ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 90, 2009-12-28 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, היום יום שני, י"א בטבת התש"ע, 28 בדצמבר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, הודעה.

ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

החל בהצעת חוק פ/1921/18 וכלה בהצעת חוק פ/1936/18 – הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ביטול עמלות על שירותים בסיסיים בחשבון עובר ושב), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, כרמל שאמה, אורי אריאל ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה – השקעה באיגרת חוב), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון – איסור על עיסוק בניכיון שקים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק רשות הר-הזיתים, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, , אמנון כהן וזאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכרזת אבל לאומי, התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא; הצעת חוק שאריות מזון בצה"ל, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – סמכות הוועדה לענייני ביקורת המדינה לעניין דוח של ועדת חקירה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב ויואל חסון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפת הסדר הציבורי – סמכויות פקחים), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לאיסור קריאת שמות מקומות ציבוריים על שם אישי ציבור שעודם בחיים (תיקוני חקיקה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (פטור מארנונה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת איתן כבל וזאב אלקין; הצעת חוק פיצוי נפגעי פוליו (תיקון – נפגעים שנולדו מחוץ לישראל), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ומשה מטלון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח על איכות האוויר, איכות המים והקרינה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת שי חרמש וציון פיניאן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פטור מהיטל השבחה על דירות מגורים במושב עובדים, במושב שיתופי ובקיבוץ), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת שי חרמש, יצחק וקנין וחיים אורון; הצעת חוק פיקוח ובקרה על גופים הנותנים שירותים פיננסיים, שליטה על-ידי תאגיד בנקאי או מבטח ומכירת מוצרי ביטוח (תיקוני חקיקה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אמנון כהן וציון פיניאן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – אישור התליית ההיטל בעד צריכת מים עודפת),

התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אדרי, אורי אורבך, זאב אלקין, אורי אריאל, מגלי והבה, יצחק וקנין, שי חרמש, שלי יחימוביץ, אמנון כהן, חיים כץ, אלכס מילר, אורי מקלב, ציון פיניאן ומירי רגב; הצעת חוק הכנסת (תיקון – התפלגות סיעה ופרישה מסיעה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה.

לוח תיקונים להצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 23), התש”ע–2009.

החלטת , חוק ומשפט בדבר חלוקת הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש”ע–2009, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

הצעת להחלפת סעיפים 1–8 ותיקון סעיף 34א לתקנון הכנסת, לפי סעיף 151 לתקנון הכנסת.

החלטת ועדת האתיקה מיום ה' בטבת התש"ע, 22 בדצמבר 2009, בקובלנות נגד חבר הכנסת מיכאל בן-ארי ונגד חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, המזכיר מדבר.

כמו כן, אודיעכם כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות החליטה ביום י"א בטבת התש"ע, 28 בדצמבר 2009, לחדש את הדיונים בהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47), התש”ע–2009, בהתאם לסעיף 124 לתקנון הכנסת.

עוד אודיעכם, כי ביום ד' בטבת התש"ע, 21 בדצמבר 2009, הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 8), התש”ע–2009, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

כמו כן, ביום ה' בטבת התש"ע, 22 בדצמבר 2009, הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49) (הארכת חופשת לידה), התש”ע–2009, של חברת הכנסת דליה איציק וקבוצת חברי הכנסת.

תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: ראש הממשלה מונע משיקולי שרידות פוליטית על-חשבון הכרעות משמעותיות לגורל המדינה;

ראובן ריבלין: רבותי, היום יום שני, ולכן ישיבות הכנסת נפתחות, על-פי התקנון ועל-פי החוק, בהצעות אי-אמון אם הוגשו.

ראובן ריבלין: ואכן הוגשו שתי הצעות אי-אמון, אחת של סיעת קדימה ואחרת של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד – להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: ראשונת הסיעות המבקשת להביע אי-אמון היא סיעת קדימה, ואני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון להעלות את הנימוקים מדוע הוא חושב שצריך להביע אי-אמון בממשלה בשל: ראש ממשלה מונע משיקולי שרידות פוליטית – – –

יואל חסון: מונע – בשורוק.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה מונע משיקולי שרידות פוליטית על-חשבון הכרעות משמעותיות לגורל המדינה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת חסון, לרשותך עשר דקות תמימות.

ראובן ריבלין: אתה יכול להתחיל.

ראובן ריבלין: ישיב השר גלעד ארדן, השר המקשר מלבד היותו גם השר לשמירה על הסביבה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש לעדכן את הבית בזה שחברי לסיעת קדימה נמצאים עדיין בישיבת הסיעה למעלה בקומה החמישית.

ראובן ריבלין: אז אולי בתום הישיבה לא יצטרכו להביע אי-אמון בממשלה.

יואל חסון: אני מנחש שאנחנו עדיין נעמוד מאחורי האי-אמון, אבל בכל זאת – – –

ראובן ריבלין: מה עוד שבכל רגע אתה יכול לחזור בך מההצעה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הלוואי שתהיה לי סיבה.

גלעד ארדן: אולי אני אשכנע אותו בנאומי.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: גם זה – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, לפעמים אני נוטה להשתכנע מהשר ארדן.

טלב אלסאנע: היושב ראש – – – שעד סוף הישיבה אתם תצטרפו לקואליציה.

טלב אלסאנע: אז למה להצביע אי-אמון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , אני מזהיר אותך שעד סוף הישיבה אתה יכול להיות ראש האופוזיציה.

טלב אלסאנע: האמת שזה טוב, אבל לא – – –.

טלב אלסאנע: אני רוצה שיהיו איזונים במערכת הפוליטית.

ראובן ריבלין: כרגע אתה הסיעה השנייה בגודלה באופוזיציה.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאתה תהיה בסוף היום הסיעה הראשונה בגודלה באופוזיציה.

טלב אלסאנע: זה טוב או רע לדמוקרטיה?

ראובן ריבלין: אני רק נתתי אינפורמציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, מרגע זה אנחנו עוברים לדון בעניינים רציניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ינמק.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חשוב שתדע שאנחנו לא כל כך מהר מוותרים על אחיזתנו באופוזיציה.

יואל חסון: אז חבר הכנסת יצטרך להמתין עוד קצת זמן.

טלב אלסאנע: – – – בעד היושב-ראש.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, כמו שאמרתי, חברי לסיעה נמצאים עדיין בישיבת הסיעה.

יואל חסון: לפיכך, הם לא נמצאים כאן אתי.

יואל חסון: אני באתי לייצג את סיעת קדימה בבקשה שלנו להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

יואל חסון: חברים, אנחנו יודעים שיש במדינת ישראל מילת קסם, והיא מלה שבמובן מסוים חושפת ומגלה את הייחודיות שאני מאמין שיש לעם הזה במדינה הזאת – וזה צמד המלים: ממשלת אחדות.

יואל חסון: "ממשלת אחדות" זה סוג של מילות קסם כאלה שגורמות לציבור – כשהם יודעים שיש ממשלת אחדות, יש איזו תחושה קצת יותר טובה, יש תחושה יותר רגועה.

יואל חסון: אגב, יש כאלה שטוענים – זו גם טענה מעניינת, בוודאי בסיטואציה הנוכחית – שממשלת אחדות לפעמים יכולה להיות סוג של ממשלת שיתוק.

יואל חסון: אבל עדיין כשתשאל אזרח ברחוב: האם היית רוצה שתהיה ממשלת אחדות במדינת ישראל?

יואל חסון: סביר להניח שהאזרח הממוצע היה אומר: כן, אני רוצה.

יואל חסון: אתה שואל את עצמך הרבה פעמים, גם כשאתה נמצא באופוזיציה וגם כשאתה נמצא בקואליציה, אתה מרגיש לפעמים את האחריות הזאת: האם עשית מספיק כדי לייצר סיטואציה שבה יש במדינת ישראל ממשלת אחדות?

יואל חסון: אתה אומר: האם אתה, או כקואליציה או כאופוזיציה, פעלת, עשית, שכנעת, ניסית, ליצור את האווירה שתביא ותייצר ממשלת אחדות?

יואל חסון: באים אלינו היום, אל קדימה, גם ראש הממשלה וגם חלק משרי הממשלה, ואומרים: ממשלת אחדות על הפרק.

יואל חסון: למה לא תלכו לממשלת אחדות?

יואל חסון: הנה, יש כאן הזדמנות אמיתית שיכולה לייצר כאן ממשלת אחדות באמת מקיר לקיר, שאגב באמת תכסה פה רוב מכריע של הכיסאות.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר גם לציבור וגם לנו כאן, שלפעמים אנחנו קצת אוהבים לשכוח: ממשלת אולמרט הקודמת, עוד בתחילת דרכה, אחד הדברים הראשונים שעשה אהוד אולמרט היה פנייה לבנימין נתניהו בהצעה לממשלת אחדות.

יואל חסון: זה היה בתחילת הדרך.

יואל חסון: אמר אז בנימין נתניהו לאהוד אולמרט: תשמע, העם נתן לנו כך וכך מנדטים.

יואל חסון: אני חושב שאני צריך להיות באופוזיציה.

יואל חסון: אני גם לא מזהה שיש איזו עת חירום שמאלצת אותי להיכנס לממשלת אחדות ולהיות חלק מהעניין הזה.

יואל חסון: לכן, למעשה, נתניהו סירב ולא הצטרף לממשלת האחדות.

יואל חסון: היום אפשר לגלות – ומי שקצת בעניינים יודע – שהיו כאלה בליכוד שרצו והיו כאלה בליכוד שלא רצו ואפילו היו כאלה שאמרו:

יואל חסון: אולי בכל זאת, אולי נעשה כך, אולי חלקנו ניכנס ואולי נתניהו לא ייכנס; ואגב, בלי צורך בעידוד של קדימה בעניין הזה.

יואל חסון: זה היה תהליך פנימי בתוך הליכוד.

יואל חסון: אבל בסוף הליכוד החליט – כי אמרו שזו לא עת חירום – שלא להיכנס לממשלת אחדות.

ראובן ריבלין: אם אתה מוסר אינפורמציה, האם אתה יכול להגיד לי אם אולמרט באמת רצה שהליכוד ייכנס?

יואל חסון: זה, רק אלוהים יודע, כמו שאני לא יודע אם באמת נתניהו רוצה שניכנס.

ראובן ריבלין: אני שאלתי על אולמרט.

יואל חסון: אז, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע.

יואל חסון: אני באמת לא יודע.

יואל חסון: אז אמר נתניהו: לא עת חירום.

יואל חסון: אין משהו קריטי דחוף על השולחן.

יואל חסון: אחר כך, חצי שנה לאחר מכן, פרצה במדינת ישראל מלחמה.

יואל חסון: מלחמת שלום הגליל השנייה, מלחמה לכל דבר ועניין.

יואל חסון: עת חירום, ללא ספק.

יואל חסון: צפון הארץ הופצץ בטילים, חיילינו נשלחו מעבר לגבול, מה לא יותר עת חירום מזה?

יואל חסון: האם אז בא נתניהו ואמר: זוהי עת חירום, אני רוצה להיכנס ולהיות חלק מממשלת אחדות?

יואל חסון: מה אמר אז הליכוד, באחריות, וגם נתניהו?

יואל חסון: נתמוך בממשלה בזמן המלחמה.

יואל חסון: צעד נכון, כך צריך.

יואל חסון: אבל הנה היתה הזדמנות פז לממשלת אחדות, שגם לא היתה מצריכה איזה תוספת תיקים גדולה מדי.

יואל חסון: נתניהו לא העלה בדעתו, וגם הליכוד לא העלה בדעתו, להציע ולהיכנס לממשלת אחדות.

יואל חסון: היתה אחר כך, אומנם סמוך לבחירות, מלחמה נוספת, פעולה צבאית, לא יודע איך נגדיר אותה, "עופרת יצוקה"; גם אז אף אחד לא העלה בדעתו לבוא ולהיכנס לממשלת אחדות.

יואל חסון: כאשר רוצים להקים ממשלת אחדות באמת, מציעים ממשלת אחדות באמת, והאחדות צריכה להיות אחדות שגם מוסכמת על דרך, וגם מוסכמת ובאה ואומרת: כשאני רוצה אותך, הסיעה הכי גדולה בכנסת, אני רוצה אותך לפחות שווה בין שווים, עם יכולת השפעה.

יואל חסון: ואני מוכן גם לשלם מחירים.

יואל חסון: אז כשאתה שואל, אדוני היושב-ראש, האם אולמרט רצה, אני יכול להגיד לך בוודאות שאני לא יודע, אבל אני בוודאות יודע שנתניהו לא רוצה, כי נתניהו לא הציע את ההצעה שלא ניתן לסרב לה.

יואל חסון: וזו לא הצעה שקובעת תיק כזה או תיק אחר.

יואל חסון: אני כבר אומר לך מראש, אדוני היושב-ראש:

יואל חסון: גם אם נתניהו היה מציע לקדימה עשרה תיקים, מה שהיה מביא את הממשלה הזאת לממשלה של 40 שרים, תשובתה של קדימה היתה שלילית.

יואל חסון: הרי אם נתניהו, לדוגמה, היה בא ואומר: בשביל ממשלת אחדות, כי המציאות השתנתה, מפני שדרכי השתנתה – כך הוא אומר ליושבת-ראש קדימה.

יואל חסון: אגב, הוא אומר "דרכי", הוא לא אומר "דרכו של הליכוד", אבל הוא כנראה מייצג את דרכו של הליכוד – אז הוא אומר, דרכי השתנתה, אז אני עכשיו רוצה אתכם פנימה.

יואל חסון: אז הוא לא, לדוגמה, אומר: אתם יודעים מה, ממשלת אחדות אמיתית; אני מוכן לעשות reshuffle בממשלה, להקטין את מספר השרים, לשנות את היחס המספרי של מספר חברי הכנסת שזכאים לשר בממשלה, ואז להפוך להיות ממשלה יותר הגיונית.

יואל חסון: תארו לכם שנתניהו היה בא ואומר עכשיו: לא יקבלו כל שלושה חברי כנסת שר בממשלת האחדות, אלא כל חמישה או כל שישה.

יואל חסון: היית יכול לקבל ממשלה הרבה יותר הגיונית, עם חלוקת תפקידים מחודשת, ממשלת אחדות שהציבור כולו היה מברך עליה.

יואל חסון: גם צמצום מספר השרים וגם ממשלת אחדות אמיתית.

יואל חסון: אבל ראש הממשלה הזה, וצריך לומר – ישיבת סיעת קדימה תסתיים בקרוב ומשם תצא החלטה, שאני מאמין שתהיה ברוב קולות מכריע – ראש הממשלה בסך הכול רצה להשלים מהלך נוסף לקומבינה הפוליטית שהוא מוביל, שאני אומר לכם שאסור לקבל אותה.

יואל חסון: ואסור לקבל אותה, כי היום היא נגדנו, מחר היא נגדכם.

יואל חסון: אלו משחקים מסוכנים מאוד באש.

יואל חסון: אלה דברים שברגע שמתחילים אתם בפוליטיקה, הם נגמרים מאוד מאוד רע.

יואל חסון: ואנשים שבוחרים, ואני מקווה שלא, כי אלה חברי ואני מאמין ומקווה שבסופו של דבר הם יישארו אצלנו בבית בקדימה – אבל מי שעושה את זה, אין לי ספק שהוא בסך הכול יתרום, יביא אולי למשבר קטן בטווח הקצר של קדימה, אבל בטווח הארוך בהחלט שלא.

יואל חסון: אבל מה שבטוח, הוא יקבע את הממשלה הזאת, שגם כך הלגיטימיות שלה מוטלת בספק, לממשלה שמבוססת על עריקים ועל בוגדים, ובוודאי תהיה ממשלה לא לגיטימית.

יואל חסון: ואני אומר למה יש צורך לבחור בדרך הזאת.

יואל חסון: הרי אמרתי ואני אומר את זה שוב: אם ראש הממשלה רוצה ממשלת אחדות אמיתית, הוא מסוגל, זה בידיו.

יואל חסון: אגב, חשוב להגיד, גם ההיסטוריה תמיד אמרה וקבעה, שתמיד היכולת להקים ממשלת אחדות היתה בידי ראש הממשלה.

יואל חסון: המפתח הוא בידיו.

יואל חסון: ואני אומר לכם, אני מכיר את חברי ואני מכיר את מנהיגת המפלגה – כשתבוא הצעה כנה לממשלת אחדות, לא נוכל לסרב לה.

יואל חסון: לא נוכל לסרב לה.

ניצן הורוביץ: למה לא תוכלו?

ניצן הורוביץ: הרי אמרתם "ציפי או ביבי".

ניצן הורוביץ: למה לא תוכלו?

ניצן הורוביץ: מה קרה?

ניצן הורוביץ: בשביל מה יש בחירות אם הולכים לממשלת אחדות?

ניצן הורוביץ: אז לא נעשה בחירות, תהיה ממשלה קבועה, וזהו.

ניצן הורוביץ: מה זה "לא תוכלו"?

יואל חסון: ההערה חשובה היסטורית, ואני אגיד לך בעניין הזה למה לא נוכל להגיד "לא".

יואל חסון: לא נוכל להגיד "לא" רק אם לא יגיד לנו ראש הממשלה: אני במתווה בר-אילן עכשיו, והסכמתי לשתי מדינות ועשיתי הקפאה.

יואל חסון: זה לא מספיק.

יואל חסון: אלא שנראה שיש דרך משותפת על שינוי שיטת הממשל, שקווי היסוד משתנים, ואנחנו עושים כאן ממשלה שמטפלת בנושאים האמיתיים, בקונסנזוס, ולא הסקטוריאליים.

יואל חסון: אם לא נשתכנע בזה, לא נהיה שם.

יואל חסון: עובדה, אגב, יכולנו להיות שם עכשיו, ואנחנו הולכים להגיד לא ולא נהיה שם.

ניצן הורוביץ: גם אופוזיציה זה דבר חשוב, לא צריך לזחול תמיד לממשלה.

ניצן הורוביץ: אופוזיציה זה חשוב.

יעקב כץ: הקפאה לא מספיק, צריך לגזור על הילודה.

יעקב כץ: זה דבר מאוד חשוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אגב, אני חלק מקולקטיב שנקרא קדימה, ואני חושב שהקולקטיב הזה צריך לקבל החלטה.

יואל חסון: ואני אומר את זה, אגב, גם בעניין העקרוני.

יואל חסון: המנדט שעליו אני יושב הוא לא מנדט אישי ופרטי שלי, הוא לא שייך לי ואני גם לא יכול לקחת אותו לשום מקום, כך אני מאמין.

יואל חסון: ואני אומר לכם, שאם קדימה תקבל החלטה ברוב קולות ללכת לקואליציה או להישאר באופוזיציה, אני גם אכבד את ההחלטה הזאת.

יואל חסון: דעתי האישית, אגב, היא כדעתך, האופוזיציה היא דבר שמכובד מאוד להיות חלק ממנו.

יואל חסון: ואני אומר לך יותר מזה, אני חושב שקדימה עשתה שירות אדיר וממשיכה לעשות שירות אדיר לדמוקרטיה הישראלית בזה שהיא משמרת אופוזיציה משמעותית.

יואל חסון: אני אומר לכם, אם היא לא היתה אופוזיציה משמעותית, נתניהו לא היה מנסה לפרק אותה ונתניהו לא היה מנסה לשבור אותה, כי הוא פוחד מהכיסאות הללו.

יואל חסון: הוא יודע שאנחנו מייצרים אלטרנטיבה ותקווה.

יואל חסון: ולכן אני חושב שזה חשוב לדמוקרטיה הישראלית לעשות אותה ולשמר אותה.

יואל חסון: לכן אני אומר, האופוזיציה היא ערך חשוב, וקדימה משלמת מחיר על זה.

יואל חסון: אנחנו משלמים מחיר על הישיבה באופוזיציה, זה ברור.

יואל חסון: זה קשה יותר.

יואל חסון: קשה יותר לתחזק וקשה יותר לשמור על אנשים באופוזיציה.

יואל חסון: זה קשה, וכל מי שהיה באופוזיציה היה לו את זה.

יואל חסון: אבל אני חושב שזו החלטה מכובדת.

יואל חסון: אבל אם הקולקטיב, סיעת קדימה, תחליט ללכת לממשלת אחדות, וזה יוחלט ברוב קולות, אני מקבל את ההחלטה הזאת.

יואל חסון: ואם היא תחליט להישאר באופוזיציה, כנ"ל.

יואל חסון: אבל זה לא משנה את העובדה הבסיסית, שראש הממשלה הזה באופן מובהק עוסק בקומבינות פוליטיות, בניסיון לקחת ולגנוב ולשבור וליצור עריקות למטרה אחת ברורה: הישרדות, הישרדות.

יואל חסון: המלה הזאת הפכה להיות פופולרית, כי יש תוכנית טלוויזיה פופולרית, אבל בפוליטיקה הישרדות היא דבר לא פופולרי, היא דבר לא נכון, היא דבר שלא מקנה לך לאורך זמן את האמת ואת הביטחון ואת הגיבוי של הציבור הישראלי.

נסים זאב: גם הטלוויזיה זה לא פופולרי, אם אתה רוצה לדעת, עם כל הכבוד.

יואל חסון: אתה רואה טלוויזיה, אז אתה יודע.

יואל חסון: בכל אופן, אני אומר לכם, חברי, ההישרדות כתוכנית עבודה היא מתכון לכישלון, היא דבר שלא משדר לא מנהיגות, לא דרך, ובוודאי לא אומץ.

דוד רותם: אז למה אתה מציע אי-אמון בממשלה?

דוד רותם: הרי ממילא הוא ייכשל והוא ממילא ייפול, כי זה הישרדות.

דוד רותם: תן לו ליפול, מה אכפת לך?

יואל חסון: אני אענה לך.

יואל חסון: מטרתי כאופוזיציה – ואני עושה משהו שאתה גם מבין אותו היטב, כי אתה פרלמנטר חרוץ, אני עושה את תפקידי, גם אם אני לא בחוזקה גדולה מאוד.

יואל חסון: סביר להניח שאין לנו יכולת להפיל את הממשלה היום, אף שתמיד יכולות להיות הפתעות.

יואל חסון: אבל אנחנו את תפקידנו הפרלמנטרי הדמוקרטי עושים, ועושים בגאון.

יואל חסון: ואני אומר לך שבסופו של דבר מי שלא מבין ולא יודע לשבת באופוזיציה, גם לא ידע לשבת בקואליציה, ומי שלא יודע להיות בעתות קשות, לא ידע להיות גם בתקופות קלות יותר.

יואל חסון: אני אסיים, כי זמני תם, אבל כל הדברים שהצגתי עכשיו לא משנים את המציאות, שיש כאן ראש ממשלה בישראל שפועל בתוכנית עבודה של הישרדות, שמשתמש באופן אישי בדברים שהם לא לגיטימיים, לא מוסריים, לא ערכיים.

יואל חסון: ואגב, ראש הממשלה הראשון בהיסטוריה שמתעסק באופוזיציה ורואה בה איום, אולי אפילו יותר מכל איום אחר – אנחנו נעמוד גם מול זה, ובעזרת השם נהווה מהר מאוד, יותר ממה שכולם חושבים, אלטרנטיבה ראויה לממשלה הזאת.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, ב"הישרדות" של הטלוויזיה אתה יכול ליפול.

ראובן ריבלין: אבל אתה צריך לדאוג שאתה תהיה הנופל האחרון.

דוד רותם: אבל אני רציתי להגיד לחבר הכנסת חסון – – –

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גלעד ארדן, את השר המקשר, להשיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת יואל חסון בשם קדימה.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הקשבתי היטב לחבר הכנסת חסון, ובימים האחרונים גם ליתר חברי קדימה, ושמעתי את כל התלונות והיבבות, והנהי והבכי על כך איך ראש הממשלה ומקורביו מעזים לעסוק בכאלו דברים שמעולם לא שמענו עליהם בפוליטיקה, ולנסות לפרק את האופוזיציה.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, אם הייתי בוטה – אם הייתי בוטה – הייתי נזכר באותה מעשייה על אותו אדם – אם הייתי בוטה, אני לא משווה כמובן, אבל אם הייתי בוטה, הייתי נזכר באותו אדם שרצח את הוריו ומגיע לבית-המשפט ומבקש רחמים כי בעצם הוא יתום.

