבוע יש חקיקה גזענית.

מוחמד ברכה: לכן, כל דיבור על אזרחות שווה, צריך לקדום לו ביטול כל מנגנוני החקיקה הגזענית.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי – האוכלוסייה הערבית היא חלק בלתי נפרד מהעם הפלסטיני, ומצבה ומעמדה, גם האזרחי וגם הלאומי, נגזר ממה שקרה ב-1948, הקמת מדינת ישראל והנכבה של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: לכן, לא ייכון דיון עם האוכלוסייה הערבית על חובותיה כביכול של שירות צבאי או תחליפיו ללא שלום עם העם שלנו, של מדינת ישראל, עם העם הערבי-הפלסטיני.

מוחמד ברכה: וגם אחרי שיימלאו שלושת הקריטריונים האלה, הדיון לא יהיה אחר כך על השירות הצבאי, אלא בראש ובראשונה הדיון יתחיל בנקודה אחרת – מה חלקנו, מה חלקה של האוכלוסייה הערבית בקרקע, באדמות שהופקעו ממנה במשך כל שנות קיומה של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שאנחנו 18% מאזרחי המדינה, שחיים, וברשותנו רק 3.5% של אדמות המדינה, ושטחי השיפוט של היישובים שלנו 2.5%.

מוחמד ברכה: היום למשל הכפר אל-עראקיב נהרס בפעם ה-38 – בפעם ה-38.

מוחמד ברכה: העניין של הזכות שלנו על הקרקע שהופקעה מאתנו צריך להיות בראש כל דיון, כי העניין של הקרקע והעניין של האדמה הוא לא רק לשתול עגבניות, אלא זה עניין של קיום.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו, אדוני היושב-ראש, דוחים מכול וכול כל ניסיון למקד את מערכת הבחירות הבאות – גם על-ידי מפלגת ישראל ביתנו וגם על-ידי מפלגת הליכוד בראשות נתניהו – בדרך שיסוי נגד האוכלוסייה הערבית והאזרחים הערבים תחת האמתלה של שירות לכולם או חלוקת הנטל.

מוחמד ברכה: אנחנו מזהירים מכאן שמגמה כזאת תיתקל בהתנגדות נחרצת של כל גוני הקשת של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: ואם יחליט מי שיחליט להפוך את השירות, על גווניו השונים, לחובה, אנחנו נקרא למרי אזרחי, גם אם זה יהיה כרוך בכך שאלפי צעירים ייכנסו לכלא, כנגד המגמה הזאת.

מוחמד ברכה: אנחנו אומרים את הדברים ברור ועכשיו והיום, ומזהירים שמערכת הבחירות צריכה להתמקד בשאלות הקיומיות – בשאלה החברתית, בשאלת השלום, בשאלת הדמוקרטיה – ולא בשיסוי מופרע ונפשע כנגד האוכלוסייה הערבית וזכויותיה וקיומה במולדתה.

מוחמד ברכה: אם מערכת הבחירות תתמקד בזה, אני חושב שיהיו לזה תוצאות הרות אסון.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1450/18; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בהצעות החוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, של חבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של חברת הכנסת דליה איציק, יושבת-ראש סיעת קדימה.

שלמה מולה: אני מציג את הצעת החוק בשמה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, האמת היא, נכנסתי לדברי הימים של הכנסת הזאת, בוודאי של הממשלה הזאת, כהונתו של ראש הממשלה, עם התפזרותה של הכנסת היום.

שלמה מולה: רציתי לראות מה אני אומַר לאזרחי ישראל על ראש הממשלה הזה.

שלמה מולה: מצאתי דבר אחד בלבד לומר, אדוני היושב-ראש, על הממשלה הזאת: ביבי ברח, ביבי מרח; זה בעצם הסיפור.

שלמה מולה: ראש הממשלה מרח אותנו בעצם שלוש שנים, וברח ברגעים שהיה צריך לקבל החלטות מכריעות בממשלה הזאת ובכנסת הזאת.

שלמה מולה: אני מסכים עם הדוברים שאמרו: הממשלה הזאת, הכנסת הזאת היתה אחת מהכנסות הקיצוניות ביותר, שראתה רק דרך הכיסאות של שרי הממשלה וסגניה, שום דבר על אזרחי מדינת ישראל.

שלמה מולה: הציניות ששררה בבית הזה, היחס לשכנים הערבים שלנו, היחס לערביי ישראל, היחס למיעוטים, בעצם, היחס לאנשים שפויים במדינה הזאת, היחס לנושאים בנטל, היחס לאלה שדורשים חלוקה נאותה ונכונה של תקציב המדינה, היחס לבית-המשפט העליון.

שלמה מולה: והממשלה הזאת והקואליציה הזאת הצטיינו בקיצוניות שלהן, במריחה שלהן, בבריחה שלהן.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הולך לבחירות עכשיו בגלל כמה נושאים שאני אמנה אותם, כשהוא יודע שהגיע הזמן להכריע, והוא נסע בניוטרל – אתה יודע, פול גז בניוטרל – הגיע, צריך להכניס הילוך, אז הוא ידע שאם הוא ימשיך בנסיעה הזאת הוא הולך להתנגש, ואמר: אולי כדאי לי לעשות רוורס, בעצם, ללכת אחורה, ללכת לציבור, אולי הציבור יושיע אותי.

שלמה מולה: אבל האמת היא שהציבור לא יושיע אותו.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: הציבור הרבה יותר חכם מהספינולוגים של ראש הממשלה; הציבור הרבה יותר חכם מאלה שמייעצים לו לברוח מהכרעות.

שלמה מולה: ראש הממשלה בעצם בורח, ומרח אותנו שנה שלמה, את המחאה החברתית.

שלמה מולה: אתה יודע מה?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך, לזכותך.

שלמה מולה: אני זוכר באחד הדיונים לפני שנה וחצי בוועדת הכספים אמרת: הולכת להיות מחאה חברתית.

שלמה מולה: הסיפור של הדיור הציבורי, הקשיים של הדיור, הביאו את הציבור לכך שקצה נפשו.

שלמה מולה: אמרת: תבוא מחאה חברתית, ובאה מחאה חברתית על הרקע של הדיור.

שלמה מולה: מה עשה ראש הממשלה?

שלמה מולה: בא ואמר: אני אקים ועדה – הנושאים של הכלכלה, הנושאים של הדיור, צדק חברתי, צדק חלוקתי של משאביה של המדינה.

שלמה מולה: מה עשה ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: – –

יצחק וקנין: אני אמרתי לפני שבוע – – –

שלמה מולה: – – הוא פשוט מרח.

יצחק וקנין: אמרתי לפני שבוע – ותשמע טוב מה אני אומר עכשיו – שראש הממשלה יפסיד את השלטון אם הוא לא יטפל בנושא של הדיור הציבורי.

יצחק וקנין: חד וחלק.

יצחק וקנין: הוא יפסיד את השלטון.

שלמה מולה: ואכן, אני מקווה שהוא יפסיד את השלטון.

שלמה מולה: נעשה הכול כדי שהוא יפסיד את השלטון, כי ביבי מורח ובורח.

שלמה מולה: הציבור לא צריך ראש ממשלה שבורח מהכרעות מדיניות, ללכת למשא-ומתן אמיתי כדי להגיע לגבולותיה של מדינת ישראל.

שלמה מולה: לא רק לצאת בנאומים בבר-אילן, לבוא ולהגיד: אני בעד שתי מדינות לשני העמים.

שלמה מולה: אבל הוא יודע.

שלמה מולה: יש לו פייגלין, יש לו ליברמן, יש לו עוד רבים – חוטובלי, יריב לוין, דני דנון.

שלמה מולה: הוא לא יודע מה לעשות, אז הוא ברח.

שלמה מולה: הוא ברח.

שלמה מולה: ראש הממשלה ידע שהוא לא יוכל להעביר את חוק טל.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הנושא של השוויון בנטל הוא צדק חברתי.

שלמה מולה: הנושא של שוויון בא גם דרך המחויבות שאזרחי המדינה צריכים לתת למדינה הזאת.

שלמה מולה: ראש הממשלה ראה שבג"ץ הורה לו לבטל את חוק טל, הוא ידע שהוא לא יכול להעביר, הוא חשב שהוא יכול למרוח גם את החבר'ה של המילואימניקים.

שלמה מולה: הוא פשוט ברח.

שלמה מולה: ואני אומר לך, היום ראש הממשלה יכול היה להביא הצעת חוק בנושא של חוק טל, להעביר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובשלישית.

שלמה מולה: מה קרה?

שלמה מולה: למה לא? אבל הוא מסתיים בבריחה שלו.

שלמה מולה: הוא יודע שהוא צריך לחשוב שאולי, אולי, אם הוא ייבחר עוד פעם, הוא ינסה להקים קואליציה.

שלמה מולה: הוא לא רוצה להרגיז את החרדים; לא רוצה להרגיז עוד אזרחים אחרים – צריכים לעשות שירות לאומי.

שלמה מולה: ראש הממשלה ברח בעצם מקיום פסיקת בג"ץ.

שלמה מולה: היתה פסיקת בג"ץ על מגרון, ישנה היום פסיקת בג"ץ על עופרה, למשל, על שכונת-האולפנה.

שלמה מולה: ראש הממשלה צריך לקיים פסק-דין חלוט.

שלמה מולה: הוא שלח את היועץ המשפטי לממשלה לבקש דיון.

שלמה מולה: למה לעשות את זה?

שלמה מולה: למה לבזות?

שלמה מולה: למה הוא לא מוצא פתרון אחר?

שלמה מולה: והוא ידע שהוא יסתבך, לכן הוא ברח.

שלמה מולה: ראש הממשלה ברח במשך שלוש שנים למשל מלהעביר חוק בנושא הגיור.

שלמה מולה: אמרו לו: תעביר, אנחנו רוצים לקצר תהליכי גיור.

שלמה מולה: הוא מרח את ליברמן, וניסה להסתדר עם ש"ס.

שלמה מולה: אין לי טענות, אני חושב שש"ס מייצגים ציבור שרואה בנושא הזה נושא מרכזי.

שלמה מולה: בסדר גמור.

שלמה מולה: הם מפעילים את כוחם, ובצדק, אולי.

שלמה מולה: אבל ראש הממשלה צריך לאפשר גם לציבור הרחב במדינת ישראל שרוצה להתגייר, שיתגייר, בלבביות, אבל ראש הממשלה, גם בעניין הזה ברח.

שלמה מולה: האמת היא שראש הממשלה ברח, בין היתר, כי הוא חושב שבנובמבר אובמה ייבחר.

שלמה מולה: ויש לו הרי סיוט במפגשים עם אובמה.

שלמה מולה: אמרו לו: אדוני, אם אובמה יבוא בנובמבר, ואחר כך אתה תלך לבחירות, אתה תפסיד, ולכן הוא גם בורח מזה.

שלמה מולה: אבל לא יעזור שום דבר.

שלמה מולה: מה בעצם הקהילה הבין-לאומית אומרת?

שלמה מולה: הקהילה הבין-לאומית אומרת: רבותי, תעשו חסד לעצמכם, תנהלו משא-ומתן, תאפשרו הקמת מדינה פלסטינית, כי זה אינטרס שלכם.

שלמה מולה: ראש הממשלה יודע שהקואליציה שלו תתערער אם הוא יעשה מהלך כלשהו.

שלמה מולה: לא שהוא עושה טובה לפלסטינים – הוא עושה טובה למדינת ישראל.

שלמה מולה: גם על זה הוא ברח.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה ברח ומרח אותנו במשך שלוש שנים על שמירת שלטון החוק.

שלמה מולה: כמה הצעות חוק גזעניות עברו בכנסת הזאת, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: כמה הצעות חוק פופוליסטיות עברו בכנסת הזאת?

שלמה מולה: כמה התריסו על אזרחי מדינת ישראל?

שלמה מולה: כמה התעמרו באוכלוסיות המיעוט במדינה הזאת?

שלמה מולה: ראש הממשלה ניסה איכשהו להסתדר, לעשות עוד משהו ועוד משהו, אבל הגיעו מים עד נפש.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הכנסת הזאת, טוב שהיא מתפזרת.

שלמה מולה: היא עושה חסד לעם ישראל, אדוני היושב-ראש, כשהיא הולכת הביתה.

שלמה מולה: הכנסת הזאת בעצם היתה צריכה לחוקק חוק שינוי שיטת ממשל, לקיים אולי כנסת נורמלית, עם איזונים ובלמים.

שלמה מולה: אולי הכנסת הזאת יכלה לחוקק חוק שיאפשר חקיקת חוקה, בהידברות עם כל באי הבית הזה.

שלמה מולה: אבל ראש הממשלה, גם בזה הוא לא רצה לעשות שום דבר.

שלמה מולה: אבל מעל הכול, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה בורח כי הוא יודע שהמחאה החברתית תבוא בקיץ – אותם אזרחי ישראל שלא מסיימים את החודש, כל אלה שעובדים, כל אלה שמשתכרים, באים הביתה, ואין להם מספיק כסף לסל קניות של יום שישי, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: והוא יודע שהמריחה שלו של שנה שלמה, וקצת יותר משנה, לא יכולה להימשך לאורך זמן.

שלמה מולה: הציבור הישראלי הרבה יותר מפוכח ממנו.

שלמה מולה: ולכן הוא בורח.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכנסת הקיצונית הזאת, שריפדה את חברי הממשלה שלה, הגיעה לסוף דרכה.

שלמה מולה: טוב שכך.

שלמה מולה: אבל אני מצטער על דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: לפחות על דבר אחד אפשר היה להסכים ולקיים – לחוקק חוק בנושא של שוויון בנטל.

שלמה מולה: אין ברירה, לא תהיה ברירה.

שלמה מולה: ראש הממשלה, בהשראתו של פייגלין, ימשיך לברוח, ימשיך למרוח.

שלמה מולה: אנחנו, באמצעות הציבור, נרדוף אותו, נעשה כל מאמץ שלא תהיה לו ממשלה בפעם הבאה, ושהוא אולי ישב על כס האופוזיציה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3780/18; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2011, לדיון מוקדם, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, עשר דקות.

יצחק וקנין: יש עוד אחת, של זאב אלקין.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כשדיברתי בהצעת האי-אמון סיפרתי שחבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר בייגה שוחט, אמר לי לפני שנה וחצי – דרך אגב, הוא יצא מפגישה עם ראש הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: שאלתי אותו: נו?

ג'מאל זחאלקה: זו השאלה ששואלים תמיד.

ג'מאל זחאלקה: אז הוא אמר לי: יהיו בחירות לפני הבחירות בארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו לא יחכה שיהיו בחירות בישראל אחרי הבחירות האמריקניות.

ג'מאל זחאלקה: וזה מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה מדאיג מאוד, כי מה התכוון בנימין נתניהו לעשות שהוא חושש שהוא יעמוד בעימות חזיתי עם ארצות-הברית, או עם אובמה כנשיא, אם הוא ייבחר לנשיא הבא של ארצות-הברית?

ג'מאל זחאלקה: האם זה קשור בנושא הפלסטיני?

ג'מאל זחאלקה: האם זה קשור בנושא האירני?

ג'מאל זחאלקה: אולי דברים אחרים?

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, כל הסיפורים של חוק טל ותקציב הם לא האמת, כי לעניינים האלה היו לו שנה וחצי למצוא פתרונות, והוא ידע לפתור בקואליציה הנוכחית דברים הרבה יותר סבוכים.

ג'מאל זחאלקה: זו – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: מעטפת כדי שתעזור לו בבחירות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שגורם חשוב מאוד היה שהוא פופולרי בסקרים.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, הסקרים של היום, של מאי, הם לא התוצאות של ספטמבר.

ג'מאל זחאלקה: דברים רבים יכולים להתרחש עד אז.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה – אני לא מקווה לטוב, כי אי-אפשר לקוות לטוב במערכת הפוליטית הישראלית הנוכחית, אבל לפחות שלא נראה את אהוד ברק כשר ביטחון, כי הוא אדם מאוד מסוכן, ואולי גם לא את בנימין נתניהו כראש ממשלה, כי הוא לא פחות מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: האמת היא שאנחנו נהגנו, כבוד היושב-ראש, להציע הצעות אי-אמון בממשלה, אבל לא פחות מהממשלה היתה הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: כלומר הכנסת שאישרה הצעות של הממשלה, אבל שמתוכה יצאו יוזמות חקיקה אנטי-דמוקרטיות, גזעניות, שמקבעות אפליה, שפוגעות בציבור הערבי, שפוגעות בחלשים, שמצמצמות חופש ביטוי, שמצמצמות זכויות אדם; הן יצאו מהכנסת.

ג'מאל זחאלקה: בכנסת אי-אפשר להביע אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: את הכנסת אפשר לפזר, ואכן, לפני יותר משנה סיעתי הניחה את ההצעה לפיזור הכנסת, כי חשבנו שצריך להביע אי-אמון לא רק בממשלה, אלא גם בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: לראש הממשלה ולממשלתו יש רקורד של עשייה שלילית ביותר.

ג'מאל זחאלקה: בנימין נתניהו יירשם בהיסטוריה הפוליטית כקברן של פתרון שתי המדינות.

ג'מאל זחאלקה: תקשיבו לי טוב: הקברן של פתרון שתי המדינות הוא בנימין נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: הוא עשה את זה והתחיל את תהליך הקבורה ברגע שהוא הכריז בבר-אילן: אני בעד שתי מדינות, או שהוא הכיר בשתי המדינות ובו ברגע התחיל לחפור את הקבר.

ג'מאל זחאלקה: חפירת הקבר מאוד פשוטה – במעשה ההתנחלות, בסיפוח הזוחל בירושלים המזרחית, בבניית הכבישים העוקפים וברטוריקה הפוליטית ששמה מכשול אחר מכשול לפתרון פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: כאשר הוא קבר את פתרון שתי המדינות, הוא קובר את האפשרות להגיע להסדר לפחות בעתיד הנראה לעין, כי פתרון של מדינה אחת הוא מעבר לאופק; הוא עדיין לא נולד, ולכן אנחנו נשארים עם קבר פתוח והגווייה של פתרון שתי המדינות הונחה בפנים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם הוא קורא תהילים על המת, אבל יכול להיות – יש אומרים שזה מוות קליני, ויש ויכוח.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, למעשה – – –

יצחק וקנין: אני אגלה לך סוד, חבר הכנסת זחאלקה: תהילים קוראים גם על המתים וגם על החיים.

ג'מאל זחאלקה: גם על המתים – מזמור לבני קורח.

אברהים צרצור: – – – דרך אגב.

יצחק וקנין: כן.

ג'מאל זחאלקה: בנימין נתניהו, מבחינה זו, הניח את התשתית לעימותים האלימים הבאים; הוא שפך שמן על מדורת האלימות; הוא אחראי לשפיכות הדמים שתבוא, כי אי-אפשר להתהדר בשקט ולהגיד: הנה, שקט, לא קורה כלום, אם אין הסדר פוליטי ידוע.

ג'מאל זחאלקה: אם תהיה אלימות מחר או מחרתיים, מי שמונע הסדר פוליטי נושא באחריות, הוא-הוא איש הדמים, מי שעושה את הדבר הזה, ולכן האחריות כולה מונחת על ראשו של בנימין נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכל אזרח במדינת ישראל שהוא צריך לראות את המחר ואת המחרתיים, ושאי-אפשר לשלול את הזכויות של עם אחר ולחיות בשקט.

ג'מאל זחאלקה: עם שמדכא עם אחר לא יכול להיות חופשי.

ג'מאל זחאלקה: את זה אמר אנגלס לפני הרבה שנים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, זו אשליה.

ג'מאל זחאלקה: מה שקרוי דמוקרטיה בישראל הוא אשליה, כי אי-אפשר שאתה תהיה חופשי בזמן שאתה מדכא עם אחר.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין העיקרי.

ג'מאל זחאלקה: אם הוא חושב שהוא יגיע להתנגשות עם אובמה, סימן שהוא חושב – הוא לא מתכוון לעשות שום דבר כדי להגיע להסדר פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: אבל ממשלתו של בנימין נתניהו – והכנסת הזאת לא פחות, ולפעמים אפילו יותר מהממשלה – חוקקה חוקים גזעניים, חוקים של גזלת קרקעות, חוקים של אפרטהייד.

ג'מאל זחאלקה: מה זה חוק הקבלה ליישובים קהילתיים אם לא חוק אפרטהייד, כשמדובר ב-70% מהאדמות במדינה שהן תחת שלטונן של המועצות האזוריות של היישובים הקהילתיים הקטנים?

ג'מאל זחאלקה: באיזו זכות מונעים מאזרחים ערבים לגור פה או שם?

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא אפרטהייד, אני לא יודע מה זה אפרטהייד.

ג'מאל זחאלקה: באיזו זכות באים לנגב ומציעים את החקיקה – החוק של התנחלות יחידים, התיישבות יחידים?

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, זה בא מבית-מדרשן של קדימה והליכוד.

ג'מאל זחאלקה: זה ה"מיינסטרים".

ג'מאל זחאלקה: זה לא המטורפים מהימין הקיצוני, מה שקרוי ימין קיצוני.

ג'מאל זחאלקה: מי צריך בכלל ימין קיצוני כשיש בכנסת את ישראל חסון, שמציע חוק להכיר ביישוב של איש אחד, עם מאות או אלפי דונמים, ולידו אלפי תושבים ערבים בנגב, לא מכירים ביישובים שלהם?

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא גזענות ואפרטהייד, מה זה גזענות ואפרטהייד?

ג'מאל זחאלקה: מה זה?

ג'מאל זחאלקה: באים לכנסת ומחוקקים חוק שאזרח שהופקעה הקרקע שלו – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מסיים.

ג'מאל זחאלקה: דוגמה אחרונה.

ג'מאל זחאלקה: – – יכול לתבוע את הקרקע שלו אם היא לא שימשה לאותה מטרה שלמענה הופקעה בתוך שבע שנים.

ג'מאל זחאלקה: אבל כדי לשלול מהאזרחים הערבים את האפשרות לתבוע את הקרקעות שלהם שהופקעו ולא שימשו למטרה שלמענה הופקעו, הוסיפו סעיף קטן: אם האדמה שלך הופקעה לפני 25 שנה, אתה לא יכול לתבוע אותה חזרה.

ג'מאל זחאלקה: למה עשו את זה?

ג'מאל זחאלקה: כי הם, מינהל מקרקעי ישראל, עשו מחקר ש-99% מהקרקעות של האזרחים הערבים שהופקעו, הופקעו לפני התאריך הזה.

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא גזענות ואפרטהייד, אני לא יודע מה זה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכנסת שחוקקה חוקים של גזענות ואפרטהייד, טוב שהיא הולכת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נזיל עליה דמעות.

ג'מאל זחאלקה: טוב שהיא הולכת.

ג'מאל זחאלקה: טוב שהיא מתפזרת.

ג'מאל זחאלקה: חג פיזור שמח לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/4295/18; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת החוק האחרונה בנושא פיזור הכנסת:

יצחק וקנין: הצעת חוק פיזור הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, לדיון מוקדם, של חבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלקין, לרשותך עשר דקות.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי – אה, אין שרים, כן?

שלום שמחון: – – –

זאב אלקין: יש.

זאב אלקין: סליחה.

זאב אלקין: אוי, סליחה, אדוני, חברי השר.

יצחק וקנין: השר התורן הוא השר – – –

שלום שמחון: מילא ועדת החינוך, אבל גם – – –?

זאב אלקין: חס וחלילה.

זאב אלקין: חברים, השר שלום שמחון וחברי חברי הכנסת – – –

שלום שמחון: שולח את זה לעיתון מחר.

זאב אלקין: אחרי הפריימריז.

זאב אלקין: אנחנו התכנסנו כאן לתחילת הדיון, למעשה, על סדרה של הצעות חוק לפיזור הכנסת השמונה-עשרה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, כשהסתכלתי במהלך הדיון הזה, בכלל התפלאתי לגלות כמה הרבה הצעות חוק לפיזור הכנסת השמונה-עשרה היו.

זאב אלקין: פתאום, כשכולם הלכו לחפש, התברר שהרבה חברי כנסת שמו הצעות חוק לפיזור הכנסת השמונה-עשרה.

זאב אלקין: מובן שרובן המוחלט, להוציא אותי, מהאופוזיציה, ולכן, כשהסתכלתי על הרשימה הזאת, לתומי סברתי:

זאב אלקין: אם כל כך הרבה הצעות חוק לפיזור הכנסת הונחו על-ידי חברי הכנסת מהאופוזיציה, אז לכאורה מה יכול להיות יותר פשוט מלבצע את המלאכה הזאת, וברגע שגם הקואליציה – לצערי, אגב.

זאב אלקין: אני חייב לציין, אדוני היושב-ראש, שאני לא חסיד גדול של בחירות מוקדמות, אבל גם כשהקואליציה הגיעה למצב שמצד אחד בגלל הקרבה למועד הבחירות – ברגע שהגענו למקום שהכנסות לא מגיעות אליו בדרך כלל, אתה ותיק בכנסת, אתה יודע.

יצחק וקנין: חמש כנסות – אף כנסת לא עברה שלוש שנים, שלוש שנים וחודש, חודשיים.

יצחק וקנין: לצערי הרב, אני חושב שהכנסת הזאת כן יכלה למלא את ימיה, ואני הייתי שואל שאלה אמיתית – אמרתי את זה בשבוע שעבר: מה היה קורה, ידידי חבר הכנסת זאב אלקין, יושב-ראש הקואליציה, אם הליכוד היה בסקרים 14 מנדטים, 13 מנדטים?

יצחק וקנין: האם הייתם עושים בחירות?

יצחק וקנין: אני רוצה לומר לך, כל כדור השלג הזה שמתגלגל יכול להיבחן רק בבחינה אחת – בהצבעה חשאית.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך, 118, 120 חברי הכנסת – אולי שני אנשים, שלושה יצביעו בעד.

יצחק וקנין: כל השאר יצביעו נגד.

יצחק וקנין: ועוד יותר מזה – אם ייתנו לנו חופש הצבעה, אני מודיע לך – 118 חברי כנסת יצביעו נגד הקדמת הבחירות.

יצחק וקנין: זו האמת לאמיתה.

יצחק וקנין: כל השאר זה דמגוגיה, זה אינטרסים מפלגתיים.

יצחק וקנין: אין שום אמת בכל מערכת הבחירות הזאת, אני אומר את זה כשאני יושב על הכיסא פה, אומר את זה אפילו בלי להניד עפעף.

שלום שמחון: – – –

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני חושב שאם יוצע – חברת הכנסת וילף דווקא הציעה היום, נדמה לי, בדיון בוועדת הכנסת – –

עינת וילף: זה דורש תיקון לחוק-יסוד.

עינת וילף: אני דווקא בעד.

זאב אלקין: – – שההצבעה על פיזור הכנסת תהיה הצבעה חשאית.

זאב אלקין: נדמה לי שאם תיקון כזה יעבור – מה שאמרת חל על כל הכנסות שלפנינו, ובדיעבד כמעט כל הכנסות שהיו לפנינו.

זאב אלקין: חברי כנסת, כשהם מדברים עליהם כפרט, טבעם בדרך כלל לא לקצר את הקדנציה של עצמם, כי כולנו בני-אדם.

זאב אלקין: אבל בסופו של דבר – – –

יצחק וקנין: העם חושב – יתירה מזו, וימים יוכיחו – שזו טעות לקצר את ימיה של הממשלה, כי בדרך כלל הוכח שמי שקיצר את ימיו, קיצר את ימיו גם בקדנציה שלאחריה.

עינת וילף: אבל למה – – –

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: גם ביבי נתניהו בשנת 1999 קיבל – – –

זאב אלקין: לא, היא נותנת דוגמה לטובה, לא דוגמה – – –

עינת וילף: האחרון שהצליח היה לפני 31 שנים – בגין, ב-1981, ואז הוא קיבל את מלחמת לבנון.

עינת וילף: לא יצא מזה הרבה טוב.

זאב אלקין: אפשר להגיד כלל: ממשלה שבגין מכהן בה יכולה לקצר את ימיה ולצאת בשלום.

זאב אלקין: חזרה לענייננו, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: כולנו כאן לא רק נציגים של הפרט, אלא הנציגים של המפלגות, והמפלגות הן לא איזה גוף ערטילאי – – –

יצחק וקנין: סליחה שאני מפריע לך עוד הפעם.

יצחק וקנין: אני מודיע לך, אם תעשה משאל עם, רוב העם לא רוצה בחירות.

יצחק וקנין: לא מבין למה.

יצחק וקנין: גם העם לא רוצה.

יצחק וקנין: העם לא מבין מה קרה לנו.

יצחק וקנין: אבל איך אומרים?

יצחק וקנין: הכדור כבר התגלגל.

זאב אלקין: אני דווקא יכול להסביר היטב, אדוני היושב-ראש, למה.

זאב אלקין: אני חושב שאם היינו עושים ניסיון, ולא היינו עושים מהלך של הקדמת הבחירות היום, אני חושב שהכנסת הזאת היתה שורדת אולי שבוע יותר.

זאב בילסקי: – – –

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אחזק אותך קצת?

זאב אלקין: – – –

יצחק וקנין: חברי חבר הכנסת זאב בילסקי, אני אעזור לך.

יצחק וקנין: איך אני הייתי נוהג אם הייתי ראש ממשלה?

יצחק וקנין: אתה יודע, הייתי מביא את ההצבעה על חוק טל.

יצחק וקנין: הוא מפר הסכם קואליציוני, ליברמן?

יצחק וקנין: באותו יום שולח מכתב פיטורין לכל השרים שלו.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם, שרון עשה את זה לש"ס – פיטר אותנו.

יצחק וקנין: אני ב-23:30 מקבל מכתב פיטורין בבית-מלון, אני סגן שר העבודה.

יצחק וקנין: כל השרים – זחלנו לכיסא בחזרה.

יצחק וקנין: התחננו על נפשנו, אני אומר לך את זה.

יצחק וקנין: ככה צריך לנהוג ראש ממשלה.

יצחק וקנין: אתה יודע מה?

יצחק וקנין: אם על זה הוא היה הולך לבחירות, הוא היה מקבל 40 מנדטים.

מגלי והבה: מה דעתך, אלקין?

מגלי והבה: רעיון טוב.

עינת וילף: אנחנו בעד.

זאב אלקין: אני לא בטוח שהוא היה מספיק לעשות את מה שאתה מציע, חברי חבר הכנסת וקנין, כי נדמה לך שחבריך לספסלים האלה – לא בטוח שמסיעתך, אבל מהסיעה שיושבת בשכנות אליך – היו פורשים מהממשלה עוד לפני שהיה יוצא אותו מכתב פיטורין.

זאב אלקין: אבל – – –

עינת וילף: – – –

זאב אלקין: זה בטוח.

זאב אלקין: זה נכון גם היום.

זאב אלקין: אגב, אתם יודעים שחוק לפיזור הכנסת, גם אחרי שהוא חוקק אפשר לחוקק מחדש ולדחות, לכן הכול פתוח.

יצחק וקנין: אם אנחנו נעבוד רק לפי הסקרים, אוי ואבוי.

יצחק וקנין: אתה יודע, זה מה שאומרים: פני הדור – אני לא רוצה להגיד את ההמשך.

זאב אלקין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, שנהיה לרגע רציניים.

זאב אלקין: כנראה הגענו למצב – אומנם הכנסת הזאת שברה כמה שיאים גם ביציבות וגם באורך – שלוש שנים וחצי בלי חילופי גברי בראשות הממשלה, בלי חילופי קואליציה – – –

יצחק וקנין: תרשה לי להחמיא לך, זאב.

יצחק וקנין: אני חושב שאתה מרכז הקואליציה שהצליח ב-100% בהצבעות שלו.

יצחק וקנין: לא קרה.

יצחק וקנין: אני זוכר קצת מהכנסות הקודמות, זוכר הרבה נפילות, אבל אתה עבדת ביד רמה.

יצחק וקנין: זה ייאמר לשבחך.

זאב בילסקי: בשבוע שעבר חשבנו שאולי נצליח, אבל מהר הוא – – – אתה זוכר, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: תודה רבה על המחמאה.

יצחק וקנין: אבל דווקא, אדוני היושב-ראש, היא הנותנת, ולכן אני רוצה לרגע להיות רציני.

יצחק וקנין: זה נכון שהתרגלנו כאן, בפוליטיקה הישראלית, למציאות שממשלה לא שולטת בכנסת.

יצחק וקנין: אני זוכר את הקדנציה הקודמת.

יצחק וקנין: מהשנה הראשונה, למעשה מאז ימי מלחמת לבנון, היה ברדק בכנסת.

יצחק וקנין: בערך שליש מהחלטות ועדת שרים – הנהלת הקואליציה הפכה אותן עוד לפני שהן בכלל הגיעו להצבעה במליאה.

יצחק וקנין: ומה שהיא החליטה – שליש ממה שהיא החליטה לא הצביעו כפי שהחליטה, אלא הצביעו להיפך.

יצחק וקנין: בתור חבר כנסת מורד באותה קדנציה, אני זוכר את זה מצוין.

יצחק וקנין: תרמתי את תרומתי לבלגן שהיה בכנסת בהיקף מלא.

יצחק וקנין: אלה היו ימים שראש ממשלה החליט שלמרות המצב הזה הוא רוצה לשרוד.

יצחק וקנין: אגב, בניסיון פוליטי ובכשרון פוליטי רב הוא הוכיח הישרדות, חבל על הזמן; כמעט שנתיים וחצי שרד במצב בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: הוא בסופו של דבר הוכנע על-ידי הרבה מאוד מכות שנחתו עליו.

יצחק וקנין: אבל מה שקרה בכנסת אז, אם זה היה קורה בכנסת היום, במצב הכלכלי שכל העולם נמצא בו, כולנו היינו משלמים את המחיר.

יצחק וקנין: זה לא היה מחכה שנתיים – זה היה ממוטט את הכלכלה הישראלית באופן מיידי.

יצחק וקנין: ודווקא מפני שקבענו כאן רף שהוא – אתה צודק – הוא לא סטנדרט של הפוליטיקה הישראלית, הוא מאוד שונה, בעיני היה לא נכון לשבור את הרף הזה ולעבור לכנסת של הישרדות.

יצחק וקנין: האווירה שנוצרה, תאמין לי – אני כיושב-ראש קואליציה הרי בא בדברים עם המפלגות על הכול: על הנושא של חוק טל; הרי הוא לא עלה השבוע, הוא עלה הרבה קודם, גם על הנושא של התקציב, גם על נושאים רגישים אחרים בנושא של דת ומדינה.

יצחק וקנין: התחושה שלי היא שברגע שהגעת לשלוש שנים וחצי, המפלגות השונות, כולן, כולל חברי כנסת בתוך המפלגות, התחילו להסתכל לכיוון הבחירות.

יצחק וקנין: ברגע שכולם התחילו להסתכל לכיוון הבחירות, והתחילו להקצין עמדות כדי למצוא חן בעיני הבוחר, הדבר המאוד-ייחודי שאפיין את הכנסת הזאת ואת הקואליציה הזאת – וזה תחושת אחריות ונכונות להידברות כדי לפתור בעיות הכי מורכבות שיש, ופתרנו לא מעט בעיות מורכבות.

יצחק וקנין: זו קואליציה עם סתירות פנימיות אולי בין הכי גדולות שידעה מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תחשוב, כמעט כל סכסוך שיש בפוליטיקה הישראלית ובתוך הקואליציה חוץ מאחד – המתח בין היהודים לערבים במדינת ישראל – כל השאר בתוך הקואליציה.

מגלי והבה: – – –

זאב אלקין: בתחום הכלכלי יש פה קוטביות; בתחום המדיני יש עמדות שונות; בתחום דת ומדינה יש עמדות שונות.

זאב אלקין: במפלגות שמייצגות מגזרים שונים, כל אחד מושך לטובת הציבור שלו.

זאב אלקין: למרות זאת, אני רוצה לשבח את כל השותפים הקואליציוניים.

זאב אלקין: ידענו בבגרות ובאחריות לפתור את הבעיות כשכולנו הסתכלנו האחד על השני והאחד בעיניים של השני.

זאב אלקין: התחושה שלי בחודש האחרון, ובוודאי בשבועות האחרונים, עוד לפני ההחלטה הזאת לפזר את הכנסת, שהתחלנו להסתכל לא בעיניים של השני, אלא בעיניים של הבוחר הפוטנציאלי.

זאב אלקין: כשזה המצב, אתה לא יכול לשמר את הרף הזה של המשילות ושל היציבות שהיתה.

זאב אלקין: לכן, היו לנו כקואליציה וכממשלה שתי אפשרויות: או לגסוס לאט – אולי אפילו לא לאט, יכול להיות שזה היה קורה מהר, אבל בכל מקרה, המחיר היה קשה מאוד מבחינה כלכלית, כי בתקופה הזאת אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו חוסר משילות בתחום הכלכלי ובתחום הזה של החקיקה, זה ממוטט באופן מיידי, בהתחשב במצב שאנחנו נמצאים; או ללכת – – –

מגלי והבה: לשיטתך, הרי עד לפני חודש ראש הממשלה, מעל כל במה הכריז: הממשלה הזאת תהיה עד סוף הקדנציה שלה.

מגלי והבה: אני לא מתכונן – – –

זאב אלקין: מעל כל במה ראש הממשלה הכריז – ואני רוצה, מגלי, לצטט את דבריו, ואגב, גם אני אמרתי אותם דברים – הוא אמר דבר מאוד פשוט: אני, כראש ממשלת ישראל, בניגוד לכל השמועות, לא רוצה לפזר את הכנסת, רוצה להמשיך; אבל – הוא אמר – כל זה מותנה בכך שגם השותפים שלי מוכנים, באותה תחושת אחריות, כפי שהיה עד עכשיו, להמשיך לפעול באותה צורה ובאותו סטנדרט גבוה מאוד של הפוליטיקה הישראלית.

זאב אלקין: לצערי, כפי שאמרתי, ברגע שכולם התחילו להסתכל בעיני הבוחר הפוטנציאלי, תחושת האחריות הזאת נעלמה, ובמצב כזה לפתור את הבעיות המורכבות שעומדות על סדר-היום שלנו – חוק טל, תקציב, ואפשר להמשיך את הרשימה הזאת – זה בלתי אפשרי.

זאב אלקין: ולכן, או שאתה בוחר לשרוד ולגסוס כמו אולמרט – ואפשר, ואנחנו הוכחנו יכולות פוליטיות בקדנציה הזאת; תאמין לי, יכולנו לעשות את זה לא פחות טוב מאולמרט, אבל המחיר יהיה כבד – או אפשרות שנייה, וזה ללכת לבחירות מוקדמות מהר ככל האפשר, לייצר כאן ולייצב כאן ממשלה יציבה, שתמשיך לפעול באותו סטנדרט ותוכל להתפנות לפתרון הבעיות האלה.

יצחק וקנין: תודה.

זאב אלקין: ולכן, אני קורא לכולם – ואני מסיים, אדוני היושב-ראש – במצב הזה להתאחד ולעשות את מה שנכון היום למדינת ישראל: לצאת מהר למערכת הבחירות.

זאב אלקין: הציבור ישפוט את כל אחד: אותנו ישפוט על העשייה, על מה שעשינו ועל מה שלא עשינו – את אנשי הקואליציה; את אנשי האופוזיציה הוא ישפוט על תפקודם באופוזיציה ועל הדרך האלטרנטיבית שהם יציגו – ולחזור כמה שיותר מהר לכאן, לבית הזה, מי שיחזור, ולהרכיב ממשלה יציבה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שכל מי שהציעו כבר לפני חודשים את אותם חוקים לפיזור הכנסת, גם כשזה יבוא למבחן האמיתי של ההצבעה כאן במליאת הכנסת לא נראה מחזה מביש כמו שראינו בוועדת הכנסת, כשהסיעה הראשית של האופוזיציה מצביעה נגד הקדמת הבחירות.

זאב אלקין: דבר כזה עוד לא שמעתי.

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: זה לא מדויק, זה לא מדויק.

זאב אלקין: שיא כזה שנשבר בכנסת עוד לא ראיתי.

יצחק וקנין: תודה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שלא רק הקואליציה תתמוך בפיזור הכנסת כאן אלא גם האופוזיציה תתעשת – –

מגלי והבה: זה לא מדויק.

זאב אלקין: – – תיזכר אחרי שלוש שנים וחצי שהיא בכל זאת אופוזיציה, ותעשה מה שכל אופוזיציה תמיד חולמת לעשות – לפזר את הכנסת.

זאב אלקין: תודה רבה.

מגלי והבה: האופוזיציה אמרה: תעבירו את חוק טל ונפזר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: רבותי, לפני שאנחנו עוברים לדיון של חברי הכנסת שנרשמו, אני מאפשר לסגן מזכירת הכנסת למסור כמה הודעות.

יצחק וקנין: בבקשה, אדוני סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012; הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 11), התשע"ב–2012; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון מס' 3), התשע"ב–2012; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012 – את כל החוקים האלה החזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 43), התשע"ב–2012 – שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 22), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת הכנסת; הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס לקופות גמל על הכנסה מדמי שכירות בשל השכרת דירות מגורים לטווח ארוך), התשע"ב–2012; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעניין תאגידי מים וביוב בשנות המס 2011–2015), התשע"ב–2012; הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (סיוע לרשויות מקומיות בשעת חירום (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012; הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 11) (נותני שירות עסקי), התשע"ב–2012; הצעת חוק בתי-דין מינהליים (תיקון מס' 11) (החלה על בתי-הדין לביקורת משמורת), התשע"ב–2012; הצעת חוק אוויר נקי (תיקון מס' 2), התשע"ב–2011.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק הגיור הצבאי, התשע"ב–2012, של חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (מס' 2) (תעודת המרה למתגייר בתקופת שירותו הצבאי), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת זבולון אורלב ואורי אורבך; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 99) (אישור להריסה או לשינוי ייעוד של מבנה המשמש לצורכי דת), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 10) (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 9) (מאמני ספורט), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012.

נאזם בדר: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בנושא: חובת יידוע בדבר הימצאותן של מצלמות אבטחה וסייג למסירת מידע, בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת חנא סוייד.

נאזם בדר: הסכם לשיתוף פעולה תיירותי עם ממשלת הרפובליקה של צרפת.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: (קריאה ראשונה)

יצחק וקנין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יצחק וקנין: (הצעת חבר הכנסת אחמד טיבי)

יצחק וקנין: (הצעת חבר הכנסת יואל חסון)

יצחק וקנין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יצחק וקנין: (הצעת חבר הכנסת אורי אריאל)

יצחק וקנין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יצחק וקנין: (הצעת חברת הכנסת דליה איציק)

יצחק וקנין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יצחק וקנין: (הצעת חבר הכנסת זאב אלקין)

יצחק וקנין: רבותי, לצורך כמה הבהרות לדיון – אתה יכול לעלות, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ראשון הדוברים – נרשמו 28 חברי כנסת לדבר בנושא ההתפזרות, כלל החוקים.

יצחק וקנין: אני מאפשר לכל חבר כנסת שלוש דקות בלבד.

יצחק וקנין: נא לדייק, רבותי.

יצחק וקנין: חבר כנסת שלא יהיה נוכח באולם לא יקבל את רשות הדיבור; אני אומר את זה, רבותי.

יצחק וקנין: לכן, חברי הכנסת שרשומים – אם יש עוד חבר כנסת שלא נרשם ומבקש להירשם אני מוכן לרשום אותו כרגע; אם לא – אני נועל את הרשימה.

יצחק וקנין: יש עוד חבר כנסת, רבותי, שרוצה לדבר?

זאב בילסקי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב בילסקי לא רשום.

אברהם מיכאלי: נסים זאב.

יצחק וקנין: נסים זאב רשום.

יצחק וקנין: זאב בילסקי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני נועל את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: לכל חבר כנסת שלוש דקות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, מרצ הגישה הצעה לפיזור הכנסת כבר בשבועות הראשונים של הממשלה הזאת, משום שכבר אז אנחנו טענו שהצירוף הזה של הממשלה, של מפלגות קפיטליסטיות, לאומניות ודתיות – הצירוף הזה של לאומנות, קפיטליזם ודת – הוא צירוף הרסני לישראל ולחברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: וכל יום שעבר במהלך כהונתה של הממשלה הזאת הוכיח לנו עד כמה צדקנו כשהגשנו כבר אז, בשנת 2009, את ההצעה לפיזור הכנסת ולהקדמת הבחירות.

ניצן הורוביץ: מול הצירוף הזה של לאומנות, קפיטליזם ודת, אנחנו מציגים חזון אחר לגמרי – חזון של סוציאל-דמוקרטיה אמיתית, שיש לה שלושה דגלים: שלום ודמוקרטיה, צדק חברתי והפרדת דת ממדינה.

ניצן הורוביץ: מרצ היא המפלגה היחידה בבית הזה שנושאת את שלושת הדגלים הללו ולא מסתתרת ולא מתחבאת ולא בורחת משום נושא – לא מהכיבוש בשטחים, לא מהכפייה הדתית ולא מהקפיטליזם החזירי.

ניצן הורוביץ: ויש כאן, באופוזיציה – והיינו באופוזיציה כזאת, עם מפלגות שבאופן שיטתי ברחו מהתמודדות עם הנושאים האלה.

ניצן הורוביץ: אבל כמו שאני אמרתי לראש הממשלה קודם, שלא לעולם חוסן, אני אומר גם למפלגות שהיו חלק מהאופוזיציה: בכנסת הזאת לא לעולם חוסן.

ניצן הורוביץ: הבוחר, במיוחד אחרי המחאה החברתית, רוצה מסרים חדים, רוצה אמירות ברורות; לא רוצה בריחה, לא רוצה טיוח, לא רוצה התחמקות.

ניצן הורוביץ: אתם מכירים את הפסלון המפורסם של שלושת הקופים: אחד לא רוצה לשמוע, אחד לא רוצה לראות, אחר סותם את הפה.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא בורחים ולא מפחדים.

ניצן הורוביץ: ובבחירות האלה אנחנו נניף את שלושת הדגלים.

רונית תירוש: שלי יחימוביץ – היא כבר משתפת פעולה אתם.

ניצן הורוביץ: אבל, סליחה, גם אתם לא בדיוק הסתרתם את כוונתכם.

רונית תירוש: לא אמרנו.

