ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 93, 2010-01-04 00:00

ראובן ריבלין: גברתי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ח בטבת תש"ע, 4 בחודש ינואר 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבות הכנסת.

ראובן ריבלין: אין עדיין ממשלה שתשיב על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: הממשלה הגיעה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש תבוא ותנמק את הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: לא כתוב לי שיש הודעה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) (הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע–2010.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 4) (ריבית מיוחדת), התש"ע–2010, של חבר הכנסת אמנון כהן.

איל ינון: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1937/18 וכלה בהצעת חוק פ/1951/18 – הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (חובת סימון סוכרים ושומנים במזון), התש"ע–2010, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק איסור הפליה של תלמידים במערכת החינוך (תיקוני חקיקה), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת ציפי חוטובלי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת מסירת הודעה בדבר כניסה, יציאה ושחרור של נידון ממעון נעול), התש"ע–2010, מאת חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – משחקים אסורים, הגרלות והימורים ברשת האינטרנט), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת רונית תירוש וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – מורשת המיעוט הערבי), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – הגבלת גובה דמי הניהול), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בעד פוליסה לביטוח סיעודי), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – שיתוף העמיתים בניהול הקרן), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור למוסד ציבור על הכנסה מדיבידנד מחברה-בת), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: מדינה יהודית בעלת משטר דמוקרטי, מאת חברי הכנסת יריב לוין ודוד רותם; הצעת חוק הגבלת פיטורים עקב היריון של נשים בשירות קבע, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת מירי רגב וחיים כץ; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בגן חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת דליה איציק, רונית תירוש ואחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור רוכלות רוחנית בקרבת מוסדות חינוך, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ויולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הגדלת היקף השידורים בשפה הערבית), התש"ע–2010, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון הזדמנויות בספורט, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב.

איל ינון: נוסח מתוקן של הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – שינוי שם החוק), התש"ע–2009, של חבר הכנסת יואל חסון, שמספרה פ/1775/18.

איל ינון: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: היערכות רשות השידור לאירוויזיון 2010, של חבר הכנסת אלכס מילר; מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא: התייחסות הרשויות לדוח מבקר המדינה בנוגע לתוכנית התיירות המתוכננת בחוף פלמחים, של חברי הכנסת דב חנין, רחל אדטו וניצן הורוביץ.

איל ינון: עוד אודיע

איל ינון: כם כי הונחו על שולחן הכנסת בתאריך כ"ח בכסלו התש"ע, 15 בדצמבר 2009 – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק המים (תיקון מס' 26) (התקנת אביזרים לחיסכון במים בגופים ציבוריים), התש"ע–2009, של חבר הכנסת יוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27) (היעדרות קרוב משפחה מעבודה), התש"ע–2009, של חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: היותה ממשלה בלי דרך – ללא מדיניות עקבית בנושאים המדיניים, החברתים והכלכליים;

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים עם הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה היא של סיעת קדימה, שתנמק אותה חברת הכנסת רונית תירוש, המבקשת להביע אי-אמון בממשלה על היותה ממשלה בלי דרך, ללא מדיניות עקבית בנושאים המדיניים, החברתיים והכלכליים.

ראובן ריבלין: השר ארדן, השר המשיב והמקשר בין הממשלה לכנסת, ישיב על שתי ההצעות, אבל נדמה לי שתשובתו תהיה כפולה – או שאדוני יבקש להשיב על שתי ההצעות יחד?

גלעד ארדן: נראה.

ראובן ריבלין: אדוני גם שומר לעצמו את האפשרות לסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: בהחלט, הדבר קבוע בתקנון ובהחלט כך יהיה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, ביקשתי גם מסיעתי להתמקד באמצעות הצעת האי-אמון בנושאים כלכליים בעלי השלכות חברתיות.

רונית תירוש: עם זה אני מזדהה לחלוטין.

רונית תירוש: באשר לנושאים מדיניים, מדיניות חוץ, אני בהחלט חושבת שהממשלה עשתה צעד אחד גדול קדימה באמצעות נאום בר-אילן וגם באמצעות הקפאת ההתנחלויות מעבר ל"קו הירוק"; היא בהחלט מממשת ומתקדמת במלוא התנופה לעבר המצע המדיני של קדימה.

ראובן ריבלין: גברתי מבקשת להביע אמון בעניין זה?

רונית תירוש: לא, להיפך.

רונית תירוש: לכן אני מסייגת את דברי רק לנושאים החברתיים-הכלכליים.

ראובן ריבלין: האם גברתי מבקשת לשנות את הכותרת, שכן ההצבעה תיערך על הכותרת עצמה?

רונית תירוש: לא, לא, אני לא ביקשתי זאת, אני רק מבקשת להבהיר, כי בדרך כלל אני לא אוהבת לעלות ולא להשיב בנושא שלשמו התבקשתי.

רונית תירוש: אני מאלה שנשאלות שאלות ועונות על השאלות עצמן באומץ וביושר.

רונית תירוש: לכן ראיתי לנכון להסתייג מסעיף מסוים, כי אין לי ויכוח; נהפוך הוא, אני חושבת שהמדיניות היא – אני חוזרת – תואמת את המצע של קדימה ולכן אני רק יכולה לברך עליה.

רונית תירוש: מה שכן, יש לי הרבה מאוד תרעומת והרבה מאוד ביקורת בנושאים הכלכליים, ליתר דיוק: על הגזירות הכלכליות, שיש להן השלכות חברתיות מאוד קשות על הציבור הרחב במדינת ישראל.

רונית תירוש: אני חייבת לומר בפתח דברי שהגישה שלי לנושאים כלכליים היא לא סוציאל-דמוקרטית.

רונית תירוש: נהפוך הוא.

רונית תירוש: אני חושבת שבעניין הזה הדרך של הממשלה בגדול היא גם דרכי, אבל האמצעים הננקטים הלכו יותר מדי קדימה או אחורה; אני אפילו לא יודעת איך לקרוא לזה.

רונית תירוש: יש פה פגיעה קשה באזרחים, ובעיקר בשכבות החלשות של האוכלוסייה, הן בפריפריה והן בקרב המיעוטים.

רונית תירוש: כשהכנתי את עצמי לדברים מניתי לפחות 12 גזירות, וזה מביא אותנו לממוצע של גזירה אחת כל חודש במהלך כהונתה של הממשלה הנוכחית.

רונית תירוש: אני אמנה אחת לאחת, אולי לא לפי הסדר הכרונולוגי.

גלעד ארדן: אנחנו רק תשעה חודשים.

רונית תירוש: אני יכולה לאחד כמה ביחד ולהגיע לתשע.

רונית תירוש: זה יותר מגזירה אחת לחודש וזה חמור עוד יותר, אבל נניח לזה.

רונית תירוש: אני לא הולכת לפי הסדר הכרונולוגי של הגזירות, אבל אני רוצה להזכיר לנו ולציבור מדוע יש לי ביקורת קשה מאוד על הגישה הכלכלית או על הפתרונות שמובאים בפנינו על-ידי משרד האוצר ויוצרים גזירות בקרב הציבור הרחב.

רונית תירוש: אני מתחילה בהעלאת מחירי הסיגריות בתחילת שנת 2009.

רונית תירוש: יכול להיות שרצו למנוע מבני-נוער חסרי אמצעים לרכוש סיגריות, שהרי עלותן נעשית גבוהה יותר.

רונית תירוש: לא ראיתי מחקר בעניין, אבל לא נראה לי שאדם שהוא כל-כולו מכור לסיגריה יפסיק לעשן רק בגלל המחיר.

רונית תירוש: כך נמצאים אנשים ניזוקים.

רונית תירוש: אני באמת לא מרחמת על מעשני הסיגריות, אבל זו גזירה כלכלית שאי-אפשר להתעלם ממנה.

רונית תירוש: גזירה קשה יותר, לדעתי, היא העלאת מחירי הדלק, וגם היא, לצערי, הובאה על-ידי הממשלה הנוכחית.

רונית תירוש: אני עוברת להורדה, שהיא גזירה הפוכה – הורדת מס חברות.

רונית תירוש: אולי הייתי צריכה להביא את זה בסוף, כי יש כמה גזירות שהן לא בדיוק גזירה, אבל עצם ההטבה לסקטור מסוים זו גזירה לסקטור אחר.

רונית תירוש: מייד אני אחזור לזה.

רונית תירוש: העלאת הארנונה – בימים אלו אנחנו מתבשרים על הפקרות מוחלטת של הרשויות המקומיות.

רונית תירוש: אני תושבת העיר רמת-גן והמסים הרבים שאנחנו משלמים כנגד מתן שירותים מצד הרשות המקומית – זה הפקרות מוחלטת.

רונית תירוש: אני לא חושבת שיש מדד כלשהו שיוכיח שסך הארנונה שאדם משלם אכן מביא לו את התמורה בשירותים שהוא אמור לקבל מהרשות המקומית, מהעירייה.

רונית תירוש: ואלה מסים שאנחנו לא יכולים להתחמק מהם.

רונית תירוש: העלאת תעריפי תחבורה ציבורית – אני מדברת על עלויות של כרטיס נסיעה באוטובוס ואני מדברת על כרטיס נסיעה ברכבת, שזו הסעת המונים, שמי שאין ביכולתו לרכוש רכב, או לחלופין רוצה להישמע להמלצות של נגישות – נאמר אחרת: עומסים כבדים בדרכי התחבורה, ולכן מומלץ בפני הציבור להשתמש בתחבורה ציבורית.

רונית תירוש: אז איך מעודדים את זה?

רונית תירוש: בדיוק בדרך הפוכה.

רונית תירוש: הממשלה מטילה גזירה, מעלה את מחירי הנסיעה, ואז אנחנו מוצאים את עצמנו חוזרים למכונית הפרטית, אבל אז יש לנו את הגזירה מצד מסים על הדלק.

רונית תירוש: זאת אומרת:

רונית תירוש: לאן שלא נסת

רונית תירוש: כל על זה, אנחנו מחושקים, ונדרשים לשלם את המס הגבוה.

רונית תירוש: הזכרתי את הסיגריות, אז היתה הוזלה של משקאות אלכוהוליים – אגב, משקאות אלכוהוליים יוקרתיים – אני רואה בכך גם כן דבר שלא נכון לעשות אותו משום בחינה שהיא.

רונית תירוש: פה אני רוצה לחדד דווקא את הפן החינוכי, או האנטי-חינוכי.

רונית תירוש: אני חושבת שכשמוזילים את העלויות דווקא מאפשרים לציבורים נוספים, כמו בני-נוער, שיכולים בקלות רבה יותר לרכוש את אותו אלכוהול – ראינו מה קרה לנו בתחילת השבוע, כאשר אפילו העזו תלמידים, דרך אמצעי מדיה שונים, לרתום אליהם את כל מי שהם רק יכלו, כדי להוכיח שכל עוד שאין חוק שאוסר עליהם לשתות, אז הם ישתו.

רונית תירוש: ישתו אלכוהול, ויבואו שיכורים אפילו לבתי-הספר.

רונית תירוש: זו היתה הקריאה, וזו לא רק חוצפה; אני חושבת שאם אנחנו מדברים על ירידה חדה בערכים, בהתנהלות לפי ערכים, אני לא חושבת שהיתה קריאת תיגר כל כך גסה שנעשתה מצד ציבור כה רחב של בני-נוער.

רונית תירוש: הנושא של השתתפות ברכב ליסינג – זה גם כן נטל שנגזר במסגרת עובדים של חברות שונות שמשתמשות ברכב ליסינג.

רונית תירוש: מטילים את ההשתתפות העצמית של אותם עובדים בחברות השונות – זאת אומרת, התוספת נופלת עליהם.

רונית תירוש: באוצר התעלמו לחלוטין מהעובדה שזה חלק מהסכמי השכר של אותו עובד, כאשר מסיבות כאלה ואחרות המשכורת תועלה, חלקה, בזה שניתנה לעובד כביכול, או לא כביכול, הטבה של אחזקת רכב.

רונית תירוש: והנה, העובדים נדרשים לשלם את ההשתתפות הגבוהה יותר.

רונית תירוש: אגב, כשדיברו על כך, היה קל מאוד למכור את זה לציבור, שזה מעשה נכון, שהרי מדברים בעובדי חברות היי-טק.

רונית תירוש: ועינינו צרה בעובדי חברות היי-טק משום שהם מרוויחים הרבה, ויש להם כל מיני אקזיטים למיניהם, והם מרוויחים המון, ולכן, בואו נפגע בהם.

רונית תירוש: אני אומרת: לא מדובר באנשים הללו.

רונית תירוש: אלה, אגב, יוכלו לשאת את הגזירה ואת ההשתתפות הנוספת שהוטלה עליהם.

רונית תירוש: מדובר על עובדים פשוטים יותר, שזה חלק מהשכר שלהם ולאו דווקא חלק מהטבה.

רונית תירוש: אני עוברת לגזירה של מסים, מס חובה לאופנוענים, לבעלי רכב דו-גלגלי – זה לא רק אופנועים, כל מה שדומה לזה.

רונית תירוש: וגם כאן – על מי אנחנו מדברים?

רונית תירוש: על מי שמחזיק BMW עם נפח – אני לא יודעת להגיד, אפילו, את הנפח של BMW – – –

זאב בוים: 1,200.

רונית תירוש: 1,200 – לא מדובר עליהם.

רונית תירוש: מי שמסוגל להחזיק את האופנוע הזה הוא בעל אמצעים, וזה סמל סטטוס עבורו.

רונית תירוש: אבל אני מדברת, חברי לסיעה – חברי לסיעה, אני מדברת – חבל שלא נשארתם למעלה.

שלמה מולה: – – –

שי חרמש: – – –

אריה ביבי: אנחנו מדברים על מה שאת מדברת.

אבל, חברים, אני – אני, יש גבול למה שאני יכול – אתה, חבר הכנסת ביבי, מדבר עם מולה, שניכם בעלי קול, ברוך השם – הנה, חבר הכנסת בוים, שהקול שלו הולך ונישא מקצה הארץ ועד קצה, הוא יודע שהוא יושב והוא לא מדבר עם אף אחד, כי קולו נשמע ברמה.

אריה ביבי: אדוני, פעם ראשונה במשך עשרה חודשים שאתה מעיר לי, ואני מקבל את זה לתשומת לבי.

רונית תירוש: תשעה חודשים, אמרו לי – הממשלה.

אז כאשר חברים מסיעות אחרות, אז אני – – –

אריה ביבי: מעכשיו אני אדבר יותר בשקט.

כל טוב.

רונית תירוש: טוב, אז אני חוזרת לבעלי רכב דו-גלגלי, שמרביתם הם אנשים צעירים, שמשמשים כשליחים, בחברות שליחים למיניהן, בפיצריות למיניהן, ובעצם מנסים להרוויח את פת לחמם על מנת שיוכלו להחזיק את עצמם, לשלם אולי את שכר הלימוד שלהם, וגם פה חולקים על כך – הנה עוד גזירה ששכחתי לרשום, משום שהיתה ועדה שדיברה על כך שירד שכר הלימוד והנושא הזה מתעכב ולא ממוצה דיו, וגם כאן יש נטל נוסף על סטודנטים.

רונית תירוש: לפיכך אני רואה בכל הדברים הללו גזירות כלכליות שאין בהן משום לא רק חמלה, אלא אין בהן רגישות חברתית.

רונית תירוש: אבל עכשיו אני באמת רוצה לייחד את דברי לשלוש גזירות, או שתי גזירות והטבה אחת שבעיני היא גזירה, שפגעו קשות בציבור הרחב.

רונית תירוש: ואני מדברת על כל מה שקשור למים.

רונית תירוש: זה נושא שהוא רלוונטי מאוד, עומד עוד על סדר-היום לוויכוח, למיקוח.

רונית תירוש: בשבוע שעבר עמדתי כאן על הדוכן הזה ופניתי לשר האוצר.

רונית תירוש: החמאתי לו – בצדק; חשבו שהוא ינוהל על-ידי שר-על, ובאמת חשבתי שהגיע הזמן להחמיא לו, שהוא אכן מנווט בעצמו את המשרד.

רונית תירוש: אלא מאי?

רונית תירוש: הוא באמת אכזב, הוא אכזב קשות, משום שהוא לכאורה נשמע לי כאדם שמקשיב, אבל מייד כשסיימתי הוא עלה ונאם את נאומו שהוכן קודם לכן, בלי לקחת שהות לעצמו לשקול את הדברים שאמרתי ולחשוב על הדברים שאמרתי, ולא שאני מייחסת לעצמי חוכמה כלכלית גבוהה כל כך, אבל צריך שכל ישר, לא צריך יותר מזה.

רונית תירוש: ומה שאמרתי ומה שניבאתי אז, זה מה שקרה.

רונית תירוש: ועל מה אני מדברת?

רונית תירוש: הוטל עלינו מס בצורת; מס שהוא מס לכל דבר, ואין לו ולא כלום עם נושא הבצורת ומשבר המים בישראל.

רונית תירוש: ואמרתי: הראיה – אני לא אחזור על כל טיעוני בכל הנאומים הקודמים שלי בנושא – אמרתי דבר פשוט:

רונית תירוש: אם רצינו שהציבור יחסוך, והוכח שהוא חסך, תחזירו לו את הכסף.

רונית תירוש: הרי את המטרה שלשמה השתתם עלינו את המס, את מס הבצורת, השגתם.

רונית תירוש: חסכנו.

רונית תירוש: תחזירו את הכסף לאנשים.

רונית תירוש: זה כסף גדול וזה מציק להם והם זקוקים לו לצרכים אחרים.

רונית תירוש: ולא כך הוא, וברור לחלוטין שהכסף הזה בא לטובת האוצר.

רונית תירוש: יתירה מזו, אמרתי: לפחות שהכסף הזה – והיתה לי הצעת חוק, וגם פה היא לא עברה את ועדת שרים – שאם כבר לוקחים את הכסף, התקבולים של מס הבצורת, לפחות שיופנו לרשות המים, שכל כך זקוקה לתקציב על מנת לממן מתקני התפלה, מאגרי מים, וכל מה שנדרש על מנת לפתור את המשבר.

רונית תירוש: ושוב נענינו בשלילה, והכסף נשאר באוצר.

רונית תירוש: וראה זה פלא, הגיע חודש ינואר וגם מעדכנים את תעריפי המים.

רונית תירוש: אין לי ויכוח על הצורך שאדם ישלם עבור מה שהוא צורך, אף-על-פי שאמרו, בצדק, אחרים, שגם ברכבת שאני נוסעת, או באוטובוס, המדינה מסבסדת לי את העלות של הנסיעה, לפחות בכל מה שקשור לתשתיות.

רונית תירוש: כשסוללים כביש או כשמקימים מסילת ברזל, אלה עלויות שהציבור לא נדרש לממן בעצמו.

רונית תירוש: לכן גם הטענה היא שבהקשר של עדכון תעריפי המים לא צריך להטיל או להשית על האזרח את העלות של התשתיות.

רונית תירוש: עלות של הפקת המים – בסדר, אבל לא עצם התשתיות; לא מתקני התפלה, לא מאגרי המים.

רונית תירוש: אבל נניח שגם כן.

רונית תירוש: האוצר הופתע כאשר לפתע התגלה לו בשבוע שעבר שיש לו תוספת של 5 מיליארדי שקל לתקציב, מבלי שהוא צפה או ציפה לה.

רונית תירוש: אני מניחה שלפחות מיליארד וחצי – – –

הופתע לטובה.

רונית תירוש: הופתע לטובה.

רונית תירוש: גם אנחנו מופתעים לטובה.

רונית תירוש: אני חושבת שמתוך 5 מיליארדים, לפחות מיליארד וחצי זה מהיטל הבצורת.

רונית תירוש: אני ביקשתי דבר פשוט בשבוע שעבר משר האוצר, ואמרתי לו: לפני שאתה עולה פה ומכריז שאתה מחזיר לציבור 0.5% מהמע"מ, דהיינו מקטין את המע"מ ל-16% במקום 16.5% – ביקשתי ואמרתי: הציבור לא ירגיש בהטבה הזאת, משום שראינו כבר למחרת בעיתונים, שהם כותבים כך, שעלות – – –

גברתי מסיימת את הפרק או מתחילה בו מחדש?

רונית תירוש: לא, אני ממש מסיימת.

בסדר גמור.

רונית תירוש: וגם לקחו לי קצת זמן דיבור.

לא, לא.

אני שואל.

גלעד ארדן: – – –

לא, לא.

בסדר, בסדר.

אם גברתי מסיימת, אז אני – – –

רונית תירוש: אני ממש מסיימת בטיעון הזה.

אם לא, אני אומר לך כמה אני מקציב לך תוספת.

את רוצה?

ככה?

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: ברשותך, זה יהיה לי נוח.

אז אני מקציב לך שתי דקות תוספת מלאות – –

רונית תירוש: אני מודה לך.

– – על כך שהפריעו לך.

בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אני מודה לך.

רונית תירוש: למחרת היום הודיעו, למשל עורכי העיתונים, שעלות העיתון – וזה דבר שאפשר לבדוק, אם אכן הוזל המע"מ – הם מודיעים שהם לא מוזילים, משום שזה בדיוק מאזן את עלות התצרוכת של הנייר, אינני יודעת מה; רבותי, וזה במקרה שעוד אפשר לבדוק.

רונית תירוש: שערו בנפשכם שאנחנו הולכים לסופרמרקטים, או לכל מקום אחר, ומנסים לראות איפה המע"מ ירד, בהתאם להנחיית האוצר, ולא ראינו שום שינוי.

רונית תירוש: ההטבה הזאת נבלעה אצל בעלי האמצעים.

רונית תירוש: כלומר, הצרכן הקטן והפשוט לא זכה לשום הטבה.

רונית תירוש: מה אני הצעתי?

רונית תירוש: אני הצעתי שאת אותו כסף, שאגב נאמד ב-1.8 מיליארד – קחו, תיתנו את זה לרשות המים ותבטלו את הגזירה הזאת של עדכון תעריפי המים, תחזירו את המסים ששילמנו תחת הכותרת מס בצורת, ובא לציון גואל.

רונית תירוש: לפחות נחוש שהממשלה אכן מחזירה לנו כספים, שהיא אכן מיטיבה עמנו.

רונית תירוש: אבל אני אומרת לכם: אין החזר כספים, אין רגישות חברתית, אין רגישות כלכלית.

רונית תירוש: יש שאיפה לדחוף את היד עמוק ככל שניתן לתוך כיסו של האזרח.

רונית תירוש: אני פשוט מופתעת מראש הממשלה, לא על חוסר החמלה שהוא מגלה.

רונית תירוש: אבל הוא כבר פעם ניזוק ולא נבחר משום שהטיל גזירות קשות שבסופו של דבר נחתו והושתו על הפריפריה, על האוכלוסיות החלשות; הם לא שכחו לו את זה.

רונית תירוש: נכון שקרו עם הזמן דברים, ויש קהות חושים ואנשים נוטים לשכוח.

רונית תירוש: אנחנו נהיה כאן לפחות בהקשר הזה הכלכלי, כדי להזכיר שוב ושוב, כדי שביום הדין, ביום הבחירות, יזכור הציבור כולו מי הקשה עליו בגזירות הכל-כך קשות האלו, על חייהם ועל היום-יום שלהם ועל השגרה שלהם.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: האם אדוני השר מבקש לענות באופן נפרד?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: אם כך, אני מזמין את חבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני הבנתי, לכן לא כעסתי, כי חשבת שעתותך בידיך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה יעלה ויבוא ויציע את הצעת האי-האמון השנייה, שהיא הצעתן של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להגיש אי-אמון בממשלה בשל מדיניות הריסת בתים של אזרחי המדינה הערבים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר ששר הפנים, אשר עמד מול הצעה דומה בשבועיים האחרונים, ביקש להודיע שמי שצריך לענות על נושא זה הוא שר המשפטים, שכן אמצעי האכיפה אינם בידי משרד הפנים, כי הפיקוח צריך להיעשות בצמוד למשטרה ולמשרד המשפטים, שהוא זה שקובע את המדיניות.

ראובן ריבלין: לכן הוא ביקש ששר המשפטים יופיע.

ראובן ריבלין: הואיל ושר המשפטים היה בטוח ששר הפנים מופיע, אני שחררתי את שר הפנים, והסכים לענות בשם הממשלה כולה השר המקשר השר ארדן.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט, בשבוע הבא, אם תחזור שאלה כזו, שר המשפטים ישיב עליה.