גלעד ארדן: אבל זה אם הייתי בוטה.

גלעד ארדן: כיוון שאני לא בוטה, אני לא עושה את ההשוואה הזאת.

גלעד ארדן: לי כמו לרוב עם ישראל, אני מניח, זה פשוט נשמע כמו דמעות תנין מהפתטיות ביותר שנשמעו, לדעתי, מאז קום מדינת ישראל.

גלעד ארדן: כי מי בעצם היא בראש המייבבות?

גלעד ארדן: הגברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, שהיתה ממקימות תנועת קדימה, שבואו ניזכר מה היו נסיבות הקמתה.

גלעד ארדן: כאשר ראש הממשלה שרון – ועל כך אין ויכוח – לשעבר, שינה את דרכו של הליכוד, ואת ההתחייבות של הליכוד שניתנה גם פנימה לפעילי הליכוד, וגם החוצה לכל אותם עשרות מנדטים שהצביעו ב-2003 למען הליכוד – בין היתר, נאמר להם גם שדין נצרים כדין תל-אביב.

גלעד ארדן: כשראש הממשלה שרון משיקוליו החליט לשנות את המדיניות הזאת, ולא לשנות אותה על בסיס משאל עם, ולא לשנות אותה לאיזשהו משהו שהוא רוורסבילי, לשנות אותה ולעקור 22 יישובים ואלפי אנשים מבתיהם, מי שהיתה בראש המסייעים לו למימושה של אותה תוכנית – ולא רק לממש את אותה תוכנית, גם כאשר ראש הממשלה דאז התחייב שבפורום הדמוקרטי הרחב ביותר של הליכוד, 300,000 חברי מפלגה, יהיה משאל מתפקדים, והוא התחייב לכבד, וכך גם כל שרי הליכוד דאז התחייבו לכבד את ההכרעה, שהיא קצת יותר חשובה, בכל הכבוד, מאשר אם חבר כנסת – אני לא רוצה להגיד שמות, כדי שלא להעליב אף אחד בסיעת קדימה, אבל היא קצת יותר חשובה מאשר אם חבר כנסת x או y ישבו בסיעת קדימה או בסיעת קדימה ב' החדשה – הגברת לבני היא זו שפעלה בראש התומכים באותה תוכנית.

גלעד ארדן: היא זו שפעלה כדי להפר את ההתחייבות, היא זו שפעלה כדי להפר את התוצאות של משאל מתפקדי הליכוד, ולכן היא האחרונה שיכולה היום עם דמעות התנין שלה לטעון מה פתאום מנסים לפרק את קדימה ולשנות את הדמוקרטיה ואת תוצאת הבוחר.

גלעד ארדן: ומה עוד אומרת לנו הגברת קדימה באמצעות דובריה המיומנים?

יואל חסון: הגברת קדימה?

קריאה: הגברת לבני.

גלעד ארדן: הגברת לבני, זה נכון.

גלעד ארדן: אני עוד מעט אגיע לזה, כי לי בראש, אחד ההישגים הגדולים – ותיכף נעמוד על זה – של כל המהלך הזה הוא הדמוקרטיזציה שקדימה עוברת.

גלעד ארדן: כי עד עכשיו גברת לבני היתה גברת קדימה, בגלל התקנון.

גלעד ארדן: אבל אני עוד מעט אגיע להישג המרכזי של כל המהלך הזה, ומה התרומה פה לדמוקרטיה, כי אתם מדברים רק על הפגיעה בדמוקרטיה.

גלעד ארדן: אומרת לנו הגברת לבני: העיתוי, העיתוי של המהלך.

גלעד ארדן: איזה דברים נוראים.

גלעד ארדן: בזמן שראש הממשלה, וכולם יודעים, עוסק ללא הרף בקידום שחרורו של גלעד שליט, עוסקים אנשיו, רחמנא ליצלן, במשא-ומתן פוליטי.

גלעד ארדן: אז אני רוצה להזכיר לגברת לבני פרסום בערוץ-10 – בדיוק לפני שנה: נדב פרי ודורון הרמן – כולנו מכירים אותם – חושפים שבמהלך המלחמה בעזה, מבצע "עופרת יצוקה", כאשר שרת החוץ וממלאת-מקום ראש הממשלה של ישראל אמורה לגבש את דעת הקהל העולמית התומכת בממשלת ישראל, ובמהלך למנוע דוחות כמו דוח גולדסטון בעתיד – במה עוסקת גברת לבני במהלך אותה מלחמה?

גלעד ארדן: כן, היא עוסקת בחוגי בית פוליטיים שבהם היא משמיצה את יריביה הפוליטיים, ועל כך היא מבזבזת את זמנה בעת מלחמה.

גלעד ארדן: אז כפי שאמרתי, אותן דמעות תנין, אין להן ולו שמץ של סיכוי לשכנע, ולו אזרח אחד במדינת ישראל.

גלעד ארדן: ואני חושב, חבר הכנסת חסון וחברי חברי הכנסת, שראש הממשלה, הצעתו היא כנה.

גלעד ארדן: הצעתו היא אמיתית.

גלעד ארדן: הצעתו גם חושפת אותו ללחצים ואי-הסכמות מבית, שכן לא כל חברי הליכוד מאושרים מהמהלך הזה.

גלעד ארדן: אבל אני פה מייצג את ראש הממשלה.

גלעד ארדן: אבל שוב, גברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, תפספס את גודל השעה, כי היא מחויבת לדרך של פלגנות, כי היא מחויבת לדרך של סכסכנות, כי יועצי התקשורת שלה אומרים לה שהיא חייבת כל הזמן לשמר את עצמה כאלטרנטיבה לשלטון.

גלעד ארדן: ולכן, גם אם כל חברי קדימה יודעים בתוכם פנימה שהבעיה היום היא הסרבנות של הצד הפלסטיני, גם אם כל חברי קדימה יודעים בתוכם שמה שחשוב היום זה להתלכד סביב קווים אדומים כדי שהעולם יראה שיש אחדות במדינת ישראל, ולא ימשיך כל הזמן לשים לחצים רק על ממשלת ישראל ולא על הפלסטינים, גם אם כל חברי קדימה בתוכם מבינים שהאינטרס הדחוף ביותר זה להתלכד סביב האיום האירני ולעבור מדינה-מדינה, ולדבר קודם כול, או בעיקר על הדבר הזה, מתוך השיקול הפוליטי – וזה באמת לא חשוב 20 שרים, 30 שרים, 32; העיקרון הזה, לצערי, כבר נשבר.

גלעד ארדן: מה שחשוב היום באמת זה שתהיה אחדות רחבה, ויהיו קווים אדומים לממשלת ישראל שכל הציבור מאוחד מסביבם.

גלעד ארדן: אבל לצערנו, כפי שהגברת לבני פספסה ונכשלה והחמיצה את ההזדמנות שניתנה לה להקים ממשלה, כפי שהגברת לבני פספסה ונכשלה והחמיצה את ההזדמנות שהיא חושבת שהיתה לה להביא הסכם עם הפלסטינים למרות כל הכניעות והוויתורים שהיא הציעה בעבר, וכפי שהגברת לבני לא זיהתה גם את גודל השעה ולא הצטרפה לממשלה בתחילת הקדנציה – בכך לפחות אני מסכים אתך, חבר הכנסת חסון – כמחמיצה סדרתית וכמי שלא מבינה אף פעם את גודל השעה, וכמי שמחויבת תמיד לפלגנות, גם הפעם הגברת לבני ככל הנראה תוביל את סיעתה להמשיך לכל אותם מופעים של ימי שני, של חרמות, של כל מיני מופעי מחאה שבאמת עשרות שנים לא ראינו כדוגמתם בכנסת, כי חוקים – – –

יואל חסון: אתם לא יכולים בלעדינו?

יואל חסון: השר ארדן, אתם לא יכולים בלעדינו?

גלעד ארדן: אנחנו בהחלט יכולים.

יואל חסון: אז תסתדרו לבד.

גלעד ארדן: לטובת העם עדיף שתהיו בפנים.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: תסביר למה.

יואל חסון: על איזה – – –

גלעד ארדן: הסברתי למה.

גלעד ארדן: יכול להיות שלא הובנתי, אבל את זה אני לא אוכל לתקן.

גלעד ארדן: אבל, ובכך אסיים, אדוני היושב-ראש, דבר אחד טוב בכל זאת יצא לדמוקרטיה הישראלית מכל המהלך הזה.

גלעד ארדן: כי כולנו זוכרים שלפני שבועות מספר, כאשר חבר הכנסת מופז ניסה לטעון שלא מאפשרים לו להציג אלטרנטיבה מדינית בסיעת קדימה, הגברת לבני, כיוון שהתקנון הדרקוני, שלא לומר מעבר לזה, של סיעת קדימה מאפשר לה בעצם שליטה מוחלטת בחברי הכנסת, נפנפה אותו בכל מיני אמירות כמו: נפלא, נפלא – בצורה מאוד בוטה ומזלזלת.

גלעד ארדן: אז אני חושב שמהיום, כאשר הגברת לבני הבינה שהעידן הזה הסתיים בקדימה, כיוון שעם כל הכבוד המנהיגות שלה זה לא המנהיגות שהיתה לאריאל שרון, בלי קשר למחלוקת על עמדותיו, מהיום אני מעריך שהדמוקרטיה הישראלית תגיע גם לקדימה.

גלעד ארדן: כי מהיום, הגברת לבני, את תדעי גם את שמם הפרטי של חברי הכנסת טיבייב ושמאלוב, וזה נפלא.

גלעד ארדן: כי מהיום, הגברת לבני, את תדעי גם את מספרי הטלפון של חברי הכנסת של קדימה, וזה נפלא.

גלעד ארדן: ומהיום, העמדה השמאלנית הקיצונית שהגברת לבני אוחזת בה, ואיננה מתחשבת בעמדות האחרות שקיימות בסיעת קדימה – גם זה יגיע לקצו כי היא תיאלץ להתחשב גם בעמדות חבריה.

גלעד ארדן: זה אולי הדבר הכי נפלא מכל מה שקרה במהלך הזה.

גלעד ארדן: לכן, אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: כפי שהסביר לי השר המתאם, הוא מבקש לומר חלק מדבריו גם בסיכום הדיון, כי פעמים רבות הוא שומע את המתווכחים והוא רוצה להשיב להם.

ראובן ריבלין: לכן הוא קיצר בדבריו בחלק הראשון הזה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה: הצעת רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, שאותה יציג חבר הכנסת טלב אלסאנע, וישיב עליה סגן ראש הממשלה ושר הפנים.

ראובן ריבלין: הבקשה להביע אי-אמון נובעת מכישלון הוועדות הממונות במגזר הערבי ומצוקת הרשויות הערביות בכלל ובנגב בפרט.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני אתייחס בכמה משפטים לנושא שדיברו עליו קודמי, כבוד היושב-ראש, כי אני סבור שלאופוזיציה יש תפקיד מאוד חשוב הן מבחינת הדמוקרטיה וגם מבחינת המדינה.

טלב אלסאנע: כי בעצם, כאשר יש לנו ממשלה שכל הסיעות הן חלק מהקואליציה אז מה האלטרנטיבה?

טלב אלסאנע: אני יכול להבין את ראש הממשלה שרוצה להרחיב את הקואליציה ככל יכולתו.

טלב אלסאנע: כנראה הוא לא מאמין במפלגתו או לא מאמין בשותפים הקואליציוניים שלו.

טלב אלסאנע: לכן הוא רוצה עוד גלגל או שני גלגלים רזרביים במידה שיהיה איזה תקר במרכבה של הממשלה, שיהיה לו הביטחון הזה שלא יהיו תקלות.

טלב אלסאנע: זה האינטרס שלו.

טלב אלסאנע: אבל האם זה האינטרס האמיתי של הדמוקרטיה?

טלב אלסאנע: האם זה טוב שלא תהיה מערכת איזונים מפלגתיים?

טלב אלסאנע: לדעתי, חשוב מאוד, במיוחד כאשר אנחנו כל הזמן האמנו שמפלגה כמו מפלגת העבודה תהיה אלטרנטיבה – היום היא הפכה כיסוי להמשך מדיניות ההתנחלויות והמשך מדיניות האנטי, המתנגדת לשלום, של נתניהו.

טלב אלסאנע: בעצם היום במהלך הזה של לרדוף ולקנות חברי כנסת ככל המעלה במחיר זה רע גם לדמוקרטיה, זה מוציא שם רע לפוליטיקה.

טלב אלסאנע: דיברו רבות, אדוני היושב-ראש, על משילות.

טלב אלסאנע: מה שאנחנו רואים זה לא משילות.

טלב אלסאנע: אם אני רוצה להיות בוטה, אני חושב שמה שעושים – פעם היו משתמשים במושג "זנות פוליטית" – מוציאים שם רע אפילו למושג הזה.

טלב אלסאנע: קונים, מעמידים חברי כנסת כאילו כולם עומדים למכירה פומבית.

טלב אלסאנע: כל המעלה במחיר יכול לקנות אותם.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בקצרה גם לשני נושאים קצרים לפני שאכנס לנושא שאני מתכוון להעלות – שני אירועים שהיו בימים האחרונים.

טלב אלסאנע: דבר ראשון, לפני שלושה ימים כוחות צה"ל נכנסו לשכם וחיסלו שלושה פלסטינים – – –

דוד רותם: שלושה פלסטינים?

דוד רותם: מה שלושה פלסטינים?

טלב אלסאנע: – – – לא הועמדו לדין, לא הורשעו – – –

דוד רותם: לא שלושה פלסטינים.

טלב אלסאנע: תרשה לי, זה שלושה בני-אדם.

טלב אלסאנע: יש להם ילדים ומשפחות.

טלב אלסאנע: לא היה דיון, לא היה משפט ולא היתה העמדה לדין ולא היתה הרשעה.

טלב אלסאנע: הם עשו להם דין, והם אמרו – – –

מיכאל בן-ארי: וזה שהם רצחו – – – למשפט?

מיכאל בן-ארי: זרקו בקבוק תבערה – – –

טלב אלסאנע: – – – מישהו – – – את האירוע?

טלב אלסאנע: כולם נהיו שופטים ותליינים.

טלב אלסאנע: אבל אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, כולם, גם ראש הממשלה מעל הדוכן הזה אמר שהרשות הפלסטינית שולטת ומנגנוני הביטחון הפלסטיניים עושים מלאכתם בצורה מצוינת.

טלב אלסאנע: אם הם עושים את זה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני רוצה לומר לך מידיעה אישית, יש היום ראיות ברורות שאותם אלה אשר חיילי צה"ל ירו בהם היו מרוצחיו של חי.

מיכאל בן-ארי: – – –

טלב אלסאנע: אפילו יגאל עמיר, שכולנו ראינו שרצח ראש ממשלה, העמידו אותו לדין, הרשיעו ושלחו לבית-סוהר.

טלב אלסאנע: אף אחד לא העמיד לדין.

טלב אלסאנע: כולם רק אומרים.

טלב אלסאנע: אני לא מצפה שבעיתונות הישראלית או גורמי הביטחון יגידו, סליחה, טעינו.

טלב אלסאנע: לא מצפה.

טלב אלסאנע: אבל אני רוצה לומר משהו אחר ברמה הרחבה יותר, ברמת המקרו: אם מאמינים ברשות הפלסטינית ובמנגנוני הביטחון, מדוע לא הודיעו להם שאלה ואלה אחראים – לעצור אותם ולהעמיד אותם לדין?

טלב אלסאנע: במידה שהם אחראים, כאשר הודיעו שהם מוכנים להסגיר את עצמם אחרי שכיתרו את הבתים שלהם, למה לא אפשרו להם להסגיר את עצמם ולעמוד לדין?

טלב אלסאנע: שמענו את המשפחות שלהם, את האחיות, את הנשים.

טלב אלסאנע: האם זה יחזק את הרשות הפלסטינית?

טלב אלסאנע: האם זה יחזק את המגמה של האמון, או שזה יגדיל את המעגל של השהידים, או שזה יכרסם במעמד של אבו מאזן וסלאם פיאד?

טלב אלסאנע: מי מרוויח מהגישה הזו?

טלב אלסאנע: אומנם חיסלו שלושה פלסטינים, אבל מה ההשלכות?

טלב אלסאנע: ההשלכות הן שמאות פלסטינים יהיו מוכנים להיות עוד שהידים.

טלב אלסאנע: האם זה תורם לביטחונה של מדינת ישראל?

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להשתמש במוח; בכוח השתמשו עשרות שנים ולא חסכו בשום אמצעי, והגיעו למסקנה – –

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: – – שהכוח הזה לא מביא ביטחון למדינת ישראל – – –

דוד רותם: אולי – – – אותם פלסטינים שרוצים להיות שהידים – – – ואז הם לא ירצו להיות שהידים.

טלב אלסאנע: אני אומר לך, הגישה הזו כבר ניסו אותה.

טלב אלסאנע: חוזרים על הסרט הזה מיליון פעם.

טלב אלסאנע: להרוג פלסטיני זה לא – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, חשבתי שתאמר לו שגם זה שנרצח על-ידם, יש לו ילדים והורים.

דוד רותם: זה לא – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, שיהיה ברור וחד-משמעי שאני מגנה בתוקף את מעשה הרצח של אותו רב.

טלב אלסאנע: אני חושב שאלימות, שפיכות דמים, הרג ורצח לא פתרו ולא יפתרו את הבעיה.

טלב אלסאנע: אני מתנגד להתנחלויות ולמתנחלים, אבל אינני סבור שלחסל אדם יקדם – לא את האינטרס הפלסטיני ולא את האינטרס הישראלי – –

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: – – באותה מידה.

טלב אלסאנע: באותה מידה וביתר שאת אני חושב שממשלה ששולחת את חייליה עושה טעות קשה מאוד כלפי הרשות הפלסטינית.

טלב אלסאנע: דבר נוסף, אם עוצרים היום את אנשי השלום שמפגינים ומוחים על הקמת החומה בנעלין ובמקומות האלה, ועצרו את עבדאללה אבו רחמה – אלה אנשים שמוחים בצורה אזרחית, בצורה לא אלימה, מביעים את המחאה שלהם על שלילת פרנסתם, על שלילת קיומם – –

דוד רותם: כמה – – –

טלב אלסאנע: – – על הנישול מאדמתם.

טלב אלסאנע: מדוע לעצור אותם?

טלב אלסאנע: הרי השתמשו בירי נגדם ובגז מדמיע נגדם וחיסלו כמה מהם – מדוע היום עושים את המבצע הזה?

טלב אלסאנע: זה מה שעושים לשליחי השלום שמשתתפים ולישראלים שמאלנים שעוד קצת נותנים תקווה שאפשר אחרת, אפשר לחיות ביחד, יש סיכוי שיהיה שלום.

טלב אלסאנע: עוצרים גם אותם.

טלב אלסאנע: מה שעושים להם, תאמינו לי, יותר גרוע ממה שקורה בטהרן.

טלב אלסאנע: ממשלה, כוחות צבא, רודפים, עוצרים – למה?

טלב אלסאנע: על מה?

טלב אלסאנע: הרי האנשים האלה לא נלחמים על עצמאותם שנשללה, על קיומם שנשדד.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: רותם, לא שומעים אותך.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שהמדיניות של משרד הפנים, אדוני שר הפנים, מאיימת על השלטון המקומי בצורה הכי קשה שיכולה להיות.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שמשנת 1955 עד 2004 מונו בישראל ועדות קרואות בצורה מאוד מבוקרת.

טלב אלסאנע: בתקופה הזו, מ-1955 עד 2004 מונו 33 ועדות ממונות בלבד, מתוכן 21 במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: לעומת זאת, כחלק ממדיניות הממשלה ומשרד הפנים משנת 2004 ועד תחילת שנת 2009, אדוני היושב-ראש – תקופה מאוד קצרה – מונו 27 ועדות ממונות ברשויות המקומיות, מתוכן 70% במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: זה כשלעצמו אומר דורשני.

טלב אלסאנע: האחריות לכישלון, אדוני שר הפנים, איננה האחריות של ראשי הרשויות.

טלב אלסאנע: יכול להיות שאפשר למנות חשב מלווה בצורה זו או אחרת, אבל האחריות היא של גורם חיצוני, האחריות היא עניין של המצב הסוציו-אקונומי ושל מענקי האיזון המקוצצים והדלים שמעמיד לרשותם שר הפנים.

טלב אלסאנע: לכן, במקום שהשלטון המרכזי, שכל פעם מעביר לאחריות השלטון המוניציפלי סמכויות ומשימות – צריך גם לתגמל אותם ולתקצב אותם.

טלב אלסאנע: היום, רבותי חברי הכנסת, בתוך המגזר הערבי יש ועדות ממונות בדבורייה, בטובא-זנגרייה, בטורעאן, בטייבה – אחת הערים הגדולות במשולש ובמגזר הערבי בכלל – כפר-מנדא, אעבלין, באקה-אל-ע'רביה–ג'ת, זמר, כפר-כנא, נחף, בוסתאן-אל-מרג', טלעת עארה, וערוער בנגב.

טלב אלסאנע: כנראה, גם ערערה-במשולש ותמרה גם הם בדרך לוועדות ממונות.

טלב אלסאנע: המצב הזה הוא מצב אנטי-דמוקרטי, כאשר מבטלים את רצון הבוחר ומחליפים אותו ברצון שר הפנים.

טלב אלסאנע: זה דבר פסול, דבר שהוא אנטי-דמוקרטי.

טלב אלסאנע: זה לא הפתרון, כי בלאו הכי הולכים לתקצב ולתגמל את הוועדות הממונות.

טלב אלסאנע: מה, הוועדות הממונות יכולות לנהל ככה – בדרך של קסם כלשהו לגייס תקציבים ולנהל רשויות?

טלב אלסאנע: הן יצטרכו לקבל תקציבים, מענקים ותגמולים ממשרד הפנים, ואם משרד הפנים היה דואג לרשויות הנבחרות, אין ספק שהן היו ממלאות את תפקידן ואת המשימות המוטלות עליהן בצורה הטובה ביותר.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף, אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד שר פנים – עד שמגישים הצעת אי-אמון, עד שמעלים אותה, אי-אפשר – – –

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לחייב את הממשלה לבוא הנה, אנחנו לא אחראים – – –

טלב אלסאנע: אבל קצת כבוד, גם לכנסת, גם – – –

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב, אבל דיבר אתו שר אחר.

ראובן ריבלין: אני מכיר את סגן ראש הממשלה, יכולת פיצול הקשב אצלו היא מדהימה.

טלב אלסאנע: אני מקווה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כמה רשויות מקומיות, כבוד השר, לא משלמות את שכר העובדים בהן.

טלב אלסאנע: זה בסמת-טבעון, תמרה, ג'סר-א-זרקא, קלנסואה, ריינה, עין-אל-מאהל, אל-מזרעה וביר-אל-מכסור.

טלב אלסאנע: ביישוב אל-משהד החוב היה לפני הבחירות.

טלב אלסאנע: היו בחירות לפני פחות משנה.

טלב אלסאנע: ראש המועצה הנבחר ירש גירעון של 70 מיליון ש"ח, תוכנית ההבראה הועברה למשרד הפנים והתחילו לפעול בהתאם לתוכנית.

טלב אלסאנע: עד היום משרד הפנים לא מעביר תקציבים, למרות תוכנית ההבראה שהמועצה החלה לפעול בהתאם לה.

טלב אלסאנע: לגבי המועצה המקומית ביר-אל-מכסור, מענקי האיזון קוצצו ב-14% – מדובר במיליון וחצי ש"ח – לעומת השנה הקודמת.

טלב אלסאנע: מענק מותנה זה נושא מאוד בעייתי, בשים לב למצב הסוציו-אקונומי והמציאות – שכבוד השר מכיר אותה, על כל היבטיה – והבעייתיות שראשי מועצות נתקלים בה, מה גם שראש מועצה שנבחר לא צריך להתמודד עם הירושה של קודמו.