רונית תירוש: לא שמעתם אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

ניצן הורוביץ: לכן, אם רוצים כאן אלטרנטיבה – ואני מאמין שרוב העם רוצה – ואם רוצים שנחגוג כאן

ניצן הורוביץ: כמו שחגגו אתמול בפריס עם ניצחון השמאל, צריך להצביע למפלגה שהיא שמאל אמיתי ולא בורחת משום הכרעה.

ניצן הורוביץ: המפלגה הזאת היא מרצ.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

ניצן הורוביץ: אני הייתי גאה לייצג אותה בכנסת הזאת, ואני מקווה שהמפלגה שלנו תשוב בכוחות מתוגברים וחזקים לכנסת הבאה.

ניצן הורוביץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: חבר סיעתך יעלה עכשיו וימשיך את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, סיבות רבות כנראה חברו לכך שראש הממשלה רוצה לפזר את הכנסת.

אילן גילאון: בדבר אחד אי-אפשר להאשים אותו – שהוא לא יודע למכור מניות כאשר הן בשיא.

אילן גילאון: שיטת הברוקריות הזאת היתה גם – מאפיינת בעיקר את הממשלה הנוכחית.

אילן גילאון: אבל אותי ואת מפלגתי, שהיא מפלגה אידיאולוגית, כידוע, והציבור מכיר אותה גם מקודם, ואולי זה יתרונה – אין לי בכלל עניין בסיבות, כי הסיבות רבות, ואני יכול למנות אותן, אלא יש לי עניין בכך שתהיינה בחירות, משום שמן הנקודה הזאת, אחרי שקרה דבר בקיץ האחרון – ואני חושב שקרה דבר בקיץ האחרון – אנחנו מאוד שמחים להגיע לבחירות האלה.

אילן גילאון: על דגלנו.

אילן גילאון: אגב, אנחנו אומרים את אותם דברים כל הזמן.

אילן גילאון: אנחנו אנשים מאוד מאוד מיושנים.

אילן גילאון: אותנו מכירים מקודם, אנחנו גרים באותו מקום תמיד ומדברים על אותם דברים.

אילן גילאון: ועל כן, אולי בפעם הראשונה, קם דור במדינת ישראל, גברתי, שיודע לשאול באופן אמיתי את השאלה, קודם כול, מה הוא נותן למדינתו, אבל גם יודע לשאול מה מדינתו נותנת לו.

אילן גילאון: זה התנאי הבסיסי ביותר בכלל לכל דמוקרטיה.

אילן גילאון: את יודעת, גברתי, שפעם קנדי אמר לאמריקנים: אל תשאלו את עצמכם מה אמריקה נותנת לכם, תשאלו את עצמכם מה אתם נותנים לאמריקה.

אילן גילאון: חצי עבודה, גברתי.

אילן גילאון: המינון הנכון הוא לשאול מה אתה נותן למדינתך, ובסופו של דבר גם מה מדינתך נותנת לך.

אילן גילאון: אחד הבחורים הכי פרובלמטיים בהגדה של פסח, גברתי – ולא מזמן חזרנו מחופשת הפסח – הוא אותו בחור שאיננו יודע לשאול.

אילן גילאון: לא התם, ולא הרשע ולא החכם – זה שאינו יודע לשאול, גברתי.

אילן גילאון: הוא דופק את ה"סיסטם".

אילן גילאון: והנה, קם דור של אנשים שנעדרו בכלל מן המערכת הפוליטית ואומרים עכשיו: אנחנו רוצים ללכת יחד עם אותם אינטרסים שגם מייצגים את הנושא שלנו – אינטרסים מעמדיים.

אילן גילאון: משום ש-100 השנים הבאות בציונות, גברתי, זוהי תנועת תיקון שלמה, שצריכה לתקן במשך 100 שנים מה שאנחנו קלקלנו.

אילן גילאון: הרחקנו את מדינת ישראל מקווי המיתאר שלהם היא נועדה במשך 100 השנים הראשונות.

אילן גילאון: על כן הציונות הבאה, גברתי, היא ציונות מעמדית, של מדינה, לא יהודית, אלא של מדינת היהודים וכל האזרחים שחיים בתוכה; ציונות שאיננה ציונות שהנרטיב שלה זה לבנות מדינה – היא כבר נבנתה.

אילן גילאון: כרגע, במקביל להפסקת הכיבוש על ארץ-ישראל, צריך להתחיל את הכיבוש של מדינת ישראל מחדש.

אילן גילאון: זה נושא הבחירות.

אילן גילאון: לא התאריך הוא הקובע, אלא מה יהיו הנושאים המרכזיים של הבחירות הבאות.

אילן גילאון: הנושא המרכזי של הבחירות הבאות יהיה אמנה מחודשת בין המדינה לאזרחיה, יהיה פתרון למשבר האמון הענק הזה בין מדינה שחושבת שכל האזרחים שלה הם בגדר נאשמים כל עוד לא הוכחה חפותם לבין אזרחים שלא מאמינים במיליגרם אחד באמינות של המדינה ושהיא חושבת מהי טובתם.

אילן גילאון: אחריות.

אילן גילאון: סולידריות.

אילן גילאון: מדינה שמחדש לוקחת את אזרחיה, ולא עוסקת בקוסמטיקה כמו שהממשלה הנוכחית עסקה.

אילן גילאון: ולכן על דגלנו נקום, ואנחנו באים בחפץ לב לבחירות האלה – ב-4 בספטמבר, קודם לכן, יומיים לאחר מכן, שבועיים לפני כן – כל יום הוא טוב לבחירות מבחינתנו.

אילן גילאון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אילן גילאון.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת חנא סוייד, ומייד אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת סוייד, לרשותך שלוש דקות.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא מוזר שחלק מחברי הכנסת מהאופוזיציה התפתו להצביע נגד הכוונה של הממשלה לפזר את הכנסת, כי מעולם – הממשלה הזמינה כל הזמן התנגדות למהלכיה ולמדיניות שלה, גם כשהעניין הגיע עד לחוק פיזור הכנסת.

חנא סוייד: כמעט כל מה שעשתה הממשלה הזאת לא היה טוב, והיה כדאי להתנגד לו.

חנא סוייד: אבל אני אומר שלא צריך להגיע עד כדי התפתות להצביע נגד פיזור הכנסת.

חנא סוייד: אנשים חוששים שמא אותה קואליציה תחזור.

חנא סוייד: אני אומר: יש סיכוי, יש תקווה שהקואליציה הזאת – ההנהגה של הקואליציה הימנית הזאת – תתחלף.

חנא סוייד: הממשלה הזאת מעמידה את המדינה ואת העם בפני מלחמה איומה.

חנא סוייד: הממשלה הזאת העמיקה את הכיבוש בשטחים הפלסטיניים.

חנא סוייד: היא עשתה סיכול ממוקד לפתרון של שתי המדינות, שהוא התקווה היחידה של שני העמים באזור – העם בישראל והעם הפלסטיני – להגיע לפתרון שלום שיספק לשני העמים את זכות ההגדרה העצמית.

חנא סוייד: היא בעצם הולכת לאט-לאט אבל בבטחה כלפי אפרטהייד לא רצוי.

חנא סוייד: הממשלה הזאת העלתה את יוקר המחיה שהביא למחאה חברתית רחבה וגרם לפערים חברתיים תהומיים ולעוני מתגבר בקרב הציבור בישראל.

חנא סוייד: אנחנו, כאזרחים ערבים במדינת ישראל וכנציגי סיעת חד"ש בכנסת, נזכור את הכנסת הזאת ככנסת שהיתה בה חגיגה של חקיקה אנטי-דמוקרטית, מקארתיסטית ופאשיסטית בהרבה מקרים.

חנא סוייד: ולכן, גם שנאת ערבים והסתה נגד האוכלוסייה הערבית, שבאה מכל מיני מנהיגים פוליטיים ומרבנים של ערים, הסתה פרועה נגד האוכלוסייה הערבית, נעשתה תחת הממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: ולכן תנועת חד"ש תעמוד בפרץ ותיאבק למען עקרונותיה ונגד המשך המגמות של המדיניות של הממשלה הנוכחית או מה שיבוא בעקבותיה.

חנא סוייד: אנחנו ניאבק באופן הצודק ביותר והחזק ביותר והנוקשה ביותר כדי להשיג שלום צודק ושוויון מלא, דרך מאבק ערבי-יהודי אמיתי, שייתן לכל אזרח במדינת ישראל את הרגשת השייכות האמיתית ואת ההרגשה שהוא כוח משפיע בחברה הישראלית, בכיוון של צדק חברתי, של שלום ושל שוויון.

חנא סוייד: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת חנא סוייד, גם על כך שעמדת בזמנים ולא נדרשת להערה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אז תודה, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חברת הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני שמח שהגענו לרגע הזה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני שמח שהגענו לרגע הזה שבו הכנסת הרעה הזאת מסיימת את חייה, ובעיקר, הממשלה הרעה הזאת מסיימת את דרכה.

דב חנין: אכן, איך אומרים אצלנו – להעביר ממשלה רעה מהארץ?

דב חנין: – זו בדיוק הממשלה שצריך להעביר אותה מן הארץ.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, הבחירות האלה הרי מוקדמות בגלל שיקולים אחרים לגמרי, ויש הרבה ערפל וספינים, ואפילו מבוכה בציבור.

דב חנין: אנשים שואלים: בעצם על מה הבחירות?

דב חנין: על מה אנחנו בעצם הולכים עכשיו לבחירות?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאלה בחירות מאוד ברורות, כי יש לנו אכן בחירה ברורה בין שתי דרכים: דרך אחת היא דרכה של הממשלה הנוכחית.

דב חנין: הדרך הזאת מקדמת מלחמה אזורית מסוכנת.

דב חנין: על זה לא צריך לשמוע את דברי, מספיק לשמוע את מה שאומר ראש המוסד לשעבר, ראש השב"כ לשעבר, הרמטכ"ל לשעבר ואנשי ביטחון אחרים, שמזהירים מאותה מלחמה שהממשלה מנסה לקדם.

דב חנין: הממשלה היא שיצרה קיפאון מוחלט בתחום המדיני; באשמת ממשלת ישראל – כך אומר לנו ראש השב"כ מר דיסקין – לא באשמתו של אבו מאזן, לא באשמת הפלסטינים, אלא באשמת ממשלת ישראל.

דב חנין: הממשלה הזאת מרסקת וריסקה את מערכת הרווחה, את שירותי הבריאות.

דב חנין: תראו את השביתות העצומות שהתקיימו, גם של העובדות הסוציאליות וגם של הרופאים, ותראו איך השביתות האלה הסתיימו – בלי שינוי אמיתי, בלי הצלה של מערכת הרפואה הציבורית, בלי שיקום של מערכות הרווחה.

דב חנין: והדרך האחרת, עמיתי חברי הכנסת, היא דרכו של העם.

דב חנין: בקיץ שעבר העם בארץ הזאת השמיע את קולו, וזה היה קול צלול, ברור וחזק, שהציע משהו אחר.

דב חנין: בקיץ שעבר צעדנו מאות אלפי אזרחים ברחובות ובערי ישראל השונות, בכפרי ישראל, וצעקנו: העם דורש צדק חברתי.

דב חנין: והדרישה הזאת לצדק חברתי היא דרישה לשינוי בשיטה, אבל גם לשינוי בדרכה של הממשלה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צדק חברתי איננו ססמה ריקה.

דב חנין: צדק חברתי מחייב בחירה בדרך אחרת.

דב חנין: אי-אפשר לקיים צדק חברתי עם מלחמה; אי-אפשר לקיים צדק חברתי עם כיבוש; אי-אפשר לקיים צדק חברתי עם שוק חופשי קפיטליסטי קיצוני; אי-אפשר לקיים צדק חברתי עם אפליה שיטתית של הפריפריה, של האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: השאלה הגדולה בבחירות האלה היא אם העם ידע לתרגם את דרכו להצבעה פוליטית.

דב חנין: אני מקווה שהעם ידע לעשות את זה, ואז נקבל ממשלה אחרת, הרבה יותר טובה.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים הוא חבר הכנסת עפו אגבאריה, ומייד אחריו – חבר הכנסת שלמה מולה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת עפו אגבאריה, שלוש דקות לרשותך.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הרי עניין פיזור הכנסת – כל שבוע הבענו אי-אמון בממשלה הזאת.

עפו אגבאריה: האי-אמון היה על כל מיני נושאים, לא רק על חוק טל, שכאילו הוא הסיבה שרוצים.

עפו אגבאריה: אני לא רוצה למנות את כל הסיבות שמנו החברים לפני, אבל אני רוצה להסב את תשומת לב הכנסת לדברים של אלימות שהיו לאורך כל השנים שאני פה, ודיברתי על מקרי האלימות שבצל הממשלה הזאת.

עפו אגבאריה: דווקא מקרי האלימות הלכו והתגברו.

עפו אגבאריה: רק בשבוע האחרון ראינו שנרצח מישהו – אני לא אזכיר את השמות – בבאר-שבע, בחור צעיר ברחובות ואיש יותר מבוגר באום אל-פחם.

עפו אגבאריה: מה המשותף לכולם?

עפו אגבאריה: שכולם נרצחו לא ביריות – בסכינים.

עפו אגבאריה: זה מזכיר לי שהרצח הזה בבאר-שבע היה כמעט כמו שהבריונים האלה בחיפה התנכלו לכמה אנשים.

עפו אגבאריה: כשיצאו ואמרו שהם התנכלו להם, אז פה אנשים עשו מזה איזשהו לינץ' לאומני כאילו, ו"עליהום".

עפו אגבאריה: אבל הנה, עובדה, קרה בבאר-שבע יותר גרוע ממה שקרה בחיפה, והנה התוצאה, וזו הרוח הגבית שנתנה לפושעים כאלה ההתנהגות של חברי הכנסת מהממשלה, מהקואליציה, לבריונים כאלה.

עפו אגבאריה: על העניין הזה, ראש הממשלה, על הרצח שהיה באום אל-פחם, מה שהיה באום אל-פחם רק לפני שלושה ימים, שנרצח איש בן 60, שהוא אח ברפואה, הראשון באום אל-פחם, 40 שנה מהחיים שלו נתן לטיפול באנשים, ועד היום לא יכולים למצוא את הרוצח, והוא ידוע.

עפו אגבאריה: גם הרצח שהיה לפני ארבעה חודשים – גם כן עד היום לא נמצאו.

עפו אגבאריה: ראש הממשלה, פה, בכנסת, הצהיר בפני כל עם ישראל ובפני האלמנה שאנחנו נעשה הכול, נוציא את האמת לאור.

עפו אגבאריה: כל פעם אני מדבר על זה שההתנהגות של הממשלה בכיוון הזה לא רק מלבה את היצרים, היא דוחפת ליותר ויותר אלימות גם במגזר הערבי, והנה – לא רק במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: לכן, אני אומר שהממשלה הזאת שנותנת אור ירוק למתפרעים – לא רק למתנחלים בשטחים הכבושים, גם לכל מיני פופוליסטים ופייגלינים – חברי הממשלה פה, בכנסת – היא בעצם נותנת אור ירוק לאלימות ולהתפשטות של האלימות.

עפו אגבאריה: לכן, ממשלה כזאת, אין לה זכות קיום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת שלמה מולה, יש לך רשות דיבור עכשיו, ומייד אחריך – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

זאב בילסקי: היושבת-ראש, עד מתי את יושבת בדוכן?

זאב בילסקי: אני, המזל שלי – – –

אורלי לוי אבקסיס: עד 23:00, תלוי איך זה יימשך.

נחמן שי: לי אין מזל כזה דווקא – – –

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, אחרי שאמרנו שביבי בורח וביבי מורח שלוש שנים, אני רוצה בנאום שלי עכשיו, בדקות שיש לי, לדבר דווקא על האוכלוסיות החלשות, דווקא על אלה שהצביעו לבנימין נתניהו, על אלה שהצביעו למפלגה שדגלה, בעצם חרתה על דגלה – ש"ס – שהיא רוצה להיות המייצגת של האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: האמת היא שהלכתי, בדקות שהיו לי לפני כמה דקות, ואמרתי שאני רוצה לראות משהו – בעצם אותן שכבות חלשות, אנשים עניים, אלה שבאמת קשה להם יום-יום, ילדים במצוקה, חד-הוריות שקשה להן, אלה שאין להם דירה, אלה שמשרד השיכון נותן להם רק 1,000 שקל להשתתפות בשכר דירה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, הצו נחתם השבוע, ולכן ההשתתפות תהיה עד 3,000 שקל.

שלמה מולה: זה רק עכשיו.

שלמה מולה: אני מדבר עכשיו על שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה בשבוע האחרון.

שלמה מולה: אני מדבר עכשיו מה הממשלה הזאת – – –

נסים זאב: עד לפני זמן מה זה היה 2,400.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על המקסימלי, ועדת חריגים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: רוב האנשים מקבלים פחות.

נסים זאב: בסדר, תמיד אפשר לשנות.

שלמה מולה: אני מדבר על אנשים שמסתובבים בין משרד השיכון ל"עמידר" ול"עמיגור", על אלה שבאים וכותבים מכתב – הלוך וחזור; על אלה שהולכים לבנק, בנק טפחות או בנק אחר למשכנתאות, ורוצים תעודת זכאות, ומשגרים אותם לוועדה במשרד השיכון; על אלה שמקבלים תשובות ואומרים להם: אדוני, אתה זכאי לדיור, להשתתפות בשכר דירה, ואתה מקבל את הסכום המקסימלי, אתה מקבל 1,000 שקל.

שלמה מולה: אני מסתכל מסביב ואני בא ואומר: משפחה שמקבלת סיוע של 1,000 שקל מהמדינה, אבל היא צריכה לשכור דירה באיזה מקום, כמה עולה שכר דירה?

שלמה מולה: אפילו בפריפריה – אולי במקום מרוחק, אפילו לא באר-שבע.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להזכיר לך, הצעת החוק, שגילינו אותה במהלך החקיקה שלה – אפילו ילדים במצוקה שהיה צריך לייצר להם מסגרת, בעצם מבקשים עכשיו לדחות את זה בעוד שלוש שנים.

שלמה מולה: אותם ילדים קשי-יום.

שלמה מולה: זאת הממשלה, זה פרצופה של הממשלה.

שלמה מולה: אני חושב, אלה שהרכיבו את הממשלה, שמתהדרים וטוענים:

שלמה מולה: אנחנו היינו מפלגה חברתית – אני מציע להם ללבוש קסדה או ללבוש מעיל ולכתוב עליו מאחור:

שלמה מולה: אנחנו מתביישים, כשמגיעים לקלפי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת שלמה מולה.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ומייד לאחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, האמת שאני רוצה לנצל את הזמן העומד לרשותי כדי גם, אני חושב, לנאום בשפתי.

טלב אלסאנע: כי גם מגיע לאזרחים שלנו, לבוחרים, לפנות אליהם בשפתם.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: היום הכנסת מתאספת כדי לקבל החלטה חשובה.

טלב אלסאנע: לדעתי החלטה זו באה באיחור.

טלב אלסאנע: כל יום שחלף בתקופת שלטונה של הממשלה הזו היה יום טרגי.

טלב אלסאנע: הכנסת הפכה ממרכז לדמוקרטיה למרכז לפגיעה בדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: )

אורלי לוי אבקסיס: לא, אדוני.

טלב אלסאנע: מה הבעיה, גברתי?

אורלי לוי אבקסיס: גם בימים האחרונים וגם בשעות האחרונות אנחנו נשמור על התקנון.

אורלי לוי אבקסיס: נדבר בעברית.

טלב אלסאנע: לא, למה?

אילן גילאון: מותר לו.

אורלי לוי אבקסיס: מותר?

טלב אלסאנע: אין תקנון כזה ואין שום בעיה עם זה.

טלב אלסאנע: והשפה הערבית היא שפה רשמית.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכרחה לקבל תרגום כדי שנבין.

טלב אלסאנע: זה גם לא תוקן ולא שונה.

טלב אלסאנע: את יכולה לבקש לתרגם, להסביר, לפרש.

טלב אלסאנע: אבל אני חושב שכמו שאנחנו מקשיבים לכל הנאומים בעברית, זו הזדמנות בשבילכם גם להקשיב לנאומים בערבית, והשפה שלנו היא גם חלק מהזהות שלנו, וצריך לכבד אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו נשמח, גם כדי להבין את הדברים שאתה מעביר – אנחנו נוכל לקבל תרגום.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: אני אכבד את הבקשה הזו.

טלב אלסאנע: אם יש צורך, אז כן.

אילן גילאון: הוא מדבר למצביעים עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר, מי שהוא פונה אליו, מבין.

אורלי לוי אבקסיס: רק שלא תמכור אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: סתם.

טלב אלסאנע: לא.

טלב אלסאנע: את לא מאמינה.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: ומכאן בהמשך לדברי, הממשלה הזאת, אם עשתה משהו חיובי הרי הוא שהגישה הצעה להקדים את מועד הבחירות ולפזר את עצמה.

טלב אלסאנע: בתקופה שחלפה היא הכריזה מלחמה לא רק על תהליך השלום כי אם על תושביה בכלל ועל תושביה הערבים בפרט.

טלב אלסאנע: היא עשתה זאת בשורה של חוקים גרועים ביותר שפגעו בתושבים בכל תחומי החיים.

טלב אלסאנע: בין חוקים אלה ניתן למנות את חוק איסור ציון יום הנכבה, חוק המיועד ליישובים היהודיים בלבד ולא ליישובים הערביים, שינוי לחוק מינהל מקרקעי ישראל והפרטת מקרקעי ישראל שמתיר למכור נכסי נפקדים, וחוק תוכנית פראוור שהיתה כוונה להעביר אותו ושהשר בני בגין הודיע לי על הקפאתו, ושגם שם לו למטרה להמיט כליה על האוכלוסייה הערבית ובייחוד על זו שבנגב.

טלב אלסאנע: בשביל שהטרגדיה זו לא תחזור על עצמה התושב צריך להבין שכאשר הכנסת מפזרת את עצמה – ההחלטה חוזרת אל מי?

טלב אלסאנע: אל התושב.

טלב אלסאנע: התושבים הערבים שוויתרו על אחריותם ועל נשיאה באחריותם כלפי עצמם באשר אינם משתתפים – עליהם להבין שאי-השתתפותם היא שהביאה את ליברמן ונתניהו לשלטון והם שילמו את המחיר על כך לאורך שלוש שנים.

טלב אלסאנע: עליהם לבוא חשבון עם עצמם ולהבין שההתרשלות ביום הבחירות תישא מחיר לאורך שלוש השנים הבאות.

טלב אלסאנע: ) גברתי היושבת-ראש, בשמחה אני אתרגם בקצרה.

נסים זאב: עדיף שלא.

טלב אלסאנע: ביום הזה – חוזר – הדבר הטוב ביותר שהממשלה עשתה בכהונה שלה, זה שהיא פיזרה את עצמה לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

טלב אלסאנע: חבל שהיא עשתה את זה באיחור של שלוש שנים, שבמהלכן סבל האזרח.

טלב אלסאנע: המנדט היום יחזור לעם.

טלב אלסאנע: העם, אלה האזרחים.

טלב אלסאנע: הם סבלו, הם צריכים להגיד את הדברים שלהם בקלפי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלב אלסאנע: הם צריכים להעניש את אלה שהתעללו בהם במשך שלוש שנים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: מכיוון שזה תרגום זה לא מכפיל גם את הזמן.

טלב אלסאנע: ולכן אנחנו בעד להקדים את הבחירות – כמה שיותר מוקדם.

טלב אלסאנע: אנחנו ביקשנו להתחשב בחגים שלנו, אבל אנחנו איננו מעוניינים להאריך את כהונתה של הממשלה הרעה הזו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות לרשותך.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה, ותודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע, שמאפשר לי בזאת להציג את הצעת החוק הראשונה שלי לכנסת הבאה: עברית תהיה השפה הרשמית היחידה של מדינת ישראל.

אריה אלדד: אבל אני מבקש לדבר על החוק לפיזור הכנסת ועל התקופה הקרובה, תקופה שבה אין כנסת פעילה שיכולה לחוקק חוקים ואינה יכולה להוציא מן הבאר את האבנים שהממשלה הזו הטילה לתוכה.

אריה אלדד: כי כבר נאמר שאבן שטיפש אחד מטיל, גם מאה חכמים לא יצליחו להוציא.

אריה אלדד: בית-המשפט העליון דחה היום את בקשת הממשלה, בקשת המדינה, לדחות את הריסת בתי שכונת-האולפנה בבית-אל, ובאמת אין לי הרבה טענות לבית-המשפט העליון, כי המדינה באיוולתה באה אליו פעם ופעמיים והצהירה: מה שעל קרקע פרטית יוסר.

אריה אלדד: בלי שהיא נכנסת בכלל לסבך המשפטי הקשה הקיים ביהודה ושומרון של מעמד הקרקעות, שהוא סבך של חוקים עות'מאניים ובריטיים וירדניים.

אריה אלדד: המדינה היתה צריכה לבוא לבית-המשפט ולהודיע: בכוונתנו להחיל את החוק והמשפט הישראליים על יהודה ושומרון, ולמצער להתחיל בהחלת החוק והמשפט הישראליים על ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון, ולמצער שבמצער להחיל את חוק התכנון והבנייה.

אריה אלדד: ואז היה דינה של שכונת-האולפנה בבית-אל כמו של שכונת מגורים בתל-אביב, שמישהו בתום לב בנה בה בית, ובא אדם אחר וטען: אני הוא בעל הקרקע, והמדינה לא היתה מעלה על דעתה להורות על הריסת שכונה שלמה, אלא היתה מורה לפצות את בעל הקרקע לאחר שהוכיח את בעלותו בבית-משפט.

אריה אלדד: ואילו בשכונת-האולפנה הזדרזה המדינה להכיר בטענת בעלות בלי שהעניין יידון בבית-משפט, ויותר מזאת הגדילה והתחייבה להרוס, בלי שלהבנתי, לא נציגי המדינה – ודאי לא נציג בית-המשפט ביקר בשכונה וראה בתים תלת-קומתיים, עשרות משפחות, למעלה מ-160 ילדים.

אריה אלדד: אם מישהו היה מעלה על דעתו לעשות צעד כזה באיזו שכונה במדינת ישראל, בוודאי היו מזעיקים את העולם; על אחת כמה וכמה אם זה היה קורה במגזר הערבי, היו מביאים את כל מוסדות האו"ם לחרוץ את משפטנו כמדינה שפוגעת בזכויות אדם.

אריה אלדד: אבל כאשר זה קורה בבית-אל, המדינה מוצאת את עצמה מול שוקת שבורה.

אריה אלדד: הפתרון היחיד שהמדינה יכולה לבצע בתקופה הקצרה שקצב לה בית-המשפט הוא לחוקק חוק; חוק שאומר שבמקרה כזה יפוצו בעלי הקרקע ולא תיהרס השכונה.

אריה אלדד: אלא שהמדינה הזדרזה והחליטה לפזר את הכנסת.

אריה אלדד: הממשלה באה היום לבקש לפזר את הכנסת, וכבר נאמרו הדברים שוב ושוב, חברי הכנסת אנוסים על-פי הדיבור, נחלצים לתמוך בהצעה הזאת לפיזור הכנסת.

אריה אלדד: ולכן על הצעת החוק להסדרת ההתיישבות להיות הצעת חוק ממשלתית.

אריה אלדד: נראה את ראש הממשלה נתניהו לא עושה את זה.

אריה אלדד: נראה אותו קם במערכת הבחירות להרוס את שכונת-האולפנה בבית-אל.

אריה אלדד: הוא לא יהיה ראש ממשלה בכנסת הבאה אם הוא יעשה את זה.

אריה אלדד: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ומייד לאחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, זהו יומה האחרון של הכנסת הזאת.

יואל חסון: הכנסת הזאת הולכת הביתה, והופכת להיות כנסת שלמעשה – לא יודע אם יש מושג של כנסת מעבר כמו ממשלת מעבר – היא כנסת לכל דבר, זה הריבון, אבל כמובן, הכנסת הזאת הופכת להיות כנסת הרבה פחות פעילה ממה שהכרנו בשלוש השנים האחרונות.

יואל חסון: אני חייב לומר, גברתי היושבת-ראש, שבכנסת הזאת בשלוש השנים האחרונות – אני יכול לומר את זה בשם עצמי ובשם חברי – היתה לנו ההתנסות שאני מציע לכל פוליטיקאי להתנסות בה, וזה להיות באופוזיציה.

יואל חסון: נכון, זה לא קל, זה אפילו לא נעים, אף אחד לא מתמודד כדי להיות בראש האופוזיציה, אבל כשאתה מגיע לשם, עם התסכול ועם הקושי, אתה מגלה, בעיני, שהתפקיד של אופוזיציה במשטר דמוקרטי הוא תפקיד חשוב, וכשאני רואה היום כל מיני פוליטיקאים ורסיסי מפלגות שמתמודדים – לא כדי להציב את עצמם כאלטרנטיבה, לא כדי לומר, אנחנו נהיה יותר טובים מהממשלה הזאת, אלא מתמודדים על הזכות להיות בממשלה.

יואל חסון: מילא היו מתמודדים על להוביל את הממשלה.

יואל חסון: הרי מתנהגים גם כאילו הבחירות במדינת ישראל, ואמרתי את זה קודם, הן בחירות על מי יהיה שר התמ"ת, שר החוץ, שר האוצר, שר הפנים.

יואל חסון: הבחירות במדינת ישראל הן על מי יהיה ראש הממשלה.

יואל חסון: קדימה היא המפלגה היחידה שמשחקת במגרש הזה.

יואל חסון: כל האחרים שמתיימרים, לפחות בצד שלנו, אין להם שום ניסיון ושום יכולת ושום קבלות לומר שהם מסוגלים להיות ראשי ממשלה במדינת ישראל.

יואל חסון: ואני קורא לציבור הישראלי להבין ולדעת, ואני אומר את זה גם כיושב-ראש הקואליציה, גברתי היושבת-ראש, וגם כמי שהיה יועץ ראש הממשלה כמעט שש שנים – הייתי ליד ראש ממשלה, אני יודע מה זה.

יואל חסון: במדינת ישראל, את ההחלטות החשובות באמת מקבל ראש ממשלה.

יואל חסון: זה התפקיד החשוב באמת.

יואל חסון: מי שרוצה לראות שינוי, מי שרוצה בשינוי מציאות, צריך לקבל את ההחלטה את מי הוא רוצה לראות יושב בכיסא ראש הממשלה.

יואל חסון: כל מי שלא רלוונטי למגרש הזה, לא רלוונטי בבחירות.

יואל חסון: הציבור הישראלי יבין את זה.

יואל חסון: כל המנהיגים האלה שאנחנו רואים עכשיו, מנהיגי הפלסטיק והניילון, אנשים שלא עשו דבר בחייהם – –

אריה ביבי: זה מעניין.

יואל חסון: – – הם יעמדו מול שאלות הציבור.

יואל חסון: הם יעמדו מול השאלות הקשות שעומדות בפניהם היום, ויעמדו בפניהן אם הם יגיעו לכיסא ראש הממשלה.

יואל חסון: עוד חצי דקה.

אורלי לוי אבקסיס: משפט.

אריה ביבי: אני נותן לך את הזמן שלי.

יואל חסון: אני יכול לקבל את שתי הדקות שלו?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא עובד ככה.

אריה ביבי: הוא פשוט מדבר כל כך יפה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא גם פרלמנטר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אגב, אתה מאוד לארג' על זמן שאין לך; אתה אפילו לא רשום.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין את החברים שלך למפלגה?

יואל חסון: אחלה חבר.

אורלי לוי אבקסיס: מנדבים נדוניה שאין להם.

אריה ביבי: את זה אל תעשי – – –

יואל חסון: לא לסכסך בתוך המפלגה.

אורלי לוי אבקסיס: סתם, נכניס קצת הומור לשעות האלה של הערב.

יואל חסון: אני אתן לך, אתה תיתן לי – התחילו פריימריז.

יואל חסון: אז אני רוצה לומר משפט אחרון, קודם כול לחברי קדימה, לתומכי קדימה: אנחנו הולכים לקראת הכרעות פנימיות.

יואל חסון: קדימה תבחר את הרשימה הטובה והאטרקטיבית ביותר לבחירות הקרובות.

יואל חסון: קדימה תציג את הכוורת הטובה ביותר.

יואל חסון: אנחנו אלה שנתמודד על ראשות הממשלה.

יואל חסון: הציבור הישראלי יבין שההכרעה היא על ראשות הממשלה, ולכן בסוף התהליך אין לי ספק שקדימה היא זאת שתרכיב את הממשלה בכנסת הזאת, ואני רוצה להודות לך על אורך הרוח.

יואל חסון: תודה רבה לכולכם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יואל חסון.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב, ומייד אחריו – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, היום נכנסתי במקרה לוועדת הכספים כדי להצביע בנושא מסוים, והסתכלתי מה יש על שולחן ועדת הכספים, בראשותו של הרב גפני כמובן.

משה גפני: לא הייתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה כבר מתחמק.

אורלי לוי אבקסיס: אני סקרנית לדעת, מה יש שם.

נסים זאב: ותראו – הלכות מירוץ סוסים.

נסים זאב: מה קורה אם שני סוסים מתחרים זה עם זה, והגיעו יחד, ומה קורה כשיש שלושה סוסים, ומה קורה כשיש ארבעה וחמישה סוסים – איך מחלקים את הפרסים, לסוסים או לאלה שרוכבים עליהם.

נסים זאב: ממש מירוץ של סוסים יש פה.

נסים זאב: אי-אפשר להאמין.

נסים זאב: קטסטרופה.

נסים זאב: מה הבהלה הזאת?

נסים זאב: למה רוצים כל כך להתפרק?

נסים זאב: למה?

נסים זאב: מה אתם גוזרים על עצמכם?

נסים זאב: ואני פונה לראש הממשלה.

נסים זאב: אז מה אם תקבל עוד שלושה מנדטים?

נסים זאב: זה שיקול ללכת לבחירות, לטלטלה כזאת?

שלמה מולה: תצביע נגד.

נסים זאב: יכול להיות שאצביע נגד.

נסים זאב: אתם, שכל הזמן, שלוש שנים, משמיצים בלי סוף – אגב, בנושא של ועדת-טל, יושב פה חבר הכנסת יוחנן פלסנר, שאני כבר שנתיים חבר אתו בוועדה.

נסים זאב: בשבוע שעבר הבאתי כמה הצעות, איך לפתור את הבעיה.

נסים זאב: פתאום הוא שומע אותן לראשונה.

נסים זאב: אמרתי לו: ידידי, אני כבר שנתיים מעלה את ההצעות האלה, מה קרה שאתה עכשיו שומע אותן?

נסים זאב: הוא פתאום הבין שבהצעות הפוליטיות שהם הציעו ובהכרזות הם בעצם ירו לעצמם בראש, כי לא היתה מטרה אמיתית לפתור את הבעיה.

נסים זאב: הנקודה והמטרה של שאול מופז, לצערי הרב, וגם של יוחנן פלסנר, היא שבסוף כל ועדה – לצאת באיזו הכרזה פופוליסטית נגד החרדים.

נסים זאב: אז קיבלתם את התוצאה, הגעתם להישגים, יריתם לעצמכם בראש, והיום אתם מתפרקים מעצמכם.

אריה ביבי: אם אנחנו לא נשמיץ אותך שעתיים – – –

נסים זאב: תוכו, תוסיפו עוד צרה.

אריה ביבי: אם אנחנו לא נשמיץ אותך שעתיים, אתה תצביע נגד?

אריה ביבי: שעתיים, אני מתחייב.

נסים זאב: אני אגיד לך.

נסים זאב: אתה שואל אותי מה קורה למת אחרי שקוברים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: עוד פעם אתה לארג' על חשבון אחרים – אתה אומר: אם אנחנו לא.

אורלי לוי אבקסיס: שאלת את החברים שלך, אם הם לא ישמיצו את החרדים שעתיים?

אריה ביבי: לא נשמיץ אותו שעתיים, שיצביע נגד.

אורלי לוי אבקסיס: חתום לך?

נסים זאב: תאמין לי, יכול להיות שעוד נצביע נגד.

נסים זאב: יש פה שיקולים, ואתה עוד תופתע, אני אומר לך.

נסים זאב: אנחנו לא בכיס של אף אחד.

נסים זאב: אני מבטיח לך שאנחנו לא בכיס של הליכוד ולא בכיס של ראש הממשלה, ואם מישהו מחליט ללכת למהלך שהוא לא מובן, והוא באמת הזוי ולא רצוי, אנחנו לא שותפים אתו.

נסים זאב: אני רוצה לומר, זה תלוי בחוקים האחרים.

זאב בילסקי: איזה חוקים אחרים?

נסים זאב: אתה לא יודע.

נסים זאב: אתה רוצה לדעת מה ש"ס החליטה?

נסים זאב: באמת.

נסים זאב: אתה רוצה שאני עכשיו אומר לך את כל הסודות?

נסים זאב: הלוא יסלקו אותי בסוף מהסיעה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר משפט אחד, אחרון.

נסים זאב: אני רוצה לומר מה היה בארצות-הברית במלחמת וייטנאם.

נסים זאב: תלמידי ישיבה בארצות-הברית, לא גייסו אותם, אף ששם יש הפרדת דת מהמדינה.

נסים זאב: התחשבו בבחורי ישיבה.

נסים זאב: יש להם הערכה לבני ישיבה.

נסים זאב: מה קרה לנו, מדינת היהודים?

נסים זאב: מה, אנחנו מדינת יהודים רק על הנייר?

נסים זאב: מבקשים מדינה, חוקה של מדינה יהודית ודמוקרטית.

נסים זאב: איפה היהדות שלנו?

נסים זאב: איפה הערכים שלנו?

אורלי לוי אבקסיס: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: תסתכלו איפה הבעיה שלנו.

נסים זאב: הרצח של יום-יום, שאנחנו רואים בחוצות העיר, בבאר-שבע, ברחובות, בכל פינה – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – כי עלה מוות בחלוננו.

זאב בילסקי: היא מנסה לרמוז לך שנגמר הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת נסים זאב, תודה רבה.

נסים זאב: אתה מכיר שפעם אצלי הזמן נגמר?

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להמליץ לך דבר אחר.

אורלי לוי אבקסיס: יש עדיין הצעות חוק לקריאה ראשונה שאפשר להירשם אליהן.

נסים זאב: בואי נחבר את הצעות החוק – תיתני לי את הזמן ברצף.

נסים זאב: אני באמת אתרכז יותר.

נסים זאב: נגיע לסיכומים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

נסים זאב: אני מודה לך, בכל אופן, על הסבלנות.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: והבא בתור ברשימת הדוברים, כמו שאמרתי, חבר הכנסת עתניאל שנלר, ומייד לאחריו – חבר הכנסת דני דנון.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, כולם מדברים נגד ויצביעו בעד.

יעקב אדרי: זה לא ברור?

אורלי לוי אבקסיס: אתה רואה כמה נזיל פה הנושא.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים – – –

זאב בילסקי: רציתי להעיר שמה שהוא אמר, שעתיים, קשה לנו, אני לא יודע אם נעמוד בזה.

אורלי לוי אבקסיס: זהו, התחייב בלי תוקף.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אחרי-הצהריים חשתי והבנתי את המהות של שיח בין ערכים.

עתניאל שנלר: מצד אחד, היתה ועמדה על הבמה שאלת ערכי ההתיישבות, בשאלת אותה גבעת-האולפנה הידועה; מצד שני, ערך עצום של שלטון החוק, של משפט.

עתניאל שנלר: וכשיש קונפליקט בין ערכים, חוכמת המנהיגות המדינית והמשפטית כאחד, לפעול בתבונה – לא לכופף ידיים, לא ליצור עימותים, כי משהו יתקלקל.

עתניאל שנלר: האם אנחנו רוצים לפגוע בערכי התיישבות במעמד הציוני עכשיו, לא הפוליטי?

עתניאל שנלר: האם רוצים לפגוע בערכי המשפט?

עתניאל שנלר: לצערי, לצערי, היום, לעניות דעתי, מערכת המשפט כשלה.

עתניאל שנלר: התיישבות חייבת להיות על-פי חוק, ורק על-פי חוק, ורוב ההתיישבות ביהודה ושומרון היא חוקית לחלוטין.

עתניאל שנלר: השליחות שבהתיישבות היא שליחות של הציונות, והחשיבות של שמירת ערכי ההתיישבות לא נופלת מחשיבות שמירת ערכי החוק והמשפט.

עתניאל שנלר: והיום כשלו בתבונתם – מי שקבע להיכנס למהלך שישלמו עליו מחיר גדול מאוד, ולא משנה מאיזה צד.

שלמה מולה: היה פסק-דין חלוט.

עתניאל שנלר: שני הצדדים ישלמו מחיר ערכי גדול מאוד.

עתניאל שנלר: ומשום שיש כלל "חמישיתו יוסף עליו", אני רוצה להציע כמה פתרונות אפשריים.

עתניאל שנלר: הפתרון האחד, להגיע לפתרון משפטי, ואני לא אציג אותו כאן, כי כבר יש פסק-דין.

עתניאל שנלר: פתרון אחר, ואולי זה המקום, שעל כל מבנה, בית או דירה שייהרסו או יפונו, ואם צריך לפנות, יפנו, "חמישיתו יוסף עליו" – יקימו חמישה אחרים.

עתניאל שנלר: יקימו את החמישה האחרים על קרקע ראויה, על-פי החלטת הממשלה, בכפוף למדיניות ותפיסת העולם של הממשלה, לפי תפיסתה המדינית.

עתניאל שנלר: זה לא משנה עכשיו מי המפלגה המושלת.

עתניאל שנלר: ועוד הצעה קטנה, גברתי היושבת-ראש.

עתניאל שנלר: כל ממשלה חייבת מכאן ולהבא, בעיקר לקראת הבחירות, להבין שערכי ההתיישבות לא פסו מעם ישראל.

עתניאל שנלר: וכשמציינים "יום הרצל", אנחנו צריכים לדעת שההתיישבות ביהודה ושומרון, כמו בנגב ובגליל, כמו בתל-אביב, היא חלק מהחזון הציוני.

עתניאל שנלר: ואותם אנשים אדירים, חשובים, ערכיים, המיישבים את ארץ-ישראל, לפי תפיסת כל אחד במקום שהוא רוצה, או חושב שהממשלה צריכה לשלוח אותו לשם, או שהממשלה שלחה אותו לשם, הם האנשים הטובים ביותר שיש במדינה הזאת.

עתניאל שנלר: ולכן נדמה לי שכשהממשלה רוצה לעשות דבר נכון, היא צריכה תמיד לכבד החלטות בית-משפט ו"חמישיתו יוסף עליו" – על כל מה שמזיזים, חמישה אחרים תחתם.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דני דנון – איננו במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מגלי והבה – איננו במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: הרגע הוא היה כאן, אולי הוא פשוט מאחורי – קראתי בשמך.

אורלי לוי אבקסיס: לרגע נסתרת מעיני.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש – –

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות לרשותך.

מגלי והבה: – – חברי חברי הכנסת, אין ספק שכל כנסת וקדנציה של כנסת מגיעה ליום כזה שצריך לפזר אותה וללכת לבחירות.

מגלי והבה: אבל כשאנחנו מסתכלים, ושמעתי את הנימוקים של יושב-ראש הקואליציה, כשראש הממשלה עוד לפני חודש אמר, לא רק לי אלא לכל מי שהאזין לו, גם במקום הזה וגם בכל אמצעי התקשורת השונים: הממשלה הזאת תסיים את ימיה, ואני הולך לסיים את הקדנציה, ועוד היה מתגאה שזה מעבר לארבע השנים המקובלות, אז ראש הממשלה בסוף מחליט שהוא רוצה – כאילו חיכה שאנחנו נעשה פריימריז, קדימה, ואז הוא יצא לדרך.

מגלי והבה: אתה הולך, אדוני ראש הממשלה, לבחירות, רק מפני שיש לך סיכוי להיבחר?

מגלי והבה: זה זלזול באינטליגנציה של ציבור הבוחרים בישראל, כי בואו תראו, נשאל את עצמנו את השאלות: מה מצפים מממשלה?

מגלי והבה: מה היעדים של הממשלה, ששמו אותם על השולחן לפני כל הבוחרים?

מגלי והבה: ואז נתחיל בדבר החשוב ביותר: האם הממשלה הזאת התקדמה בתהליך המדיני?

מגלי והבה: התשובה היא לא.

מגלי והבה: האם הממשלה הזאת ניסתה להרחיב את המעגלים שלה מבחינת ההשלכות המדיניות על האזור ובכלל?

מגלי והבה: התשובה היא לא.

מגלי והבה: אני יכול להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, אומנם שר החוץ מהמפלגה שלך, אבל מצבנו הבין-לאומי הוא מן הגרועים ביותר, ואנחנו יודעים מה חושבים עלינו בקהילה הבין-לאומית ומה חושבות עלינו מדינות אירופה ודרום אמריקה, וזה מביא אותנו – – –

גאלב מג'אדלה: בשליחות האחרונה שלך תיקנת קצת את המצב.

מגלי והבה: אני לא שומע אותך, ולכן אני לא רוצה להפסיד את הזמן שלי.

גאלב מג'אדלה: בשליחות האחרונה שלך תיקנת את המצב קצת.

מגלי והבה: ודאי.

מגלי והבה: עובדה שבטורקיה שמו לי שטיח אדום וקיבלו אותי כמו שצריך; אני מסכים.

מגלי והבה: אבל ברגע שאתה בנושאים האלה, שלא לדבר – נכנס מומחה לכלכלה אצלנו, חבר הכנסת ברוורמן.

מגלי והבה: העלאות המסים, העלאות מחירי המוצר – רק אתמול התפרסם, גברתי היושבת-ראש, רק מהבלו, קרוב ל-5.5 מיליארד שקל נכנסו לקופת המדינה.

מגלי והבה: מי סובל?

מגלי והבה: השכבות החלשות, שכבות הביניים.

מגלי והבה: איפה ההבטחות שלו לשפר את המצב במדינה?

מגלי והבה: על הנייר הוא עושה הרבה.

מגלי והבה: לכן אני אסכם ואומר: לא צריך להיבהל מהבחירות.

מגלי והבה: אנחנו סומכים על הבוחרים בישראל, ואני מבטיח לאותו ראש הממשלה – אנחנו יודעים על הרבה ממשלות שהן ביוזמתן פירקו את הממשלה ובסוף הלכו לאופוזיציה.