ראובן ריבלין: אלא אם כן הממשלה תורה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים שהוא ישיב.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני נתבקשתי לדבר על עניין הריסת הבתים במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, אנחנו כמעט כל יום עדים להריסת בית פה ובית שם.

עפו אגבאריה: רק היום נהרס ביתה של משפחת קוראעין מטייבה, כאשר הבית היה בשלבי בנייה, והוא אפילו עוד לא מקורה, היה גג של סיקורית.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התופעה הזאת היא לא רק ילידת היום.

עפו אגבאריה: אני חושב שזו מדיניות מתמשכת של משרד הפנים ושל הממשלה, אשר קיבלה יתר תוקף בממשלה האחרונה, שהנטיות שלה ברורות, שהן ימניות.

עפו אגבאריה: אם ניזכר, רק לפני שבוע שר החוץ – – –

יעקב כץ: רק הנטיות שלה.

יעקב כץ: לא בפועל.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שלא הבחנתי בכך.

יעקב כץ: רק הנטיות.

יעקב כץ: לא בפועל.

עפו אגבאריה: לא בפועל.

עפו אגבאריה: אם אתה אומר, כץ, שזה לא בפועל, אז זאת אומרת שהיא מאוד ימנית.

עפו אגבאריה: רק לפני כשבוע שר החוץ אביגדור ליברמן הצהיר שאחרי שתיגמר ההקפאה, ואחרי שעניין ההקפאה יעבור – שהוא לא מאמין בו – הוא יטפל בעניין הבנייה הבלתי-חוקית של האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל, וזה מעל 90,000 – עד 100,000 – בתים בלתי חוקיים במגזר הערבי שלדבריו צריך להרוס.

עפו אגבאריה: אני רק רוצה לציין, לשר ליברמן, שעוד לפני שהוא הגיע למדינה, עוד בזמן שהוא היה קומסומולץ, היו פה ערבים, והערבים שלטו אולי על יותר מ-80% מאדמות המדינה, ולציין שהיום הערבים הם כ-20% מכלל אזרחי מדינת ישראל, אבל לצערי הרב רוב האדמות שלהם הופקעו, והיום הערבים שולטים רק ב-3.5% מאדמות המדינה; כאילו האדמות פרטיות, זה אדמות שלהם – השאר הופקע.

עפו אגבאריה: כאשר הרשויות המקומיות במגזר הערבי שולטות על אזור שיפוט של 2.5%, אז כל מה שמעבר ל-2.5% האלה נראה בעיני המדינה כבנייה בלתי חוקית.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, לא משרד הפנים ולא ועדות התכנון והבנייה לא רואים באוכלוסייה הערבית אוכלוסייה שיש לה צרכים לריבוי טבעי או לדברים ציבוריים שיכולים להיבנות במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: יש לציין שה-1% שנשאר מהאדמות הערביות, הן אפילו לא בתחום השיפוט של הוועדות המקומיות וגם לא ברשויות המקומיות.

עפו אגבאריה: הערבים בונים בדרך כלל על השטח שלהם, על האדמות הפרטיות שלהם, וזה מה שמבדיל בינם לבין הבנייה במגזר היהודי, שהיא כאילו בנייה על אדמות מדינה.

עפו אגבאריה: ומה זה אדמות מדינה?

עפו אגבאריה: זה בעצם אדמות שהופקעו מערבים וניתנו למדינה.

עפו אגבאריה: לשם המחשה, אני רוצה להביא דוגמה – למשל, העיר נצרת מונה כ-70,000 תושבים, ו-70,000 התושבים מתפרסים על 14,000 דונם בלבד, כאשר נצרת-עילית מונה בסך הכול 45,000 תושבים, ושטח השיפוט שלה הוא 40,000 דונם.

עפו אגבאריה: האדמות האלה הופקעו גם מנצרת, מעין-מאהל, מריינה, ממשהד.

עפו אגבאריה: בגלל זה העיר נצרת – וזו דוגמה לגבי שאר הערים הערביות, אין להן אזורי התפתחות, אין להן אזורי תעשייה, אין להן אפשרות גם לריבוי הטבעי, כשהרבה אנשים והרבה חברי כנסת פה צעקו שאפילו בהתנחלויות, שהם בעליל בלתי חוקיות, מגיע להם לריבוי טבעי.

עפו אגבאריה: השאלה: האם באמת לנו לא מגיע גם לריבוי טבעי?

עפו אגבאריה: יש כאלה שצועקים: למה אתם לא בונים למעלה?

עפו אגבאריה: אני רוצה לציין – כמה יישובים קהילתיים בסדר-גודל של הכפרים הערביים הם עם בתים משותפים גבוהים?

עפו אגבאריה: אנחנו לא תל-אביב, אנחנו לא חיפה, אנחנו לא פתח-תקווה.

עפו אגבאריה: אנחנו בסך הכול כפרים ערביים קטנים שלרוב זה כמו יישובים קהילתיים, ואין אפשרות לעשות את הדברים האלה.

עפו אגבאריה: השאלה השנייה: האם באמת הממשלה, כאשר עשתה את כל התוכניות, כמו תמ"א, תוכנית מיתאר ארצית, ואפילו כמו התמ"מ, תוכניות מיתאר מחוזיות – האם הביאו בחשבון איך לעשות ולפתח את היישובים הערביים, או לתת פתרון כפי שנבנו כל כך הרבה יישובים קהילתיים יהודיים וערים יהודיות במדינה?

עפו אגבאריה: מאז קום המדינה ועד היום האוכלוסייה הערבית גדלה 14 פעם – פי-14, ולא נבנה אפילו יישוב אחד חדש, פרט לכמה יישובים בנגב, ששם גם כן הבעיה כפולה ומכופלת, כאשר הפקיעו את האדמות של האנשים וריכזו אותם בכמה יישובים על קרקעות מוגבלות.

עפו אגבאריה: בעיית תוכניות המיתאר ליישובים הערביים שלא עונות על צורכי הציבור – הן שוכבות שנים על גבי שנים במגירות של משרד הפנים, ואף אחד לא טורח אפילו להסתכל אם באמת התוכניות האלה ראויות להיום או שהתוכניות שכבר הוגשו לפני כעשר שנים לא עונות על דרישות ההתפתחות של התושבים היום.

עפו אגבאריה: בגלל זה אומרים: אתם לא בונים לפי החוק.

עפו אגבאריה: אין בנייה חוקית, התוכניות נשארו, והגבולות של הערים ושל היישובים הערביים נשארו כפי שהיו לפני עשרות שנים, והאנשים מתרבים ומתפתחים ואין להם איפה לבנות.

עפו אגבאריה: הולכים להגיש תוכנית, אין תוכנית אז אין רישוי.

עפו אגבאריה: אין רישוי, אז יש בתי-משפט – עברת על החוק אז יש קנסות.

עפו אגבאריה: והבן-אדם, עד שהוא מגיע לבית שהוא צריך לבנות, הוא כבר משלם גם את הבית וגם את הקנסות, ובסוף ההלוך-וחזור הזה הוא גם מוענש וחייב להרוס את ביתו במו ידיו, ואם הוא לא הורס את הבית במו ידיו אז הוא עבר על החוק, אז הורסים את הבית וגם מחייבים אותו.

עפו אגבאריה: איך אפשר לצפות מאנשים כאלה, שהורסים להם את הבית – באיזה מצב – כשאתה הרסת לו את החיים, את העתיד – באיזה מצב נפשי הבן-אדם נשאר בעניין הזה?

עפו אגבאריה: איך הוא יכול להסתכל למדינה – והמדינה יכולה להסתכל לאזרח שלה בעיניים?

עפו אגבאריה: אני לא חושב שקיימת עוד מדינה שהורסת לאזרחים שלה – אולי המדינה היחידה היא ישראל.

עפו אגבאריה: אני חושב.

עפו אגבאריה: אולי יש עוד, אבל אני לא יודע; אני חושב שכנראה המדינה היחידה היא מדינת ישראל – שהורסת את הבתים של האזרחים שלה, ולא בונה, ולא נותנת להם את האפשרות להתפתח – ולהסתכל לאוכלוסייה הזאת, שהיא המיעוט במדינה – להשוות אותה, ואיך אומרים – לא צריך לפרגן לאוכלוסיות החלשות או למיעוטים כפי שזה נעשה במדינות מתוקנות – שישראל צופה לזה שהיא מדינה מתוקנת ומדינה דמוקרטית, ואני יודע שבמדינות האלה המדינה מפרגנת לאוכלוסיות החלשות ולמיעוטים שיש בה, מה שלא קיים במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: מה שקורה בזמן – אפילו הולכים ומחליטים על הריסה, פה גם מתחילה ההתנגשות.

עפו אגבאריה: באים בצורה כזאת, כל כך הרבה יחידות יס"מ וימ"מ ומשטרה, במצב אדיר של תוקפנות, אדיר ביותר, דבר שאי-אפשר לתאר אותו, כאשר אתה נמצא בשטח, ומתחילים לא רק בכוח – גם להשתמש בדברים אסורים, אפילו שנאסרו לפי החלטות של ועדות – ועדת-אור, שאפילו המליצה לאסור את הדברים האלה, והממשלה לא שמעה.

עפו אגבאריה: מתחילים אחרי זה גם מאסרים, שאם בן-אדם רוצה להגן על הבית שלו – וזאת זכותו הלגיטימית של כל בן-אדם להגן על הבית שלו; אין לו לאן ללכת, אין לו איפה לחיות, אין לו העתיד של הילדים שלו – אז באה המשטרה וגם אוסרת אותו, וגם קונסת אותו, וגם פותחת תיק פלילי, והדבר גורר אלימות על-ידי עוד אלימות ועוד אלימות.

עפו אגבאריה: אנחנו רק שמענו לא מזמן שהמשטרה הקימה יחידה של מסתערבים במגזר הערבי, וזה במיוחד לדברים האלה.

עפו אגבאריה: אפילו הצבא הקים, או רוצה להקים, יחידה נגד ההתפרעות באזור ואדי-עארה.

עפו אגבאריה: אז אני אומר שהדברים האלה – האם באמת הממשלה רוצה לגרור את האוכלוסייה הערבית להתנגשות יותר קשה מההתנגשות של יום האדמה, או יום אדמה חדש, או מה שהיו ההתנגשויות האלימות באוקטובר 2000?

עפו אגבאריה: אני חושב שהממשלה הזאת אינה מסתכלת בעין אובייקטיבית על הדרישות של האוכלוסייה הערבית, ואני מקווה שהממשלה תתעשת ותיתן את הכבוד הראוי, ותתחיל לראות באזרחים הערבים אזרחים שווי ערך.

עפו אגבאריה: עד אז אנחנו, אין לנו אמון בממשלה הזאת.

עפו אגבאריה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב על הצעות האי-אמון – שתיהן יחד – ושומר לו את הזכות גם לסכם את הדיון.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כיוון שסיעת קדימה, באמצעות נציגתה, למעשה הביעה אמון בדרכה המדינית של הממשלה, ייתכן שבאופן אישי הייתי יכול לחלוק עמה על העניין הזה, אבל אני רואה את עצמי כפטור מלהשיב על הנושא הזה, לכן אתייחס רק לנושאים הכלכליים והחברתיים שחברת הכנסת תירוש העלתה בדבריה, בהתחלה באופן פרטני יותר ולאחר מכן קצת באופן כללי על הישגי הממשלה בתחום הכלכלי.

גלעד ארדן: אני חושב שהמשפט הידוע: אל תאמרו לי מה העם רוצה, אלא אני אומר לכם מה העם צריך, מעולם לא היה נכון יותר, ומעולם לא הודגש בצורה הפוכה על-ידי חברת הכנסת תירוש.

גלעד ארדן: שכן מה אומרת לנו חברת הכנסת תירוש בשם סיעת קדימה?

גלעד ארדן: האזרחים משלמים יותר על סיגריות, האזרחים משלמים יותר על דלק, האזרחים משלמים יותר על מים, ואלו גזירות שהן בעצם לא בסדר.

גלעד ארדן: זה באמת לא בסדר שאזרחים נאלצים לשלם יותר על מוצרים שבעבר הם שילמו עליהם פחות.

גלעד ארדן: ואני אומר – את צודקת, אבל השאלה, חברת הכנסת תירוש, היא לא מה האזרחים אוהבים או צריכים; השאלה מה נכון לכלכלת המדינה.

גלעד ארדן: וכאשר אנחנו כהנהגה או ממשלה שואלים את עצמנו את השאלות הללו יום-יום, אי-אפשר להתנתק מהמצב שאנחנו מקבלים, כי – מה לעשות, ואת זה כל אזרח ואזרחית יודעים – הכסף איננו צומח על העצים.

גלעד ארדן: זה לא משהו שמלמדים את הילדים כשהם גדלים, זו מציאות.

גלעד ארדן: אפשר כמובן להדפיס כסף כמה שרוצים, אבל לכך יהיו השלכות אינפלציוניות שלא היינו רוצים להתמודד עמן.

גלעד ארדן: ואף שעברו רק תשעה חודשים מאז כינונה של הממשלה, זה המקום בדיוק להזכיר מה היה המצב בקופת המדינה כשאנחנו ירשנו אותה בעצם מממשלת קדימה הקודמת.

גלעד ארדן: המצב היה – ואני לא אפתח שוב – האם נערכו או לא נערכו – אין ספק שלמשבר הכלכלי העולמי היתה התרומה העיקרית למצב של הצניחה בהכנסות המדינה, אבל כאשר יש צניחה בהכנסות המדינה, אם כתוצאה של הירידה ברכישת רכבים חדשים, או של גביית מסים, או בכלל של פעילות כלכלית, ואתה מגיע לפרמטרים כלכליים מעוררי דאגה גם בארץ וגם בגופי הדירוג העולמי – והנה נכנס גם שר האוצר שיכול לאשר את דברי – אתה כממשלה צריך לחשוב – –

יובל שטייניץ: אפילו שלא שמעתי, אני מאשר.

גלעד ארדן: – – מאיפה אתה ממלא את הבור האדיר הזה בקופת המדינה שהותירה הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: הרי אם הממשלה הקודמת היתה כבר ממלאת את הגירעון האדיר הזה – אני מניח שאף פוליטיקאי לא אוהב להעלות מסים או מחירים.

גלעד ארדן: כולנו רוצים שהעם יאהב אותנו.

גלעד ארדן: הרי בסופו של דבר הכנסות לקופת המדינה אף אחד מאתנו, ואפילו לא פקידי האוצר "הנוראים" – את הצגת את זה שהכסף מייקור המים הולך לקופת האוצר.

אורית זוארץ: – – – לממן 39 שרים וסגני שרים.

גלעד ארדן: נו, וקופת האוצר לאן הולכת?

גלעד ארדן: מה, הם לוקחים אותה הביתה?

גלעד ארדן: האם הרפרנטים משכורתם גדלה?

גלעד ארדן: בסופו של דבר, אותו כסף שנכנס לקופת המדינה, משתמשים בו כדי להגדיל את תקציב סל התרופות, או לבנות את גדר הביטחון, או להגדיל את תקציב החינוך.

גלעד ארדן: מאיפה בא הכסף?

גלעד ארדן: הכסף בא בסופו של דבר מהאזרחים – –

רונית תירוש: – – –

גלעד ארדן: – – אם על-ידי תשלום מסים ישירים ואם על-ידי תשלום מסים עקיפים.

גלעד ארדן: ולכן – – –

יובל שטייניץ: – – –

גלעד ארדן: לא צריך.

גלעד ארדן: תודה, אדוני שר האוצר.

גלעד ארדן: תן לי ליהנות פעם גם מהבמה שיש לי.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, השר המקשר מבקש ממני להגן עליו.

גלעד ארדן: אם יושב-ראש הכנסת יגיד שלא מילאתי את המשימה כנדרש, אני מבקש שיזמין מייד את שר האוצר להשלים מה שהחסרתי.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: רק אל תשכח שהיום פורסם על 2% פחות אבטלה מאשר בחודש הקודם.

ראובן ריבלין: בערכים מלאים, זאת אומרת 2% מתוך 11%.

גלעד ארדן: אני לא בא כאן כבר לחגוג או לעשות איזו – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

גלעד ארדן: כאשר מנהלים כלכלה של מדינה, בטח מדינה כמו ישראל, שחשופה לכל כך הרבה סיכונים ואתגרים, ודאי שהמעקב צריך להיות יום-יום ושעה-שעה.

גלעד ארדן: אבל שוב, אני רוצה לחזור אחורה חודשים מספר, כאשר אנחנו קיבלנו את ניהולה של המדינה והרכבנו קואליציה, ורואים גירעון כל כך גדול בהכנסות המדינה, אז ודאי שכאשר צריך לשקול מהיכן להשלים את ההכנסות החסרות, מקבלים החלטות.

גלעד ארדן: נכון, הן לא פופוליסטיות, אבל אם לחבר את זה לתפקידי כשר להגנת סביבה, אני בהחלט חושב – ואני יודע שאני כבר אקבל על בסיס האמירה הזו הרבה פניות ופקסים נזעמים מהציבור – אני בהחלט חושב שלייקר מוצרים כמו סיגריות, שפוגעות בבריאות ולאחר מכן גורמות לתחלואה, אם של המעשן עצמו ואם של מי שבסביבתו; לייקר מוצרים כמו דלקים – – –

רונית תירוש: מים.

גלעד ארדן: – – – לייקר מוצרים כמו דלקים לתחבורה, שזה דרך אגב גם מבוסס על מחלקת המחקר של בנק ישראל, וזאת מגמה כלל-עולמית, כאשר אתה רוצה לעודד את – –

רונית תירוש: אז למה העלו באוטובוסים?

גלעד ארדן: – – האזרחים לעבור מנהיגה בכלי-רכב פרטיים לשימוש בתחבורה – – –

רונית תירוש: למה העלו את מחיר הנסיעה באוטובוסים?

ראובן ריבלין: הוא עונה לך כרגע.

גלעד ארדן: – – – לשימוש בתחבורה ציבורית, ואני אפילו עכשיו אעז ואלך שלב אחד נוסף – –

רונית תירוש: העלו בתחבורה הציבורית.

גלעד ארדן: – – אפילו ייקור תעריפי המים – אני רוצה שננתח פעם אחת ולתמיד את האמירה של המתנגדים.

גלעד ארדן: אומרים המתנגדים: זה לא הוגן להטיל את המחדלים של הממשלות הקודמות על התעריפים של הציבור.

גלעד ארדן: טוב, אז בוא נחפש עכשיו על מי להטיל את זה.

גלעד ארדן: הרי הממשלות אולי אשמות שלא התחילו בזמן את ההתפלה, ואז הומלחו עוד מאגרי מים שהיום אי-אפשר להשתמש בהם.

גלעד ארדן: אבל הממשלות בוודאי לא אשמות שלא ירדו גשמים.

גלעד ארדן: אפשר להאשים את הציבור שלא קיים מצוות, ולכן נענשנו ולא ירד גשם משמים.

גלעד ארדן: גם לא כולם יסכימו עם הניתוח הזה שלי, אבל בוודאי לא כל הממשלות אשמות בכך שהיו לנו חמש שנות בצורת.

גלעד ארדן: ועכשיו אני שואל את כל המתנגדים: נגיד שעכשיו כולם מסכימים להתפיל ולהיות אחת המדינות המתפילות ביותר בעולם, עד כדי מיליארד מטר קוב בשנה, וזה בוודאי מייקר את ייצור המים.

גלעד ארדן: נו, אז מי אמור לשלם את זה?

רונית תירוש: ה-0.5% של המע"מ שהחזירו לאזרחים.

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: אז אם הממשלה היא זו שצריכה לשלם את זה, מאיפה מממנים את הפעילות של הממשלה?

גלעד ארדן: בסופו של דבר האזרחים הם אלו שמממנים אותה.

גלעד ארדן: אז אם תייקר את זה ישירות על-ידי תמחור עלות המים בתעריף שלהם, שזה לדעתי דבר נכון, כי זה בכל מדינות ה-OECD – ואני מוכן להציג לכם את כל הסקרים שהמשרד להגנת הסביבה אסף ממדינות ה-OECD – הוכח, שמה לעשות, על-ידי ייקור המוצרים הבסיסיים, הציבור מסגל לעצמו אורח חיים חסכוני יותר.

גלעד ארדן: הרי כולנו יודעים שאפשר לחסוך הרבה הרבה יותר ממה שהיום הציבור חוסך, אם בגילוח ואם בצחצוח ואם בהשקיה ואם בשטיפת הכלים.

גלעד ארדן: זה לא נעים לדרוש את זה מהציבור, הציבור לא אוהב לחשוב על הדברים האלו.

גלעד ארדן: אני אפילו הזדע

גלעד ארדן: זעתי פעם לראות מועמד לראשות ממשלה שמספר אצל יאיר לפיד שהוא נרגע על-ידי מקלחת שעה וחצי.

גלעד ארדן: טוב, אז זה היה מועמד לראשות ממשלה.

גלעד ארדן: אז הוא נבחר אבל מאז כבר לא – – –

ראובן ריבלין: כל אחד ודרכי הרגיעה שלו.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אז כנראה לפעמים צריך לשלב גם כלים של הסברה וגם – – –

רונית תירוש: לא ענית לי על 0.5% המע"מ.

גלעד ארדן: בזה אני מסכים אתך.

גלעד ארדן: אני חושב שהפחתת 0.5% המע"מ לא תגיע לכיסם של הצרכנים, ואני חושב שבעניין הזה – – –

אורית זוארץ: לכיסם של השרים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אגב, אחרי השר – את.

גלעד ארדן: דרך אגב, אני אגיד לך עוד משהו, אני לא בטוח שזאת עמדת האוצר, אוקיי?

גלעד ארדן: אני לא ממש בטוח שזאת עמדת האוצר.

גלעד ארדן: יכול להיות שזאת עמדתו של הראשון בין השווים, במסגרת מדיניות הורדת המסים.

גלעד ארדן: אבל תשמעי, לא על כל דבר צריך להפיל ממשלה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני רוצה להתייחס גם לפרמטרים הכלליים.

גלעד ארדן: ממשלת ישראל אימצה לפני חצי שנה מתווה מסים ארוך טווח, המפחית את מס הכנסה ומס החברות, במטרה לעודד תעסוקה וצמיחה.

גלעד ארדן: העלאת המע"מ בחודש יולי 2009, שאותה כבר שכחנו – אבל ההפחתה הנוכחית באה כדי לתקן אותה – היתה זמנית כדי להתמודד עם בעיות המשבר.

גלעד ארדן: כולנו חשבנו, וטוב שהתבדינו, שנהיה במשבר עמוק יותר.

גלעד ארדן: הצמיחה החזויה היתה נמוכה הרבה יותר.

גלעד ארדן: היא היתה אמורה להיות צמיחה שלילית של 1%–1.5%.

גלעד ארדן: בפועל סיימנו את השנה עם צמיחה חיובית, אומנם מאוד קטנה, ועדיין יש אי-ודאות; אומנם תנאי האי-ודאות הם לא נמוכים, אבל הם בהחלט שונים ממה שהיה לפני חצי שנה.

גלעד ארדן: ברגע שאנחנו נראה שההשלכות המקרו-כלכליות של המשבר הגלובלי על כלכלת ישראל מתונות וגביית המסים השנה אכן תסתכם ב-4 מיליארדי שקלים יותר, וכי הצמיחה בשנה הבאה צפויה להיות גם היא גבוהה יותר, אז בהחלט מתווה הפחתת המסים שהתחיל כבר כעת, בשאיפה יוגדל יותר.

גלעד ארדן: מדובר – אני מדבר על הפחחת המע"מ – בצעד מדוד, שמצד אחד מאפשר באמת המשך של שיפור מגמת הצמיחה, ומצד שני – וכפי שאמרתי לך, עמדתי האישית שונה – מגיע לכוח הקנייה של שכבות חלשות, שרוב ההכנסה שלהן הולכת לצריכה ולצמצום פערים.

גלעד ארדן: כרגע הממשלה הפחיתה רק ב-0.5%, מתוך ראייה שנחזור ונבטל את העלאת המע"מ הקודמת לחלוטין כבר בחודשים הקרובים.

גלעד ארדן: ההחלטה להפחית את המע"מ נבעה משלוש סיבות מרכזיות: 1.

גלעד ארדן: ההפחתה תיתן סיוע נוסף לצמיחה במשק; 2.

גלעד ארדן: יחד עם הגידול הצפוי בשנת 2010 של קצבאות הקשישים וקצבאות הילדים, ההפחתה תגדיל את כוח הקנייה של השכבות החלשות ותצמצם פערים חברתיים.