טלב אלסאנע: צריך לעזור לו להתגבר על החוב והגירעון שראש המועצה הקודם צבר ולאפשר לו להתחיל ליישם מדיניות חדשה שעל הבסיס שלה הוא נבחר, עקב הבחירות.

טלב אלסאנע: לדעתי, קריסת השלטון המקומי במגזר הערבי לא תקדם את משרד הפנים, לא תתרום לו ולא תעזור לו.

טלב אלסאנע: האחריות היא לסייע ולעזור לראשי הרשויות הנבחרים, מה גם שהם עומדים בחזית הראשונה של התמודדות עם האוכלוסייה וצרכיה, בכל התחומים; אם בתחום החינוך – ושם אומרים להם: תדאגו לחינוך בבתי-הספר היסודיים, והם צריכים להשתתף בחלק מהתקציב, אם בתחום הכלכלה, אם בתחום הרווחה, בריאות הציבור, תחבורה ותחומים נוספים שקשורים לרמת החיים ולאיכות החיים של התושבים.

טלב אלסאנע: המשימות הן רבות, וההתניות וההגבלות שמטילים על ראשי המועצות – קשה להתמודד אתן.

טלב אלסאנע: לדעתי, אתה מייצג לא את הממשלה כלפי ראשי הרשויות; אתה מייצג את ראשי הרשויות בממשלה הזאת, וביכולתך לפעול כדי לאזן את המציאות הקשה, במיוחד אחרי הגירעון הקשה – הקיצוץ הקשה שהיה בשנת 2003, אשר פגע קשות במענקי האיזון של הרשויות, ובמיוחד ברשויות הערביות, שאין להן הכנסות פרט למענקי האיזון וההכנסות מהשלטון המרכזי.

טלב אלסאנע: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, גם על כך שעמדת בלוח הזמנים, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן ראש הממשלה ושר הפנים להשיב על הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: לא, האי-אמון הראשון, ענה השר – – –

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהשלטון המקומי נמצא במשבר, משבר אמיתי; משבר אמיתי שנובע מהקיצוצים הקשים בשנים האחרונות, עד 2006 בערך.

אליהו ישי: אמרתי את זה פה יותר מפעם אחת – ממשלת שרון השנייה, במהלך הקדנציה – בתקופת פורז כשר הפנים קוצצו מענקי האיזון בכ-50%.

אליהו ישי: בעיני זה טירוף.

אליהו ישי: זה מאוד דרמטי, מאוד מאוד לא צודק.

אליהו ישי: פגיעה קשה מאוד בשלטון המקומי, פגיעה קשה מאוד באזרחים, אזרחי מדינת ישראל, בחלקים גדולים מאוד מהארץ, עקב הקיצוץ במענקי האיזון.

אליהו ישי: ראש עיר שרוצה לעמוד בכללים, לפחות במסגרת החוק, לא להיות לכאורה עבריין על החוק, מקצץ ומקצץ ומקצץ, דוגמת הסוס של הסקוטי.

אליהו ישי: ראה זה פלא: הוא מתקיים, הוא ממשיך להתקיים, והעירייה מתקיימת, הסוס ממשיך לדהור, אבל בסוף התושבים, האזרחים, נפגעים באופן מאוד קשה, והשירות שהם אמורים לקבל נפגע באמת באופן דרמטי, בכל תחומי החיים בשלטון המקומי; או שהיה צריך לבחור בין האיום לכאורה של הוועדה הקרואה שמרחפת מעל ראשו בגלל הגירעון הגדול שהוא נקלע אליו, או שהוא יקצץ ויפגע שוב בשירות לאזרח.

אליהו ישי: נכנסתי למשרד עם תחילת הקדנציה הנוכחית, ושם היה הסדר בין השלטון המקומי לאוצר על החזרת התקציב כפי שהיה ב-2008, כך יהיה ב-2009 – במקום 1.8 מיליארד – 2.4, אבל בהסכם לא נכלל השיפוי שהיה בעבר, הסיכום שהיה בין האוצר לשלטון המקומי בממשלה הקודמת.

אליהו ישי: זה לא היה כלול, ושם היו חסרים עוד 280 מיליון שקל.

אליהו ישי: זה בעצם הביא את הפגיעה הדרמטית, בעיקר ביישובי הפריפריה, בערי פיתוח וגם ביישובים די חזקים.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר שיש יישובים שמתנהלים נכון, שומרים כ-20 שנה על מסגרת תקציב, לא נכנסים לגירעון, עושים מאמצים אדירים, וראשי ערים באמת מהטובים והמוצלחים, ואני יושב אתם, ואני אומר לכם את זה פה במלוא האחריות: גם אם אני אשים את הפקיד הכי בכיר באוצר, הכי מוכשר, או אחד מחברי הממשלה המוכשרים ביותר, לנהל את היישוב – הוא לא יצליח לנהל אותו.

אליהו ישי: הוא לא יצליח לנהל אותו, הוא ייכנס לגירעון וכו'.

אליהו ישי: או – מצפים ממני לכאורה לפזר מועצה שלא מתנהלת נכון, שנכנסת לגירעון.

אליהו ישי: על-פי חוק.

אליהו ישי: ואני אמור לפזר מועצה שמתנהלת נכון על-פי חוק וראש המועצה לא יכול להביא תקציב, מסיבות של קואליציה או מסיבות אובייקטיביות ואמיתיות, ואני צריך היום לפזר את המועצה ולחפש אחר כך ועדה ממונה, למנות מישהו שלא תמיד הוא יותר טוב.

אליהו ישי: במקום שיש – אני אומר בצורה מפורשת: במקום שיש ראש עיר שלא מתנהל נכון – שמתנהל לא נכון, באופן לא תקין, לא עומד בכללים – אני אקים ועדה קרואה ואני אשלח אותו הביתה.

אליהו ישי: עם כל הכאב שבדבר.

אליהו ישי: האזרחים לא צריכים לסבול מהתנהלות קלוקלת, נכשלת ומושחתת של אותו ראש עיר.

אליהו ישי: אבל במקביל, עירייה שמתנהלת נכון, ורק משום שמקצצים במענקי האיזון פעם אחר פעם, והיא לא יכולה לעמוד לא בתוכנית הבראה ולא באבני הבוחן של התוכנית, אם יש לה תוכנית, או שהיא לא יכולה לשלם משכורת ולגמור שנה, בגלל הקיצוצים הדרמטיים האלה, אני, מועצה כזאת, לא הולך לפזר.

אליהו ישי: לראש עיר – לראש מועצה כזה אני לא הולך לפזר את המועצה ולחפש ראש מועצה אחר, שבמקרה הזה ודאי לא יהיה יותר טוב; אני לא מכיר מישהו שיהיה יותר טוב מראש עיר שמכהן קדנציה או שתיים או שלוש או ארבע, ומנהל את זה יופי, ללא שום טענות של אף אחד ממשרדי הממשלה במשך קדנציה, שתיים, שלוש או ארבע.

אליהו ישי: את המועצה שלו אני הולך לפזר ואחר כך להקים ועדה ממונה ולתת לו כסף, כוועדה ממונה, בשביל להתמודד?

אליהו ישי: אני אעשה את זה עם אותו ראש עיר טוב ואשמור על הדמוקרטיה במדינת ישראל.

אליהו ישי: במקום שאני יכול לקדם בחירות, אני מקדם בחירות.

אליהו ישי: בערד, למשל, בחנתי את הנושא.

אליהו ישי: היה מצב של צוות מקצועי, היה דיון עם אנשי מקצוע, ושם ראו שהמועצה פוזרה כי לא היה תקציב, והיום התקציב מאוזן ומסודר.

אליהו ישי: הלכנו לבחירות.

אליהו ישי: הוועדות הממונות זה לא דבר מקודש.

אליהו ישי: זה בלית ברירה, זה האין ברירה.

אליהו ישי: במאבקים מול האוצר – מתקציבים של משרד הפנים, באישור משרד האוצר, ברזרבה של התייקרויות ועוד סעיפים שמשרדי הממשלה לא מצליחים לנצל מכל מיני סיבות, גם כי האוצר לא מאפשר או מסיבות אחרות, האוצר פה אפשר לנו שיפוי בסדר-גודל – במהלך לפני כחודשיים ובימים הקרובים – של בין 100 ל-180 מיליון שקל, שזה נתן רגיעה מסוימת עד לפני חודש-חודשיים, וייתן לקראת ממש סוף השנה הנוכחית, סוף דצמבר, עוד איזה סיוע יחד עם התוספת הקטנה ברזרבה מתקציב המשרד.

אליהו ישי: בשינויים בתקציב אפשר יהיה להביא פתרון חלקי, אבל בהחלט לא פתרון שנותן מענה למצוקה הרבה, בטח לא פתרון למצוקה של תוכניות הבראה, וכרגע אין כסף בתוכניות הבראה.

אליהו ישי: יש לי הבנות עם שר האוצר שב-2010, וזה ממש עוד כמה ימים, יהיו דיונים על תקציב 2010, כי נכון לרגע זה תקציב 2010 מבחינת משרד הפנים, על-פי הקיצוץ שהיה, שהכנסת אישרה, ועל-פי תקציב שהאוצר מאשר, הוא 1.7, לא 2.4, הוא הרבה יותר גרוע מאשר היום, הרבה יותר גרוע.

אליהו ישי: אין אופציה להדפיס כסף; אני יכול לתקצב במסגרת התקציב הקיים.

אליהו ישי: במשרד – יותר מבעבר, מבחינת הקריטריונים הברורים של מענקי איזון זה ברור – אין אפשרות לעשות שינויים במענקי האיזון, ואם כן עושים שינויים במסגרת שיפוי, או מתקציבים של מענקי איזון, זה חייב להיות על-פי פרמטרים שוויוניים, קריטריונים שמאשר היועץ המשפטי למשרד ובתיאום האוצר ובהסכמתו, ולכן אני מעריך שלקראת סוף השנה הזאת יהיו איזונים.

אליהו ישי: איך שלא יהיה גומרים חלק גדול מהיישובים את השנה בתשלומי משכורת.

אליהו ישי: חלקים לא ישלמו משכורת, כמו היישובים ששמענו עליהם פה, ממגזר בני המיעוטים, ששם חלק זה מוצדק, חלק גם לא מוצדק; בחלק התנהלות לא תקינה, בחלק התנהלות שמחייבת אותי לבדוק אותם ולבחון, כולל ועדות בדיקה, ועדות חקירה, וזה יגיע גם לוועדות ממונות, שיהיה ברור.

אליהו ישי: אמרתי את זה בכל מקום, ללא שום קשר – כל המגזרים.

אליהו ישי: יישוב שלא מתנהל נכון, תוקם ועדת בדיקה, ואם ההמלצות יהיו כאלה שיש לפזר את המועצה, נבצע את השימוע, ואם אכן אנחנו משתכנעים כפי ההמלצה, אנחנו נפזר את המועצה, נפזר את העיר, במקום שלא מתנהלים נכון.

אליהו ישי: פה אין לי שום סנטימנטים, פה אני לא הולך להיות המקל.

אליהו ישי: עם זאת, ביישובים שהטענות צודקות, גם אם אין כרגע כסף, ביישובים כאלה אין לי שום כוונה לפזר.

אליהו ישי: אבל לא רק זה, זה מבחינת סור מרע.

אליהו ישי: רצה – גם נעשה טוב.

אליהו ישי: נעשה טוב – זה מחייב אותנו לסגור את התקציב, ואני אכן מקווה שלקראת 2010 בתקציב האוצר נוכל לסדר חבילה משמעותית למענק האיזון, לשיפוי ובמקביל גם לתוכנית הבראה.

טלב אלסאנע: ברשות אדוני השר, אדוני היושב-ראש, מתנהל ויכוח בין משרד הפנים למשרד האוצר, כיצד לא מועברים תקציבים לרשויות שיש להן תוכניות הבראה מאושרות גם על-ידי הרשויות וגם על-ידי משרד הפנים.

טלב אלסאנע: איפה זה עומד?

אליהו ישי: לא הבנתי את השאלה.

טלב אלסאנע: השאלה היא, האם יש הסדר או הסכמה בין משרד הפנים למשרד האוצר לגבי התקציבים המיועדים לתוכניות הבראה.

אליהו ישי: יש דיבורים, יש הבנות, אין הסכמה סופית על היקף תוכניות ההבראה.

אליהו ישי: יש הסכמה עקרונית שצריך לתת כסף לתוכנית הבראה, וזה ברור.

אליהו ישי: כמה ובאיזה תנאים, זה עדיין לא סוכם.

אליהו ישי: מכל מקום, אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון בגין הסיוע המועט שניתן עד כה, וההבנות והסיכומים שיהיו עם האוצר לקראת תקציב 2010, שאנחנו עוד ימים ספורים מגיעים אליו.

אליהו ישי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

ראובן ריבלין: תמו ההצעות, ועכשיו אנחנו עוברים לדיון הכללי בקשר להצעות.

ראובן ריבלין: הדיון הוא דיון משולב.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים הוא נציג סיעת קדימה, חבר הכנסת נחמן שי; בבקשה.

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר מישראל ביתנו.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הספסלים של קדימה ריקים בינתיים, כי כל הסיעה שלנו יושבת למעלה ועוסקת בהצעת העוועים שהציע ראש הממשלה לפני ימים אחדים, לצרף את קדימה לקואליציה, ועל כך אני רוצה לדבר.

נחמן שי: הדיון יימשך עוד זמן קצר, ודאי החברים יצטרפו וישתתפו כמובן בהצבעה שתהיה בהמשך.

נחמן שי: קודם כול, לתזמון של ההצעה.

נחמן שי: בשבוע שבו מדינת ישראל באמת ובתמים עסקה בגורלו של גלעד שליט, באמת ובתמים, ואנחנו בעוונותינו הרבים ויתרנו על הצעת אי-אמון בכנסת, כמו שאנחנו עושים מדי שבוע, כדי להניח לממשלה – אמרנו לעצמנו: ניתן להם את השקט, הם עוסקים בסוגיה באמת חשובה, שנוגעת לכל עם ישראל, נעזוב אותם – באותו זמן בדיוק התנהל הסחר-מכר הזה והניסיון לקנות חברים בקדימה.

נחמן שי: בדיוק באותם הימים ובאותן השעות.

נחמן שי: ואז נשאלת השאלה, מה באמת חשוב לראש הממשלה, גורלו של גלעד שליט, ואני חושב שכן, אבל בדיוק כנראה גם עוד משהו שהוא לא פחות חשוב, וזה איך לצרף מקדימה חברים לממשלה או לקואליציה הזאת.

נחמן שי: זה דבר שצריך לזכור.

נחמן שי: צריך לזכור מה בדיוק עשה ראש הממשלה בשבוע שעבר.

נחמן שי: השאלה השנייה היא, מה הוא הציע.

נחמן שי: מה הוא הציע?

נחמן שי: הוא רוצה את קדימה לצדו באמת?

נחמן שי: האם זה נובע מסיכול ממוקד של כמה חברים מקדימה – מאתרים אותם באיזה אופן, מגיעים אליהם בדרכים עקלקלות ומכניסים אותם לממשלה?

נחמן שי: לך לדבר עם יושבת-ראש קדימה, תציע לה הצעה מכובדת, הצעה ברורה, הצעה שתשתף אותה באמת ובתמים בתהליכי קבלת ההחלטות, בתכנים, במדיניות, במצע של הקואליציה הזאת, אם הוא קיים.

נחמן שי: לא, הולכים ואוספים כמו ביצים עזובות חברים מקדימה, שאני לא בטוח שהם בכלל עוד נשארו במקומם, ומוותרים על דרך המלך, הדרך הישרה.

נחמן שי: זה לא לכבודו של ראש הממשלה ולא לכבודה של ממשלת ישראל.

נחמן שי: התהליך הזה היה תהליך מכוער, תהליך מכוער.

נחמן שי: ככה לא בונים, לא בונים קואליציה, גם לא בונים חומה כנראה.

נחמן שי: ככה לא בונים.

נחמן שי: ככה לא מנסים לחבר אליך את מפלגת האופוזיציה הראשית, אם בכלל צריך אותה, וגם הצליח ראש הממשלה להסתיר מכולנו את השאלה הקטנה למה הוא עושה את זה.

נחמן שי: האם התרחש אירוע שאנחנו לא יודעים עליו?

נחמן שי: האם המצב הבין-לאומי שבו נתונות ממשלת ישראל או מדינת ישראל מחייב היום את כניסתה של קדימה אולי?

נחמן שי: אבל לא שמענו את זה.

נחמן שי: לא שמענו את זה.

נחמן שי: האם המשא-ומתן עם הפלסטינים מתחדש סוף-סוף?

נחמן שי: האם התרחשה אותה קפיצת דרך שאנחנו כל כך רוצים בה – רוצים בה – ועכשיו הוא אומר:

נחמן שי: אני מוכן לקחת אתכם, כי אתם יצאתם לבחירות עם הדגל של שתי מדינות לשני עמים, עכשיו אנחנו רוצים אתכם לידנו, כי אנחנו חושבים שאתם יכולים לתת לנו את התרומה?

נחמן שי: הוא לא אמר את זה, הפלסטינים לא באים, אבו מאזן מצפצף.

נחמן שי: אז למה הוא צריך את קדימה?

נחמן שי: זה לא היה מובן, אפילו לרגע אחד.

נחמן שי: כלומר, אם יש תחושה של אחדות לאומית, ויש רצון בעם להיות מאוחדים, אני לא מבין ממה זה נובע.

נחמן שי: ולא היה הסבר.

נחמן שי: ומסביב יושב עם חכם, עם נבון, עם שקורא ושומע ורוצה להבין למה.

נחמן שי: איש לא הסביר לו.

נחמן שי: אלא אם יש פה איזו פוליטיקה מכוערת, פוליטיקה פנימית, פוליטיקה של התחשבנות, פוליטיקה שבה הממשלה רוצה בסך הכול להשמיד את האופוזיציה.

נחמן שי: היא רוצה להשמיד אותה על-ידי זה שהיא מנטרלת אותה, היא מצרפת אותה אליה.

נחמן שי: אז מה, תהיה לנו קואליציה של 100 חברים, וככה ננהל את הכנסת וככה תהיה אופוזיציה, ככה תהיה בקרה על הממשלה?

נחמן שי: 100 חברים?

נחמן שי: עוד לא היתה בהיסטוריה, אולי היתה פעם, ערב 67', כולם משווים, וזה לא המצב של 67', אנחנו לא הולכים למלחמה בין ישראל לבין שכנותיה, תשכחו מזה.

נחמן שי: ועכשיו לתוצאה.

נחמן שי: התוצאה היא גרועה.

נחמן שי: התוצאה היא גרועה, כי שום דבר טוב לא קרה.

נחמן שי: שום דבר טוב לא קרה לראש הממשלה, שום דבר טוב לא קרה לממשלה הזאת, שום דבר טוב לא קרה לקואליציה הזאת, ורק נזק.

נחמן שי: המהלך הזה של ראש הממשלה הוא פשוט מהלך גרוע ומזיק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מפלגת העבודה לא מדברת הפעם.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל שבוע אני, כחבר כנסת חדש, לא מפסיק לתהות מחדש על הלו"ז הקבוע של הצעות האי-אמון בכנסת.

חמד עמאר: אין שבוע שעובר, וראש הממשלה בארץ, בלי שמפלגה כזאת או אחרת תחליט על הגשת אי-אמון בממשלה.

חמד עמאר: לא משנה כלל ועיקר מה תעשה הממשלה ומה היא לא תעשה.

חמד עמאר: עצם הגשת אי-אמון הפך למנהג קבע במחוזותינו.

חמד עמאר: האופוזיציה ככל הנראה סבורה שהיא תמעל בתפקידה אם חס ושלום שבוע יחלוף ואי-אמון לא יוגש.

חמד עמאר: האם משהו עקרוני ומהותי חייב להתרחש בין השבוע הקודם לנוכחי או זה שלפניו שיצדיק הגשת אי-אמון?

חמד עמאר: כנראה לא, הרי לדעת האופוזיציה אין טעם במתן חופש פעולה לממשלה, ובהענקת המנדט שבזכותו נבחרה, כדי שיהיה באפשרותה לפעול לטובת הציבור במקום להתגונן כל הזמן מפני התקפות בלתי פוסקות של האופוזיציה.

חמד עמאר: ואם לא די בכך, האופוזיציה עוד מגישה אי-אמון בנושא: ראש הממשלה מונע משיקולי שרידות פוליטית במקום הכרעות משמעותיות לגורל המדינה.

חמד עמאר: איך ראש הממשלה יכול לתפקד באופן אופטימלי ולהתעסק בעיקר ובהכרעות המשמעותיות לגורל המדינה כאשר מפלגות מסוימות, בהתנהגותן, רק מדרבנות אותו להתעסקות בהישרדות פוליטית?

חמד עמאר: אני רוצה לציין כי יש בכוונתי לבקש מסמך משווה ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, כדי לקבל מושג טוב יותר על תדירות הגשת הצעות אי-אמון במדינות דמוקרטיות אחרות ולבסס את ההנחה שאם התכיפות של הגשת הצעות אי-אמון היא פחות מפעם בשבוע ימים – דמוקרטיה עדיין תהיה מסוגלת לתפקד.

חמד עמאר: בעניין הכישלון של הוועדות הממונות במגזר הערבי אני רוצה לציין כי אנחנו, כלומר אני בגיבוי מפלגת ישראל ביתנו, פועלים נמרצות בימים אלו כדי לקבוע מועד מוקדם לקיום הבחירות בירכא, במקום הוועדה הממונה, בהמשך למגמה וההחלטה שהתקבלה בוועדת הפנים לגבי קביעת מועד בחירות מוקדם בערד.

חמד עמאר: אני חושב שמבחינה דמוקרטית חשוב מאוד שיהיו בחירות ביישובים.

חמד עמאר: רק אתמול נפגשתי עם ראש מועצת אבו-סנאן, שנכנס למועצה לפני עשרה חודשים, למועצה עם גירעון אדיר, עם עשר משכורות שלא שולמו לעובדים.

חמד עמאר: אתמול נפגשתי אתו, והוא סיפר לי – זה ראש רשות נבחר – שהוא שילם את כל המשכורות, לא חייב משכורות עכשיו בכלל, ואני חושב שאנחנו צריכים ללכת לכיוון של בחירות בכל היישובים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מביע אמון בממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת חמד עמאר.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נסים זאב: אני רוצה להתחיל, גברתי היושבת בראש, מסיום דבריו של חבר הכנסת נחמן שי.

נסים זאב: הוא בעצם השווה את החברים שעוזבים את מפלגת קדימה לביצים עזובות.

נסים זאב: מה לעשות, כאשר התרנגולת לא יודעת לדגור על הביצים ולהביא אפרוחים, צריך להאשים את התרנגולת, ולא את הביצים העזובות.

נסים זאב: אם היא לא יודעת לקחת הנהגה, אם היא לא יודעת שהמפלגה דורשת ממנה להוביל מנהיגות, להוביל דרך – והדרך זה לא רק אופוזיציה לוחמת.

נסים זאב: אין פה מס שפתיים.

נסים זאב: לקחה אריות – אני מכיר את החברים בקדימה – שמה אותם בכלוב ואמרה: כל עוד אני לא ראש הממשלה, תמות נפשי עם מפלגתי.

נסים זאב: לא יעזור לכם.

נסים זאב: או שאני עומדת בראש או שאני מובילה אותה, או "ראס בין ענכום", אומרים בערבית – תישארו יחד אתי, באותו קבר אנחנו.

נסים זאב: מה זה?

נסים זאב: מה הפרינציפ הזה?

נסים זאב: אני לא אשכח, גברתי היושבת בראש, הרי ביבי אמר לה: על פיך יישק כל עמי.

נסים זאב: רק הכיסא יגדל ממך.

נסים זאב: בדיוק כמו שפרעה אמר ליוסף: רק הכיסא יגדל ממך.

נסים זאב: אבל יוסף היה חכם, אמר: בסדר, אני מסכים, תהיה אתה ראש הממשלה, ראש הפעור.