מגלי והבה: כולי תקווה שהאזרחים שרואים אותנו וצופים בנו ומחכים לרגע הזה יענישו את הממשלה הזאת על כל הגזירות ועל כל הפשלות, אם בתחום המדיני ואם הגזירות הכלכליות ואם מצבו של האזרח בישראל, שנעשה יותר גרוע.

מגלי והבה: תודה רבה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מגלי והבה.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת נחמן שי, ומייד אחריו – חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחרי חבר הכנסת נחמן שי.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, אני רואה שאת כבר 50 דקות בעמדה.

נחמן שי: חברי חברי הכנסת – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו עוד לילה ארוך.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני בר-מזל היום.

נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מלים על הסוגיה הזאת של בחירות מוקדמות, כי זה לא אסון לשאול למה בכלל אנחנו הולכים לבחירות עכשיו, וזו גם לא תחושה של חולשה.

נחמן שי: כי בפסיכולוגיה של הכנסת זה נעשה איזה דבר שלילי, אסור לשאול, זה איזה קודש הקודשים – נכנסים לבחירות, כאילו שזו מצווה שנחתה עלינו מלמעלה, אבל זה לא.

נחמן שי: זו שאלה מאוד טובה וחשובה.

נחמן שי: נכון שאופוזיציה, ואנחנו משתייכים אליה, צריכה לחתור בכל כוחותיה להפיל את הממשלה בכל רגע נתון והיא גם צריכה להיות מוכנה להחליף אותה באותו רגע, והכול בסדר גמור, אבל מותר גם להסתכל ולבקר כל החלטה של הממשלה, גם החלטה של הממשלה כשמרכיבים אותה וגם החלטה של ממשלה כשמפרקים אותה, ולשאול למה ולתהות על כנות הכוונות וטוהר הכוונות של הממשלה כשהיא מחליטה החלטה כל כך מרחיקת לכת – פתאום ללכת הביתה.

נחמן שי: ואנחנו יודעים למה.

נחמן שי: היו כל מיני ספקולציות, כרגיל במדינת ישראל, מייד היה הנימוק הביטחוני, לחשו אותו באולפני הטלוויזיה: אתם בטח מבינים, יש משהו עם אירן, רוצים לעשות כך, רוצים לעשות אחרת – קשקוש בלבוש, שום דבר.

נחמן שי: האמת הפשוטה היא האמת שעלתה היום לאורך הדיונים, וגם בעת האחרונה: יש החלטות שהממשלה לא מסוגלת יותר לקבל בכוחות עצמה.

נחמן שי: שתי סוגיות מרכזיות: האחת היא אותו חוק טל והאחרת היא מגרון.

נחמן שי: שני דברים שבג"ץ הניח כתפוח אדמה לוהט על מפתנה של הממשלה, והיא לא ידעה לבלוע או לירוק, אז היא אמרה: נלך לבחירות, שזה הפתרון הקל והרע בעת ובעונה אחת.

נחמן שי: מה לעשות?

נחמן שי: זה הפתרון הקל לכאורה, כי הנתונים הם מלהיבים, אבל הוא פתרון רע כשלעצמו, כי ממשלה – מה לעשות, מותר להגיד את זה לאנשים שפעם היו בממשלה ועוד יהיו בממשלה – הממשלה צריכה למשול והממשלה צריכה לקבל החלטות.

נחמן שי: והחלטות, זאת אומרת למצוא פתרון.

נחמן שי: והיו דרכים שהממשלה הלכה בהן בעבר.

נחמן שי: זה היה בעיקר דרכים של שימוש בכסף:

נחמן שי: נתנו לזה ונתנו לזה ונתנו לזה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש ודאי מספרת בלילה סיפורים לילדים שלה – נתנו לזה, נתנו לזה ולמי לא נשאר?

נחמן שי: לא נשאר בסוף למישהו, כנראה, אז נגמר הכסף, ובקרוב נשמע על גירעון גדול בתקציב, ונשמע שקופת המדינה לא יודעת לתת יותר, ואז אמרו: נלך לבחירות.

נחמן שי: אז נדחה מצד אחד את יישום כל החוקים האלה – ויחד עם זאת אנחנו נצטרך להתמודד גם עם קשיים כלכליים.

נחמן שי: וזה בדיוק מה שהיא עשתה, זאת האמת הכי פשוטה.

נחמן שי: ואני מאוד מקווה שנגיע לרגע שכן ניתן פתרון צודק למגרון.

נחמן שי: הצדק שם הוא גם כן לא שחור-לבן.

נחמן שי: צריך להתחשב.

נחמן שי: אז צריך להתחשב בחיפוש פתרון חכם.

נחמן שי: ואותו דבר, צריך לתת גם פתרון לסוגיית השירות והשוויון בשירות.

נחמן שי: צריך למצוא, לא על חשבון שנאת חרדים – לא, בשום פנים ואופן – אבל איזה פתרון סביר שיביא להשתלבותם בחברה.

נחמן שי: לכן הממשלה שוגה כשהיא הולכת עכשיו לבחירות, ואני מקווה, אני מאוד מקווה, שהציבור יעניש אותה על כך.

נחמן שי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ומייד אחריו – חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש דקות.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הכנסת השמונה-עשרה מתפזרת היום ואנחנו יכולים להגיד לה שלום ולא להתראות.

יוחנן פלסנר: שלום ולא להתראות לכנסת שאחת הגאוות העיקריות שלה זה חוקים שפוגעים ביחסים בין רשויות השלטון; שלום ולא להתראות לכנסת שלא חוקקה חוקים חברתיים, שלא נתנה מענה לציבור המשרת והעובד; שלום ולא להתראות לכנסת שאפשרה לממשלה להעמיק את הקיפאון המדיני של מדינת ישראל; שלום ולא להתראות לכנסת שלא העזה ולא השכילה להתמודד עם הצורך לשנות את שיטת הממשל; שלום לכנסת שלא פתרה ולא קידמה את סוגיית השוויון בנטל.

אופיר אקוניס: אתם קידמתם.

יוחנן פלסנר: שלום לכנסת השמונה-עשרה.

יוחנן פלסנר: הכנסת הזאת מזמן סיימה את תפקידה, ממשלת נתניהו מזמן סיימה את תפקידה.

יוחנן פלסנר: אני לא חושב שהיסטוריון רציני או אדם רציני יוכל להסתכל לאחור ולציין אפילו הישג משמעותי אחד לממשלת נתניהו.

יוחנן פלסנר: ולכן נכון שהכנסת הזאת מתפזרת.

יוחנן פלסנר: אבל לפני שהיא מתפזרת, אנחנו יכולים עוד בוועדת הכנסת לשנות או לייצר מכניזם שיקבע שהכנסת הזאת יכולה עוד לעשות שני מעשים טובים לפני שהיא מפזרת את עצמה, וטוב שכך.

יוחנן פלסנר: הדבר הראשון, הכנסת הזאת מחויבת – גם מבחינה מוסרית, גם מבחינה חוקתית, גם מבחינת הצורך הלאומי – הכנסת הזאת חייבת לחוקק חלופה לחוק טל.

יוחנן פלסנר: ואנחנו יכולים לדאוג לזה ויכולים להתחייב לכך שהכנסת הזאת תחוקק חלופה לפני שחוק טל מתפוגג, לפני שהוא מסתיים, בסוף חודש יולי.

יוחנן פלסנר: אי-אפשר להסתפק רק באמירות – בוא נגיד, הלא-מדויקות, אני לא – שאין בהן אמת, של ראש הממשלה, שבא בבוקר יום ראשון בשבוע שעבר לפעילי השוויון בנטל ואמר להם: אנחנו נחוקק חלופה לחוק טל עוד במהלך המושב הזה; מייד אחר כך הגיע לישיבת הממשלה, וכבר שם הכותרות שיצאו מישיבת הממשלה: אנחנו הולכים לבחירות, אנחנו מפזרים את הכנסת, או במלים אחרות: מה שאמרתי לא התכוונתי.

יוחנן פלסנר: אבל, אדוני ראש הממשלה, זה לא בידיים שלך.

יוחנן פלסנר: ודאי שאם זה היה בידיים שלו הוא היה מאריך את חוק טל עוד חמש שנים, עוד עשר שנים, לא היה עושה דבר.

יוחנן פלסנר: זה בידיים שלנו, זאת היכולת שלנו, עוד לפני שהכנסת הזאת הולכת הביתה, לחוקק חלופה לחוק טל, להעביר שינוי בשיטת הבחירות, כך שנחזיר את העוצמה ואת השליטה למפלגות הציוניות המרכזיות.

יוחנן פלסנר: את שני השינויים הללו אפשר להעביר עוד בכנסת הזאת, עם הרוב הציוני שנמצא כאן, בבית הזה, וזה האתגר שלנו, על זה נימדד, את זה עוד אפשר לעשות ואת זה אני מצפה שנעשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

אורלי לוי אבקסיס: וכמו שאמרתי, הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אבישי ברוורמן, ומייד אחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך שלוש דקות.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, חברי השר מיכאל איתן, חברי חברי הכנסת, אכן נפל הפור.

אבישי ברוורמן: מיקי, כמדומני שזה בעצם בשנים האחרונות זמן כהונתה של ממשלה בממוצע.

אבישי ברוורמן: היא לא מכהנת יותר משלוש שנים, לכן אנחנו התכנסנו לממוצע.

אבישי ברוורמן: אבל אם אני מסתכל אחורה ואני שואל את עצמי: כן, אנחנו פה, שלוש שנים התכתשנו כאן, רבנו כאן, יצרנו כאן, בתוך איזו כנסת שאיבדה מכבודה במדינת ישראל, כאשר בסקרים בציבור התפקיד של פוליטיקאי נחשב התפקיד הבזוי ביותר, שתלמידי בתי-ספר תיכוניים אינם מוכנים ללכת לשם.

זאב בילסקי: יש לך טלפון.

זאב בילסקי: אתה רוצה שאני אענה?

אבישי ברוורמן: חברי זאב בילסקי הוא כל כך מסור לי, שהטלפון – הטלפון אפשר שיצלצל – – –

זאב בילסקי: זה מספר חסוי, אז אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: זאביק, היתה אומרת לך ידידתי, בתו של שר החוץ לשעבר דוד לוי, שזה לא מנומס.

אבישי ברוורמן: אם הטלפון יצלצל – יצלצל.

אבישי ברוורמן: ברגע שאדם משוחח, הוא קיבל את שתי הדקות של הפרסומת שלו לפריימריז.

אבישי ברוורמן: אבל אפשר לכבות את הטלפון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אוסיף לך חצי דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה יודע מה, אתה גם משטנקר שהוא מחזיק טלפון שמצלצל בתוך המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מתאים לך, זאב.

אבישי ברוורמן: אנחנו מה שנקרא גם בזמן הומור.

זאב בילסקי: אוניברסיטת בן-גוריון – – –

אבישי ברוורמן: לכן השאלה שאני שואל את עצמי: האם אפשר – אנחנו הולכים למערכת בחירות – השר איתן, השר איתן, אני מדבר אליך, מכיוון שאתה אחד מחברי הכנסת והשרים שאני מעריך ביותר בבית הזה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: כבר עזרת לי בפריימריז.

אבישי ברוורמן: ואני מאוד אשמח שתגיע כמה שיותר גבוה, כי אתה כבוד לבית הזה.

אבישי ברוורמן: אני שואל את עצמי: איך אפשר – האם נצליח, לאחר מערכת הבחירות שבאה עלינו לטובה, ליצור כנסת שתהיה יותר רצינית, שיהיה בה יותר כבוד הדדי, שתהיה בה יותר רצינות?

אבישי ברוורמן: האם נוכל לבנות ממשלה שמתפקדת, לא בשביל להיראות טוב אלא למען החלטות שישנו את גורלנו, למען נכדינו, ולא רק לנצח בסקרים?

אבישי ברוורמן: כי אתה יודע, ידידי השר איתן, שהמשפט שמשתמשים בו לפי סקרים וסוקרים, "קול המון כקול שדי" הוא תרגום מלטינית.

אבישי ברוורמן: הקיסרים הרומים, כשהיו רוצים לקבל את גיבוי הציבור ברומא, היו נותנים, זורקים אוכל, מזון, לאותם אלה שמסתובבים ברומא, כולל חיילים משוחררים, ובמקביל היו לוקחים את הגלדיאטורים – לחם ושעשועים.

אבישי ברוורמן: וכולם היו צועקים: יאללה קיסר, ואז הקיסר היה אומר: קול המון כקול שדי; אני מוביל בסקרים, העם אתי.

אבישי ברוורמן: אלוהים, כמו שחונכנו אנחנו היהודים, אלוהים – בקול דממה דקה.

אבישי ברוורמן: כי אם היינו הולכים אחרי קול ההמון היינו חוזרים למצרים, לסיר הבשר.

אבישי ברוורמן: ולכן דמוקרטיה, אם תמשיך להידרדר בצורה שהכנסת הזאת הובילה לתוכה, שבה גם אנשים שהם מצטיינים ואיכותיים יורדים לצורך – כל הזמן רק לצעוק ולהתבטא כדי לקבל את הפרסום.

אבישי ברוורמן: מפני שמה שקורה היום, שמספיק שאדם מופיע הרבה בתקשורת, ואז אומרים: ראש ממשלה תהיה לנו; ונער קטון נוהג בם.

אבישי ברוורמן: מה למדנו?

אבישי ברוורמן: למדנו שדמוקרטיה, צריך שיהיה בה שלטון באמצעות הרוב, אבל צריך שתהיה בה אליטה משרתת.

אבישי ברוורמן: ואליטה צריכה לבוא מדלת העם או ממקומות אחרים, אבל משרתת למען העתיד; לא הפרסום.

אבישי ברוורמן: ולכן התפילה שלי היא שבכנסת הבאה אלה שייבחרו – ובממשלה הבאה – נתחיל להוביל מדיניות לא לפי הסוקרים, לא לפי הפרסום הזול שמדרדר את מדינת ישראל לעברי פי פחת – – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אבישי ברוורמן: – – – שבגללו אנחנו סוגדים לאלימות ולפרסום זול, ואנחנו מביאים לאנשים שלא עשו דבר בחייהם – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אבישי ברוורמן: – – שאנשים ילכו אחריהם ויגידו: אלו מושיעינו.

אבישי ברוורמן: ואני אומר, פרופסור אלדד, ביום ההוא האטד הופך למלך.

אבישי ברוורמן: והתקווה שלי, השר איתן – כן, שאנשים כמוך יהיו בראשות הליכוד, שאנשים אחרים יהיו – כדי שתוכן יהיה בירושלים.

אבישי ברוורמן: וזאת התפילה שלי בסיום הכנסת הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ומייד אחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

אורלי לוי אבקסיס: סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, שלוש דקות.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, כאן, בבית הזה, לפני פחות משבועיים שמענו את ראש הממשלה אומר: אנחנו נביא חלופה לחוק טל במושב הזה.

גאלב מג'אדלה: אחרי זה או לפני זה אמר, הכנסת השמונה-עשרה תוציא את ימיה, והקדנציה הזאת תושלם.

גאלב מג'אדלה: שני הדברים – פחות משבועיים – סתר אותם ברגע אחד.

גאלב מג'אדלה: עכשיו תגיד לי, השר איתן, אני יכול להאמין לראש הממשלה הזה?

קריאה: לא.

גאלב מג'אדלה: אני יכול להאמין לראש ממשלה שמתכנן בחירות מוקדמות כבר כמה חודשים ואומר לעם ישראל דברים שאין בהם שום אמת?

גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה להגיד "שקר" כי זה לא יאה לבית-המחוקקים.

שלמה מולה: לומר דבר לא אמת זה לא זר לראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אני יכול להאמין לראש הממשלה הזה שיהיה קברניט המדינה?

אריה ביבי: אתה במיוחד לא.

גאלב מג'אדלה: איך אפשר?

גאלב מג'אדלה: תאמין לי, אין לי הסבר לילדים שלי ששמעו אותו בשבועיים האחרונים.

גאלב מג'אדלה: אין לי הסבר לילדים שלי – ראש הממשלה לא דובר אמת.

גאלב מג'אדלה: הוא מתכנן על כל צעד ושעל להקדים את הבחירות ולהרוויח את השנה החמישית בקדנציה הבאה.

גאלב מג'אדלה: איך אפשר?

גאלב מג'אדלה: זה לא מדינה, וחברה, יקרה לנו?

גאלב מג'אדלה: זה לא עתיד ילדינו?

גאלב מג'אדלה: להפקיד אותם בידי אדם לא דובר אמת – ביודעין ובעזות מצח ובמתוכנן.

גאלב מג'אדלה: ואני שמח שהממשלה הזאת מסיימת את ימיה, כי היא ממשלה רעה.

גאלב מג'אדלה: מה הגאווה הזאת?

גאלב מג'אדלה: כמעט 40% מהציבור מתחת לקו העוני – זאת הגאווה?

גאלב מג'אדלה: ממשלה עשירה ועם עני – כבוד גדול, הצלחה אדירה, תפארת מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: ועוד מחר תביאו הישגים ותביאו מספרים ונתונים ותשתפכו, ותביאו את מחיאות הכפיים של הקונגרס 62 פעמים.

גאלב מג'אדלה: במחיאות כפיים בקונגרס, אדוני השר איתן, לא בונים מדינה, לא מבטיחים את עתיד העם הזה, לא מגדלים את הדורות הבאים.

גאלב מג'אדלה: בריחה מהחלטות גורליות וחשובות, ודחייה בעוד כמה חודשים, לא תושיע.

גאלב מג'אדלה: אני גם רוצה להפתיע אותך: הממשלה הבאה בראשות נתניהו תחזיק מעמד פחות משנה וחצי.

גאלב מג'אדלה: כי הדחייה של ההחלטות הגורליות – לא יברחו.

גאלב מג'אדלה: אולי הוא יברח, אבל ההחלטות לא יברחו.

אופיר אקוניס: גאלב, אתה אסטרולוג?

גאלב מג'אדלה: תראה, ימים יגידו.

גאלב מג'אדלה: אני אמרתי לך לפני שנה וחצי כאן:

גאלב מג'אדלה: אל תתחרה עם ליברמן וחבריו על הימין הקיצוני כי מחר לא תוכל להסביר את זה לעם ישראל ולא בחוץ.

גאלב מג'אדלה: ונסעתי אתך לאמריקה – –

אופיר אקוניס: ליברמן – – –

גאלב מג'אדלה: – – ושמו אותך בפינה, לא ידעת להסביר את הדברים, אקוניס.

גאלב מג'אדלה: רק עכשיו חזרנו מאמריקה שנינו, ואתה לא ישנת בלילות, היית מודאג.

אופיר אקוניס: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אקוניס.

גאלב מג'אדלה: היית מודאג.

גאלב מג'אדלה: לא יכולת להסביר את הדברים והזכרתי לך את הנאום שלי כאן לפני שנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: – – – דין ודברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אקוניס, אתה מדבר ומקבל שלוש דקות.

גאלב מג'אדלה: וכל מלה אני אומר מדויקת.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שאתה מודאג, כי אתה אדם רגיש ומודאג לאמת.

גאלב מג'אדלה: ונתקלת באמת באמריקה, ושמעת מה הסטודנטים אמרו לך – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת.

גאלב מג'אדלה: – – לא קיבלו שום תשובה, המשכת להיות מודאג – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

גאלב מג'אדלה: – – לא ישנת בלילות.

גאלב מג'אדלה: ככה אמרת לי, אתה ופניה קירשנבאום.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אופיר אקוניס: אני ישנתי מצוין.

גאלב מג'אדלה: אמרתם לי: אנחנו לא ישנים בלילה, אנחנו מודאגים.

גאלב מג'אדלה: אמרתי לכם, ממה אתה מופתע?

גאלב מג'אדלה: אני אמרתי לכם את זה לפני שנה וחצי.

גאלב מג'אדלה: אמרתי לכם את זה לפני שנה וחצי – תפסיקו את השקר – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: – – אתם עושים שקר בנפשכם, כאילו מדברים עם עצמכם.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה, ומייד אחריה – חבר הכנסת אופיר אקוניס שכל מה שהיה לו לומר קודם הוא יוכל להגיד מעל במת הכנסת.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד לגאלב שאני ישן טוב בלילה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תוכל להגיד את זה לכל עם ישראל ברגע שיהיה לך – – –

גאלב מג'אדלה: בארץ, לא בחוץ-לארץ.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני חושבת שזאת הזדמנות נאותה להבהיר לכל מי שעוד ספק בלבו שקדימה מאוד שמחה שהממשלה בעצם מפטרת את עצמה; זאת הוכחה שגם הממשלה הזאת מבינה שהיא הגיעה לסוף דרכה, ולכן אנחנו נשמח בעוד דקות אחדות להרים את ידינו ולהצביע בעד פיזור הכנסת.

רונית תירוש: יחד עם זאת, כשנשאלתי על-ידי שר החינוך, שאמר: איזה מין חוסר אחריות ללכת עכשיו, באמצע תהליכים, אתגרתי אותו ואמרתי: נראה, אם אתה כזה אחראי, נראה אותך מצביע נגד.

רונית תירוש: מזה קפצו כל אמצעי התקשורת, כמובן, ואמרו: הנה, קדימה לא רוצה בחירות.

רונית תירוש: אז הנה, אני כאן לומר, קדימה מאוד רוצה את הבחירות; כאופוזיציה וכמי שעומד בראש האופוזיציה, תפקידנו להביא להפלת הממשלה במהירות המרבית.

רונית תירוש: אבל מה ביקשנו היום?

רונית תירוש: ביקשנו שבאותה מהירות שמביאים את החקיקה לפיזור הכנסת יאפשרו לנו בטווח הזמן הזה של מקסימום שבוע ימים להביא חוק לשוויון בנטל כדי לבטל את חוק טל.

רונית תירוש: כדי להוכיח לעם ישראל מי פיו ולבו שווים, ומי רק מדבר מן השפה אל החוץ, כמו שעשה ראש הממשלה שרץ ל"מאהל הפראיירים", למילואימניקים, ואמר להם, הנה, אני מבטיח לכם שאני מבטל את חוק טל, ואני מביא חלופה לשוויון בנטל.

רונית תירוש: בעודו אומר זאת למילואימניקים הוא ידע כבר בדיוק מתי הוא מתכנן להביא חוק לפיזור הכנסת ומתי הוא יציע את הבחירות.

רונית תירוש: רבותי, קדימה היא היחידה מכל המפלגות, מכל סיעות הבית, שמוכנה היתה לדחות בשבוע את מה שאנחנו רוצים בו – להפיל את הממשלה ואת הכנסת.

רונית תירוש: מאוד רוצים, אבל היינו מוכנים להתאפק שבוע על מנת להביא את אותו חוק לשוויון בנטל.

רונית תירוש: אבל כמובן, ראש הממשלה, שמאוד לא רוצה להתמודד עם הבעיה הזאת, עם תפוח האדמה הלוהט הזה, מיהר להכריז שהוא עוד היום מעביר את זה בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

רונית תירוש: הוא הוכיח שאם רוצים לעשות משהו ניתן לעשות את זה ביום אחד.

רונית תירוש: אז למה לא יבוא ראש הממשלה וישמור על האמינות שצריכה לשקף כל מנהיג במדינה שלנו, ויגיד, הנה, מה שהבטחתי אני מקיים – אני אביא בתוך יום אחד, ב-24 שעות, בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית חוק לשוויון בנטל?

רונית תירוש: אבל אין לו בכלל חוק כזה, אין לו הצעה כזאת.

שלמה מולה: בדרך כלל הוא לא מתכוון – – – הסתייגות באמירת אמת.

רונית תירוש: צר לי.

רונית תירוש: צר לי שזה מה שאנחנו מחנכים לו את ילדי ישראל, שאפשר להבטיח אבל לא חייבים לקיים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש, אני לא מתערב בוויכוח, רק כאשר מחליטים ללכת לבחירות אין בהכנה לַחוק שום שאלה חוץ מהתאריך.

ראובן ריבלין: אין פה הגות.

ראובן ריבלין: כשאת באה ומציעה הצעת חוק שיש לה תוצאות ויש לה צרכים תקציביים, אז יש ויכוח: מזמינים אנשים מן החוץ לבוא ולומר את דעתם לכאן או את דעתם לשם – שיניים לילדים, קופות-חולים, תשלום לטיפולים פסיכיאטריים – אלה דברים שצריכים לשמוע.

ראובן ריבלין: פה, אם החלטת ללכת לבחירות, לך כמה שיותר מהר.

ראובן ריבלין: זה לא שראש הממשלה מראה לנו שאפשר ללכת – – –

רונית תירוש: כן, אבל למה ראש הממשלה החליט?

ראובן ריבלין: פה זה צריך להיות ביום אחד.

ראובן ריבלין: אם למשל הממשלה היתה מביאה לי – והביאה לי היום חוק, שבו כל "טרכטנברג" נמצא בחוק אחד – אמרתי להם, לכו תפצלו את זה לארבעה חוקים.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שמחר הממשלה תבוא להתווכח אתי, יבוא היועץ המשפטי – כל מיני דברים כאלה.

ראובן ריבלין: יש דברים שהכנסת שומרת, אבל בחוק בחירות, אם החלטת ללכת לבחירות והכנסת החליטה, אין פה איזה דבר.

ראובן ריבלין: אפשר לעשות את זה בשלוש שעות, אין שום בעיה כי אין שום הגות.

ראובן ריבלין: כמובן, כל אחד רוצה לומר את דעתו, לכן הכנסת מנהלת פה דיון מרתוני וכל אחד יכול, מ-120 חברי הכנסת, לבוא ולומר את דעתו כפי שאת עושה זאת כרגע.

ראובן ריבלין: אבל לא צריך.

ראובן ריבלין: אפשר לנזוף בראש הממשלה בכל דבר שרוצים, אבל בעניין זה אני מוכרח לומר לך שכמעט כל הצעות החוק לפיזור הכנסת נעשו ביום אחד – לכל דורותיה.

רונית תירוש: על זה אני לא כועסת, אני רק אומרת שאם יש אפשרות להעביר חקיקה במהירות כזאת, בוא ננצל את האפשרות הזאת.

ראובן ריבלין: לא, רק חקיקה לפיזור הכנסת יכולה להיות במהירות כזאת, אחרת, אחרת – – –

רונית תירוש: למה?

רונית תירוש: אני ראיתי.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, ראיתי שאת החקיקה של שר החינוך להשאלת ספרי לימוד הוא הביא בתוך ימים ספורים – ראשונה, שנייה ושלישית.

רונית תירוש: זה היה ביום רביעי שעבר בקריאה ראשונה.

רונית תירוש: אני שותפה לחקיקה הזאת, ואני, אגב, מאוד שמחה עליה.

רונית תירוש: אבל ביום רביעי – – –

ראובן ריבלין: גם מאיר שטרית, בכשרונו כיושב-ראש ועדה, כמו כשר, יכול להעביר חוק ביומטרי בארבע שעות.

רונית תירוש: נכון, גם ראינו את חבר הכנסת כץ מעביר חוקים מאוד כבדי משקל בתוך יומיים.

ראובן ריבלין: אבל השאלה אם באו לפניו אנשים שהיו צריכים לומר את דברם ולא אמרו.

ראובן ריבלין: פה אני אומר לך, בעניין של פיזור הכנסת, או מסכימים או לא מסכימים.

ראובן ריבלין: אין פה, אין פה הגות.

רונית תירוש: אין לי ויכוח, אין לי ויכוח.

רונית תירוש: אני רק אומרת שאם ראש ממשלה רוצה לעשות משהו מהר, הוא יכול להביא את זה בחקיקה ממשלתית ולהעביר את זה במהירות.

רונית תירוש: ולכן אני שואלת את ראש הממשלה: האם לפני שבוע לא ידעת שאתה הולך לבחירות?

רונית תירוש: אם ידעת, מדוע הבטחת להביא חקיקה שאתה לא מחוקק אותה במהירות האפשרית פה, ויש אפשרות לעשות את זה מהר?

רונית תירוש: יתירה מזאת, כשקדימה שואלת בעצם, למה ראש הממשלה רץ לבחירות?

רונית תירוש: אז אומרים: רגע, אתם, קדימה, לא רוצים?

רונית תירוש: אנחנו מאוד רוצים בחירות.

רונית תירוש: אבל אני שואלת את ראש הממשלה: למה אתה רץ?

רונית תירוש: למה אתה אומר: אני לא רוצה להיסחט?

רונית תירוש: במה הסחטנות שונה ממה שהיתה לך לפני שנתיים?

רונית תירוש: למה לא הכרזת לפני שנתיים על פיזור הכנסת?

רונית תירוש: זאת אומרת, לא ברור לי למה דווקא כרגע, אלא אם כן ההסבר שהוא לא רוצה להתמודד עם חוק טל שריר וקיים, וזה ההסבר שאני נותנת לעניין.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני גם חשבתי לי, גם לפני שבועיים אפילו, לפני חודשיים, שאנחנו לא יכולים לעבור את כנס הקיץ של המושב הזה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר, בלתי אפשרי, כי הכנסת צריכה לקבל החלטה עד 31 באוגוסט בדבר שהקואליציה לא יכולה – יש תקציב המדינה שעדיין לא התחילו להכין אותו כי יש בעיות.

ראובן ריבלין: זה דבר – אחת ועוד אחת שווה שתיים.

רונית תירוש: אבל, אדוני, אני חושבת שיש פה זילות של הכנסת או של המוסד הזה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אין שום זילות.

רונית תירוש: לא, אני אסביר לך איך.

רונית תירוש: אם הפתרון לכל מצוקה של קבלת החלטות והניסיון להימנע מקבלת החלטות הוא – בואו נפזר את הכנסת – – –

ראובן ריבלין: לא.

רונית תירוש: זו המשמעות.

ראובן ריבלין: לא.

רונית תירוש: אני לא יודעת להסביר את זה אחרת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להתווכח אתך.

ראובן ריבלין: יש רגעים שראשי ממשלה, בכל תקופות הכנסת מאז 1948, יודעים שיש נושאים שצריכים לקבל החלטה עליהם אחרי הבחירות ולא לפני בחירות.

ראובן ריבלין: ואם זה בשנת בחירות אז הם אומרים: נלך לבחירות מוקדמות.

ראובן ריבלין: בוודאי אם מצבם בשוק – – –

רונית תירוש: אוקיי, אז אם בחוק טל עסקינן, מדוע ראש הממשלה הלך לפני שבוע והבטיח שיביא?

ראובן ריבלין: זה תשאלי אותו.

ראובן ריבלין: אבל – – –

רונית תירוש: אז אני חושבת שאני מדברת כאילו הוא יושב פה.

ראובן ריבלין: זה תשאלי אותו.

רונית תירוש: אני שואלת, אני שואלת את ראש הממשלה.

רונית תירוש: הבעיה היא שהתקשורת – – –

ראובן ריבלין: אוקיי, אוקיי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אתן לך, הואיל ואני גזלתי ממך את הכול, ואני מצטער בצער רב, הנה, אני נותן לך דקה ואני מבקש ממך לסיים.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: הבעיה שהתקשורת פירשה את זה, את השאלות שלנו למה כעת ולמה עכשיו, כדי להביך את ראש הממשלה – אמרו: אה, אז אתם לא רוצים בחירות?

רונית תירוש: אנחנו מאוד רוצים בחירות, אני חוזרת ואומרת.

רונית תירוש: עכשיו אני רוצה לומר לך עוד משהו, אדוני היושב-ראש:

רונית תירוש: המהירות שבה ראש הממשלה רץ לבחירות, מעבר לבעיה של ההתמודדות עם ביטול חוק טל, לפחות כך אני מבינה את זה, היא מהפחד מהאפשרות שקדימה תשדרג את עצמה ותמתג את עצמה כמו שמגיע לה, והוא לא רצה לתת זמן התארגנות לקדימה עם ראש תנועה חדש.

רונית תירוש: עשינו פריימריז אצלנו.

רונית תירוש: הוא פוחד ששאול מופז יקבל את מה שמגיע לו לקבל.

רונית תירוש: אחרי כל החשיפה שלו לציבור, כשיבינו מה באמתחתו, מה האג'נדה שלו ולמה הוא מתחייב, יש סיכוי מצוין שקדימה תשתדרג עם מספר המנדטים שלה.

רונית תירוש: זה מאוד מפחיד את ראש הממשלה, ולכן הוא רץ.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רונית תירוש: ורק לסיום אני אומרת שבעניין הזה שאול מופז עשה היסטוריה, כי הוא היחיד שבזכות היבחרו בפריימריז הוא הצליח לפזר את הממשלה ואת הכנסת.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: הבא אחריה – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: ולאחריו – שכיב שנאן, ולאחריו – יעקב כץ, ולאחריו – זאב בילסקי.

ראובן ריבלין: ויש לנו רוני בר-און, מאיר שטרית וזאב אלקין.

ראובן ריבלין: וכאן הרשימה סגורה, וכל אחד – שלוש דקות.

ראובן ריבלין: ואני מבטיח לא להפריע לאף אחד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: זה הבטחה חשובה, אדוני.

אופיר אקוניס: הבטחות זה דבר חשוב, וגם קיומן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני שומע כל היום את רונית תירוש – – – אני פשוט לא מבין.

אופיר אקוניס: כן, נכון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ביממה הקרובה תסיים הכנסת השמונה-עשרה שלוש וחצי שנות כהונה.

אופיר אקוניס: זו כנסת פעלתנית, דעתנית, ברובה הגדול אידיאולוגית.

אופיר אקוניס: יש בה רוב מובהק למפלגות המחנה הלאומי, בדיוק כפי שקבע הבוחר הישראלי.

אופיר אקוניס: וכעומק הפעילות כך היה גם עומק הביקורת.

אופיר אקוניס: הביקורת משמאל מגייסת את כל התחמושת המילולית והבנאלית והפבלובית שמוכרת לנו מימי תחילת היישוב, ומתחילת הציונות במדינת ישראל או בארץ-ישראל: פאשיסטים, ימין קיצוני, סתימת פיות, פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אדוני, פרץ ההתלהמות של השמאל הקיצוני, כולל כאן הערב בתחילת הדיון, מוכיח שוב בפעם המי-יודע-כמה שמי שאינם מבינים מהי דמוקרטיה לא מקבלים את תוצאות הבחירות ואת דין הבוחר, ואינם מבדילים בין שלטון הרוב לבין הניסיון הבלתי-פוסק לעריצות המיעוט, הם דווקא אלה שרוממות שלטון החוק וחופש הביטוי זועקים מגרונם, אך נכשלים במבחן הבוחר פעם אחר פעם – אנשי השמאל בישראל, והם מיוצגים כאן ברוב גדול על-ידי סיעת קדימה.

אופיר אקוניס: על פסילתה של חברת כנסת שהשתתפה פרואקטיבית בפיגוע טרור, על זה זעקו?

אופיר אקוניס: הכנסת השמונה-עשרה, אדוני היושב-ראש, אכן היתה מאופיינת בקיצוניות, בקיצוניות של חברי הכנסת הערבים.

אופיר אקוניס: אני כבר הודעתי כאן מעל הדוכן הזה, ואני חוזר על הודעתי שכנציג הליכוד בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת התשע-עשרה אפעל בדיוק לפי חוק-יסוד: הכנסת, סעיף 7(א):

אופיר אקוניס: מי שהשתתף במאבק מזוין נגד ישראל מנוע מלהתמודד לכנסת.

אופיר אקוניס: אני חושב שאין מחלוקת בבית הזה, כך אני מקווה, שחברת הכנסת זועבי עונה, לדאבון הלב, על הקריטריון המפוקפק הזה.

אופיר אקוניס: החוק למניעת תרומות ממדינות זרות לעמותות פוליטיות שיזמתי ושאושר ברוב גדול בוועדת שרים לחקיקה – יכול להיות על זה ויכוח, הגישו על זה ערעור, בסדר – הוא אושר שם ברוב גדול.

אופיר אקוניס: 11 תמכו, חמישה התנגדו.

אופיר אקוניס: אני מתכוון, כי אני חושב שהוא מוסרי ביותר, להמשיך בעזרת השם בכנסת הבאה את החוק הזה, שמדבר על כך שמדינות זרות לא יתרמו עוד לעמותות פוליטיות במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: והיתה התלהמות, אדוני היושב-ראש, לסיום, הגדולה ביותר של אנשי השמאל, של אנשי האופוזיציה, על המדיניות שהממשלה מקדמת ביהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: ובכן, אנחנו מודים באשמה.

אופיר אקוניס: נבחרנו כדי לבנות ולא כדי לפנות.

אופיר אקוניס: ואני מוכרח לומר ששמעתי בצער את החלטת בג"ץ לפני כשעתיים שדורש לפנות את גבעת-האולפנה.

אופיר אקוניס: אני אמרתי בעבר, אדוני, גם מעל הדוכן הזה – – –

ראובן ריבלין: – – –

אופיר אקוניס: אני חושב שדרושה, בצורה מאוד נחרצת ומהירה, יוזמה ממשלתית, חקיקה ממשלתית, שתסדיר את ההתיישבות בגבעת-האולפנה ובמקומות אחרים, משום שסוגיית ההתיישבות של עשרות משפחות ישראליות, ציוניות, של אנשים שמשרתים בצבא ובתפקידים בכירים, חייבת להיות מוסדרת בקידום חקיקה מהירה, גם במהלך פגרת הכנסת.

אופיר אקוניס: אדוני, אתה אמרת כבר, שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: רק הממשלה.

אופיר אקוניס: אמרתי, חקיקה ממשלתית במהלך פגרת הכנסת יכולה להיות כאן, במקום הזה, גם בוועדות וגם במליאה.

ראובן ריבלין: – – – שיצטרכו.

אופיר אקוניס: לסיום, אדוני, הכנסת השמונה-עשרה לא היתה כנסת לאומנית, היא היתה כנסת לאומית – –

ראובן ריבלין: – – –

אופיר אקוניס: אני מסיים.

אופיר אקוניס: – – היא אינה קיצונית, היא פשוט ימנית, כפי שרצה רוב הציבור הישראלי בבחירות 2009.

אופיר אקוניס: אני מקווה, אדוני, שנחזור לכאן במהרה בחודשי הסתיו כדי להמשיך ולשמור על ארץ-ישראל, על ההתיישבות, על ירושלים מאוחדת, ונפעל כאן בממשלה חדשה, בקואליציה חדשה בראשות הליכוד, כי הציבור רוצה את דרך הליכוד.

ראובן ריבלין: לא יהיה בצום גדליה.

ראובן ריבלין: אבל בין כסה לעשור הכנסת תחזור לכאן.

אופיר אקוניס: יפה, אז אנחנו בעזרת השם כמובן נחזור לכאן בין חגי תשרי, ונמשיך לנהל את ענייני המדינה באחריות בדרך הליכוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שכיב שנאן – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: זאב בילסקי – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ואחרי זאב בילסקי יהיה מאיר שטרית.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ידידי השר מיקי איתן, חברי הכנסת הנכבדים, אתה יודע, אני בא מאיזה בית-ספר, אדוני היושב-ראש, ששם נבחרים ראשי רשויות.

זאב בילסקי: נבחרים בתאריך מסוים והקדנציה מסתיימת בתאריך מסוים, וכל אחד מתכנן את דרכו, גם האופוזיציה, גם הקואליציה.

זאב בילסקי: כל אחד יודע שפעם בחמש שנים יש בחירות – – –

ראובן ריבלין: יש כל יום שני הצעת אי-אמון בראש – – –?

זאב בילסקי: אין דבר כזה בכלל.

ראובן ריבלין: אין דבר – – –

זאב בילסקי: אין דבר כזה בכלל.

זאב בילסקי: אני חושב שאדוני היושב-ראש, באמת אתה יודע, לא היתה לי הזדמנות.

זאב בילסקי: גם בהתחלה, הייתי פה חדש, עד שתפסתי מה הולך.

זאב בילסקי: אבל חלק מהרעיונות, באמת, זה – למשל כשיש 40 חתימות, אז אלה שחותמים צריכים להיות פה, לא רק ראש הממשלה יושב פה לבד ו-40 אנשים מסתובבים.

זאב בילסקי: ואני חושב שאי-אמון כל שבוע זה גם כן לא דבר שהוא כל כך חכם.

זאב בילסקי: ואפשר לשפר את הבית: אתה יודע מה?

זאב בילסקי: אני רואה את ערימות הספרים שאתם שמים פה; תאמין לי, אפשר לשים משהו אחר, איזה דיסק קטן.

זאב בילסקי: לא צריך לבזבז כל כך הרבה נייר.

זאב בילסקי: יש פה כל כך הרבה דברים שצריך לעשות.

ראובן ריבלין: לא על זה מסתכלים ולא על זה מסתכלים.

זאב בילסקי: אוקיי.

זאב בילסקי: אבל אני אגיד לך מה הכי כואב לי.

ראובן ריבלין: אתה מסתכל.

ראובן ריבלין: לא – – –

זאב בילסקי: אני מסתכל כי זה הטבע שלי.

זאב בילסקי: אני, כשהייתי עם אשתי בשאנז-אליזה – – –

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: מאיר שטרית, אין מלה שהוא לא – – –

זאב בילסקי: הייתי בחופשה עם אשתי, הסתובבנו בפריס, ופתאום אני אומר לה: תראי איזה פח זבל חדש.

זאב בילסקי: הסתובבתי, מדדתי, ראיתי.

זאב בילסקי: היא אמרה: אני לא רוצה לנסוע אתך לחופש יותר.

זאב בילסקי: אני כזה.

זאב בילסקי: אבל בוא אני אגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש: לא הגיע הזמן שנשנה פה משהו, ונקבע לפחות משהו לגבי שיטת הממשל פה?

זאב בילסקי: מתי מתכנסים; מתי מתפזרים; האם יכול להיות שראש ממשלה, כשהוא רואה כמה טוב לו בסקרים, הוא מחליט שזה הזמן ללכת לבחירות?

זאב בילסקי: אם היה לו בסקר עכשיו 15 מנדטים, גם אז הוא היה מפזר את הכנסת?

זאב בילסקי: 400 מיליון שקל – רק העלות הישירה של הבחירות האלה.

זאב בילסקי: בשביל מה?

זאב בילסקי: להחליף שותף א' בשותף ב'.

זאב בילסקי: הלוא בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, אתה תיקח את השותפים הטבעיים שלך.

זאב בילסקי: אתה תשלם כמה שצריך לשלם – מסכנה המדינה הזאת – ואחרי שנתיים, אדוני היושב-ראש, אתה תראה שיהיו פה עוד הפעם בחירות.

זאב בילסקי: אני חושב שזה אחד הנאומים האחרונים שלי בכנסת הזאת, אז אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ידידי הטוב, חבר הכנסת רובי ריבלין, היושב-ראש.

זאב בילסקי: אני באופן אישי רוצה להודות לך.

זאב בילסקי: עזרת לי מאוד.

זאב בילסקי: ההתחלה היתה מאוד קשה.

זאב בילסקי: בסוף אפילו נהניתי.

זאב בילסקי: הצלחתי להעביר 25 חוקים בכנסת, חלקם בעזרתך.

ראובן ריבלין: עכשיו יאמרו "שיטת בילסקי".

זאב בילסקי: ולכן, לי היה כבוד גדול להיות פה, ואני מקווה שנתראה כולנו בעוד כמה חודשים.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר לשעבר, חבר הכנסת הוותיק ביותר נדמה לי, לא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: מאיר שטרית הוא חבר הכנסת הוותיק ביותר.

ראובן ריבלין: הוא היה בכנסת העשירית, נכון?

ראובן ריבלין: גם פואד היה בכנסת העשירית, או באחת-עשרה?

מאיר שטרית: הוא בא באחת-עשרה.

ראובן ריבלין: אחת-עשרה.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: לא, לא, אני יודע שהוא – אני יודע שהוא הוותיק ביותר בכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, זה לא נותן לך יותר משלוש דקות, אלא אני אתחיל להפעיל את השעון קצת יותר – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שאני מצר על כך שהכנסת מתפזרת בבהלה כזאת.

מאיר שטרית: אני לא נגד פיזור מוקדם של הכנסת.

מאיר שטרית: השאלה היא מה אנחנו נשיג בעקבות הבחירות הללו.

מאיר שטרית: אני חושש שאנחנו נחזור בדיוק לאותו מצב, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

מאיר שטרית: מעבר לרווח הזמני של כמה חודשים שיהיה קצת שקט בסערות שמובילות, אולי, לבחירות הללו.

מאיר שטרית: אדוני, מאחר שאני לא יודע באופן אישי, אני רק יכול לשער מה הנחה את ראש הממשלה ברצונו לקדם את הבחירות.

מאיר שטרית: נדמה לי שארבעה נושאים עומדים בעצם לפניו, ובגללם הוא החליט להקדים את הבחירות: 1.

מאיר שטרית: חוק טל.

מאיר שטרית: חרף העובדה שראש הממשלה התחייב בפני המוחים ובפני הצעירים שהוא יחוקק את חוק טל, הוא הבין ומבין – וראש הממשלה כבר מנוסה ובקי, וודאי מבין פוליטיקה – הוא הבין שאם הוא יעביר את חוק טל החרדים יעזבו, ואז ממילא לא תהיה לו ממשלה; ואם הוא לא יעביר את חוק טל ליברמן יעזוב, וגם אז לא תהיה לו ממשלה.

מאיר שטרית: השאלה היא אם לא היה מוצא אחר.

מאיר שטרית: אני חושב שהיה מוצא אחר, ואני מעז להגיד, אדוני היושב-ראש, שאפילו דיברתי עם אחד משרי הממשלה ואמרתי: מה אתם עושים?

מאיר שטרית: אבל לא הועיל.

מאיר שטרית: ולכן הוא החליט בעצם: בואו נדחה את הדבר הזה לעתיד.

מאיר שטרית: הדבר השני שעומד לפניו זה המחאה החברתית: ללא בחירות, המחאה החברתית תפרוץ בקיץ ביתר תוקף, ועלולה באמת לגרום לנזק פוליטי במספר המנדטים לראש הממשלה.

מאיר שטרית: הדבר השלישי הוא אובמה: אני חושב שראש הממשלה שואף – לפחות לפי השמועות – להיבחר עוד לפני הבחירות בארצות-הברית, כדי שלא לעמוד במצב שבעוד שנה וחצי אובמה כבר ייבחר בארצות-הברית לקדנציה נוספת – אולי הוא ייבחר, אולי לא ייבחר – ויהיה במצב שהוא מכהן בקדנציה שנייה.