גלעד ארדן: אני הייתי ממליץ – חברת הכנסת תירוש, פה אני חוזר לתשובתי האישית – שוועדת הכלכלה, ודומני שאת העלית את הנושא הזה בעבר, תחזור לעסוק בחקיקה שיכולה לגרום לכך שהפחתות כגון אלו אכן בוודאות יגיעו לכיסם של הצרכנים, ולא רק לכיסם של בעלי עיתונים או היצרנים.

גלעד ארדן: כמובן, ההיבט השלישי הוא שההפחתה גם תתרום לריסון הלחצים האינפלציוניים.

גלעד ארדן: אני רוצה להזכיר שכבר בחודש נובמבר חל שיפור במרבית האינדיקטורים במשק.

גלעד ארדן: בתחום הפעילות הריאלית נרשם שיפור במדד פדיון ענפי המסחר והשירותים ובמדד המכירות ברשתות השיווק.

גלעד ארדן: בשוק העבודה נמשך השיפור שהתאפיין בהמשך הירידה בסך התביעות לדמי אבטלה וכן בירידה במספר דורשי העבודה.

גלעד ארדן: אתה הבאת לתשומת לבי – זה נתון שהתפרסם היום?

ראובן ריבלין: היום.

גלעד ארדן: טוב, אז הנתונים שלי לא מעודכנים כמו של אדוני, של ירידה של 2%.

ראובן ריבלין: אני יכול לתת פרסום לעיתון שקראתי, אני אומר לך שקראתי את זה ב"דה-מרקר" בבוקר.

גלעד ארדן: 2%?

ראובן ריבלין: כן.

גלעד ארדן: ובמקביל עלתה גביית המסים וחל שיפור נוסף בשוק ההון, שהתבטא בעליות שערים בשוק המניות והאג"ח.

גלעד ארדן: בפעילות הריאלית – נתוני הפעילות הריאלית שפורסמו בנובמבר מצביעים על המשך ההתאוששות במשק.

גלעד ארדן: נרשמה עלייה מתונה במדד פדיון ענפי המסחר והשירותים במהלך חודש אוקטובר.

גלעד ארדן: ההכנסות ממסים עלו באופן חד במהלך חודש נובמבר.

גלעד ארדן: עלייה נרשמה הן בגביית המסים הישירים והן בגביית המסים העקיפים.

גלעד ארדן: יציבות מחירים: מדד המחירים לצרכן עלה בחודש נובמבר בשיעור קל.

גלעד ארדן: העלייה במדד הובלה על-ידי התייקרות במחירי הדלק והדיור, ובחודש נובמבר נמשך גם הגידול בכמות הכסף במשק.

גלעד ארדן: אני חושב, כפי שפתחתי ואמרתי, חברת הכנסת תירוש, שכשאת מסתכלת על הניהול הכלכלי-חברתי של המשק בתשעה חודשים, כשמדובר על העברת תקציב דו-שנתי שנותן יציבות ואפשרות לתכנון ארוך טווח, כשאתה רואה את הפרמטרים של המשק הישראלי מול פרמטרים במדינות אחרות בעולם המערבי, אני חושב שהיית צריכה לתקן את הצעת האי-אמון שלך לא רק בנושא המדיני, אלא להיפך, להביע אמון רב בפעילות הממשלה גם בנושא הכלכלי, ולכן אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: כמה אמר אדוני, התפלה של כמה מיליוני קוב?

גלעד ארדן: מדינת ישראל, לפי התוכנית המלאה של מתקני ההתפלה, צפויה להגיע להתפלה של מיליארד מטר קוב בשנה.

גלעד ארדן: רק אדגיש ואומר שוב – כי אני מנצל כל במה כדי לומר את זה: מי שחושב שהתפלה זה פתרון קסם למחסור במים גם טועה וגם מטעה, ולו משתי סיבות: האחת, שהתפלה, כל עוד לא נפתח טכנולוגיות שגורמות לה להיות חסכונית באנרגיה, היא אחד התחומים הבזבזניים ביותר בחשמל.

גלעד ארדן: כדי להקים תחנת התפלה צריך להקים לצדה תחנה ייצור אנרגיה – תחנת כוח.

גלעד ארדן: לפי תמהיל הדלקים היום זה אומר שכל תחנת התפלה גם גורמת לעלייה בזיהום אוויר ובתחלואה.

גלעד ארדן: דבר שני, גם מומחים גדולים בעולם וגם בארץ לא יודעים עדיין לאמוד מה יהיו ההשלכות הסביבתיות – על הים התיכון – של התפלה קבועה של מיליארד מטר קוב.

גלעד ארדן: כי מה זה התפלה?

גלעד ארדן: זה לקחת מיליארד מטר קוב – – –

ראובן ריבלין: אולי תסביר, כמה סנטימטר זה בכינרת?

גלעד ארדן: מטר קוב זה 1,000 ליטר מים.

גלעד ארדן: מיליארד מטר קוב זה מיליארד פעמים 1,000 ליטר.

גלעד ארדן: את כל זה לוקחים מהים התיכון, מנקים, ואת הרכז – מה שמכונה בעברית הלא-יפה "הגי'פה" – מחזירים לים התיכון מאותם מתקני התפלה.

גלעד ארדן: וזה כל שנה באופן קבוע, מהיום ולעולמי עד.

גלעד ארדן: את ההשלכות הסביבתיות שיהיו על המגוון הביולוגי בים התיכון, על הצמחים ובכלל, עדיין אי-אפשר לקבוע.

גלעד ארדן: לכן, חיסכון במים הוא עדיין צו השעה, וצריך לעשות הכול גם כדי לבקש רחמי שמים ולבקש גשם, וגם לחסוך במים, יחד עם ההיערכות האחרת.

גלעד ארדן: אשר להצעתו של חבר הכנסת אגבאריה, אני התעקשתי שמשרד הפנים ייתן תשובה עניינית, וקיבלתי את תשובתו של הממונה על הפיקוח במחוז חיפה, כי הרבה מדבריו של חבר הכנסת התבססו על ההריסות בוואדי-עארה – שהרי על ההריסות במרחב ירושלים כבר דיברתי כאן בשבועות האחרונים.

גלעד ארדן: אני אקריא את תשובתו המפורטת: לאחרונה נהרסו שלושה בתים לא מאוכלסים, במצב שלד, על-פי צווים שניתנו כחוק.

גלעד ארדן: היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה אמונה על ביצוע החוק בכל המגזרים, ללא יוצא מן הכלל – ופה הנתון המעניין: בשנה זו, מ-2009, נהרסו במחוז חיפה הרבה יותר מבנים במגזר היהודי מאשר במגזר הערבי.

גלעד ארדן: כלל ההריסות שבוצעו בוואדי-עארה היו במבנים שהבנייה בהם בוצעה בשטחים חקלאיים תוך הפרת צווים והתעלמות מהתראות להפסקת הבנייה, ועל-פי רוב המבנים היו מרוחקים בצורה משמעותית מהיישוב.

גלעד ארדן: כלל המבנים נהרסו בהתאם לצווים תקפים ולא הוצגו שום עיכובים או התליות על-ידי הרשות השופטת.

גלעד ארדן: דבר אחרון: אכיפת החוק הינה חיונית, ומשמשת, מעבר להרתעה ולקיום החוק, גם אלמנט הבא לשמור על התכנון המקומי והלאומי, העכשווי והעתידי, וזאת לטובת כל הסקטורים באוכלוסייה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: לא אוכל לסיים בלי להסכים לפחות עם חלק מדבריך; אמרתי את זה גם בסיעת הליכוד: אין ספק שמצב התשתיות – גם הבינוי – ביישובים הלא-יהודיים לוקה בפיגור רב-שנים.

גלעד ארדן: לצערי, כל אחד מאתנו מטיל את האחריות לפיגור הזה על הצד האחר, אבל בהחלט כולנו בממשלה נושאים באחריות לכך שילדים, דור צעיר ונוער שגדל היום ביישובים הלא-יהודיים, זה לא ממש אמור לעניין אותם אם האבא או הסבא פעלו בצורה שאנחנו חושבים שהיתה נכונה או לא נכונה.

גלעד ארדן: אני חושב שזו היום האחריות של ממשלת ישראל להדביק את הפיגור הזה, בעיקר ביישובים הלא-יהודיים, ואני מרגיש את זה גם בתשתיות – מה שקורה בתשתיות הביוב.

גלעד ארדן: אני לא יכול שלא לנצל את ההזדמנות גם לקרוא למשרד האוצר ולראש הממשלה בעניין הזה להכין תוכנית לאומית, שבעבר דיברו עליה הרבה, דיברו דיברו, אבל התוצאות בינתיים לא נראות בשטח.

גלעד ארדן: כי גם כאשר אנחנו רוצים לתת העדפה מתקנת, לתת אפילו 90% מהמימון, לבקש אפילו "מצ'ינג" של 10% – גם 10% חלק מהיישובים הללו לא מסוגלים לתת.

גלעד ארדן: מי שמשלם את המחיר זה לא ראש העיר או המנהיגות; מי שמשלם את המחיר זה האזרחים, ובמקרים של הגנת הסביבה כל האזרחים מסביב.

גלעד ארדן: כי כשביוב לא מטופל, זה לא הולך רק למי התהום של היישוב הערבי, זה הולך למי התהום שכולנו שותים מהם.

גלעד ארדן: לכן אני בהחלט אנסה, ונמשיך לנסות לקדם תוכנית כוללת לשדרוג התשתיות במגזר הלא-יהודי, אבל בעניין האכיפה אני לא חושב שיש כאן איפה ואיפה, אלא אנחנו נוהגים בצורה שוויונית כלפי כל המגזרים.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני השר, נדמה לי שצריך להעיר לפרוטוקול כי חבר הכנסת אגבאריה טען שבמדינות אחרות לא הורסים בתים – אפשר לבקש מהממ"מ של הכנסת איזה מבחן השוואתי.

ראובן ריבלין: אין מדינת חוק שאפשר לבנות בה ללא רשיון.

ראובן ריבלין: השאלה היא – הביקורת שלך, שהשר גם הצדיק אותה, היא על כך שאין תכנון.

ראובן ריבלין: זו הביקורת.

עפו אגבאריה: על זה גם הוויכוח.

ראובן ריבלין: אין מקום שבו לפי החוק – ומדינה מתנהלת על-פי מדיניות חוק – לא יהרסו בית שהוקם ללא רשיון.

עפו אגבאריה: לתת את האפשרות לקבל את הרשיון.

ראובן ריבלין: לפרוטוקול: אני מבקש מהממ"מ להביא לי חומר השוואתי ממדינות אחרות לגבי הריסת בניינים שנבנו שלא על-פי החוק.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט אברך אם תהיה עבודה כזאת מטעם הממ"מ, שהוא גוף אובייקטיבי.

גלעד ארדן: אפשר רק לסכם ולומר: ובבניין כל ציון, בהתאם לקצב הילודה בכל אחד ממגזריה, ננוחם.

ראובן ריבלין: שכן ביום כיפור אנחנו אומרים: ועל אנשי השרון ייאמר, שלא יהיו בתיהם קבריהם.

ראובן ריבלין: כך היה אומר כוהן גדול.

ראובן ריבלין: רבותי, עד כאן הנמקות לאי-אמון ותשובת השר, המפורטת, על שתי ההצעות.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים בדיון הכללי.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים היא נציגת קדימה, חברת הכנסת אורית זוארץ.

ראובן ריבלין: הואיל ונתנו שלוש דקות לכל אחד, וכדי שלא יצטרכו לתת עוד בגלל הפרעות, אני מייד נותן ארבע דקות, גם הבאים אחרי ייתנו לכל אחד ארבע דקות.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, מר נתניהו – אנחנו חוזרים בכל שבוע לשולחן הריק הזה – שאתה לא נמצא – ושואלים את עצמנו, האם לעד נוביל או נובל?

אורית זוארץ: התעוררנו כביכול לבוקר חדש, לשבוע חדש, כשיש איזה ניצוץ של תקווה, אלטרנטיבה שהממשל האמריקני מציג ומוביל, יחד עם מובארק, אפילו הנשיא פרס משלב ידיים כדי להביא את אבו מאזן לשולחן המשא-ומתן – המטרה ברורה לכולנו ועומדת לנגד עינינו, וראש הממשלה אף אמר: שתי מדינות לשני עמים – –

מגלי והבה: שר האוצר והשר המקשר, תודה לכם.

אורית זוארץ: – – פתיחה מיידית של השיחות בין הצדדים והגעה להסדר קבע בתוך שנתיים.

אורית זוארץ: הצהרה אופטימית, היא מותירה אותנו עם איזה תחושה שאולי באמת משהו קורה כאן, אצל מר נתניהו וממשלתו.

אורית זוארץ: אבל רגע לאחר מכן המציאות הסכיזופרנית בממשלת נתניהו מתעוררת במלוא העוז; לצד ההצהרות על נכונות ורצון לקדם משא-ומתן ושיתוף פעולה בוקע איזה קול מהספסלים הקדמיים של הקואליציה: שר החוץ נפגש עם טוני בלייר, שליח הקוורטט, דוחה את התוכנית וטוען: אין אפשרות להגיע להסדר על גבולות הקבע.

אורית זוארץ: ואני שואלת את עצמי, האם אין תיאום ליד שולחן הממשלה?

אורית זוארץ: האם ראש הממשלה איבד את השליטה על שריו?

אורית זוארץ: האם הוא מתפזר והולך לאיבוד בתוך ממשלת האין-סוף שלו?

אורית זוארץ: את המחיר הכבד בזירה הבין-לאומית כולנו משלמים, מדינת ישראל בכלל ואנחנו כאזרחים בפרט.

אורית זוארץ: במקום שנמקד את האנרגיות שלנו בקידום פיתוח צמיחה, פיתוח המזרח התיכון כאזור כלכלה גלובלית, אנחנו מתמודדים עם חרם בין-לאומי ועם חרב שמונפת מעל ראשנו.

אורית זוארץ: הפרדוקס מתעצם בהיעדר מדיניות.

אורית זוארץ: מצד אחד סוללים כבישים, שופכים מיליונים, ולאחר מכן סוגרים אותם ולא מאפשרים לנסוע בהם.

אורית זוארץ: יד אחת מאפשרת בנייה בגושים הגדולים – ואגב, חברי ממשלת נתניהו, קדימה מעולם לא הפסיקה את הבנייה בגושים הגדולים, קדימה מעולם לא הפסיקה את הבנייה בירושלים.

אורית זוארץ: מה עשה נתניהו?

אורית זוארץ: עם הרוח הקפואה שהוא הביא עמו ועם הממשלה המנופחת, הוא הקפיא את הכול – גם את הגושים הגדולים, שבינינו יש עליהם הסכמה מלאה, וגם על ירושלים.

אורית זוארץ: הקפאה מוחלטת ושיתוק טוטלי של כל מה שקורה ביהודה ושומרון.

אורית זוארץ: מכאן הכלכלה הישראלית חיה בפרדוקס.

אורית זוארץ: מצד אחד אנחנו נמצאים במצב הכי קשה שהיינו בו מעולם.

אורית זוארץ: אנחנו נתפסים כמדינה השנואה והמוחרמת עלי אדמות.

אורית זוארץ: יש חרם אקדמי בהרבה מאוד מסגרות אקדמיות, גם חרם שלא נאמר בקול, חרם שנאמר בחדרי חדרים ופעילות שמופעלת כנגד ישראל.

אורית זוארץ: חרם של איגודים מקצועיים, ארגונים ואנשים פרטיים, החרמה של תעשיות ישראליות ועלילות שווא של עיתונאים באירופה.

אורית זוארץ: איך אנחנו מתמודדים עם זה?

אורית זוארץ: סכיזופרניה של ממשלה שאין לה דרך, אין לה מדיניות, אין לה כיוון, לא בנושאים המדיניים, לא בנושאים החברתיים וגם לא בנושאים הכלכליים.

אורית זוארץ: השר ארדן יצא, ואני רוצה לומר במשפט אחד: את הצמיחה לא מרגישים ברהט, את הצמיחה לא מרגישים בדימונה, את הצמיחה לא מרגישים בקריית-שמונה וגם לא באשקלון.

אורית זוארץ: אולי סביב השולחן הזה מישהו מרגיש צמיחה עם 30 שרים מיותרים ותשעה סגני שרים שמחפשים את עצמם בכל יום מחדש.

אורית זוארץ: שוב אנחנו אומרים לך, מר נתניהו: תתעורר.

אורית זוארץ: אם לא תוביל – תובל, ולא על-ידי הכוחות שיושבים פה בבית הזה.

מגלי והבה: תודה, אני מזמין את חבר הכנסת רוברט אילטוב.

מגלי והבה: אחריו – נציג מפלגת העבודה, דניאל בן-סימון.

מגלי והבה: אדוני מקבל ארבע דקות, בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השרים, חברי כנסת נכבדים, היתה הערה של הדוברת הקודמת, חברת הכנסת זוארץ, שראש הממשלה לא נמצא פה באי-אמון.

רוברט אילטוב: אבל גם אלה, כמעט כל אלה שהגישו את הצעות האי-אמון לא נמצאים.

רוברט אילטוב: לכן אולי זה תיקו.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא תיקו, אנחנו ביתרון מספרי.

רוברט אילטוב: אבל עדיין, לבוא ולהגיד שראש הממשלה לא נמצא ולזלזל בהצעות האי-אמון שאתם מגישים, חברי הכנסת מהאופוזיציה – – –

מגלי והבה: יושבת-ראש הסיעה יושבת שם, חברת הכנסת דליה איציק, וגם זו שהיתה קודם.

מגלי והבה: יושבים באולם ומאזינים.

רוברט אילטוב: זה על חשבון הזמן שלי.

מגלי והבה: תקבל את זמנך, רציתי לומר לשם ההגינות.

רוברט אילטוב: אין בעיה.

רוברט אילטוב: באופוזיציה יש כ-40 חברי כנסת אם אני לא טועה, לכן חשוב שכשהאופוזיציה מגישה הצעת אי-אמון – – –

דליה איציק: בוא נדבר על זה, בוא נדבר על הקואליציה והאופוזיציה.

רוברט אילטוב: אני אשמח מאוד, כי אני בא להגיב על דברים, לדבר, וחלק גדול מאופוזיציה פשוט לא נמצא.

נחמן שי: אני שומע אותך.

אורית זוארץ: אנחנו מקשיבות.

רוברט אילטוב: ההערה הזו גם חשובה, שברגע שהאופוזיציה מגישה את הצעות האי-אמון, אז לפחות שהנוכחות תהיה יותר ערה.

קריאות: – – –

רוברט אילטוב: בנוגע למדיניות ועקביות וכל הדברים האלה, שמענו לא פעם את הנושאים האלה שעולים לסדר-היום ובאי-אמון של המפלגה.

רוברט אילטוב: אני חושב שגם פה צריך לעשות סדר, כי המדיניות של העקביות – מה שקרה בשבוע שעבר – דרך אגב, לא הייתי בכנסת, אבל מה שקרה בשבוע שעבר מראה לא על אחידות ולא על עקביות.

רוברט אילטוב: חשוב לעשות גם סדר באופוזיציה, לא על כל דבר שנותנים צריך לקפוץ.

רוברט אילטוב: זה גם לימד חלק מחברי הכנסת לא למהר בהחלטות לקובעי המדיניות.

רוברט אילטוב: מובן שאנחנו מבקשים לדחות את הצעות האי-אמון – – –

אורית זוארץ: זה אומר שאתה מבקר את ההתנהלות של נתניהו בניסיון לפרק את קדימה?

אורית זוארץ: לא הבנתי.

רוברט אילטוב: לא, אני מבקר את ההתנהלות של קדימה בניסיון להתפרק מעצמה.

רוברט אילטוב: את כרגע דיברת ולא הפרעתי לך, אנחנו יכולים גם לדבר אחרי זה.

רוברט אילטוב: בכל אופן, בהצעת האי-אמון השנייה, בנוגע להריסת הבתים של אזרחי המדינה הערבים, אני חושב שגם פה יש צביעות.

רוברט אילטוב: מה מבקשים חברי הכנסת שהעלו את הצעת החוק הזו?

רוברט אילטוב: להמשיך להפר את החוק במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: האם מקובל בכלל בפרלמנט בעולם לקדם הצעות מעל דוכן הכנסת כדי להפר חוק במדינה ולהמשיך להפר את החוק במדינה?

רוברט אילטוב: כשאתה מנסה לעשות את הסדר, הם אומרים: לא, מה פתאום, אתם נוהגים לא בשוויוניות.

רוברט אילטוב: אני אומר לכם שאם אנחנו, במגזר היהודי, בונים ללא חוק, באים עם בולדוזרים ומורידים את הדבר שבנו.

רוברט אילטוב: מעבר לזה, כל הנושא של הבנייה הבלתי-חוקית פוסל את אותן רשויות ערביות שטוענות שאין להן כסף ותקציבים לתשתיות ולביוב ולמים.

רוברט אילטוב: הרי מאיפה זה בא, זה בא בדיוק מאותם מסים, אגרות שמשלמים לפיתוח והשבחה, כשהם באים ומפתחים את התשתיות.

רוברט אילטוב: כשבונים ללא רשיונות ולא משלמים מסים, ככה נראות גם התשתיות, ואי-אפשר לבוא גם במקרה הזה למדינה ולהגיד שהיא מזניחה את הרשויות הערביות וגם לא לשלם את המסים.

רוברט אילטוב: אני חושב ששתי ההצעות לא מקובלות מבחינת הקואליציה, אנחנו כמובן לא תומכים בהן ומבקשים לדחות אותן.

רוברט אילטוב: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אילטוב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לרגע חששתי שנסים זאב לא ידבר אחרי, נחרדתי והלכתי לשאול אותו.

דניאל בן-סימון: היתה טעות, הוא כן מדבר אחרי ולכן אני מרגיש יציבות.

דניאל בן-סימון: אני תוקף פה ושם, אתה מגן פה ושם כשאתה יכול.

נחמן שי: אתה מרגיש יציבות, זו ממש ברכה.

דניאל בן-סימון: יציבות בין חבר כנסת מש"ס וחבר כנסת מהעבודה שיש להם רקע – – –

קריאה: שניכם בקואליציה.

דניאל בן-סימון: שנינו מהקואליציה, נכון.

דניאל בן-סימון: האמת היא שלא קל בקואליציה הזאת, בהרבה מאוד נושאים.

דניאל בן-סימון: קשה מאוד, ואני אומר כחבר קואליציה, לשמוע את שר החוץ מתבטא כפי שהוא מתבטא – –

נחמן שי: למי אתה מאמין, לשר החוץ או לראש הממשלה?

דניאל בן-סימון: אני עושה את העבודה שלך, תן לי.

דניאל בן-סימון: – – בעידון הלא ראוי-הזה.

דניאל בן-סימון: הייתי מבקש מראש הממשלה לעדן את הבחור הזה, כי בלאו הכי מצבנו לא הכי טוב בעולם, ולכן האיש שאמון על – – –

רוברט אילטוב: מצבנו משתפר מיום ליום.

מגלי והבה: חבר הכנסת אילטוב, היית פה ודיברת, תשב ותעיר מהמקום.

דניאל בן-סימון: זה לא אישי, אלא מי שנושא בתפקיד הזה חייב להיזהר מכל משמר כי זה פרצופה של המדינה.

דניאל בן-סימון: לכן להעליב מדינות, להעליב מנהיגים, אני אומר לכם, זה לא מקובל; זה לא מקובל, זה לא תרבותי, זה לא פוליטי, זה לא יוביל אותנו לשום מקום.

דניאל בן-סימון: יש גם בעיות עם חוקי הנאמנות למיניהם, שהם בעייתיים מאוד, לכן זה לא מצב פשוט.

דניאל בן-סימון: אבל דווקא בנושא הזה, מכיוון שזו הצעת אי-אמון מדינית, אני חייב לומר שכשראש הממשלה נותן כיוון או נותן תקווה שאכן השיחות עשויות להתחדש, צריך להיאחז בזה ולתת אמון.

דניאל בן-סימון: אומרים לי כל הזמן, תגיד לי, כמה אתה יכול להיות נאיבי?

דניאל בן-סימון: אתה מאמין לו?

דניאל בן-סימון: אני כבר חודשים עובר את מסכת הייסורים הזאת – איך אתה יכול להאמין לבנימין נתניהו?

דניאל בן-סימון: אולי אני, אגב, המאמין האחרון.

דניאל בן-סימון: יכול להיות שזה לא להרבה זמן.