נסים זאב: תהיה פרעה, אבל אני אנהל את המדינה.

נסים זאב: תגידי לי, מה חסר היום לקלינטון?

נסים זאב: היא לא הצליחה עם אובמה, מה לעשות.

נסים זאב: היא מאוד פופולרית, הרבה יותר ממנו, אבל השלימה עם המציאות.

נסים זאב: היא ידעה לקחת את השרביט ברגע הנכון.

נסים זאב: אבל ציפי, מה לעשות, היא מאוד רגישה, היא מאוד פגיעה, וזה לא הולך.

נסים זאב: דבר נוסף – כשהיא דרשה את הרוטציה, היא רצתה שיהיו שני ראשי ממשלה בקדנציה אחת.

נסים זאב: זה הרבה יותר חמור משתי מדינות לשני עמים, אגב.

נסים זאב: הרבה יותר פשוט להבין שיש שתי מדינות מאשר שני ראשי ממשלה.

נסים זאב: איך אפשר לנהל מדינה בתוך ארבע שנים עם שני ראשי ממשלה, כשאחד אורב לשני וכל אחד ממתין לשני שיסיים את תפקידו?

נסים זאב: כך אפשר לנהל מדינה?

נסים זאב: הרי הכול נתן ביד שלה.

נסים זאב: היא פשוט החמיצה.

נסים זאב: אבל אני לא מאשים אף אחד, רק את מפלגת העבודה.

נסים זאב: המורדים של מפלגת העבודה פשוט חלחלו בקדימה.

נסים זאב: ותראו מה קרה – אפילו באירן, האופוזיציה באירן כבר החליטה למרוד בקואליציה שם, בממשלה.

נסים זאב: זה הכול בגלל מפלגת העבודה.

נסים זאב: אני מאשים רק את מפלגת העבודה.

נסים זאב: אז יש פסוק: איוולת אדם תסלף דרכו ועל ה' יזעף לבו.

נסים זאב: לפעמים אדם הולך באיוולת אבל מחפש על מי לזרוק את הכעס שלו, את התסכול שלו.

נסים זאב: חבל שהיא מבזבזת את זמנה, ואני חושב שלא צריכים לשבת שבעה על זה שאולי שבעה חברים מקדימה יזלגו לליכוד.

נסים זאב: אפשר להשלים עם זה, ואני חושב שבסך הכול גם קדימה תתחזק, כי היא אופוזיציה לוחמת, יש לה דרך משלה, ואלה שלא מאמינים בדרך שלה גם ימצאו את דרכם בתוך הליכוד, ותמיד צריך לזכור שזה שמופז היום לא עומד בראש קדימה, צריך גם לעשות את השיקולים, מדוע – ברגע האחרון היה שם שינוי שלא מובן לאף אחד, וגם מדוע כל אנשי קדימה היו בעבר אנשי ליכוד וחברי כנסת בליכוד והפכו להיות קדימה.

נסים זאב: לכן, גברתי היושבת בראש, אני אומר שחשבון הנפש הוא לכולנו, ואני מקווה שזה יפנים בתוך לבנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

דוד רותם: גברתי, לא קיבלו אותו, את ליצמן, בש"ס.

רוחמה אברהם-בלילא: לא אמרתי מש"ס.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי: יעלה ויבוא סגן השר.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נקבתי בשום שם של מפלגה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

יעקב ליצמן: תמימות.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות תמימות.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הנושא של האי-אמון היום בקשר למשא-ומתן בין קדימה לראש הממשלה – אני דווקא בעד לחזק את הקואליציה.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להתערב במה שקורה לקדימה, פוליטיקה אחרת, כפי שאני לא רוצה שיתערבו לנו.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להגיד דבר אחד, שלדעתי ראש הממשלה צריך לחזק את הקואליציה פנימה.

יעקב ליצמן: אני מתכוון כרגע לנושא הדיור לציבור החרדי.

יעקב ליצמן: הנושא הזה קשה, אין פתרונות, המכרזים הם במחירים גבוהים.

יעקב ליצמן: אני חייב לציין לשבח את שר הבינוי והשיכון אריאל אטיאס, שעושה כמיטב יכולתו.

יעקב ליצמן: הוא עושה כל מה שהוא יכול לעשות בנושא, הוא דווקא הוציא הרבה דירות למכרזים, אבל לצערי, יש מצב שזה לגמרי לא הגון ולא ישר.

יעקב ליצמן: אני מתכוון לומר שלא יכול להיות שיגידו בכל מכרז שיש לשלם דמי פיתוח 100,000 שקל, 120,000 שקל, 140,000 שקל רק לפיתוח בלי הקרקע.

יעקב ליצמן: זה מייקר את הדירות, זה לא נותן לאף אחד להגיע לדירה, קל וחומר באזורי פיתוח, בפריפריה.

יעקב ליצמן: מדברים כל הזמן שצריך לחזק את הפריפריה, אבל אי-אפשר לחזק את הפריפריה אם מחיר דירה בפריפריה כמעט זהה למחיר דירה במרכז.

יעקב ליצמן: הנושא הזה עולה לעתים תכופות, אבל לצערי, עד לרגע זה לא הצליחו להוריד את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שכל סיעות הבית צריכות להתאחד בדרישה אחת: רבותי, בואו נוריד את מחיר הפיתוח מזוגות צעירים, שכל זוג צעיר לא יצטרך לשלם עבור הדירה פעם אחת, והמחיר כולל קרקע בחינם, בעיקר – אני מדגיש – בפריפריה, אבל אני מתכוון גם לא בפריפריה.

יעקב ליצמן: זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יעקב ליצמן: אם ראש הממשלה רוצה לחזק את הקואליציה, אני מציע לו שיחזק אותה פנימה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת יעקב ליצמן, סגן השר.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהבעיות שמהן סובלות הרשויות הערביות נובעות בעיקר מהראייה החד-צדדית או מהמדיניות החד-סטרית של הממשלה, שרוצה לראות רק בראש הרשות הערבי או התושבים הערבים אשמים, ולא רוצה או מתעלמת מהאחריות שלה.

מסעוד גנאים: הבעיה היא גם הקונספציה שמניעה מדיניות זו.

מסעוד גנאים: כאשר שרים בממשלה אומרים על הבנייה במגזר הערבי שהיא פלישה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: השר כחלון, שומעים את הדיון שלכם עד פה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם רוצים לנהל דיון – – –


משה מטלון (ישראל ביתנו): זה מעניין.

רוחמה אברהם-בלילא: אם זה מעניין, אז בוא תשתף את כל עם ישראל, אבל לא ברגע זה שחבר הכנסת גנאים נואם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

מסעוד גנאים: לשר התקשורת יש תמיד דברים מעניינים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק.

מסעוד גנאים: אז הקונספציה כאילו התושבים הערבים הם פולשים, הם אויבים, זו ההתחלה המוטעית.

מסעוד גנאים: הבעיה של השלטון המקומי בכלל נובעת לדעתי מהמתח הזה או הכפילות בין היות המועצה או השלטון המקומי מייצגי המשרדים הממשלתיים מול התושבים, ובין היותה של המועצה נבחרת מהתושבים, כדי לייצג אותם או את השאיפות שלהם מול הממשלה.

מסעוד גנאים: לכן אני חושב שהאחריות של הממשלה היא הגדולה יותר.

מסעוד גנאים: בקשר לוועדות הקרואות והממונות – נכון, יש מועצות שנכשלו ויש גירעונות, אבל למה משרד הפנים נותן לרשות מקומית להגיע לגירעון של מאות מיליוני שקלים ולא עוצר את זה?

מסעוד גנאים: בקשר לוועדות הקרואות, נכון שיש אחריות לאנשי המקום, בגלל סכסוכים או מתחים או מחנות, אבל ברוב המקומות הוועדות הקרואות וראשיהן לא הצליחו לפתור את אותן בעיות שבגללן פוזרה הרשות הקודמת.

מסעוד גנאים: יש מקומות שבהם לא היתה שום הצדקה לפזר עירייה, כמו בעיר טייבה, שהיה בה ראש עיר נבחר רק חודשים מספר והוא לא אחראי לכל הבלגן שהיה קודם.

מסעוד גנאים: הוא נבחר בדיוק כדי לתקן את המצב הגרוע, אבל משרד הפנים לא נתן לו את הצ'אנס הזה ופיזר את המועצה, ופיזר את העירייה.

מסעוד גנאים: משרד הפנים והממשלה מפלים לרעה את המועצות הערביות והעיריות הערביות ודורשים מהן דברים שהם לא ביכולתן.

מסעוד גנאים: למועצות האלה אין מקורות מימון כמו אזורי תעשייה, כמו פרויקטים, כמו משאבים, כמו שיש בעיריות ובמועצות במגזר היהודי.

מסעוד גנאים: לכן על משרד הפנים לשקול מחדש את מדיניות הוועדות הקרואות וגם לעיין טוב בדוח של מבקר המדינה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב כץ, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

יעקב כץ: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, האמת שבנושא של ראש הממשלה ומחלוקתו עם יושבת-ראש האופוזיציה, אנחנו אומרים שבדרך שאדם מודד, מודדים לו.

יעקב כץ: לצערנו הרב, שניהם צודקים, אבל למה שעם ישראל יסבול?

יעקב כץ: למה צריך לסבול שהמנהיגים שלנו שניהם צודקים?

יעקב כץ: על נושא של זחיחות דעת חיפשתי בגמרות, איפה מדובר על מישהו זחוח בדעתו.

יעקב כץ: רציתי להביא לכם שתי מימרות.

יעקב כץ: הגמרא ביומא כ"ב עמוד א' אומרת: אין מעמידים פרנס על הציבור אלא אם כן קופה של שרצים תלויה לו מאחוריו, שאם תזוח דעתו עליו אומרים לו: חזור לאחוריך.

יעקב כץ: שאם תזוח דעתו עליו, אומרים לו: חזור לאחוריך, תסתכל אחורה, יש קופה של שרצים, אל תהיה כזה בעל גאווה.

יעקב כץ: יש גמרא נוספת.

יעקב כץ: בסנהדרין ל"ח עמוד א' נאמר: תנו רבנן, אדם נברא בערב שבת, שאם תזוח דעתו – פעם נוספת המלים "תזוח דעתו עליו" – עליו, אמור לו: יתוש קדמך במעשה בראשית.

יעקב כץ: אל תהיה כזה שוויצר גדול, נתניהו.

יעקב כץ: אל תהיי כזו שוויצרית גדולה, לבני.

יעקב כץ: "יתוש קדמך" – היתוש נברא לפני שנברא האדם.

יעקב כץ: מנהיגות זו אחריות.

יעקב כץ: אנחנו נתקלים בחודשים ובימים האחרונים, מאז הפך נתניהו ראש ממשלה, וציפינו לגדולות ונצורות.

יעקב כץ: אבל אני שואל: מי נושא באחריות לכך שבערים היהודיות בצפון לא ניתן להוציא מכרזים?

יעקב כץ: מי נושא באחריות שבגבול ישראל-מצרים אין מכשול ואין גדר וכל דכפין ייתי ויבוא?

יעקב כץ: מי נושא באחריות שיהודים נהרגים ונפצעים בכבישי יו"ש "לא חיס ולא ניס" – אין קול ואין קשב.

יעקב כץ: מי נושא באחריות לתוצאות של הגזירה הנוראה, גזירת ההקפאה על 350,000 יהודי יו"ש?

יעקב כץ: על דא קא בכינן.

יעקב כץ: חבל על דאבדין ולא משתכחין – חבל על אלה שהם על דאבדין, ואלה שנחשבים ללא משתכחין.

יעקב כץ: פעם היו לנו מנהיגים.

יעקב כץ: הרב צבי יהודה, זכר צדיק לברכה, היה אומר – ובזה אני מסיים, כבוד היושבת-ראש – אברהם אבינו אמר על עצמו: אנוכי עפר ואפר.

יעקב כץ: היה עניו גדול, היה אבי אבות האומה, האבא שלנו, אבל איך הוא מכנה את עצמו?

יעקב כץ: אנוכי עפר ואפר.

יעקב כץ: משה רבנו – שה' מעיד עליו שהיה עניו מכל אדם – אומר על עצמו: ואנחנו מה, כי תלינו עלינו – עליו ועל אהרן.

יעקב כץ: ודוד המלך, נעים זמירות ישראל, גדול הגיבורים בכל הדורות, דוד מלך ישראל חי וקיים, דוד מלך ישראל הנצחי, "עדינו העצני", כשהיה יוצא למלחמה, כשהיה יושב ולומד תורה, היה מעדן עצמו כתולעת, וכשהיה יוצא למלחמה, היה מקשה עצמו כעץ.

יעקב כץ: אבל כשהוא מתאר את עצמו, הוא אומר: ואני תולעת ולא איש.

יעקב כץ: אז היכן המנהיגים שלנו?

יעקב כץ: האם נתניהו, האם ציפי לבני – אנוכי עפר ואפר?

יעקב כץ: ואנחנו מה?

יעקב כץ: ואני תולעת ולא איש?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לגבי הנושא השני אני כאן מביע פליאה לגבי מפלגתך, גברתי היושבת-ראש, מפלגת קדימה, ואני לא רוצה להכליל ולהאשים מפלגה שלמה, עם כל חבריה, בכך שאין לה אלטרנטיבה, אבל ודאי לגבי חלק ניכר מחברי קדימה – אין אלטרנטיבה.

חנא סוייד: כל האלטרנטיבה שהם מציגים לממשלה הנוכחית היא לא לגבי התוכן של המדיניות, אלא לגבי הדרך של שיווק המדיניות – שקדימה יכולה לעשות – מה שראש הממשלה והממשלה הנוכחית עושים, הם יכולים לעשות יותר טוב, יותר במניפולציה לעולם ויותר בשיטות שיווק, אבל לגבי התוכן של המדיניות אני לא ראיתי ולא שמעתי שום הבדל לגבי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אתה לא מצפה שאני אענה לך כאן, נכון?

חנא סוייד: לא, לא, ודאי שלא.

חנא סוייד: ודאי שלא.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, כי יש לי תשובה מלאה, אבל – – –

חנא סוייד: אבל לגבי הנושאים העיקריים, אני לא רואה שום הבדל בגישה – לגבי ההתנחלויות הלא-חוקיות, וההתנחלויות הלא-חוקיות בריבוע, לגבי ירושלים, גם לגבי האוכלוסייה הערבית בישראל – חוקים אנטי-דמוקרטיים כמו החוקים של היישובים הקהילתיים ומניעה מאזרחים ערבים להיכנס אליהם, והגבלת החופש של חברי הכנסת, וכו' וכו' – היוזמות לדברים האלה יוצאות דווקא משורות קדימה.

חנא סוייד: אז איזו אלטרנטיבה מפלגת קדימה מהווה לשלטון הזה?

חנא סוייד: ואם אין אלטרנטיבה, ודאי שההתפוררות והדעיכה הן עניין של זמן, וכל אחד שעיניו בראשו יכול לראות את התהליך הזה, גם אם זה ייכשל כרגע, בגלל סיבות כאלה ואחרות, בהעדר אלטרנטיבה זה הסוף שיהיה.

חנא סוייד: לגבי הנקודה השנייה, המצב של הרשויות המקומיות הערביות, אני רוצה לציין כאן עובדה, שהמדיניות שהממשלה הנוכחית – משרד הפנים, רשויות התכנון והבנייה – נוקטת נגד האוכלוסייה הערבית, במיוחד בעניין הריסת בתים, זו מכת מדינה.

חנא סוייד: בדרך כלל מתארים איזו תופעה שהיא תופעה רחבה ושלילית, ואז אומרים: זה מכת מדינה.

חנא סוייד: אני רואה במדיניות הממשלה בהריסת בתים מענה למצב של חוסר אפשרות לבנות על-פי היתרים, להרחיב שטחי בנייה, להכין תוכניות מיתאר ולאשר תוכניות מיתאר כדי לאפשר לאוכלוסייה הערבית לבנות על-פי היתרים – מכיוון שהפתרון הזה לא מוגש על-ידי הממשלה, הממשלה – במכת מדינה – הורסת בתים כמעט בכל יישוב, כמעט כל יום.

חנא סוייד: התהליך הזה לא יכול – אין ממשלה בעולם שיכולה להתכחש לאחריות שלה כלפי האזרחים, כלפי היישובים שלהם, ואם נטפל בבעיות אמיתיות של אוכלוסייה רק דרך ענישה ודרך הריסת בתים, זוהי מכת מדינה אמיתית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני לא חושב שיש איזו ידיעה חדשה בעובדה שהפוליטיקה הישראלית נמצאת באחד מרגעי השפל שלה.

חיים אורון: זה לא היום בפעם הראשונה, וכל פעם אנחנו חושבים שזה מדרון שכנראה באיזה מקום אפשר לעצור בו.

חיים אורון: מתברר שלא.

חיים אורון: ואני רוצה להגיד לכולנו, שיושבים פה בבית הזה: מי שחושב שהמערכת הפוליטית כולה לא נפגעת, אולי פגיעה אנושה, ממה שקורה פה בימים האחרונים, משלה את עצמו.

חיים אורון: גם מפלגות – ויש מפלגות ויש חברי כנסת רבים שרחוקים ת"ק פרסה מהפארסה הנוראה שמתרחשת כאן היום; גם הם בעיני הציבור נמצאים ניזוקים מאוד.

חיים אורון: אם פוליטיקה היא רק היכולת – עד כמה אתה יכול לשפשף את עור הצבי – אומרים לי כל פעם שזה עור צבי פה – את עור הצבי של הכיסאות סביב שולחן הממשלה, אז היא לא פוליטיקה בכלל.

חיים אורון: ואם אנשים יכולים לעבור ממקום למקום, כשאתה שואל את עצמך איך וכמה ולמה, זה עולם אחר.

חיים אורון: נכון, על הקונצרט הבזוי הזה מנצח ראש הממשלה.

חיים אורון: מבחינתו אין בעיה, אדוני השר שמייצג פה את הממשלה.

חיים אורון: הדבר היחיד שמעסיק אותו הוא שרידותה של הממשלה, גם כאשר הוא מערער על יכולת השרידות של מדינת ישראל.

חיים אורון: זה מה שמונח על כפות המאזניים.

חיים אורון: אבל לי אין טענה רק אליו.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אני גם פונה אליכם, אנשי קדימה.

חיים אורון: שמחתי מאוד שקיבלתם החלטה שאתם דוחים את הצעתו של ראש הממשלה; אני מקווה שלא דוחים בשביל לשפר עמדות, בשביל לקבל הצעה יותר טובה.

חיים אורון: אבל אם אתם רוצים לעמוד בראש האופוזיציה, אתם צריכים לבוא ולומר לנו ולציבור – ואני לא מבקש מכם להיות מרצ; תהיו מה שאתם, אבל תהיו מה שאתם, ואם יש בקרבכם אנשים, איך אומרים, שמשעמם להם לעבוד באופוזיציה – "כולו" שמונה חודשים – זה חלק מהדמוקרטיה, תעשו אתו מה שאתם רוצים, אבל חובה עליכם – ואני לא במקרה פונה גם אליכם – חובה עליכם לומר: אנחנו מציגים מדיניות אלטרנטיבית – לא רק בדיון של 40 חתימות לראש הממשלה, שאז יש נאום הקואליציה ונאום האופוזיציה – באין-סוף דיונים כאן בכנסת, באין-סוף הצבעות כאן בכנסת, הגבולות מטושטשים לגמרי.

חיים אורון: אנחנו מוצאים את עצמנו הרבה מאוד פעמים די לבד.

חיים אורון: יכול להיות שזה יהיה המצב, אז אין אופוזיציה.

חיים אורון: אף-על-פי ש"אופוזיציה" זה מהשורש "פוזיציה"; היא לא נגמרת בעניין של איפה אתה יושב, כי קשה מאוד להיות אופוזיציה תקופה ארוכה – ואתם הולכים להיות אופוזיציה תקופה לא קצרה.

חיים אורון: ולצורך זה, לטובתו של הבית כולו, לטובתה של מדינת ישראל – פרלמנט ישראלי שאין בו עמדות ברורות שמבדילות את עצמן זו מזו הוא בעצם מתכון ברור לכך שהציבור כולו בז לדמוקרטיה, לא מאמין בה, ומי שיזכה זה לא אנחנו.

חיים אורון: אולי אתם, אבל לא אנחנו.

חיים אורון: אני לא יודע מה יצא מהמשבר הזה.

חיים אורון: אני לא יודע – ואני קורא עיתונים ומדבר עם אנשים – אם יש שישה, אם אין שבעה – גם כל המודל הזה, שאין שום דבר, אפילו אין מראית עין של התפלגות על רקע אידיאולוגי, אפילו לא הצגה, כבר אין שום בושה: טוב לי פה, אני עובר לפה.

חיים אורון: לא טוב לי פה, אני עובר לשם.

חיים אורון: מי שפעם נחשב לשמאל במפלגה אחת חובר לימין במפלגה שנייה ומי שפעם נחשב לימין במפלגה אחת הולך למקום לגמרי אחר.

חיים אורון: הפורשים יתחלקו בין כמה מפלגות, זאת אומרת שיחלקו פה נתחים.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום, אדוני?

חיים אורון: מהנקודה הנמוכה הזאת – פעם השליתי את עצמי שאי-אפשר לרדת יותר נמוך.

חיים אורון: אפשר לרדת יותר נמוך, אבל השאלה היא: איך יתעשתו הסיעות השונות בבית הזה?

חיים אורון: יש לי ציפיות מאוד מאוד נמוכות מראש הממשלה, אני מודה.

חיים אורון: יש לי ציפיות מסוימות מקדימה, אבל גם תביעות, ובחרתי היום להשמיע את התביעות האלה.

חיים אורון: קדימה, אם אתם רוצים לעמוד בראש אופוזיציה, תגידו מה היא האופוזיציה שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אורבך.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות, אדוני.

אורי אורבך: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תקשיבו, יש פה מעשייה יפה.

אורי אורבך: אדוני שר הדתות, תקשיב.

אורי אורבך: היה בירושלים שופט אחד שהיה חירש.

אורי אורבך: שאלו את השופט החירש: הרי כתוב בתורתנו הקדושה: והשוחד יעוור עיני פיקחים.

אורי אורבך: יעוור, איך אתה נהיית חירש?

אורי אורבך: אמר השופט: לי רק הציעו.

אורי אורבך: אני חושב שאם היו כאן נציגים מסיעת קדימה הם לא היו מצליחים לשמוע את הדברים שלי משום שמרוב הצעות שהם קיבלו בזמן האחרון הם בוודאי התחרשו, כי הרי מכל ההצעות האלה אני לא רואה שהם לפחות מקבלים משהו.

אורי אורבך: אם לפחות היו מקבלים ונכנסים לממשלה, לפחות היינו מקבלים עוד כמה שרים עיוורים.

אורי אורבך: מה אנחנו מקבלים עכשיו?

אורי אורבך: אנשים שרק הציעו להם ואפילו לא קיבלו את התמורה.

אורי אורבך: אני חושב שההצעות האלה, שקיבלו או לא קיבלו או בחנו אם הם מוכנים לקבל ידידינו מקדימה, לא מכבדות את המוצעים ולא את המציעים, לא את המציע הישיר ולא את השליחים.

אורי אורבך: גם אני נעלב, במחילה, קצת בשם הכנסת.

אורי אורבך: לי הבטיחו כשבאתי לפה, אך לפני פחות משנה, שזה מקום מאוד מעניין, וקיימו גם את ההבטחה.

רוחמה אברהם-בלילא: אכן כך, מאוד מעניין, רק שאתה יודע, לחלק מהאנשים.

אורי אורבך: כל יום שונה מקודמו.

אורי אורבך: יש מפלגות שבהן אפילו כל שעה שונה מקודמתה.

אורי אורבך: זאת עבודה מלאת אתגרים, מעניין בוועדות, מעניין במליאה, פניות הציבור, ופה אני רואה אנשים שנמצאים פה שעתיים והם כבר רוצים להיות סגני שרים ולהיות שרים.