מאיר שטרית: ראש הממשלה יכול לעמוד במצב מאוד קשה מול ארצות-הברית בתקופה הזאת, דבר שיקשה עליו לקראת הבחירות בעוד שנה וחצי.

מאיר שטרית: הדבר האחרון הוא שולי.

מאיר שטרית: הוא משתמע מכל אלה: זה קצת מחטף.

מאיר שטרית: בראותו שבמצב הנוכחי כל היתר חלשים, ויש לו עכשיו בסקרים את מספר המנדטים הגבוה ביותר, הוא אומר: תשמע, למה לי לדחות?

מאיר שטרית: בוא נעשה עכשיו את הבחירות ונגמור עניין.

מאיר שטרית: ואני אומר לך: לצערי, הוא טועה, ואני בכל זאת מתריע בפניו.

מאיר שטרית: יש דבר אחד שהוא יכול עכשיו לעשות טעות, שאני, כחבר האופוזיציה, אומר: הלוואי שהוא יעשה אותה, כי זה רק יועיל לאופוזיציה.

רוני בר-און: אז אל תגלה לו, שיעשה אותה.

מאיר שטרית: אני אגלה לו, אין לי בעיה.

מאיר שטרית: הוא יודע מהי.

מאיר שטרית: והטעות הגדולה שהוא יעשה היום, בעקבות החלטת בג"ץ, בנושא של גבעת-האולפנה – הטעות הכי גדולה שלו היא שהוא עכשיו ינסה, בעקבות החלטת בג"ץ, לנסות לעשות כל מיני תרגילים בדיונים עם הימין הקיצוני.

מאיר שטרית: הלוואי שהוא יעשה את זה.

מאיר שטרית: בגין, כשבג"ץ דרש ממנו לפנות את אלון-מורה, לא שאל שאלות.

מאיר שטרית: בג"ץ החליט – קודם כול עושים, אחר כך מדברים.

מאיר שטרית: ואני חושב שראש הממשלה יעשה טעות גדולה מאוד.

מאיר שטרית: הנה, אני מזהיר אותו, כי אני חושב שראש הממשלה, כראש המערכת במדינת ישראל, צריך להיות הראשון ששומר חוק, ולא מפר אותו.

יעקב אדרי: הם רוצים להעביר חקיקה.

מאיר שטרית: אני אומר:

מאיר שטרית: הלוואי שיעשה את זה, כי אם הוא יעשה את זה – פוליטית, כחבר אופוזיציה, אני אומר: הוא יגרום לעצמו נזק גדול, ולנו רווח גדול.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מאיר שטרית: ואני מקווה שבעניין הזה הוא לא יעשה את זה.

מאיר שטרית: אני רק, אדוני, עוד דקה, ברשותך.

מאיר שטרית: הרי כשאומרים מחאה חברתית, מה החשש?

מאיר שטרית: אדוני, אני מסתכל על הנתונים הכלכליים במדינת ישראל, ואני אומר בצער שהמצב הכלכלי במדינת ישראל היום הולך ומחמיר בצורה משמעותית מאוד.

מאיר שטרית: הגירעון במדינת ישראל הגיע לממדים מדאיגים.

מאיר שטרית: אם הוא ימשיך בקצב של עכשיו, אנחנו נגיע עד סוף השנה לגירעון של 70 מיליארד שקל, לעומת 30 מיליארד שקל בשנה שעברה.

מאיר שטרית: פי-שניים.

מאיר שטרית: הגירעון במאזן התשלומים מגיע לממדים מפחידים.

ראובן ריבלין: אתה נכנס להרצאה שרק תימשך – – –

מאיר שטרית: לא, לא, אני מסיים.

מאיר שטרית: אני אומר הכול בכותרות.

רוני בר-און: לעומת אפס גירעון – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, אל – – –

מאיר שטרית: כן, לעומת יתרון מסחרי.

ראובן ריבלין: אתה צריך לעלות אחריו.

ראובן ריבלין: אתה צריך לעלות אחריו.

ראובן ריבלין: אני דואג לך.

מאיר שטרית: המחירים עולים.

מאיר שטרית: האינפלציה גדלה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מאיר שטרית: והממשלה, לצערי הרב – מדיניות המסים שלה קיפחה את האוכלוסיות החלשות ושכבות הביניים ונתנה הטבות ענקיות לעשירים דווקא.

מאיר שטרית: אני אסתפק בדוגמה אחת: רק ההנחה במס החברות – הורדת מס החברות, על-פי מדיניותו של ראש הממשלה – מ-30% ל-25% עכשיו, אחרי עלייה של 1%, עולה למשק 5 מיליארד שקל בשנה.

מאיר שטרית: ואני שואל, למה, ריבונו של עולם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מאיר שטרית: אם תקצץ את זה בחצי, כבר הרווחת 2.5 מיליארד בהכנסות הממשלה, עוד לפני שאתה מקצץ בפעולות הממשלה.

מאיר שטרית: לכן, אני חושב שבעניין הזה אני לא מציע לאף אחד – איך אומרים?

מאיר שטרית: אל יתהלל חוגר כמפתח.

מאיר שטרית: הסקרים היום מנבאים ככה.

מאיר שטרית: שנינו, וגם כל החברים האחרים, יודעים שלפעמים הסקרים הם כאלה, ובתקופת הבחירות הכול יכול להתהפך עשר פעמים.

ראובן ריבלין: מה אני אומר עכשיו לבר-און כשאני צריך לתת לו, קודם כול, חמש דקות כמו שאתה היית?

ראובן ריבלין: איך אני אוריד אותו?

ראובן ריבלין: יקירי, אתה לימדת אותי שאם מתירים את הרסן, הרסן מותר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בר-און, יש לך אותן שלוש דקות שהיו למאיר שטרית.

רוני בר-און: זה לא התרת הרסן.

רוני בר-און: על זה אומר הפתגם התלמודי הידוע: כיוון שניתנה רשות למשחית, שוב אינו מבחין בין צדיק לרשע.

ראובן ריבלין: נכון.

רוני בר-און: יפה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, השרה נוקד, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית מנה את הסיבות, אבל הסיבה העיקרית היא הסיבה האחרונה שעליה הוא דיבר, וזה עניין התקציב.

רוני בר-און: אני אמרתי כבר לפני ארבעה חודשים לכל מי שרצה לשמוע, גם מעל הדוכן הזה, שלא יהיה תקציב בממשלה.

רוני בר-און: אם בנימין נתניהו ושר האוצר שלו היו יכולים להגיש את תקציב 2013 לכנסת, הם היו יכולים לחיות עד 30 ביוני בשנה הבאה.

רוני בר-און: סיפרתם לנו סיפורים נפלאים על אבטלה – שיא, שמי.

רוני בר-און: אחר כך אמרתם שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא יודעת למדוד.

רוני בר-און: עכשיו אתם מקבלים את הכול בפרצוף – אבטלה יותר גרועה ממה שהיה בשיא המשבר, אדוני היושב-ראש.

רוני בר-און: המספרים מדברים, הטבלאות קיימות.

רוני בר-און: אי-אפשר להתווכח עם זה.

רוני בר-און: ואני שומע אתמול את ראש הממשלה.

רוני בר-און: אני לא נכנס – אל תתעסקו בצרות שלנו, לא נתעסק בצרות של הליכוד.

רוני בר-און: לא מדבר על מה שהיה שם, על ההתלהמות וזה.

רוני בר-און: חווינו את זה כחברי ליכוד, חווינו את זה כחברי קדימה, הכול בסדר.

רוני בר-און: עומד ראש ממשלה, מדבר אל העם בטלוויזיה ומסביר שרק מי שיש לו ניסיון כל כך חשוב במדינאות ובביטחון ובכלכלה הוא מועמד רלוונטי לראשות הממשלה.

רוני בר-און: אז בוא נראה את הניסיון של בנימין נתניהו, או בוא נראה, ליתר דיוק, את הניסיון המר שיש לנו עם בנימין נתניהו.

רוני בר-און: במדינאות הוא החריב את כל מערכת יחסי החוץ שלנו עם הטובה בידידותינו, עם ארצות-הברית.

רוני בר-און: הוא קבר את תהליך השלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, אתה מפריע לחבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: זה בסדר, אני רגיל להפרעות האלה.

רוני בר-און: הוא קבר את תהליך השלום והוא הפך את מדינת ישראל למדינה חסרת לגיטימיות, אבל זה לא רק למראית עין – זה חוסר לגיטימציה גם לעשות את מה שצריך לעשות בשדה הביטחון.

רוני בר-און: ולכן הוא כבול, ולכן יש כל ההסלמות האלה והלוך וחזור, והוא לא יכול לעשות את מה שהוא יודע שהוא צריך לעשות ומה שעשו קודמיו.

רוני בר-און: הוא כבול.

רוני בר-און: עכשיו אנחנו באים לכלכלי.

רוני בר-און: אז אמרתי לכם, חברים: אבטלה – שמעתי היום על שיא.

רוני בר-און: האבטלה היום יותר גדולה מאשר היתה בשיא המשבר הגלובלי, בסוף 2008, והמספרים כתובים בכל מקום.

רוני בר-און: ושלא יעמדו פה שרים חסרי אחריות – חסרי אחריות כלפי העובדה שהם צריכים לומר את האמת – ויגידו דברים אחרים.

רוני בר-און: האינדיקטורים בינואר 2009 הראו שנקודת הפיתול בירידה באבטלה הגיעה והיא התחילה לעלות.

רוני בר-און: ומאבטלה של 5.9%, כ-late effect של המשבר, הגיעה למספרים שהתקרבו ל-7% והיום הם כ-7%.

רוני בר-און: אז אחר כך מספרים: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא יודעים למדוד, כן יודעים למדוד.

רוני בר-און: חברים, כל הדברים האלה, גם בכלכלה, גם בביטחון, גם במדינאות – אני מסיים – אם יש ניסיון עם ממשלת נתניהו זה ניסיון מר, זה ניסיון שמדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה עוד פעם אחת.

רוני בר-און: ולכן, בהינתן שהבחירות הן כאן, זאת הפעם האחרונה שאנחנו מדברים מעל הדוכן של הכנסת השמונה-עשרה.

רוני בר-און: נלך לבחירות, העם יכריע, ובא לציון גואל.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ודאי, סגרתי את הרשימה.

ראובן ריבלין: רבותי, אחרון הדוברים – חבר הכנסת זאב אלקין.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו מהממשלה שמשיב על הצעות החוק הפרטיות?

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אלקין, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש לך שלוש דקות כמו לשטרית ובר-און.

יעקב אדרי: הוא כבר דיבר.

זאב אלקין: כשהצגתי את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על הצעת החוק שלו.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא מדבר על הצעת החוק הממשלתית.

רוני בר-און: מותר לו.

זאב אלקין: ברור.

ראובן ריבלין: וכי עלה בדעתך שאם אסור לו הייתי נותן לו?

רוני בר-און: ואם אני מתנגד להצעת החוק שלו, שהממשלה מסכימה – – –

ראובן ריבלין: לא, זה, אתה כבר בדיון הכללי.

ראובן ריבלין: אם הוא יתנגד, אם השר ארדן יתנגד לחוקים שהוגשו על-ידי חברי הכנסת, לא יסכים להם, תקום לכל אחד מחברי הכנסת הזכות להשיב לו.

ראובן ריבלין: רק אני, יש לי הרגשה שהוא לא יתנגד.

ראובן ריבלין: זאת הרגשתי – שהשר ארדן לא יתנגד להצעות החוק הפרטיות.

גלעד ארדן: למה?

ראובן ריבלין: אתה תתנגד?

גלעד ארדן: לא יודע.

זאב אלקין: הוא מתלבט.

זאב אלקין: הוא מתלבט קשה.

ראובן ריבלין: הנה, בעניין זה לא אמרתי "אני יודע".

ראובן ריבלין: בעניין הקדמת הבחירות גם לא אמרתי "אני יודע".

רוני בר-און: – – – אני נרשם ראשון למקרה שהוא יתנגד.

ראובן ריבלין: אתה היית אחד המגישים של הצעת חוק פרטית?

רוני בר-און: לא.

ראובן ריבלין: אז איך אתה יכול?

רוני בר-און: הסתתמו טענותי.

רוני בר-און: אתה תיתן לי.

ראובן ריבלין: בעצם אתה יכול.

ראובן ריבלין: בעצם הוא יכול אם הוא יסכים.

ראובן ריבלין: אם הוא יסכים אתה צודק.

ראובן ריבלין: אתה הרי נרשמת, נכון.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אכן, אדוני היושב-ראש צודק.

זאב אלקין: לחבר הכנסת רוני בר-און יש אפשרות להיכנס להיסטוריה – לעלות לפה ולדבר כמי שמתנגד לעמדת הממשלה שתסכים להצעת חוק פיזור הכנסת של חבריו לסיעה, והוא יגיד שהוא מתנגד לעמדת הממשלה ומבקש מהממשלה לשנות את עמדתה ולא לפזר את הכנסת ולא לתמוך בהצעת חוק לפיזור הכנסת.

זאב אלקין: אכן, חברי חבר הכנסת רוני בר-און, ההזדמנות הזאת קיימת.

רוני בר-און: לקרקס הזה לא תכניסו אותי.

זאב אלקין: אוקיי, חשבתי, כי כבר נשברו פה הרבה שיאים במהלך היום הזה, ואולי יישברו עוד כמה שיאים במהלך היום הזה, והסיעה הראשית של האופוזיציה תמשיך לטעון ששלוש וחצי שנים זה לא מספיק להיערך לבחירות, וכדאי לחכות עוד, ותתחנן ותבקש שאולי עוד קצת ועוד קצת, עוד שבוע-שבועיים, חודש-חודשיים, שנה.

זאב אלקין: אבל בוודאי אפשר פה לשבור את השיאים ולהתנגד לחוקים של עצמם.

זאב אלקין: אני חייב להגיד, חברי מסיעת קדימה, שאני מצפה בקוצר רוח – כששמעתי כאן את הנואמים – מה בסוף יצביעו על הצעות החוק להקדמת הבחירות, גם הממשלתית וגם הפרטיות.

זאב אלקין: האם סיעת קדימה תתמוך?

זאב אלקין: האם סיעת קדימה תתנגד?

זאב אלקין: תימנע?

זאב אלקין: אני מלא סקרנות, כי כפי שאמרתי, השיאים האלה שהממשלה והקואליציה משכנעות את האופוזיציה לפזר את הכנסת והאופוזיציה אומרת: לא רוצה אני, חכו קצת, חכו קצת – באמת, השיאים האלה נשברו.

זאב אלקין: ולכן, אני לא אופתע, חברי חבר הכנסת רוני בר-און, אתה כחבר כנסת ותיק לא תיפול למלכודת הזאת – אם עוד יעלה מישהו ויתנגד לחוק, ובטעות יתנגד להסכמת הממשלה לחוק של חבר סיעתו – גם זה יכול לקרות באווירה הזאת של הקרקס שיש כאן במהלך הערב הזה.

זאב אלקין: אבל אני מציע לכם, חברי מסיעת קדימה: בואו תתעשתו.

זאב אלקין: אולי בכל זאת ברגעים האחרונים של הכנסת הזאת תתחילו להיות אופוזיציה אמיתית ותתנהגו כפי שראוי לאופוזיציה.

זאב אלקין: תתמכו במה שצריך להיות חלומה של כל אופוזיציה – לפזר את הכנסת וללכת לבחירות.

זאב אלקין: היה לכם כל הזמן שבעולם להיערך.

שלמה מולה: מי אמר לך שאנחנו נגד?

זאב אלקין: למעשה לא היה לכם שום דבר אחר לעסוק בו.

זאב אלקין: אז אם שלוש וחצי השנים האלה לא הספיקו, תאמינו לי, לא שבוע ולא חודש ולא שנה לא יספיקו.

זאב אלקין: לכן, אני מציע לכם, תשימו הצדה את התרגילים, תשימו הצדה את הפיליבסטרים.

זאב אלקין: תעשו את הדבר הפשוט.

זאב אלקין: תעשו גם קצת חסד עם העיתונאים שלמעשה כבר מתים מעייפות, ותעשו את הדבר הכי טבעי לאופוזיציה – תצביעו בעד פיזור הכנסת עכשיו בקריאה ראשונה, תצביעו בעד פיזור הכנסת בלי פיליבסטרים בוועדה לאחר מכן, ולאחר מכן – בקריאה שנייה ושלישית.

זאב אלקין: תהיו לפחות לשעתיים אופוזיציה, מה שלא השכלתם להיות בשלוש וחצי שנים.

זאב אלקין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב אלקין.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר ארדן להשיב על הצעות חברי הכנסת, שכן הממשלה לא השיבה.

ראובן ריבלין: אם השר ארדן יסכים להצעות חברי הכנסת – – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: עמדת הממשלה לגבי זה.

ראובן ריבלין: למה, חבר הכנסת ברכה?

ראובן ריבלין: אם הוא יסכים להצעתך, קמה לחבר כנסת שלא מסכים זכות להתנגד.

מוחמד ברכה: העניין נוגע לעבודת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: בכל זאת, כאשר מפזרים את הכנסת יש לממשלה עמדה.

ראובן ריבלין: היא יכולה גם לבוא ולומר שהיא משאירה את זה לשיקול דעת הכנסת.

ראובן ריבלין: כנראה השר ארדן צריך את העניין גם לנושאים אחרים.

מוחמד ברכה: זה העניין.

ראובן ריבלין: נו, אז מה?

ראובן ריבלין: אני אגיד לו שהוא לא יכול לדבר?

מוחמד ברכה: הוא יכול לדבר.

ראובן ריבלין: הוא יכול לדבר, רק הוא לא ידבר מעבר לזמן הדרוש, כי אף פעם הוא לא עשה את זה.

ראובן ריבלין: הוא תמיד מדבר רק במשך הזמן הדרוש לו.

ראובן ריבלין: הוא לא עושה חשבון לאף אחד.

ראובן ריבלין: הוא רוצה לענות.

ראובן ריבלין: אני ראיתי אותו הרבה פעמים שכשראש הממשלה נכנס, הוא המשיך לדבר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר.

ראובן ריבלין: אמרו לו להפסיק לדבר, הוא אומר: אתם לא תגידו לי להפסיק לדבר.

ראובן ריבלין: אני עדיין לא סיימתי את דברי כדי להסביר לכנסת מדוע אני צודק.

אריה ביבי: מתי הוא עשה הפוך?

ראובן ריבלין: הפוך אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר ארדן, שהוא גם חבר כנסת נכבד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד לסכם את הדיון בהערות של חברי הכנסת על הצעת החוק הממשלתית, וגם להציג את עמדת הממשלה על הצעות החוק הפרטיות.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי כשהצגתי את הצעת החוק של הממשלה, זה לא יום שמח.

גלעד ארדן: הממשלה בצער רב מציגה את הצעת החוק לפיזור הכנסת השמונה-עשרה, כי אנחנו מאמינים שבתקופת כהונתה של הכנסת הזאת אזרחי מדינת ישראל, מדינת ישראל, נהנו משיפור ברוב הפרמטרים שרלוונטיים לחייהם של האזרחים.

גלעד ארדן: ככה כשחזרתי, אני ניסיתי לעקוב אחר חלק נכבד מהדוברים, ולכן אני אנסה להתייחס אולי לחלק מהדברים שנאמרו, אבל חבר הכנסת האחרון שהצלחתי לשמוע – והוא ברגעים אלה עוזב את האולם – היה שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת רוני בר-און.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר לכם – הנה הוא חוזר; אני שמח שהוא חוזר – שכפי שהוא דייק בדברים שהוא אמר כשנכנסתי לאולם, אז רוב הדברים שהאופוזיציה טוענת הם בדרך כלל מדויקים באותה מידה.

גלעד ארדן: אז אמר כאן שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת רוני בר-און, למה שרים חסרי אחריות – בשפתו המעודנת, כתמיד – מדברים על נתוני אבטלה שהם נמוכים היום יותר ממה שהם היו בתקופת הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: אז אני אסביר למה.

גלעד ארדן: קודם כול, כאשר משווים, אז נכון שנתוני האבטלה שונו ועלו לאחרונה בעקבות שינוי המדידה, אבל אם מחילים את שינוי המדידה על הנתונים היום, אדוני היושב-ראש, צריך גם להחיל אותם על הנתונים שפורסמו אז, כאשר קדימה היתה בשלטון וחבר הכנסת בר-און כיהן כשר אוצר.

גלעד ארדן: אבל הנתון היותר בעייתי שחבר הכנסת בר-און התייחס אליו זה למה הוא משווה את האבטלה כיום, כאשר אנחנו יודעים מהם נתוני האבטלה בחלק מהמדינות המפותחות בעולם – הזכרתי כאן

גלעד ארדן: בדברי עשרות אחוזי אבטלה בספרד, ביוון, בקרב הדור הצעיר, לעומת קצת יותר מ-6% לפי הנתונים החדשים, ואומר חבר הכנסת בר-און:

גלעד ארדן: בסוף 2008 היתה אבטלה של 6%.

גלעד ארדן: זה נכון.

גלעד ארדן: בסוף 2008 באמת היו 6% אבטלה, אבל מה שחבר הכנסת בר-און שכח לומר, שכאשר אז פרץ המשבר והממשלה הקודמת לא השכילה להתמודד אתו, והיא לא השכילה להגיע להסכם בין המעסיקים לעובדים, והיא לא השכילה לתת רשת ביטחון ולהבטיח – אתה יכול לגחך – ולהבטיח שלא יהיו גלי פיטורין במשק, אז מה שקרה ברבעון הראשון של שנת 2009 זה שהיתה עלייה חדה באבטלה – ואני מצטט מאתרים כלכליים שנכנסתי אליהם תוך כדי נאומו:

גלעד ארדן: רבעון ראשון 2009 – – –

ראובן ריבלין: אמרת, הוא לא – – –

גלעד ארדן: אדוני, אלו תשובות ענייניות לגופם של דברים.

גלעד ארדן: אין לי שום טענה – –

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: אין שום טענה אישית.

גלעד ארדן: – – אישית לאף אדם, רק לביצועים של הממשלה הקודמת ושל המשרדים – שכיהנו.

ראובן ריבלין: למה לך להשיב על טענתו של בר-און – –

גלעד ארדן: לא, אני מראש כבר מכיר את – – –

ראובן ריבלין: – – כאשר היא עדיין לא נתקבלה?

רוני בר-און: רשמתי – – –

ראובן ריבלין: הוא לא באי-דיוקים.

ראובן ריבלין: הוא – – –

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: לא, אמרתי שבסוף 2008 דייקת.

ראובן ריבלין: הוא התייחס לנתונים שאתה הבאת.

גלעד ארדן: אתה דייקת מאוד בסוף 2008 – – –

ראובן ריבלין: טוב, טוב, למה לך?

ראובן ריבלין: הוא יאמר: נו אז מה, אז הוא יפטר אותי.

ראובן ריבלין: מה אתה דואג?

ראובן ריבלין: אדוני ישיב לו ואנחנו נתייחס לבקשתו של בר-און ונחליט בה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

גלעד ארדן: לא הבנתי.

גלעד ארדן: אבל אין לי האשמה – – –

ראובן ריבלין: הוא טוען שאתה התייחסת אליו אישית.

ראובן ריבלין: אני עדיין לא מקבל את טענתו.

ראובן ריבלין: אז מה, אתה אל תתווכח אתו.

ראובן ריבלין: אתה מתייחס לנתונים שהוא הביא.

גלעד ארדן: אה.

גלעד ארדן: ברבעון הראשון של 2009, כשממשלת קדימה דאז לא השכילה – וזה לא משנה, יגידו זה לא מה שהשפיע, כן מה שהשפיע; העובדות מדברות.

גלעד ארדן: העובדות שמדברות הן שברבעון הראשון האבטלה זינקה מ-6.5% בסוף 2008 ל-7.6% ברבעון הראשון, וזה עוד לפני שהוספנו לכך את ההחלה של השיטה – שיטת המדידה החדשה – שעוד היתה מעלה גם את הנתון הזה.

גלעד ארדן: ואת המגמה הזאת, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הנוכחית, ראש הממשלה הנוכחי – בניהול זהיר, בניהול אחראי – את המגמה הזאת הממשלה עצרה.

גלעד ארדן: מאז, גרף האבטלה נמצא, ברוך השם, בירידה.

גלעד ארדן: וכשמדברים כאן על הנושא החברתי, על הנושא הכלכלי, אז אני חושב שלממשלה הזאת, וגם בתקופתה של הכנסת הזאת, יש הרבה מאוד הישגים להציג לציבור.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון לומר שכבר הכול ורוד, אבל שוב, אם נשווה את זה לממשלות קודמות ולאנשים שעומדים כאן ומטיחים האשמות חמורות בממשלה, אז גם אם אנחנו אפילו מסתכלים על נושא העוני – ויש עדיין עוני לטפל בו במדינת ישראל ויש עדיין פערים לצמצם, אבל אותה מגמה של התרחבות בממדי העוני, שנמשכה ונמשכה ונמשכה גם בתקופתה של הממשלה הקודמת, המגמה הזאת ברוך השם נעצרה, ולא רק שהיא נעצרה, היא התחילה כבר לרדת.

גלעד ארדן: פעם ראשונה שאנחנו רואים קיטון בממדי העוני; אנחנו רואים את זה בשנה האחרונה, בתקופתה של הממשלה הנוכחית.

יובל שטייניץ: בשנתיים האחרונות.

גלעד ארדן: בשנתיים האחרונות.

גלעד ארדן: וכך בכל תחום ותחום שאנחנו ניגע תחת משרדי הממשלה בממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: ואני שמעתי כאן, אדוני היושב-ראש, את הטענות – זה נכון שיש צמיחה יותר גבוהה מבכל המדינות, אבל הטיעון הקבוע, שחושבים שאם יחזרו עליו כמנטרה אז הוא יתפוס, כי הוא תפס בעבר בכמה עיתונים, אומר: לאן הצמיחה הזאת הולכת?

גלעד ארדן: אז אני אומר לכם לאן הצמיחה הזאת הולכת.

גלעד ארדן: קודם כול, מי שאומר שבלי צמיחה אפשר לחלק כספים ואפשר להגדיל קצבאות ואפשר לעשות הרבה מאוד פעולות לכאורה חברתיות, אז אנחנו זוכרים היטב מה היו התוצאות של המדיניות הזאת בעבר.

גלעד ארדן: אז לצמיחה לפחות יש חשיבות בהיבט הזה שיש הכנסות למדינה, יש עץ שמצמיח פירות ויש מה לחלק.

גלעד ארדן: ועכשיו אני אומר לכם איפה מחלקים.

גלעד ארדן: כאשר משרד התחבורה מחבר את הפריפריה למרכז בהשקעות חסרות תקדים של תוכנית חומש של כמעט 30 מיליארד שקלים, זה לא משרת את החזקים ורק את מרכז הארץ.

גלעד ארדן: כאשר קווים שבעבר הוקפאו על-ידי האוצר והתחבורה בממשלה הקודמת – קו אשקלון–נתיבות–שדרות–באר-שבע; קו עכו–כרמיאל; קווים שבעבר הוקפאו בגלל חוסר רצון לתקצב אותם – משוחררים ונסללים בתקופת הממשלה הנוכחית, אז הכסף הזה הולך בדיוק לאותו צמצום של פערים חברתיים ומתן הזדמנות שווה לשכבות באוכלוסייה שאנחנו מעוניינים לתת להן הזדמנות שוויונית.

גלעד ארדן: כאשר אנחנו מסתכלים במשרד הבריאות למשל על הגידול בסל התרופות, כאשר אנחנו מסתכלים על טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל עשר, אז אנחנו יודעים היטב, עד לממשלה הזאת מיהם הילדים, איזה משפחות לא יכלו לממן טיפולי שיניים.

גלעד ארדן: אנחנו מכירים את זה.

גלעד ארדן: בעבר היה צריך לחזר על הפתחים ולבקש תרומות, והיו באמת אנשים טובים שסייעו, אבל הפעם הנושא הזה הוכנס כהחלטת ממשלה, והשירות הזה ניתן היום, והוא קודם כול מגיע לאותן משפחות מעוטות יכולת, שיכולות היום להרשות לעצמן לשלוח את הילדים לטיפולי שיניים חינם.

גלעד ארדן: ואם נבדוק את משרד התקשורת – אותו דבר.

גלעד ארדן: הדבר הנוח ביותר פה זה להציג למי סייעה הצמיחה – לבעלי ההון.

גלעד ארדן: אז אני רוצה לדבר היום על מצבם של בעלי ההון ולעבור לאובר-פופוליזם.

גלעד ארדן: אנחנו רואים את התשואות על איגרות החוב של חלק מבעלי ההון, אבל חלק מהעניין זה כשמכניסים הרבה מאוד תחרות ומכניסים מתחרים חדשים ומחייבים אותם לתת שירות ברמה אחרת, אז עד לממשלה הזאת – ברור, מי שהוא חזק ומעסיק הרבה אנשים אז הוא מקבל מחירים נוחים, וכשיש מעט מתחרים אז ודאי שלא החלשים מקבלים את המחירים הטובים.

גלעד ארדן: וכך עשינו בתחום התקשורת, בשיפור התשתיות, בהכנסת מתחרים חדשים ובהרבה מאוד פעולות שהביאו להוזלת סל התקשורת לציבור הישראלי.

גלעד ארדן: ואם ניגע אולי באחד הנושאים, אדוני היושב-ראש – – –

מגלי והבה: אולי תיגע במחיר החשמל, במחיר המים.

גלעד ארדן: אני אגע במחיר החשמל, חבר הכנסת והבה.

גלעד ארדן: אני אגע.

מגלי והבה: תפסיק לנגוע בזה – – –

גלעד ארדן: מחיר החשמל היום, אף שביבי לשיטתכם אשם גם בנפילת שלטון מובארק – הרי ברצות

גלעד ארדן: כם להסית נגד נתניהו כראש ממשלה, הכול הולך.

גלעד ארדן: הוא אשם בעליית ה"חמאס", בנפילת מובארק, והוא אשם בכול.

גלעד ארדן: אז בוודאי תאשימו אותו גם בזה – –

מגלי והבה: – – –

גלעד ארדן: – – שמפוצצים את צינור הגז ושלא מקיימים את עסקאות הגז שחתמו עם מדינת ישראל.

מגלי והבה: – – –

גלעד ארדן: אבל, חבר הכנסת מגלי והבה, שתדע – נתונים:

גלעד ארדן: מחיר החשמל היום בישראל הוא – חזר – טיפ-טיפה יותר מאשר המחיר שהיה בסוף 2008, אם כבר רצה חבר הכנסת בר-און לעשות השוואה.

גלעד ארדן: אני מתחייב פה מעל הדוכן, שכאשר בעוד כמה חודשים מאגר "תמר" יחובר למדינת ישראל ויתחיל לזרום הגז, אתה תראה בדיוק שמחירי החשמל ירדו פה באחוזים מאוד מאוד גבוהים.

גלעד ארדן: ואם כבר נגעת באנרגיה וחשמל, גם הפעולות שנעשו בתחום הזה – ותודה שהזכרת לי תחום, היושב-ראש דורש ממני לדבר על נושאים שעוד לא דיברתי עליהם – אז גם בתחום הזה של אנרגיה ותשתיות – –

נחמן שי: איפה ביבי?

נחמן שי: בתל-אביב?

גלעד ארדן: – – מה קרה?

גלעד ארדן: מה קרה בשנים האחרונות?

גלעד ארדן: 2.2 מיליארד שקל לטובת הפחתת פליטת גזי חממה.

גלעד ארדן: מסבסדים לציבור החלפה של מקררים ישנים כדי שיחליפו אותם למקררים חוסכי אנרגיה וחשמל.

גלעד ארדן: זה גם תורם, כמובן, לצמצום זיהום האוויר, וזה גם מסייע לאוכלוסיות חלשות לשלם חשבון חשמל נמוך יותר.

גלעד ארדן: בכלל, כל הנושא של התייעלות אנרגטית תוקצב בלמעלה ממיליארד שקלים בממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: אנרגיות מתחדשות – לא רק שנקבע יעד כמו בתקופת

גלעד ארדן: כם, אלא התחלנו באמת לסבסד ולסייע להקמתן של אנרגיות מתחדשות, אנרגיות ירוקות – גם בנגב, דבר שמסייע שם למקומות עבודה.

גלעד ארדן: לא נוח לשמוע את הדברים, אבל אלו עובדות.

גלעד ארדן: תתווכחו עם העובדות.

גלעד ארדן: כל הניתוחים שלכם על תזות ונושאים מדיניים שאי-אפשר לשפוט אותם זה לא דבר שישכנע את הציבור.

גלעד ארדן: תתווכחו עם העובדות ועם התוצאות של הממשלה הנוכחית.

נינו אבסדזה: בגלל זה הציבור יצא החוצה הקיץ?

נינו אבסדזה: אם הכול כל כך בסדר, למה הם יצאו החוצה, תגיד לי.

גלעד ארדן: מי יצא החוצה?

נינו אבסדזה: הציבור יצא החוצה עם אוהלים בגלל שהכול בסדר?

מגלי והבה: המאבק החברתי לא צודק.

נינו אבסדזה: הכול היה בסדר גמור?

נינו אבסדזה: סתם ככה יצאו?

מגלי והבה: אין עניים.

מגלי והבה: אין עניים במדינה.

מגלי והבה: אין עוני.

גלעד ארדן: אם היית נוכח בתחילת נאומי – אני אמרתי שבהחלט – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אם אתם תשאלו אותו שאלות הוא ירצה לענות.

ראובן ריבלין: אני, אין לי התנגדות, כי אני מבין שאני אשאר פה כל הלילה.

מגלי והבה: – – – אף אחד לא – – –

גלעד ארדן: אני מוכן לאפשר את השאלות.

ראובן ריבלין: אם אדוני מסכים – – –

גלעד ארדן: כן, אני מסכים.

גלעד ארדן: מה השאלה?

גלעד ארדן: בבקשה.

נינו אבסדזה: גם אנחנו, אדוני היושב-ראש – – – אם הכול בסדר, למה יצאו החוצה?

נינו אבסדזה: – – –

גלעד ארדן: לגבי המחאה?

גלעד ארדן: אני אענה.

ראובן ריבלין: אם אתם לא מבינים ואתה מזמין שאלות, תשאלו.

גלעד ארדן: לא, אני לא מזמין.

ראובן ריבלין: לא, הם לא מבינים.

ראובן ריבלין: כל זמן שאתם תצעקו, הוא יענה.

מגלי והבה: אין עוני.

מגלי והבה: אין עוני.

ראובן ריבלין: אני מאפשר זאת כי אני חושב שצריך בכל זאת לתת איזשהו ביטוי לדמוקרטיה.

נינו אבסדזה: המחאה החברתית לא היתה בסדר, נכון?

קריאה: אדוני, יש שאלה.

ראובן ריבלין: רבותי, רצוי שכולם יגיעו בזמן להצבעות.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לשבת כל הלילה ולחכות לאנשים שיבואו להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

ראובן ריבלין: הם שואלים אותך – אתה עונה להם.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אדוני, יכול להיות שאנשים שעוד לא הגיעו רואים בטלוויזיה שיש עוד הרבה שאלות לחברי הכנסת – –

נחמן שי: אנחנו נהנים לדבר אתו.

נחמן שי: מתי עוד יוצא לנו לצעוק במליאה?

ראובן ריבלין: אדוני, לעת עתה דיברת – – –

גלעד ארדן: – – והם לא רוצים לפגוע בדמוקרטיה.

גלעד ארדן: ביום כל כך חשוב, צריך להסביר לציבור למה הכנסת מתפזרת.

ראובן ריבלין: ברגע שאני אבחין שאדוני לא מדבר לעניין, אני אומר לו לסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: לעת עתה הוא מדבר לעניין.

מגלי והבה: אדוני השר, אין עוני בישראל.

מגלי והבה: אין עוני בישראל.

מגלי והבה: כולם עשירים פה.

מגלי והבה: אין עניים.

אריה ביבי: אדוני השר דיבר על סל הבריאות.

אריה ביבי: אתה מוכן להרחיב?

מגלי והבה: זה מה ששמענו.

מגלי והבה: אין, נגמר העוני.

גלעד ארדן: אני ארחיב.

גלעד ארדן: חברים, אני ארחיב בכל התחומים.

גלעד ארדן: יש לנו הרבה משרדי ממשלה והרבה סוגים, ואני אוכל להרחיב לגבי כל משרד.

ראובן ריבלין: – – – פריימריז כדי שכל אחד יוכל לשאול שאלות – – –

גלעד ארדן: הרחבתי כבר בתחום משרד התקשורת.

גלעד ארדן: אם תרצה, אני אחזור.

רחל אדטו: – – – אבל זה לא נכון, מה שאמרת – – –

מגלי והבה: מה עם סל הבריאות?

מגלי והבה: אולי תסביר – – –

אריה ביבי: אולי תרחיב על סל הבריאות?

מגלי והבה: סל הבריאות.

רחל אדטו: אמרת שהוא גדול, אבל הוא הכי קטן שהיה.

גלעד ארדן: אני אענה.

ראובן ריבלין: הנה, עכשיו הוא עונה לכם.

גלעד ארדן: קודם כול, יש עדיין עוני במדינת ישראל, ולא מעט, וצריך לפעול לצמצם אותו.

גלעד ארדן: אני התחלתי ואמרתי, כשלא היית, שבשונה – –

מגלי והבה: – – – לפניך – – –

גלעד ארדן: – – מהתקופה שלכם בשלטון, שהעוני המשיך להתרחב, בממשלה הנוכחית המגמה הזאת נעצרה, ובשנתיים האחרונות יש מגמה של הצטמצמות בהיקפי העוני.

מגלי והבה: אדוני, מה האחוז?

נינו אבסדזה: רק מי שיצא החוצה – – –

גלעד ארדן: אני מתפלא באמת על כך שדווקא אתה שואל, כי כשאני אמרתי פה, בפתח הדיון – –

מגלי והבה: אני שואל כי אני יושב בוועדת הכספים – – –

גלעד ארדן: – – שאנחנו מודעים לכך שדווקא ביישובי המיעוטים, אצל המגזר הדרוזי, הערבי, ובכלל הלא-יהודי, יש פיגור גדול בתשתיות, בכבישים, בהשקעה בחינוך, ואנחנו רוצים לצמצם את הפער הזה – –

מגלי והבה: – – – השלטון המקומי – – –

יעקב אדרי: מסמנים לו לסיים.

גלעד ארדן: – – והממשלה הנוכחית צמצמה את הפער הזה והשקיעה השקעות – – –

ראובן ריבלין: אני לא מעלה על דעתי שהשר מדבר כדי שמישהו יבוא.

ראובן ריבלין: השר מדבר משום שהוא עונה לכם, וגם אם מישהו בא – השר ימשיך לדבר אם הוא חושב שהוא צריך להשיב לכם.

יעקב אדרי: – – –

גלעד ארדן: אדוני, אני לא יודע אפילו אם ראש הממשלה מודע לכל העשייה האדירה הזאת של כל המשרדים.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: הוא רוצה לשכנע גם את ראש הממשלה.

נחמן שי: אוה.

שלמה מולה: אוה.

גלעד ארדן: עד שסוף-סוף יש פה בצורה סדורה, ביום סיום כהונת הכנסת – – –

נינו אבסדזה: רק הציבור לא מודע.

נחמן שי: אולי הוא יופתע לטובה.

ראובן ריבלין: עד רגע זה השר ארדן דיבר לעניין.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות?

נינו אבסדזה: יכול להיות שראש הממשלה יודע ורק הציבור לא יודע, ומי שיצא החוצה לא היו העניים.

גלעד ארדן: הציבור יודע רק על העשייה שלכם.

גלעד ארדן: זה – אני בטוח.

גלעד ארדן: על שלנו הוא לא יודע.

נינו אבסדזה: מי יצא החוצה זה לא העניים, זה מעמד הביניים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, את בעיני הציבור נחשבת לאשה מאוד עדינה – מאוד תקיפה אבל עדינה.

ראובן ריבלין: למה לצעוק?

ראובן ריבלין: למה לכעוס?

נינו אבסדזה: אחרת לא שומעים אותי.

ראובן ריבלין: למה לכעוס?

שי חרמש: אם היא כבר צועקת, כנראה אין ברירה.

ראובן ריבלין: אבל לא כדאי.

ראובן ריבלין: לא כדאי.

ראובן ריבלין: למה לצעוק?

נינו אבסדזה: אני מנסה לומר שמי שיצא החוצה זה לא היו העניים אלא מעמד ביניים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, זה לא פריימריז פה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בגלל זה אנחנו סוגרים את הכנסת מייד ברגע שהכנסת מתפזרת.

ראובן ריבלין: זה לא פריימריז פה.

ראובן ריבלין: אתם רוצים?

ראובן ריבלין: אני אעשה כל ערב, ואתם תוכלו לצעוק כל אחד בטלוויזיה לקהל מעריציו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין, אתה לא צריך פריימריז.

יצחק וקנין: חבל על כל דקה.

ראובן ריבלין: חבל.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

מגלי והבה: – – –

גלעד ארדן: ברשותך, אדוני, אני באמת, משום טרחה דציבורא ומשום שהרבה מהדברים – – –

ראובן ריבלין: אם אדוני חושב שהוא מיצה את הדברים, הוא יכול לרדת.

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: הרבה מהדברים נאמרו בפתח הדיון, וזה שחברי הכנסת של קדימה לא היו כדי להקשיב באמת לא מחייב אותי לחזור על כל הישגי הממשלה אחד לאחד.

מגלי והבה: לא שואלים אותו.

נסים זאב: בבקשה – – –

גלעד ארדן: אני רק אומר שאחרי שלוש שנים וחודשיים של עשייה בכל התחומים – בכלכלה, בחברה, בביטחון – כשבכל הפרמטרים המרכזיים יש שיפור ניכר לעומת מה שהותירה לנו הממשלה הקודמת, וגם מול מה שקורה ברוב מדינות המערב, מה שנדרש למדינת ישראל זאת מנהיגות מנוסה, מנהיגות אחראית, מנהיגות זהירה.

גלעד ארדן: לכן, כאשר בשלוש השנים הללו הצלחנו להעביר את כל ההישגים בזכות הלכידות הקואליציונית, ולא עברה ולו החלטה אחת של האופוזיציה או לא של האופוזיציה שהיתה בניגוד לעמדת הממשלה, כאשר ראש הממשלה ואנחנו מזהים היום שבגלל כמה נקודות שנויות במחלוקת הקואליציה מתרופפת ואנחנו עלולים להידרדר למצב של שנה וחצי מערכת בחירות שבה לא יתקבלו החלטות מיטביות למען מדינת ישראל, לא החלטות שהן מתוך חשיבה ארוכת טווח, ראש הממשלה – הממשלה קיבלה את ההחלטה הטובה והנכונה ביותר למען אזרחי מדינת ישראל, החלטה שאומרת:

גלעד ארדן: אנחנו נצא למערכת בחירות קצרה, ארבעה חודשים, שממילא חודשיים מהם הם על-חשבון פגרת הקיץ של חברי הכנסת, וכך טוב שייעשה.

גלעד ארדן: העם יאמר את דברו, ולאחר מכן תוכל הכנסת לחזור ולהתכנס ולקבל החלטות נכונות, ארוכות טווח, בלי פופוליזם ורק מתוך ראיית טובת המדינה.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש: הממשלה תומכת בהצעות החוק הפרטיות ומבקשת לתמוך בהצעת החוק הממשלתית בקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר ארדן, המבקש: יפה שעה אחת קודם, והציבור ישפוט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און ביקש ממני להשיב על דברי השר, משום שהשר התייחס אליו, אבל אני יודע שחבר הכנסת בר-און בקי בתקנון בקיאות של אחד מהאנשים הבקיאים ביותר בכנסת – רק הוא לא התייחס אליך אישית.

ראובן ריבלין: הוא התייחס לדברים שאמרת, ולמעשה ענה.

ראובן ריבלין: אם נוכל ואם נאפשר על-פי התקנון דו-קרב או פינג-פונג, לא יהיה הדבר.

ראובן ריבלין: אני פועל בדיוק כפי שרוני בר-און היה פועל אם הוא היה יושב במקומי, ואני מבקש, ואני לא מאשר את בקשתו, משום שהוא דיבר על דברים ענייניים שאתה התייחסת אליהם לגבי שיעור האבטלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפנינו שורה רבה של הצבעות בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה, וועדת הכנסת, אם כולן תעבורנה, תחליט איך לטפל בהן – מקשה אחת, אם תחשוב שכך הדבר צריך להיות – ותאפשר הכנה לקריאה שנייה ושלישית של כל מכלול הבקשות שהוגשו לוועדה, ותביא הצעה מטעמה, כמובן עם אפשרויות כאלה או אחרות, בהתאם לתקנון.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע קודם כול בקריאה ראשונה על הצעת החוק של הממשלה, שאליה צורפו כל האחרים.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, קריאה ראשונה – הצעת חוק של הממשלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 109 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, לוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני לא זוכר שהיתה לנו הצבעה כזאת, בכנסת השמונה-עשרה על כל פנים.

ראובן ריבלין: בעד – 109, נגד – 1, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע – כדי שיוכלו להכניס לפרוטוקול בלי שיצטרכו לרדת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה הוא היחידי שהצביע נגד.

קריאה: אני מופתע ממך – – –

ראובן ריבלין: אני מופתע – ממך אני אף פעם לא מופתע.

ראובן ריבלין: אתה היחיד שאף פעם לא מפתיע אותי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת החוק שהממשלה הגישה על התפזרות הכנסת עברה בקריאה ראשונה ותועבר בהתאם לתקנון לוועדת חוקה.

ראובן ריבלין: האם נכון הדבר, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה?

ראובן ריבלין: האם אדוני מסכים שזה יעבור לוועדת הכנסת?

ראובן ריבלין: מסכים.

דוד רותם: – – – חד-פעמי.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי לך חד-פעמי, אני רק על זה מדבר.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אני לא מדבר אתך עכשיו על תקדימים.

ראובן ריבלין: אני לא יושב פה בשבתי כבית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: אני מדבר על שאלתי לגבי חוק זה.

ראובן ריבלין: האם אדוני מסכים שהוא יעבור לוועדת הכנסת?

דוד רותם: מסכים.