דניאל בן-סימון: נחמן, צריך להאמין.

נחמן שי: באנו לפה כדי להאמין שיש עתיד.

דניאל בן-סימון: אם אכן אחרי ההקפאה יהיה תהליך ויהיה מפגש, אני אומר לכם: זו הגלולה הטובה ביותר נגד המצב של ישראל בעולם היום, שהתחיל מהמלחמה בעזה ונגמר בגולדסטון ודרדר את מצבנו.

דניאל בן-סימון: לכן, תהליך שלום, בלי קשר לעבודה, קדימה וכל המפלגות, זה טוב לכולנו, ואם יש אכן התקדמות לקראת מה ששני הצדדים מדברים עליו, להגיע לדמותה של מדינה פלסטינית, סוף כל סוף נוכל לעלות על המסלול הנכון.

דניאל בן-סימון: לגבי הצעת האי-אמון השנייה, לגבי התשתית במגזר הערבי, עפו אגבאריה, אני האחרון שיכול להגן על כל ממשלות ישראל לדורותיהן על העוולות, שלא לומר יותר מזה, שעוללו ליישובים הערביים ולמגזר הערבי.

דניאל בן-סימון: קשה מאוד לעבור ממקום למקום, מהיישוב הזה, שבו גרים אנשי צבא, ליד טייבה, שכחתי את שמו, שר הביטחון בזמנו גר בו – – –

עפו אגבאריה: כוכב-יאיר.

דניאל בן-סימון: כוכב-יאיר – זה על שם יאיר.

דניאל בן-סימון: – – – ומשם לעבור לטייבה, והתחושה היא שעוברים מהעולם הראשון לעולם השלישי.

דניאל בן-סימון: כולם צריכים לעמוד פה ולהתבייש.

דניאל בן-סימון: בגלל הפוליטיקה פה, של ימין, שמאל, ערבים, יהודים.

דניאל בן-סימון: אף אחד לא מעז לומר את זה, אבל באמת, כשמדברים על שלום ועל לפנות משאבים, לפנות אנרגיות, זה כדי לתקן את החברה – היהודית והערבית, כדי לאפשר יותר משאבים, כדי באמת לתת תקווה.

דניאל בן-סימון: המצב היום לא טוב, בלשון עדינה, ולכן כשאדם דוחף לשלום, לנורמליות, זה כדי לאפשר למדינה להתרכז בעיקר, לתקן את העוולות שקיימות בתוכה – ויש הרבה מאוד עוולות, לכן לא באתי להגן פה, בשלוש השניות האחרונות, על הממשלה בנושאים האלה, אלא רק לעודד את הדרך שבה ראש הממשלה מתכוון ללכת ולהמשיך לתת אמון בו כל עוד הוא מציב את הדרך הזאת.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קשה לי כבר לשכנע – אני כל שבוע חוזר ומנסה, אבל אני רואה שהאופוזיציה נשארת בעינה, כפי שהיא, אז החלטתי אולי דרך התנ"ך – פסוקים – להסביר לכם, בדרך של ראש הממשלה, ודרכו שהוא מנסה, מתחנן, מתרפס בפני ציפי לבני, עושה את הכול כדי לשתף אותה בממשלה הזאת, להיות שותפת אמת, אבל בכל הדרכים שראש הממשלה מנסה, לצערי הרב, יש מי שמונע את זה ממנה ומסביר את זה בדיוק להיפך, וחשבתי איפה זה רמוז בתנ"ך.

נסים זאב: אז אני אקרא לכם את הפסוקים.

נסים זאב: כתוב: ויהי אחרי כן וימת מלך בני עמון וימלוך חנון בנו תחתיו – חנון מלך במקום בנו של מלך בני עמון – ויאמר דוד: אעשה חסד עם חנון בן נחש, כאשר עשה אביו עמדי חסד – ומתי עשה אביו, מלך בני עמון, חסד?

נסים זאב: אבא של חנון – בזמן שהוא ברח מפני שאול.

נסים זאב: וישלח דוד לנחמו ביד עבדיו – שלח עבדים, קבוצת אנשים נכבדים, לנחם את חנון – ויבואו עבדי דוד ארץ בני עמון – ניסו לפייס אותו, לנחם אותו על מות אביו.

נסים זאב: ויאמרו שרי בני עמון אל חנון אדוניהם, המכבד דוד את אביך בעיניך כי שלח לך מנחמים – אתה מאמין שהוא שלח לנחם אותך?

נסים זאב: הלוא בעבור חקור את העיר ולרגלה ולהופכה שלח דוד את עבדיו אליך – הוא בא לרגל את העיר הזאת, הוא בא להפוך אותה ולהחריב אותה.

נסים זאב: אין לו שום כוונת אמת, כוונת פיוס.

נסים זאב: וייקח חנון את עבדי דוד ויגלח את חצי זקנם ויכרות את מדוויהם בחצי עד שתותיהם.

נסים זאב: וישלחם – גילח להם את הזקן וחתך להם את הבגדים מאחורה, עד המקום של הישבנים שלהם – סליחה שאני אומר את הביטוי הזה.

נסים זאב: ואז שילח אותם.

נסים זאב: ויגידו לדוד, וישלח לקראתם, כי היו אנשים נכלמים מאוד – התביישו, איך יכול להיות שכך עשה להם, כאילו משלמי רעה תחת טובה; הלך לנחם אותו.

נסים זאב: ויאמר המלך שבו ביריחו עד יצמח זקנכם ושבתם – תישארו ביריחו עד שהזקן שלכם יגדל.

נסים זאב: תראו, שני דברים אני רוצה לומר לכם בעניין הזה.

נסים זאב: קודם כול, ציפי לבני בעצם אומרת לאנשי המפלגה שלה: גילחתי לכם את הזקן.

נסים זאב: אני משתקת אתכם מכל פעילות בממשלת ישראל עד שיצמח זקנכם.

נסים זאב: אחר כך אתם יכולים לחזור להיות בממשלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הזקן שלה לא יצמח.

נסים זאב: לא הזקן שלה.

נסים זאב: את זה אני אומר בלשון משל.

נסים זאב: ודבר נוסף – זה בדיוק מה שקרה פה; הוא שלח לנחם, לפייס את חנון בן עמון, ובאו אנשים – מהאנשים המכובדים ביותר, מהשרים של חנון, שהיה מלך, ואמרו לו: תשמע, אין לו שום כוונת אמת, הכול חתרנות.

נסים זאב: זה מה שעושים לראש הממשלה בפועל; כמה שהוא מנסה לפייס, אומר לה: עד חצי המלכות ותיעש – אתן לך כל מה שתרצי.

נסים זאב: ראש הממשלה הסכים להגדיל את מספר השרים – אני לא יודע איפה היו שמים את השרים פה – אבל בעוד ארבעה שרים, 34–35 שרים.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

מגלי והבה: מזל שאתה לא מנהל את המשא-ומתן מטעם ש"ס.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריכים באמת לחשוב בצורה נכונה ורצינית, אם בעת הזאת אנחנו לפלגנות או לאחדות, ואני חושב שצריכים – עם ישראל – היום להתאחד, ויש, כן, מקום לקדימה להשתלב בממשלה הזאת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זאב.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו אמור להיות חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: אסור להפסיק בדברי תורה, נתעסק במשהו שדומה לזה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנושא שעליו יש היום דיון באי-אמון הוא נושא חשוב – ממשלה עם דרך, ממשלה בלי דרך, ללא מדיניות עקבית, בנושאים מדיניים, חברתיים וכלכליים, אבל אני דווקא רוצה להעלות נושא שוודאי צריך להיות דרך של הממשלה – לשמור על חיי תושביה.

אורי מקלב: אם אנחנו השבוע היינו ערים, ושמענו על פסיקת בג"ץ על פתיחת כביש 443 לנסיעה חופשית של כולם, אנחנו יודעים שזאת לא רק שאלה של חירות האדם, של חופש תנועה בכל מקום.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמשמעות של הדבר הזה היא משמעות עמוקה ורחבה, משמעות קשה – שעשרות אלפים לא יוכלו לנסוע בכביש הזה, והם נכנסים לסכנת חיים, ועל הממשלה מייד לתת את הדעת איך פותרים את הבעיה הזאת, שהיום הכביש הזה הוא לא כביש אקסטרה – כביש שיכול להיות עוד דרך עוקפת.

אורי מקלב: זאת דרך שמשמשת קודם כול בין השפלה לירושלים, שמשתמשים בה, אם אני לא טועה, כ-40,000 איש כל יום, אבל המשמעות, מה יהיה אם יפסיקו להשתמש בו, לגבי הכביש – – –

מגלי והבה: חברי הכנסת, גם מירי רגב וגם סגן היושב-ראש – – –

יואל חסון: הם רוצים לעבור לקדימה.

יואל חסון: תבואו אחד-אחד.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: גם כיום הנסיעה בכביש הזה כרוכה בסיכון – בסיכון לא קטן.

אורי מקלב: חדשים לבקרים אנחנו שומעים על זריקת אבנים ועל פציעות של נהגים ונוסעים, אפילו על מטעני נפץ, על בקבוקי תבערה, אבל היום זה עוד לא בחזקת פיקוח נפש ממש, אתה אומר שאולי זה עוד אחוז נמוך.

אורי מקלב: אבל אנחנו יודעים מה היתה המשמעות כשהכביש הזה נפתח, ואנחנו יודעים מה תהיה המשמעות אם הכביש הזה ייפתח.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמשמעות היא – האחריות שלנו כלפי האנשים, עשרות אלפים שקבעו את מקום מגוריהם באזור מודיעין, במודיעין-עילית, על סמך זה שהם יכולים להגיע לעבודה, למקום הלימודים, כל זה מתבסס על דבר אחד: שיש ממשלה אחראית, שיודעת שהכביש הזה הוא חלק מעורק תחבורה בטוח לתושבים.

אורי מקלב: ואם אנחנו היום, בקלות דעת, אם אנחנו לא ניתן את הדעת על זה, איך אנחנו גורמים לכך שהכביש הזה יהיה כביש שאפשר לנסוע בו בבטחה, בלי לסכן חיים, בלי לסכן ילדים – – –

יעקב כץ: מה אכפת לבית-המשפט העליון, הם לא נושאים באחריות.

אורי מקלב: במקרה הזה לא באתי לדבר על החלטות של בית-המשפט.

יעקב כץ: – – – היא לא אומרת שהיא אחראית.

יעקב כץ: היא לא אומרת: אני אחראית.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שבאותו בית-משפט השופט אשר גרוניס דחה באוגוסט 2009 את העתירה של תושבים של דולב וגוש-טלמונים שביקשו להשתמש בכביש – הוא אמר להם שהוא לא נותן להם לנסוע בכביש שמיועד לנסיעה רק של פלסטינים.

אורי מקלב: הוא דחה את העתירה שלהם ואמר שהוא לא נותן להם לנסוע.

אורי מקלב: ב-2009 אותו בית-משפט פסק עכשיו שהם כן יכולים לנסוע.

אורי מקלב: אז יש הפכפכות בפסיקה של בג"ץ – – –

יעקב כץ: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ, נדמה לי שאתה הולך לדבר במקום אורי אריאל.

אורי מקלב: מה שאני כן דורש – אומנם יש יוזמה של חברי כנסת, וגם אני אחד מהיוזמים – לחוקק חוק לגבי 443, אף שאני חושב שזה לא צריך להיות יוזמה פרטית של חברי כנסת, אלא חקיקה ממשלתית, או פתרון ממשלתי; הממשלה לא צריכה חוק כדי לאפשר חיים ולמנוע סכנת חיים מהתושבים.

אורי מקלב: אי-אפשר להגיד שלכביש הזה יש אלטרנטיבה.

אורי מקלב: לכביש הזה אין אלטרנטיבה, צריך לעמוד על כך, וצריך לדמיין את הכביש הזה כאילו היינו אומרים שכביש 1, יש סכנת חיים בנסיעה בו.

אורי מקלב: על הממשלה לפעול בתוכנית חירום כזאת או אחרת, ויש תוכנית חירום, והיא צריכה להתבצע.

אורי מקלב: מעבר לזה – אולי הזמן קצר – גם הנושאים שהיו בשבועיים האחרונים בנושא התרופות; ההשפעה של חברות מסחריות על סל התרופות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על שאלת חיים, על תרופות מצילות חיים, מתקיפים את שר הבריאות על שהוא חשב להכניס לסל גם רפואת שיניים לילדים, וכנגד זה אנחנו שומעים שחברות מסחריות מארגנות הפגנות של חולים כדי להשפיע בשאלה איזה תרופות צריך להכניס לסל.

אורי מקלב: לאחר מכן אנחנו שומעים שקופות-חולים – את הכסף שהן מקבלות, את העודף – מגיעות להסכמים זולים מאוד על תרופות, אבל את העודף הן לא מכניסות לעוד תרופות מצילות חיים.

אורי מקלב: גם פה, על הממשלה לנער את כל הטיפול בנושא התרופות, כי גם זה הצלת חיים.

אורי מקלב: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואם לא – חבר הכנסת כץ ידבר במקומו.

מגלי והבה: יש לך ארבע דקות.

אחמד טיבי: כמה?

מגלי והבה: היושב-ראש החליט שהיום הוא ייתן כך, ואנחנו נמשיך בנוהל הזה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אין ספק שהאזור הזה חייב בפתרון מדיני שיביא לקץ הכיבוש והקמת שתי מדינות, אך כל יום שעובר מקשה על מימוש החזון הזה בשל העובדות הנוצרות בשטח.

אחמד טיבי: היתה החלטה שתוארה כאן, בארץ, כהחלטה אמיצה, אבל רבים השכילו לקרוא את ההחלטה הזאת כהחלטה שיש בה יותר מניפולציה מאשר מעשה.

אחמד טיבי: הבנייה בהתנחלויות נמשכת, ובימים האחרונים, אדוני היושב-ראש, אני קורא בעיתונות הישראלית – כולנו קוראים – שאו-טו-טו התהליך המדיני מתחדש ותהיה פסגה משולשת, מצרית-ישראלית-פלסטינית, לפני תום החודש.

אחמד טיבי: ובכן, אדוני היושב-ראש, תמה לה פגישת ראש הממשלה נתניהו עם הנשיא מובארק לפני כמה ימים, והיום היתה פגישת הנשיא מובארק עם הנשיא אבו מאזן, ואני יכול לומר, אדוני היושב-ראש, שלא צפויה פגישת פסגה משולשת לפני תום החודש.

יעקב כץ: חבר הכנסת טיבי, הערבים מצילים אותנו.

אחמד טיבי: העמדות שמציג ראש הממשלה לא השתנו – –

כרמל שאמה-הכהן: וטוב שכך.

אחמד טיבי: – – וכל עוד ראש הממשלה ומדיניותו לא מוכנים להכיר כמקור סמכות בהסכמים הכתובים, ולדון בנושא ירושלים המזרחית, פליטים והקפאה מוחלטת של ההתנחלויות, לא יהיה אפשרי לחדש את התהליך המדיני.

אחמד טיבי: לכן אני לא צופה חידוש קרוב של התהליך המדיני או פסגה משולשת, אלא אם ראש הממשלה ישכיל לשנות את עמדותיו ולשנות כיוון.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבי, קדימה הגישה אי-אמון בטענה שראש הממשלה לא עקבי במדיניותו, ואתה מתלונן – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אתה מתלונן שהוא עקבי במדיניותו.

מגלי והבה: מה זה "רגע", חבר הכנסת שאמה.

מגלי והבה: אתה לא יושב במקום שלך ואתה מפריע למי שנואם.

מגלי והבה: אחר כך, כשתרצה לדבר, יפריעו לך.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה הבהרה.

מגלי והבה: אם תרצה, והנואם יסכים, נחשוב על זה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: גם מה שהציג ראש הממשלה נתניהו בפגישה עם מובארק לא היה חידוש.

אחמד טיבי: ראש הממשלה אומר לכל מי שהוא פוגש, גם מהאזור וגם מחוץ לו: רק תנו לי להיפגש עם אבו מאזן, ואז אני אפתיע.

אחמד טיבי: כך מנהלים משא-ומתן מדיני על גורל עמים?

אחמד טיבי: לפחות תן כיוון.

אחמד טיבי: אתה יודע מה, אתה לא רוצה להגיד את זה ישירות למישהו?

אחמד טיבי: תלחש לנשיא מובארק מה הכיוון שלך, מה השינוי.

אחמד טיבי: הוא אפילו לא אומר לשרים, לא אומר לנשיא מובארק, לא אומר למיטשל, לא אומר לאובמה.

אחמד טיבי: כל מה שהוא רוצה: רק תנו לי להיפגש.

אחמד טיבי: נו, פגישה היא חזות הכול?

אחמד טיבי: פגישה היא כלי, וכך לא מנהלים משא-ומתן.

אחמד טיבי: מי שרוצה להגיע למשא-ומתן – שחייב להתבסס על תום הכיבוש וקץ הכיבוש – יודע לאן זה מוביל.

אחמד טיבי: יש אנשים שההישרדות של השלטון, של הממשלה, זה מה שמוליך אותם.

אחמד טיבי: זו קואליציה חזקה.

אחמד טיבי: לצערי הרב זו קואליציה חזקה, חזקה מאוד אפילו, ואתם שותפים לחוזק הזה, כבוד השר ברוורמן.

אחמד טיבי: אתם מחזקים ממשלה שלא הולכת לשום מקום – לשום מקום – באפיק המדיני.

אבישי ברוורמן: המבחן הוא – – –

אחמד טיבי: הרי כל הזמן, מאז קום הממשלה, אמרתם שהמבחן הוא החודשים הקרובים.

אחמד טיבי: כמה חודשים עברו?

אחמד טיבי: עברו הרבה חודשים.

אחמד טיבי: מים רבים עברו – – –

אבישי ברוורמן: – – –

מגלי והבה: כנראה אדוני לא שמע מה שאמר חבר הכנסת טיבי קודם.

מגלי והבה: הוא יודע על מה הוא מדבר.

אחמד טיבי: אדוני, אני אומר לך, אתה אומר כל הזמן שיהיה תהליך מדיני.

אחמד טיבי: אין תהליך מדיני.

אחמד טיבי: למה אתה יושב בממשלה?

אבישי ברוורמן: – – – עכשיו הוא המבחן.

אבישי ברוורמן: עכשיו המבחן האמיתי.

אחמד טיבי: אתה זוכר פעם בקשר לתהליך המדיני שלא צדקתי ואתה צדקת?

אבישי ברוורמן: הרבה פעמים צדקת, אבל עם ערפאת לא צדקת.

אחמד טיבי: צדקתי ועוד איך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים במשהו אחר, שיעניין גם אותך וחלק מחברי הכנסת – מה שקרוי "יחידת הכלבנים של צה"ל".

אחמד טיבי: שמעת על זה, אדוני השר?

אחמד טיבי: יש בצה"ל יחידת כלבנים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, תשמע את זה; אתמול הם עשו טקס, ולפי העדויות של אנשים שהשתתפו בטקס – הורים, הם ראו מופע אימים, שבו כלבים מאומנים על-ידי צה"ל עטים על כל ערבי שצועק "אללהו אכבר".

אחמד טיבי: אימנו אותם.

אחמד טיבי: אימנו את הכלבים של צה"ל להתנפל ולתקוף כל ערבי שצועק את המלים "אללהו אכבר" – תגובה פבלובית.

אחמד טיבי: אני אומר לכם "אללהו אכבר", יש כמה כלבים שיעוטו עלי?

אחמד טיבי: לאן הגעתם?

אחמד טיבי: אתם מתגאים שאתם סמל המוסר.

אחמד טיבי: יש אנשים שמחייכים ומליטים את ידיהם בבושה כאן – אני רואה אותם.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: אם מעבירים את היחידה הזאת ליד מסגד, הם יתנפלו על כל המסגד וכל האנשים שיושבים, או על אדם פשוט שאומר "אללהו אכבר" ברחוב.

אחמד טיבי: "אללהו אכבר עליכום".

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

קריאות: – – –

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים – –

מירי רגב: הוא לא סתם צעק – – –

אורי אריאל: – – פרופסור ברוורמן, אתך הסליחה, אני מצטער שאני מפריע בשיחה עם חברת הכנסת רגב.

מגלי והבה: חברת הכנסת רגב, יש אחד ברשות דיבור.

מגלי והבה: בבקשה.

אבישי ברוורמן: לא שמתי לב שאתה על הדוכן.

אורי אריאל: פרשות השבוע שאנחנו קוראים – פרשת ויחי שקראנו, פרשת שמות שנקרא – כולה ארץ-ישראל.

אורי אריאל: כולה הבטחה, ליעקב, לאברהם, ליצחק, ואפשר להגיד שאלוהים הוא גדול, בעברית.

אורי אריאל: והוא גדול.

אורי אריאל: אכן, אחרי אלפיים שנה – אלפיים שנות גלות – העם היחידי שחזר למולדתו זה עם ישראל, ובצדק ובדין.

אורי אריאל: לא אדמה כבושה לקחנו, לא גירשנו.

אורי אריאל: זו ארצנו.

אורי אריאל: אבל לצערנו, בימים האלה יש ראש ממשלה בישראל, מר נתניהו, שמצא פטנט איך הוא יסדר את הגויים – שתי מדינות לשני עמים ממערב לירדן.

אורי אריאל: אבל יש אומרים, ואני ביניהם, שזה כבר לא פטנט, הוא התאהב בעניין, והוא מוכן אכן היום לחלק את ארץ-ישראל – להוציא את שכם, יריחו, שילה ובית-אל וכן הלאה, חברון וקריית-ארבע, מתחומי ארצנו.

אורי אריאל: ואני אומר לנאמנים שבתוכנו: אל תיתנו.

אורי אריאל: אני אומר לחברת הכנסת ציפי חוטובלי, אני אומר לידידי חבר הכנסת אורי אורבך, אני אומר לחברת הכנסת מירי רגב ולעשרות שכמותכם: לא אתם המיעוט.

אורי אריאל: ואני לא פונה אליכם לעזוב את הממשלה ברגע הזה, ואינני אומר לכם: תפילו את ראש הממשלה.

אורי אריאל: אני אומר לכם: יש לכל אחד מאתנו קווים אדומים, ואל תיתנו לו לשחק באש, כי סופו של דבר, חס וחלילה, שהאצבעות והמדינה עלולות להישרף.

אורי אריאל: ואתם – בכוחכם, בכוחנו, בעזרת השם, לעצור את התהליך הזה.

אורי אריאל: לא רק זאת.

אורי אריאל: הגדיל גם ראש הממשלה להקפיא את בני עמו – גם לזה, מן הסתם, אתם לא מסכימים.

אורי אריאל: ואני פונה אל חבר הכנסת ידידי דוד רותם, כמו גם לאחרים, ואומר: אל תיתנו, בידכם הדבר לעשותו.

אורי אריאל: אם ישראל ביתנו, הבית היהודי, חברים מהליכוד יגידו לראש הממשלה, עד כאן, הוא יעצור, כי הוא איננו יכול להעביר את זה.

אורי אריאל: אינני מבקש שתצביעו אי-אמון בראש הממשלה.

אורי אריאל: אני מבקש שתעשו את הישר והטוב לפני השם אלוקים.

אורי אריאל: ואתם יכולים, בידכם הדבר.

אורי אריאל: לא זאת אף זאת – גם מקפיא וגם שודד את האנשים.

אורי אריאל: אנשים מפסידים מאות, מיליוני שקלים, ואתם – אף אחד לא קם.

קריאה: – – –

אורי אריאל: כן, היה דיון, אני יודע.

אורי אריאל: היה דיון בוועדת חוקה, היה דיון בוועדת חוץ וביטחון, היו דיונים.

אורי אריאל: ואני מציע לכם, כמו גם לנו, לעבור מדיונים למעשים.

אורי אריאל: לכל אחד בבית הזה יש אצבע אחת – לכל חבר כנסת, כמו לראש הממשלה – לא יותר, גם לא פחות, ואתם יכולים להשתמש באצבעות שלכם ולא לאפשר את העוולה הזאת.

אורי אריאל: אני מאלה, ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש, שבניגוד לבודדים – אני מדגיש: בודדים – שחושבים שלא צריך להגיד תפילה לשלום המדינה בשבת, אני מאלה שחושב שהמצב כל כך חמור, שצריך להגיד פעמיים ביום תפילה לשלום המדינה.

אורי אריאל: אני מעריך שחבר הכנסת בן-סימון מהצד שלו חושב אותו הדבר.