אורי אורבך: כנראה יש משהו אצל אנשים שהם יודעים שאם הם שרים או סגני שרים, במסדרונות של המשרד שבו אתה מכהן – גברתי היתה שרה – אחר כך לנצח יש התמונה שלך בתוך רשימתם של גדולי האומה.

אורי אורבך: יכול להיות שהתואר סגן שר לשעבר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לסגני שרים אין, רק לשרים.

אורי אורבך: אבל כדי להיות שר אתה צריך איזו תקופת חניכה, כנראה, בתור סגן שר.

רוחמה אברהם-בלילא: לא תמיד.

רוחמה אברהם-בלילא: יש שרים שיושבים על כיסאם גם בלי שהיו חברי כנסת.

אורי אורבך: נגיד שאדם הוא שר בלי תיק – וזה מעניין אותי מבחינת הנוהל – האם יש איזה מקום שבו התמונה שלו תלויה?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

אורי אורבך: זאת בעיה, ולכן אני מציע בהצעת חוק שעולה לי בראש עכשיו, שמכיוון שאני חושב שהמוטיבציה להיות שר בלי תיק או סגן שר במשרד בלי תיק או סגן שר במשרד בלי תיק לשר בלי תיק – זה עוד רעיון שאפשר לפתח – שיהיה מקום אחד, לשכה אחת בירושלים, רצוי עם מסדרון סמוך, ושם יהיו התמונות של סגני השרים ושל השרים בלי תיק.

אורי אורבך: יש משהו בקונסטיטוציה, אדוני, יושב-ראש ועדת החוקה, שמקפח את אלו שהם שרים בלי תיק וסגני שרים בלי תיק.

רוחמה אברהם-בלילא: בממשלה הנוכחית הכול אפשרי.

אורי אורבך: שמם לא יינון בתמונה במשרדי הממשלה.

דוד רותם: אותם תולים בנורבגיה.

אורי אורבך: אותם תולים שם?

דוד רותם: כן.

אורי אורבך: אנחנו מדברים על דיוקנותיהם.

ציפי חוטובלי: לא ברור איפה התרומה שלהם – – –

אורי אורבך: התרומה בתמונה.

אורי אורבך: אם יהיה מסדרון שבו אפשר יהיה לתלות תמונות של שרים בלי תיק ושל סגני שרים, אני חושב שזה ייתן מוטיבציה לאנשים לכהן בתפקידים האלה, אבל מסתבר שגם בלי זה – –

ציפי חוטובלי: – – –

אורי אורבך: – – אנשים רוצים להיות.

רוחמה אברהם-בלילא: זה רעיון לא רע.

אילן גילאון: לא תמונות, פסלים מברונזה.

אילן גילאון: בכיכר באשדוד תשים.

אורי אורבך: בכיכרות הערים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה לך עוד דקה.

אורי אורבך: אלה דברים מאוד רציניים.

אורי אורבך: לא מדובר בבדיחות אלא בדברים מאוד רציניים.

אורי אורבך: אני משתמש בהומור כדי להגיד דברים רציניים.

אורי אורבך: זה יותר טוב מדברים הפוכים.

אורי אורבך: יש אנשים שרוצים להגיד דברים מצחיקים והם אומרים את זה ברצינות ואז הציבור לא מקבל את המסר.

אורי אורבך: לכן, אני מציע גם לראש הממשלה וגם לאנשים שמשליכים אליהם חכות את העצה שאומרים לדייגים: מי שרוצה להשליך חכות צריך לדעת לחכות.

אורי אורבך: אנשים שהם דקה בכנסת, שעה בכנסת, שנה בכנסת, תהיו עוד קצת בכנסת.

אורי אורבך: אם רוצים לא לעשות כלום, אפשר גם בכנסת לא לעשות כלום.

אורי אורבך: לא צריך לעשות את זה בתור סגן שר או בתור שר.

אורי אורבך: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שהכנסת היא אכן מקום מאוד מעניין ואפשר לקדם בו המון נושאים חשובים וחיוניים לא פחות לעם ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריה – חבר הכנסת דני דנון, סגן היושב-ראש.

זאב בילסקי: תגידי משהו טוב על קדימה.

חנין זועבי: עכשיו הכול על קדימה.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו הכול על קדימה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה נותן לה את הלגיטימציה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעת קדימה הגישה את הצעתה לאי-אמון בראש הממשלה כי לטענתה הוא מונע משיקולי שרידות פוליטית על-חשבון הכרעות משמעותיות לגורל המדינה.

חנין זועבי: ברצוני להדגיש דווקא בפני חברי קדימה כי אין סתירה בין פוליטיקה של שרידות פוליטית לבין פוליטיקה של הכרעות פוליטיות משמעותיות וכי מה שממשלת נתניהו עושה מסוכן ביותר דווקא מפני שהיא מצליחה לעשות את שניהם – לשרוד פוליטית בזמן שהיא מכריעה את עתיד האזור כולו בכיוון של מלחמה ושל המשך הסכסוך והמאבק.

חנין זועבי: לכן, חברי הכנסת הנכבדים, הוויכוח אינו על מי כן מכריע ומי לא מכריע, כי גם הכרעה פסיבית על-ידי הימנעות מכניסה למשא-ומתן רציני ואמיתי ועל-ידי הימנעות מכל אופציה להתקדמות אמיתית היא גם כן הכרעה.

חנין זועבי: השאלה שלי, חבר הכנסת זאב, מופנית דווקא לקדימה: באיזה כיוון חברי קדימה ומפלגת קדימה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: רק שנייה, חברת הכנסת זועבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אולי נהיה מרוכזים, מה קורה – חברים, לא להפריע.

חנין זועבי: באיזה כיוון היתה מפלגת קדימה מכריעה?

חנין זועבי: בכיוון שלום צודק, אמיתי ויציב?

חנין זועבי: מובן שלא.

חנין זועבי: מובן שהיא לא היתה מכריעה הכרעות פוליטיות חשובות על-חשבון הישרדותה הפוליטית אלא על-חשבון הפלסטינים.

חנין זועבי: בזה אין הבדל בין ממשלתו של הליכוד לבין ממשלתה של קדימה.

חנין זועבי: שתיהן רוצות להכריע על-חשבון הפלסטינים, ומה שיותר מסוכן הוא ששתי הממשלות, זו הריאלית וזו המדומיינת, חושבות שאפשר להכריע על-חשבון הפלסטינים.

חנין זועבי: אחת פועלת להכריע דרך משא-ומתן, שמוביל למדינה פלסטינית מעוותת, בלי ירושלים המזרחית ובלי פירוק גושי ההתנחלויות ובלי חזרת הפליטים, והשנייה פועלת להכריע תוך חיזוק ההתנחלויות.

חנין זועבי: שני סוגים אלה, שאתם קוראים להם הכרעות, לא יובילו לשום הכרעה.

חנין זועבי: חברי הכנסת המכובדים מהקואליציה ומהאופוזיציה של קדימה, אינכם מבינים שמי ששומע אתכם חושב שהסכסוך הפוליטי האמיתי הוא בין הליכוד לבין קדימה, בין חיזוק המתנחלים לבין חיזוק היהודים בתוך "הקו הירוק".

חנין זועבי: מי ששמע את חבר הכנסת בר-און, שלצערי לא יושב בינינו, לפני כמעט חודש איך הוא מבקר את הליכוד על זה שהליכוד מתייחס בכלל לרשות הפלסטינית בעניין ההכרזה החד-צדדית על מדינה פלסטינית, ידע עד כמה הוויכוח בעניין ההכרעה מתקיים רק ביניכם, בין קדימה לבין הליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום?

חנין זועבי: כאילו אין עם פלסטיני, שלפחות חצי מההכרעה היא בידו.

חנין זועבי: קדימה חושבת שדרך משא-ומתן היא כן יכולה להכריע, נתניהו חושב שבלי משא-ומתן הוא כן יכול להכריע.

חנין זועבי: יש רק דבר אחד שיכריע במובן הפוזיטיבי של המלה את גורל הסכסוך הפוליטי: הנכונות של הממשלה המכהנת לשלם את מחיר השלום, שהוא מחיר שלא ישתנה, לא ירד ולא יעלה.

חנין זועבי: משפט סיום.

חנין זועבי: חברי הכנסת הנכבדים, הבעיה אינה האם הישרדות פוליטית באה על-חשבון הכרעות מדיניות, הבעיה היא שהוויכוח בין הקואליציה לבין האופוזיציה בישראל בא על-חשבון ויכוח אמיתי עם הצד השני האמיתי של הסכסוך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא סגן היושב-ראש, חבר הכנסת דני דנון.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, ראשית, חברת הכנסת חנין זועבי, שמעתי בקשב רב את דברייך.

רוחמה אברהם-בלילא: דבר אל המיקרופון.

רוחמה אברהם-בלילא: חברים, אפשר קצת שקט באולם?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, חברי – – –

רוני בר-און: אל תפריז בשבחים – – –

דני דנון: חברי השרים, חברי הכנסת, חברת הכנסת חנין זועבי, שמעתי בקשב רב את דברייך ואני רוצה להפנות אותך לדבריו של ראש בית"ר, זאב ז'בוטינסקי, שרשם – חברת הכנסת זועבי, אני פונה אלייך.

זאב בילסקי: חשבתי שאתה רוצה להפנות אותה לזאב בילסקי.

דני דנון: עוד לא, עוד לא, בעוד שלושים שנה, חבר הכנסת בילסקי.

דני דנון: "שם ירווה לו משפע ואושר בן ערב, בן נצרת ובני" – הכוונה היתה לשוויון זכויות מלא במדינה העברית שתוקם.

דני דנון: אנחנו עדים לכך שיש היום פערים גדולים מאוד בחברה הישראלית, אבל אני אומר גם לכם, כנבחרי ציבור: תסתכלו טוב טוב מה קורה אצלכם בוועדות הקרואות, מה קורה אצלכם ברשויות, מדוע הגירעונות הגדולים הם בכפרים הערביים, מדוע שיעור הגבייה של המסים הנמוך ביותר הוא בכפרים הערביים ומדוע כל דוחות מבקר המדינה הם בנושא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר קצת שקט?

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, חברי חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת דני דנון אומר כאן דברי טעם ואני מניחה שגם חבריך מהסיעה ירצו לשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: קצת שקט.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דני דנון: לכן, אני פונה לחברי הכנסת הערבים: הדאגה שלכם לאוכלוסייה היא אמיתית, הפערים אמיתיים, אבל תסתכלו היטב מה קורה אצלכם ביישובים, מה קורה אצלכם בכפרים, לפני שאתם באים לכל ממשלות ישראל לדורותיהן ומטיחים את האשמה בראש ממשלה כזה או אחר, בשר פנים כזה או אחר.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה לא דואג לעניים?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה לא דואג לסטודנטים?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה לא דואג – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה רק מסית?

ג'מאל זחאלקה: תדאג לעניים, תדאג למובטלים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: רגע, אל תשיב לו.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה לא דואג?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא חייב להסכים עם מה שהוא אומר, עם כל הכבוד, אבל אנא, תתנהג בהתאם בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה ללמד אותו קצת.

ג'מאל זחאלקה: חבר כנסת חדש צריך לדאוג לאנשים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

דני דנון: חבר הכנסת זחאלקה, את הלהט שלך אני מציע שתפנה – – –

ג'מאל זחאלקה: אלה שהצביעו עבורו.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שנייה.

דני דנון: את הלהט שלך תפנה לצמצום הפערים בצורה אמיתית ולשיפור התנאים ולשינוי מה שקורה, ותמצא שותפים נאמנים בבית הזה בלי קשר לדעות הפוליטיות.

דני דנון: אבל הכי קל לבוא פעם בשבוע ולהאשים את ממשלת ישראל ואת שר הפנים בלי קשר לזה.

דני דנון: אני אומר לך שוב, אם אתם באים לתקן את הפערים שקיימים, תמצאו שותפים.

דני דנון: אם אתם באים לנגח, לא תמצאו.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהיום את הצעת האי-אמון בראש הממשלה צריך לשנות להצעת אי-אמון ביושב-ראש האופוזיציה.

דני דנון: כולנו ראינו מה קרה בשבוע האחרון במפלגת קדימה, כולנו יודעים מה קרה היום בכנסת ישראל, ומה שנאמר פה היום הוא שאין אמון ביושבת-ראש האופוזיציה.

דני דנון: האי-אמון הזה ביושבת-ראש האופוזיציה, יש לו סיבות רבות.

דני דנון: ההתחלה של האי-אמון היא בכישלון של יושבת-ראש האופוזיציה – – –

יואל חסון: לא ראיתי מצב שבו הקואליציה נלחמת באופוזיציה.

יואל חסון: תאמין לי, אתם משנים סדרי עולם.

יואל חסון: אולי נעשה אי-אמון באופוזיציה, חבר הכנסת דנון?

דני דנון: השבוע זה מגיע; אם היה אפשר להצביע אי-אמון ביושב-ראש האופוזיציה, זה מה שהיה קורה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברים, חברים, אפשר קצת שקט?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אלקין, נא לפזר את ההפגנות כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: באמת, עם כל הכבוד, שני השרים, השר ארדן והשר אבישי ברוורמן, בבקשה.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, הסיבות לכישלון של יושבת-ראש האופוזיציה מתחילות עוד בכישלון שלה להרכיב ממשלה לאחר התפטרותו של ראש הממשלה אולמרט.

דני דנון: היתה לה האפשרות, אבל היא לא הצליחה להקים ממשלה.

דני דנון: אי-אמון נוסף – לאחר הבחירות יושבת-ראש האופוזיציה מודיעה בכל האולפנים ובכל מקום שהיא ניצחה בבחירות.

דני דנון: למרות הניצחון בבחירות יושבת-ראש האופוזיציה לא הצליחה להקים ממשלה – עם 28 מנדטים.

דני דנון: זה הכישלון השני של יושבת-ראש האופוזיציה.

דני דנון: האי-אמון השלישי – כאשר ראש הממשלה הציע ליושבת-ראש האופוזיציה להצטרף לממשלת אחדות, היא סירבה להצטרף.

דני דנון: חבר הכנסת בר-און, הציעו לקדימה 11 תיקים, הציעו לקדימה ממשלה פריטטית, הציעו הצעות מפה עד להודעה חדשה, אבל יושבת-ראש האופוזיציה אמרה: לא, 11 תיקים לא מספיקים, ממשלה פריטטית לא מספיקה לי.

דני דנון: זה הכישלון השלישי שלה – שהיא סירבה להצטרף לממשלת אחדות.

דני דנון: היום היא ממשיכה בכישלונות ובאי-אמון שלה בהובלת האופוזיציה בזמן שהיא מנסה לפרק את מפלגת העבודה ויושבת עם חברי כנסת ממפלגת העבודה.

דני דנון: היא לא הסתכלה מה קורה אצלה בבית, היא לא בדקה מה קורה בסיעה שלה פנימה.

דני דנון: לאור כל מה שאמרתי, אחרי שנה שלמה של כישלונות, אם היה אפשר היום להצביע אי-אמון ביושבת-ראש האופוזיציה, היינו מצביעים כולנו אי-אמון, כולל חברים מסיעת קדימה.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לומר את אשר אמרו חברי סיעתה על יושבת-ראש האופוזיציה.

דני דנון: הם השתמשו בביטויים לא ראויים, ואני לא אחזור על אף אחד מהביטויים האלה.

דני דנון: מספיק להסתכל השבוע מה אמרו חברי סיעת קדימה על יושבת-ראש האופוזיציה לגבי ההנהגה – –

רוני בר-און: דני, מה אתה אמרת על ראש הממשלה לפני שבועיים?

דני דנון: – – לגבי ניהול הסיעה שלה.

דני דנון: כל הדברים האלה מביאים אותי למסקנה שאם אנחנו היינו צריכים היום לבוא ולהצביע, היינו מצביעים אי-אמון ביושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר ארדן מבקש לדבר?

ראובן ריבלין: בתחילת דבריך אמרת שאתה שומר את הזכות להשיב למתווכחים.

גלעד ארדן: כבר צלצלתם.

ראובן ריבלין: כרצונך, זה לא מחויב.

ראובן ריבלין: לא מחייבים.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לפנינו שתי הצעות אי-אמון: הצעת סיעת קדימה והצעות המפלגות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים קודם על הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ראש הממשלה מונע משיקולי שרידות פוליטית על-חשבון הכרעות משמעותיות לגורל המדינה.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, השרים, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 58 נגד, 28 בעד, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל כישלון הוועדות הממונות במגזר הערבי ומצוקת הרשויות הערביות בכלל ובנגב בפרט.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 26 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 26, נגד – 59, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד לא נתקבלה, ולכן אנחנו קובעים שהצעות האי-אמון לא נתקבלו על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון) (הרחבת תחולת החוק למקצועות בריאות נוספים), התשס"ט–2008, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/466; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 6244; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף 3 בסדר-היום: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22), התש"ע–2009, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג אותה יושב-ראש ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: מייד לאחר הצגתו נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג את הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר אקוניס: סעיף 44ג והתוספת לחוק רשות השידור מטילים על רשות השידור חובות בעניין שידור הפקות מקומיות קנויות.

אופיר אקוניס: הפקה מקומית קנויה היא הפקה שאינה מקומית עצמאית, הפקה של מוסד ממשלתי, של גוף אחר המשדר – לפי כל דין – שידורי טלוויזיה לציבור או לחלק ממנו, או הפקה של תאגיד שגוף אחר כאמור הוא בעל שליטה או בעל עניין בו.

אופיר אקוניס: סעיף 44ג לחוק קובע כי הרשות תקצה 50% לפחות מזמן השידורים להפקות מקומיות קנויות, ו-70% לפחות מזמן השידורים שהוקצה להפקות מקומיות קנויות, לשידור הפקות מקומיות בשידור ראשוני, כלומר לשידור ראשון של תוכניות בישראל.

אופיר אקוניס: נוסף על כך, לפי סעיף 44ג(ג) והתוספות לחוק, על רשות השידור להוציא בכל שנה סכום השווה ל-36% לפחות מהכנסותיה באותה שנה לצורך רכישת הפקות מקומיות קנויות.

אופיר אקוניס: עוד נקבע בסעיף הזה כי מההוצאה השנתית על הפקות מקומיות תוציא הרשות למימון רכישת תוכניות סוגה עילית סכום שלא יפחת מ-10% מכלל הכנסותיה באותה שנה.

אופיר אקוניס: עם זאת, אדוני היושב-ראש, סעיף 44ג(ו) לחוק רשות השידור – חוק, הייתי אומר, עם הרבה תת-סעיפים, יחסית לתחנת טלוויזיה משדרת – מסמיך את השר הממונה על רשות השידור להתיר לרשות, בתקופה שמיום 1 בינואר 2007 עד 31 בדצמבר 2009 – – –

מאיר שטרית: 2007?

אופיר אקוניס: כן כן, זה סעיף מיוחד – להפחית את ההיקף.

אופיר אקוניס: זה דווקא בתקופת הממשלה הקודמת, אדוני.

אופיר אקוניס: בין 2007 ל-2009 נתנו את הסמכות להפחית היקף, ואנחנו ממשיכים את זה עכשיו, מכיוון שהמצב של רשות השידור, לדאבון הלב, הוא בכי רע; בעיקר המצב הכלכלי.

אופיר אקוניס: הנה, אני אומר בדיוק, אני מגיע לשאלתך: סעיף זה נחקק בשנת 2006, אתה היית אז שר בממשלה, על רקע הגירעון התקציבי שרשות השידור נתונה בו, המקשה עליה לעמוד בהיקף השידורים.

אופיר אקוניס: ואכן, השר הממונה על רשות השידור עשה כבר אז שימוש בסמכותו ונתן לרשות השידור הפחתה בהיקף השידורים וסכומי ההוצאה עד סוף שנת 2009.

אופיר אקוניס: חברי, אני מבקש להזכיר שוועדת הכלכלה החלה לדון בהצעת חוק ממשלתית שעניינה רפורמה ברשות השידור כבר בכנסת הקודמת, אך לא סיימה את הדיונים.

אופיר אקוניס: נציגי משרדי הממשלה שהשתתפו בדיון בוועדת הכלכלה על הצעת החוק שאני מציג כעת, מסרו לוועדה שבימים אלה מתגבשת הצעת חוק אחרת, חדשה, שעניינה רפורמה ברשות השידור, ואף היא תובא כמובן לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, לאחר שתעבור במליאה בקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: עד שתגובש אותה רפורמה לכלל הצעת חוק ממשלתית, ועד שיסתיימו הדיונים בה, יחלוף זמן.

אופיר אקוניס: בינתיים מצבה של רשות השידור איננו טוב.

אופיר אקוניס: יושב כאן השר הממונה על רשות השידור; אנחנו מכירים, כבוד השר, את המצב.

אופיר אקוניס: כצעד זמני כרגע, חבר הכנסת שטרית, הצעת החוק הזאת, הממשלתית, נועדה לקבוע כי השר הממונה על רשות השידור יהיה רשאי להתיר לרשות מ-1 בינואר 2010 ועד 31 בדצמבר 2010 – במקום 2009, כקבוע כיום – הפחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה המפורטים.

אופיר אקוניס: אני חושב שארגוני היוצרים הביעו מורת רוח, אדוני היושב-ראש, מהצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: אנחנו במצב של חוסר ברירה.

אופיר אקוניס: עדיף לפעמים להפחית קצת ולא לבטל לחלוטין, וזה המצב שבו אנחנו נמצאים כעת.

אופיר אקוניס: אני מקווה ומאמין, וכולנו שותפים לתקווה, שבמהלך שנת 2010, הנכנסת ביום שישי, תצא סוף-סוף הרפורמה הגדולה ברשות השידור לדרך, ונזכה לראות שידור ציבורי חזק ויציב.

אופיר אקוניס: שידור ציבורי חזק הוא חשוב במדינה דמוקרטית, ואני מקווה שרשות השידור, הרפורמה בה – – –

ראובן ריבלין: איך פותרים את בעיית היוצרים באמת?

אופיר אקוניס: איפה?

אופיר אקוניס: יש בעיית יוצרים בערוץ-1 ויש בעיית יוצרים בערוץ השני.

ראובן ריבלין: יש בכל המקרים שלא ממלאים אחר ההתחייבויות.

אופיר אקוניס: יש בכל מקום בעיית יוצרים.

אופיר אקוניס: אנחנו בדיוק בעניין הזה יושבים על המדוכה.

ראובן ריבלין: אבל פה מדובר בכל זאת ברשות ציבורית, שבה אנחנו נמצאים במצב – מה יאמרו, אם בארזים נפלה שלהבת מה יגידו אזובי הקיר?

אופיר אקוניס: זה נכון, ולכן אנחנו מקנים לשר הממונה על רשות השידור את שיקול הדעת.

אופיר אקוניס: הוא יכול גם שלא להפחית, אבל המצב ברשות השידור הוא כל כך גרוע, ואני, אגב, דיברתי בשבוע שעבר עם מנכ"ל רשות השידור וביקשתי ממנו להסיר את איומו, אדוני היושב-ראש, להפסיק לשלם משכורות ולסגור רשתות חשובות – עם האזנה פחות, או יותר – ופשוט לקיים את השידורים הציבוריים במתכונת המקסימלית שהוא יכול, עם כל המגבלות שיש לו.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני ראש הממשלה, אין הסתייגויות להצעת חוק זו, ולכן אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22), התש"ע–2009 – קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 47 נגד – 10 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 47, נגד – 10, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק רשות השידור (תיקון מס' 22) התקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 43 נגד – 12 נמנעים – אין חוק רשות השידור (תיקון מס' 22), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 43, נגד – 12, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22) התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

ראובן ריבלין: [מס' כ/290; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 6040; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין, רבותי, את חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להציג את הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25).

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בן-סימון מודיע שבטעות הצביע נגד, בעוד שהוא בעד.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: רשמתי רק את הערתו.

ראובן ריבלין: היזהרו בהצבעתכם.

ראובן ריבלין: חברי כנסת, היזהרו בהצבעתכם, כי בהחלט יכול להיות מצב שבו התכוונת להצביע, נגיד, נגד, ובא יושב-ראש הקואליציה ומפעיל עליך את אימתו, ואחר כך אתה משנה את עמדתך.