ראובן ריבלין: אין הצעה אחרת, רק ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: חוק זה יעבור לדיון בוועדת הכנסת, וכתוצאה מכך כל הצעות החוק הנלוות אליו יעברו לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק התפזרות הכנסת – אמרתי 109 נגד אחד.

ראובן ריבלין: אמרתי שלא היה תקדים כזה בכנסת השמונה-עשרה – 109 בעד, אחד נגד.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעות החוק השונות.

ראובן ריבלין: הצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, של חברי הכנסת אילן גילאון וניצן הורוביץ כפי שנומקה על-ידי זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 100 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 100 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של אילן גילאון וניצן הורוביץ כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון עברה בקריאה טרומית, ותועבר לדיון משותף עם החוק של הממשלה שעבר בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים באותו עניין להצעת חוק של חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 87 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 87 בעד, שלושה נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של אחמד טיבי עברה בקריאה טרומית ותעבור גם היא לוועדת הכנסת על מנת להכינה להמשך הקריאות, כנראה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא מסביר.

ראובן ריבלין: לא תפקידי להסביר.

ראובן ריבלין: הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה של חבר הכנסת יואל חסון – נא להצביע, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 96 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 96 בעד, שניים נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעתו של חבר הכנסת יואל חסון עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכנסת לדיון בצוותא עם הצעת החוק הממשלתית.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת בנימין בן-אליעזר, שנומקה על-ידי חבר הכנסת בן-אליעזר, הלוא הוא פואד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 101 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 101, שניים נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ובנימין בן-אליעזר עברה אף היא בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכנסת במסגרת הכנת החוק הממשלתי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת החוק של אורי אריאל באותו עניין.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 91 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 91 בעד, שניים נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אנחנו קובעים שהצעת החוק של חבר הכנסת אורי אריאל עברה אף היא בקריאה טרומית, ותועבר לדיון, יחד עם החוק הממשלתי, בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: – – – הצעת חוק של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על הצעת החוק בלי לומר שהיא מוצמדת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק שאינה מוצמדת של חבר הכנסת ברכה, והצבעה עליה כמוה כהצבעה מוצמדת, כי אם היא עוברת – היא עוברת לוועדת הכנסת לדיון משותף.

נסים זאב: איך אפשר להצמיד אותו לממשלה?

ראובן ריבלין: לא, אם הממשלה במוצמדת – ברגע שעברה; כרגע היא לא מוצמדת.

ראובן ריבלין: אם למשל הממשלה חוזרת הרגע מבקשתה, לדוגמה, הוא לא יחויב בחזרתה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע על הצעת חבר הכנסת ברכה, חבר הכנסת סוייד, חבר הכנסת חנין וחבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 86 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 86 בעד, שלושה נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתה של סיעת חד"ש על כל חברי הכנסת שלה עברה בקריאה טרומית, תעבור לוועדת הכנסת ותצורף גם היא למכלול ההצעות, אף שהיא עומדת בפני עצמה.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצעה העומדת בפני עצמה של חברת הכנסת דליה איציק, שנומקה על-ידי חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: השר ארדן, אני לא אחראי לקרדיטים, אני אחראי לתקנון, וכל מה שנעשה פה על-פי תקנון הוא בהתאם להחלטת נשיאות הכנסת היום בצהריים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 101 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 101 בעד, שניים נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתה של חברת הכנסת דליה איציק כפי שנומקה על-ידי שלמה מולה עברה בקריאה טרומית, וגם היא תצורף כעצמאית לדיון בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני עובר להצעה העצמאית של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וחברת הכנסת חנין זועבי.

ראובן ריבלין: אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 72 נגד – 4 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 72 בעד, ארבעה נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתם של חבר הכנסת זחאלקה וחברת הכנסת חנין זועבי עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכנסת גם היא להכנתה כהצעה עצמאית לקריאה במסגרת הדיון בחוק הממשלתי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעתו של חבר הכנסת זאב אלקין.

ראובן ריבלין: היו עוד מצורפים?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זאב אלקין.

ראובן ריבלין: נא להצביע באותו עניין.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצעת אלקין – גם היא עצמאית, דרך אגב.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 96 נגד – 2 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע"ב–2012, לדיון מוקדם בוועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 96 בעד, שניים נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתו של חבר הכנסת זאב אלקין גם היא תעבור לוועדת הכנסת לאחר שעברה בקריאה טרומית על מנת להכינה במסגרת החוק הממשלתי, כל זאת בהסכמת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, אשר אני זוכר שהוא הסכים באופן חד-פעמי שהדברים יידונו בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מאפשר לוועדת הכנסת להתכנס, אחרי שיושב-ראש הוועדה יעלה, על מנת להכין את החוקים לקריאה שנייה ושלישית עוד הלילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר ללכת הביתה?

קריאה: נגמר?

ראובן ריבלין: לא, זה צריך לחזור מוועדת – סיימנו פה.

ראובן ריבלין: אני לא יודע כמה זמן ייקח לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, הזמנתי אותך.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: האם צריך הצבעה?

): – – –

ראובן ריבלין: לא צריך הצבעה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש מכל חברי הכנסת להיות קרובים למליאה, כדי שלא נצטרך לחכות להצבעות.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הרכב הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בתקנות לפי חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה), התשע"ב–2012.

): להלן ההרכב: מטעם ועדת החוץ והביטחון – חברי הכנסת זאב אלקין – יושב-ראש, זאב בילסקי, אריה אלדד, אורי מקלב ומשה מטלון, ומטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברי הכנסת אברהם מיכאלי, ציפי חוטובלי, דני דנון, דורון אביטל ויצחק הרצוג.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, מנימוקים השייכים לי בלבד, ואני לוקח את סמכותי, אני מבקש לקדם את הצעת החוק שלך.

ראובן ריבלין: האם אין בה הסתייגויות?

אילן גילאון: – – –

אילן גילאון: [מס' כ/442; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 27402; נספחות.

אילן גילאון: ]

ראובן ריבלין: טוב, אז אני מזמין את יושב-ראש ועדת הבריאות.

ראובן ריבלין: אתה מייצג אותו?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: מי מייצג את יושב-ראש ועדת הבריאות?

ראובן ריבלין: הצעת חוק חנייה לנכים – – –

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת שאמה, אני מבקש להקדים, מסיבות הידועות לי, את הצעת החוק המובאת לקריאה שנייה ושלישית של חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: מסיבות מוצדקות ביותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, אנחנו נצביע עליה ונחזור לסדר-היום כפי שהוא; מסיבות שמנהלת סיעת מרצ הסבירה לי וקיבלתי.

ראובן ריבלין: אוקיי, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק המונחת לפניכם היא מיזוג של שתי הצעות חוק פרטיות, האחת של חברי הכנסת אילן גילאון וניצן הורוביץ והאחרת של חברי הכנסת נסים זאב, אברהם מיכאלי, יצחק וקנין, אמנון כהן, משה מטלון, חמד עמאר, אילן גילאון, דוד אזולאי, ציון פיניאן, יעקב כץ ומסעוד גנאים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מודה לחברי הכנסת על יוזמתם הברוכה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, חוק חנייה לנכים, התשנ"ד–1993, קובע כי בהתקיים התנאים הקבועים בו רשאי בעל רכב הנושא תג נכה לחנות גם במקום שהחנייה אינה מותרת בו, וסעיף 3 לחוק קובע מקרים שבהם לא יחול ההיתר האמור.

כרמל שאמה-הכהן: מוצע לקבוע כי הודעת תשלום קנס לרכב כאמור תינתן רק אם הרכב צולם באופן המעיד כי התקיימה אחת הנסיבות שבהן לא הותרה החנייה כאמור.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן, על גבי הודעת הקנס יצוין כי הרכב צולם וכי הצילום יצורף להודעה הנשלחת או נמסרת לבעל הרכב לפי הוראות חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982.

כרמל שאמה-הכהן: כאמור, אדוני היושב-ראש, הצעה זו תסייע בידי בעלי תג נכה המבקשים לטעון כי לא עברו על הוראות חוק חנייה לנכים להוכיח את טענתם.

כרמל שאמה-הכהן: עוד נקבע בדיוני הוועדה כי לאור מיעוט דוחות החנייה הניתנים לנכים בידי שוטרים ובשל הקושי לצייד את כלל השוטרים במצלמות, לא יחול החוק על דוחות חנייה לנכים שנרשמו בידי שוטר, כך שהוראות אלה יחולו למעשה על הודעות תשלום קנס הניתנות על-ידי פקחים עירוניים.

כרמל שאמה-הכהן: להצעה זו, כבוד היושב-ראש, לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לחברי חברי הכנסת לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל ולהצעת חוק זו אין הסתייגויות ואני לא צריך להצביע אלא כמקשה אחת, נצביע על הצעת החוק כמקשה אחת בקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מאפשר ליושב-ראש הוועדה להגיע למקום הצבעתו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), של חבר הכנסת אילן גילאון וחברים אחרים, קריאה שנייה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–2 – 42 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, לקרוא בקריאה שלישית?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

ראובן ריבלין: אני קורא לחברי הכנסת להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק חנייה לנכים של חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 47 נגד – אין נמנעים – אין חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012, נתקבל.

קריאה: – – – מה עם נסים זאב?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא, גילאון ואחרים, אמרתי.

ראובן ריבלין: נסים זאב – אני אזכיר אותו כל רגע.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: נסים זאב אולי לא המציע של כל החוקים שעוברים בכנסת, אבל הוא מצביע על כל החוקים שעוברים בכנסת.

ראובן ריבלין: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון וחברים אחרים – חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון, אם אתה חפץ לומר דברים, אתה מוזמן.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה, אתה יכול לומר גם מהצד, איך שאתה רוצה, איך שיותר נוח לך.

ראובן ריבלין: נא לפתוח מיקרופון לאילן גילאון.

אילן גילאון: תודה, אדוני, לכל מציעי החוק – לוועדת הכלכלה, לחבר הכנסת כרמל שאמה, שעשה את הדברים בזריזות רבה מאוד, וכמובן ללאה ורון, שהיא מנהלת הוועדה, ולכל שאר האנשים שעסקו במלאכה.

אילן גילאון: אני מודה לכולכם.

אילן גילאון: נתראה בכנסת הבאה.

ראובן ריבלין: היועצת המשפטית של הוועדה לא עזרה?

אילן גילאון: היועצת המשפטית של הוועדה – אני מתנצל אם שמטתי שם כלשהו, כן.

אילן גילאון: ודאי, היועצת המשפטית של הוועדה – – –

ראובן ריבלין: אתי בנדלר, אתה מתכוון.

אילן גילאון: אתי, אני יודע, מכיר אותה – – –

ראובן ריבלין: אוקיי, בסדר גמור.

אילן גילאון: אתי בנדלר.

ראובן ריבלין: ככה הפנתה את תשומת לבי מנהלת הוועדה לאה ורון שאתי בנדלר גם היתה.

אילן גילאון: תודה, אדוני, אני ממש – זה היה תיקון במקום.

אילן גילאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאילן גילאון.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום הרגיל.

נסים זאב: גם אני רוצה לברך.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לברך?

ראובן ריבלין: אני מייד אתן לך.

ראובן ריבלין: עוד מעט.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להמלצת – – –

נסים זאב: – – – זה שני חוקים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, תמיד אתה מצביע, מעביר חוקים של אחרים.

ראובן ריבלין: בחוק שלך אני נותן לך לברך.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אני נותן לו לברך.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: מה?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שלא יהיה ספק, יש פה שני חוקים שונים, שלי ושל גילאון, כולם יודעים את זה.

נסים זאב: אני – – –

ראובן ריבלין: לא צריך, לא צריך.

ראובן ריבלין: תברך.

נסים זאב: לא, לא, חשוב שתדע.

נסים זאב: ואחר כך, מכיוון שזה אותו נושא, של חנייה לנכים, אנחנו התמזגנו ובוועדה דנו כאחד, אבל זו הצעת חוק שעמדה בפני עצמה.

ראובן ריבלין: – – – תודה, תודה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, גם אני, מחובתי לברך את הצוות ואת היושב-ראש, חבר הכנסת כרמל שאמה, ואני מצטרף לברכות, נוסף על מה שאמר אילן גילאון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לך בשם הכנסת, שאתה בין היחידים שמאשר את כל החוקים שעברו בכנסת, שזה אפילו יותר חשוב מהיוזמה של מספר חוקים אלה או אחרים.

ראובן ריבלין: אין חוק שאין חתימתך עליו.

ראובן ריבלין: אתה, ראש הממשלה, נשיא המדינה ויושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה מבין.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מוץ מטלון, אנחנו מברכים, כולם, על יוזמתו של חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום.

ראובן ריבלין: שאול מופז, כבוד אדוני, כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון – המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון.

רונית תירוש: על מה?

ראובן ריבלין: בעניין הכרזה על מצב חירום.

ראובן ריבלין: זו הודעה שאתם העברתם לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי הוא האיש אשר – – –

שאול מופז: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: לפי הרשום, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אתה יכול להאציל את סמכותך, ואני מקבל את זה באהבה, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להציג בפני המליאה את המלצות הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזה על מצב חירום, בהתאם לסעיף 69 לתקנון הכנסת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חוק-יסוד: הממשלה משנת 2001 קובע כי סמכות ההכרזה תהיה בידי הכנסת – ביוזמתה או על-פי הצעת הממשלה – וכי תוקף ההכרזה לא יעמוד על יותר משנה.

אברהם מיכאלי: זאת, מאחר שהכנסת סברה כי לא ראוי שהכרזה כזו, שמעניקה לממשלה סמכויות לגבור על חקיקת הכנסת בתקנות שעת חירום, תעמוד בתוקפה במשך זמן כה רב ללא פיקוח פרלמנטרי.

אברהם מיכאלי: הסיבה לכך שהכנסת החליטה להאריך את תוקפו של מצב חירום בשנים קודמות, ולכך שהיא מתבקשת לעשות זאת שוב כעת, איננה משום שקיים, אובייקטיבית, מצב חירום של ממש.

אברהם מיכאלי: הסיבה היא שלאורך השנים נחקקו חוקים, תקנות וצווים שתוקפם הותנה בקיומו של מצב חירום.

אברהם מיכאלי: רבים מהחוקים והצווים האלה עדיין עומדים בתוקף וקבועים בהם הסדרים חיוניים שעלולים לפקוע אם הכנסת לא תשוב ותכריז על מצב חירום.

אברהם מיכאלי: כדי שניתן יהיה להימנע מהכרזה נוספת, דרושה קודם לכן הסדרה חקיקתית של כל אותם חוקים וצווים – שהם חיוניים למשק – וניתוק זיקתם למצב החירום.

אברהם מיכאלי: בעבר נמתחה ביקורת רבה על כך שהממשלה איננה עושה די כדי לקדם את ניתוקה של חקיקה זו ממצב חירום, וכי הכנסת איננה מפקחת באופן נמרץ דיו על הממשלה כדי שתפעל בכיוון זה.

אברהם מיכאלי: ביקורת זו הושמעה גם בבית-המשפט העליון, גם בציבור וגם בכנסת עצמה, ובעבר היה גם צדק רב בביקורת זו.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, במהלך שלוש השנים האחרונות, ביוזמת הוועדה המשותפת – בהתחלה בראשותו של חבר הכנסת צחי הנגבי ובתקופה האחרונה בראשותו של חבר הכנסת שאול מופז – הידקה הוועדה המשותפת את הפיקוח על הממשלה באמצעות צוות מעקב, ואני עומד בראשות הצוות הזה.

אברהם מיכאלי: הצוות הזה פועל במהלך כל השנה, עוקב אחרי פעילות משרדי הממשלה השונים ולוחץ עליהם לפעול, כדי להחליף את אותם צווים לחקיקה מתקדמת יותר.

אברהם מיכאלי: פיקוח זה נושא פירות, והוא מהווה בעיני, אדוני היושב-ראש, דוגמה מוצלחת ליכולתה של הכנסת לקיים פיקוח פרלמנטרי על הממשלה ולהביא לתוצאות.

אברהם מיכאלי: רבותי חברי הכנסת, בהשוואה לדיון שנערך כאן בשנה שעברה, מספר החוקים החיוניים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב חירום ושעודם בתוקף ירד מתשעה לשמונה ומספר הצווים ירד מ-68 ל-60.

אברהם מיכאלי: מספר הצווים הכולל שבוטלו והוסדרו מאז החל צוות המעקב לפעול עומד על 98.

אברהם מיכאלי: אזכיר רק מעט מהדברים שנעשו בשנה הנוכחית.

אברהם מיכאלי: יש פה סקירה מלאה שמונחת על שולחנכם, לכן לא אפרט.

אברהם מיכאלי: כל משרדי הממשלה היו שותפים לקידום אותם צווים לחקיקה – או חקיקה ראשית או חקיקת משנה.

אברהם מיכאלי: בכמה נושאים חלה התקדמות, אף אם הליכי חקיקה לא הושלמו.

אברהם מיכאלי: נכון להיום, על שולחן הכנסת הונחה הצעת חוק המאבק בטרור, שעם אישורה תבוטל פקודת מניעת טרור; יבוטל הסעיף המתנה את תוקפו של חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) בקיומו של מצב החירום; תקנות שנועדו להחליף חמישה צווים נוספים הובאו לאישור הכנסת; ועדת שרים לחקיקה אישרה עוד שלושה חוקים שיאפשרו את החלפתם של שבעה צווים, ועוד.

אברהם מיכאלי: ולכן, חברי חברי הכנסת, בעיני עדיין המלאכה עוד רחוקה מסיום, אבל ניתן לראות שינוי ניכר בהתייחסות הממשלה לנושא.

אברהם מיכאלי: העבודה במשרדי הממשלה נמשכת, ואני מקווה שבכנסת התשע-עשרה מי שיהיו פה ייקחו את זה עדיין לתשומת לבם; שעבודת הממשלה והפיקוח הפרלמנטרי ההדוק יימשכו.

אברהם מיכאלי: לאור כל מה שאמרתי, עדיין לא ניתן בעת הזו לבטל את מצב החירום, נוכח החקיקה החיונית שתוקפה מותנה בקיומו.

אברהם מיכאלי: ונוכח העבודה הזאת, שהיא משמעותית, שנעשית במשרדי ממשלה, החליטה הוועדה המשותפת לקבל את הצעת הממשלה ולהמליץ לכנסת להכריז על מצב חירום לשנה נוספת, עד יום כ"ו באייר התשע"ג, 6 במאי 2013.

אברהם מיכאלי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את ההמלצה.

אברהם מיכאלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נרשמו כמה אנשים, אשר רשאים לדבר, כמובן.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני קראתי לך לבוא ולהירשם.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מה אתה חשבת.

ראובן ריבלין: אני קראתי לך.

ראובן ריבלין: אני יודע מה אתה חושב, אז קראתי לך.

ראובן ריבלין: אני מוסיף אותך לרשימה ובעוד חצי דקה אני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – אורי אריאל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אחריו, ישראל אייכלר – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: מוחמד ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו, חנא סוייד – אם יהיה נוכח; דב חנין – אם יהיה נוכח; עפו אגבאריה – אם יהיה נוכח; סעיד נפאע – אם יהיה נוכח; יעקב כץ – אם יהיה נוכח; ג'מאל זחאלקה – שנוכח; חבר הכנסת נסים זאב, ואני רואה את ניצן הורוביץ ואת זאב בילסקי.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: מה הזמן הנתון לדיון פה?

ראובן ריבלין: שלוש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההכרזה על מצב חירום שמביאה ועדת החוץ והביטחון היא דבר שבא להחליף סמכות שהיתה קיימת בידי הממשלה לבדה, שהיתה מאז קום המדינה, שקבעה שהמדינה נמצאת במצב חירום, ומאותו יום ועד היום – מימי המועצה הזמנית ועד היום – ההכרזה הזו מתחדשת מדי שנה.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: הדברים שאמר חבר הכנסת מיכאלי וגם הדברים שהובאו בפנינו בכתב, אפשר להסדיר אותם – – –

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, דב חנין, פשוט, לא, אני לא קורא לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני נותן לך את מלוא – – –

מוחמד ברכה: לא – – –

ראובן ריבלין: אוקיי, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, לפעמים אתה לא שם לב, אבל בנמרצותך אתה מנהל ישיבות בתוך המליאה.

מוחמד ברכה: התחלתי לומר שגם התקנות וגם החוקים שבגינם מוכרז מצב חירום, היה אפשר להסדיר אותם בחקיקה נורמטיבית רגילה ובהתקנת תקנות נורמטיביות תקינות, מבלי להכריז על מצב חירום.

מוחמד ברכה: ההכרזה על מצב חירום באה כדי לתת כלים בידי הממשלה שהם מעבר לזכויותיה החוקיות כרשות מבצעת, ודרכם היא יכולה לדלג על הכנסת ועל החלטותיה ועל חוקיה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר שהוא בלתי תקין לחלוטין שאחרי 64 שנים אנחנו עומדים באותו מקום.

מוחמד ברכה: ההתקדמות שהיתה לפני כמה שנים – שהסמכות, במקום שתהיה רק של הממשלה, צריך להביא אותה להצבעה, דרך ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, בכנסת – זה עדיין לא מספיק, כי מצב חירום הוא מצב חירום, וצריך שתהיה הצדקה למצב חירום.

מוחמד ברכה: אלא אם המדינה קבעה שהיא לעולם ועד תחיה במצב חירום.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה לא תקין, אדוני היושב-ראש, ולכן אין להסכים לאותה בקשה של הוועדה המשותפת להכרזה על מצב חירום.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה; ואם לא יהיה נוכח – חבר הכנסת סעיד נפאע; ואם לא יהיה נוכח – יעקב כץ; ואחריו – ג'מאל זחאלקה.

ראובן ריבלין: מהנראות כאן – דב חנין וג'מאל זחאלקה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, בכל שנה במועד הזה אני עולה על הדוכן כדי לנסות לשכנע את חברי הכנסת שהגיע הזמן – – –

ראובן ריבלין: הם עושים לך את זה קרוב ל-1 במאי.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: – – – כדי לשכנע את חברי הכנסת לשים קץ למצב החירום, ואומר להם: רבותי חברי הכנסת, עד מתי נהיה במצב חירום?

דב חנין: והיום, אדוני היושב-ראש, בפעם הראשונה, אני משתכנע שכנראה יש היגיון בהצעה של הוועדה המשותפת, כי כנראה באמת אנחנו הולכים להיכנס למצב חירום.

דב חנין: אגב, אני לא תומך בבקשה, כי אני חושב שכל התוכנית להכניס את העם בישראל למצב חירום היא תוכנית מסוכנת ורעה, אבל אני חושב שכנראה ועדת החוץ והביטחון יודעת דברים שאנחנו, אדוני היושב-ראש, לא כולנו יודעים.

דב חנין: ולכן הפעם מאחורי ההצעה הזאת יש כנראה איזה היגיון, שעליו התריעו בפנינו אנשי ביטחון מאוד מרכזיים ורמי מעלה – ראש המוסד, ראש השב"כ, ואפילו הרמטכ"ל לשעבר גם הוא באותה דעה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ממשלת ישראל הנוכחית, בימיה האחרונים, אולי אפילו כממשלת מעבר, עלולה אכן להביא את כולנו למצב חירום.

ראובן ריבלין: אין יותר ממשלת מעבר.

ראובן ריבלין: הממשלה, בהתפזרות הכנסת, היא לא ממשלת מעבר.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אדוני מתקן, ובצדק, את הניסוח המשפטי.

דב חנין: הממשלה, גם לאחר התפזרות הכנסת, היא הממשלה.

ראובן ריבלין: אני לא צודק, חבר הכנסת איתן?

ראובן ריבלין: אני צודק.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: שונה.

דב חנין: כן, כן, כן.

דב חנין: אני אומר, גם אחרי התפזרות הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אני יכול להרגיע את השרים שראש הממשלה יכול לפטר אותם גם לאחר שעברה ההצעה להתפזרות – – –

דב חנין: אכן.

מיכאל איתן: גם הם יכולים, אם הם רוצים, להתפטר.

ראובן ריבלין: יש יוצא ויש נכנס.

דב חנין: יש יוצא ויש נכנס בממשלה, אבל כנראה מצבה של המדינה יהיה הרבה יותר קשה מזה.

דב חנין: לכן הממשלה, גם לאחר פיזור הכנסת, עלולה, עמיתי חברי הכנסת, אכן להמיט מצב חירום גם על ישראל, גם על שכניה, גם על כולנו, ועל כך אני רוצה להתריע.

דב חנין: הבעיה הפעם באישור של מצב החירום איננה הבעיה הרגילה, המשפטית, הפורמלית, שאנחנו מתריעים עליה שנה אחרי שנה, של פגיעה בזכויות יסוד ופגיעה בערכים דמוקרטיים, פגיעה במערכת הדמוקרטית, אלא הבעיה היא בדיוק הבעיה ההפוכה.

דב חנין: הבעיה היא שבאמת הפעם הולכים להוביל אותנו למצב חירום, ואת מצב החירום הזה צריך, אפשר, חיוני, למנוע.

דב חנין: מצב החירום הזה לא דרוש; מצב החירום הזה לא נחוץ; מצב החירום הזה מיותר; מצב החירום הזה מסוכן.

דב חנין: ואת זה, כפי שאמרתי לכם, עמיתי חברי הכנסת, אומרים בכירי מערכת הביטחון של מדינת ישראל.

דב חנין: לכן, הצעתי לחברי הכנסת היא לדחות את הבקשה להאריך את תוקף מצב החירום, לא רק כדי למנוע את הארכת הפגיעות בדמוקרטיה, אלא אולי הפעם כדי להעביר לממשלה מסר ברור שאנחנו ממש לא רוצים את מצב החירום שהיא מתכננת לנו.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא אקרא את שמות האנשים שאינם פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – נסים זאב, ואחריו – ניצן הורוביץ, ואם בילסקי, שביקש לדבר, יהיה פה – גם הוא ידבר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההכרזה על מצב חירום בתחומים מסוימים, כפי שמובאת כאן לכנסת, מעוררת שאלה פוליטית – –

ראובן ריבלין: לא, לא, חברת הכנסת תירוש יכולה לדבר בקול רם.

ראובן ריבלין: מי שנמצא לידה לא יכול לדבר בקול רם.

רונית תירוש: סליחה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – לא קלה.

ג'מאל זחאלקה: מה, זה מצב החירום?

ג'מאל זחאלקה: שאר הדברים הם לא מצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: בזה מסתכם מצב החירום, באי-אלו סעיפים שמובאים כאן אלינו לכנסת?

ג'מאל זחאלקה: השאר הוא נורמלי?

ג'מאל זחאלקה: בתזה השמינית – השמינית, דב, נכון?

דב חנין: השמינית.

ג'מאל זחאלקה: בתזה השמינית מהתזות על מושג ההיסטוריה של הפילוסוף, הוגה הדעות הגרמני – דרך אגב יהודי – ולטר בנימין, באחד הטקסטים המחשמלים ביותר והחזקים ביותר של המאה ה-20, לדעתי – –

ראובן ריבלין: את הדברים האלה לומדים בבית-ספר לרוקחות?

ג'מאל זחאלקה: – – הוא כותב שהמסורת של המדוכאים מלמדת אותנו שמצב החירום הוא לא היוצא מן הכלל, אלא הכלל, ורק אם אנחנו נאמץ את נקודת המבט הזאת נתחיל להבין מה קורה מסביבנו.

ג'מאל זחאלקה: הפליאה על כך שיש מצב חירום, הוא אומר שהיא כמעט קטסטרופלית, כי בכך שאתה מתפלא שמביאים מצב חירום בפניך, או שאתה רואה אירוע היסטורי מסוים כמצב חירום, כאילו אתה מנרמל את שאר הדברים.

ג'מאל זחאלקה: מה יגידו הפלסטינים בעזה שנתונים במצור?

ג'מאל זחאלקה: זה לא מצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: מה יגיד העני שלא יכול לגמור את החודש?

ג'מאל זחאלקה: מה יגיד הסטודנט שעוזב את האוניברסיטה כי הוא לא יכול לשלם?

ג'מאל זחאלקה: מה יגיד אותו סטודנט שרוצה ללמוד רפואה אבל אין לו מקום בארץ?

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי המקום מצומצם.

ג'מאל זחאלקה: הוא הביא הכול, הוא מוצלח, יש לו כל ההצלחה שבעולם, אבל המדינה לא מאפשרת לו ללמוד כי אין מקומות.

ראובן ריבלין: טוב, עכשיו תתחיל את התשובות, כי כבר אין זמן.

ג'מאל זחאלקה: מצב החירום הוא לא דבר שמסתכם באותן תקנות שמביאים כאן, שהן כשלעצמן איומות ונוראות.

ג'מאל זחאלקה: מצב החירום הוא שמאפשר מעצר מינהלי.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, מצב החירום אינו הדבר היוצא מן הכלל, אלא עבור מדוכאי הארץ הזאת, יהודים וערבים כאחד, הוא הכלל שמחילים על כולם, וה-duty שלנו כפוליטיקאים – –

ראובן ריבלין: החובה שלנו.

ג'מאל זחאלקה: החובה שלנו כפוליטיקאים, החובה המוסרית שלנו, היא למנוע מצב חירום מהמדוכאים בארץ.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – ניצן הורוביץ, וחבר הכנסת זאב בילסקי, אם יהיה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה אחרי ניצן?

ראובן ריבלין: אני מסכים לגמרי.

ראובן ריבלין: ניצן, אתה רוצה לפניו?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ראש הסיעה שלך ביקש ממני בעיניו שאני בכל איעתר לבקשתך.

ראובן ריבלין: אני אתן לך גם לדבר.

ראובן ריבלין: שיח' צרצור אמר לי: יאללה.

ראובן ריבלין: שידעו בשבט שזה בגלל צרצור, לא בגללך.

טלב אלסאנע: אני מעריך מאוד, בצורה כפולה ומכופלת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עופות שהוזנו בחומרים כימיים; ייצור מספוא; הדברת מזיקים; רכישת מונים למוניות; ייצור שמן מינרלי; הוצאת בשר ודגים מבית-קירור – –

ראובן ריבלין: זה הכול בצו?

ניצן הורוביץ: – – בשר טחון חי ומתובל; ייצור גלידה; תחליף דבש; ייצור דבש – –

מיכאל איתן: – – –

ניצן הורוביץ: – – גם בנייה והפעלה של כור גרעיני – גם זה כתוב פה.

ראובן ריבלין: זה כמו דבורים.

ניצן הורוביץ: כמו בשר מתובל.

ניצן הורוביץ: הרשימה הזאת, אדוני – – –

ראובן ריבלין: זה הכול כתוב בצו?

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: הרשימה הזאת, אדוני, ממחישה את האבסורד שבסיפור מצב החירום.

ניצן הורוביץ: נשארו 98 – לא.

ניצן הורוביץ: נותרו בתוקף 60 צווים, שאת חלקם אני כאן פירטתי, שתוקפם תלוי בקיומו של מצב החירום, מה שבאמת ממחיש את המושג הזה, שעוד קיבלנו בירושה מהנציב העליון הבריטי, ומה השימוש שנעשה בו היום.

ניצן הורוביץ: זה לעניין האבסורד הזה, שצריך לעבור מן העולם.

ניצן הורוביץ: אבל מה שמטריד בעצם יותר הוא הסיפור המהותי – מצב חירום פרמננטי שמאפשר לרשות המבצעת להטיל סמכויות, מעניק לה סמכויות דרקוניות שאין להן מקום במשטר דמוקרטי.

ניצן הורוביץ: זה לא צריך להיות במשטר החוקתי שלנו.

ניצן הורוביץ: זה צריך לעבור מן העולם.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא יכולים, כפי שאמרו חברי, להישאר באופן קבוע במצב חירום.

ניצן הורוביץ: יש פה משהו שהוא גם לא בריא נפשית, אני חושב, מצב החירום המתמיד הזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שיפה תעשה הכנסת אם ביום האחרון לקיומה הכנסת הזאת תבטל את מצב החירום ותוציא אותנו לגאולה ולחופש ותאפשר לנו לחיות כבני-חורין בארצנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחרון יהיה חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה לא רוצה, אדוני?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאלה הנשאלת היא מדוע ובמה ולמה צריכה המדינה מדי פעם לאשר את ההכרזה על מצב חירום.

טלב אלסאנע: לאיזו מטרה?

טלב אלסאנע: יש חוקים, יש כנסת, יש ממשלה, יש עם, יכולים לשנות, להתאים את החוקים לצרכים המשתנים.

טלב אלסאנע: מדוע הצורך הזה להכניס את האנשים מבחינת התחושה הכללית שאנחנו נתונים במצב חירום, עם כל המשמעות של הדבר, ובכל עת ניתן לשלול את הזכויות והחירויות של האנשים?

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שבפועל, אף שקיימת הכרזה, נדיר מאוד שמשתמשים בסמכויות המוקנות על-פי ההכרזה הזאת.

טלב אלסאנע: מי צריך את זה?

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: איך זה מתיישב בכלל עם ההגדרה של מדינה כמדינה דמוקרטית?

טלב אלסאנע: מה גם שהמציאות משתנה לא בצורה יותר גרועה אלא בצורה שהיא יותר טובה יחסית.

טלב אלסאנע: ולכן, לדעתי, זה שימוש של הרוב בסמכות הזאת כדי לנצל את התחושות של האזרחים שאנחנו בכל עת – "האח הגדול" יכול לשלול ויכול לשלוט ויכול להכתיב.

טלב אלסאנע: ואנו עדים לכל הניסיון הזה, שהממשלה וראש הממשלה ניפחו את זה לממדים מדהימים.

טלב אלסאנע: הוא הפך להיות אמן בלשחק על הרגשות של האזרחים, להפחיד אותם באופן תמידי, כך שהם מתעוררים בבוקר עם האיום הגרעיני האירני וישנים עם איום של "חיזבאללה", וכולם חשים תחושה שהם נרדפים והמושיע הוא האחד והיחיד, והוא ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: במקרה של פחד אנשים מפסיקים לחשוב ומתנהגים במנטליות של עדר, ומה שיגיד – הם ילכו אחריו.

טלב אלסאנע: לדעתי זה שימוש פוליטי שאיננו ענייני ואיננו רלוונטי.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לשים קץ לתופעה הזאת.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב – אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: מיכאלי נמצא פה כדי להשיב בשם הוועדה?

ראובן ריבלין: אתה?

ראובן ריבלין: אוקיי, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: בלי תשובה גם אני אצביע.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, קודם כול צריך להבין שמתוך 170 סעיפים של התקנות לשעת-חירום, 100 מהם כבר הורדו.

נסים זאב: זאת אומרת, הוועדה כן דנה ומתייחסת לכל התקנות, ועם כל הרצון, כדי לבטל את כולן ייקח עוד קצת זמן.

נסים זאב: ואם הממשלה לא היתה גוזרת על עצמה את ההתאבדות הזאת ללכת למערכת בחירות, אני בטוח שהיו מסיימים.

ראובן ריבלין: למה הדבש נשאר?

ניצן הורוביץ: הדבש – יש גם ייצור דבש וגם תחליף דבש.

ניצן הורוביץ: יש שני צווים שונים.

ראובן ריבלין: אבל מדוע זה צריך – למה הדבש צריך להיות בצו?

ניצן הורוביץ: אולי יש בעיה עם הדבורים, אני יודע?

נסים זאב: יש בעיה עם הכוורת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, תמיד כשאומרים "צו" – ואדוני תלמיד חכם ומבין את דרך התלמוד, שאומר שצו זה לשון זירוז מייד ולדורות.

נסים זאב: זאת אומרת שבדרך כלל, כשעושים דבר לדורות, אז צריך גם שזה יהיה עניין של זירוז, כדי שהדבר ימשיך להיות מתוך התלהבות.

נסים זאב: זאת אומרת, לפעמים כשאדם דש בדבר מסוים אז ההתלהבות שלו יורדת.

נסים זאב: ולכן קוראים לזה צו חירום.

נסים זאב: אתה צריך להבין שהצו הזה הוא מייד ובזירוז ולדורות.

נסים זאב: כדי לבטל את זה צריך באמת להשתדל לעשות עבודה מאוד מקיפה ומעמיקה כדי לבטל את כל התקנות המיותרות האלה.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לנושא של פרשת השבוע.

נסים זאב: כתוב: "ועשיתם את חֻקֹתי – – – וישבתם על הארץ לבטח", ואחר כך כתוב: "ואכלתם לשבע וישבתם לבטח עליה".

נסים זאב: יש פה לכאורה כפל לשון.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כי יש שתי סכנות שונות שנשקפות לעתים למדינה: יכולה להיות סכנה של מרד ומהומה מבפנים, כמו שאומרים, מרד פנימי, ובדרך כלל כשיש רעב ויש מחסור אז יש מרד אזרחי, כמו שאנחנו רואים שיוצאים לחוצות העיר ומפגינים; מצד שני יש סכנה מצד האויב החיצוני שמגיע.

נסים זאב: ולכן, אנחנו צריכים הגנה פנימית והגנה חיצונית.

נסים זאב: ולכן התורה אומרת שאנחנו נהיה מאוחדים, עם ישראל, ונקיים את המצוות, והקדוש-ברוך-הוא מבטיח לנו את הביטחון הפנימי ואת הביטחון החיצוני.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לצאת מתוך אמירה של פרשת השבוע: "וישבתם על הארץ לבטח".

נסים זאב: גם "ואכלתם לשבע" וגם "וישבתם לבטח עליה".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תם הדיון ואנחנו עוברים – אתה רוצה להשיב?

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: לא על מה שאני אמרתי.

נסים זאב: אין לך מה להשיג עלי.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: למה אתה צריך להשיב בשעה הזאת?

אורי אריאל: בסדר, נו, תשיב רבע שעה.

זהבה גלאון: מה יש לך להשיב?

נסים זאב: אחרי זה, כל הצעות החוק – אף אחד לא ידבר.

נסים זאב: אני מודיע לכם.

נסים זאב: יש רק הצבעות.

קריאה: חוץ ממך.

נסים זאב: יכריזו רק על שם החוק ונצביע.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לא הייתי עולה להשיב, אלא שאני שומע הרבה פעמים שהדיון הזה שמתקיים פה פעם בשנה – חברי הכנסת חוזרים על אותן טענות שהם היו רגילים להביא.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה?

אברהם מיכאלי: לא, היו רגילים באמת בשנים קודמות, כי גם אנחנו, מי שהשתתף בוועדה המשותפת, אדוני היושב-ראש, בשנים קודמות – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שחבר הכנסת דב חנין הפתיע אותי.

ראובן ריבלין: הוא אמר: כנראה באמת יש מצב חירום.

ראובן ריבלין: למה אתה אומר?

ראובן ריבלין: דב חנין אמר דברים שונים.

ראובן ריבלין: אני, דרך אגב, שומע את זה כל שנה.

ראובן ריבלין: הוא אמר דברים אחרים.

ראובן ריבלין: ומוחמד ברכה חוזר לנו כל שנה על אמונתו המלאה.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: החידוש היה שהעניין של הכוורת נעלם מעיני.

מוחמד ברכה: לא תביאו את החוק כל שנה – לא ידברו אנשים אותו דבר כל שנה.

מוחמד ברכה: זה הכול.

ראובן ריבלין: דרך אגב, ראשי ועדת החוץ והביטחון לדורותיהם או מחליפיהם אומרים כל שנה אותו דבר, מה שאתה אומר.

ראובן ריבלין: הנה, חבר הכנסת מיקי איתן פה משנת 1984.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: עקבי, עקבי מאוד.

מיכאל איתן: לא משנים את דעתם.

ראובן ריבלין: עקביים.

ראובן ריבלין: לא משנים את דעתם.

ראובן ריבלין: אז אתה מתפלא פלא שעונים לך על אותם דברים שאתה אומר, אתה מבין?

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלכבודה של הכנסת צריך לומר שהכנסת – באמת דיברו פה במשך שנים רבות באותה מנטרה.

ראובן ריבלין: נכון.

אברהם מיכאלי: אבל בשנים האחרונות זה לא כך, אדוני.

אברהם מיכאלי: צריך לשבח את הכנסת גם כשהיא עושה דברים טובים.

אברהם מיכאלי: כשבג"ץ בא ומתח ביקורת על הכנסת, לדעתי הביקורת היתה נכונה, אבל בגלל זה באו כמה חברים – – –

ראובן ריבלין: ושינו.

אברהם מיכאלי: – – ושינינו את הדברים.

אברהם מיכאלי: והיום, אם היו 170 צווים, אדוני, והיום ירדנו ל-70 בקושי, 100 ביטלנו, אז אי-אפשר לומר שצריך לחזור פה על אותן מנטרות.

אברהם מיכאלי: לכן, צריכים לפעמים גם לשבח את הכנסת, כדי שהכנסת – – –

ראובן ריבלין: השנה ירדו 100?

אברהם מיכאלי: בשנתיים האחרונות, אדוני.

אברהם מיכאלי: שנתיים וחצי.

אברהם מיכאלי: מ-170, אדוני, ירדנו ל-70.

אברהם מיכאלי: כלומר, כמעט שני-שלישים בוטלו.

אברהם מיכאלי: זה אומר שהכנסת פועלת בכיוון הנכון כדי שלא לגרום לכך שהשנה או בשנה הבאה או בעוד שנתיים יכריזו על מצב חירום בשביל חקיקה שלא קודמה.

אברהם מיכאלי: לכן, כרגע המנטרה הזאת היא כבר לא מנטרה.

אברהם מיכאלי: דבר שני, מכיוון שחברים צודקים פה, אדוני, שחוקים כבדים שהיו בחקיקה, אי-אפשר לפתור – אדוני מכיר את כל הפרוצדורה, גם בחוק ממשלתי וגם בתקנות.

אברהם מיכאלי: ועדות כנסת – אדוני היושב-ראש יודע שלפעמים אני מכתב גם את אדוני כדי לזרז את יושבי-ראש הוועדות שיעזרו לקדם את אותם חוקים או תקנות, כדי שבכך גם נבטל צו.

אברהם מיכאלי: לכן, אני חושב שחברי צודקים בכך שהם רוצים להגיע למצב אופטימלי, אבל בשביל המצב האופטימלי צריך לעשות מאמץ משותף, גם הממשלה וגם הכנסת, כדי שנוכל בסוף להגיע למצב שתקנות או חוקים יחוקקו בצורה מסודרת.

אברהם מיכאלי: לכן, כל הבקשה היום של הוועדה המשותפת היא שניתן למצב הזה – –

ראובן ריבלין: עוד שנה.

אברהם מיכאלי: – – עוד שנה, ותוארך ההכרזה שכרגע דיברנו עליה לשנה נוספת.

ראובן ריבלין: עד ליום כ"ו באייר התשע"ג, 6 במאי 2013.

אברהם מיכאלי: 6 במאי 2013.

אברהם מיכאלי: אני מקווה, עם כל העיכוב שקצת יהיה בחודשים האלה של הבחירות, שהכנסת הבאה בעזרת השם תבוא ותאשר.

אברהם מיכאלי: אני בהזדמנות הזאת רוצה להודות, אדוני.

אברהם מיכאלי: באמת יש פה צוות נפלא בוועדה המשותפת.

אברהם מיכאלי: בצוות – – – עורך-הדין עידו בן-יצחק ועורכת-הדין מירי פרנקל, והצוות הרחב של ועדת החוץ והביטחון, שבאמת מסייעים בעבודה המאוד-סיזיפית שנעשית, אדוני, במשך כל השנה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש הוועדה המשותפת, או ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה, ועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: אנחנו, חברי הכנסת, מצביעים על הכרזה לתקופה של שנה נוספת, שסיומה ביום 6 במאי 2013.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רגע, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא לרוץ, לא לרוץ.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד ההמלצה – 24 נגד – 10 נמנעים – אין המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברים, לא להפריע בזמן ההצבעה ולא להשפיע על חברי הכנסת שלא על-פי אמונתם.

ראובן ריבלין: 24 בעד, עשרה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהמלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום עברה ברוב חברי הכנסת – ברוב של 24 נגד עשרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/337; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' ה', עמ' 11803; הכנסת ה-18, מושב שני, חוברת י"ג, עמ' 6878; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצעת חוק ציוד רפואי – מגיש חבר הכנסת אריה אלדד, גם כיזם וגם בשם הוועדה?

אריה אלדד: זה ממשלתי.

ראובן ריבלין: אה, זה ממשלתי.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה לעניין זה, חבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: אין פה הסתייגויות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, החוק הזה נמצא בתחרות קשה מאוד עם החוק הבא אחריו על החוק שהכי פחות מעניין את חברי הכנסת בשעה זו, אבל בכל זאת, נפל בחלקי להציג הצעת חוק ממשלתית במליאה בשעה כזאת.

אריה אלדד: זה לא קרה לי כל הכנסת הזאת, אבל ביקשני יושב-ראש הוועדה, השוהה בחו"ל בימים אלה, והוא גם שמינה אותי להיות יושב-ראש ועדת המשנה לעניין החוק הזה.

אריה אלדד: עניין הציוד הרפואי הוא עניין טכני מאוד, סבוך מאוד, דרוש מאוד ודחוף מאוד, ולכן הוא שוכב כבר 16 שנה במשרד הבריאות ולא הספיקו לחוקק אותו.

אריה אלדד: לא מזמן פרצה שערוריית שתלי הסיליקון, כששמו שתלים שהיו מורכבים מאספלט ושאריות צמיגים או משהו כזה וגרמו נזקים לנשות ישראל שרצו להגדיל, ואז הסתבר שרמת הפיקוח של משרד הבריאות על שתלים ואביזרים ומכשירים רפואיים היא לא במיטבה, אם נאמר כך.

אריה אלדד: היה דיון ואמרתי: תביאו את החוק ונגמור אותו כאן בתוך חצי שנה.

אריה אלדד: תפסו אותי במלה, ולכן הביאו את החוק, מינו אותי, והחוק הזה אכן מסתיים ואני מביא לכם את הנוסח הזה.

אריה אלדד: בוועדת המשנה היו חברים אתי חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה וחברת הכנסת ד"ר רחל אדטו, והידע המקצועי שלהם בוודאי סייע לנו להתמודד עם החלקים הטכניים של החוק, ואנחנו מביאים אותו לסיום היום.

אריה אלדד: ברשותכם, אפרט בפניכם רק את עיקרי החוק, למען הפרוטוקול, כדי שעם ישראל ידע שאנחנו יודעים מה אנחנו עושים בבית הזה.