אורי אריאל: אולי הבית הזה יתאחד על זה ונגיד כל יום שיש ישיבת מליאה פעם אחת תפילה לשלום המדינה: השם עוז לעמו ייתן, השם יברך את עמו בשלום.

יואל חסון: אמן.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

קריאה: לא.

קריאה: ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: אני חוזר בי.

מגלי והבה: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני, ארבע דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, שרים אחרים, אדוני השר ברוורמן, שמילאו את התפקיד שלך, מילאו אותו כחלטורה ליד משרד אחר.

מוחמד ברכה: אתה ממלא את תפקיד השר לענייני מיעוטים – מה שקרוי בלקסיקון של הממשלה שלך – כמשרה מלאה.

מוחמד ברכה: והאמת, אני מלכתחילה חשבתי וגם היום חושב שאין שום נחיצות במשרד שלך ובתפקיד שאתה ממלא.

מוחמד ברכה: אני חושב ששרים, כל אחד בתחומו, צריכים לספק לאזרחים, כל האזרחים, את השירות הטוב ביותר, כל אחד בתחומו, ולא לייצר תפקיד של נציב עליון לענייני מיעוטים.

מוחמד ברכה: אבל היות שהכרתי קצת – עליך, על יושרך ועל פועלך, גם כנשיא אוניברסיטה וגם הקרדיט הבין-לאומי שלך בנושאים הכלכליים – אמרתי, אולי יצא מזה משהו.

מוחמד ברכה: ולכן, לא שלא ביקרנו – ביקרנו, אמרנו את הדברים, אבל הצנענו את הביקורת במידה מסוימת.

מוחמד ברכה: היום, כשאני עומד על הדוכן, ואתה עדיין יושב סביב שולחן הממשלה, מה אתה חושב שהאזרחים שאתה כביכול ממונה עליהם, איך הם מתייחסים לממשלה שלך?

מוחמד ברכה: המחזה היחיד והקבוע שעובר מיישוב ליישוב, מכפר לכפר, הוא הבולדוזרים של ההריסות של הממשלה ההורסת שלך.

מוחמד ברכה: זה כל מה שאנחנו רואים.

מוחמד ברכה: שום דבר לא השתנה ונעשה אחרת, אלא שההריסה, מבצעי ההריסה, נעשים ביתר שאת וביתר עקביות, ולא חסים על שום דבר, על שום תכנון, על שום כלום.

מוחמד ברכה: זה היה אתמול בטייבה, היה לפני כמה ימים בוואדי-עארה, היה לפני כן בכפרי עמק יזרעאל, וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: והיום אנחנו מתבשרים – 17 בתים מאוימים בהריסה בלוד, בית נוסף במג'ד-אל-כרום, הבתים בנגב, היישובים בנגב.

מוחמד ברכה: אני היום חוזר משם, המקום שחביב עליך להתייחס אליו בדרך כלל.

מוחמד ברכה: מה אתה עושה בממשלה, אדוני השר ברוורמן?

מוחמד ברכה: באמת, מה אתה עושה?

מוחמד ברכה: איך אתה – אדם שטוען, ואני מאמין, שיש לו מצפון, שהוא מרגיש שיש לו שליחות – מה אתה עושה בנדון, מה אתה יושב כאן?

מוחמד ברכה: הממשלה הזו, בשביל הציבור הערבי שאתה ממונה עליו מטעם הממשלה שלך, הממשלה הזו רק הורסת, ואם יום אחד עובר שהיא לא הורסת, למחרת היא הורסת, ושוב הורסת והורסת.

מוחמד ברכה: זו הממשלה ההרסנית, תרתי משמע.

מוחמד ברכה: זה מה שהיא עושה.

מוחמד ברכה: ואני אומר: הממשלה אומרת שהיא רוצה לאכוף את החוק.

מוחמד ברכה: אוקיי.

מוחמד ברכה: אבל ממשלה צריכה להציע פתרונות, על אחת כמה וכמה כשהדברים נוגעים למוצר הכי חיוני של בן-אדם לקיומו, לצד פת הלחם, והוא קורת הגג.

מוחמד ברכה: הצורך הבסיסי, הטבעי, הזכות הטבעית לקורת גג – אין שום חוק שתחוקק הכנסת הזו או כל פרלמנט אחר שעולה על הזכות הטבעית שלאדם תהיה קורת גג.

מוחמד ברכה: כל חוק שתחוקק הכנסת הזאת וכל תקנה שתתקין הממשלה בטלים בשישים לעומת הזכות הטבעית שלאדם תהיה קורת גג.

מוחמד ברכה: אדם שאין לו קורת גג, זכותו הטבעית לבנות ולחיות, גם אם הוא יעבור על החוק שקבעה הכנסת וקבעה הממשלה, כל עוד הממשלה אינה מספקת פתרונות, כל עוד הממשלה אינה מספקת תוכניות לקיום בסיסי.

מוחמד ברכה: אני אומר לך, אדוני השר ברוורמן, אתה עוד תירשם, למרבה הצער, לא כשר לענייני מיעוטים – השר הממונה על הרס חייהם של המיעוטים.

מוחמד ברכה: אני מציע לך, קום ותצא מהממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: אני לא תולה הרבה תקוות בממשלה ובפנייה לראש הממשלה שיהיה עם גישה אזרחית וכו' וכו', אבל לפחות, אם אתה ממונה על העניין הזה, ואתה רואה שהממשלה הזאת רק עוסקת בהרס החיים תרתי משמע, קום ולך.

מוחמד ברכה: קום ולך, אדוני.

מוחמד ברכה: אין לך מה לעשות שם.

מוחמד ברכה: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברים, לאחרונה אני מזדמן ליותר ויותר מקומות יישוב בארץ, שאליהם אני מוזמן על-ידי ועדים וקבוצות של הורים שמוחים על תופעה של סגירת בתי-ספר ממלכתיים והעברת כיתות ותקציבים על-ידי הרשות המקומית או משרד החינוך לבתי-ספר סקטוריאליים ופרטיים.

ניצן הורוביץ: התופעה הזאת קיימת בכל הארץ, בכל המגזרים, והיא פוגעת בראש ובראשונה בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, ומיטיבה עם סקטורים – אם החינוך החרדי ואם חינוך פרטי.

ניצן הורוביץ: היום, לצערי הגדול, יש כרסום של 5%–6% בשנה בחינוך הממלכתי, ועלייה של 6%–7% בשנה בחינוך הסקטוריאלי.

ניצן הורוביץ: המדינה הזאת מתאבדת, המדינה הזאת שומטת מתחת ידיה את הנכס החשוב ביותר שלה, שזה החינוך הממלכתי, ומוסרת אותו לידי גורמים סקטוריאליים, לפעמים אנטי-ציוניים, לפעמים פרטיים, לפעמים כאלה ולפעמים אחרים, שמצפצפים ודורכים ברגל גסה על תוכנית הלימודים של משרד החינוך.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לכם, אנחנו אומנם מדינה שמחולקת לשבטים ולקבוצות ולעדות ולדתות, אבל אם החינוך לא יהיה, ככל האפשר, משותף, אם תוכנית הלימודים של הילדים לא תהיה אחידה, ככל האפשר, אם בתי-הספר שלנו לא יהיו מקום שבו הילדים נפגשים אחד עם השני, אנחנו יכולים להגיד שלום למדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: השבוע, אני יכול לספר, הייתי בבית-שמש, מקום שבו התושבים החילונים מתארגנים, בגלל פעילות של ראש העיר ומשרד החינוך, שסוגר בתי-ספר ממלכתיים ופותח בתי-ספר חרדיים.

ניצן הורוביץ: עד כדי כך, שחילונים בבית-שמש אומרים לי – היתה שם הפגנה גדולה, של מאות אנשים – אנחנו נלחמים כאן על הבית.

ניצן הורוביץ: העיר שלנו, שאמורה להיות עיר חופשית, הופכת לעיר קנאית, קיצונית, עיר שבה משפילים ומקללים נשים אם הן עולות לאוטובוסים מסוימים, שורפים תחנות אוטובוסים, ובחוצותיה רואים מראות שבימים האלה רואים באפגניסטן, מבחינת נשות ה"טליבאן".

ניצן הורוביץ: דבר כזה, שיקרה בעיר ישראלית, בעיר חופשית, הוא דבר בלתי נסבל.

ניצן הורוביץ: בשבועות האחרונים אנחנו נדרשים ליותר ויותר מקרים של אפליה בוטה וקשה במערכת החינוך, בין היתר במערכת החינוך החרדית.

ניצן הורוביץ: למשל, מקרה בעיר עמנואל, שבה הוקמה גדר בחצר בית-הספר, כדי שתלמידות מזרחיות חלילה לא יתרועעו בהפסקה עם תלמידות אשכנזיות.

ניצן הורוביץ: בעיר בית-שמש הושבתו הלימודים על-ידי ההורים, משום שלא רצו שיקבלו תלמידים מזרחיים לבית-הספר החרדי.

ניצן הורוביץ: כשישבתי כאן וחיכיתי לתורי ראיתי הצעת חוק של חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שאני מברך עליה, ובה היא כותבת שהריטואל שהפך קבוע – שתלמידים יוצאי אתיופיה, למשל, מתקשים למצוא מסגרת לימודית עקב התנגדות בלתי עניינית של מוסדות חינוך לקבלם – מתנוסס כדגל שחור מעל מערכת החינוך הישראלית והוא אות קין על מצחה של החברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: אנחנו עומדים כאן בפני דבר קשה מאוד, ובו המדינה נותנת יד, באמצעות תקציבים וחוקים, לאפליה בוטה וגזענית, על רקע עדתי, במערכות החינוך במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: זה דבר שמקומם את הציבור ומוציא את האנשים שלנו לרחובות.

ניצן הורוביץ: האנשים שלנו ילכו ורק יצאו יותר ויצעקו יותר על העוול הזה, כי מי שחושב שיוכל לפצל ולפלג את החברה הישראלית על רקע גזעני, לעשות גדר בחצר, כדי שתלמידים מעדה מסוימת לא ישחקו עם תלמידים מעדה אחרת, לא לקבל תלמידים לבית-הספר בגלל צבע העור, כי הם שחורים מדי – טועה ומטעה.

ניצן הורוביץ: אנחנו נילחם נגד הדבר הזה, ונילחם בממשלה שמתירה זאת, ונילחם במשרד החינוך שלא עושה מספיק כדי לעצור את התופעות המכוערות האלה.

ניצן הורוביץ: שבמדינת ישראל – וכאן אני מסיים – יהיו אוטובוסים נפרדים, שבהם אשה צריכה לעלות מאחורה, ולשבת מאחורה כמו מוקצית ומושפלת, כמו ששחורים בארצות-הברית בשנות ה-50 היו עולים מאחורה, והמאבק הגדול לזכויות האזרח של השחורים התחיל מהסיפור הזה.

חיים אורון: מאחור.

ניצן הורוביץ: מאחור.

ניצן הורוביץ: תראה איזה מין דבר – בקווים האלה רוצים לשים גם מכונה מיוחדת לכרטיסים, כדי שהאשה שעולה מאחור גם תוכל לקנות את הכרטיס מאחור, וחלילה לא תצטרך לקנות את הכרטיס מקדימה ולעבור בין הגברים שיושבים מקדימה, לטמא אותם וללכלך אותם, ואז היא מתיישבת מאחור.

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: יעשו בשבילה, בהסכמת משרד התחבורה, מכונה מיוחדת לכרטיסים, כדי שהאשה המסכנה והעלובה תעלה מאחור, ותשב מאחור, כמו אשה נחותה ומושפלת.

ניצן הורוביץ: דבר כזה אסור שיעבור במדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אורבך.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אמר פה חבר הכנסת אחמד טיבי שמאמנים כלבי משטרה וכלבים בצה"ל שהם קופצים על כל ערבי שקורא "אללהו אכבר".

עפו אגבאריה: אתם מעודדים את אלה שבטהרן עכשיו אומרים "אללהו אכבר".

אורי אורבך: אני מניח שלא את כולם.

עפו אגבאריה: את אלה שעכשיו אומרים אתם מעודדים.

אורי אורבך: בוא אני אתן לך משהו מז'בוטינסקי, חבר הכנסת אגבאריה.

אורי אורבך: הוא אמר משפט מאוד יפה.

אורי אורבך: הוא אמר: אם אני עומד ושר "התקווה", וכייס מכייס אותי, אני לא ממשיך לעמוד דום.

אורי אורבך: והנמשל – אם בן-אדם קורא: אלוהים הוא גדול – בערבית – אף אחד לא קופץ עליו.

אורי אורבך: אבל אם ביד יש לו סכין או רימון, וזה בא בסט, אז צריך לקפוץ עליו, בין שאתה אדם, בין שאתה בעל-חיים, משום שזה אדם מסוכן.

אורי אורבך: לא הקריאה עצמה היא המסוכנת, אלא הקריאה כפי שאנחנו בדרך כלל שומעים ברחובותינו – בזמן האחרון, למרבה השמחה ובעזרת השם וצבא-הגנה לישראל, פחות – כשהקריאה הזאת נשמעת ברחובותיהם של היהודים היא באה עם סכין, היא באה עם מטען תופת, היא באה עם חגורת נפץ.

אורי אורבך: לא להיתמם – מאמנים כלבים שקופצים על ערבים שקוראים בשם אלוהיהם – להרגיע.

אורי אורבך: המצב של הערבים מספיק גרוע, אתם לא צריכים להוסיף דוגמאות על דברים שלא היו ולא נבראו.

אורי אורבך: אני קורא פה את הטענות, שחלקן ודאי צודקות, של אוכלוסייה ערבית-ישראלית – אזרחים ישראלים ערבים – תבחרו לעצמכם איך אתם רוצים שיכנו אתכם – על מדיניות הריסת הבתים.

אורי אורבך: מצד אחד, כאזרחים ישראלים שצריכים להיות שווי זכויות, הלב יוצא אל הטענות, אבל היום הייתי בוועדת חוקה, ופה ושם, כשאנחנו מסתובבים בוועדות, אני רואה אתכם, חברי הכנסת הערבים, מדברים בסגנון כזה, שגם אם למישהו יש איזו אמפתיה לטענות, אי-אפשר לבטא את האמפתיה הזאת.

אורי אורבך: כשחבר הכנסת זחאלקה באולפן טלוויזיה קורא ליהודים "מהגרים", כשחבר הכנסת טלב אלסאנע קורא היום למתנחלים "סרטן ממאיר", נותן – מקיא את הדברים שלו ויוצא, כי הוא כבר נכנס לאתרי האינטרנט – אל תצפו ליותר מדי סימפתיה.

אורי אורבך: כי גם אני יכול להגיד לכם משפטים כמו שהבנייה הבלתי-חוקית ביישובים הערביים בנגב ובגליל היא סרטן ממאיר בגוף האומה – בגוף המדינה.

אורי אורבך: אגב, היו שני אישי צבא בעבר שהשתמשו בביטויים קשים כאלה; אחד לא בדיוק ככה, הוא אמר: הסתובבו כמו ג'וקים בבקבוק.

אורי אורבך: באיזה הקשר.

אורי אורבך: זה זכה לביקורות נוראיות פה.

אורי אורבך: אלוף פיקוד לשעבר השתמש בביטוי "סרטן" על ערבים בגליל – זה ביטוי מגונה.

אורי אורבך: ואצלכם, ככה, טיול של אחר-הצהריים – אלה סרטן, אלה מחלה ממארת.

אורי אורבך: שוויון זכויות שמגיע לערבים אזרחי ישראל – לא רק שוויון חובות, שזה ויכוח נוסף – אלו כללים, שאצלכם זה נתפס כאילו – אתם עושים לעצמכם, חברי הכנסת הערבים, הנחה מסוימת, שנובעת מכך שיהודים רבים חושבים שאתם לא בני תרבות.

אורי אורבך: ולכן מותר לכם, לחלקכם, להגיד הכול: הוא יכול להגיד סרטן, הוא יכול לקלל, הוא יכול לגדף, הוא יכול לתת לראש הטרוריסטים של האויב לדבר בפומבי ולהתבטא בגסות, כי אצלכם זו תופעת טבע.

אורי אורבך: אין לכם מחויבות לדבר כבני תרבות, להתייחס בכבוד לשותפים שלכם באזרחות.

אורי אורבך: וכיוון שאני מתייחס אליכם כאל בני תרבות, לרובכם, ובוודאי לרוב מוחלט של האוכלוסייה הערבית בישראל – תחילו עליכם את הנימוסים ואת הכללים שאני דורש מחברי היהודים ושאתם דורשים מחברי היהודים, ואל תנבלו את פיכם, מפני שאתם אזרחים שווי זכויות, ולא מפני שאתם מקופחים, ואכלו לכם, ודרכו לכם ושתו לכם.

אורי אורבך: זו המחויבות שלכם וזו דרישה שלי מיהודים ומערבים כאחד, ותבואו לתביעות שלכם בידיים נקיות ובפה נקי.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

מגלי והבה: יש לך ארבע דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורבך, אני לא יודע אם הוא מכיר את האמרה, שמאחורי עדות של תרבות, קיימת עדות על ברבריזם.

ג'מאל זחאלקה: פעמים רבות הגסות של התרבות מסתירה מאחוריה עדות על ברבריזם.

ג'מאל זחאלקה: כשאתה מדבר על תרבות, אני לא בטוח מה אתה מסתיר בתור תומך מתנחלים, נישול הפלסטינים – זה לא בדיוק עניין של תרבות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, ישנה – – –

רוני בר-און: ערב חדש טוב, אדוני.

רוני בר-און: ערב חדש טוב.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לך ללכת ללמוד ולקרוא.

ג'מאל זחאלקה: הצעת האי-אמון של קדימה אומרת בעצם שזו ממשלה ללא מצפן.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מסכים.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה ללא מצפון.

ג'מאל זחאלקה: מצפן יש לה, אבל המצפן שלה הוא חוסר המצפון.

ג'מאל זחאלקה: כאשר פעם ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין – בממשלתו היה שר השיכון דוד לוי – והוא נהג להגיד: כל יום ראשון אני מזמין את מר דוד לוי אלי למשרד ושואל אותו: כמה בתים בנית השבוע, דוד?

אופיר אקוניס: דוד.

אופיר אקוניס: דוד שלנו.

ג'מאל זחאלקה: דוד.

ג'מאל זחאלקה: סליחה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד לשפה צריך לתת.

ג'מאל זחאלקה: דוד.

ג'מאל זחאלקה: בנימין נתניהו מזמן את אלי ישי, ושואל אותו: כמה בתים הרסת השבוע, אלי?

ג'מאל זחאלקה: ותמיד, ובמיוחד בשבועות האחרונים, אלי ישי יכול לבוא אל ראש הממשלה עם רשימת ההרס השבועית שלו, ועם רשימת כוונת ההרס לשבוע הבא.

ג'מאל זחאלקה: היום התבשרנו שרוצים להרוס 30 בתים בלוד, חמישה בתים חדשים בוואדי-עארה – חוץ מהרשימה הקודמת.

ג'מאל זחאלקה: הרסו בתים במוסמוס, במושרייפה, בטייבה, בטייבה אל-זועבי, במג'ד-אל-כרום, בנגב.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה של הרס.

ג'מאל זחאלקה: השר ארדן עולה לבמה, ומה הוא אומר?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, יש לנו מדיניות הריסת בתים שוויונית.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא צודק, כמובן, אבל נניח.

ג'מאל זחאלקה: אם ביישוב מסוים יש תוכנית מיתאר מתאימה, יש מגרשים מאושרים, יש אפשרות לקבל רשיון בקלי קלות, יש עודף של קרקעות לבנייה, וביישוב אחר אין תוכנית מיתאר מתאימה, השטח אינו מספיק, 30 שנה שתוכנית המיתאר קבורה ברשויות התכנון, השטח מספק בערך 20% מצורכי האוכלוסייה, אז איך אתה יכול להגיד?

ג'מאל זחאלקה: בטח, אתה יכול להגיד: יש לנו מדיניות הריסת בתים שוויונית.

ג'מאל זחאלקה: זה שיש לו אפשרות לבנות ואין צורך לבנות ללא רשיון, ואלה שאתה מאלץ אותם לבנות ללא שוויון.

ג'מאל זחאלקה: זה שוויון זה?

ג'מאל זחאלקה: זה שוויון?

ג'מאל זחאלקה: קודם כול שיהיה שוויון בתכנון, קודם כול שיהיה שוויון בהקצאת הקרקעות, קודם כול שיהיה שוויון בעידוד הבנייה הציבורית, קודם כול שייתנו משכנתאות כמו שצריך, קודם כול שיהיו שטחי שיפוט – אחר כך תבואו בטענות.

ג'מאל זחאלקה: תעשו שוויון בזה, ואחר כך יש לכם זכות להגיד שיש שוויון במדיניות הריסת הבתים.

ג'מאל זחאלקה: זה שקר, זה גלגול עיניים, זה צחוק וזה זלזול באינטליגנציה של האזרחים ושל חברי הכנסת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: אני מזמין את אחרונת הדוברים, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמחה להזדמנות לנאום כאן אחרי חבר הכנסת זחאלקה.

ציפי חוטובלי: בסוף השבוע שעבר פרץ עימות טלוויזיוני סוער בין חבר הכנסת זחאלקה לבין העיתונאי דן מרגלית.

ציפי חוטובלי: ויש לנו כאן הזדמנות אמיתית לדון בדרישות של אותם אנשים שיושבים כאן, בכנסת ישראל, שטוענים במשך שנים שהם רוצים לחיות אתנו בצוותא, וכנראה הדרישות שלהם לא כל כך הולמות את מה שהם באמת רוצים.

ציפי חוטובלי: כי מה שקרה בריאיון הזה, זה שחבר הכנסת זחאלקה קם ומחה על מיקומם של האולפנים ברמת-אביב, הלוא היא שיח'-מוניס ההיסטורית.

ציפי חוטובלי: כשהוא מדבר על שיח'-מוניס בתל-אביב, כנראה הדרישה הזאת, ששגורה בפי כול כססמת "שתי מדינות לשני עמים", היא לא באמת השאיפה של הציבור הערבי במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אולי יותר נכון לקרוא לה: מדינה אחת.

ציפי חוטובלי: מדינה אחת לעם הפלסטיני.

ציפי חוטובלי: בלי שום הכרה בזכויות של העם היהודי.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה, לצערי, הוא המשך של התנהגות חוזרת ונשנית של הרבה מאוד נבחרי ציבור כאן, שמרשים לעצמם מה שבאף משטר דמוקרטי לא היה מקובל.

ציפי חוטובלי: מי שמע כדבר הזה, שקם כאן חבר כנסת, חבר הכנסת טלב אלסאנע, ונותן במה ציבורית לדבריו של אסמאעיל הנייה, ראש ארגון ה"חמאס"?

ציפי חוטובלי: האם היינו רואים סנטור אמריקני שנותן במה אידיאולוגית ערכית מתוך הזדהות לאוסאמה בן-לאדן?

ציפי חוטובלי: אתם רואים דבר כזה מתרחש בדמוקרטיה הגדולה בעולם?

ציפי חוטובלי: רק במדינת ישראל זה לגיטימי.

ציפי חוטובלי: יש חסינות לחברי כנסת, חסינות שגורמת לנו לאבד את הדעת שלנו מבחינה לאומית.

ציפי חוטובלי: חברים, שוויון כן, אנטי-ישראליות לא.

ציפי חוטובלי: והמהלכים האלה, שהולכים אחורה יחד עם התנהגויות של חברי כנסת כמו עזמי בשארה, שהולכים אחורה עם התנהלות שהיא פשוט חותרת תחת אושיות השלטון הישראלי שלנו, המעשים האלה הם מעשים לא לגיטימיים, והגיע הזמן שבית-המחוקקים לא יגרום לפעולות כאלה לחסות תחת השם "חופש ביטוי".

ציפי חוטובלי: הצטרף אלינו השר לאיומים אסטרטגיים, השר בוגי יעלון.

ציפי חוטובלי: כבוד השר, אני מרשה לעצמי לצטט מדבריך בישיבת הסיעה: כשאנחנו מאפשרים לחבר הכנסת אחמד טיבי לשמש כיועצו של יאסר ערפאת, כשאנחנו באופן שיטתי מאפשרים לחברי כנסת ערבים במדינת ישראל להיות בקשר הדוק עם ראשי ארגוני טרור, אנשים שקוראים באופן גלוי להשמדת מדינת ישראל, אנחנו מועלים בזהות של מדינת ישראל גם כמדינה יהודית וגם כמדינה דמוקרטית.