ראובן ריבלין: לכן, אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: הודעת, זה בסדר גמור.

ראובן ריבלין: רק ידעו כל חברי הכנסת: כפי שהם מצביעים, כך אני אספור את הצבעתם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25), התש"ע–2009, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת לפניכם נועדה לפתור את בעיית הפגיעה בעובדים שמתכונת העסקתם היא דפוס קבוע של העסקה לכמה חודשים, פיטורים, העסקה מחודשת וחוזר חלילה.

חיים כץ: מתכונת זאת מונעת מהם לצבור את תקופת העבודה הרצופה המינימלית, בת שנה אחת, שהיא תנאי לזכאות לפיצויי פיטורים, ובכך מתכונת העסקה זו פוגעת בהם.

חיים כץ: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי גם הפסקה עד שישה חודשים ביחסי עובד ומעביד לא תיחשב לקטיעת רציפות ההעסקה, במקום הפסקה של שלושה חודשים לכל היותר הקבועה בחוק כיום.

חיים כץ: אני מברך את חברת הכנסת שלי יחימוביץ שקידמה את הצעת החוק שיזמנו יחד והצליחה להגיע לנוסח המונח לפניכם, שהיה מקובל גם על משרדי הממשלה, ההסתדרות – –

רונית תירוש: מה עם מולה?

חיים כץ: אני אחזור על כולם.

חיים כץ: כן, אני רק מצרף את כל המצטרפים.

חיים כץ: תאמיני לי, אני לא אקפח אף אחד.

חיים כץ: – – ולשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, וכן את חברי הכנסת דב חנין, שלמה מולה, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה, אילן גילאון, דניאל בן-סימון, חיים אורון, אברהים צרצור ואריה אלדד.

חיים כץ: לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, ואני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, כפי שאישרה הוועדה.

חיים כץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא תישמענה הודעות שלא הספיקו להגיע למושב.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25).

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 51 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 51 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: להצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית – הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 46 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 46, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 25), התש"ע–2009, עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' כ/289; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 6043; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, להציע את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 8).

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני אעבור להצעת חוק האזרחים הוותיקים, אני רוצה להודות לצוות הוועדה: למנהלת הוועדה, וילמה מאור, למזכירות הוועדה, ענת, מעיין ואתי.

חיים כץ: וכן, ליועצת המשפטית של הוועדה יהודית וסרמן, לצוות לשכתה: נועה, שמרית, אייל ואור, שעמלו רבות ועשו עבודה נפלאה, יסודית ומקיפה.

חיים כץ: וכמובן, לעוזרים הפרלמנטריים שלי ושל שלי, ושל חברי הכנסת האחרים – בקידום הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 8), התש"ע–2009, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: ב-1 בינואר 2008 נכנס לתוקפו צו הרחבה לביטוח פנסיוני במשק, לפי חוק ההסכמים הקיבוציים מ-1957 המטיל חובה על כל עובד להפריש סכומים מהכנסתו לפנסיה חודשית שתעמוד לרשותו בהגיעו לגיל פרישה.

חיים כץ: כתוצאה מכך, לשכירים ברמות ההכנסה הנמוכות נגרם עוול כפול.

חיים כץ: תחילה, בגיל העבודה – עקב ההפרשה לפנסיה ההכנסה הפנויה של השכירים קטנה, דבר המעמיק את העוני ומקשה על ההתמודדות הקיומית היומיומית.

חיים כץ: מאוחר יותר, בגיל הפרישה – בעקבות ההפרשה העצמית לפנסיה, והגידול בהכנסה העצמית, הזכאות לגמלה לפי חוק הבטחת הכנסה קטנה או מתבטלת כליל.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לתקן, ולו במעט, את ההשלכות הקשות של צו ההרחבה על השכירים ברמות ההכנסה הנמוכות, ולקבוע כי אזרח ותיק שהחל לחסוך לפנסיה מ-1 בינואר 2008 – מועד כניסתו לתוקף של צו ההרחבה – יהיה זכאי להטבות הנלוות הניתנות למי שמשתלמת לו גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה, אף אם לא תשתלם לו גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה.

חיים כץ: מדובר בהטבות דוגמת הנחה בארנונה, הנחה בתרופות, פטור מהחזרי סל קליטה ועוד.

חיים כץ: ההטבות יינתנו לאדם שהכנסתו מפנסיה כאמור אינה עולה על 1,931 שקל לחודש ליחיד, או 3,075 שקל לחודש לזוג, ובשל הכנסה זו נשללה זכאותו לגמלה לפי חוק הבטחת הכנסה.

חיים כץ: אני רוצה, לפני שאני קורא לכם להצביע, להודות לשותפתי להגשת החוק, מרינה סולודקין, ולעוזריה, ולצוות הוועדה שעמלו.

חיים כץ: אני חושב שההליכה המשותפת – זו הכנסת השנייה שאנחנו עמלים להעביר את הצעת החוק הזאת.

חיים כץ: ואני מקווה שחברי הכנסת יעבירו את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה כמובן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

שי חרמש: לצרף עוד קול.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, 39 הצביעו בעד.

רוחמה אברהם-בלילא: לא היו מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שי חרמש מבקש לצרף את קולו.

רוחמה אברהם-בלילא: החוק עבר בקריאה שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – אין חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 8), התש"ע–2009, נתקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, 39 הצביעו בעד הקריאה השלישית, לא היו מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: ולפיכך אני קובעת שהצעת החוק עברה, ותוכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: [נספחות.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון) (הרחבת תחולת החוק למקצועות בריאות נוספים), התשס"ט–2008, לפי סעיף 121.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תציג, ואנחנו מייד אחרי זה נעבור להצבעה, נכון?

חיים כץ: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח–2008, נחקק בכנסת השבע-עשרה, והסדיר את העיסוק במקצועות ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות בתקשורת, תזונה, דיאטה.

חיים כץ: בהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון) – –

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, יושב-ראש הוועדה – אפשר קצת שקט במליאה, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברים, שני השרים, השר גלעד ארדן והשר אטיאס.

חיים כץ: – – (הרחבת תחולת החוק למקצועות בריאות נוספים), התשס"ט–2008, מוצע לתקן חוק זה, ולהסדיר בו מקצועות בריאות נוספים, וכן לדחות את תחילתן של הוראות מסוימות בחוק העיקרי בשנה נוספת.

חיים כץ: החוק העיקרי נכנס לתוקף שישה חודשים מיום פרסומו.

חיים כץ: ואולם, הוראות סעיפים 4–7, 16, 47, 50–52, 54 ו-56 שבו, המטילות הגבלות על העיסוק במקצועות הבריאות על-ידי מי שאינו בעל תעודה, אמורות להיכנס לתוקף בתום שנה מיום כניסת החוק העיקרי לתוקף, דהיינו ביום 30 בינואר 2010.

חיים כץ: בפרק הזמן שעד כניסת ההוראות האלה לתוקפן היה אמור משרד הבריאות לערוך בחינות למבקשים לקבל תעודות במקצועות הבריאות, וכן להעניק תעודות זמניות וקבועות לזכאים להן.

חיים כץ: מאחר שטרם נערכו בחינות לפי החוק העיקרי, וטרם הושלמה הענקת תעודות זמניות לפי אותו החוק, מוצע לדחות את תחילתן של ההוראות האמורות בשנה אחת נוספת שבה תושלם ההיערכות לכניסתן לתוקף.

חיים כץ: בהתאם להוראות סעיף 121 לתקנון הכנסת, מוצע להרשות לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה והשלישית חלק מהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון) (הרחבת תחולת החוק למקצועות בריאות נוספים), התשס"ט–2008, שעניינו דחיית מועד הכניסה לתוקף של הוראות מסוימות כאמור לעיל.

חיים כץ: יתר הסעיפים בהצעת החוק, שעניינם הסדרת העיסוק במקצועות קרימינולוגיה קלינית, פודיאטריה, פודיאטריה ניתוחית וכירופרקטיקה, יבואו במועד מאוחר יותר לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: מליאת הכנסת מתבקשת לאשר הצעה זו.

חיים כץ: אני שוב רוצה להודות לצוות הוועדה, למנהלות, ליועצות המשפטיות, שעמלו קשות להביא גם פיצול זה לכלל סיומו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את הפיצול.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, אנחנו מייד נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, אנחנו נצביע על הפיצול בלבד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מניחה שלאחר שזה יעבור, החוק יוחזר אליך, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 9 בעד הצעת הוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון) (הרחבת תחולת החוק למקצועות בריאות נוספים), התשס"ט–2008, נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד – 34, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהחוק עובר אליך לדיון מחודש לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: [נספחות.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר הארכת תוקפה של הוראת השעה לפי חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשס"א–2001.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת החוקה, דוד רותם, להציג.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת בראש, סעיף 60 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, מורה כי חומר שהושג בחקירה בעבירת פשע יועבר לפרקליט מחוז.

דוד רותם: חריג לכך נקבע בחוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 והוראת שעה), ולפיו יועבר חומר חקירה בתיקי פשע מסוימים לטיפול התביעה המשטרתית.

דוד רותם: ההסדר נקבע כהסדר זמני.

דוד רותם: יחד עם זאת ניתנה לוועדת החוקה הסמכות להמליץ לפני הכנסת להאריך את תוקפה של הוראת השעה.

דוד רותם: ועדת החוקה המליצה עד היום, והכנסת אישרה את המלצתה והאריכה עוד ועוד את הוראת השעה.

שלי יחימוביץ': לא שומעים אותך.

דוד רותם: ועדת החוקה המליצה לפני המליאה להאריך את תוקפה של הוראת השעה הזאת כמה פעמים, מתוך התחייבות של משרד המשפטים – – –

קריאה: – – –

דוד רותם: הוראת שעה (תיקון מס' 33) שמאפשרת העברת תיקים לתביעה המשטרתית.

דוד רותם: למעשה, הוראת השעה הזאת תעמוד בתוקף עוד תשעה חודשים.

דוד רותם: שר המשפטים ביקש להאריך את תוקפה בארבעה חודשים, ולאחר מכן שינה את בקשתו לשישה חודשים.

דוד רותם: ועדת החוקה איננה נוטה לבזבז זמן על דיוני סרק, ומאחר שאנחנו משוכנעים שגם בתוך שישה חודשים לא ייגמר תזכיר החוק, והחקיקה ודאי לא תסתיים, החליטה ועדת החוקה להאריך את תוקפה של הוראת השעה עד ליום ט' בטבת התשע"א, 16 בנובמבר 2010, שהוא היום שבו הוראת השעה פוקעת.

דוד רותם: פירושו של דבר הוא שאם משרד המשפטים לא יביא חקיקה בדבר, כל התיקים יועברו כמצוות מבקר המדינה לתביעה הכללית, ולא לתביעה המשטרתית.

דוד רותם: אני מבקש מן הכנסת לאשר את ההמלצה.

דוד רותם: אני אשאר פה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אצרף את קולך להצבעה.

דוד רותם: בדיוק.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על בקשתו של יושב-ראש הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 10 בעד הצעת הוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר הארכת תוקפה של הוראת השעה לפי חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 והוראת שעה), התשס"א–2001, נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד – 29, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהוארך תוקף הוראת השעה לפי סדר הדין הפלילי, לבקשתך.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לצרף את קולו של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד רותם, כמובן.

רוחמה אברהם-בלילא: [נספחות.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר חלוקת הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הנושא יושב-ראש ועדת החוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת בראש, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009, נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום ראשון, 19 באוקטובר 2009, והועברה להכנה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: סעיף 230(ג) לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, המוצע בסעיף 10 להצעת החוק, עניינו הגדלת עונש מינימום בעבירות קנס שאדם ביקש להישפט עליהן.

דוד רותם: ההסדר המוצע הוא הסדר נדיר בחקיקה, שכן הוא מדבר על עונשי מינימום ועל קביעה המחייבת את השופט להטיל עונש מינימום על נאשם שביקש להישפט.

דוד רותם: הוועדה מציעה להביא את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית במועד מאוחר יותר, כדי שיתאפשר ללבן אותה.

דוד רותם: בימים אלה החלה הוועדה בדיון בכל נושא הבניית שיקול הדעת השיפוטי, וראוי שהדבר יידון באותה מסגרת.

דוד רותם: לכן אני מבקש לאפשר את הפיצול ולדון בסעיף 10 להצעת החוק בנפרד.

דוד רותם: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 11 בעד הצעת הוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר חלוקת הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009, נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 27, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהבקשה לפצל את הצעת החוק אושרה, והצעת החוק תונח, כמובן, לפתחך להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/467).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק אגרה בעבור רשות השידור (הקפאת ההפחתה באגרה) (תיקוני חקיקה), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את החוק כמובן השר המופקד על רשות השידור, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שזו הצעה בקריאה ראשונה, יש רשימת דוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, הצעת חוק אגרה בעבור רשות השידור (הקפאת ההפחתה באגרה) (תיקוני חקיקה), התש"ע–2009 – אני מתכבד להציג את ההצעה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: כדי לאפשר לרשות השידור לעמוד ברפורמה בהצלחה, וכדי לשקם את השידור הציבורי, מוצע להקפיא את הפחתת האגרה בשנת 2010, הקבועה בסעיף 28א(ב)(7) לחוק רשות השידור.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני רק רוצה להסביר, מכיוון שבימים האחרונים שמעתי כל מיני זעקות שבר על כך שמעלים את האגרה – אף אחד לא מעלה את האגרה; האגרה בשנת 2010 תהיה בדיוק אותה אגרה ששולמה על-ידי המשפחות בשנת 2009.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, מדובר בצעד שאנחנו נאלצים לעשות עקב המצב הכלכלי של רשות השידור, ואנחנו בפתח הרפורמה.

יולי יואל אדלשטיין: בחישוב גס מדובר בסכום שאילו לא היינו מקפיאים, האזרחים היו מרוויחים בערך שקל וחצי למשפחה בחודש.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להבהיר שמדובר בהקפאה בהפחתה בסכום שמשרד התחבורה גובה בעבור רשות השידור יחד עם אגרת רשיון רכב מנועי בתקופה שמיום י"ז בניסן תש"ע, 1 באפריל 2010, עד יום כ"ה באדר ב' תשע"א, 31 במרס 2011, הקבועה בסעיף 84(ג) לפקודת התעבורה.

יולי יואל אדלשטיין: את החוק צריך להעביר בהקדם, מכיוון שאנחנו עומדים להוציא את דרישות הגבייה לאזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אודה למליאת הכנסת, גברתי היושבת-ראש, על העברת החוק בקריאה ראשונה, ואודה עוד יותר לוועדת הכלכלה אם תדון בהצעת החוק בהקדם האפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, לדיון נרשמו שלושה דוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הראשון, חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא; הדובר השני – חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר השלישי , חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: לא מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: לא מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

בנימין נתניהו: תוותר, ג'ומס, תוותר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא רצה לדבר כי אני ביקשתי ממנו לוותר.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני מציע – טוב, אני לא רוצה לבקש בקשות.

חיים אורון: אנחנו נצביע בעד החוק.

חיים אורון: אדוני השר המקשר, בשנה שעברה את הצעת החוק הזאת אני הצעתי כהצעה פרטית, כי הממשלה נרתעה מלהגיש הצעה של הקפאת האגרה.

קריאות: – – –

חיים אורון: השר לאיכות הסביבה העביר את ההצעה עם הסתייגויות של סנקציות.

חיים אורון: אבל, אדוני השר, אני הולך להצביע בעד ההצעה הזאת בלב מאוד מאוד כבד, כי אני לא בטוח ואני לא יודע אם הממשלה הזאת באמת מתכוונת שיהיה שידור ציבורי.

חיים אורון: יכול להיות שאין לה כוח לסגור אותו, אבל בשביל לקיים אותו צריך כוח.

חיים אורון: הכנסת, בהליך מאוד יוצא דופן, בקואליציה מקיר לקיר, אמרה: בואו נעזור לרשות השידור או לשידור הציבורי להתקיים, כי הוא אינטרס עליון, מעבר למחלוקות הפוליטיות, והמהלך הזה היה מבוסס על שלושה מהלכים באופן סימולטני.

חיים אורון: האחד, אולי הכי קל, זה האגרה.

חיים אורון: להפסיק את הפחתת האגרה.

חיים אורון: המהלך השני, אדוני השר, יושב-ראש הקואליציה, אני ממש מדבר אל השר – המהלך השני היה הרפורמה, שהיא מאוד מסובכת, מאוד קשה, וכרוכה בסכומים מאוד גדולים – אני מעריך, בסוף הסיפור, כמעט מיליארד שקל.

חיים אורון: והמהלך השלישי – חקיקת חוק רשות שידור חדש, שייצור מבנה יותר נכון לרשות השידור, ירחיק אותה יותר מהמערכת הפוליטית וייתן לכולנו את היכולת לומר: אנחנו נאבקים על שידור ציבורי שעומד על רגליו.

חיים אורון: מה שקורה עכשיו – לפני חצי שעה הכנסת העבירה ברוב גדול חוק שבעצם מקצץ את היצירה המקורית ברשות השידור, שהיא בעצם טעם קיומה.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: משום שהמשבר כזה גדול שאין כסף לזה, ובבחירה בין משכורות ובין יצירה בחרו במשכורות.

חיים אורון: אבל זה נמשך כבר בפעם השלישית.

חיים אורון: והרפורמה, אני לא יודע מה יהיה עליה.

חיים אורון: וכל הנושא – יש לי, אדוני השר, תחושה קשה.

חיים אורון: אין ועד מנהל, יש כל מיני דיבורים בתקשורת – מי התפטר, למה לא מינו את א', למה לא מינו את ב'.

חיים אורון: הממשלה הזאת כבר כמעט שנה, והדבר החמור ביותר שקורה, ואני מניח שאתה מודע לו, זה שהציבור מצביע ברגליים.

חיים אורון: יהיה מאוד מאוד מאוד קשה להחזיר אותו.

חיים אורון: ובסוף, במבחן המהותי הזה, שגם עולה הרבה כסף, גם משקיעים הרבה מאמצים, אם המבחן הזה, ייכשלו בו, כל המאמץ מיותר.

חיים אורון: לכן אני לא מצליח להבין למה הממשלה – יכול להיות שנתווכח, יכול להיות שאתה תציע דבר אחד ואנחנו נציע דבר שני, וכל הזמן מתנהלים דיונים בוועדת הכלכלה על חוק הרשות השנייה – הכול בחלקים, הכול במקוטע והכול בלי שיש תמונה.

חיים אורון: אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, עובר טייפון, צונאמי, על מערכת התקשורת הישראלית.

חיים אורון: אנחנו עשויים למצוא את עצמנו בתקופה מאוד קצרה עם עיתון–עיתון וחצי; אנחנו עשויים למצוא את עצמנו בתקופה מאוד קצרה עם שידור מסחרי אחד.

חיים אורון: אני לא מתאר פה אפוקליפסה.

חיים אורון: זה יכול לקרות ממש כאן.

חיים אורון: ואז, גם המאמצים הטובים ביותר וגם הרצון הטוב ביותר – ואני לא בטוח שהוא קיים אצל כולם, כי כל הזמן יש איזה "באז" כזה שאומר: לא נורא, לא נורא, לא אסון כזה גדול, אז לא יהיה שידור ציבורי.

חיים אורון: לא נורא, אז יהיה ערוץ מסחרי אחד.

חיים אורון: לא נורא.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום?

חיים אורון: אם לא נתעשת עכשיו ומהר – לכן אצביע בעד התיקון הזה, אבל אני אומר לך, אדוני השר, אם לא ייעשו מעשים מאוד מאוד מוחשיים בימים הקרובים, צפוי שאולי האגרה תהיה מיותרת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אגרה בעבור רשות השידור (הקפאת ההפחתה באגרה) (תיקוני חקיקה), התש"ע–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: 32 הצביעו בעד, יש מתנגד אחד ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת החוק תועבר להכנה בוועדת הכלכלה.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/297).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו משנים את סדר-היום בהתאם להסכמה שהיתה.

רוחמה אברהם-בלילא: תעלה ותבוא חברת הכנסת דליה איציק ותציג את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49) (הארכת חופשת לידה), התש"ע–2009, לקריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, עשר דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, גברתי יושבת-ראש הוועדה – וואי, אי-אפשר ככה.

רוחמה אברהם-בלילא: אם גברתי יושבת-ראש הוועדה לא תדבר בטלפון היא תוכל לשמוע מה שיש לך לומר.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אדוני השר, השר אדלשטיין, חבר הכנסת דוד אזולאי יחד עם חבר הכנסת כרמל שאמה ויושב-ראש הקואליציה – אתה רוצה לדבר אתם?

רוחמה אברהם-בלילא: אנא, אל תפריע להציג את החוק החשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יכול לעשות את זה מאחורי הקלעים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק שהחוק חשוב – גם הדוברת חשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: על אחת כמה וכמה, ולכן אני אודה לכם.

דליה איציק: תודה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, כל הכבוד על המהירות בפעולה.

דליה איציק: זוהי הצעת חוק מהפכנית, באמת מהפכנית.

דליה איציק: הודות לאנשים טובים בקואליציה, כמו יו"ר הקואליציה – חבר הכנסת זאב אלקין, תודה לך; אני רוצה גם לומר לשר האוצר, אבל אני יודעת שזה נפל בעיקר עליך, ואני מאוד מודה לך.

דליה איציק: אני חושבת שנשות ישראל היום מודות לך – הצעת החוק הזאת זוכה להרבה מאוד הערכה.

דליה איציק: גם חברת הכנסת ציפי חוטובלי, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, שלקחה את הנושא מאוד ברצינות, עשתה עבודה יוצאת מן הכלל, גם היא קיבלה הרבה מאוד טלפונים, גם אני, ואני שמחה שהתכנסנו פה, שמנו את הפוליטיקה בצד.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, זו מהפכה תפיסתית של ממש.

דליה איציק: סוף-סוף יולדת תוכל להרשות לעצמה, אם היא רוצה, להאריך את חופשת הלידה.

דליה איציק: היא לא תהסס לפני כן עשרים פעם לגשת לטלפון, תתחיל עם בקשה של חודשיים, מהפחד היא תסיים אחרי חודש, ואחרי דקה של שיחה היא תגיד: טוב, טוב, אני באה מחר, כי ברקע יהיה גם האיום שאפשר לפטר אותה.

דליה איציק: מעתה תדע כל אשה בישראל: חופשת לידה היא חופשה בת חצי שנה.

דליה איציק: תרצה פחות?

דליה איציק: תוכל לקצר.

דליה איציק: אבל העומס כבר איננו עליה, חובת ההוכחה איננה עליה, וזה הבדל גדול מאוד.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, עכשיו מכהנת אשה ומנהלת את הישיבה הזאת, וכל אשה שהיתה אי-פעם – ובעזרת השם הגברת ציפי חוטובלי, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, גם היא תהיה בדילמה הזאת – כל אחת יודעת – וגם גברים יודעים, שהרי הם שותפים היום, יודעים כמה פעמים אנחנו הולכות לעבודה והדמעות מטפטפות, כי אנחנו – יודעים שאנחנו נורא רוצים להישאר עוד חודש עם הילד, והיינו נורא רוצים להישאר עוד שבועיים, והעובדה היא שלא מעט פעמים אנחנו שמים את הקטנצ'יק הזה או את הקטנה הזאת במעון או בגן, ואנחנו יודעים שהם חצי חולים, אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את הדבר הכי בסיסי, והדבר שאנחנו הכי חייבים להם – אלה הילדים שלנו, קודם כול זה, אחר כך היתר.

דליה איציק: אני מכירה את זה מחיי שלי, ולפחות אני אוכל לומר לבת שלי שבזכות יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה ובזכות כל אלה, כולל את, גברתי, שחתמו על הצעת החוק הזאת, נוכל לבשר את הבשורה היום לנשות ישראל.