אריה אלדד: הציוד הרפואי הכלול בחוק הזה הוא כל דבר, מצמר-גפן ועד מכשירי MRI.

אריה אלדד: על-פי החוק הקיים, למשרד הבריאות לא היתה סמכות לקבוע איזה הסדר כללי שמתנה את השימוש בציוד הרפואי בעמידה בסטנדרטים, בתנאים כלשהם ובתנאי בקרה ופיקוח על הציוד הזה, וברור שבריאות הציבור לא מפוקחת עד תום אם אין למשרד הבריאות כלים להשגיח, לפקח ולשלוט במכשור הרפואי הרב, ויש עשרות אלפי פריטים של אביזרים ומכשירים רפואיים.

אריה אלדד: בהצעת החוק שמונחת לפניכם יש כמה עקרונות, ואני אסקור אותם בקצרה: קביעת הכלל שאומר שכל סוגי הציוד הרפואי חייבים ברישום, אלא אם כן נקבע בתוספת השנייה שאותם מכשירים פטורים ממנו.

אריה אלדד: כמו כן, אנחנו מפרטים בחוק הזה את מכלול השיקולים מתי אפשר להקל ברישום.

אריה אלדד: למשל, אם מכשיר מסוים רשום באחת מ-21 מדינות המערב, ושם יש לו אישור, אנחנו מקלים בעניין הרישום אצלנו.

אריה אלדד: אנחנו מבקשים לקבוע בחוק הזה שייצור ושיווק של ציוד רפואי ייעשו רק לציוד שרשום בפנקס, ושימוש בציוד שרשום בפנקס ייעשה רק בהתאם לתנאי הרישום וההתוויה של הציוד הרפואי.

אריה אלדד: הוועדה, בניגוד לטיוטה של החוק, קיבלה את עמדת ההסתדרות הרפואית שהוצגה בוועדה, שלפיה יש לראות בשימוש או בהוראה לשימוש בציוד רפואי שלא לפי ההתוויה או תנאי הרישום, אלא בהתאם לנוהל רפואי מקובל, כפעולה מותרת, ולא כפעולה אסורה על-פי החוק.

אריה אלדד: עוד מרחיב החוק ואומר שציוד רפואי שחייב ברישום יירשם בפנקס הציוד הרפואי, והפנקס יהיה פתוח לעיון הציבור, יפורסם באתר האינטרנט, וכל אדם שמתעניין יוכל לדעת אם המכשיר שאתו מטפלים בו הוא אכן מכשיר שנרשם כהלכה והוא תחת פיקוח המשרד.

אריה אלדד: החוק קובע במקרים מסוימים התניה של שימוש בציוד רפואי בהוראה של רופא או בהגבלת השימוש בציוד רפואי לבעלי הכשרה מקצועית מסוימת, אבל בהקשר הזה רק אעיר שהוועדה היתה מודעת לכך שקוסמטיקאיות למשל עושות שימוש בציוד רפואי שהוא לפעמים מתוחכם מאוד וכל תכליתו המקצועית היא לתלוש שערות מכל מיני מקומות בגוף, וקבענו שהמכשור המיועד לתלישת שערות איננו דורש פיקוח והסדרה בחוק הזה.

זאב בילסקי: למה לא?

אריה אלדד: גם אני שאלתי למה לא.

אריה אלדד: בכל העולם נקבע שהמכשירים המסוגלים לתלוש שערות – לא פינצטה, אלא לייזר-לייזר, אינם כאלה שמסוגלים לגרום נזק ולא יכולים לגרום תופעות לוואי קשות, ולכן סברו חברי הוועדה, באישור הוועדה בהסמכת משרד הבריאות, שהמכשירים העשויים לתלישת שיער לא דורשים פיקוח של חוק האביזרים והמכשירים הרפואיים.

אריה אלדד: אני רואה שהשר איתן מודאג, אז אולי אתה רוצה להגיש הסתייגות לחוק?

אריה אלדד: לא.

אריה אלדד: בהצעת החוק מוסדר לראשונה גם נושא – – –

מיכאל איתן: אני בכלל לא מודאג, בראש ובראשונה כי אני לא משתמש במכשירים האלה.

אריה אלדד: כן, גם אני בזמן האחרון כבר לא צריך.

אריה אלדד: החוק גם מסדיר נושא כבד של מיחזור ציוד רפואי, והיה מתח ידוע בין היצרנים, שהיו רוצים שהרבה מאוד פריטים יהיו חד-פעמיים ואסור יהיה למחזר אותם – מה שממקסם את הרווחים שלהם – לעומת משתמשי קצה: בתי-חולים, ארגונים רפואיים, שיודעים ויכולים למחזר ציוד רפואי בתנאים מסוימים.

אריה אלדד: החוק מעגן את התנאים הללו וקובע ששר הבריאות יצטרך לקבוע תקנות מפורטות מתי כן אפשר למחזר ומתי אסור למחזר ציוד רפואי, הכול לפי בטיחות המשתמשים.

אריה אלדד: החוק מטיל חובה על בעל רישום לבצע פעולות מעקב וביקורת, גם בארץ וגם בחוץ-לארץ, כדי לדעת אם למשל דווחו תופעות לוואי שליליות לטיפול בציוד מסוים, כדי שהמשתמשים בארץ לא ייחשפו לסכנות הללו.

אריה אלדד: כפי שאתם רואים, לטובת הציבור הרחב אני מדלג על חלק גדול ממה שהמחלקה המשפטית הכינה לי ואני מנסה להגיע לעיקרי הדברים.

אריה אלדד: כדי להבטיח שהחוק לא יהיה ריק מתוכן, נקבע שתחילתו תהיה 60 ימים רק לאחר תחולתן של התקנות בנושא פנקס הציוד הרפואי שצריך משרד הבריאות לתקן, וההוראות שמטילות איסור וענישה יחולו רק שנה לאחר תחילתו של החוק.

אריה אלדד: לקראת סיום דברי אני מבקש להביע תקווה שהצעת החוק לא תישאר ריקה מתוכן גם בהיבט הזה, ושמשרד האוצר יעמיד לרשות משרד הבריאות די כוח-אדם שיוכל להתמודד עם בקשות מגוונות, רבות, טכניות מאוד לרישום.

אריה אלדד: צריך אנשי מקצוע מומחים בתחומים שונים של מכניקה, פיזיקה, אופטרוניקה וכיוצא בזה.

אריה אלדד: אני מבקש להודות לד"ר אסנת לוקסמבורג, ד"ר נדב שפר ועורכת-הדין נילי דיקמן-חיון ממשרד הבריאות; לעורכות-הדין טלי שטיין, רוית דקל וגבי ויסמן ממשרד המשפטים; לעורכות-הדין דבי מילשטיין ונטלי גוטמן ולעורך-הדין יובל אביעד ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – שתרמו וסייעו לגיבושה של הצעת החוק בנוסח המונח לפניכם.

אריה אלדד: דומני שאין הסתייגויות ואין בקשות דיבור, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

אריה אלדד: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אורי מקלב: אם כך, כשאתה תגיע למקום אנחנו ניגש ישר להצבעה – הצבעה על הצעת חוק ציוד רפואי, התשע"ב–2012, שהציג בשם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורי מקלב: אנחנו עוברים – בבקשה – להצבעה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–25 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–25 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 17.

אורי מקלב: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה השנייה.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור לקריאה השלישית.

אורי מקלב: הצבעה, חברים.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק ציוד רפואי, התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 22, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק ציוד רפואי, התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: [מס' מ/658; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 27008; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור לחוק הבא שעל סדר-היום, שהוא הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אני, יש לי אחר כך עוד שלושה חוקים.

דוד רותם: אני מציע שתצמיד לי אותם – –

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: בסדר, בסדר.

דוד רותם: – – שאני לא אלך הלוך – – –

קריאה: – – –

דוד רותם: לא, מה קרה לכם?

דוד רותם: אני לא מבין.

דוד רותם: אני אלך ואחזור, אלך ואחזור?

קריאה: גם לי יש ארבעה חוקים.

נחמן שי: מה, אני יו-יו?

דוד רותם: אתה צודק.

נחמן שי: תלך, תבוא.

נחמן שי: תלך, תבוא.

דוד רותם: אתה צודק.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה השנייה והשלישית, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012.

דוד רותם: על-פי המצב המשפטי הקיים, ראש מחלקת חנינות ועיון בעונש בפרקליטות הצבאית הוא חבר בוועדת השחרורים שמגבשת המלצות לנשיא המדינה בעניין קציבת עונשם של אסירי עולם אשר נשפטו על עבירות ביטחוניות והורשעו בבית-הדין הצבאי בלוד, במקום נציג מחלקת החנינות במשרד המשפטים.

דוד רותם: זאת, נוכח נוהג שלפיו שר הביטחון, ולא שר המשפטים, הוא החותם את חתימת הקיום על החלטת הנשיא ביחס לאסירים ביטחוניים כאמור.

דוד רותם: על מנת להבטיח מנגנון זהה של בדיקה בבקשות החנינה וההקלה בעונש בין אסירים שנשפטו בבית-המשפט הצבאי בלוד ובין אסירים שנשפטו, בעבירות דומות, בבתי-המשפט האזרחיים בישראל, מבקשים המשרדים להעביר את הסמכות לחתימת הקיום אל שר המשפטים.

דוד רותם: לצורך זה מוצע להשוות את הרכבה של ועדת השחרורים המיוחדת להרכב המקובל בנושא זה לגבי כלל האסירים, ולבטל את החריג בעניין הרכב ועדת השחרורים המיוחדת הדנה בעניינם של אסירים שנשפטו בבית-המשפט הצבאי בלוד, הקבוע בסיפא של סעיף 33(א)(4) לחוק שחרור על-תנאי ממאסר, כך שהנציג הרביעי בוועדת השחרורים המיוחדת לעניין אסירי עולם שנשפטו בבית-המשפט הצבאי בלוד יהיה הממונה על מחלקת החנינות במשרד המשפטים או עורך-דין מטעמו.

דוד רותם: אין להצעות החוק הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד רותם: אני רוצה להודות ליועצות המשפטיות של ועדת החוקה, שעמלו על החוק הזה, וגם למנהלת הוועדה.

דוד רותם: אני הייתי מציע לשחרר אותן ולהצביע מהר על החוקים, כי הן נשים צעירות שצריכות ללכת הביתה.

קריאות: – – –

אורי מקלב: הצעת חוק איסור הלבנת הון – גם זה שלך?

דוד רותם: מה זה?

אורי מקלב: הלבנת הון.

אורי מקלב: גם זה שלך?

דוד רותם: כן, אבל קודם יש לי הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון 9) – זה הבא בתור.

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: אצלי – סדר-היום שלנו – –

אמנון כהן: לפי סדר-היום.

אורי מקלב: – – זה איסור הלבנת הון.

קריאות: – – –

דוד רותם: איזה איסור הלבנת הון?

אורי מקלב: הצעת חוק איסור הלבנת הון לקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: כן.

אורי מקלב: מה?

דוד רותם: כן.

אורי מקלב: אוקיי, בסדר.

אורי מקלב: רבותי, קודם כול אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אורי מקלב: אנחנו נצביע בקריאה שנייה.

אורי מקלב: קריאה שנייה.

דוד רותם: אני אצביע מפה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אני אוסיף אותך.

אורי מקלב: בבקשה, חברים.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק זו אושרה בקריאה שנייה, ואנחנו יכולים לעבור – – –

דוד רותם: קריאה שלישית.

אורי מקלב: ולהוסיף, בבקשה, את הצבעתו של חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם.

אורי מקלב: [מס' מ/319; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 10277; הכנסת ה-18, מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4106; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: הצעת החוק הבאה, גברתי המזכירה, זו הצעת חוק איסור הלבנת הון, אבל מי מציג את זה?

קריאה: – – –

דוד רותם: שב בשקט.

אורי מקלב: יש תיקון מס' 10.

קריאה: לפי הסדר.

אורי מקלב: לפי הסדר שלי, אדוני.

אורי מקלב: זה הסדר שלי.

אורי מקלב: אני לא מדלג על שום דבר.

אורי מקלב: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10).

דוד רותם: זה יושב-ראש הוועדה, זו טעות.

דוד רותם: לא נאמן.

אורי מקלב: זה יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: תיקון מס' 10.

דוד רותם: כן, כן.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

אורי מקלב: רבותי – – –

דוד רותם: סגן השר כהן, זה חוק של משרד האוצר.

דוד רותם: אתה תשב בשקט.

אורי מקלב: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, אדוני היושב-ראש, לקריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: אתה רוצה לדבר אתי?

אורי מקלב: לא מפה.

אורי מקלב: דבר מהמקום שלי, לא מפה.

דוד רותם: תדבר, תדבר, חבר הכנסת כהן.

דוד רותם: מה אתה רוצה?

אורי מקלב: אני מציג את החוק ואתה מפריע לי.

דוד רותם: מה אתה רוצה?

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: זמנך שלך, אתה יכול להציג.

יצחק כהן: אני – – –

דוד רותם: שאתה תעלה?

דוד רותם: אני לא בטוח שניתן לך לעלות יותר.

יצחק כהן: מה אתה – – –?

אורי מקלב: כתוב: – – – בזמן שעלה, לא מורידים אותו.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

דוד רותם: בעקבות הפעלת החוק ויישום הוראותיו במשך כמה שנים התברר כי קיימים נושאים שונים הדורשים תוספות, תיקונים והבהרות, וכן התאמה של עניינים מסוימים בחקיקה בתחום המלחמה בהלבנת ההון לדרישות המעודכנות שנקבעו במישור הבין-לאומי.

דוד רותם: הנושא המרכזי שהצעת החוק מטפלת בו הוא מגזר הסוחרים באבנים יקרות.

דוד רותם: בעקבות המלצות הגורמים הבין-לאומיים בעניין זה, מוצע להחיל את משטר חובת הזיהוי, הרישום והדיווח, אשר חל כבר היום על חלק ניכר מהגופים הפיננסיים במשק, גם על מגזר הסוחרים באבנים יקרות בנוגע לעסקאות הנעשות במזומנים.

דוד רותם: החלת משטר הלבנת ההון גם על מגזר האבנים היקרות תיתן בידי רשויות האכיפה כלים טובים יותר להילחם בפשיעה הכלכלית מצד אחד, ותקנה למגזר זה אמינות גבוהה יותר בעיני עמיתיו הבין-לאומיים מצד שני.

דוד רותם: בנוסף, הצעת החוק כוללת תיקונים אקלקטיים לסעיפים שונים של החוק, ובכלל זה תיקונים הנוגעים להיבטים הפליליים.

דוד רותם: התיקונים נוגעים להסכמת הרגולטורים השונים באשר להוצאת צווים לפי החוק, תיקונים הנוגעים לפיקוח על גורמים מדווחים, תיקונים הנוגעים להעברת מידע לגופים ביטחוניים ותיקונים עקיפים.

דוד רותם: אני בטוח כי הצעת החוק שתאושר תיתן בידי רשויות האכיפה כלים טובים יותר למלחמה בפשיעה הכלכלית, שפוגעת במדינת ישראל.

דוד רותם: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה השנייה והשלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אנחנו, אם כך, נעבור להצבעה, חברים, על הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10) בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 1–35 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–35 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק זו אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, בקריאה שלישית.

אורי מקלב: מי בעד? מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: [מס' מ/681, פ/1755/18; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 28175, חוב' כ', עמ' 27471; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה שעל סדר-היום, שהיא הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג אותה יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת אלכס מילר.

אורי מקלב: בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני כאן – – –

אורי מקלב: סליחה, אם אפשר, רבותי – השעה מאוחרת – לתת לדובר.

אלכס מילר: ברשותכם, רבותי.

אלכס מילר: הצעת חוק מאוד חשובה, מהפך שלם בתחום השאלת ספרי לימוד, אז אנא מכם, תקשיבו.

אלכס מילר: הצעת החוק היא מיזוג של הצעת חוק שיזמה הממשלה ושל הצעת חוק שיזמה חברת הכנסת רונית תירוש.

אלכס מילר: חוק השאלת ספרי לימוד קובע הוראות לעניין יישום תוכנית שבמסגרתה ניתן להורי התלמידים שירות של השאלת ספרי לימוד בבתי-הספר על-ידי שמירת הספרים המשומשים ורכישה מרוכזת של הספרים החסרים על-ידי בתי-הספר, תוך הקלת הנטל הכלכלי המוטל עליהם בנושא זה.

אלכס מילר: החוק הקיים והתקנות על-פיו קובעים כי נדרשת הסכמה של 60% מהורי התלמידים במוסד חינוך להצטרפות לתוכנית ההשאלה, ויש להגיש בקשה לכך למשרד החינוך עד 50 ימים לפני תום שנת לימודים, על מנת שהמוסד יוכל להיכלל בתוכנית ההשאלה בשנת הלימודים שלאחר מכן.

אלכס מילר: מטרת הצעת החוק היא לפעול בהמשך להמלצות שבפרק החינוך בדוח הוועדה לשינוי חברתי-כלכלי בראשותו של פרופסור מנואל טרכטנברג בנוגע להפחתת נטל תשלומי ההורים, להסרת מכשולים בפני ההצטרפות לתוכנית השאלת ספרי הלימוד.

אלכס מילר: במסגרת זו מוצע לחייב את מנהלי בתי-הספר שבית-ספרם אינו כלול בתוכנית או שפרש ממנה לערוך הצבעה בבית-ספרם בנוגע להצטרפות לתוכנית.

אלכס מילר: במוסד חינוך שאינו כלול בתוכנית כאמור, על מנהל מוסד החינוך יהיה לערוך הצבעה בנוגע להצטרפות אליה לפני תחילת כל שנת לימודים.

אלכס מילר: כך יובטח קיומו של הליך פומבי ושקוף שבסיומו, אם למעלה מ-60% מההורים יתמכו בכך, יצורף בית-הספר לתוכנית.

אלכס מילר: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשר את הצעת החוק שהביאה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אלכס מילר: ברצוני להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עו"ד מירב ישראלי, למנהלת הוועדה, הגברת יהודית גידלי, ולצוות הוועדה ולצוות העוזרים שלי, אודי טנא, טליה אברבוך ומרינה קריסקין.

אלכס מילר: אדוני שר החינוך, חברת הכנסת רונית תירוש, אני רוצה לברך אתכם גם בשם הוועדה.

אלכס מילר: אני חושב שהצלחתם להביא בשורה מאוד חשובה להורים ולילדי ישראל בכך שהצעת החוק המשמעותית הזאת מוזילה בצורה משמעותית את הנטל הכלכלי שהוטל על ההורים, בכך שיוכלו היום במקום לרכוש ספרים – לשאול אותם בצורה מרוכזת בחצי מחיר.

אלכס מילר: תודה רבה.

רונית תירוש: תודה לך.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, על הצגת הצעת חוק חשובה זו.

אורי מקלב: אנחנו ניגש, אם כך, להצבעה, באין אנשים שביקשו לדבר.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: מי בעד? מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: קריאה שנייה – הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6).

אורי מקלב: הצבעה מס' 24 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני שר החינוך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות בעיקר ליושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, לחבר הכנסת אלכס מילר, שלקח את הצעת החוק הזאת ובתוך שבוע השלים את המלאכה, אפילו בתוך פחות משבוע, כי ביום שלישי שעבר זה רק עבר בקריאה הראשונה.

גדעון סער: אני חושב שבכך אנחנו משלימים – הצעת החוק בסך הכול משלימה נדבך של חיוב המנהלים לעשות את ההצבעות.

גדעון סער: אני מודיע שעד סוף מאי, החודש הזה, יתקיימו ההצבעות בכל בתי-הספר, שיאפשרו להורים להיכנס לתוכנית של השאלת ספרי הלימוד, והיישום, הביצוע של התוכנית הזאת יביא לחיסכון של מאות שקלים לתלמיד בשנה, ואם אנחנו מדברים על משפחות שיש בהן כמה ילדים – אלפי שקלים בשנה.

גדעון סער: גם בתי-ספר שהתקיימה בהן הצבעה בעבר ובית-הספר יצא מהתוכנית, תהיה בהם הצבעה נוספת, כדי לאפשר להורים להחליט אם רוצים להצטרף לתוכנית.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו מקצים 100 מיליון שקל לצורך סיוע לבתי-הספר לרכישת ספרי לימוד, ואנחנו בנוסף נשקיע כ-20 מיליון שקלים להפעלת ולניהול התוכנית בכל בתי-הספר, משום שאנחנו פה מוסיפים מטלה למנהלי בתי-הספר, ובאמצעות המינהלת נשתדל להקל עליהם ולסייע בידם.

גדעון סער: מרבים לדבר על הקלת הנטל.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבצעים שורה של מהלכים בתחום החינוך שמקלים ויורגשו כבר בעוד פחות מארבעה חודשים.

גדעון סער: אם אנחנו מדברים על חינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע, שזה כ-8,000 שקל למשפחה בשנה, בוודאי החוק הזה, שציינתי את ההקלה המאוד משמעותית שלו בנטל – אני לא מדבר על הטרטור כל קיץ בחנויות הספרים – זאת בשורה שבוודאי שנים ארוכות הציבור בישראל ציפה לה.

גדעון סער: אני רוצה להודות – אומנם שר האוצר יצא, אבל משרד האוצר היה שותף שלנו, בוודאי בהיבטים התקציביים.

גדעון סער: הרי לא ניתן לבצע מהלך כזה ללא נכונות של המדינה לשים את היד בכיס.

גדעון סער: אני רוצה להודות לחברת הכנסת רונית תירוש, שיזמה הצעת חוק פרטית בנושא הזה ונאבקה במשך זמן על החשיבות של הנושא הזה.

גדעון סער: אני רוצה להזכיר שהכנסת הזאת כבר פעם שנייה בקדנציה הזאת מתקנת את חוק השאלת ספרי לימוד, ואני משוכנע – זה גם לא נותן את מלוא קשת המענים שאנחנו רוצים לתת, אנחנו מאמינים שאנחנו הולכים גם לכיוון של ספרים דיגיטליים, בעוד כמה שנים נראה את ההקלה בנטל גם בכיוון נוסף.

גדעון סער: אבל אין ספק שהמהלך הנוכחי של הממשלה נותן מענה מאוד משמעותי לאזרחי ישראל כבר בשנת הלימודים הקרובה, תשע"ג.

גדעון סער: תודה רבה.

רונית תירוש: יישר כוח, גם על הפרגון.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני שר החינוך.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, ולחברת הכנסת רונית תירוש, גם כן, כולכם מבורכים על הצעת החוק החשובה הזאת.

אורי מקלב: [מס' מ/637; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 24587; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: בבקשה.

קריאות: – – –

אורי מקלב: חוק ההגבלים העסקיים – יש לך הרבה.

אורי מקלב: הגבלים עסקיים (תיקון מס' 13).

אורי מקלב: אדוני, אם יש לך.

אורי מקלב: אם לא, אני יכול לתת לך את זה.

דני דנון: אפשר לחבר כמה חוקים ביחד, אדוני היושב-ראש?

אורי מקלב: כן, אפשר.

אורי מקלב: מבחינתי, איך שלא יהיה נחבר כמה ביחד.

אורי מקלב: יש לנו 47 חוקים.

אורי מקלב: שלא תתבלבל בתוך החוקים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי סיעת קדימה – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה, הצביעו על ספרי לימוד כבר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להוסיף, לא הספקתי.

כרמל שאמה-הכהן: לא, פשוט חברי סיעת קדימה – – –

קריאות: – – –

אורי מקלב: רבותי, רבותי.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק זו הינה הצעה חשובה ומשמעותית ביותר, אדוני היושב-ראש, והיא נועדה להוסיף לחוק ההגבלים העסקיים מנגנון של עיצומים כספיים.

כרמל שאמה-הכהן: לפי החקיקה הקיימת, מערך האכיפה של דיני ההגבלים העסקיים מורכב היום משני מנגנונים, המנגנון הפלילי והמנגנון האזרחי-מינהלי.

כרמל שאמה-הכהן: המנגנון הפלילי מטבעו הינו מנגנון מורכב, שמתאים לעבירות חמורות, ולרוב הוא אורך זמן רב.

כרמל שאמה-הכהן: המנגנון האזרחי-מינהלי במתכונתו כיום הינו מצומצם מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: כתוצאה מכך נוצר מצב שבו לרשות להגבלים עסקיים אין במקרים רבים כלים אפקטיביים להתמודד עם מגוון ההפרות.

כרמל שאמה-הכהן: במסגרת ההצעה שבפני

כרמל שאמה-הכהן: כם מוצע להוסיף לחוק ההגבלים העסקיים את המנגנון של העיצומים הכספיים ככלי משלים למנגנוני האכיפה הקיימים, שיאפשר מתן מענה אפקטיבי, מהיר ויעיל למגוון ההפרות.

כרמל שאמה-הכהן: סכומי העיצום הכספי הקבועים בהצעת החוק הינם סכומי מקסימום, וזאת בניגוד לסכומים קצובים, הקבועים ברוב החוקים שבהם קיים מנגנון של עיצומים כספיים.

כרמל שאמה-הכהן: דהיינו, גובה העיצום הכספי ייקבע בכל מקרה של הפרה בהתאם לנסיבותיו ובכפוף לסכום התקרה שנקבע בהצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: מנגנון זה, בשינויים שונים, קיים עד היום רק בשני חוקים חוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, וחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה לא רק הבינה את הצורך בהגברת אמצעי האכיפה ברשות להגבלים עסקיים, אלא שלדעתה חיוני להעמיד לרשות להגבלים עסקיים סל כלים אפקטיבי יותר.

כרמל שאמה-הכהן: עם זאת, היינו ערים גם לצורך לשמור על זכויות אלה שנטען לגביהן כי הן מפירות את הוראות החוק ועל תקינות ההליך שיתנהל.

כרמל שאמה-הכהן: לפיכך, על מנת ליצור איזונים ובלמים, שונתה הצעת החוק המקורית בכמה נקודות משמעותיות 1.

כרמל שאמה-הכהן: כאמור, מנגנון העיצומים הכספיים בהצעת חוק זו הינו מנגנון של סכום מקסימום, המקנה לרשות להגבלים עסקיים שיקול דעת נרחב, שכן הן עצם הסמכות להטיל עיצום כספי והן הסמכות לקצוב אותו מרוכזות בידי אותו גורם, גורם אחד, סמכות שלא היתה קיימת עד היום, אף לא בשני החוקים שהזכרתי לעיל, שבהם נקבעה רק תקרה לסכומי העיצומים הכספיים.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה חשבה שאין מקום לתת כוח מופרז לרגולטור, ועל מנת למתן כוח זה קבעה הוועדה חובת היוועצות בוועדה חיצונית.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בוועדה לפטורים ולמיזוגים הקיימת מכוח חוק ההגבלים העסקיים כבר כיום.

כרמל שאמה-הכהן: דהיינו, על הממונה להגבלים עסקיים תחול חובת היוועצות בוועדה האמורה, הן ביחס לעצם הטלת העיצום הכספי והן ביחס לגובהו.

כרמל שאמה-הכהן: 2.

כרמל שאמה-הכהן: בנוסף, על מנת ליצור ודאות ושקיפות בנוגע להחלטת הממונה ביחס לסכום העיצום הכספי שיוטל, קבעה הוועדה את אמות המידה להחלטה זו בחוק עצמו.

כרמל שאמה-הכהן: 3.

כרמל שאמה-הכהן: שינוי נוסף שביצעה הוועדה בהצעת החוק על מנת ליצור שקיפות הוא קביעה כי פרוטוקול הדיון של הוועדה לפטורים ומיזוגים יהיה פרוטוקול מלא שיעמוד לעיון הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: 4.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן, הוועדה הפחיתה במקצת את סכומי העיצומים הכספיים שהרשות יכולה להטיל.

כרמל שאמה-הכהן: כך, למשל, הופחת סכום העיצום המקסימלי שניתן להטיל על תאגיד מ-30 מיליון שקלים ל-24 מיליון שקלים, ולא יותר מ-8%, במקום 10%, בהתאם להצעה המקורית.

כרמל שאמה-הכהן: 5.

כרמל שאמה-הכהן: עוד החליטה הוועדה על הוספת הוראה שלפיה תהיה לממונה סמכות לפריסת תשלום או לדחיית תשלום.

כרמל שאמה-הכהן: 6.

כרמל שאמה-הכהן: הוראה חשובה נוספת שהוספה במהלך דיוני הוועדה היא ההוראה המצמצמת את יכולתו של הממונה לפנות למסלול של אכיפה פלילית לאחר שבחר במסלול של אכיפה מינהלית, כך שאם שילם המפר עיצום כספי בשל הפרה שביצע, לא יוגש נגדו כתב-אישום בשל אותו מעשה אלא אם כן נתגלו עובדות או ראיות חדשות המצדיקות זאת.

כרמל שאמה-הכהן: השינויים שמניתי בפניכם הם רק חלק מהשינויים שהוכנסו על-ידי להצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אני סבור כי ההצעה שבפניכם הינה חשובה ותאפשר לרשות להגבלים עסקיים לאכוף את הוראות חוק ההגבלים העסקיים, המשפיעות על רווחת כל אחד מאתנו.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, אין הסתייגויות, ואבקשכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: ולפני שנצביע נודה כמובן למנהלת הוועדה, גברת לאה ורון; ליועצת המשפטית לוועדה, עורכת-הדין אתי בנדלר, ממלאת-מקום היועץ המשפטי לכנסת; לכל חברי הוועדה; לעוזרי – לבנת, דרור ואלעד, ויישר כוח לכל מי שלקח חלק בקידום יוזמה ברוכה זו.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור להצבעה כשאתה תתקרב למקומך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ואנחנו נקיים הצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012.

אורי מקלב: הצבעה – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 26 בעד סעיפים 1–4 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק זו אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ונעבור להצבעה בקריאה שלישית, בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 27 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 13), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: [מס' מ/650; פ/684/18; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 26494; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אמנון כהן.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012, שהיא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת החוק שיזמו חברי הכנסת דב חנין וחבריו.

אמנון כהן: הצעת החוק קובעת לראשונה מה שנראה אולי אלמנטרי אך נעדר עד כה מפקודת בתי-הסוהר – הוראות מחייבות בדבר תנאי כליאה הולמים לאסירים.

אמנון כהן: הצעת החוק מגדירה את זכויותיהם הבסיסיות של האסירים, בעיקר בנוגע לתנאים הפיזיים במקום המאסר, לרבות בנושאי תברואה, לינה, מזון, תאורה, אוורור וטיול.

אמנון כהן: עוד קובעת הצעת החוק, כי אסיר יהיה זכאי לפעילות חינוך ופנאי.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו גם, בצוות מצומצם של הוועדה, עם ייעוץ משפטי, קיימנו כמה דיונים בנושא שיקום האסיר.

אמנון כהן: למעשה, האסיר שנכנס אל בין כותלי בתי-הסוהר נמצא תחת חסות המדינה, ומשכך המדינה צריכה גם לתת מענה בזה שהוא ישתקם ויצא לאזרחות או לשחרור – שיהיו בידיו כלים שיוכל להעמיד את עצמו, את משפחתו, על הרגליים ושלא יצטרך לחזור לבתי-הסוהר.

אמנון כהן: כמובן, בדיונים שקיימנו – מעצם זה שאנחנו מקדימים את הבחירות, לא הספקנו לסיים את העבודה.

אמנון כהן: אנחנו דיברנו על כך שכשהאסיר שיצא וישוחרר, מיום שחרורו, נושא הבטחת ההכנסה יוקדם, מיום השחרור, והוא לא יחכה חודש-חודשיים עד שיקבל את התקציב שלו.

אמנון כהן: גם חשבנו שכאשר האסיר יוגדר כאסיר ערירי שאין לו אף אחד או שהמשפחה לא רוצה לקבל אותו, המדינה צריכה לתת לו בתקופה מסוימת דיור כזכאי – לתקופה מסוימת, עד שהוא יתחיל לעבוד, עד שהוא ישתקם.

אמנון כהן: וכמובן נושא השלמת השכלה: אם המדינה לא עזרה לו כשהוא היה בחוץ או כשהוא היה נער, וכשהיה בתקופה שנשר מבתי-ספר לא נתנו לו את השלמת ההכנסה – שבין כותלי בית-הסוהר נדאג להשלים.

אמנון כהן: גם הנושא של הכשרה מקצועית ושילוב בתעסוקה.

אמנון כהן: בכל הדברים האלה אנחנו דנו במסגרת עבודה פנימית, ועדיין לא סיכמנו את כל הדברים.

אמנון כהן: יחד עם זאת, בחוק הזה ביקשו חברי הוועדה לעגן גם את זכותו של האסיר לשיקום.

אמנון כהן: עד היום, שיקומו של האסיר בין כותלי בתי-הסוהר לא הוגדר כחלק מתפקידי שירות בתי-הסוהר, ומידת מעורבותו של השירות בהליך השיקום נגזרה מסדרי העדיפויות שקבע כל נציב.

אמנון כהן: זאת אומרת, האסיר היה נכנס, ותפקיד בית-הסוהר הוא לכלוא אותו.

אמנון כהן: אנחנו אמרנו: לא, צריך לשנות את הפאזה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים שגם תהיה לשירות בתי-הסוהר אחריות של שיקום.

אמנון כהן: פה לא היה פשוט, אבל בסופו של תהליך, גם במעורבותו של השר, שראה לנכון גם ברמה לאומית לעשות את הדבר הזה, אנחנו הגענו להבנות.

אמנון כהן: בוועדה סברנו כי תפקיד שירות בתי-הסוהר אינו מתמצה בהחזקתם של האסירים במשמורת אלא גם בשיקומם של האסירים, כדי שישובו לחברה כאזרחים נורמטיביים בתום ריצוי עונשם.

אמנון כהן: שירות בתי-הסוהר חשש כי תוספת כזו תטיל עליו נטל שהוא לא יוכל לעמוד בו, אבל אנחנו עמדנו על כך שיתווסף סעיף שעניינו שיקום אסירים, ובסופו של דבר אישרנו נוסח הכולל את שיקום האסירים אך מאפשר לשירות בתי-הסוהר מרחב תמרון רחב דיו ליישומו.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אני סבור כי אישור הסעיף בדבר שיקום האסירים הוא לא פחות מאירוע היסטורי, ויום אישורה של הצעת החוק החשובה הזו הוא יום חג.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני, חבר הכנסת אמנון כהן, יושב-ראש ועדת הפנים.

אורי מקלב: יש לנו הסתייגות דיבור של חבר הכנסת דב חנין ושל עוד מציעים, אבל אנחנו סיכמנו עם חבר הכנסת דב חנין – לאחר האישור וההצבעה, אתה, חבר הכנסת דב חנין, תעלה לברך.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012.

אורי מקלב: בבקשה, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: הצבעה מס' 28 בעד סעיפים 1–3 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק זו אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012, נתקבל.

דב חנין: תשמע כמה מלים טובות.

יצחק אהרונוביץ': – – –

אורי מקלב: בעד – 14, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, המציע והיוזם הראשון בשורת יוזמים, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הפנים והגנת הסביבה של הכנסת חבר הכנסת אמנון כהן, אני מאוד מסכים לדבריך.

דב חנין: אכן אני חושב שזה יום חג ואירוע היסטורי, וזו, עמיתי חברי הכנסת, מהפכה אמיתית שעשינו בכנסת הזאת.

דב חנין: את הצעת החוק הזאת אני הגשתי כהצעת חוק פרטית בשנת 2009, ואני אודה בפניכם ולא אבוש שהיו רגעים שלא הייתי בטוח שאפשר יהיה להעביר אותה בכנסת, כי היא הצעת חוק גדולה, משמעותית ומהפכנית.

דב חנין: אני רוצה קודם כול לפתוח ולהודות לשר לביטחון פנים חבר הכנסת אהרונוביץ ולצוות החרוץ שלו.

דב חנין: היו לנו הרבה דיונים, ולפעמים גם ויכוחים, ואפילו ויכוחים קשים, אבל היתה עבודה מאוד רצינית ומאוד, הייתי אומר, מחושבת ויפה עם הצוות הזה, ואני רוצה להודות לצוות, וכמובן לנציגי משרדי ממשלה נוספים שעזרו לנו, אנשי משרד המשפטים, ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אמנון כהן, ליושב-ראש הוועדה הקודם חבר הכנסת דוד אזולאי, וכמובן ליועצת המשפטית מירי פרנקל-שור על העבודה המופלאה שלה, לעידו, לכל צוות הוועדה.

דב חנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, ברשותך, אני רוצה לומר כמה מלים על החוק הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני אומר שהחוק הזה הוא החוק הדמוקרטי ביותר והמתקדם ביותר שאישרה הכנסת השמונה-עשרה.

דב חנין: החוק הזה, עקרון הבסיס שלו הוא העיקרון של תנאים הולמים לכל אסיר.

דב חנין: עקרון הבסיס אומר: אסור לפגוע בבריאות של אסירים מבחינת התנאים שלהם, אסור לפגוע בכבוד של אסירים מבחינת התנאים שלהם.

דב חנין: יש חבילת זכויות, יש תנאים בתא, יש הליכה יומית באוויר הפתוח, יש זכויות של פעילות, חינוך ופנאי.

דב חנין: כל הדברים האלה מוקנים לכל האסירים בישראל ללא אפליה, וזה מסר חשוב של הכנסת.

דב חנין: זה, בין היתר, מסר חשוב של הכנסת, ואני אומר את זה כאן מעל הבמה הזאת, גם לאותם אסירים שהם שובתי רעב היום.

דב חנין: אני חושב שהם יכולים לשמוע מהכנסת אמירה, לפחות בחוק הזה, שכן הכנסת מתייחסת ברצינות לזכויות אדם של אסירים מכל הסוגים ובכל האופנים.

דב חנין: בנוסף, החוק גם מקנה, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, זכויות שיקום לאסירים שהם תושבי ישראל או אזרחי ישראל, ואני חושב שזו חבילה תקדימית וחשובה.

דב חנין: אני מודה לכל חברי הכנסת על תמיכתם בחוק הזה, ואני אומר לעצמי: בשביל חוקים כאלה, עמיתי חברי הכנסת, שווה להיות בכנסת.

דב חנין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: [מס' כ/466; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 27411; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9), התשע"ב – לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012.

דוד רותם: את הצעת החוק יזמו חברי הכנסת ליה שמטוב, פניה קירשנבאום ורוברט אילטוב – שלא יהיה לך ספק, הם מישראל ביתנו.

דוד רותם: בהתאם להוראות חוק שיקים ללא כיסוי, רשאי בנק להכריז על חשבון כמוגבל ועל בעליו של חשבון כלקוח מוגבל, אם סורבו במשך שנה עשרה שיקים או יותר.

דוד רותם: כמו כן, בהתאם להוראות חוק שירות נתוני אשראי, ניתן לפרסם ולמסור מידע על לקוח שהוכרז כמוגבל לפי חוק שיקים ללא כיסוי.

דוד רותם: יש השלכות מהותיות להגבלת חשבון לתקופה של שנה, ובוודאי להגבלה חמורה לתקופה של שנתיים.

דוד רותם: עם זאת, לא מוטלת על הבנק היום חובה להזהיר אדם המבקש להצטרף לחשבון בנק מוגבל או שעלול ליהפך מוגבל.

דוד רותם: לפי התיקון המוצע, מוטלת על הבנק חובה למסור לאדם המצטרף לחשבון – כבעל חשבון או כמיופה כוח – הודעה על מספר השיקים שסורבו בחשבון בשנה שקדמה לצירוף, על הגבלה שהוטלה על החשבון או על בעליו בשלוש השנים שקדמו למועד הצירוף, וכמו כן על הגבלה כלקוח מוגבל מיוחד המוטלת על בעל החשבון במועד הצירוף.

דוד רותם: מטרת התיקון היא מניעת הפיכתו של אדם לבעל חשבון או למיופה כוח בו מבלי שיהיה מודע לשיקים שסורבו ולהגבלות בחשבון – נתונים המעמידים את החשבון ואת בעליו בסכנת הגבלה ומשפיעים על הפעולות שניתן לעשות בחשבון.

דוד רותם: הצעה זו מרחיבה את אחריות הבנק בתהליך ההצטרפות לחשבון והיא עתידה לצמצם את מספר המקרים שבהם אדם נופל קורבן להטעיה מצד בעליו המקורי של החשבון.

דוד רותם: הצעת החוק כוללת הוראת מעבר שלפיה חובת הבנקים למסור הודעה על הגבלות שהוטלו בשלוש השנים שקדמו תוטל באופן מדורג, דבר שיאפשר להם להיערך ולאגור את המידע הרלוונטי.

דוד רותם: אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה, באשר אין הסתייגויות לחוק זה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: ואנחנו, אם כך, נעבור להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה על הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012, קריאה שנייה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אני אוסיף את ההצבעה שלך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 30 בעד סעיפים 1–4 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: להוסיף את הצבעתו של יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: ואם כך, אנחנו יכולים לעבור להצבעה לקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 31 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 9.

אורי מקלב: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק הביטוח הלאומי – – –

ליה שמטוב: – – –

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אם אפשר לפתוח את המיקרופון.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות, קודם כול, ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד רותם, שהבטיח שלפני פיזור הכנסת יעביר את החוק ועמד במלה שלו.

ליה שמטוב: אני גם רוצה – – –

דוד רותם: – – –

ליה שמטוב: נכון.

ליה שמטוב: אני גם רוצה להודות לשותפים שלי: לחברת הכנסת פניה קירשנבאום וגם חבר הכנסת רוברט אילטוב – – –

קריאה: – – –

ליה שמטוב: כן, אתה – נו, שיהיה בילסקי.

ליה שמטוב: חבר טוב שלנו, של ישראל ביתנו.

ליה שמטוב: אני רוצה גם להודות ליועצת המשפטית של הוועדה וגם למנהלת הוועדה ולכל הצוות, וגם למישהו שקוראים לו דניאל זקן, שפנה אלי בעקבות זה שהוא נהפך ללקוח מוגבל.

ליה שמטוב: אני לא יודעת אם החוק הזה – כי זה לא רטרואקטיבי והוא לא יכול לעזור לו – אבל החוק הזה יעזור לאחרים.

ליה שמטוב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה למציעים, לגברת ליה שמטוב, לפניה ולרוברט.

אורי מקלב: ואם כך, אנחנו יכולים לעבור להצעת החוק הבאה.

אורי מקלב: אנחנו נדלג על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים, מכיוון שחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, נמצא בוועדת הכנסת.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 139), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורי מקלב: אבל לפני שאתה תגיש – הודעה למזכירת הכנסת.

אורי מקלב: עד שאתה תקריא – הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הדיור המוגן, התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק המאבק בזיוף משקאות משכרים, התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: [מס' כ/445; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 27354; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 139), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אריה אלדד: את הצעת החוק יזמו חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב, ואני מברך, מבקש לברך אותם על יוזמתם, בייחוד כי אני מרגיש – במידה מסוימת – שהחוק הזה הוא המשך לחוק שלי מהכנסת הקודמת, שבא למנוע, למשל, מענק קבורה למשפחת מחבל מתאבד ועוד עיוותים מהסוג הזה.

אריה אלדד: תכלית הצעת החוק המונחת לפניכם היא הרתעת מחבלים פוטנציאליים מפני מעורבות בפעולות טרור על-ידי הוראה שתקבע הפחתת גמלאות הביטוח הלאומי המשתלמות למחבלים.

אריה אלדד: אני מבקש לומר שחוק הביטוח הלאומי מבסס תפיסה של סולידריות וערבות הדדית בין אזרחי ותושבי מדינת ישראל.

אריה אלדד: וכאשר יש מחבל שמבצע פעולת טרור מכוון, שמנסה ליצור איום קיומי על תושבי המדינה ועל החברה הישראלית, אין שום סיבה לקיים אתו סולידריות.

אריה אלדד: ולפיכך, ראוי להגביל את הסולידריות של החברה הישראלית כלפי אדם שבחר לפגוע בה, ואם הייתי רוצה להציע הסתייגות לחוק – מה שאינני רוצה, כמובן, לעשות – הייתי מציע הצעה לשנות את שם החוק באופן שייקרא: "נמאס לנו להיות הפראיירים של המחבלים".

אריה אלדד: סעיף 326 לחוק הביטוח הלאומי, בנוסחו כיום, קובע כי לא תשולם גמלה לפי החוק אם הזכאות לגמלה נוצרה אגב ביצוע פשע או ניסיון לביצוע פשע.

אריה אלדד: כמו כן נקבע כי אם בוצע הפשע מתוך מניע לאומני, לא ישולמו למשפחתו של המחבל המתאבד מענק במקרה פטירה, תשלום מיוחד בעד יילוד שאמו נפטרה, דמי קבורה או מענק לימודים שהורה יחיד מקבל בעד כל אחד מילדיו, אם הזכאות לגמלאות הללו נובעת ממותו של המחבל בפיגוע.

אריה אלדד: סעיף 326(ב) לחוק קובע כי אדם שביצע עבירת רצח מתוך מניע לאומני ונידון למאסר עולם, לא יהיה זכאי לקיצבת זיקנה.

אריה אלדד: בהצעת החוק המונחת לפניכם, שכאמור יזמו חברי הכנסת דודו רותם ורוברט אילטוב, מוצע תיקון בנוסח החוק הקיים: סעיף 326(א) סיפא וסעיף 326(ב) חלים במקרה שבו הפשע בוצע מתוך מניע לאומני, ומוצע לתקן את הנוסח ולקבוע שהוא יחול גם על פשע שבוצע בזיקה לפעילות טרור.

אריה אלדד: בתיקון העיקרי בחוק מוצע לקבוע כי למי שהורשע בעבירות ביטחון חמורות שבוצעו מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעולות טרור, ונגזר עליו עונש של עשר שנות מאסר לפחות, תופחת מחצית מסכום הגמלאות המשתלמות לפי פרקים אלה בחוק הביטוח הלאומי: פרק ה' – ביטוח נפגעי עבודה; פרק ו' – ביטוח נפגעי תאונות; פרק ז' – ביטוח אבטלה; פרק ח' – ביטוח זכויות עובדים בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד; ופרק י"א – ביטוח זיקנה וביטוח שאירים.