ציפי חוטובלי: לא לכך התכוון המשורר – והמחוקק – שאפשר חסינות לחברי הכנסת, כשדיבר על חופש ביטוי.

ציפי חוטובלי: הדברים האלה מנוגדים לעקרונות היסוד שלנו.

ציפי חוטובלי: אנחנו חייבים להגן על עצמנו מפני התנהגות כזאת, שיש לה מסר אחד חד-משמעי; לא יעלה על הדעת שחבר כנסת, חבר פרלמנט בכל מקום שהוא, יהיה מחובר לארגונים שחותרים תחת קיומה של המדינה שבה הוא מכהן כחבר פרלמנט.

ציפי חוטובלי: האמת הפשוטה, הבסיסית הזאת, שנכונה בכל מדינה בעולם, צריכה רענון במדינת ישראל, ואם צריך לשם כך לתקן את החוק – אנחנו נתקן את החוק.

ציפי חוטובלי: אנחנו נתקלים פעם אחר פעם, שבוע אחר שבוע, בהצעות אי-אמון.

ציפי חוטובלי: לפני שמציעים כאן הצעות אי-אמון, כדאי אולי שאותם חברי כנסת יזכרו שגם להם יש חובת אמון; חובת אמון למדינה הזאת – לא חובת אמון של הצהרות, חובת אמון של מעשים, חובת אמון שבאה לידי ביטוי בכך שהם לא עושים את הדבר שנראה מובן מאליו – דבר שכל אזרח במדינת ישראל היה נשפט עליו ומועמד עליו לדין, מותר כאן לנבחרי ציבור, כי הם ערביי ישראל.

ציפי חוטובלי: חברים, הדבר הזה, צריך לשים לו סוף.

ציפי חוטובלי: נבחרי ציבור אינם מורמים מעם גם בנושא זה, ובמובן מסוים חלה עליהם חובה כי הם מנהיגי ציבור, ואם הם מסמנים את השוליים הקיצוניים של אותה חברה, כדאי מאוד לשקול מחדש את האפשרות שלהם לקיים את אותם מגעים עם אותם ארגוני טרור – אם החוק לא מספיק ברור, צריך להבהיר אותו.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא נקבל התנהגות כזאת.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא נקבל התבטאויות שמשוות את שר הביטחון לקצינים נאצים.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא נקבל התבטאויות שקוראות לתל-אביב ורמת-אביב "שיח'-מוניס" ובעצם מצהירות – או אולי בעצם נכון, וכדאי להתמודד עם הטענות העקרוניות של ציבור ערביי ישראל שמדבר היום על תל-אביב כעל דרישה לגיטימית שלהם, אולי כדאי להתמודד עם האמת, אבל בסופו של יום יש אחריות למנהיגי הציבור, והיינו סלחנים מדי לאורך כל השנים האלה.

ציפי חוטובלי: התוצאות הן – עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד דקה, כי הפריעו לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך, כבוד היושב-ראש.

ציפי חוטובלי: אמרתי את דברי.

ציפי חוטובלי: אני רק באמת חושבת שחופש הביטוי – – –

ראובן ריבלין: לא צריך לחזור עליהם.

ציפי חוטובלי: הדברים האלה לא צריכים לחסות תחת אותם עקרונות של משטר דמוקרטי.

ציפי חוטובלי: משטר דמוקרטי צריך קודם כול כיבוד של עקרונות הלאום, של המשטר, ואנחנו מדינה יהודית.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת חוטובלי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – כבוד השר ארדן, האם אדוני מבקש?

ראובן ריבלין: לא מבקש.

ראובן ריבלין: השר ברוורמן, בבקשה, הואיל והחלטתו של סגן יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת מגלי והבה, היא שיש לך הזכות לומר דברים – בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לעכב את כל הציבור הגדול והנורא הזה שנכנס להצביע ולצאת, אני רק רוצה להתייחס לשתי הערות, של חבר הכנסת טיבי ושל חבר הכנסת ברכה.

אבישי ברוורמן: לגבי חבר הכנסת טיבי, אני בהחלט מסכים שהמבחן של הממשלה הזאת ב-2010 הוא אם המנהיגות כאן ומהצד השני יחצו את הרוביקון; על זה המבחן.

אבישי ברוורמן: המבחן האמיתי הוא גם הפתרון המאוד-ברור.

אבישי ברוורמן: לכן, חבר הכנסת טיבי, בוא נראה עכשיו – המנהיגות הישראלית במבחן, גם המנהיגות הפלסטינית, המעשים קובעים, ולא הדיבורים.

אבישי ברוורמן: לגבי חבר הכנסת ברכה, אתה בעצם העלית את הנקודה, ואני מכבד אותה, לגבי בעיות של הציבור הערבי בנושא הבינוי.

אבישי ברוורמן: בנושא הריסת הבתים יש בעיה קשה, משום שמדינת ישראל לדורותיה, להוציא אולי ממשלה אחת, ממשלת רבין, לא סיפקה פתרונות.

אבישי ברוורמן: אני התחייבתי לפני הבית הזה – בחודש הזה, בינואר, תהיה ישיבת ממשלה, שבה אנחנו נתחיל להציג חלק מהפתרונות – חלק, חבר הכנסת ברכה, לא את כולם – גם בנושא הבינוי וגם בנושא התעסוקה, ונבחן את כולנו, לגבי המעשים, מה היה בעבר, מה יהיה בעתיד.

אבישי ברוורמן: 2010 היא שנת מבחן לכולנו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר ברוורמן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השרים הנכבדים, נא לשבת על מקומכם, כדי שלא ירוצו אנשים להצביע וחלילה – – – הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ממשלה בלי דרך – ללא מדיניות עקבית בנושאים מדיניים חברתיים וכלכליים; של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 30, נגד – 57, נמנעים – אין.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא עברה.

ראובן ריבלין: מדיניות הריסת בתים של אזרחי המדינה הערבים – הצעת אי-אמון מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 61 נמנעים – 9 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 9, נגד – 61, נמנעים – 9.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא עברה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברי הכנסת, אנחנו מעלים היום את זכרו של חבר הכנסת לשעבר אליהו שפייזר, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: נכבד את זכרו בדקת דומייה.

ראובן ריבלין: נא לקום.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: ד"ר אורה שפייזר, אלמנתו של המנוח, הבנות דפנה ונילי ובני-זוגן, הנכדים – נועה, דרור, תום, מור, טל, דר, רחל ואביגיל, חברי הכנסת, שרי הממשלה, אליהו שפייזר היה חבר סיעת המערך בשלוש כנסות – התשיעית, העשירית והאחת-עשרה.

ראובן ריבלין: לכנסת נבחר בשנת 1977, שנת המהפך הפוליטי ששם קץ להגמוניה של מפלגת העבודה והביא להחלפת שלטונה בשלטון הליכוד.

ראובן ריבלין: שלא כמקובל במקומותינו, במשך שבע שנותיו הראשונות כחבר האופוזיציה שמר שפייזר על פרופיל נמוך יחסית.

ראובן ריבלין: הוא העדיף להאזין, ללמוד ולקלוט ולמעט להשמיע קולו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש לנו מעט מה ללמוד מתכונה זו ומהתנהלות מעוררת הערכה מסוג זה.

ראובן ריבלין: בשנת 1984 השתנתה התמונה, כשאליהו שפייזר נבחר לעמוד בראש ועדת הכלכלה של הכנסת, ועד מהרה נשמע קולו, שהביא לידי ביטוי את ניסיונו הציבורי הרב בתחומי המשק והכלכלה.

ראובן ריבלין: במישור הביטחוני שלל שפייזר בחריפות את הגילויים בתקשורת על עסקת נשק של התעשייה הביטחונית הישראלית עם מדינות זרות.

ראובן ריבלין: ללא לאות חזר והזהיר כי ההרגל הקיים בישראל להפיץ סודות, להדליף ולפרסם ברבים, מסב למדינה נזק כבד.

ראובן ריבלין: "אולי חשיפת עסקאות שהשתיקה יפה להן תוסיף יוקרה וכבוד לגורם המפרסם", כך אמר, "אולם התועלת האישית פוגעת באינטרס הלאומי המובהק – שמירה על סודיות.

ראובן ריבלין: " וגם מהדברים האלה אנחנו יכולים להפיק לא מעט לקח באשר לקלות הבלתי-נסבלת לעתים שבה אנחנו מפטפטים עצמנו לדעת גם כשהדבר גורם נזק.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, באוזני עמיתיו למפלגת העבודה שהתקשו לשבת באופוזיציה ורצו לחזור לשלטון טען כי אין קיצורי דרך.

ראובן ריבלין: הוא היה מעורה בחיי מפלגתו, שבה צמח, וכיהן מטעמה כסגן ראש עיריית תל-אביב.

ראובן ריבלין: במאמריו בנושא המנהיגות, שכינס בספר בשם "פוליטיקה שימושית", הוא מסרטט בכשרון רב ובציניות-מה את דיוקנו של הפוליטיקאי הישראלי המצוי.

ראובן ריבלין: הוא מתגלה כמבקר מושחז שלו, ואולי מכוון את חציו השנונים בין היתר גם כלפי עצמו.

ראובן ריבלין: האיש התוסס והחכם הזה נפרד מאתנו לא מכבר, ולנו לא נותר אלא להצטער על לכתו.

ראובן ריבלין: בשם הכנסת כולה, אני שולח ניחומים למשפחתו ולידידיו.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל לומר דברים לזכרו של שפייזר, זיכרונו לברכה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, ד"ר אורה שפייזר, הרעיה, בני המשפחה היקרים, בראשית דברי אני מבקש להודות לכם, בני משפחת שפייזר, על שביקשתם שאשא דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר אליהו שפייזר שהלך לעולמו ב-11 בנובמבר 2009.

איתן כבל: לא בכדי אני מודה לכם על כך.

איתן כבל: מדובר בכבוד גדול עבורי.

איתן כבל: שפייזר היה שם שכל אחד שהתעניין בפוליטיקה הכיר והוקיר.

איתן כבל: הוא היה אחד הבולטים בדור הנפילים של מפלגת העבודה של שנות ה-60 וה-70, כשזו היתה בשיא כוחה.

איתן כבל: יש האומרים כי גם היה זה שחזה את מה שאנו רואים לנגד עינינו בימים אלו – את הגעתה לסוף דרכה.

איתן כבל: שפייזר נולד בחיפה בשנת 1930, ובשנת 1951 נישא לאורה שנמצאת כאן היום.

איתן כבל: נולדו להם שלושה ילדים: ארנון, נילי ודפנה.

איתן כבל: בגיל 35, אחרי שסיים את לימודיו בירושלים ובפריס, הצטרף למפא"י.

איתן כבל: שלוש שנים אחר כך כבר שימש כמזכיר המפלגה במחוז תל-אביב.

איתן כבל: אומנם, תל-אביב לא היתה עיר אדומה, אלא עיר שדווקא הבורגנות שלטה בה, אך עדיין מדובר היה באחד החשובים ממחוזות המפלגה, אם לא החשוב שבהם.

איתן כבל: שפייזר היה גם מזכיר בין-לאומי של תנועת העבודה, ונבחר כנציג המערך לתפקידו כסגן ראש עיריית תל-אביב.

איתן כבל: שם, בין השאר, יזם את הקמתם של דברים שאנו רואים אותם כמובנים מאליהם – איצטדיון יד-אליהו והסינמטק.

איתן כבל: לכנסת נכנס שפייזר לראשונה דווקא באותה שנה רעה למפלגה, שנת 1977.

איתן כבל: הוא כיהן בכנסת עד סוף שנת 1988, ובכנסת האחת-עשרה שימש כיושב-ראש ועדת הכלכלה בימים הסוערים ביותר של התוכנית לייצוב המשק והמלחמה באינפלציה.

איתן כבל: בדרכו המיוחדת, במשא-ומתן מתוך רגישות לשני הצדדים, עזר לתווך בין המעסיקים להסתדרות ובין הרגולטורים ליצרנים, כדי לסייע לאותה עסקת חבילה שהוציאה את המשק מהבוץ העמוק שאליו הוכנס על-ידי שרי אוצר שהתעקשו על תפיסה קפיטליסטית רדיקלית – תפיסה ששוב ושוב נכשלה במבחן המציאות, בדיוק כפי ששפייזר חזה.

איתן כבל: שפייזר היה שם דבר במפלגת העבודה.

איתן כבל: כשרצית משהו במחוז תל-אביב היו אומרים לך: לך דבר עם שפייזר.

איתן כבל: הוא היה המוציא והמביא, הוא היה חבר בוועדות המסדרות השונות שקבעו מי יכהן בכנסת ובמועצות העיר.

איתן כבל: הוא היה האיש החזק ביותר בתל-אביב.

איתן כבל: השמועות דיברו על כך שהוא החזיק בכיסו הבטחה לתפקיד המזכ"ל מטעמם של בכירי המפלגה.

איתן כבל: כשלא התמנה, מספרים תמיד הוותיקים, שפייזר המשיך להיות לויאלי כתמיד.

איתן כבל: בחר שלא לזרוק אבנים על הבית.

איתן כבל: היתה בו אותה גדלות רוח שיש במנהיגים אמיתיים, כאלו המבינים שיש דברים גדולים יותר מהפרט: אידיאולוגיה, מהות, רעיון משותף, חברות – תכונות שהיום, ואני אומר זאת בצער, קשה למצוא.

איתן כבל: מעניין לדעת מה היה חושב שפייזר על אלו היום המבכרים את הכיבודים, השררה והתואר על פני כל דבר אחר.

איתן כבל: שפייזר שייך לדור שהבין שהשררה היא אמצעי ולא המטרה, שהרעיון הוא החשוב ולא הפלטפורמה שבה הרעיון מוזכר, שהמהות איננה האני והכבוד, אלא המדינה, האידיאולוגיה, הדרך.

איתן כבל: כמה שזה חסר היום במפלגת העבודה ובמדינה.

איתן כבל: הוא כתב בספרו "פוליטיקה שימושית", ספר כמעט נבואי, את המלים הבאות: "התגמול, השררה והכיבודים ניתנים דווקא לכאלה שמעולם לא טרחו למען המפלגה, לא הפיצו את בשורתה ברבים, ולא שפכו זיעה ודם במאבקיה.

איתן כבל: בקיצור, לא נקפו אצבע למענה.

איתן כבל: הללו מופיעים כמעין אצני פלא על קו הסיום כדי לקבל את גביע הכסף והזהב".

איתן כבל: המלים האלה, שנכתבו לפני שני עשורים, מתאימות היום, לצערי, אפילו יותר מתמיד.

איתן כבל: האינסטנט-מנהיג הפך להיות הנורמה.

איתן כבל: שפייזר היה אחד מאותם אנשים שפיהם ולבם שווים.

איתן כבל: איש שהאמין באידיאולוגיה, ולא כאמצעי לקידום עצמי.

איתן כבל: איש שלו היו לה למפלגת העבודה עוד כמה עשרות כמותו – שפייזרים אמיתיים – ייתכן שמצבה לא היה עגום כל כך.

איתן כבל: יהי זכרו ברוך.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: המשפחה – תם טקס הזיכרון לחבר הכנסת אליהו שפייזר, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: ואנחנו מייד נעבור ונמשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: [מס' מ/459; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 5638; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נעבור לאחר הרצאת הדברים על-ידי יושב-ראש הוועדה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, אדוני ראש הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, שיזמה הממשלה.

דוד אזולאי: בהצעת החוק מוצע לעגן את סמכותה של המשטרה להקצות שוטרים לגופים ציבוריים תמורת תשלום לשם סיוע בפעולות אכיפה וגבייה.

דוד אזולאי: סמכות זו קבועה כהוראת שעה מאז שנת 2006.

דוד אזולאי: הסמכות להקצות שוטרים בתשלום לגופים פרטיים נקבעה עוד בפקודת המשטרה המנדטורית, ובה נקבע גם כי התשלומים שיתקבלו יתווספו לתקציב משטרת ישראל וישמשו לתשלום לשוטרים, לכיסוי הוצאות המשטרה בהעסקת השוטרים ולרווחת כלל השוטרים ובני משפחותיהם לפי כללים שיקבע השר.

דוד אזולאי: סמכות זו של המשטרה נדונה גם בבית-המשפט העליון בפסק-הדין בעניין "מולטימדיה", שבו הותווה שיקול דעתה של המשטרה בבואה לחייב גוף פרטי להציב שוטרים ולממן את שכרם.

דוד אזולאי: בשנת 2005, עם חקיקתו של חוק המשטרה, ביקשה הממשלה להמיר את סעיף 36 בפקודת המשטרה בסעיף חדש, שיסמיך את המשטרה להקצות שוטרים בתשלום גם לרשויות הציבוריות, לשם סיוע בהפעלת סמכויותיהן.

דוד אזולאי: המשטרה טענה כי במסגרת שגרת עבודתה ועומס המטלות המוטלות עליה אין היא יכולה להקצות שוטרים במסגרת מילוי תפקידם השוטף.

דוד אזולאי: חברי הוועדה סברו כי ההסדר שבו רשויות ציבוריות שונות משלמות למשטרה בתמורה לביצוע עבודתה אינו ראוי, אך אישרו את הסעיף כהוראת שעה למשך שנה וחצי, במטרה לאפשר מציאת חלופות אחרות.

דוד אזולאי: בשנת 2007, עם פקיעתה של הוראת השעה, שבה הממשלה וביקשה לאפשר למשטרה לגבות תשלום מרשויות ציבוריות עבור הסתייעותן בשוטרים.

דוד אזולאי: הוועדה אישרה את הבקשה כהוראת שעה לשנתיים נוספות על מנת שתתבצע עבודת מטה לבחינת חלופות נוספות להסדר זה.

דוד אזולאי: כן נקבעו בתוספת לחוק הרשויות הציבוריות הכלולות בהסדר בעל תפקיד כמשמעותו בחוק ההוצאה לפועל, כונס נכסים, גובה ארנונה, גובה מסים, הנהלת בתי-משפט, חברת החשמל, "מקורות", נתיבי הגז הטבעי לישראל, המוסד לביטוח לאומי, משרדי הממשלה למעט משרד הפנים, הרשויות המקומיות, רשות המסים בישראל, המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות והמועצה לענף הלול.

דוד אזולאי: בתוך כך נקבעו בחוק הוראות נוספות, החלות על הקצאת שוטרים בתשלום, הן לגופים פרטיים והן לרשויות הציבוריות.

דוד אזולאי: ראשית, עוגנו בחוק שיקולים שאותם התווה השופט חשין בפרשת "מולטימדיה".

דוד אזולאי: שנית, נקבע כי לא יהיה ניתן להשתמש בסמכות לגבי אירועים ממלכתיים בעלי חשיבות לאומית – אספות, תהלוכות, משמרות מחאה או הפגנות בעלות אופי מדיני או ציבורי, וכן משימות שלצורך ביצוען לא נדרשת הפעלת סמכות שוטר.

דוד אזולאי: שלישית, נקבע כי ניתן יהיה לבקש עיון חוזר בהחלטת הקצין המוסמך על הפעלת הסמכות, שיידון בפני מפקד המחוז או סגנו.

דוד אזולאי: על החלטה בעיון חוזר ניתן יהיה להגיש ערר לוועדה שבראשה עומד ראש אגף מבצעים במשטרה, וחברים בה נציג לשכת עורכי-הדין הכשיר לשמש כשופט בבית-משפט השלום, וכן אדם בעל ניסיון בניהול של חמש שנים שהוא בעל תואר אקדמי במינהל עסקים, בכלכלה או בחשבונאות.

דוד אזולאי: על החלטת ועדת הערר ניתן לערער בפני בית-המשפט לעניינים מינהליים.

דוד אזולאי: הוראת השעה שנקבעה עומדת לפוג ביום כ"א בטבת התש"ע, 7 בינואר 2010.

דוד אזולאי: לקראת תום תקופת תוקפה ביקשה המשטרה להופכה להוראת קבע.

דוד אזולאי: לפי דרישת ועדת הפנים והגנת הסביבה, הוצגו בפני הוועדה חלופות נוספות שבחנה המשטרה: הקמת יחידה ייעודית והעברת הסמכויות למאבטחים אזרחיים, וכן השיקולים לחיוב ולשלילה של כל אחת מהחלופות.

דוד אזולאי: בסופו של דבר, כאמור, העדיפה המשטרה את המשך ההסדר הקיים.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הוועדה הביעה את מורת רוחה מהמשך ההסדר.

דוד אזולאי: פעולות האכיפה והגבייה הן פעולות שהן אינטרס מובהק של המדינה.

דוד אזולאי: סיוע בקיום פעולות אלה הוא מתפקידי הליבה של המשטרה, שהיא זרועה הארוכה של המדינה וממונה על אכיפת החוק במדינה.

דוד אזולאי: אין חולק כי לו היה למשטרה כוח-האדם הדרוש לה לשם ביצוע כלל משימותיה, לא היינו נדרשים כלל למציאת פתרון מעין זה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שאני מציג בפניכם אינה אלא התפשרות על הרצוי לטובת המצוי, אך נוכח המצב המצוי והשאיפה להימנע ממצב שבו הסיוע לפעולות האכיפה והגבייה יידחק לתחתית סדר העדיפויות המשטרתי אם יהיו בין גדרי פעולות המשטרה השגרתיות, החליטה הוועדה לקבל את עמדת המשטרה ולהפוך את הוראת השעה להוראת קבע.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל בימה זו, אדוני היושב-ראש, ולקרוא לממשלה להגדיל את כוח-האדם במשטרה לממדים ראויים יותר, כדי שלא נזדקק עוד לפתרונות מעין אלו.

דוד אזולאי: בנוסף להפיכת הוראת השעה להוראת קבע, מוצע בהצעת החוק תיקון נוסף, הנוגע לשימוש בשוטרים בתשלום במערכת ההוצאה לפועל.

דוד אזולאי: תיקון זה נדרש כתוצאה מהרפורמה שנעשתה במערכת בשנת 2008, ולפיו לא רק בעל תפקיד כהגדרתו בחוק ההוצאה לפועל יוכל להסתייע בשוטרים בתשלום לשם ביצוע פעולות אכיפה או גבייה, אלא גם גורמים אחרים במערכת, כגון מנהל ההוצאה לפועל.

דוד אזולאי: ההסתייעות בשוטרים בתשלום תסויג כך שלא ישתמשו בהם לשם ביצוע צווי מעצר וצווי הבאה, תפקידים המיועדים על-פי החוק ליחידה מיוחדת במשטרת ישראל.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, להצעת חוק זאת אין הסתייגויות, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), בקריאה שנייה – מי בעד נוסח החוק כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 53 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 53, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים, להצביע קריאה שלישית?

דוד אזולאי: כן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המשטרה – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 49 נגד – אין נמנעים – אין חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 49, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: השר הרצוג הודיע שהוא הצביע אבל לא נקלט.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אם בפעם הבאה יתברר שזה עוד פעם חוזר, אני אוסיף אותו גם להצבעה הזאת.

ראובן ריבלין: חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: האם יש תודות?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: עד התודות, הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 116), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

איל ינון: החלטת ועדת האתיקה מיום ה' בטבת התש"ע, 22 בדצמבר 2009, בדבר קובלנתו של חבר הכנסת אורי אריאל נגד שר הביטחון חבר הכנסת אהוד ברק בעניין שדרוג כרטיס טיסה לו ולרעייתו ממחלקת עסקים למחלקה ראשונה.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחברי הוועדה שנתנו את ידם לאישור החוק הזה, וכמובן לממשלה שיזמה, ובראשה השר לביטחון פנים, שפעל לקידום החקיקה.

דוד אזולאי: לצוות הוועדה – למנהלת הוועדה, יפה שפירא, ליועצת המשפטית מירי פרנקל-שור ולעידו ולכל הצוות, שבאמת טרחו ועמלו על מנת להביא את זה בהקדם, כדי שנעמוד בלוח הזמנים לפני תום תקופת הוראת השעה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים.

ראובן ריבלין: [מס' כ/284; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 5458; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: גם לחוק זה אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נעבור להצביע עליו בקריאה שנייה ושלישית מייד אחר הצגתו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש"ע–2010, הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אריה אלדד, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת לפניכם באה לקבוע פטור מתשלום דמי ביטוח בריאות לאדם שתרם בישראל איבר בחייו לנתרם שהוא תושב ישראל, לתקופה שקבע שר הבריאות בהסכמת שר האוצר, וזאת מתוך ראייה חברתית רחבה לעודד אנשים לתרום איבר מרצונם החופשי ולהציל את חייו של אדם אחר שלא בדרך של סחר.