דליה איציק: זה בקריאה ראשונה, נראה מה עוד אפשר לתקן, ונצא לדרך.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: אני מקווה שהיושבת-ראש תאשר לך להשלים את ארבע הדקות, לפנים משורת הדין, ואז יהיה יפה גם שזה קואליציה-אופוזיציה.

דליה איציק: תודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת, על ההתחשבות בחלוקת הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: ממילא היא נרשמה כראשונת הדוברים, אז מן הסתם יהיה לך גם יותר לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אני פותחת את הנושא לדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשונת הדוברים, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אתן עוד קצת זמן, משום שהנושא הוא מאוד מאוד חשוב, ואין ספק שזאת בשורה לנשות ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אז עשר דקות עומדות לרשותך, בבקשה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, גברתי.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, חברתי, חברת הכנסת דליה איציק, שבאה אלי בפנייה עם הצעת החוק הזאת, ואני כמובן שמחתי לשתף אתה פעולה.

ציפי חוטובלי: יש לנו כאן באמת שותפות ברגע שבו מדינת ישראל בהצעת החוק הזאת מאריכה את חופשת הלידה וקובעת את הרף של חצי שנה לחופשת לידה בישראל.

ציפי חוטובלי: נאמרו כאן הרבה דברים על החשיבות הזאת מבחינת האשה ומבחינת מעמדן של נשים, אבל בעיני זאת הצעת חוק שמקדמת בכלל את ערכי המשפחה בחברה הישראלית.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר ילדים צריכים חינוך, זקוקים לחום האמהי, זקוקים לזוג הורים שישקיעו בהם בתקופה הראשונה שבה הם מגיעים לעולם.

ציפי חוטובלי: ואם אנחנו לא נאפשר את זה בחקיקה חברתית, חקיקה שמקדמת את הערך הזה של משפחה, אנחנו בסופו של דבר נמצא את עצמנו בחברה מנוכרת, שבה ילדים גדלים במסגרות של נשים זרות, ואנחנו לא רוצים שזה יקרה.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים שאמהות יזכו לגדל את ילדיהן בתקופה הראשונה, המשמעותית כל כך ליצירת הקשר בין הילד לבין האם.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת מתחילה לצעוד בכיוון שרוב מדינות אירופה הלכו בו.

ציפי חוטובלי: מדינות אחרות בעולם, אגב, מאפשרות חופשה של שנה, ויש מדינות שבהן חופשת הלידה היא שנתיים.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן בישראל, חופשת הלידה שלנו היא מהקצרות בעולם, ואנחנו מאפשרים היום לפתוח את הפתח, להצטרף לרוב העולם שרואה בשילוב בין ערכי המשפחה לערכי עולם העבודה חלק בלתי נפרד מחיים נורמליים, לאפשר לנו להיות גאות בזה שאנחנו אמהות, לא פחות מאשר בהישגים בתחום עולם העבודה.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה להסיר את הדאגות שיש בקרב חלק מהאנשים לגבי גברים שלא ירצו להעסיק נשים.

ציפי חוטובלי: מי שטוען את הטענות האלה, מטרפד כל קידמה בסוגיות של נשים.

ציפי חוטובלי: מי שחושש שגברים יסרבו להעסיק נשים, יכול לטעון את הטענה הזאת גם היום.

ציפי חוטובלי: גם היום יש גברים או מעסיקים שחוששים מאשה צעירה שעלולה פתאום להרחיב את המשפחה וללדת ילד במהלך תקופת העבודה שלה.

ציפי חוטובלי: ובדיוק כאן אנחנו, בית-המחוקקים, צריך לקבוע ערך, והערך של המשפחה והערך של חופשת לידה של חצי שנה הוא ערך קדוש, ערך חשוב.

ציפי חוטובלי: ואנחנו כאן היום קובעים קביעה ערכית.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להוסיף דבר נוסף בנושא השכר המשולם.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת למעשה היא תחילת פריצת הדרך.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר השאיפה שלנו היא שחופשת הלידה תהיה בתשלום לאורך כל החצי שנה הזאת, אבל היום צעדנו צעד משמעותי כדי להגדיר לכל נשות ישראל, שכשהן יולדות את בנן או את בתן, הן יודעות שהן חצי שנה בחופשה, הן חצי שנה מקדישות את עצמן לטיפוח של הקשר החשוב הזה.

ציפי חוטובלי: חברי חבר הכנסת זאב אלקין – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זאב אלקין.

ציפי חוטובלי: – – כשותף בכיר בהצעת החוק הזאת, שטרח כל כך לקדם אותה, אנחנו באמת מודות לך על זה שהיית שותף.

ציפי חוטובלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני בטוחה שגם אתה שותף להצעת החוק הזאת להארכת חופשת הלידה.

ציפי חוטובלי: יש כאן באמת עניין ערכי, ואנחנו היום שותפות בקביעת האבן הראשונה במהפכה הזאת.

ציפי חוטובלי: הוועדה לקידום מעמד האשה שמה לה למטרה לקדם נשים מבלי לפגוע בערך של המשפחה ולקדם גם את ערכי המשפחה.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא מתביישות לומר: ערך המשפחה חשוב לא פחות מאשר שכר שווה לנשים, מאשר כל דבר אחר, כי בעצם לפעמים נדמה שהחברה רוצה לייצר שוויון בין גברים לנשים על-ידי מחיקת הזהות הנשית, על-ידי מחיקת האימהות, ואנחנו לא מעוניינים בכך.

ציפי חוטובלי: אנחנו מעוניינים שנשים תהיינה אמהות, שלא יוותרו על הזכות הגדולה הזאת להיות אמהות ולעסוק בחינוך ובגידול ילדים.

ציפי חוטובלי: וכמובן שחופשת הלידה הזאת כמו כל חופשת לידה יכולה להתחלק בין האב לאם; האפשרות הזאת לחלוקה הורית בתקופת חופשת הלידה קיימת ועומדת גם בחופשת הלידה הזאת.

ציפי חוטובלי: אני שמחה שיש כאן נוכחות של חברי כנסת.

ציפי חוטובלי: אני מקווה באמת שכולם יצטרפו לתמיכה בהצעת החוק הזאת, שהיא כל כך חשובה לקביעת הרף העליון של חצי שנה לחופשת לידה בישראל.

ציפי חוטובלי: ואנחנו מתחילים דרך זה את המהפכה החשובה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי יושבת-ראש הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב כץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

יעקב כץ: אני אפילו אדבר פחות.

יעקב כץ: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, כבוד המציעה, חברת הכנסת חוטובלי, אני חושב שצריך להרבות בעידוד נשות ישראל ללדת ילדים.

יעקב כץ: עם ישראל עבר חוויה נוראה לפני כ-60 שנה, כאשר איבדנו שישה מיליון יהודים, והיום חובה מוטלת על הדור שלנו לדאוג לכך שנשות ישראל תלדנה, תלדנה בשמחה, ומילד לילד תהיינה יותר ויותר יפות.

יעקב כץ: אני יכול להעיד על אשתי, ויש לנו שבעה ילדים, ומילד לילד היא נהייתה יותר ויותר יפה.

יעקב כץ: זה לא פגם ביופיה, זה רק הרבה ביופיה.

יעקב כץ: אני קודם כול רוצה לומר שצריך ללדת הרבה ילדים, ואנחנו קוראים מפה לנשות ישראל: תתחתנו, תלדו ילדים, בדמוגרפיה אנחנו צריכים לנצח.

יעקב כץ: כמו שאנחנו קוראים לעלייה גדולה, אנחנו צריכים לקרוא לילודה גדולה.

יעקב כץ: ואנחנו צריכים לקרוא לראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, שהוא יעמוד על הבמה, ושלא איזה כצל'ה, יושב-ראש של סיעה זוטרה של ארבעה חברי כנסת, אלא שראש הממשלה בעצמו, לפני שהוא קורא לציפי לבני להצטרף אליו או שלא להצטרף אליו, לפני שהוא מצרף את מרצ לליכוד, לפני שהוא מצרף את הסיעות הערביות לליכוד כדי לעשות ממשלת אחדות, שיעמוד מעל הבמה ויקרא לנשות ישראל להתחתן בגיל צעיר, ללדת הרבה ילדים ולנצח בדמוגרפיה את המציאות שאנחנו בארץ-ישראל – יש לנו היום 6 מיליון יהודים, אנחנו צריכים להגיע בתוך 10–20 שנה ל-10 ול-15 מיליון.

יעקב כץ: ולכן ככל שנרבה בהטבות לנשות ישראל, ובמענקים, ובעידוד, וחצי שנה, ושנה, ושנתיים, רק שתלדנה הרבה ילדים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת דוד רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות, אדוני.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לברך את יוזמי החוק, את חברת הכנסת, יושבת-ראש הכנסת היוצאת, דליה איציק, ואת חברת הכנסת חוטובלי, שיש לי העונג להיות בוועדה שהיא עומדת בראשה.

שלמה מולה: כל הנושא של הוועדה למעמד האשה, הנושאים שהיא עוסקת בהם הם באמת נושאים שלפעמים אנחנו חושבים שהם לא חשובים.

שלמה מולה: האמת היא, וכל אחד מאתנו שחי פה יודע, שיש פה עם שמחציתו נשים, ולכן אני מקווה שבסופו של יום התהליך של חתירה לשוויון בין המינים, בעיקר נשים, יבוא לידי ביטוי לאו דווקא רק במה שאנחנו אומרים בפה, אלא במעשים.

שלמה מולה: הייתי מאוד מאוד שמח אם היתה הצעת חוק שמממנת גם את אותם שבועות שאנחנו רוצים שיחולו – אם אפשר היה שזה יהיה במימון של המדינה, זה היה הרבה יותר קל, הרבה יותר פשוט, אף-על-פי שיש לנו חשש שמי שיכול ליהנות מהצעת החוק הזאת זה דווקא מעמד הביניים.

שלמה מולה: אלה שבאמת ידם אינה משגת עדיין ישאירו את התינוקות בבית וילכו לעבוד – לכל אחד מאתנו יש תינוקות – ועדיין הילדים יישארו בבית.

שלמה מולה: לכן, אני מקווה שבפעם הבאה שנקיים דיון, אולי אפילו בכנסת הזאת, יהיו לפחות העלויות האלה של מימון אותם שבועות בצורה מדורגת, אולי לא באותה שנת תקציב, אבל שתהיה הבנה מוחלטת לצורך.

שלמה מולה: אני מקווה שלא רק יהיו השבועיים הנוספים האלה במסגרת החופשה, אלא יתאפשרו שבועות נוספים.

שלמה מולה: אני חושב שיש מדינות, למשל סקנדינביה, שמאפשרות לנשים לקחת חופשת לידה בתשלום.

שלמה מולה: אנחנו יודעים איפה אנחנו חיים, אנחנו יודעים את המצוקות התקציביות.

שלמה מולה: לפעמים אפשר גם לראות את חלוקת העוגה.

שלמה מולה: יכול להיות שהעוגה הזאת, אם היתה הולכת למקומות הנכונים, יכולנו לעשות צדק חברתי יותר נכון; אבל כנראה אנחנו חיים בעולם הפוליטי, לפעמים אפילו ציני, וראינו את זה בטח בשבוע הזה, אבל אני מקווה שבסופו של יום כולנו נתפכח, נבוא ונגיד: הנושא של מתן שבועות נוספים במסגרת חופשת לידה לנשים זה טוב לאמהות, זה טוב לחברה, זה טוב לילדים, ואנחנו נמצא את המשאבים הדרושים כדי לעשות זאת.

שלמה מולה: זאת הצעה מבורכת, הצעה נכונה, אני מקווה שלא נעצור בהצעת החוק הזאת, אלא נמשיך לחוקק עוד ועוד.

שלמה מולה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת, סגן היושב-ראש אורי מקלב, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת דוד רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להודות ליוזמת החוק וליושבת-ראש הוועדה למעמד האשה.

אורי מקלב: אני השתתפתי גם בדיון הראשון, בהכנה לקריאה ראשונה, והיה מאלף לשמוע מאיפה הגיעה הבקשה להצעת חוק זו – לא רק מתוך ידע שיש בעיה עם נשים או מתוך בקשה של נשים שהגיעו, שרוצים להאריך את חופשת הלידה, אלא מתוך הכרה פנימית, מתוך הרגשה והצורך ולהרגיש את האשה, מה היא צריכה בשביל לחזק את הקן המשפחתי ובשביל להמשיך לטפל בילד, אבל עוד יותר – וזו נקודה מאוד חשובה – זה הצורך והמניע להתמודד מול המעביד, שלא יכולים להתמודד מול המעביד שלוחץ, זה יכול להיות בהבעת פנים, וזה יכול להיות ביותר מהבעת פנים, וזה יכול להיות גם כן במלים מפורשות, שאם את מאריכה, אז לא תמצאי לאן לחזור, ואני אתמודד כבר עם החוק, איך לעשות את זה.

אורי מקלב: ואת זה אנחנו יודעים שעוברות נשים רבות שלא יכולות – אף שהן רוצות להאריך את חופשת הלידה, הן לא יכולות להאריך.

אורי מקלב: גם אני הצטרפתי כאחד מהחתומים על החוק, ואני אומר לכם את האמת, מה שגם אמרתי בוועדה שלך, חברת הכנסת חוטובלי, שקיבלתי טלפונים רבים מנשים חרדיות, שביקשו ממני: אל תתמוך בחוק הזה; איך אתה תומך בחוק הזה שרק יהיה לרעתנו?

אורי מקלב: ובהתחלה לא הבנתי למה.

אורי מקלב: הן אומרות, כאחת מהצרכניות הגדולות של החוק הזה, שכשרואים עובדת חרדית שרוצה להתקבל לעבודה, או שהיא עובדת, מייד חושבים: רגע, היא תצא לחופשת לידה, אז אני אותה ודאי לא אקבל ראשונה.

אורי מקלב: ברגע שתעשה כזה חוק, זה עוד יותר ידחק את הנשים, כאלה שיוצאות וצורכות את חופשת הלידה, ויעדיפו אחרות ויעדיפו גברים ולא יעדיפו נשים.

אורי מקלב: אבל אני בכל אופן כן תומך בחוק הזה, כי אני חושב שיש לזה חשיבות גדולה מאוד.

אורי מקלב: צר לי מאוד שיהיו נשים שלא יוכלו לממש את זה, כי כפי שאמרתם, זה עדיין לא הושלם, וזה חופשה ללא תשלום, והרבה נשים יוצאות לעבודה וצריכות את הכסף, ולא יכולות להרשות לעצמן.

אורי מקלב: אנחנו נקווה שכמו שאמרתם, זו תחילת הדרך, והתחלה טובה, היא באמת התחלה חשובה מאוד.

אורי מקלב: אני רציתי, ואני אומר את זה כאן, לצרף להצעת החוק הזו איסור על המעסיק לאיים, לשדל, למנוע מהעובדת לבקש זאת.

אורי מקלב: נכון שהחוק נתן את דעתו, דהיינו חופשת הלידה היא מיידית, ומי שרוצה לקצר צריכה להודיע את זה, ובזמנו ודאי נראה שיהיה מנגנון מתאים, אבל באופן מעשי אני חושב שצריך לבנות אותו, שלא תהיה אפשרות למעסיק למנוע מהאשה לבקש, כי אנחנו מכירים מה שקורה, ואחד שבאים אליו רבים ורבות, סובלים עובדים; מי שיוצאת לחופשת לידה, בדרך כזו או אחרת, או שלא מקבלים אותה לעבודה או שהיא מוצאת את הדרך החוצה.

אורי מקלב: אני באמת רוצה לאחל לכל אלה שיוזמים ופועלים וטורחים למען החוק, שיוכלו גם ליהנות בעצמם מהחוק הזה.

אורי מקלב: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד רותם, אחרון הדוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות לרשותך.

דוד רותם: גברתי היושבת בראש, גברתי מציעת ההצעה, גברתי יושבת-ראש הוועדה, אין ספק שהחוק הזה הוא חוק טוב, משום שיש בו כדי לאפשר לנשים להאריך את חופשת הלידה.

דוד רותם: יחד עם זה, נדמה לי שיש מסביב להארכת חופשת הלידה הסדרים נוספים, שאף אחד לא שם את לבו אליהם.

דוד רותם: בואו נחשוב על אותו עצמאי קטן שמעסיק עובדת, מזכירה, שיוצאת לחופשה של שישה חודשים; והנה המזכירה הזו יוצאת לחופשה של שישה חודשים, והוא נשאר בלי מזכירה ובלי אפשרות למלא את מקומה.

דוד רותם: מה אנחנו עושים כשממלאת-המקום נכנסת להיריון בתקופת ששת החודשים, ואז יש לו שתי מזכירות שהוא לא יודע מה לעשות אתן.

דוד רותם: אני חושב שצריך לתקן ולהסדיר מסביב להצעת החוק הזו את כל יתר ההוראות כדי שלא יצא שכרו בהפסדו, ואנחנו נפגע במעסיקים הקטנים שעשויים להיפגע מזה.

דוד רותם: אני, כמובן, אתמוך בהצעת החוק, אבל אני סומך גם על המציעה וגם על יושבת-ראש הוועדה, שיעשו את התיקונים הנדרשים.

דוד רותם: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לפנים משורת הדין – נכון שהכרזתי על אחרון הדוברים, אבל חבר הכנסת אחמד טיבי מבקש מאוד לומר משהו בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: קשה לי לסרב לך.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, על שאפשרת לי לדבר לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, תמיד תמכתי בהצעות בעלות אופי דומה לגבי חופשות לידה וזכויות נשים.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על משהו אחר, אני רוצה לדבר על הזניית הפוליטיקה בישראל.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על הזניית הפוליטיקה בישראל, על המסחור הזול בפוליטיקאים שנבחרים, חלקם רק לא מזמן, וכל אחד יודע שאני מתכוון אליו, אז שיבין שמוציאים שם רע.

אחמד טיבי: אומרים שזה אופורטוניזם.

אחמד טיבי: אפילו לאופורטוניזם אתם מוציאים שם רע.

אחמד טיבי: כמה אפשר לרדת?

אחמד טיבי: כמה אפשר למסחר בגלל ג'וב קטן?

אחמד טיבי: תלמדו מהח"כים הערבים.

אחמד טיבי: שנים על גבי שנים הם חוסמים את עצמם, כי אנחנו לא רוצים ג'ובים.

אחמד טיבי: אתם לא יכולים בלי ג'ובים.

אחמד טיבי: סגן שר, שר במשרד, גם נפגשים מאחורי הגב של המפלגה שלהם עם היריבים הפוליטיים כדי למצוא ג'וב.

אחמד טיבי: מה זה אם לא הזניית הפוליטיקה וירידה?

אחמד טיבי: אתם יודעים מה?

אחמד טיבי: אתם מכפישים את כל חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אין לי שום קשר אורגני עם החברים האלה מקדימה, אבל לעזאזל, אתם מכפישים את השם של כל חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אבל לא רק אתם, גם מי שמשדל אתכם לזנות, גם הוא מזנה את הפוליטיקה.

אחמד טיבי: אני מתכוון לראש הממשלה.

אחמד טיבי: עד איפה אפשר לרדת?

אחמד טיבי: שוב, אולי לא תאהבו את זה, תלמדו מהח"כים הערבים.

אחמד טיבי: בחיים לא חיפשו ג'ובים.

אחמד טיבי: אולי תלמדו מזה לפחות?

אחמד טיבי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבתי שתדבר על החוק עצמו.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49) (הארכת חופשת לידה), התש"ע–2009, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

קריאות: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, בעד הצביעו 26, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת ציפי לבני וחברת הכנסת מרינה סולודקין מבקשות להוסיף את קולן, הן היו פה במליאה, ואני מבקשת לעשות כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אם כן, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק תועבר לוועדה לקידום מעמד האשה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: תבורכו על העבודה הזריזה.

רוחמה אברהם-בלילא: הכרזה למזכיר הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון), התש"ע–2009, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

איל ינון: תודה.

איל ינון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/469).

איל ינון: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשונה תדבר חברת הכנסת ציפי חוטובלי, ואחריה – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה), התש"ע–2009.

יצחק אהרונוביץ': תופעת השכרות על השלכותיה היא כיום אחת הסכנות החמורות המאיימות על שלום הציבור בישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אדוני השר.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אפשר קצת שקט?

רוחמה אברהם-בלילא: השר מציג פה הצעת חוק, אחת החשובות.

רוחמה אברהם-בלילא: אז בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': היא בעלת השפעה רבה על תופעות של אלימות, עבריינות ותאונות דרכים חמורות וקטלניות.

יצחק אהרונוביץ': מחקרים שנעשו בנושא מצביעים באופן ברור על קשר בין שימוש מופרז באלכוהול וההסתברות להתנהגות אלימה של המשתמש כלפי הסביבה וכלפי עצמו.

יצחק אהרונוביץ': אלכוהול ידוע כחומר פסיכו-אקטיבי שעלולה להיות לו השפעה משמעותית על מערכת העצבים.

יצחק אהרונוביץ': אלכוהול משבש את פעילות המערכת הזאת, עלול לגרום בין השאר להתנהגות אימפולסיבית ולהפרעות בכושר השיפוט.

יצחק אהרונוביץ': בהסתמך על העובדה שאלכוהול הוא חומר מדכא עכבות ומעצורים, במקומות שבהם יש שתיית אלכוהול מרובה, מעשי האלימות רבים.

יצחק אהרונוביץ': לאחרונה אנו עדים לדיווחים על אודות היקפיה הנרחבים של תופעת השכרות וצריכה מופרזת של משקאות משכרים, ובייחוד על חומרתן של התופעות האלה בקרב בני-הנוער.

יצחק אהרונוביץ': הנתונים בנושא צריכת האלכוהול, בייחוד בקרב בני-הנוער, מטרידים ביותר.

יצחק אהרונוביץ': יש החמרה בכל הקשור לגיל התחלת השתייה בישראל, וגיל זה הולך ויורד.

יצחק אהרונוביץ': 19% מהבנים ו-8% מהבנות בגיל 11 – כיתה ו' – שתו משקאות אלכוהוליים לפחות פעם בשבוע – – –

דליה איציק: זה כזה דבר דוחה, זה כמו ליזול, למה הם אוהבים את זה?

יצחק אהרונוביץ': גברתי, הם כנראה מתרגלים.

יצחק אהרונוביץ': זה נותן להם תחושות ונותן להם הרחקה, וזה כנראה חלק מהסביבה – אם הוא שותה, גם אנחנו שותים.

דליה איציק: כל הכבוד לך.

דליה איציק: אני גאה בזה שאתה נלחם בזה.

דליה איציק: לקחת נושא חשוב ואני ממש חשה שזה משפיע.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': זה נתון המדרג את ישראל בפרמטר זה במקום השני באירופה; במקום הראשון – אוקראינה.

יצחק אהרונוביץ': כרבע מהתלמידים בני 15–17 שתו לשוכרה לפחות פעם אחת במהלך החודש שקדם לסקר הזה, ושליש מהם השתכרו לפחות פעם אחת במהלך השנה, 7% יותר מחמש פעמים.

יצחק אהרונוביץ': עוד עולה ממחקרים כי חמישית מהתלמידים הנוהגים נהגו בהשפעת אלכוהול.

יצחק אהרונוביץ': לנוכח כל זאת, מטרת החוק המוצע היא להתמודד עם תופעת השכרות על היבטיה והשלכותיה השליליות, בין היתר בהגבלת מכירתם וצריכתם של המשקאות המשכרים בזמן, במקום ובאופן המוצע.

יצחק אהרונוביץ': המוצע הוא פרי עבודת מחקר מקיפה שנערכה לגבי מודלים שונים המיושמים בעולם ואשר הוכיחו את יעילותם בצמצום התופעה.

יצחק אהרונוביץ': המשרד לביטחון הפנים קבע לעצמו מטרה להתמודד עם תופעת השכרות על היבטיה השליליים ועם השפעת התופעה על הרחבת מעגל האלימות בחברה הישראלית.