אריה אלדד: החוק המוצע יחול על עבירות ביטחון כגון סיוע לאויב במלחמה, מסירת ידיעה לאויב, ריגול, רצח, ניסיון לרצח, חבלה בכוונה מחמירה, פעילות בארגון טרוריסטי, חברות בארגון טרוריסטי ועוד, אשר בוצעו כאמור מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור.

אריה אלדד: תכלית התיקון המוצע היא הגנה על חיי אדם ועל ביטחון אזרחי המדינה בדרך של הרתעת מפגעים פוטנציאליים מפני מעורבות בפעולות טרור.

אריה אלדד: ולעניין זה ראוי להביא מדבריו של בית-המשפט העליון בשבתו כבג"ץ 6288, סעאדה נגד אלוף פיקוד העורף, שקבע לעניין הריסות בתי מחבלים וזה רלוונטי גם לענייננו בימים אלה, שהריסה כזאת נדונה ביחס לרוצחי בני משפחת פוגל, השם ייקום דמם: "הסיכוי שהרס בית או אטימתו ימנע בעתיד שפיכת דמים מחייב אותנו להקשות את הלב ולחוס על החיים העלולים ליפול קורבן למעשי זוועה של מפגעים, יותר משראוי לחוס על דייריו של הבית", והדברים נכונים לענייננו בבחינת קל וחומר.

אריה אלדד: התיקון המוצע הוא מידתי.

אריה אלדד: הוא אינו שולל את הזכות לקיום מינימלי בכבוד, הוא אינו כולל פגיעה בגמלאות קיום.

אריה אלדד: התיקון מוגבל רק למי שהורשע בעבירות חמורות בלבד והוא שולל מחצית מהגמלה בלבד וחל רק על המחבל עצמו ולא על בני משפחתו.

אריה אלדד: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אריה אלדד: נדמה לי שנרשמו חברי כנסת אחדים לקבל רשות דיבור – אני מבקש לוותר על רשות הדיבור שביקשתי לעצמי.

אריה אלדד: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מבין שבאולם אין עוד מי שנמצא פה וביקש רשות דיבור.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 139), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, חברים, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 32 בעד סעיפים 1–2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ונעבור להצבעה לקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 33 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 139), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 139), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת דוד רותם, היוזם, דברי ברכה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק להודות לכל שותפי לחוק הזה, לעוזרי, לאנשי הוועדה.

דוד רותם: ואני רוצה רק לומר לחבר הכנסת אריה אלדד, אי-אפשר לשנות את שם החוק הזה שאנחנו לא הפראיירים, כי נשארנו פראיירים.

דוד רותם: הצעת החוק המקורית דיברה על כך שתהיה שלילה מוחלטת של גמלאות למחבל ולבני משפחתו.

דוד רותם: ועדת השרים כופפה לנו את היד ואילצה אותנו להסכים לוויתורים, כדי שנעביר לפחות 50%.

דוד רותם: הסכמנו לוויתורים אלה אבל נשארנו פראיירים.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: [מס' כ/137; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22238; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, נוכל לעבור להצעת החוק הקודמת שהיא הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לפני הכנסת הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012.

משה גפני: תהליך החקיקה בהצעת החוק הזו, שהוגשה על-ידי רבים מחברי הכנסת, החל בשנת 1999.

משה גפני: במשך 13 שנה לא היה אפשר להתקדם עם החוק הזה.

משה גפני: הוחל עליו על-ידי ועדת הכספים בקדנציה הזאת דין רציפות, מליאת הכנסת אישרה את דין הרציפות, ואנחנו החזרנו את זה להכנה לקריאה שנייה ושלישית בכנסת הנוכחית.

משה גפני: נותרו מבין רבים מאוד מחברי הכנסת שהציעו את החוק הזה חברי הכנסת אורי אריאל, אני, חבר הכנסת יואל חסון, חבר הכנסת שי חרמש וחברת הכנסת שלי יחימוביץ – נותרו מכנסות קודמות והיו חתומים על החוק הזה והחוק לא התקדם.

משה גפני: משרד האוצר התנגד בתוקף לעניין הזה.

משה גפני: עיקרה של הצעת החוק מדבר על כך שנכי רדיפות הנאצים, שהם נכים בהגדרה של נזקק או נצרך – וחבר הכנסת בילסקי שינה את ההגדרות שלהם להגדרות יותר מכובדות – כאשר הם מגיעים לגיל זיקנה מקזזים להם את קצבת הזיקנה, והצעת החוק באה ואמרה לא לעשות כן.

משה גפני: משרד האוצר התנגד, כפי שאמרתי.

משה גפני: קיימתי אתם משא-ומתן ודיונים, ובסופו של דבר הגענו להסכמה שעיקרה היה תוספת של 50 מיליון שקל, אבל היא בעצם לאחר דין ודברים, היות שהוספנו גם את המדד הקהילתי שלא הוסיפו להם – אז אני רוצה לפרט אולי בשני משפטים.

משה גפני: ההצעה שונה מהנוסח המקורי בכך שהיא חלה על כלל הנכים בחוק נכי רדיפות הנאצים ובחוק נכי המלחמה, לא רק ביחס לנכים הזכאים לתגמול לפי ההכנסה.

משה גפני: ההצעה בנוסח שבפניכם חלה על 23,219 זכאים; הנוסח המקורי דיבר רק על 7,000 זכאים.

משה גפני: עלותה של הצעת החוק בנוסח הנוכחי היא 100 מיליון שקל.

משה גפני: הפירוט הוא כדלהלן: נכה זכאי לתגמול לפי הכנסה; "נזקק", לפי ההגדרה הקודמת – להם מנכים את קצבת הזיקנה – תוספת של 920 ש"ח לחודש, ומעתה הוא יקבל תגמול של 5,300 ש"ח לחודש.

משה גפני: סך כל הנכים בקבוצה הזו הוא 4,019.

משה גפני: נכה הזכאי לתגמול מוגדל לפי הכנסה, שהוא "נצרך" – שמנכים להם את קצבת הזיקנה – יקבל תוספת של 729 שקלים, ומעתה יקבל תגמול של 8,056 ש"ח.

משה גפני: סך כל הנכים בקבוצה זו הוא 3,797.

משה גפני: בן-זוג של נכה אשר נפטר – תוספת של 200 ש"ח, הוא יקבל 4,600 ש"ח.

משה גפני: סך הכול בקבוצה הזו 3,168.

משה גפני: נכה מכוח חוק נכי רדיפות הנאצים יקבל תוספת של 237 שקלים, ומעתה הוא יקבל תגמול של 4,939.

משה גפני: נכה מכוח חוק נכי המלחמה – תוספת של 192 שקלים, ומעתה יקבל תגמול של 3,993 שקל.

משה גפני: סך כל הנכים הזכאים לתגמול רגיל הוא 12,235 זכאים.

משה גפני: אנחנו לא פותרים את הבעיה של נכי רדיפות הנאצים.

משה גפני: אנחנו לא משלימים את חובתנו כלפי האנשים הללו שהחברה היהודית בישראל, החברה הישראלית בכלל, חבה להם חוב מוסרי, חוב ציבורי, לסייע להם בעניין הזה.

משה גפני: מתוקן פה עוול שנמשך על פני שנים.

משה גפני: אני שמח שבסופו של דבר במהלך הקדנציה שלנו אנחנו מצליחים לחוקק את החוק הזה.

משה גפני: להצעת החוק הזאת יש הסתייגויות.

משה גפני: ההסתייגויות מדברות על לתת יותר.

משה גפני: לפי דעתי זה גם לא יוצא כל כך יותר, מכיוון שאחרי התיקון של התוספת של המדד הקהילתי זה כבר לא כל כך יותר, אבל הכוונה טובה.

משה גפני: פניה קירשנבאום, אלכס מילר ועוד חברים מבקשים לחזור להצעת החוק המקורית שאומרת לתת את מלוא הסכום, וכולנו מעוניינים שזה יהיה.

משה גפני: אבל אני התחייבתי במשא-ומתן, ואני רוצה להיות הגון.

משה גפני: אני התחייבתי שאנחנו עומדים על מה שהיה בסיכום.

משה גפני: אם אכן ההסתייגות תתקבל, אני חייב למשוך את החוק לוועדת הכספים, וככל הנראה אי-אפשר לחוקק את זה בקדנציה הנוכחית.

משה גפני: לפי מה שאני מתחיל לשמוע שהולך להיות בקדנציה הבאה עם הגירעון ועם הכלכלה – – –

מאיר שטרית: – – –

משה גפני: לא יהיה חוק, ויסבירו את זה – כי אין כסף.

מאיר שטרית: ב-1992 שמיר הקדים את הבחירות והפסיד; ב-1996 פרס הקדים את הבחירות והפסיד; ב-1999 ביבי הקדים את הבחירות והפסיד.

מאיר שטרית: ועכשיו?

משה גפני: אני, אין לי מה להפסיד.

משה גפני: על כל פנים, חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, אני מאוד מבקש.

משה גפני: אם אתם רוצים – – –

פניה קירשנבאום: מסירים את ההסתייגות.

משה גפני: מסירים את ההסתייגות?

משה גפני: יופי.

משה גפני: אני מבקש – כן, זאב.

זאב בילסקי: אני רק רוצה להזכיר ליושב-ראש, שכל ארגוני ניצולי השואה התנגדו לנו, ואנחנו אמרנו להם: תשמעו, אף אחד לא יודע כמה זמן הכנסת הזאת תימשך, בואו נסיים את זה עכשיו.

זאב בילסקי: אתה רואה?

משה גפני: נכון.

משה גפני: נכון.

אורי מקלב: נבואות שהתגשמו.

משה גפני: הארגונים אמרו:

משה גפני: אנחנו לא יכולים להסכים לזה, אבל אנחנו לא נצא נגד.

משה גפני: הבנו את הרמז, מכיוון כשהם אמרו שהם נגד, הפסקתי את הדיון.

משה גפני: אמרתי: אני לא אלך נגד הארגונים.

משה גפני: אבל כשהבנתי שהם לא יכולים להגיד כן, אבל הם יודעים שהתוספות פה הן תוספות נכבדות, הן באמת הפכו להיות – הרי הסיכום שלי היה על 50 מיליון שקל, בסוף זה תוספת של 100 מיליון שקל – התוספות הן תוספות נכבדות.

משה גפני: זה חלק מהחובה שלנו כלפי נכי רדיפות הנאצים.

משה גפני: אני מודה לך, חברת הכנסת פאינה קירשנבאום שאת מסירה, בהיגיון רב, אף-על-פי שאני מזדהה לחלוטין עם ההסתייגות.

משה גפני: אני מבקש להצביע בעד הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אורי מקלב: השאלה, אם כל המסתייגים הורידו את ההסתייגויות.

משה גפני: זאב, יש הסתייגויות של קדימה.

אורי מקלב: מרצ גם מורידים?

אורי מקלב: מרצ, ניצן הורוביץ, אתם גם מורידים את ההסתייגויות?

משה גפני: ניצן הורוביץ, אתם הצטרפתם להסתייגויות האלה.

משה גפני: הם כולם מסירים את זה.

משה גפני: אתם מסירים.

משה גפני: מי עוד?

אורי מקלב: אורי אריאל.

משה גפני: אורי, אתה מסיר את ההסתייגות?

משה גפני: ההסתייגות על נכי רדיפות הנאצים.

משה גפני: מסיר.

משה גפני: עוד מישהו?

אורי מקלב: פואד, מיכאל בן-ארי, אבישי ברוורמן, עבודה – לא נמצאים.

אורי מקלב: דניאל בן-סימון – גם לא נמצא.

אורי מקלב: יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, איתן כבל, עמיר פרץ, גאלב מג'אדלה, זאב בילסקי.

אורי מקלב: בעצם כולם הורידו.

אורי מקלב: אז אם כך, רשות הדיבור של מרינה.

אורי מקלב: מרינה?

אורי מקלב: הסתייגות דיבור.

אורי מקלב: ליה, גם לך יש.

משה גפני: היות שאין הסתייגויות מהותיות, אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הכספים.

אורי מקלב: אין הסתייגות, יש בקשת רשות דיבור – חברת הכנסת מרינה סולודקין, וליה שמטוב, אם תרצה, יש גם לה בקשת רשות דיבור.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור להצבעה ללא הסתייגויות.

אורי מקלב: בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: אני רציתי לומר רק כמה דברים.

מרינה סולודקין: אני הרבה שנים מחוקקת חוקים בנושא של דור המלחמה, וטרנים של מלחמת העולם השנייה, ניצולי שואה, נכי רדיפות הנאצים.

מרינה סולודקין: בקדנציה הזאת החוקים שלי נפלו בהסבר אופייני של משרד האוצר שאין כסף, לא לניצולי שואה ולא לנכי רדיפות הנאצים.

מרינה סולודקין: ועכשיו אני מאוד שמחה, וחושבת שאנחנו מתקנים את העוול.

מרינה סולודקין: זה חוק מאוד מאוד מוסרי, וטוב מאוד שביום האחרון וברגעים האחרונים של הכנסת השמונה-עשרה אנחנו מצביעים עבור החוק הזה.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה, חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אורי מקלב: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכספים, לחבר הכנסת גפני, על זה שסוף-סוף הכנסת הזאת תוכל לעזור לניצולי שואה, לחלק מניצולי השואה, לאלה שהגיעו עד שנת 1953, וגם לנכי מלחמת העולם השנייה.

ליה שמטוב: בוועדה שאלתי אם הקבוצה הזאת נכללת בחוק, ואף אחד לא היה יכול לענות לי.

ליה שמטוב: אני בדקתי במשרד של עפרה עוז, והקבוצה הזאת נכללת, אז הסרתי את ההסתייגויות.

ליה שמטוב: בהזדמנות זו אני גם רציתי להודות לסגנית השר לאה נס על אירוע לניצולי שואה שהיא והמשרד לאזרחים ותיקים יזמו.

ליה שמטוב: רק פשוט, מכל הניצולים שראיתי באירוע, בכל זאת, לא ראיתי אף אחד שעבר את הזוועה הזאת מברית-המועצות לשעבר.

לאה נס: מי שהיה באירוע זה מי שהסכים לספר את הסיפור שלו.

ליה שמטוב: אני חושבת שמ-70,000 איש שהיו בשואה, והיו גם בגטאות, אני חושבת שמישהו מהם, שהוא מברית-המועצות לשעבר, היה יכול לספר את הסיפור.

ליה שמטוב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

אורי מקלב: רבותי, אנחנו נוכל לעבור אם כך להצבעה על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: אנחנו עוברים לקריאה שנייה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 1–5 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 31, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: ברשותך, אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 28, נגד – אין, נמנעים – אין.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, אושרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: [מס' כ/440; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 26815; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת חוק הבאה, שהיא הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

אורי מקלב: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת זאב בילסקי ודב חנין.

דוד רותם: מטרת הצעת החוק להשלים את ההוראות הקיימות כיום בחקיקה – – –

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: חברים, אם אפשר.

אורי מקלב: חברי חבר הכנסת אקוניס, דני, חברת הכנסת לאה נס, סגנית השר, מפריע קצת לדוברים.

אורי מקלב: אם אפשר.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אפשר לפזר שם את ההפגנה?

דוד רותם: מטרת החוק להשלים את ההוראות הקיימות כיום בחקיקה ואוסרות על אפליה בשל גיל, כדוגמת ההוראה בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה – – –

אורי מקלב: חברי, רק שנייה – – –

דוד רותם: אני לא מבין, אתם, אין לכם – פיזרתם את הכנסת, אתם התחלתם לעשות הפגנות?

קריאה: לא פיזרנו את הכנסת.

אורי מקלב: חבר הכנסת רותם, אני אשמור לך על הסדר.

אורי מקלב: בבקשה.

דוד רותם: – – – לקבוע איסור על אפליה בשל גיל גם בחוק חובת המכרזים.

דוד רותם: אומנם על מכרזים שעניינם קבלת עובדים לשירות המדינה חל איסור אפליה מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, אך האיסור אינו חל על מכרזים הנערכים לפי חוק חובת המכרזים שבהם לא נוצרים יחסי עבודה.

דוד רותם: הכוונה היא למכרזים ולהתקשרויות של המדינה ושל גופים ציבוריים אחרים לרכישת סחורות, נכסים וכן התקשרויות לרכישת שירותים לביצוע עבודות, כגון שירותי הסעדה, מחשוב וניקיון.

דוד רותם: נתונים ומחקרים שנעשו בנושא מצביעים על תופעה חברתית חמורה, שיש לה השלכות על אוכלוסייה רחבה מגילאי 40 ומעלה.

דוד רותם: גם מספר התלונות שהוגשו לנציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה על אפליה מחמת גיל עלה במשך השנים האחרונות באופן משמעותי.

דוד רותם: הצעת החוק באה להגביר את המודעות לקיומה של תופעה זו ולחשיבות המאבק בה, והיא תאפשר לנפגעים מאפליה במכרזים לנקוט הליכים משפטיים מתאימים.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק, הוצע לאפשר לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה לעסוק בחוק.

דוד רותם: שר האוצר מסתייג מהתוספת.

דוד רותם: אנחנו מבקשים לקבל את ההסתייגות של שר האוצר ולאשר את החוק בתוספת ההסתייגות.

דוד רותם: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה.

אורי מקלב: ואם כך, כפי שהשר לא חייב לנמק את ההסתייגות ויושב-ראש הוועדה הודיע שהוועדה מבקשת לתמוך בהסתייגות.

אורי מקלב: אז אם כך, אנחנו נעבור – – –

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: אתה רוצה להציג?

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הוא אמר שתומכים.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הוא ביקש לקבל אותה.

דוד רותם: הביאו לך נייר – אתה צריך לקרוא אותו.

יצחק כהן: מה זה?

דוד רותם: הביאו לך נייר – אתה צריך לקרוא אותו.

אורי מקלב: אדוני סגן השר, אפשר לקבל את ההסתייגות גם בלי נימוק.

קריאה: קיבלנו את ההסתייגות.

דוד רותם: לא צריך לנאום.

יצחק כהן: אני לא יודע מהי בכלל.

קריאה: מה זה משנה?

קריאה: קיבלנו.

דוד רותם: אני יודע מהי – למחוק את הסעיף של – – –

יצחק כהן: לא.

דוד רותם: כן, זו ההסתייגות.

קריאה: קיבלנו.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: להכניס אותה לפרוטוקול זה בסדר?

אורי מקלב: כן.

יצחק כהן: מה כן?

אורי מקלב: כן, לפי התקנון החדש אין חובה לשר לנמק את ההסתייגות.

יצחק כהן: אני – למסור את זה לפרוטוקול ולהציג את זה?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: גברתי, גברתי – –

יצחק כהן: ירדנה, אני יכול למסור את זה לפרוטוקול?

אורי מקלב: – – ההסתייגות יכולה להיכנס לפרוטוקול והוא לא צריך לנמק אותה.

אורי מקלב: הוא לא חייב לנמק אותה.

יצחק כהן: אבל היא תתקבל as is.

קריאה: כן, כן.

אורי מקלב: נצביע על ההסתייגות.

אורי מקלב: בבקשה, אנחנו חוסכים בזמן, ותודה רבה לך, אדוני סגן שר האוצר.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו, חברים, נעבור להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה, אני שוב מזכיר, זו הצבעה עם הסתייגות לסעיף 2 של שר האוצר, כפי שאמר גם יושב-ראש הוועדה, שהוועדה מקבלת את ההסתייגות.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה על שם החוק, שאין לו הסתייגות.

אורי מקלב: מי בעד שם החוק כפי שכתוב בנוסח הוועדה?

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 36 בעד שם החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 22, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת שם החוק, כפי שהובא בנוסח הוועדה, התקבלה.

אורי מקלב: לסעיף 1 אין הסתייגות.

אורי מקלב: לסעיף 2 יש הסתייגות של שר האוצר, כפי שנאמר וכפי שגם נכנס לפרוטוקול על-ידי סגן שר האוצר.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 2 על הסתייגותו של שר האוצר.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 37 בעד סעיף 1 – 12 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: עכשיו ההצבעה על הסתייגות מס' 1, לפי נוסח הוועדה.

מאיר שטרית: הצבעה על סעיף 1, לא על ההסתייגות.

אורי מקלב: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: ובעד זה הצביעו 12 וארבעה התנגדו.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שההסתייגויות – – –

מוחמד ברכה: לא, לא, זה היה – – –

מאיר שטרית: – – –

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: אז מי שרוצה להוריד, אפשר להוריד את – – – עכשיו אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 2 של שר האוצר.

דוד רותם: זו היתה ההצבעה.

אורי מקלב: לא, זו היתה על הסתייגות מס' 1, כפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר – – –

מאיר שטרית: אתה אמרת – – – תצביע פעם נוספת – – – –

אורי מקלב: אוקיי, אז אני – כדי למנוע אי-הבנות.

אורי מקלב: אנחנו עשינו הצבעה אחת על שם החוק והוא התקבל.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו נעבור מההתחלה להצבעה על הסתייגות מס' 1 – אין הסתייגות, אבל אנחנו נוסיף – על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

דוד רותם: על מה אתה מצביע?

אורי מקלב: על הסתייגות מס' 1.

קריאות: אין הסתייגות.

אורי מקלב: סליחה, על סעיף מס' 1 ללא הסתייגות, כפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: עכשיו זה ברור.

אורי מקלב: בבקשה, חברים, הצבעה.

אורי מקלב: מצביעים מחדש.

אורי מקלב: הצבעה מס' 38 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 24, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שסעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף 2, ולסעיף 2 יש התנגדות של שר האוצר.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגותו של שר האוצר.

אורי מקלב: הצבעה מס' 39 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 5 נמנעים – אין ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 2 נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 18.

אורי מקלב: מתנגדים – 5, ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שההסתייגות לסעיף 2 התקבלה.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו, בבקשה, מצביעים על סעיף 2 כולל ההסתייגות.

אורי מקלב: חברים, על סעיף 2 כולל ההסתייגות.

אורי מקלב: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 19.

אורי מקלב: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שסעיף 2 אושר, כולל ההתנגדות של שר האוצר.

אורי מקלב: אדוני, יושב-ראש הוועדה, התקבלה ההסתייגות, אפשר לעבור לקריאה שלישית?

דוד רותם: – – –

אורי מקלב: אנחנו עוברים עכשיו, בבקשה, לקריאה שלישית.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 41 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שחוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21), התשע"ב–2012, אושר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: חבר הכנסת זאב בילסקי, בבקשה, מן הצד, לפתוח את המיקרופון, בבקשה.

אורי מקלב: תודה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, בשם דב חנין ובשמי, אנחנו רוצים קודם כול להודות לכל חברי הכנסת שהצביעו.

זאב בילסקי: זאת הצעת חוק ערכית, חשובה מאוד, שמדברת על אנשים שבאים לבקש עבודה ונדחים למעשה מסיבות של גיל.

זאב בילסקי: ולכן התיקון הזה היה חשוב מאוד.

זאב בילסקי: אנחנו שנינו רוצים להודות לחבר הכנסת דודו רותם על הסבלנות שהוא גילה ועל המהירות.

זאב בילסקי: וזה שהוא דאג שהחוק הזה יעלה, וזה שאנחנו דאגנו שהחוק לא יעלה כשדודו רותם היה בחוץ-לארץ, כי הוא חשב שאנחנו נצליח להסתדר עם ההסתייגות.

זאב בילסקי: אבל זה שהתפשרת, דודו רותם, זה פשוט פלא, אני לא האמנתי בחיים שלי שאתה תתפשר עם הממשלה, ואנחנו מודים לך על זה, כי אחרת החוק לא היה עובר.

זאב בילסקי: ובכלל, זה חוק אחרון שאני מעביר אתך בכנסת הזאת, דודו, זה היה תענוג בשבילי לעבוד אתך.

זאב בילסקי: אני מודה לך מאוד ומאחל לך שתוציא עוד הרבה חוקים מתחת ידך.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

אורי מקלב: [מס' כ/452; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 27814; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: ואנחנו, אם כך, נעבור להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 11), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, כרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

קריאה: פקודת המכרות?

אורי מקלב: כן, פקודת המכרות (תיקון מס' 11).

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד היושב-ראש – –

אורי מקלב: כן, בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: – – כנסת נכבדה, אי-אפשר לקבל ריכוז של חברי הכנסת, כולם כבר מדברים על ממשלת האחדות.

דוד רותם: איזו ממשלה?

דוד רותם: אחדות של מי?

כרמל שאמה-הכהן: תגיע בשעה 00:20 לישיבת סיעת הליכוד, תשמע.

דוד רותם: עושים צחוק מעבודה.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד היושב-ראש, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 11), התשע"ב–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: מטרת הצעת החוק שהוגשה על-ידי קבוצת חברי הכנסת, ובראשם חברי הכנסת אוריאל לין ויריב לוין, היא להתמודד עם תופעת החציבה הבלתי-חוקית – – –

אורי אריאל: אוריאל לין – – –

כרמל שאמה-הכהן: כן, השעון.

כרמל שאמה-הכהן: השעון.

כרמל שאמה-הכהן: העומס.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתנצל, חבר הכנסת אורי אריאל, זה בגלל השעה.

אורי אריאל: – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני אחזור על הפסקה מתחילתה.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע כמה התאמצת כדי שהצעת החוק הזאת תהפוך לחוק גמור בספר החוקים, ומגיע לך שאחזור.

כרמל שאמה-הכהן: מטרת הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, שהוגשה על-ידי קבוצת חברי כנסת, ובראשם חברי הכנסת אורי אריאל ויריב לוין, היא להתמודד עם תופעת החציבה הבלתי-חוקית, ואני מודה להם על יוזמתם החשובה.

כרמל שאמה-הכהן: לפי פקודת המכרות כנוסחה היום, כל פעולה של חציבה טעונה רשיון לחיצוב מאת המפקח על המכרות במשרד האנרגיה והמים, וחציבה בניגוד להוראות אלה היא עברה פלילית חמורה, שלצדה חמש שנות מאסר או קנס בסכום השווה היום ל-904,000 ש"ח.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אני מתנצל, אדוני.

אחמד טיבי: ההערה שלך היתה – – –

כרמל שאמה-הכהן: כדי לפגוע בתמריץ הכלכלי לסחור בחומרי חציבה שנחצבו שלא כדין, מוצע להטיל אחריות גם על מי שמקבל לידיו חומר חציבה, בין שרכש את החומר ובין שלאו, ובלבד שהוא עושה במסגרת עיסוקו שימוש בחומרי חציבה, ובכלל זה מסחר או הובלה.

כרמל שאמה-הכהן: לפי המוצע, אדם כאמור לא יקבל לידיו חומר חציבה, אלא אם כן קיבל העתק של רשיון לחיצוב בתוקף וכן תעודת משלוח הכוללת פרטים אלה: שם המחצבה ומקבל חומר החציבה, מועד קבלת החומר, סוג החומר וכמותו וכן היעד שאליו יועבר.

כרמל שאמה-הכהן: הוראות אלה יחולו רק על העברת חומר חציבה אל מחוץ לשטח המחצבה כפי שהוא מסומן ברשיון לחיצוב.

כרמל שאמה-הכהן: בשל עבירה על האיסור האמור, מוצע לקבוע עונש של שישה חודשי מאסר או קנס בסכום השווה היום ל-75,300 ש"ח.

כרמל שאמה-הכהן: כן מוצע לקבוע אחריות נושא משרה בתאגיד לגבי ביצוע עבירה זו על-ידי עובד התאגיד.

כרמל שאמה-הכהן: בעת הכנת הצעת החוק לקריאות השנייה והשלישית, החליטה ועדת הכלכלה ליתן מענה לטענת בעלי המחצבות, ולפיה במקרים שבהם פוקע תוקפו של הרשיון לחיצוב שבידם והוא לא מחודש בעיקר בשל סיבות ביורוקרטיות, עלול האיסור המוצע למנוע העברה או מכירה של חומר חציבה שנחצב בעת שהרשיון עמד בתוקפו.

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם לכך, הוחלט לאפשר העברה או מכירה של חומר חציבה כאמור גם כשהרשיון לחיצוב אינו בתוקף, ובלבד שמי שמעוניין לקבלו יידרש לקבל, במקום העתק של רשיון בתוקף, העתק של אישור מיוחד שייתן המפקח על המכרות, המעיד כי חומר החציבה שבו מדובר אכן נחצב כשהרשיון עמד בתוקפו.

כרמל שאמה-הכהן: אישור זה יינתן בהסתמך על מפת מדידה מתאימה שיעביר בעל המחצבה למפקח על המכרות, ותוקפו יהיה שישה חודשים לפחות ולא יותר משנה.

כרמל שאמה-הכהן: שר האנרגיה והמים הגיש הסתייגות לעניין תוקף האישור, המבקשת לקבוע כי המפקח על המכרות יקבע את תקופת תוקפו של האישור לפי שיקול דעתו.

כרמל שאמה-הכהן: אני סבור שאין לקבל הסתייגות זו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית ולדחות את ההסתייגות.

איתן כבל: אפשר לדחות את ההצבעות על ממשלת האחדות?

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, זה אחרי 02:00, מר כבל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אורי מקלב: אתה מבקש לדחות את – – –?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אורי מקלב: אוקיי, רבותי, אנחנו אם כך ניגש להצבעה.

אורי מקלב: להצעת החוק הזו יש הסתייגות לסעיף 1, של שר האנרגיה והמים עוזי לנדאו.

אורי מקלב: אנחנו ניגש להצבעה.

אורי מקלב: השר הרשקוביץ נמצא?

אורי מקלב: אוקיי, אז אם כך אנחנו עוברים להצבעה.

אורי מקלב: ההצבעה הראשונה היא על שם החוק כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה – מי בעד שם החוק כנוסח הוועדה?

אורי מקלב: הצבעה מס' 42 בעד שם החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע ששם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור אל סעיף 1, אל הסתייגותו של שר האנרגיה והמים.

קריאה: אין שר.

אורי מקלב: אם כך, אני רואה – לפני שאנחנו ניגש להצבעה – שאין שר.

אורי מקלב: ואם אין שר, אז אנחנו לא נוכל להצביע על ההסתייגות, וההסתייגות אם ככה לא קיימת.

אורי מקלב: אם ככה, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח – – –

קריאה: שנייה, הנה השר.

אורי מקלב: לא, זה לא נקרא שיש שר.

אורי מקלב: אין שר.

אורי מקלב: אם ככה אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 43 בעד סעיף 1 – 10 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורי מקלב: אז אם ככה, סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: עשרה בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לסעיפים 2–5.

אורי מקלב: אין הסתייגות.

אורי מקלב: מי בעד סעיפים 2–5 כנוסח הוועדה?

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 44 בעד סעיפים 2–5 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2–5 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 12, אין נמנעים ואין מתנגדים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שסעיפים 2–5 התקבלו כנוסח הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה לקריאה שלישית.

אורי מקלב: מי בעד? מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 45 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 11), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 11), התשע"ב–2012, התקבלה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012 – – –

אורי אריאל: – – –

אורי מקלב: בבקשה, אדוני, אם אתה רוצה לברך לפני שאנחנו ניגש להצעת החוק הזו.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שאמה.

אורי אריאל: אני מבקש להודות לכל צוות הוועדה.

אורי אריאל: זה צוות גדול וחשוב.

כרמל שאמה-הכהן: שהגיע בפגרה לאשר.

אורי אריאל: שהגיע לדיון מיוחד בפגרה כדי שנוכל להעלות את זה היום.

אורי אריאל: ואני רוצה במיוחד להודות לעמותת "ירוק עכשיו", שהובילה את החוק הזה, יזמה אותו, ליוותה אותנו והביאה אותו עד הלום.

אורי אריאל: אני מקווה שיהיו להם עוד הרבה רעיונות, ל"ירוק עכשיו", ובעזרת השם, נעשה את הארץ יותר ירוקה.

אורי אריאל: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי מקלב: [מס' כ/413; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 23708; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה וקריאה שלישית – כולל לוח התיקונים.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה כרמל שאמה-הכהן.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: כרמל שאמה-הכהן, בבקשה.

קריאה: – – –

אורי מקלב: כן, כן, בבקשה, שירותי תעופה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם הצעת חוק שהיא מהפכנית במובן הצרכני שלה לא פחות מהמהפכה שעוברת כרגע – –

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – ההסכמה על פיזור הכנסת, שלאט-לאט הופכת למשהו אחר – הצעת החוק הזאת היא מהפכנית לא פחות, אבל בתחום הצרכני.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בהצעת חוק מבורכת, שאף שהיא הצעתו של חבר הכנסת – – –

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, מה הטעם להמשיך בכל הפארסה הזאת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, הנני להודיעך שהכנסת יותר גדולה מכל שאר המרכיבים, כי היא היחידה שמייצגת את הריבון, שהוא אזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ואני, יחד עם חבר הכנסת ברכה, יחד עם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יחד עם חבר הכנסת מקלב, יחד עם חבר הכנסת אופיר אקוניס ועם מג'אדלה, היום קבענו את סדר-היום, ואנחנו נקיים את סדר-היום.

ראובן ריבלין: אם יבקשו סיעות הבית שאנחנו נפסיק את הישיבה – לא נתבקשנו.

ראובן ריבלין: אני ממשיך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, דרך אגב, אני מוכרח לומר לך שאני וברכה כבר ישבנו פה בישיבות שהיו יותר ארוכות.

ניצן הורוביץ: – – –

ראובן ריבלין: הכנסת רוצה לייצר חוקים והיא מייצרת חוקים מצוינים הלילה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, לא נתפלא שיש – – –

ראובן ריבלין: אין ספק.

ראובן ריבלין: אין ספק.

ראובן ריבלין: אני ציינתי זאת, חבר הכנסת ברכה, כשציינתי את הצעת החוק שלך כראשונה שאינה צמודה, ואתה דאגת לומר לי שאינה צמודה.

ראובן ריבלין: היא עומדת בפני עצמה והיא עברה בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: אם לא תהיה קריאה ראשונה, תצטרך לעבור קריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: ההצעה שלך עומדת בפני עצמה, יש לה רק בעיה קטנטנה וזה לקבל 61 חברים בקריאה השלישית.

ראובן ריבלין: זה הכול.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין על מה ההתרגשות, הרי בין שהכנסת מתפזרת ובין שתקום ממשלת אחדות, הצעת החוק של חבר הכנסת אחמד טיבי בדבר ביטול ופיצוי בטיסות, שהיא מהפכה – –

ראובן ריבלין: היא חשובה ביותר.

כרמל שאמה-הכהן: – – היא חשובה והכרחית.

ראובן ריבלין: היא האחדות הישראלית האמיתית.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

ראובן ריבלין: הנה, לא אמרתי "אחדות לאומית", אמרתי "אחדות ישראלית", חבר הכנסת טיבי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכבד, כאמור, להציג בפניכם את הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק, שהיא פרי יוזמתם המבורכת והחשובה של חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת, נועדה להעניק פיצוי וסיוע לנוסע שהונפק לו כרטיס טיסה וטיסתו בוטלה או שחל שינוי בתנאי כרטיס הטיסה, מסיבות שונות שאינן תלויות בו.

כרמל שאמה-הכהן: כאן אדגיש שמדובר בחוק המוצע בכרטיסי טיסה, ונכללים גם כרטיסים המוזמנים ומונפקים במסר אלקטרוני – האינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: ביטול טיסה או שינוי כאמור עלול להביא לא אחת להמתנה ממושכת בשדה התעופה, להוצאות כספיות ולעוגמת נפש רבה, ומותיר את הנוסע ללא סיוע בזמן אמת וללא פיצוי הולם בשל שיבוש תוכניותיו.

כרמל שאמה-הכהן: כמי שנתקע פעם עם משפחתו כמעט 24 שעות בשדה התעופה באנטליה, אני אומר לך שאין פיצוי שיכול לפצות, במיוחד כשזה עם ילדים.

כרמל שאמה-הכהן: חשוב לציין כי ההצעה מבוססת ברובה על תקנות של האיחוד האירופי, הקובעות כללי מסגרת שחלים במדינות האיחוד לעניין פיצוי וסיוע לנוסעים בשל סירוב להטיס נוסע בטיסה, ביטול טיסה או עיכוב בהמראתה.

כרמל שאמה-הכהן: ואולם, במהלך דיוני ועדת הכלכלה בהצעת החוק, ערכנו שינויים לא מעטים כדי להתאים את ההסדר המוצע הן לדין הישראלי והן לתנאים הייחודיים שבהם פועל ענף התעופה הישראלי, תוך מתן הקלות לחברות התעופה הישראליות, שכתוצאה מהן צומצמו במידת מה זכויות הנוסע הישראלי לעומת מקבילו האירופי.

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם להצעת החוק, מוביל אווירי, המכונה בחוק "מפעיל טיסה", או מארגן טיסות שכר, יחויב להעניק הטבות לנוסע שהונפק לו כרטיס טיסה, כפי שאפרט מייד, אם התקיימה לגבי הטיסה אחת הנסיבות – "עילות מזכות" בלשון החוק המוצע – שגרמו לשיבוש תוכניות הטיסה של הנוסע, והן: סירוב להטיס את הנוסע, לרבות בשל רישום יתר; ביטול הטיסה; שינוי במועד הטיסה, דהיינו, הקדמה או איחור במועד המראתה של הטיסה; וכן העברת הנוסע למחלקת שירות ברמה נמוכה יותר מזו הנקובה בכרטיס הטיסה שהונפק לו.

כרמל שאמה-הכהן: לפי המוצע, אדוני היושב-ראש, ההטבות יכללו שירותי סיוע, שהם מזון ומשקאות, שירותי לינה, אם נדרשת שהייה של לילה או יותר, הסעה למקום הלינה ושירותי תקשורת; "השבת תמורה", שהיא החזר כספי בסכום ששולם בעד כרטיס הטיסה או כרטיס טיסה חלופי – כלומר לא ניתן יהיה לקבל את שתי ההטבות גם יחד; וכן פיצוי כספי.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מוצע לקבוע כי זכאותו של נוסע להטבות תהיה מותנית בכך שהתייצב במועד בשדה התעופה, כמפורט בהצעת החוק, למעט במקרה של ביטול טיסה.

כרמל שאמה-הכהן: נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, וכדי להתמודד עם התופעה של הנפקת כרטיסי טיסה לטיסות פיקטיביות שלא היו אמורות להתקיים כלל, מוצע לקבוע איסור על הנפקת כרטיסי טיסה לטיסה שרשות שדות התעופה, שהיא הגורם המופקד על כך, לא אישרה מראש את מועד המראתה ובשל כך הטיסה לא היתה אמורה להמריא באותו מועד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת הנכבדים, אין פה מליאה ומליאה זוטא.

ראובן ריבלין: יש מזנון, ומי שרוצה לדבר ילך למזנון.

ראובן ריבלין: פה אנחנו נקיים ישיבות רציניות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי היחס לדינים אחרים, מוצע לקבוע כי הוראות החוק המוצע לא יגרעו מהוראות כל דין, ובכלל זה מזכותו של נוסע לפיצוי לפי דין אחר, בכפוף, כמובן, לדין הכללי, הקובע כי לא ניתן לקבל כפל פיצוי בשל אותה עילה.

כרמל שאמה-הכהן: כדי למנוע פרשנות אחרת החליטה הוועדה לקבוע במפורש כי נוסע שקיבל הטבה כלשהי לפי דין זר לא יוכל לקבל הטבה מאותו סוג שקיבל כאמור, בשל אותה עילה, גם לפי החוק המוצע.

כרמל שאמה-הכהן: בנושא זה אציין עוד כי הצעת החוק אינה עומדת בסתירה להוראות הקבועות באמנות ורשה ומונטריאול, שעוגנו בדין הישראלי באמצעות חוק התובלה האווירית, התש"ם–1980.

כרמל שאמה-הכהן: עיקרון זה נקבע גם בפסיקת בית-המשפט של האיחוד האירופי.

כרמל שאמה-הכהן: בנושא האכיפה – כפי שקורה לא אחת בהליכי חקיקה, שהם פרי של פשרה בסופו של דבר, נאלצנו לקבל את עמדת הממשלה ולא לקבוע הוראות עונשיות.

כרמל שאמה-הכהן: ואולם, הוועדה החליטה לאפשר לנוסע לקבל בבית-המשפט פיצויים לדוגמה, שאינם תלויים בנזק, בסכום שלא יעלה על 10,000 ש"ח, אם התקיימה עילה מזכה ומפעיל הטיסה או המארגן סירב ביודעין להעניק לאותו נוסע הטבה בשל אותה עילה.

כרמל שאמה-הכהן: שר המשפטים הגיש הסתייגות לסעיף זה, המבקשת לאפשר קבלת פיצויים לדוגמה רק במקרה של טיסות פיקטיביות.

כרמל שאמה-הכהן: אני סבור כי לא ראוי להותיר חקיקה צרכנית כה חשובה ללא אמצעי אכיפה יעילים.

כרמל שאמה-הכהן: בעניין זה אציין גם כי לפי התקנות האירופיות, על כל מדינה באיחוד האירופי להקים גוף אכיפה מיוחד לשם הבטחת זכויות הנוסעים.

כרמל שאמה-הכהן: משלא נקבעו כל מנגנוני אכיפה, יש לאפשר לנוסעים, לכל הפחות, לממש את זכויותיהם באמצעות "אכיפה עצמית", כלומר פיצויים לדוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: מכל הטעמים שפירטתי, אני מבקש לדחות – חברים, אבקש לדחות את הסתייגותו של שר המשפטים.

ראובן ריבלין: הואיל ושר המשפטים אינו פה, ואין שר שאומר לי שהממשלה מבקשת להצביע על ההסתייגות, אלא אם כן השר הרשקוביץ יבוא ויאמר לי: אני מבקש להצביע על ההסתייגות – אני רוצה לדעת מיושב-ראש הוועדה אם הוא ממליץ לקבל את ההסתייגות – – –

כרמל שאמה-הכהן: לדחות את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: לדחות את הסתייגות משרד המשפטים.

ראובן ריבלין: אתה יכול לומר להצביע, ואני אצביע.

כרמל שאמה-הכהן: לא, משרד המשפטים – – –

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא, היה דיון היום.

כרמל שאמה-הכהן: אני אעדכן אותך ואת החברים.

כרמל שאמה-הכהן: היה דיון היום בשעה 18:00 בוועדת הכנסת עם נציג משרד המשפטים.

כרמל שאמה-הכהן: היו צריכות פה הסכמות לכל דבר בשל לוח הזמנים, והוא משך את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: אה, אז ההסתייגות נמשכה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, היה רוב בוועדה.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: השר הרשקוביץ, אז אתה לא מבקש להצביע על ההסתייגות, כי מה שאומר – ומקובלת עליך הודעתו של יושב-ראש הוועדה, שהממשלה חזרה בה מהסתייגותה והסירה אותה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, יש הסתייגות אחת שאתם ממליצים לקבל ולאחר מכן לאשר את החוק עם ההסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, עוד לא סיימתי.

כרמל שאמה-הכהן: כדי להבטיח כי תהיה לנוסעים כתובת ראויה לפניות בשדה התעופה לצורך מימוש זכויותיהם לפי הצעת החוק, מוצע לקבוע כי מנהל רשות התעופה האזרחית לא ייתן היתר הפעלה למובילים אוויריים ולמארגני טיסות השכר, אלא אם כן התחייבו למנות נציג מטעמם לצורך זה, שיהיה נוכח בשדה התעופה שלוש שעות לפחות לפני מועד ההמראה.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, ועדת הכלכלה קיימה דיונים ממושכים בהצעת החוק המונחת בפניכם כדי להגיע להסדר מאוזן שיבטיח את זכויות הנוסעים בתחבורה האווירית בלי לפגוע יתר על המידה במובילים האוויריים ובמארגני טיסות השכר.

כרמל שאמה-הכהן: התוצר שאליו הגענו היא הצעת חוק צרכנית מהמעלה הראשונה, שקבלתה תעמיד את ישראל בשורת המדינות המתוקנות בעולם מבחינת ההגנה על זכויות הנוסעים בתחבורה האווירית.

כרמל שאמה-הכהן: אני מברך שוב את חבר הכנסת אחמד טיבי – וזה נדיר שאני מברך את חבר הכנסת אחמד טיבי – על יוזמתו האזרחית, שמשרתת את כל אזרחי ישראל – יהודים, ערבים, חרדים, חילונים – ומבקש מכם לדחות את כל ההסתייגויות ולהצביע בעד הצעת החוק, חוץ מההסתייגות של חבר הכנסת אחמד טיבי, בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ראובן ריבלין: כלומר, גם אתה רוצה להעביר חוק וגם שיקבלו הסתייגות שלך.

ראובן ריבלין: ליצור שני תקדימים שלא היו בכל תולדות הכנסת.

ראובן ריבלין: שגם יקבלו הסתייגות שלך וגם יאשרו את החוק שלך.

אחמד טיבי: שלא יבינו אותך לא נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כן, הוא הסתייג מהחוק כי לא היה רוב להעביר את הרצון שלו בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: כדי לא לעכב את תהליכי החקיקה הוא הגיש הסתייגות – –

ראובן ריבלין: כך יהיה שלום במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: כך.

ראובן ריבלין: שאנחנו נוכל לדבר אחד עם השני.

כרמל שאמה-הכהן: – – ולאט-לאט הוא ריכך את עמדת הממשלה, עד שהיום הממשלה אמרה לו: חופש הצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: ואני חושב שהעמדה של חבר הכנסת אחמד טיבי היתה נכונה.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בעיכוב נוסעים עקב עיכוב ביטחוני, והסעיף שרצה חבר הכנסת אחמד טיבי, והוועדה חשבה לנכון, למרות התנגדות הממשלה, בתמיכת ישראל חסון – לשעבר, כמובן, ראש השב"כ – אמר דבר כזה: אם נוסע עוכב בשל בידוק ביטחוני ופספס את הטיסה, והוא שיתף פעולה עם הבודקים ומסמכיו היו תקינים, והוא הגיע שלוש שעות לפני הטיסה, כלומר הוא עשה הכול טיפ-טופ ופספס את הטיסה, ולא מצאו שום פגם או חשד ממשי ביטחוני להעלותו על המטוס, הוא יהיה זכאי לפיצויים.

כרמל שאמה-הכהן: יש בסך הכול מקרים בודדים כאלה בשנה.

אחמד טיבי: שבעה.

כרמל שאמה-הכהן: הפיצוי ממש קבוע בחוק: כרטיס טיסה ולינה.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר באלפי שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: זה סיפור מאוד זניח.