חיים כץ: במהלך דיוני ההכנה של הצעת החוק התייחסה הוועדה שבראשותי לסוגיה אם מתן פטור לתורם איבר כאמור מתשלום דמי ביטוח בריאות מהווה עידוד לסחר איברים במקום הקלה וסיוע למי שתרם מרצונו החופשי איבר לנתרם.

חיים כץ: מסקנתה של הוועדה, לה שותף גם משרד הבריאות, היא שהפטור המוצע אינו מהווה תמורה שתעודד סחר אסור באיברים, ולפיכך עולה בקנה אחד עם הוראות חוק השתלת אברים, התשס"ח–2008.

חיים כץ: אציין כי עמדה זו תואמת את עמדת ועדת המשנה שהכינה את חוק השתלת אברים ודנה בסוגיה זו גם כן.

חיים כץ: אני פונה אל חברי הכנסת בבקשה לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש"ע–2009 – רבותי, נא להצביע בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 48 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 48, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ, להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 48, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש"ע–2010, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אלדד לברך על המוגמר.

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להודות לצוות הוועדה, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לעוזרי הפרלמנטריים נעמה כהן ורועי וולף, לצוות המשפטי של משרד הבריאות, ואחרון, חוב של כבוד, לחבר הכנסת המנוח הרב רביץ, נוחו עדן, שהתיקון של החוק היה על-פי הרוח שניסה להפיח בחוק השתלת איברים.

אריה אלדד: התיקון שהעברנו היום היה קיים בחוק המקורי, אך הוסר ממנו אז בהתערבות האוצר ברגע האחרון.

אריה אלדד: אני מודה לפיכך גם לשר האוצר הנוכחי, שהפעם קיבל את התיקון ותמך בחוק.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, אתה מקדש באמת את שמו של הרב רביץ המנוח.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לשאילתות לשר הביטחון, שעליהן ישיב השר וילנאי, סגן שר הביטחון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני סגן שר הביטחון ישיב על שאילתא 209, של חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין שאל את שר הביטחון ביום ט' בתמוז התשס"ט (1 ביולי 2009): גורמי ביטחון טענו באמצעי תקשורת שונים שהמפגין שנורה לאחרונה למוות בהפגנה בנעלין נורה מנשק חי בקוטר 0.22 מילימטר.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם לא – באיזה סוג נשק הוא נורה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם השימוש בנשק זה מותר בפיזור הפגנות?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: אם לא – האם נפתחה חקירה בעניין?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–4.

מתן וילנאי: בהפגנה בנעלין אכן בוצע ירי מנשק 0.22, אשר השימוש בו בפיזור הפגנות מותר על-פי הפקודות.

מתן וילנאי: מאחר שמדובר במג"ב, העניין נחקר על-ידי המחלקה לחקירות שוטרים ולא על-ידי צה"ל.

מגלי והבה: שאילתא 218, של חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

מגלי והבה: שאילתא 226 – חברת הכנסת מירי רגב.

מגלי והבה: חברת הכנסת שאלה את שר הביטחון ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009):

מגלי והבה: בנאום שנשא שר הביטחון אהוד ברק במפגש עם המועצה לשלום ולביטחון ברמת-גן הוא הביע את חששו מאספקת הנשק של ארצות-הברית ללבנון.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: איזה סוג נשק תספק ארצות-הברית ללבנון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם יש תיאום או הבנות עם ממשלת ישראל?

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: חברת הכנסת רגב שאלה בנושא אספקת נשק אמריקני ללבנון.

מתן וילנאי: השאלה המרכזית – האם יש תיאום או הבנות עם ממשלת ישראל.

מתן וילנאי: אכן, הנושא של אספקת נשק אמריקני מודרני ללבנון מטריד אותנו מאוד והוא בעייתי מאוד, כי כפי שזה שיושב לצדך יודע, כשזה מגיע ללבנון לידי המשטר, אתה אף פעם לא יודע לאן זה יגיע בסופו של דבר.

מתן וילנאי: וזה הרי מקור השאלה.

מתן וילנאי: כל שאני יכול להגיד הוא שבמפגשים אסטרטגיים קבועים שלנו עם ארצות-הברית, שמתנהלים הן כאן והן בוושינגטון, נדונים ההיבטים השונים של מדיניות ארצות-הברית באזור.

מתן וילנאי: כולנו מבינים שלא אנחנו מנהלים אותה, זה אינטרסים אמריקניים וראייה אמריקנית.

מתן וילנאי: קיימת תמימות דעים עם הממשל האמריקני על חיזוק הגורמים המתונים בלבנון, אבל יחד עם זאת, אנחנו דורשים כל הזמן להימנע מאספקת אמל"ח, שבסופו של דבר יכול לסכן גם את חיילי צבא-הגנה לישראל.

מתן וילנאי: באותה נשימה צריך לזכור שיש גם גורמים אחרים – הרוסים – שגם הם עוסקים בהעברת נשק ללבנון.

מתן וילנאי: לכן, השאלה היא בסוף בין נשק אמריקני – שאנחנו יכולים לדבר אתם – לבין הרוסים, שזה עולם קצת יותר מורכב.

מירי רגב: אני יכולה לשאול שאלה נוספת?

מגלי והבה: כן, בוודאי.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת רגב, מהמיקרופון בצד.

מירי רגב: סגן השר, תודה לך על התשובה.

מירי רגב: הרי ה"חיזבאללה" היום הוא חלק מממשלת לבנון.

מירי רגב: האם עצם הצטרפות ה"חיזבאללה" לממשלה לא גורם לנו, למדינת ישראל, לשנות את השיח בינינו לבין האמריקנים לגבי סוג הנשק שמגיע ללבנון?

מירי רגב: הרי ה"חיזבאללה" מוגדר ארגון טרור.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת רגב.

מתן וילנאי: כולם מבינים היטב את ההשלכות של אספקת הנשק.

מתן וילנאי: במקרה הייתי גם בדו-שיח בקנדה עם שרי הגנה אירופים והנושא הזה עלה מכיוון אירופה.

מתן וילנאי: אין לנו שליטה על מה שהם עושים, לא האירופים ולא האמריקנים.

מתן וילנאי: הכלי היחיד הוא הדו-שיח שמתקיים עם כולם, וארצות-הברית היא בלי ספק ידידה שלנו, שמבינה את זה היטב.

מתן וילנאי: מעבר לזה אין לנו שליטה.

מגלי והבה: תודה לסגן שר הביטחון.

מגלי והבה: שאילתא 374, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את שר הביטחון ביום י"ז בחשוון התש"ע (4 בנובמבר 2009): ב-20 באוקטובר פורסם שתחודש פעילות צוות שיקל על מתן אישורי בנייה בגדה, שלא פעל בשלוש השנים האחרונות.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הדברים מדויקים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע הוחלט כך כעת?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם לאור האמור צפויה התגברות הבנייה בהתנחלויות ובמאחזים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם הדבר תואם את ההבנות עם ארצות-הברית?

מתן וילנאי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שואל לגבי חידוש פעולה של צוות שיקל על מתן אישורי בנייה בגדה, שלא פעל בשלוש השנים האחרונות.

מתן וילנאי: חבר הכנסת פז היה יחד אתי היום בישיבת ועדת החוקה, וראה את ההתמודדות סביב נושא הבנייה וההקפאה ביהודה ושומרון.

מתן וילנאי: כל שאני יכול להגיד לך הוא, שהצוות שיחדש פעילות הוא צוות שהכינוי שלו זה צוות "קו כחול", שקובע את התיחום של אדמות מדינה במסגרת העבודה של המינהל האזרחי.

מתן וילנאי: מיפוי אדמות המדינה באיו"ש נסמך על עזרים גרפיים סכמתיים שהתגלו בהם טעויות רבות, ולכן נדרשת בדיקה חוזרת של סטטוס המקרקעין כאדמות המדינה.

מתן וילנאי: את הבדיקה הזאת עורך הצוות, שכאמור לא היה פעיל בתקופה האחרונה.

מתן וילנאי: מטרת הבדיקה הינה מניעת בנייה על קרקע פרטית או קרקע שהבעלות עליה אינה מוסדרת.

מתן וילנאי: אין קשר בין זה לבין הקפאת הבנייה.

מתן וילנאי: אם בבוא היום יינתנו אישורים, הם יינתנו על קרקע בטוחה יותר מכפי שהיה עד עכשיו.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

מגלי והבה: בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: השאלה, אדוני סגן שר הביטחון, היא כיצד הצוות הזה, שהוא חדש יחסית, עולה בקנה אחד עם ההחלטה על ההקפאה, כי לכאורה הצוות הזה, של משרד הביטחון ומשרד הפנים, אמור לייצר יותר בנייה, וההחלטה על ההקפאה אמורה להקפיא את הבנייה.

אופיר פינס-פז: אז האם לא נכון היום לבטל את הצוות הזה שהוקם, מה שאתה קורא צוות "קו כחול"?

מתן וילנאי: אלה תהליכים שנפגשו במקרה, כי הצורך לחדש את צוות "קו כחול" הוא ישן, עבדנו עליו.

מתן וילנאי: במקביל הגיעה ההקפאה.

מתן וילנאי: מכיוון שאנחנו עדיין בשטחי יהודה ושומרון, יש צורך למפות יותר במדויק את הקרקעות, כדי שהיה ובבוא היום יינתנו אישורים, הם יהיו על קרקע מוצקה ולא על קרקע שהיו בה יותר טעויות מאשר דברים נכונים – דבר שייצור בעיות בפעם הבאה, בעיקר של בנייה על קרקע פרטית; והיה ויינתנו אישורים לזה.

מתן וילנאי: כך שהשאלה היחידה הנכונה אלינו זה לוודא שחידוש הפעולה שלו לא יוצר תהליך בנייה, ותהיה סמוך ובטוח שזה לא יקרה.

מגלי והבה: תודה לסגן הביטחון.

מגלי והבה: שאילתא 475 של חבר הכנסת אמנון כהן.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ט"ו בכסלו התש"ע (2 בדצמבר 2009): מתושבי שכונת ברכפלד שבעיר מודיעין-עילית נודע לי כי צה"ל מתאמן דרך קבע באזור, כנראה על גבולות גדר הביטחון.

מגלי והבה: רעש הירי, בעיקר בשעות הלילה, מעורר לעתים בהלה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם חיילי צה"ל מתאמנים סמוך לשכונת ברכפלד? 2.

מגלי והבה: האם החיילים, במסגרת האימונים, יורים מכלי נשק?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: אם כן – האם ניתן להרחיקם מעט מבתי השכונה?

מתן וילנאי: חבר הכנסת אמנון כהן שואל לגבי אימונים ליד מודיעין-עילית.

מתן וילנאי: כל מה שאני יכול להגיד זה שבאזור המדובר לא קיים שטח אש.

מתן וילנאי: שטח האש הקרוב ביותר לאזור נמצא במרחק של כ-5 קילומטרים משם.

מתן וילנאי: במידה שיש אימונים באזור מודיעין-עילית, הרי שהם "יבשים" בלבד.

מתן וילנאי: יכול להיות, וזה הספק שיש לי, שבאימונים על קו גדר הביטחון עוסקים גם באש חיה, כתרגול הכוחות שעושים שם פעילות מבצעית.

מתן וילנאי: זה הדבר היחיד שאני מעלה בדעתי.

מתן וילנאי: זה לא צריך להיות דבר כזה שמפריע את שלוותם של תושבי מודיעין-עילית, ואת זה אנחנו נוודא.

מתן וילנאי: אין שם שטח אש מוסדר.

מתן וילנאי: יכול להיות שאלה תרגולים של הכוחות שממילא פועלים לאורך הקו, ומעת לעת מתרגלים אותם גם באש.

מגלי והבה: שאלה נוספת?

אמנון כהן: – – –

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אמנון כהן.

מגלי והבה: אדוני סגן השר, ברשותך, חבר הכנסת נחמן שי, אנחנו חוזרים לשאילתא 218.

מגלי והבה: אנחנו בדרך כלל באים בטענות לאלה שלא נמצאים, אבל כיוון שכל חברי הכנסת שהיו להם שאילתות נמצאו וסגן השר טרח ובא עם תשובה, אנחנו נשמע.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): נודע כי הליך המינויים בצה"ל מתעכב וכתוצאה מכך אין מתמנים בעלי תפקידים בכירים ואלופים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: למרות הבטחת הרמטכ"ל למנות שני סגנים במהלך כהונתו, הדבר אינו מתבצע – מדוע?

מגלי והבה: מה היא ההשלכה על מינוי סגן הרמטכ"ל?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם אין מחובתו של השר להבטיח רצף מינויים בצה"ל, כנדרש מפעילותו השוטפת?

מתן וילנאי: חבר הכנסת נחמן שי, אני לא חייב לענות; אני אענה בגלל שזה אתה, אבל אני לא חייב לענות.

נחמן שי: אני מודה לך.

נחמן שי: זה בגלל חסד נעורים.

מתן וילנאי: הופתעתי שאתה לא כאן, באתי מוכן עם התשובה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת נחמן שי שאל שאלה שהיא פשוט כנראה קצת ישנה, שעוסקת בשיבוצים בצבא בדרג הבכיר של האלופים; הוא שאל לגבי הבטחת הרמטכ"ל למנות שני סגנים במהלך כהונתו, והאם אין מחובתו של השר, שר הביטחון, להבטיח רצף מינויים כנדרש מפעילותו השוטפת.

מתן וילנאי: השאלה הזאת היא אכן ותיקה, היא מיולי – – –

נחמן שי: היא מיוני.

מתן וילנאי: אצלי זה מיולי, בלמ"ד, אבל יכול להיות שזה מיוני.

נחמן שי: היא מיוני, חוגגת חצי שנה.

מתן וילנאי: לא משנה.

מתן וילנאי: העובדות הן אותן עובדות.

מתן וילנאי: בחודשים האחרונים התחלפו תפקידי אלופים, סגן רמטכ"ל שני בקדנציה של הרמטכ"ל, מפקד פקמ"ז, מפקד מז"י, נספח צבאי בארצות-הברית כתוצאה מהשינויים האלה, מתפ"ש, התחלפו בעלי תפקידים בכירים נוספים בתקשוב, ביוהל"ן, זו יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים וכדומה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני סגן השר, א.

נחמן שי: תודה; ב.

נחמן שי: אתה מזכיר לי את הסיפור על אותו רמטכ"ל שנהג להכניס את הדואר שהגיע אליו לתוך מגירה.

נחמן שי: אחר כך, אחרי חצי שנה, הוא היה פותח את זה.

נחמן שי: היו שואלים אותו למה, והוא היה אומר: הנה בינתיים – – –.

נחמן שי: אתה כבר יודע במי מדובר.

נחמן שי: נכון שהשאילתא היא מ-28 ביוני, ממש עכשיו שישה חודשים.

נחמן שי: הדברים האלה נעשו וטוב שנעשו.

נחמן שי: כאן אולי צריך להאיץ את מגוון השיטות.

נחמן שי: בכל מקרה, אני רוצה לשאול אותך אם יש איזשהו סדר אחת לשלושה חודשים, לשישה חודשים או לתקופה, האם יש איזושהי חוקיות לזה או שזה איכשהו – – –

מתן וילנאי: חבר הכנסת נחמן שי, בהיותי ראש אכ"א, לפני 24 שנים – זה ממש מתחיל להפחיד אותי – נקבעה שיטה על מנת לתת מענה לשאילתא ששאלת.

מתן וילנאי: ידעתי אז שתשאל את זה.

מתן וילנאי: נקבעה שיטה מלמטה למעלה עם התרעות ראויות לקצינים, לא מהיום למחר.

מתן וילנאי: יש מערכת מאוד יעילה שמנוהלת על-ידי מינהל הסגל.

מתן וילנאי: הרמטכ"ל מנהל אותה, מציג לשר בתאריכים קבועים את הדברים אשר דורשים את אישורו.

מתן וילנאי: אני חושב שבעניין הזה הצבא קפץ קפיצת מדרגה ניכרת לעומת תקופה קודמת, שהכול היה בצורה שונה לחלוטין.

מגלי והבה: תודה לאדוני סגן שר הביטחון.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתות לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

מגלי והבה: אני מזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר, השר שמחון, להשיב לשאילתא 399 של חבר הכנסת גדעון עזרא.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום י"ז בחשוון התש"ע (4 בנובמבר 2009): תחנת ההסגר הארצית לבעלי-חיים, בסמוך לשכונת קריית-מנחם ברמלה, גורמת למטרדי ריח בלתי סבירים.

מגלי והבה: באפריל 2002 הוחלט להעביר את תחנת ההסגר לחוות המרכז עד לסוף דצמבר 2003.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע לא קוימה ההחלטה משנת 2002?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה נעשה למציאת אתר חלופי, שאינו סמוך לשכונת מגורים, לתחנה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה בינתיים לניקוי יסודי של התחנה?

שלום שמחון: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל בנושא מטרדי ריח קשים מתחנת ההסגר לבעלי-חיים ברמלה.

שלום שמחון: נושא העתקת תחנת ההסגר לבעלי-חיים נדון כבר בשנת 2003, לאחר הקמת השכונה החדשה הסמוכה לתחנה.

שלום שמחון: מינהל מקרקעי ישראל, אשר שיווק את הקרקע לבניית השכונה החדשה, הוא אשר צריך לאתר את הקרקע להעתקת התחנה ולשאת בעלויות ההעתקה הגבוהות.

שלום שמחון: משרד החקלאות ופיתוח הכפר ישתף פעולה עם מינהל מקרקעי ישראל לצורך ביצוע ההעתקה.

שלום שמחון: למותר לציין כי השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר משקיעים כספים רבים בתחזוקה, בניקוי ובשיפוץ התחנה כך שתעמוד בסטנדרטים ראויים להפעלה.

שלום שמחון: בהמשך לפנייתך, הורה מנכ"ל המשרד למנהל השירותים הווטרינריים להקפיד הקפדה יתירה על ניקיון התחנה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני השר, אני מקווה שהסיפא בדבריך אומנם תביא להפסקת הריחות במקום.

גדעון עזרא: אני לא שמעתי מהשטח על שינוי כלשהו במה שקורה שם במקום.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שאומנם כך יהיה, ואני אעקוב אחרי העניין.

גדעון עזרא: לפי דעתי, זה לקח הרבה שנים, וגם המשרד להגנת הסביבה עשה שם בדיקות וראה שהטיפול במקום אינו נאות.

שלום שמחון: אני מציע לך, חבר הכנסת גדעון עזרא, להפנות שאילתא דומה לשר השיכון, שהוא יושב-ראש מועצת מינהל מקרקעי ישראל, ולשאול אותו מתי הוא מתכוון להקצות את השטח כדי שנעביר את תחנת ההסגר הזו.

שלום שמחון: תעשה את זה בשאילתא נפרדת.

מגלי והבה: אבל, אדוני שר החקלאות, תפקידו של חבר כנסת להתריע ולטפל בסוגיות ולא לתאם בין שרים.

שלום שמחון: איזו הגנה מרחבית.

שלום שמחון: ..

מגלי והבה: תפקידו של היושב-ראש להגיד לממשלה שיתאמו ביניהם.

שלום שמחון: אמרתי שיש שני דברים: אנחנו נעביר את תחנת ההסגר ברגע שמינהל מקרקעי ישראל יקצה שטח ויקצה את המשאבים הדרושים להעתקה.

שלום שמחון: עד אז נשמור על זה נקי ומסודר.

גדעון עזרא: הוקצה שטח.

גדעון עזרא: זו סחבת.

שלום שמחון: תעביר לי אותו.

שלום שמחון: אמרתי: הקצאת שטח פלוס תקציב.

מגלי והבה: אנחנו תומכים בדרישותו של שר החקלאות שיקצו לו חלקת קרקע, מינהל מקרקעי ישראל ושר השיכון.

מגלי והבה: שאילתא 417 של חבר הכנסת ישראל חסון – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ד בחשוון התש"ע (11 בנובמבר 2009): לפני שנתיים נוצר זן חדש של נגיף מחלת "כחול הלשון", והעדרים בארץ אינם מחוסנים נגדו.

מגלי והבה: למרות הבטחה לחיסון, טרם חוסנו העדרים; הם מתים כתוצאה מחנק.

מגלי והבה: ידוע כי הנגיף בודד, ומעבדה של השירותים הווטרינריים מוכנה להכין את החיסון; הידע והמכשור קיימים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע חל עיכוב בהכנת החיסון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם זאת משום שחסר תקן לעובדים שיכינו את החיסון וחסרה הוראת ביצוע של מנהל השירותים הווטרינריים?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בשנת 2008 אובחנו בישראל מספר זנים חדשים של נגיפי מחלת "כחול הלשון" – למחלה זו 25 זנים/טיפוסים שונים – אשר לא היו מוכרים עד כה.

שלום שמחון: חלק מזנים חדשים אלה לא מופיעים בארצות המערב ואין כנגדם חיסונים לרכישה מן המוכן.

שלום שמחון: השירותים הווטרינריים ניהלו בתקופה האחרונה מגעים להתקשרות עם חברה מסחרית אשר תפתח עבור משק הבקר והצאן בישראל חיסון נגד הנגיף בשיתוף עם השירותים הווטרינריים.

שלום שמחון: לצערנו, בשל העובדה שמדובר בזני נגיף שאינם נפוצים בארצות המחסנות ובהיקף ייצור קטן יחסית, לא נמצאה חברה מסחרית שתפתח את החיסון.

שלום שמחון: לאור האמור, מתארגנים השירותים הווטרינריים לייצור עצמי של החיסון, במשותף עם מעבדה המתמחה במחלות אקזוטיות באיטליה, זאת כמובן בכפוף למציאת המקורות התקציביים לכך.

מגלי והבה: שאילתא 427 של חברת הכנסת מירי רגב, שאכן נמצאת כאן.

מגלי והבה: בבקשה.

שלום שמחון: לדעתי, דילגת על חבר הכנסת פינס-פז.

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: הוא יבוא אחרי כן.

מגלי והבה: חברת הכנסת רגב, השר ישיב לך.

מגלי והבה: שבי.

מגלי והבה: תתכונני לשאלה נוספת.

מגלי והבה: חברת הכנסת שאלה את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום א' בכסלו התש"ע (18 בנובמבר 2009):

מגלי והבה: בשנת 2007 נקבע בחוק כי מועצת הצמחים תגבה מהמגדלים היטל בגובה של 0.25–0.8 מהפדיון לדונם.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע נקבע היטל המועצה מגובה הפדיון לדונם ולא מהרווח לדונם?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם ההיטל שנלקח מהמגדלים מיועד לטובת המגדלים ואיך?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מדוע הוטל על המגדלים היטל זה, שלדעת רבים מהם עלול להביא לקריסת החקלאות?

שלום שמחון: מועצת הצמחים מיישמת מטרות מקצועיות, תשתיתיות וציבוריות שקבע לה החוק, לקידום ענפי החקלאות ופיתוחם לתועלת המגדלים והצרכנים.

שלום שמחון: בנובמבר 2006 אימצתי מסקנות והמלצות של ועדת מומחים שמיניתי בראשות המנכ"לית דאז, הגברת יעל שאלתיאלי, כדי לערוך רה-ארגון משמעותי בפעילות המועצה.

שלום שמחון: עיקרן היה: לצמצם ולייעל את המועצה, להחזיר למגדלים את סמכויותיהם ולהגביל את ההיטל על החקלאים.

שלום שמחון: מהלך זה יושם בצורה מרשימה; תקציב המועצה וכוח-האדם צומצמו בעשרות אחוזים, והוצאות המינהל קטנו ביותר מ-50%.

שלום שמחון: המועצה מתפקדת באופן יעיל ואפקטיבי בשיתוף הממשלה והמגדלים בתחומים רבים, לתועלת ציבור המגדלים והאוכלוסייה כולה.

שלום שמחון: בהתייחס לשאלות עצמן: 1.

שלום שמחון: קביעת היטל בהתאם לנתוני רווח של כל מגדל ומגדל, תחייב מנגנון מינהלי שיאסוף ויעבד נתונים לפי סוגי הגידולים והזנים השונים ובדיקתם על-ידי כוח-אדם מקצועי מדי שנה, מנגנון שיגדיל את עלויות התפעול במידה רבה.

שלום שמחון: לכן נכון להתבסס על נתונים זמינים ואמינים כמו פדיון או גודל השטח שמדווח ומצוי ברשות המועצה, מרוכז ביעילות על-ידי גורמי המסחר ומשמש את המועצה לצרכים רבים.

שלום שמחון: גם שיטת הערכה נורמטיבית של הרווח נחותה, בהיעדר קשר ישיר למציאות אצל החקלאי הפרטני.

שלום שמחון: בחינה לאורך שנים מצביעה על כך שמודל זה סביר, פשוט, ואינו מעוות בין החקלאים.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: כספי ההים מיועדים כולם לביצוע פעולות לקידום ופיתוח הענפים ולתועלת המגדלים על-פי החלטתם.

שלום שמחון: עיקרי השימוש בהיטל הם: א.

שלום שמחון: כ-35% להדברת מזיקים במרוכז על-ידי המועצה, להבטיח ביעילות את איכות התוצרת.

שלום שמחון: לאחרונה מושקע רבות בפיתוח שיטות הדברה ירוקות וידידותיות לאדם ולסביבה; ב.

שלום שמחון: כ-26% לפעילות מרוכזת של מחקר ופיתוח, טיפוח ואקלום זנים חדשים, מחקרים לשיפור השימוש במי ביוב מטוהרים, טכנולוגיות לחיסכון במים ובכוח-אדם ושיפור איכות המוצר לצרכן; ג.

שלום שמחון: כ-18% לפעילויות מקצועיות, לדוגמה: תגבור הדרכה, קידום מכירות, פיתוח שווקים, עידוד ותמרוץ נישות שיווקיות חדשות בחו"ל.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: על המגדלים הוטל היטל זה, שלדעת רבים מהם עלול להביא לקריסת החקלאות, ואני אומר לך – ההיפך הוא הנכון.

שלום שמחון: חקלאות מתקדמת ומודרנית כשלנו זקוקה להשקעות תשתית עתידיות כאלה שהוזכרו לעיל כדי להבטיח את איתנותה ורווחיותה.

שלום שמחון: ההיטל מהווה כאמור מקור למימון פעילות מקצועית תשתיתית לרוב המכריע של המגדלים.

שלום שמחון: ההיטל מוגבל על-פי חוק לרמה סבירה של 0.8% מהפדיון – שרחוקה מאוד מלסכן את רווחיותו של החקלאי, שלא לומר "להביא לקריסת החקלאות".

שלום שמחון: כדי לסבר את האוזן, זה מקביל להיטל בשיעור 3%–6% בלבד מהתמורה שנותרת בידי החקלאי למחייתו לאחר כיסוי הוצאות הייצור.

שלום שמחון: זה לא היטל שמסכן את קיום החקלאות, אלא להיפך.

שלום שמחון: ראוי לציין כי כמה מגדלי פירות פנו לבג"ץ בסוגיה זו, ובג"ץ פסק באומרו: "ההיטלים הנגבים מהחקלאים הם מידתיים ומאזנים בין המטרות של המועצה לבין העומס המוטל על החקלאי".

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת רגב.

מירי רגב: כבוד השר, הרי השאילתא הזאת נובעת מכך שיש הרבה מאוד חקלאים שחושבים שההיטלים האלה מכבידים עליהם, והמועצה לא מבצעת את מה שהם חושבים שהיא צריכה לבצע.

מירי רגב: השאלה שלי היא כזאת: האם אתה מוכן להיפגש עם אותה קבוצה של אנשים כדי לדון אתם ולמצוא פתרון לנושא הזה?

שלום שמחון: רק אם זה יחד אתך.

מירי רגב: רק אתי.

שלום שמחון: סגרנו.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת רגב.

מגלי והבה: שאילתא 500, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אדוני השר, הוא נמצא כאן.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ט"ו בכסלו התש"ע (2 בדצמבר 2009): פורסם ב-14 בנובמבר, כי הינך מעכב חתימה על מינוי המנכ"ל למועצת הזיתים, וכי בכוונתך להכפיף את המועצה כענף במועצת הצמחים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם אתה מתנגד למינוי מועמד זה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע חתימתך מתעכבת?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם יש שיקולים מגזריים במינוי לתפקיד? 4.

מגלי והבה: האם אתה מתנגד למעמד עצמאי לענף הזיתים?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: מדוע יש צורך בשינוי המבני?

שלום שמחון: 1–2.

שלום שמחון: אינני מעכב את מינוי מנכ"ל מועצת הזיתים.

שלום שמחון: מינויו לא אושר על-ידי ועדת המינויים ברשות החברות, ולכן לא נדרשת חתימתי.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: שהאר ל.,י. 4–5.

שלום שמחון: בשל תהליך ארוך של חקיקה, פעלה מועצת הזיתים באופן לא חוקי, והיה לי קושי רב להפעיל את סמכותי המיניסטריאלית לפיקוח וקביעת מדיניות.

שלום שמחון: לאחר השלמת התהליך ומינוי המועצה התברר מפי היושב-ראש הממונה כי המועצה אינה יכולה להתנהל באופן עצמאי ויידרש תקציב מדינה קבוע לניהולה.

שלום שמחון: קיימתי כמה ישיבות עם הנהלת המשרד, ובעקבותיהן החלטתי לצרף את מועצת הזיתים כענף במועצת הצמחים, בהתאם לסמכותי הקבועה בחוק מועצת הצמחים.

שלום שמחון: בהמשך להחלטתי נחתם הסכם בין משרד החקלאות ומשרד האוצר ליישומו.

שלום שמחון: מהלך זה משתלב אסטרטגית עם מדיניות המשרד לשלב שיקולי יעילות כלכלית ותועלות אקולוגיות לשימור שטחים פתוחים ו"ריאות ירוקות", והוא יקדם באופן מהותי את יכולתה של מועצת הזיתים לפעול, בהתבססות על המערך הלוגיסטי של מועצת הצמחים, שהינה גוף גדול ומבוסס.

שלום שמחון: בעבר איחדתי את מועצות הייצור – פירות, פרחים, ירקות והדרים, ומהלך זה הינו המשך טבעי למדיניות זו.

שלום שמחון: עצמאותו של ענף הזיתים תישמר במסגרת מועצת הצמחים, כפי שנהוג בענפים האחרים.

שלום שמחון: שינוי מבני זה הינו הכרחי לניהולה התקין של המועצה וליכולתה לבצע פעולות על-פי המטרות והיעדים.

שלום שמחון: ענף הזיתים נחשב בעל תרומה נכבדת לסביבה; עצי הזיתים משמשים כשומרים על השטחים הפתוחים, ולכן יש בכוונת המשרד לתמוך באמצעות תקציביים ממשלתיים לעידוד החזקת השטחים בשותפות עם מגדלי הזיתים, כפי שנהוג בענפים הצמחיים האחרים.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת פינס-פז.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רוצה להודות לך, אדוני השר, על התשובה הממצה, אבל אני רוצה לשאול אותך: אדם נבחר לתפקיד, עבר מכרז במאי 2009 – אנחנו בינואר 2010.

אופיר פינס-פז: אני מגדיר את זה התעללות; איך אתה היית מגדיר את זה?

אופיר פינס-פז: גם אם זה רשות החברות.

אופיר פינס-פז: הכול זה אותה ממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאי-אפשר למשוך מינוי כל כך הרבה זמן.

אופיר פינס-פז: זו שאלה ראשונה.

אופיר פינס-פז: שאלה שנייה, אני לא מומחה גדול בחקלאות, כידוע לך, אבל ממה שבדקתי, יש שני תחומים, תחום היין ותחום הזית, שבכל העולם מקובל לשמור על עצמאותם ולא להכפיף אותם למסגרות אחרות, אפילו אם יש מסגרת שמאגדת את כל נושא הצמחים, קל וחומר בישראל, שאנחנו יודעים שענף הזית, יש בו רגישות מיוחדת, כי יש בו, כאמור, הרבה מאוד ערבים, מיעוטים בישראל, שמתפרנסים מהענף הזה, שגם כך הוא מאוד-מאוד רגיש, גם בהיבטים אחרים, של מסיק, של השטחים – לא קשור בדיוק לעניין, אבל הכול – בקיצור, זה עסק עם הרבה מאוד רגישות.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם כל הדברים האלה לא יכולים לגרום לך לחשוב על העניין הזה שוב ולשמור על עצמאותו, ולא להכפיף אותו למועצת הצמחים.

שלום שמחון: על השאלה הראשונה אני אענה ברגישות כדי לא לפגוע במועמד.

שלום שמחון: אני יכול להניח שאם בין החודשים מאי עד אוגוסט או ספטמבר כישוריו של המועמד היו מספקים את רשות החברות, סביר להניח שהמינוי שלו היה מגיע לחתימתי קודם שהחלטנו יחד עם אגף התקציבים על שינוי מבני בענף – ואמרתי קצת יותר מדי.

שלום שמחון: אני לא בטוח שהיה מגיע אלי מינוי חיובי בסופו של דבר.

שלום שמחון: צריך לזכור שהמכרז לא קובע דבר עד שהוא לא מאושר ברשות החברות על-פי כל הכללים, כפי שנהוג.

שלום שמחון: להיפך, בשלב מסוים – אני רוצה שתדע – הועברה שאילתא על-ידי רשות החברות למחלקה המשפטית במשרדי, בעיקר בגלל פחות כישורים ניהוליים, ולהיפך: ניסינו לשכנע את רשות החברות, בשלב ההוא, כן לקבל את המועמד.

שלום שמחון: זה בלי שום קשר לתהליך שנעשה אחר כך.

שלום שמחון: אני מודע לעובדה שיש איזשהו ניסיון להוביל את זה למישור פוליטי, שנוגע בעיקר לנושא המגזרי ולא הענייני.

שלום שמחון: אני יכול לומר באחריות שאם בחודשים האלה זה היה מגיע לחתימתי – וגם אמרתי את זה למועמד עצמו – הייתי חותם על זה ללא היסוס.

שלום שמחון: זה לא היה משנה את ההחלטה שלי למזג אחר כך את מועצת הזיתים במועצת הצמחים.

שלום שמחון: זה לא היה משנה את ההחלטה, אבל על המינוי שלו הייתי חותם ולא מעכב אותו לרגע, ובכל זאת זה לא מינוי שהגיע.

שלום שמחון: בינתיים נחתם הסכם בין אגף התקציבים לבין משרד החקלאות, שאני פועל על-פיו.

שלום שמחון: אני רוצה לומר – שאתה תדע – שחוק מועצת הצמחים כולל בתוכו את ענף הזיתים, כולל את מועצת הזית.

שלום שמחון: מועצת הזית היא לא גוף שפועל מטעם חוק של עצמו, אלא פועל מטעם חוק מועצת הצמחים, והשר יכול, ברצותו, לצרף את הענף הזה כענף במועצה, כפי שענף זיתי המאכל הוא חלק ממועצת הזיתים, ופועל בנפרד.

שלום שמחון: ענף שמן הזית, גם בגלל הסיבות המגזריות בעבר, כאשר הענף הזה היה כל כולו בידי מגזר המיעוטים, אכן פעל באופן דומה.

שלום שמחון: מאחר שעומד להתפרסם דוח מבקר המדינה, שכרגע לא צריך לדבר עליו, כיוון שהוא עדיין בגדר של טיוטה, שהוא דוח מאוד-מאוד קשה, מאוד-מאוד קשה, שמצביע בין היתר על כשלים שנמשכים כבר הרבה שנים, אי-אפשר היה להמשיך במתכונת הזאת.

שלום שמחון: צריך לזכור שמגזר המיעוטים מחזיק ב-150,000 דונם בעל, שהם כמעט לא מסוגלים לשלם את ההיטל של החזקת המועצה.

שלום שמחון: מי שמתחזק את המועצות זה – בהמשך לשאלה קודמת של חברת הכנסת מירי רגב – המגדלים עצמם.

שלום שמחון: המשרד יכול לעזור קצת, אבל לא הרבה יותר מזה.

שלום שמחון: בשנים האחרונות ענף שמן הזית השתנה לבלי הכר, והועבר ליחידות גדולות מאוד שמושקות במים שפירים ובמי קולחין, ואכן הוא משנה ידיים.

שלום שמחון: עיקר צריכת השמן וייצור השמן במגזר המיעוטים הוא פחות או יותר לצריכה עצמית, ולכן ממילא יש קושי לגבות מתוכו את ההיטלים.

שלום שמחון: השינוי המבני הזה הוא שינוי מתבקש.

שלום שמחון: יקום ענף זית בתוך מועצת הצמחים, הוא יכלול גם את ענף זיתי המאכל וגם את ענף זיתי השמן, וגם אז המדיניות שלי, כשר החקלאות, תהיה לתת עדיפות לבן מיעוטים שיעמוד בראש הענף הזה במועצת הצמחים.

שלום שמחון: המדיניות הזאת לא משתנה, וגם המועמד הזה רשאי ללכת – מובן שיש לו יתרון – לאותו הליך, ברגע שהמועצה הזאת תקום, ולהיות ראש ענף הזיתים במועצת הצמחים, יחד עם מועמדים אחרים כמובן, כיוון שזה מכרז חדש של תאגיד אחר.

מגלי והבה: תודה לשר החקלאות.

שלום שמחון: רגע, אני חושב שעוד לא השלמתי את התשובה.

שלום שמחון: יש מדינות בעולם שמקובל בהן שהענף הזה הוא ענף נפרד, אבל סדרי הגודל שלהם הם סדרי גודל אחרים משלנו.

שלום שמחון: ספרד ואיטליה הן מעצמות בתחום שמן הזית.

שלום שמחון: אצלנו, למרות ההתפתחות המאוד-גדולה שתהיה ושקורית בשנים האחרונות, הוא לא מצדיק קיומה של מועצה סקטוריאלית קטנה ונפרדת שלא מסוגלת לתחזק את עצמה ולתת את השירותים לאזרחי מדינת ישראל במה שקשור לשמן זית ישראלי.

שלום שמחון: תהיה לך הזדמנות, כאשר תקרא את דוח הביקורת, כחבר בוועדת הביקורת של הכנסת, לתת את דעתך למה שקרה שם בשנים האחרונות.

מגלי והבה: תודה לשר החקלאות.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא 546, של חבר הכנסת יעקב כץ: השאלת פקחים למינהל האזרחי.

שלום שמחון: אז מה, עשית פרוטקציה לגדעון?

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: לחבר הכנסת גדעון עזרא היו שתי שאילתות.

מגלי והבה: ענית לשאילתא אחת ועכשיו לשנייה.

מגלי והבה: אתה צריך להודות שיש לך חברי כנסת, שרים לשעבר, חרוצים.

שלום שמחון: אמת.

שלום שמחון: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ט בכסלו התש"ע (16 בדצמבר 2009): נתבשרנו כי משרדך השאיל 20 פקחים למינהל האזרחי.

שלום שמחון: רצוני לשאול: 1.

שלום שמחון: אם הפקחים נצרכים לפעילות המשרד, כיצד הושאלו למשרד אחר?

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: אם הפקחים מיותרים, מדוע המדינה מבזבזת כסף בהחזקתם?

שלום שמחון: 1–2.

שלום שמחון: השאלה של חבר הכנסת יעקב כץ היא בנושא השאלת פקחים למינהל האזרחי.

שלום שמחון: ייעודה של יחידת הפיצו"ח – הפיקוח על הצומח והחי – הוא ביצוע פעולות שיטור ופיקוח בהתאם להנחיות הנהלת משרד החקלאות בנושאים חקלאיים שונים, ובכלל זה הפעילות החקלאית ברשות הפלסטינית, ברצועת-עזה, ביהודה ושומרון, מעבר סחורות חקלאיות מרצועת-עזה ויהודה ושומרון, פיקוח על המעברים לרצועת-עזה וליהודה ושומרון וכן מתן שירותי פיקוח עבור השירותים הווטרינריים והגנת הצומח.

שלום שמחון: פעולותיה של היחידה ביהודה ושומרון הינן בהתאם לסמכויותיה, יעדיה והוראות הנהלת המשרד על-פי מדיניות הממשלה.

שלום שמחון: הממשלה, על-פי מדיניותה, מטילה על יחידותיה מדי פעם, על-פי הצורך, משימות לאומיות אד-הוק, וחובתו של המשרד לבצען נוסף על פעילותו השוטפת.

שלום שמחון: היחידה מבצעת את המשימות הנוספות ביעילות ובמסירות, ואלו אינן פוגעות באופן משמעותי במשימותיה השוטפות.

שלום שמחון: בימים אלה סיימה היחידה את המטלה המיוחדת הזאת ושבה לפעילות הרגילה שלה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, רציתי לדעת אם הפקחים שהושאלו על-ידי משרד החקלאות למינהל האזרחי טיפלו גם בבנייה ערבית שלא כחוק, או רק בבנייה יהודית, בגלל שאנחנו כת הטמאים?

שלום שמחון: שמע, טרם סיכמתי את הפעילות שלהם ביהודה ושומרון ולא קיבלתי דוח מסכם על הפעילות שלהם בתקופה הזאת, מאז הוחלט על ההקפאה ביהודה ושומרון.

שלום שמחון: כשנסכם אני אשמח להעביר לך דוח בכתב על הפעילות שהם ביצעו במהלך התקופה הזאת, וממילא אמרתי שהמטלה שלהם הסתיימה.

שלום שמחון: אבל אני רוצה שתדע שבראשית 2006, לא בעת כהונתי כשר החקלאות, פרצה שפעת העופות, שהיתה מגפה מאוד-מאוד קשה באזור הדרום.

שלום שמחון: באותה עת משרד הביטחון, על יחידותיו השונות, התגייס כדי לבצע את המטלה הזאת כמטלה לאומית, למרות ששר הביטחון דאז, שאול מופז, לא בדיוק היה שר החקלאות, או שהוא היה מהמסגרת המפלגתית שלי או של מישהו אחר.

שלום שמחון: נהוג שכאשר פורצות מגפות כאלה, או שכאשר מתקבלות החלטות – – –

יעקב כץ: מגפת המתנחלים.

שלום שמחון: לא, לא, די, למה לך?

שלום שמחון: למה אתה הולך למקום הזה?

שלום שמחון: אתה לא תגרור אותי לשם.

שלום שמחון: אני לא נמצא שם.

שלום שמחון: השאלה שלך היתה במקום, גם אני הייתי שואל אותה כחבר הכנסת.

שלום שמחון: דיברתי על מגפת שפעת העופות ועל ההתגייסות של משרד הביטחון.

שלום שמחון: באופן טבעי, כאשר מתקבלת החלטה ומתבקשת עזרת משרד החקלאות, הוא ייתן כתף להחלטות הממשלה, גם אם השר העומד בראשו לא אוהב את ההחלטה.

שלום שמחון: אני משאיר לשיקול דעתך לשקול את שיתוף הפעולה שלי במהלך הזמן, לא רק באופן נקודתי, כמו במקרה המסוים הזה.

יעקב כץ: אני רק רוצה להבטיח לשר שבעזרת השם המקומות האלה יהיו מלאים ביהודים, במיליוני יהודים, והתקופה הזאת תימחק מהזיכרון הלאומי.

שלום שמחון: בעזרת השם.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא האחרונה, שאילתא 548, של חבר הכנסת גדעון עזרא.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ט בכסלו התש"ע (16 בדצמבר 2009): יש תופעה מדאיגה, שדייגים רבים דגים בנמל יפו את הדגה בתקופת ההשרצה – שלושה חודשים – ובכך מונעים מדגים להשריץ ולהתרבות ופוגעים בדגה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: מה נעשה כדי למגר תופעה זו?

שלום שמחון: תשובה על שאילתא מס' 548, של חבר הכנסת גדעון עזרא, בנושא פגיעה בדגה בנמל יפו: בישראל פועלים 500 כלי שיט המורשים – על-ידי האגף לדיג – לעסוק בדיג, מהם 28 ספינות העוסקות בדיג מכמורת.

שלום שמחון: השלל השנתי של הדיג הימי על שלוחותיו נאמד ב-4,000–5,000 טון דגים.

שלום שמחון: הענף מפרנס באופן ישיר כ-1,000 משפחות בהיקף הכנסה של כ-100 מיליון שקלים בממוצע לשנה.

שלום שמחון: משרד החקלאות פועל לניהול משק דיג בר-קיימא לצורך השגת המטרות הבאות: א.

שלום שמחון: שמירה על הדגה כמשאב לאומי המתחדש משנה לשנה ולדורות הבאים; ב.

שלום שמחון: ניצול המשאב בצורה מיטבית, כך שהצרכנים יוכלו ליהנות מדגים טריים ואיכותיים שמקורם בים התיכון, בכינרת ובמפרץ אילת.

שלום שמחון: במסגרת מדיניות משק הדיג שמנהל משרד החקלאות להגבלת מאמץ הדיג הוטלו מגבלות על מספר העוסקים בדיג, בכל הענפים, ועל כושר הדיג של הספינות.

שלום שמחון: מ-1990 הוקפא צי ספינות המכמורת, ומ-1995 הוקפא כל צי הדיג.

שלום שמחון: לאחרונה הטיל משרד החקלאות איסור דיג בעונת הרבייה של דגי הדקר – מה שאנחנו קוראים "לוקוס" – המהווים מטרה לדיג בצלילה.

שלום שמחון: מדיניות זו מנעה את קריסת ענף הדיג בישראל.

שלום שמחון: ההשבתה לתקופה של שלושה חודשים בעונת הרבייה תסייע בהתאוששות משאב הדגה, כמדיניות רב-שנתית.

שלום שמחון: עם זאת, השבתה כזו תמנע מהדייגים להתפרנס, ויידרש תקציב לאפשר להם להתקיים בתקופות ההשבתה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני השר, אני שמעתי את מה שאתה אומר.

גדעון עזרא: השאלה היא: כאשר אתה דג בתקופת ההשרצה אתה גורם נזק לשאר החודשים במשך השנה, ולכן הדגה הולכת ופוחתת.

גדעון עזרא: אם זה מקובל עליך, מה הפיקוח שקיים בכלל – אם קיים – על מניעת דיג בחודשים הנ"ל שאתה נקבת בהם?

גדעון עזרא: מה עושים בעניין הזה?

שלום שמחון: פירטתי בפניך את הפעולות.

גדעון עזרא: אני לא שמעתי פירוט.

גדעון עזרא: מה נעשה בשלושת החודשים הנ"ל?

שלום שמחון: בשלושת החודשים הנ"ל אין אפשרות לדוג.

שלום שמחון: לכן אנחנו מגבירים את האכיפה, כדי שלא יתקיים דיג, ומי שנתפס מועמד לדין.

גדעון עזרא: השאלה היא מה היקף האכיפה, איזה אכיפה קיימת בעניין הזה.

שלום שמחון: אנחנו משלבים כוחות במקרה הזה – זה גם טוב לשאלה הקודמת – כוחות משולבים, גם עם היחידה הקודמת שהיית ממונה עליה, רשות שמורות הטבע והגנים, וגם עם היחידות האחרות, וכמובן פקחי משרד החקלאות, כולל יחידת הפיצו"ח, שהוזכרה פה קודם.

שלום שמחון: לא משתלם לדייגים לעלות בתקופה הזאת, גם בגלל שהם פוגעים לעצמם בפרנסה, אבל גם בגלל שהם יודעים שרשיון הדיג יישלל מהם והם ייכנסו להליך משפטי שלצדו יש עונש כספי כבד.

גדעון עזרא: ואתה מרוצה מהפיקוח?

שלום שמחון: מה זה "מרוצה"?

שלום שמחון: אנחנו עושים את המקסימום כדי לאטום את זה ככל הניתן.

שלום שמחון: זה לא אומר שאין פרצות גם בדבר הזה, אבל אנחנו נעשה את מירב המאמצים כדי שהדבר הזה יתקיים.

שלום שמחון: בתקופה האחרונה אני אישרתי תוכנית להשקעה בענף הדיג החופי – גם בים התיכון וגם בכינרת – בשווי של עשרות מיליוני שקלים, בין היתר כדי להשבית, כדי לעודד כניסה של ציוד חדש וכדי לערב יותר את הדייגים במהלך הכולל, על מנת שלא יפגעו בפרנסה שלהם.

שלום שמחון: צריך לזכור שהתמעטות הדגה היא לא רק באזור שלנו, היא בכל העולם – זאת בעיה שכל העולם סובל ממנה – ואנחנו מקווים בדרכנו להתמודד אתה יותר ויותר בשנים הבאות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

מגלי והבה: אולי תסיירו שם ואז זו ההזדמנות שלנו, גם עם שר החקלאות, לאכול מדגי הים התיכון ונמל יפו.

מגלי והבה: תודה לכם, רבותי.

מגלי והבה: תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ט בטבת התש"ע, 5 בינואר 2010, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.