ראובן ריבלין: דרך אגב, לחברת התעופה יש ביטוח על זה, אלא אם כן יש פה דבר שיכול להיות שחברת הביטוח לא משלמת כי זה – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בסכומים מאוד זניחים, אבל העיקרון הוא שאדם, אזרח, שעבר בדיקה מהכורח של נסיבות החיים שלנו כאן, אבל יצא שהבדיקה היתה רק לצורך הבדיקה, מהחשש, ופספס את טיסתו – לא רק עבר את עוגמת הנפש – – –

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שאני הייתי מצביע אפילו אם הקואליציה לא היתה מרשה לי.

כרמל שאמה-הכהן: בהתחלה הממשלה עמדה על רגליה האחוריות והכריחה את הוועדה – איימה בהתנגדות לחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו חשבנו כמעט כולנו, למעט חברת כנסת אחת בוועדה, שההצעה של חבר הכנסת אחמד טיבי היא נכונה וראויה, ואני שמח שהוא הצליח לשכנע את הממשלה.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אחמד טיבי, פעולות כאלה יביאו את השלום.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני מסכים עם אדוני, יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: ובכן, קודם כול אנחנו לא מנמקים את ההסתייגויות, בהסכמה, ואנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: ואנחנו נצביע על ההסתייגויות, כולל לוח התיקונים, לפי הצעת הוועדה ולפי הצעתה אנחנו ככה – אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: קודם כול נצביע על שם החוק וסעיפים 1–4 ועד בכלל.

כרמל שאמה-הכהן: אבל, אדוני היושב-ראש, למען הזהירות אני מציע – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, תדבר מהצד.

כרמל שאמה-הכהן: לאור ההערה שקיבלתי מהיועצת המשפטית של הוועדה, למען הזהירות, אף שהדבר לי ברור, אבל ברגע שהוא לא ברור לכולם, אני מציע שכן נצביע על ההסתייגות של שר המשפטים כי הוא לא נמצא פה להבהיר את עמדתו.

כרמל שאמה-הכהן: נציגו, כפי שזכור לי בוועדת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: שר המשפטים, נצביע על הסתייגותו אם השר יבקש ממני זאת, אלא אם כן – – –

כרמל שאמה-הכהן: אלא אם כן הוא מוותר.

ראובן ריבלין: אלא אם כן תאמר לי היועצת המשפטית שיושב-ראש הוועדה יכול לבקש ממני להצביע על הסתייגות בלי הצורך – לא, רק השר.

כרמל שאמה-הכהן: רק השר.

ראובן ריבלין: השר הרשקוביץ, אתה מבקש ממני להצביע גם על ההסתייגות של משרד המשפטים?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אז להצביע ולדחות אותה.

ראובן ריבלין: זה אנחנו נעשה – אחרי ששמענו אנחנו נחליט אם אנחנו מצביעים בעד או נגד, אבל אנחנו נצביע עליה.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שחברי הכנסת גיבשו את עמדתם.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), ואנחנו מצביעים על שם החוק וסעיפים 1–4 ועד בכלל.

ראובן ריבלין: מי בעד השם וסעיפים 1–4, כנוסח הוועדה, יצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 46 בעד סעיפים 1–4 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק וסעיפים 1–4 אושרו כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 5, אנחנו מביאים עכשיו להצבעה את ההסתייגות של חברי הכנסת אחמד טיבי וחנא סוייד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה ממליץ להצביע בעד ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אחמד טיבי וחנא סוייד לסעיף 5 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי – חבר הכנסת סוייד לא נמצא פה – אם התקבלה ההסתייגות שלך אתה לא צריך את החלופין.

ראובן ריבלין: מסיר.

ראובן ריבלין: אני צריך לשאול אותו.

ראובן ריבלין: יכול להיות שחבר הכנסת טיבי רוצה ליצור שלושה תקדימים בבת-אחת.

אחמד טיבי: אני מסתפק בשניים.

ראובן ריבלין: בצדק.

ראובן ריבלין: לכן, יש לנו הסתייגות שנתקבלה לסעיף 5, שכן 15 הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני עכשיו אצביע – האם אדוני יושב-ראש הוועדה מסכים שאני אצביע על סעיף 5 כולל ההסתייגות?

ראובן ריבלין: אם כן, אני מצביע על סעיף 5 לא כהצעת הוועדה, אלא סעיף 5 כולל ההסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: סעיף 5, כולל ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 48 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 5 עבר עם ההסתייגות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נא להצביע על סעיפים 6–9 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 49 בעד סעיפים 6–9 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 6–9 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 6–9 ועד בכלל עברו לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו בסעיף 10.

ראובן ריבלין: עומדת לפנינו הסתייגותה של הממשלה על-ידי שר המשפטים יעקב נאמן, אשר נתבקשתי להצביע עליה על-ידי השר הרשקוביץ.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: עדיין אני לא מצביע על הסעיף.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: ההסתייגות – כולל לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: אם ההסתייגות לא תתקבל אין גם לוח תיקונים, נכון?

ראובן ריבלין: קודם כול צריכה להתקבל ההסתייגות, ואז אני אדבר על לוח התיקונים, כי אם לא מתקבלת ההסתייגות, גם לא מתקבל לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: לכן, יש לי קושי לומר על דבר שגם יש לי הרגשה שלא יעבור, לדבר גם על לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: אם תתקבל ההסתייגות, אנחנו גם נאמץ את לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד הסתייגותו של שר המשפטים – יצביע.

ראובן ריבלין: מי שנגד – יצביע נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 50 בעד ההסתייגות – 1 נגד – 18 נמנעים – אין ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 10 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אחד בעד, השר יצחק כהן, 18 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותה של הממשלה על-ידי שר המשפטים לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ולכן אנחנו נצביע על סעיף 10 לפי הצעת הוועדה, הצעה שאין בה לוח תיקונים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על סעיף 10 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 51 בעד סעיף 10, כהצעת הוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, התקבלה הסתייגות, הסעיפים אושרו בקריאה שנייה עם ההסתייגות.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש שאני אצביע על החוק שנתקבל בצירוף ההסתייגות בסעיף 5 בקריאה שלישית?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

ראובן ריבלין: אכן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), שעברה בקריאה שנייה, בקריאה שלישית לפי נוסח הוועדה וההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 52 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: רבותי, לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: לא להפריע.

ראובן ריבלין: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אחמד טיבי, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: של חבר הכנסת טיבי וחבר הכנסת סוייד, לא? יושב-ראש הוועדה יברך, ולאחר מכן ניתן לחבר הכנסת אחמד טיבי את הכבוד המגיע לו.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, אני לא אגזים אם אומר שזו הצעת החוק המסובכת והמורכבת ביותר לדיונים ולניסוח שעברה בוועדת הכלכלה, לדעתי, בקדנציה הזאת, ומגיע יישר כוח גדול – אני אמרתי, עשרות שעות, אני חושב, באחד הנאומים הקודמים שלי; על מאות שעות רק של ניסוח, ועל עשרות שעות רבות של דיונים ועוד עשרות שעות רבות של הכנות לדיונים – לצוות ועדת הכלכלה, וכמובן, בראשות היועצת המשפטית אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, שללא ההתגייסות שלה בשל חשיבות החוק – הרי חשבנו שהכנסת או-טו-טו מתפזרת, ומדובר בהצעת חוק פרטית, ולא יכולנו להשאיר אותה באוויר.

כרמל שאמה-הכהן: והתוקף שלה – ב-16 באוגוסט היא נכנסת לתוקף, כלומר בשיא הטיסות של הקיץ הקרוב.

כרמל שאמה-הכהן: ולכן אתי, שהיא גם שליחת ציבור אמיתית, מתחושת השליחות, יחד עם צוות הוועדה בראשות המנהלת לאה ורון, זירזו כל מהלך ולא ויתרו יחד עם זאת על היסודיות ועל המורכבות, וכמובן, יחד עם שאר צוות הוועדה, עם הרכזת הבכירה עידית ועם עוזרי, הגיעו לכלל תוצאה מבורכת, שהצעת החוק העוד-יותר מבורכת של חבר הכנסת טיבי, הופכת עכשיו לחוק בספר החוקים של מדינת ישראל, לתפארת כנסת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה ולצוות ועדת הכלכלה המיומן, המסור והטוב.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אני אמשיך את הישיבה.

ראובן ריבלין: אמרתי ליושב-ראש הקואליציה ולכל מי שרוצה: אם הם מבקשים, בגלל ישיבות סיעה, שאני אעשה הפסקה – אם לא, נמשיך בסדר-היום.

ניצן הורוביץ: אבל אין בחירות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, יש לי סדר-יום שאושר על-ידי הנשיאות.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לבטל דבר שאושר על-ידי הנשיאות.

ניצן הורוביץ: הנסיבות השתנו.

ראובן ריבלין: נכון, רק לא הודיעו לי עליהן.

ראובן ריבלין: אם יודיעו לי על שינוי הנסיבות, וכולם יבקשו שאדחה את הדיון למחר בבוקר, אני אדחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ מוחה, ואני שומע, רק מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: אגב, היו ימים שבכנסת עבדו עד שעות מאוחרות.

ניצן הורוביץ: זאת לא עבודה.

ראובן ריבלין: אין לי טענה קלה שבקלות לעבודתו של חבר הכנסת ניצן הורוביץ, אבל אני ואחמד טיבי כבר ישבנו פה לילות שהיו הרבה יותר ארוכים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, הבמה לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: האמת היא שאני נרגש לאחר כמעט שלוש וחצי שנים של דיונים קדחתניים, על עליות ומורדות, עם דיונים, ואני לא מכיר הצעת חוק אחרת שהעברתי או אחרים העבירו עם כאלה תסבוכות ומורכבויות.

אחמד טיבי: יישר כוח ליושב-ראש הוועדה.

אחמד טיבי: עם כל חילוקי הדעות הפוליטיים, האידיאולוגיים, שיש לי עם חבר הכנסת כרמל שאמה, יושב-ראש ועדת הכלכלה, יושרה והגינות אלה דברים חשובים, וחבר הכנסת כרמל שאמה, אף שהוא איש ימין, קואליציה, אני אופוזיציה, אנחנו חלוקים באופן תהומי בנושאים רעיוניים, בנושא הזה הוא התנהג באופן המקצועי ביותר, שם מול עיניו את האינטרס הציבורי של הצרכן, של האזרח הישראלי, שמגיע לשדה התעופה, מעוכב, מושפל, נפגע, ועשה לילות כימים, במיוחד הישיבה האחרונה, שנמשכה 12 שעות – 12 שעות האיש הזה ניהל את הישיבה, ולצדו צוות מהטובים שיש בכנסת.

אחמד טיבי: אני מברך אותך שיש אנשים שעובדים בכנסת – היועצת המשפטית אתי בנדלר – –

ראובן ריבלין: אני מתברך באנשים האלה.

אחמד טיבי: – – אני אסיר תודה על כל ההשקעה, על כל העבודה שלך, על הסובלנות שגילית, כלפי, לפחות גם, והנדנודים הרבים.

אחמד טיבי: לאה היקרה, מנהלת הוועדה – – –

ראובן ריבלין: לאה ורון, שהיא יקרה.

אחמד טיבי: לאה ורון, שהיא מוסד כאן בכנסת.

ראובן ריבלין: היא לא רק מוסד בכנסת אלא בהרבה – – –

אחמד טיבי: ולאיתי עצמון, שעשה עבודה נפלאה, ולכל צוות הוועדה.

אחמד טיבי: לעוזרים שלי בכנסת הקודמת, כי זה חוק מהכנסת הקודמת – לרדא, ולעוזר שלי בכנסת הנוכחית, אחמד מוהנא.

אחמד טיבי: אבל הזכירו כאן את היושב-ראש הקודם.

אחמד טיבי: אתה ער, אדוני, שהיו מי שניסו לעצור, כדי להעניש אותי על עמדותי הפוליטיות, את החוק החשוב הזה.

אחמד טיבי: זאת היתה התנהגות קטנונית, שאני לא רוצה לעמוד עליה עכשיו, ברגע הזה.

אחמד טיבי: יש מי שמתגלים כפרלמנטרים רציניים למרות חילוקי הדעות, ויש מי שמתגלים כאנשים קטנוניים.

אחמד טיבי: על כל פנים, אדוני, אני רוצה להודות גם לחברי לסיעה – חבר הכנסת אברהים צרצור, חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: גם עפו אגבאריה השתתף בדיוני הוועדה – –

ראובן ריבלין: אתה מספח אותו לסיעה.

אחמד טיבי: – – כשביקשתי ממנו להגיע, הוא הגיע מייד ועזר.

אחמד טיבי: לכן אני מודה לכולם.

אחמד טיבי: זאת בשורה צרכנית טובה, ובמיוחד, אדוני, זו תשובה לכל אלה שאומרים: מה עושים חברי הכנסת הערבים בכנסת – עבודה שקדנית, מקצועית, של שנים, שבה היו שותפים חברי כנסת רבים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני גאה מאוד על ההישג הצרכני הזה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת אחמד טיבי, ומברך אותו על פרלמנטריות מעולה ועל הצעת חוק שעל אף כל הקשיים – ובעיקר מפאת הגישה שאם חבר כנסת מהסיעות הערביות מגיש חוק, לא צריך לקבל אותו – הנה הביא חוק שהוא מועיל לכל חברי הכנסת ולכל אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך על כך.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נדון בחיים שלנו בכל העת – יהודים, ערבים, ישראלים וכל עמי האזור – אנחנו גם נגיע לשלום אמיתי.

ראובן ריבלין: השלום עובר בגשר של אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: אם יהיה שלום בין אזרחי ישראל, גם יהיה שלום עם כל המדינות השכנות.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/683).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אני נענה לבקשתו של השר יצחק כהן ומקדים עכשיו את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, הובהר לי שלא יהיו נרשמים רבים לקריאה הראשונה אבל אני לא יכול למנוע מכם.

ראובן ריבלין: מי שרוצה, יירשם מייד.

ראובן ריבלין: אני עוד חצי דקה סוגר את הרשימה.

משה גפני: רק הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה, מהצד.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני, כמובן, לא מבקש לעכב את סגן השר יצחק כהן עם החוק החשוב שהוא מביא, זה בסדר.

משה גפני: אני יודע שזה לא מקובל, אבל אנחנו בני אותו מחזור בכנסת, ולא נתקלנו בתופעה כפי שהיא קורית כאן הלילה.

משה גפני: הכנסת יושבת בלילה בדבר לא שגרתי: להעביר חוקים, שלא תמיד הם עוברים כמו שצריך, כי זו שעת לילה מאוחרת, מכורח הנסיבות שהכנסת מתפזרת.

משה גפני: התברר לנו בשעה האחרונה שהכנסת לא מתפזרת; אומנם לא באופן רשמי, לא הודיעו ליושב-ראש הכנסת, לא הודיעו לראשי הסיעות, אבל הכנסת לא מתפזרת.

ראובן ריבלין: כשאמרת "לא הודיעו" – אני מסתייג.

ראובן ריבלין: הודיעו לי.

ראובן ריבלין: לא שאלו להסכמתי או לא, אבל ראש הממשלה דיבר אתי.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אין הודעה פורמלית שמפסיקים את הליך החקיקה.

ראובן ריבלין: גם לא אפסיק.

משה גפני: אבל הליך החקיקה הופסק.

משה גפני: אין תהליך של פיזור הכנסת, ואני לא מביע את דעתי עכשיו על העניין הזה ועל הצורה שזה נעשה.

משה גפני: למה לא להמשיך את דיוני הכנסת מחר?

ראובן ריבלין: אני אסביר לאדוני, כפי שהסברתי קודם, ותחילה אספר לך על סיפורו של עגנון, כי אתה אמרת, לא ראית, לא ראית.

ראובן ריבלין: סיפורו של עגנון "הכנסת כלה" מספר על אבי החתן, ההולך לבקר בבית הכלה.

ראובן ריבלין: בית הכלה הוא בירושלים, בבית רב-קומתי, שחציו יורד במורד ההר, וחציו עולה למעלה, כלומר הוא בנוי ממורד ההר ועד למעלה, ובית משפחת הכלה נמצא למטה.

ראובן ריבלין: לכן צריך לרדת, אדוני השר, אב החתן כדי לבקר את בית הכלה, לרדת במדרגות שיש בהן חושך מהטעם הפשוט שהן נמצאות במעבה ההר ולא יכולים לראות, והאור שם לא תמיד נדלק.

ראובן ריבלין: ואומר עגנון ומספר שהאב יורד וסופר את המדרגות, והוא מחשב שהוא הגיע באמת למדרגה האחרונה, ואז הוא מושיט רגל ורואה שיש מדרגה נוספת, מועד ונופל.

ראובן ריבלין: ואומר עגנון: ללמדך שאין מדרגה שאין נחותה הימנה.

ראובן ריבלין: את זה אמרתי לך רק בתור סיפור, לא חלילה מתוך לבוא ולבקר ביקורת כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: היום פה אני רואה את שני חברי, סגני היושב-ראש, ממלא-מקום היושב-ראש איציק וקנין וחבר הכנסת מוחמד ברכה, ואנחנו ישבנו היום בנשיאות ואמרתי להם שייתכן מאוד שיתקבל חוק פיזור הכנסת.

ראובן ריבלין: הם ביקשו ממני לאשר את סדר-היום המונח לפנינו.

ראובן ריבלין: סדר-היום אושר על-ידי הנשיאות.

ראובן ריבלין: אני לא אכנס נשיאות עכשיו, אלא אם כן יבואו אלי ויאמרו לי: אנחנו מושכים את כל סדר-היום ומבקשים – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי, אבל אני מיוזמתי לא אעשה זאת, מה עוד – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: – – – מה עוד, שאני מניסיוני, כי קראתי את עגנון, יודע שהדרמה שמתחוללת עכשיו – יכולה להיות דרמה נוספת בהמשך הערב.

ראובן ריבלין: ומה יקרה אם פתאום – – –

יצחק וקנין: לא תהיה.

יצחק וקנין: לא יהיו בחירות ב-2012.

יצחק וקנין: אני אומר את זה שבוע ימים.

ראובן ריבלין: אני עכשיו רק עונה לגפני.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לך, כי ייתכן מאוד שפתאום יחליטו שרוצים להצביע על חוק פיזור הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מחויב.

ראובן ריבלין: עד אשר לא ימשכו הממשלה והוועדות את כל החוקים הנמצאים על סדר-היום, מחויב להמשיך בסדר-היום, ואני לא אעשה – אני גם שאלתי אתמול:

ראובן ריבלין: מדוע נעשה ליל שימורים?

ראובן ריבלין: מדוע יש ליל שימורים הלילה הזה?

ראובן ריבלין: לא הבנתי מדוע אי-אפשר לגמור מחר, אם כי אחר כך הבנתי, כאשר ראיתי את גודש הצעות החוק שבאו היום מהוועדות השונות, רק כדי שיספיקו עוד הלילה להגיע – אז הבנתי את ההיגיון לסיים את זה.

ראובן ריבלין: אבל, רבותי, כל בקשותיכם, עד אשר לא יבואו ויאמרו לי, כל מי שהגיש לסדר-היום למזכירת הכנסת, שהוא מושך את זה או מבקש לדחות את זה ליום אחר, אני חייב בהמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: הנה, אתם רואים שגם אני יושב כאן ומשמש כמנהל ישיבות בלי לחשב את השעה ואת המדרגה שממנה ועליה אני דורך.

ראובן ריבלין: רבותי, סגן שר האוצר, השר יצחק כהן, יציג בפנינו את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27).

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הנה, גם מקלב פה.

ראובן ריבלין: הנה, גם הוא יודע.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, שהקדמת את הדיון – – –

ראובן ריבלין: יש ישיבת סיעה.

מירי רגב: זו הצעת חוק שאני שותפה לה והיא חשובה לי.

יצחק כהן: את לא שותפה לה, אבל בסדר, בואי.

ראובן ריבלין: חשוב מאוד.

ראובן ריבלין: חשוב מאוד.

יצחק כהן: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על הצעד האצילי שעשית כשהקדמת את הדיון בהצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה הראשונה את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

יצחק כהן: ההצעה מיישמת הסדר שאליו הגיעו משרדי הביטחון והאוצר בנושא זכויות גמלאי צה"ל.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הערב הוא ערב היסטורי, לא רק בגלל ההתרחשויות האחרונות, אלא גם בגלל הדיון בהצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: אנו באים היום להיטיב את זכויות גמלאי צה"ל באופן משמעותי ולהעניק להם תוספות משמעותיות ביותר בגמלה והטבות נוספות.

יצחק כהן: לאחר משא-ומתן ממושך בין משרד הביטחון למשרד האוצר, שבמהלכו אף נשמעו עמדות הגמלאים בנושא על-ידי משרד הביטחון וצה"ל, גובשה לאחרונה הסכמה בדבר שינוי מנגנון עדכון הקצבה לגמלאי צה"ל, תוך התחשבות במאפייני השירות הייחודיים ובשוני במועד שינוי שיטת ההצמדה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שלפנינו מבוססת על סיכום בין משרד האוצר למשרד הביטחון וצה"ל, שעיקרה כאמור הוא שינוי מנגנון עדכון הקצבאות של גמלאי צה"ל, תוך מתן תוספות לקצבתם.

יצחק כהן: תוספות אלה, אדוני חבר הכנסת בוז'י הרצוג – תוספות אלה, בעיקרו של דבר, וביחס לרוב הדירוגים, תוספות שחיקה בנות 5%–12%, בהתאם למועד הפרישה, ותוספת בגין עלייה במדדים לשנים 2008–2011.

יצחק כהן: נוסף על כך, ואף שמועד שינוי אופן עדכון הקצבה ביחס לגמלאי צה"ל הוא רק בשנת 2012, מוצע, אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק שמונחת לפניכם לשלם לכל גמלאי תוספת הפרשים בעד קצבת חודש יולי 2008 עד חודש דצמבר 2011 בדומה למצב אילו היה מבוצע שינוי שיטת ההצמדה כבר בשנת 2008.

יצחק כהן: יובהר, אדוני היושב-ראש, כי בהתאם להצעת החוק, התוספות האמורות ישולמו גם לשאירים של משרתי הקבע או של גמלאים שלצערנו נפטרו.

יצחק כהן: השר הרשקוביץ, אני כבר מסיים.

יצחק כהן: בנוסף, במסגרת הצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לבצע כמה תיקונים בחוק שירות הקבע, שמטרתם להביא לידי ביטוי את מאפייני השירות הייחודיים.

יצחק כהן: בין השאר, מוצע כי תצומצם תחולת הניכוי בגין קבלת משכורת מקופה ציבורית לגמלאים.

יצחק כהן: ברשותכם, אעמוד על היתרונות הגלומים בשיטות עדכון המשכורת הקובעת לחיוב הקצבה בהתאם לשיעור עליית המדד: המדד הוא אמת מידה כללית, המשקפת את השינוי ברמת המחירים במשק, על כן הוא שומר על ערכה של הקצבה על פני ציר הזמן; עדכון הקצבאות לפי שיעור עליית המדד מצמצם את חוסר הוודאות הגלום בכל הקשור ליכולת לשמור על ערכה של הקצבה באופן רציף ועקבי.

יצחק כהן: הדבר נכון במיוחד בתקופות של האטה, מיתון כלכלי או אינפלציה, שבהן תוספות שכר שניתנו, ככל שניתנו, אינן מספיקות על-פי רוב כדי לשמור על ערכה של הקצבה ולמניעת שחיקתה; באשר לשיפור היכולות לאמוד לטווח ארוך את ההוצאה הצפויה מתקציב המדינה בשל הסדרי הפנסיה התקציבית, לרבות בכל הקשור במשרתי הקבע, תוך הקטנת התנודתיות בכל הקשור להיקף החבות האקטוארית הנובעת מכך, המנגנון המוצג קל ופשוט ליישום ולהפעלה, וכן למעקב ובקרה של הגמלאים, ובדעתי להורות שכך ייעשה, על מנת לעקוב אחר השפעת השינוי על גמלאי צה"ל.

יצחק כהן: בטוחני, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כי הצעת חוק זו תקבל את ברכתכם, ברכת חברי הכנסת, וכי הליכי החקיקה יהיו מואצים כדי שהחוק ייכנס במהרה לתוקף לרווחתם של גמלאי צה"ל.

יצחק כהן: אני סמוך ובטוח בעזרת השם ובהוקרה העמוקה של המדינה והחברה בישראל לגמלאי צה"ל על תרומתם רבת השנים לביטחון המדינה, הבאה לידי ביטוי גם בהצעת חוק הזאת.

יצחק כהן: אדגיש כי משרתי הקבע אינם עובדי מדינה מן המניין כי אם משרתים.

יצחק כהן: אין להם זכות להתאגד, לשבות, וכן זכויות נוספות העומדות לרשות עובדים אחרים במשק.

יצחק כהן: מכאן גם האחריות של כולנו לדאוג שזכויותיהם של המשרתים יישמרו.

יצחק כהן: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את אישור המליאה בקריאה ראשונה והעברת הצעת החוק לדיון מהיר בהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

יצחק כהן: הכוונה היא להשלים את הליך החקיקה במהירות שהחוק מאפשר כדי לעשות תיקון צדק היסטורי.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו נרשם דובר אחד בקריאה הראשונה, הוא חבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: אין דוברים אחרים.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו נעבור – את רוצה גם?

מירי רגב: כן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה אין דוברים אחרים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת הרב אייכלר.

ראובן ריבלין: שני תארים מכובדים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: הדבר היחיד שאני לא יכול לעשות זה לתת לך יותר משלוש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך על כל הטבה שנותנים למשרתי הקבע בצבא-הגנה לישראל, ולו בגלל התזה שאני טוען, וכבר הצגתי הצעת חוק כזאת, והחוק שאני מציע, אם הוא יתקבל, עלול להשמיט את השטיח מכל ההסתה שכבר נמשכת 64 שנים – – –

ראובן ריבלין: לשמוט.

ראובן ריבלין: נדמה לי לשמוט, אבל אני לא בטוח.

ישראל אייכלר: לשמוט.

ישראל אייכלר: מה אמרתי?

ראובן ריבלין: להשמיט.

ישראל אייכלר: לשמוט.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאני טועה.

ישראל אייכלר: – – – לשמוט את השטיח מכל הטענה הזאת של שוויון בנטל.

ישראל אייכלר: לטענתי ולדעתי – והתייעצתי עם הרבה הרבה אנשים, אנשי צבא בכירים לשעבר ובהווה – אם צבא-הגנה לישראל יהיה צבא מקצועי, מתנדבים, אנשים עם מוטיבציה, עם רצון, עם משכורת טובה, עם תנאים טובים, יהיה משוחרר מהחובה לגייס כל נער ונערה שהצבא לא מתאים להם והם לא מתאימים לצבא, אז הצבא יהיה יותר יעיל, כמו הצבאות הטובים בעולם, ואפשר יהיה גם לתגמל את החייל ואת מי שעובד ביעילות.

ישראל אייכלר: אומנם בימי בן-גוריון רצו ליצור איזה כור היתוך, אבל היום הפך העניין של הגיוס למלחמה כוללת, כמעט למלחמת אזרחים, ויש אנשים שרוצים להביא את זה עד כדי אש ושפיכות דמים.

ישראל אייכלר: היום בבוקר התפרסם בעיתון ישראלי מאמר שאם הוא היה מתפרסם בארצות-הברית ובאירופה, היינו קוראים ליהודים מייד-מייד לעזוב את המקום כי אסור לגור במקום כזה.

ישראל אייכלר: כותב בעיתון של המדינה עיתונאי בשם ירון לונדון, שהוא נגד גיוסם בכפייה של אלפי צעירים חסרי כל הכשרה מקצועית – מבטיח בזבוז כספים ענקי ושחיתות בקנה מידה עצום, כך הוא כותב, ובזה אני מסכים אתו, רק הוא מתכוון לחרדים ואני מתכוון לכולם, שכל מי שהוא בכפייה והוא לא מתאים, אז אם הוא לא צריך והצבא לא צריך אותו, אז לא צריך.

ישראל אייכלר: ולכן אני רוצה עכשיו להגיד מלה על מה שקורה עכשיו, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לסיים, לסיים.

ישראל אייכלר: אני ממש מסיים בעניין הזה.

ישראל אייכלר: בערב הזה ובימים האחרונים מאוד חששתי שיש מי שרוצה להסית ולהסיט את כל המחאה החברתית לכיוון אנטי-חרדי.

ישראל אייכלר: ואני שאלתי את אנשי קדימה.

ישראל אייכלר: הרי יש פתגם בערבית: אֵימְתַא אַלְלַה בִּדה בּיֻצְ'רבּ אל-נַאס יַאְח'ד' מִנְה אל-מֻח' – כשאלוקים רוצה להכות בן-אדם, הוא לוקח ממנו את השכל.

ישראל אייכלר: 28 מנדטים הולכים להתאבדות?

ישראל אייכלר: בשביל מה?

ישראל אייכלר: חוק טל, הם לא יכלו לחיות עם המציאות הזאת – – –

ראובן ריבלין: הפרשנות היא השכל, המלה היא "המוח".

ישראל אייכלר: מוח?

ראובן ריבלין: הפרשנות היא השכל, המלה היא "המוח".

ישראל אייכלר: המוח.

ישראל אייכלר: במוח משכן השכל.

ראובן ריבלין: אוקיי, בסדר.

ישראל אייכלר: אז אני שמח אם אכן תהיה הבנה עם כל המפלגות, להבין שזה לא חוכמה להסית חרב איש באחיו אלא צריך ללכת – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – לשיתוף פעולה ואחדות לאומית.

ישראל אייכלר: ואני מקווה ומצפה שגם נציגים לא דתיים יגנו את העיתון ואת העיתונאי, שקוראים לדברים כאלה.

ראובן ריבלין: אני מציע לך פשוט לעניין את היועץ המשפטי, אם אין בכך משום איזה דבר הנוגד לחוק.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להשתמש – – – אני לא הייתי מעמיד לדין כל בן-אדם שאומר דבר שהוא בעיני לא חכם, אבל יכול להיות שיש – מה שאתה אמרת פה הוא באמת – – –

ישראל אייכלר: אם אני אצטט לך את משפט הסיכום שלו, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא.

ישראל אייכלר: תרשה לי את המשפט שלו: התחזקותה של החרדיות היא ערובה להיחלשות החברה הישראלית עד לתבוסתה הגמורה, ולכן המאמץ צריך להיות כיווץ החרדיות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אם מישהו היה אומר – אם לה-פן היה אומר את זה על האסלאם באירופה, אתה יודע מה היה קורה?

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, המבקשת להתייחס לגוף החוק.

מירי רגב: שנייה אחת.

ראובן ריבלין: למה שנייה?

ראובן ריבלין: יש לך שלוש דקות מלאות.

ראובן ריבלין: אני, כשאומרים לי שנייה, אני יודע שזה ייקח יותר משלוש דקות – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: – – אז לכן אני אומר לך – יש לך שלוש דקות, לא שנייה, אבל לעומת זאת גם אין לך – – –

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, הכול יכול לקרות בכנסת כמו שאתה רואה הבוקר, תהפוכות.

מירי רגב: אבל החשוב הוא שנעשה כאן צדק.

מירי רגב: האוצר, ידידי איציק כהן, אתה יודע שאני לא מפרגנת לכם הרבה, מגיע לכם יישר כוח גדול.

מירי רגב: עוול היסטורי של שנים.

מירי רגב: 40,000 משפחות של אנשי הקבע ששכרם נשחק ללא צדק.

מירי רגב: הגיע הזמן לעשות צדק, ועשינו את זה היום.

מירי רגב: ועשית את זה היום, ואני מודה לך על כך, ולחיים כץ, שהביא את הנושא הזה והולך לטפל בזה בכל הכוח בוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: ופניה.

מירי רגב: אבל, ידידי סגן שר האוצר, אנחנו חייבים לסיים את המשימה.

מירי רגב: לא מספיק להעביר את זה בקריאה ראשונה.

מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות את הכול שבשבוע הבא נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, כדי שיבינו שאנחנו מתכוונים באמת לעשות צדק עם 40,000 משפחות.

מירי רגב: ומשהו בעניין חבר הכנסת אייכלר.

מירי רגב: אין שום קשר בין החוק הזה למה שאמרת קודם.

מירי רגב: שוויון בנטל צריך להיות.

מירי רגב: כולנו מבינים את חשיבות תורתו-אומנותו, ואנחנו נשמור על תורתו-אומנותו, אנחנו אנשים יהודים, מאמינים ומסורתיים.

מירי רגב: אבל צריך להגיע לשוויון בנטל לכל אזרח במדינת ישראל; לכל אחד, כשהחובה היא קודם כול גיוס לצבא ואחר כך שירות אזרחי.

מירי רגב: וגם חברי הכנסת הערבים שמחייכים כאן – גם אתם תשרתו.

מירי רגב: לא בצה"ל אלא כחוק שירות לאומי.

מירי רגב: כל אחד במגזרים שלו.

מירי רגב: הגיע הזמן שיהיה צדק במדינה – – –

ראובן ריבלין: חוק שירות אזרחי, אפשר גם לומר.

מירי רגב: חוק שירות אזרחי לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, כדי שהנטל יהיה שווה והוגן לכל מי שחי במדינה הזאת, והמדינה הזאת חשובה לו.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: החוק הזה חשוב, תודה רבה לך ולשר, ולחיים כץ.

מירי רגב: תודה לך, כבוד היושב-ראש, שאפשרת לי לדבר.

ראובן ריבלין: את לא צריכה להודות לי, זה מגיע לך לפי התקנון, וגם אני שמח לאפשר לך.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, אתה רוצה להשיב?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: להצביע.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להצביע.

ראובן ריבלין: אז אנחנו ניענה לבקשתך.

ראובן ריבלין: כל המבקש להשתתף בהצבעה – ישב, ואנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק שירות קבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27).

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

יעקב ליצמן: מי בעד סיכום דיון?

יעקב ליצמן: הצבעה מס' 53 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות קבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 18 בעד – ח"י משתתפים – אין נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירות קבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 27) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, הנני להודיעכם שרוב הצעות החוק המונחות לפנינו נמשכו על-ידי הקואליציה ועל-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, ובצדק, הואיל ואני הודעתי כל הזמן שאישרנו את סדר-היום, כל מי שלא רוצה להוריד – אנחנו נדון עכשיו.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהכול בהסכמה, אבל גם אם לא יהיה בהסכמה, הרוב שיהיה עכשיו במליאה, הוא יעביר את החוקים האלה.

ראובן ריבלין: יש לנו חוק מינהל מקרקעי ישראל של חבר הכנסת דב חנין – אני כבר מעכשיו מכריז – ולאחר מכן נסיים את הישיבה.

ראובן ריבלין: זה של פניה – – –

קריאה: הצעת החוק הבנקאות, לקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: לא, זה של כרמל שאמה, הוא ביקש לדחות.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה ביקש ממני לדחות.

ראובן ריבלין: יש לי הצעת חוק הבנקאות – מי שהגיש אותה, יושב-ראש ועדת הכלכלה כרמל שאמה, הודיע לי חד-משמעית שהוא מבקש לדחות את ההצעות שהוא הביא.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת שאמה מוכן שאנחנו נעביר את החוק הזה?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אדרבה ואדרבה, יפה.

ראובן ריבלין: אז יש לנו את הצעת חוק הבנקאות, ולאחר מכן יש לנו הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכלכלה, כרמל שאמה, האם מינהל מקרקעי ישראל גם מסכים?

ראובן ריבלין: [מס' כ/452; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 27726; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר יציג את הצעת חוק הבנקאות; חבר הכנסת דב חנין יציג את הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל, ולאחר מכן – חברת הכנסת פניה קירשנבאום, שהודיעה לי שהיא לא מבקשת למשוך והיא רוצה לשמוע את הצעת החוק שלה עוד הערב, וכך יהיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

יעקב ליצמן: – – – יודע על – – –

מוחמד ברכה: חוק ההתפזרות עולה או לא – – –

ראובן ריבלין: ובכן, למיטב ידיעתי, ועדת הכנסת אשר דנה בחוק ההתפזרות, לאחר שהוצבע, ביקשה רוויזיה, והרוויזיה נדחתה לתאריך שאין לי ידיעה עליו.

ראובן ריבלין: ולכן, ועדת הכנסת לא החזירה לי את החוק, ואז אני לא יכול להצביע על החוק, ולכן אין בפנינו הצעת חוק קיימת.

ראובן ריבלין: לכן, אני מתכוון, מייד לאחר שהנכבדים שציינתי את שמם יעלו לדוכן ואנחנו נצביע על החוקים שלהם, לסגור את הישיבה, ואומר: תם סדר-היום, ישיבת הכנסת הבאה תהיה – מתי שאני אודיע – מחר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, שביקש ממני להגיש את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ישראל אייכלר: הצעת החוק היא פרי יוזמתו של חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואני מבקש לברך אותו על כך.

ישראל אייכלר: מטרת הצעת החוק היא להקל על האוכלוסייה המבוגרת בקריאת המידע על עמלות הנשלח אליה.

ישראל אייכלר: לפי סעיף 5א לחוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א–1981, מחויב תאגיד בנקאי למסור ללקוחותיו מידע בכתב על סכומי העמלות, או על שיעור העמלות, שהוא גובה בעד כל שירות שניתן ללקוח.

ישראל אייכלר: מידע כאמור שאינו נוגע ללקוח מסוים, יוצג במקום בולט לעין בכל סניפיו של התאגיד הבנקאי.

ישראל אייכלר: נוסף על כך, תאגיד בנקאי מחויב לשלוח לכל אחד מלקוחותיו, מדי שישה חודשים, הודעה שבה יהיה מידע מרוכז וסיכום של כל סכומי העמלות שנגבו ממנו בששת החודשים האחרונים, אלא אם כן הלקוח קיבל הודעה כאמור באמצעות מסוף המחשב.

ישראל אייכלר: כדי לאפשר ללקוחות המשתייכים לאוכלוסייה המבוגרת לקרוא את המידע המופיע בהודעות כאמור ללא עזרה מאדם אחר, מוצע להסמיך את נגיד בנק ישראל לקבוע בכללים הוראות לעניין צורתה של הודעה הנשלחת ללקוח שהוא אזרח ותיק, כהגדרתו בחוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989, ובכלל זה לעניין הגודל המזערי של האותיות באותה הודעה.

ישראל אייכלר: חברי הכנסת, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה השנייה והשלישית.

ישראל אייכלר: אם מותר לי להוסיף, גם אנשים צעירים מתקשים מאוד להבין את ההודעות של הבנקים, אז אולי גם להם צריך.

ישראל אייכלר: אבל, אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקש מכם, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, להצביע בעד החוק בקריאה השנייה והשלישית – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים – אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: אני אאפשר לחבר הכנסת אייכלר להגיע למקומו, ואנחנו עוברים להצבעה על חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), התשע"ב-2012, בקריאה שנייה, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 54 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש הוועדה, להעביר בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: ובכן, אני הולך להצביע בהתאם להנחייתו של ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18) – בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 55 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 18), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' כ/442; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 27408; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, להציג בפנינו את חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הוא לא יכול?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אייכלר.

ראובן ריבלין: אייכלר צריך להודות?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אייכלר יציג בשמך.

ראובן ריבלין: מה שרוצה חבר הכנסת חנין – הוא, לא חסרות לו העליות לבמה.

ראובן ריבלין: הוא רוצה שהחוק יעבור, וכך יהיה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר יציג את החוק בשם יושב-ראש הוועדה, שכן חבר הכנסת דב חנין אינו חבר בוועדה, לכן הוא לא יכול להיות ממלא-מקום היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9).

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012, שיוזמיה הם חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה, וברצוני לברך אותם על הצעת חוק חשובה זו.

ישראל אייכלר: עניינה של הצעת החוק בהגברת השקיפות של החלטות רשות מקרקעי ישראל, הממונה על ניהולם של מקרקעי ישראל מכוח חוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך-1960, ובייחוד בכל הנוגע להחלטותיה של הנהלת הרשות, שעל-פי החוק כיום אין חובה לפרסמן.

ישראל אייכלר: אין חולק כי להחלטות הרשות חשיבות רבה והשפעה על כלל הציבור, ולפיכך ראוי כי החלטות אלה תהיינה שקופות ונגישות לציבור.

ישראל אייכלר: סעיף 4יג לחוק קובע כי החלטותיה של מועצת הרשות, או של ועדותיה, יפורסמו ברשומות.

ישראל אייכלר: עתה מוצע לקבוע כי החלטות אלה יפורסמו גם באתר האינטרנט של הרשות.

ישראל אייכלר: כמו כן, מוצע לקבוע כי החלטות הנהלת הרשות, שכאמור אין כיום חובה לפרסמן, יפורסמו גם הן באתר האינטרנט של הרשות, אם כי חובה זו סויגה כך שהרשות לא תפרסם החלטות שבהן נכלל מידע שאין לפרסמו בהתאם להוראות סעיף 9(א) לחוק חופש המידע, התשנ"ח–1998, או מידע הכולל פרטים שמסירתם עלולה לפגוע בצד שלישי, ולא תהיה חייבת לפרסם החלטות שאין חובה לפרסמן בהתאם להוראות סעיף 9(ב) לחוק חופש המידע.

ישראל אייכלר: כדי לצמצם את הסייגים האמורים מוצע כי בכל הנוגע להחלטות שסייגים אלה יחולו עליהן יחולו הוראות סעיף 11 לחוק חופש המידע, המאפשר את פרסום המידע באופן חלקי, ותוך השמטת המידע שאין לפרסמו.

ישראל אייכלר: בנוסף, מוצע להבהיר כי הוראות החוק לא יגרעו מזכותו של מבקש מידע לפי חוק חופש המידע, וכן לקבוע כי בדומה להוראה הקיימת בחוק בנוגע לפרסומן של החלטות המועצה וועדותיה, לא יותנה תוקפן של החלטות ההנהלה בפרסומן.

ישראל אייכלר: כפי שכבר אמרתי, הצעת חוק זו מקדמת את נגישותן לציבור של החלטות הרשות, וזאת תוך איזון בין האינטרס הציבורי בשקיפות ובחופש המידע ובין אינטרסים מוגנים אחרים.

ישראל אייכלר: להצעה זו לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ישראל אייכלר: אני חושב שיש מנהג להודות לצוות הוועדה על החוק הקודם שעבר – למנהלת, ליועצת המשפטית ולכל האנשים שעוסקים בזה, אז אני לא אחרוג מהמנהג; וכבר תודתי נתונה לכם גם על החוק הזה של רשות מקרקעי ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצטרפים לברכות לצוות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לחנין זועבי יש זכות דיבור, שכן היא ביקשה לקבל את רשות הדיבור.

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: כתוב לך.

ראובן ריבלין: כתוב בהצעה.

ראובן ריבלין: כתוב.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כתוב – בקשת רשות דיבור על-ידי ג'מאל זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: מוותר.

ראובן ריבלין: מוותר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, גם את רשומה.

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: מוותרת.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9) – נא להצביע.

ראובן ריבלין: בקריאה שנייה, כן.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 56 בעד סעיף 1– 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: קיבלתי אישור להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ואכן, נצביע על הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 57 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: יוזם ההצעה הוא חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ונכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין לבוא ולהודות על העבודה של הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה באמת להודות לצוות של הוועדה: ליועצת המשפטית, למנהלת הוועדה, וליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת שאמה-הכהן, ולומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שאנחנו מדברים במהפכה אמיתית.

דב חנין: רשות מקרקעי ישראל, שמחזיקה 90% מהקרקעות בארץ הזאת, התנהלה עד היום מאחורי דלתיים סגורות, בצורה לא שקופה, לא דמוקרטית, לא משתפת.

דב חנין: 99% מההחלטות של רשות מקרקעי ישראל לא התפרסמו.

דב חנין: לא התפרסמו.

דב חנין: החוק חייב – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, אנחנו לא נצביע עוד הפעם.

דב חנין: אני – עוד דקה אחת.

ראובן ריבלין: אנחנו – שכנעת אותנו.

ראובן ריבלין: הצבענו כבר בעד החוק.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה צריך להודות לנו, להודות למי שאתה רוצה.

דב חנין: אני מודה – – –

ראובן ריבלין: למה לך לחזור על – – – אנחנו הצבענו בעד, הרי, לפני רגע.

דב חנין: אני בטוח.

דב חנין: אני בטוח שכולם מבינים את המהפכה שיש בעניין הזה.

דב חנין: כאשר רשות מקרקעי ישראל תהיה רשות שקופה, היא תהיה באמת רשות ציבורית אמיתית.

דב חנין: זו הדרך שצריך להתנהג עם מקרקעי ישראל – לא להפריט אותם, אלא להפוך אותם באמת לציבוריים, לשקופים ולדמוקרטיים, לטובת כל אזרחי הארץ הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני עוד יבקש שרשות השידור תהיה רשות ציבורית ולא רשות ממלכתית.

ראובן ריבלין: אדוני מבקש יותר מדי, יותר מדי.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: אני מקבל את הערתך, ואני חושב שגם ברמה הלאומית של המדינה, ברמה הציבורית של המדינה, אתה צודק במאה אחוז.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נדמה לי שאין לנו על סדר-היום עוד חוקים אשר מתבקשים על-ידי חברי הכנסת, שכן חברת הכנסת פאינה קירשנבאום מבקשת שהחוק שהיא ביקשה שיהיה על סדר-היום היום גם הוא יימשך – לא יימשך, אלא תידחה שמיעתו למועד אחר.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת עתני שנלר, אתה מבקש לדחות אותו למועד אחר?

ראובן ריבלין: כי פאינה ביקשה.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש לה סיבות.

ראובן ריבלין: לכן, אני קובע שהצעות החוק לא יועלו היום, משום שלמעשה נתבקשה דחייה לגביהן, וגם לא יוצרים פה כל מיני מערכות חדשות.

ראובן ריבלין: לכן, רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום – הייתי אומר תם סדר-הלילה.

ראובן ריבלין: אני מודיע שישיבת הכנסת הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, 9 במאי.

קריאה: היום.

ראובן ריבלין: היום יום שלישי – כי 9 במאי, הקונוטציה שלי היתה שזה תאריך שבו אנחנו חשבנו שאולי הכנסת תתפזר – על כל פנים, מחר, 8 במאי, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.