יצחק אהרונוביץ': כזכור, הממשלה בישיבתה ב-15 בנובמבר 2009 אישרה את תוכנית המשרד לביטחון הפנים למלחמה באלכוהול, אשר עיקריה הם: 1.

יצחק אהרונוביץ': יצירת אווירה ציבורית השוללת צריכה מופרזת של אלכוהול בכלל ושל משקאות חריפים בקרב בני-הנוער והצעירים בפרט; 2.

יצחק אהרונוביץ': צמצום האלימות, העבריינות וההתנהגות האנטי-חברתית הנובעות מצריכה מופרזת של אלכוהול; 3.

יצחק אהרונוביץ': צמצום מקרי המוות והתחלואה הקשורים לשימוש לרעה באלכוהול.

יצחק אהרונוביץ': במקביל לאישור הצעת חוק זו, אשר מהווה נדבך ראשון בתוכנית, יוצאת לדרך גם תוכנית אכיפה מוגברת של משטרת ישראל, הממוקדת בנושא.

יצחק אהרונוביץ': אני סמוך ובטוח כי העלאת המודעות לשליליות התופעה והתמודדות עם השכרות ועם השלכותיה, לצד דגש נרחב באכיפה, יהיה בהם לסייע רבות בצמצום התופעה באופן משמעותי, כך שיביאו בין היתר גם לצמצום התופעה של אלימות בחברה בישראל.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת מכל סיעות הבית עמדו אף הם על הבעייתיות של תופעת השכרות ונזקיה, והגישו הצעות חוק פרטיות, שחלקן נמצאות בשלבים שונים של חקיקה.

יצחק אהרונוביץ': הממשלה סבורה שהצעת החוק הממשלתית היא מאוזנת ועוסקת במכלול נושאים שחלקם הגדול קיים בהצעות החוק הפרטיות.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני מבקש מוועדת החוקה, חוק ומשפט לקיים את כל הדיונים בהצעות החוק הפרטיות ובהצעת החוק הממשלתית.

דוד רותם: – – –

יצחק אהרונוביץ': א

יצחק אהרונוביץ': בקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני השר.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשונה תדבר חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שההצעה שאנחנו מדברים עליה עכשיו היא הצעה ממשלתית, אבל אני רוצה להזכיר לכם שחברים ממפלגת ישראל ביתנו – חבר הכנסת דוד רותם היה אחד היוזמים הראשונים לקדם את החוק הזה.

אנסטסיה מיכאלי: החוק המגביל מכירת אלכוהול מחויב והכרחי במציאות שהגענו אליה.

אנסטסיה מיכאלי: את סימני האזהרה היה אפשר לראות לא רק במחקרים שמדרגים את ישראל בצמרת העולמית של צריכת האלכוהול של בני-הנוער, ולא רק בכותרות המקשטות את עיתוני יום ראשון בדבר אלימות במועדונים, ולא רק בשיעור הגבוה של תאונות הדרכים שבהן מעורבים ונהרגים צעירים.

אנסטסיה מיכאלי: הסימנים נמצאים בכל מוסד חינוך, בכל גן ציבורי ובכל קרן רחוב.

אנסטסיה מיכאלי: כשאנחנו רואים חבורות צעירות יושבות בגינות ציבוריות עד שעות הבוקר ואתן בקבוקי משקה, אנחנו יודעים שאנחנו בבעיה; כשאנחנו שומעים על טיולים שנתיים של בתי-ספר, שבהם בתוך המימיות יש וודקה במקום מים, אנחנו יודעים שאנחנו בבעיה; כשאנחנו רואים בקבוקים ריקים מונחים בלובי של בנייני המגורים שלנו, אנחנו כולנו יודעים שאנחנו בבעיה.

אנסטסיה מיכאלי: הגבלת מכירת אלכוהול היא צעד קטן אחד במלחמה הכוללת באלימות בכלל ובאלימות של צעירים בפרט.

אנסטסיה מיכאלי: המבחן האמיתי יהיה באכיפה בשטח, משימה נוספת שמוטלת על כתפיה של משטרת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: אני רואה את חובתו של כל חבר בבית הזה לתמוך ביוזמה של הממשלה וביוזמות האחרות שיעלו במסגרת המלחמה באלימות.

אנסטסיה מיכאלי: אני עצמי מתכוונת להגיש בקרוב הצעת חוק פרטית שתהיה צעד חשוב נוסף בהפחתת האלימות של בני-הנוער.

אנסטסיה מיכאלי: אם כולנו נירתם למאמץ לאומי זה מתוך הכרה שזהו צו השעה, אני מאמינה שמשימת מיגור האלימות הפושה בישראל היא בהישג ידנו.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, השר לביטחון פנים, אני רוצה לברך את הממשלה על הצעת החוק החשובה הזאת.

ציפי חוטובלי: לצערי הרב, יש הצעות חוק שהן בבחינת לבנות בית-חולים מתחת לגשר.

ציפי חוטובלי: כולם יודעים שכשיש חור בגשר יש שתי דרכים לפתור את הבעיה.

ציפי חוטובלי: אם יש כביש שבו מכוניות עוברות על פני גשר, ואנחנו רואים פעם אחר פעם את המכוניות מתרסקות, אפשר לבנות בית-חולים, ואפשר לסתום את החור בגשר.

ציפי חוטובלי: ברור לחלוטין שכשהיינו עדים לתופעות של הרבה בני-נוער ששתו לשוכרה, וראינו שהאלימות מתפרצת בעקבות אותה תופעה נוראה, ברור לחלוטין שראוי לחוקק חוקים שיגבילו את צריכת האלכוהול, אבל במובנים רבים חשוב להסתכל מה יצר את החור בגשר.

ציפי חוטובלי: יש לנו היום חור מסוים בקרב קבוצות רבות, בקרב בני-הנוער, חלל ערכי גדול שמערכת החינוך חייבת לטפל בו.

ציפי חוטובלי: העובדה שבני-הנוער מוצאים לנכון לבלות ולכלות את זמנם היקר – בימים שבהם – אני צעירת חברי הכנסת – יש עדיין צעירים שהולכים לתנועות נוער, אבל לצערנו הרב, אפילו לתנועות הנוער הגיעו האלכוהול והאלימות.

ציפי חוטובלי: העובדה שהיום מערכת החינוך אינה מאפשרת לבני-הנוער כלים למלא את זמנם הפנוי בתכנים ערכיים, זאת הבעיה הגדולה שיוצרת את אותו חור בגשר.

ציפי חוטובלי: והאחריות שלנו כאן

ציפי חוטובלי: היא לראות בהצעת החוק הזאת רק התחלה של דרך, רק התחלה של מערכת שלמה שתתגייס כדי לפתור את הבעיה הגדולה הזאת, שבגללה בעצם אנשים מגיעים לצריכת אלכוהול, כסוג של אסקפיזם, כבריחה ממציאות שבה הם לא רואים את עצמם, לא כמשפיעים, לא כבעלי אמירה, במציאות שבה בני-הנוער, אולי חוד החנית של החברה בישראל, בורחים מכל התמודדות אמיתית עם המציאות אל תוך מחוזות של אלכוהול, ואולי מחוזות – הייתי אומרת – מחוזות "האח הגדול" – מחוזות של פנטזיה, מחוזות, בעצם, של תרבות צריכה ריקנית.

ציפי חוטובלי: זה אתגר גדול, שהוא אתגר לכל חברי הממשלה, ובעיקר לשר החינוך, ולא רק לפתחך, השר לביטחון פנים.

ציפי חוטובלי: בכל מקרה, אני מברכת על הצעת החוק הזאת – – –


משה מטלון (ישראל ביתנו): איפה ההורים?


משה מטלון (ישראל ביתנו): אי-אפשר להטיל הכול על אנשי הציבור.


משה מטלון (ישראל ביתנו): איפה ההורים?


משה מטלון (ישראל ביתנו): החינוך בא מהבית, קודם כול יש בית – –

ציפי חוטובלי: זה נכון.


משה מטלון (ישראל ביתנו): – – אחר כך נלך למערכות האחרות.


משה מטלון (ישראל ביתנו): יש בית, קודם כול החינוך הוא – – –

ציפי חוטובלי: זה נכון, אבל לצערנו הרב, בגלל שעות העבודה הארוכות, ההורים היום נוטלים פחות ופחות חלק ופחות מעורבים, בעצם, בשעות הפנאי של הילדים שלהם, ואם אנחנו לא נספק מערכות אלטרנטיביות, שיאפשרו לילדים האלה להביא לידי ביטוי את כוחות היצירה שלהם בתקופה שבה הם הכי פעילים ויכולים בעצם לפעול, אני חושבת שנמצא פעם אחר פעם את התופעות הנוראות האלה של צריכת אלכוהול ואלימות.

ציפי חוטובלי: אז זאת באמת ההערה שלי לעניין הזה.

ציפי חוטובלי: בכל מקרה, הצעת החוק היא חשובה, והלוואי שבאמת תיתן מענה לפחות לכל אותן תופעות ותביא לצמצום צריכת האלכוהול.

ציפי חוטובלי: ואשר לבעיות הרוחביות, ארוכות-הטווח, יש לנו כברת דרך לעשות.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: מוותר.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני מבקש לברך את השר לביטחון פנים, השר אהרונוביץ, על הצעת חוק מאוד חשובה, ואני חושב שבסך הכול היא גם מקיפה תחומים די רבים שנוגעים בסוגיית המאבק באלכוהול.

יריב לוין: אני חושב שטוב נעשה אם נקדם את ההצעה הזאת באמת במהירות, במתווה אחד עם ההצעות הנוספות הפרטיות שישנן, וננסה להגיע באמת לתוצאה סופית שתהיה גם מקיפה וגם מאוזנת.

יריב לוין: בכל זאת, כמה הערות; מובן שהזמן קצר מכדי לקיים את הדיון הממצה שנקיים בוועדת החוקה, אבל כמה הערות שבכל זאת אני חושב שחשוב לומר אותן.

יריב לוין: האחת, צריך להביא בחשבון, כפי שהעיר קודם חבר הכנסת מטלון, שהצעת החוק הזאת, אין בה די.

יריב לוין: יש צורך בשורה של צעדים נוספים, שאינם דווקא צעדים שבחוק, ובראשם בנושא החינוך.

יריב לוין: צריך לומר יותר מזה: לא מדובר רק בחינוך במובן של חינוך במוסדות הלימוד; החינוך הוא קודם כול חינוך שבא מהבית.

יריב לוין: יש צורך בהגברת המודעות לתופעה הזאת ולהשלכות החמורות שלה, והדבר הזה צריך לבוא באיזה מאמץ הסברתי שנעשה לא רק במסגרת של בתי-הספר, אלא נעשה כלפי הציבור הרחב – ציבור ההורים מצד אחד, וגם הציבור הכללי, גם הציבור המבוגר ששותה, ולצערנו במקרים רבים לא במידה.

יריב לוין: ההערה השנייה היא בסוגיית הפרסום, ונדמה לי שהיא משתלבת גם בנושא הראשון שדיברתי עליו.

יריב לוין: חלק מהבעיה של האלכוהול זה העובדה שאפשר לפרסם אותו באופן חופשי – לא רק בפרסומת גלויה, אגב.

יריב לוין: גם פרסומת סמויה בכל מיני סדרות טלוויזיה וכן הלאה, שבהן הדבר הזה מוצג כדבר טבעי, ואפילו כדבר חיובי, וזה מאוד מקשה, כי אנחנו מעבירים בעצם שני מסרים כמעט סותרים: האחד בחוק, החמרת הענישה וניסיון להתמודד עם התופעה, והשני בסדרות הטלוויזיה, ששם לכאורה הדבר הזה הוא טוב וחיובי.

יריב לוין: וגם כאן נידרש לטעמי למהלך משלים מסוים, גם בתחום הזה.

יריב לוין: וההערה השלישית – אני אתן דוגמה אחת; נדמה לי שמכיוון שהתופעה היא כל כך קשה, נדרשת התמודדות אולי קצת לא קונבנציונלית אתה, והניסיון בכל זאת לתחום את עצמנו לד' אמות המונחים הרגילים שמשתמשים בהם, והמידתיות והסבירות, וכן הלאה, אני חושב שבמקרה הזה זה לא יספיק, ויכול להיות שכאן אנחנו צריכים לעלות מדרגה.

יריב לוין: ואני אתן דוגמה אחת.

יריב לוין: בסעיף 3(א), כאשר כתוב: "היה לשוטר יסוד סביר להניח כי אדם שותה משקה משכר", ואני ממשיך: "וכי שתיית המשקה המשכר עלולה להביא להפרת הסדר הציבורי", נדמה לי שאנחנו באיזשהו מקום מטילים על השוטר נטל גדול מדי.

יריב לוין: אני, לו דעתי היתה נשמעת, חושב שבוודאי כשמדובר בקטינים, אבל אולי בכלל, במקומות ציבוריים הכלל צריך להיות פשוט: אדם לא מסתובב עם משקה ביד ועם בקבוק ביד, ואנחנו לא מאלצים את השוטר לעמוד בכל מיני מבחנים כך שאחר כך הוא עלול עוד להגיע למח"ש ולכל מיני מקומות אחרים כי הוא לקח ממישהו בקבוק שלא על-פי הסבירות, וכן הלאה.

יריב לוין: נדמה לי שכדאי לתת את הדעת כדי ללכת למסלול של חקיקה שתהיה יותר ברורה, יותר חדה, ופחות תטיל על השוטר בשטח נטל שהוא עלול להתקשות לעמוד בו.

יריב לוין: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת יריב לוין.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לברך את הממשלה ואת השר לביטחון פנים על היוזמה הברוכה.

דוד אזולאי: אני חושב שהגיע הזמן לעשות מעשה נגד תופעה קשה שמכה בכל חלקה טובה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, היא לא מבחינה בין בני טובים לפחות טובים, בשכבות החלשות, בשכבות החזקות – ההיפך, לצערי הרב, זה אפילו מצוי באותם אנשים שבאים מבתים טובים; מתברר שהתופעה הזאת מצויה יותר שם.

דוד אזולאי: אבל, אדוני השר, כשהופעת בוועדת הפנים אמרתי את זה, ואני נאלץ לחזור פה על אותם הדברים: אם אנחנו נחשוב שהענישה והחקיקה בלבד הן הן הפתרון לתופעה הקשה, הרי שכולנו טועים, ואני בהחלט מחזק את דברי חברת הכנסת חוטובלי; אנחנו צריכים לדעת: כאשר הגשר קורס, אנחנו לא צריכים ללכת ולבנות בית-חולים ליד הגשר.

דוד אזולאי: צריך לחשוב איך בונים גשר חדש יציב.

דוד אזולאי: לצערנו הרב, כשהבור ריק ואין בו מים, אז נחשים ועקרבים נמצאים בבור.

דוד אזולאי: וזה המצב שלנו היום.

דוד אזולאי: לצערנו הרב, כאשר אנחנו מתפרקים מנכסי התרבות שלנו, מהמסורת, מהערכים היהודיים – למה אתה מצפה כשאין מים?

דוד אזולאי: נשאר נחשים ועקרבים.

דוד אזולאי: זה מה שנשאר.

דוד אזולאי: לכן, עם כל הכבוד וההערכה, אני חושב שצריך לעשות מעשה, וטוב עשתה הממשלה שעשתה מעשה, אבל בזה לבד לא נפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: אנחנו נישאר עם אותה בעיה.

דוד אזולאי: יענישו, ימלאו את בית-הסוהר, ואדוני יודע שכבר אין מקומות בבתי-הסוהר.

דוד אזולאי: מה יהיה?

דוד אזולאי: בזה פתרנו את הבעיה?

דוד אזולאי: אם לא ניכנס ללב לבה של מערכת החינוך ונתחיל לחנך את הילד כשהוא נמצא בכיתה א', ולא נחנך את הסביבה, את ההורים ואת כל אלה שמסביבו, לא נפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: לנושא הפרוצדורלי – אדוני השר ביקש או קבע, אינני יודע, שהנושא הזה צריך להיות נדון בוועדת חוקה.

דוד אזולאי: הצטרף לכך גם יושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד לך, אדוני השר, אני חושב שמי שצריך לקבוע היכן הדיון הזה יתקיים הוא ועדת הכנסת.

דוד אזולאי: הנושא הזה נמצא בוויכוח והוא יהיה בוויכוח מפני שוועדת הפנים מקיימת דיון על כל נושא רישוי עסקים ויש פה חלק מרפורמת רישוי עסקים.

דוד רותם: – – – חוק העונשין.

רוחמה אברהם-בלילא: כעת אנחנו לא דנים בשאלה הזאת.

דוד אזולאי: רק אמרתי את זה כהערה.

דוד אזולאי: הנושא הזה יידון בוועדת הכנסת, ועדת הכנסת תקבל החלטה, וכל החלטה שתקבל ועדת הכנסת אני בהחלט מכבד.

דוד אזולאי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: כמובן, כל מה שאמרת יהיה רק לאחר ההצבעה.

דוד אזולאי: ברור.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אני עוברת להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המאבק בתופעת השכרות (הוראת שעה), התש"ע–2009, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קריאה: אנחנו בעד השר לביטחון פנים, ולא כמוך שאתה נגדו כל הזמן.

דוד רותם: חס ושלום.

דוד רותם: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שהבנתי שקיימת מחלוקת, אני קובעת שיוכרע בוועדת הכנסת היכן ההצעה תידון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לכם, חברים.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/468).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את החוק סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

רוחמה אברהם-בלילא: אין דוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר?

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר מתן וילנאי?

רוחמה אברהם-בלילא: איננו.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר יואיל בטובו לעלות ולהציג את הצעת החוק שלך.

מתן וילנאי: הגיע הזמן?

רוחמה אברהם-בלילא: הגיע זמנך.

מתן וילנאי: אני ממש מתרגש.

רוחמה אברהם-בלילא: לא אמרתי שום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: ראית שחיכיתי בסבלנות רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: יכולתי לנעול את הישיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: פתאום חיפשנו אותך.

מתן וילנאי: לי לא היתה בעיה בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק.

מתן וילנאי: לא היתה לי שום בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, יואיל נא כבודו להציג את הצעת החוק.

מתן וילנאי: יש לוח זמנים, אבל לוח הזמנים הוא המלצה כזאת שזזה כל הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון שזה בגדר המלצה, אבל הכול נעשה לפי הסכמות בין חברי הכנסת ליושב-ראש הקואליציה ולכל הגורמים כאן במליאה.

מתן וילנאי: צריך לשאול גם את הנוגעים להסכמות מה עמדתם, אבל זה בסדר גמור.

מתן וילנאי: מזכירות הכנסת צריכה לעשות כל מה שבראשה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מתן וילנאי: אני מתכבד להציג את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18), שלמעשה עוסק בשני תיקונים טכניים לחלוטין בנושא החוק הזה: האחד עוסק בלוחות זמנים לנושא הגיוס, והשני – לוחות זמנים לפטור מהשירות.

מתן וילנאי: סעיף 2 לחוק שירות ביטחון מ-1986 קובע הוראות לעניין חישוב גילים, ובין השאר קבועה בו חזקת גילים שלפיה רואים מי שהגיע לגיל מסוים בין תחילת השנה העברית לאמצע השנה כאילו נולד בתחילת השנה, ומי שהגיע לגיל באמצע השנה, כאילו נולד באמצע השנה.

מתן וילנאי: כפועל יוצא מזה, כל מיועד לשירות ביטחון ויוצא צבא מוחזק כמי שגדול מכפי גילו האמיתי בתקופה של חצי שנה.

מתן וילנאי: בעבר לא היתה שיטה אחרת.

מתן וילנאי: באמצעים של היום אבד על זה הכלח, ומכיוון ששיטות הרישום היום מתקדמות יותר, אנחנו רוצים לקבוע את הגיל – הפלא ופלא – לפי גילו של האיש ולא לפי שום דבר אחר.

מתן וילנאי: זה התיקון המוצע, הכול על בסיס לוח השנה העברי.

מתן וילנאי: דבר דומה לזה קורה עם חיילי מילואים.

מתן וילנאי: חייל מילואים משוחרר בתום השירות שלו לפי הגיל ולפי היחידה שבה הוא משרת ונקבע שהשנה הקלנדרית היא תהיה השנה המחייבת.

מתן וילנאי: אנחנו מבקשים שתמיד סוף שנה קלנדרית יהיה השנה המחייבת לפטור את החייל מהשירות, כי אם לא, זה קורה תוך כדי השירות, וזה יוצר אי-יציבות ביחידות המילואים למיניהן.

מתן וילנאי: לכן, גם כאן אנחנו מבקשים לתקן את הוראות סעיף 36א לחוק ולהבהיר כי פטור משירות לפי הסעיף האמור – מדובר באנשי מילואים – יינתן בתום השנה הקלנדרית שבה הגיע יוצא הצבא לגיל הפטור.

מתן וילנאי: אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את התיקונים המוצעים בקריאה ראשונה ותעביר אותם להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

מתן וילנאי: עד כאן, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: כשנכנסת הדוברים לא היו, אבל נכנס חבר הכנסת אריה אלדד.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אדוני מעוניין לדבר?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשון הדוברים – ולאחר מכן נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה, רבותי השרים, אדוני השר, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, לכאורה עד היום הצבא הסתדר עם ההבדלים שבין הלוח העברי והלוח הקלנדרי וסגן השר הציג את התיקון כתיקון טכני.

אריה אלדד: יכול להיות שהוא באמת תיקון טכני, אבל ההעדפה של הלוח הקלנדרי, כפי שאמר סגן השר, על פני הלוח העברי מעוררת את השאלה, למה דווקא הלוח הזה ולא לדבוק בלוח העברי לצורך הגיוס והשחרור?

אריה אלדד: זה טעם להתנגד לחוק או לפחות לתקן אותו.

אריה אלדד: על כל פנים, השאלה היותר קשה העולה מזה היא לא אם מגייסים אדם או פוטרים אותו משירות על-פי הלוח העברי או הלוח הכללי אלא לשם מה מגייסים אותו על-פי הלוח הזה או על-פי לוח אחר.

אריה אלדד: האם מגייסים אותו למלחמה באויבי ישראל או למלחמה באחים?

אריה אלדד: האם פקודת המבצע שהוציא פיקוד המרכז, שמקדישה שתי אוגדות לצורך מאבק באכיפת חוקי התכנון והבנייה של יהודים ביהודה ושומרון, האם זה הייעוד הנכון לגיוס חיילים לצה"ל או להחלטה לפטור אותם משירות?

אריה אלדד: בדיון שהתקיים לפני ימים מספר אמר סגן שר הביטחון שזאת לא פקודת מבצע וזה לא מסמך והוא לא אושר בשום מקום.

אריה אלדד: אמר היום שר הביטחון: המסמך הוא מסמך, אף אחד לא זייף אותו.

אריה אלדד: ממש אמר כהאי לישנא.

אריה אלדד: כששאלתי, האם לפחות רוח המסמך משקפת את עמדתו של שר הביטחון, הוא באמת כעס עלי מאוד ואמר שהוא פגש פעם אנשי יחידת עילית בריטית, יחידת קומנדו, ה-SAS, שדומה ליחידת סיירת מטכ"ל, והם סיפרו לו איך הם נלחמו באזרחים בריטים במסגרת המאבק במחתרת האירית, ככל שאני זוכר.

אריה אלדד: ההשוואה היא מזעזעת.

אריה אלדד: ההשוואה של מאבק לאכיפת חוקי התכנון והבנייה למלחמה של יחידת עילית בריטית במחתרת רצחנית בצפון-אירלנד בלתי נסבלת.

אריה אלדד: לכן, מה שחשוב באמת הוא לא האם מסמך של פיקוד מרכז הוא הפקודה המחייבת היום אלא האם זוהי רוח הצבא שנושבת מלשכת שר הביטחון ומגיעה אל החיילים.

אריה אלדד: אז פחות חשוב לפי איזה לוח מגייסים אותם או משחררים אותם – אלא מה הם עושים בשירות הזה.

אריה אלדד: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18), התש"ע–2009, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: שמונה בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת החוק תועבר לוועדת החוץ והביטחון של הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, הנושא הבא והאחרון על סדר-היום הוא שאילתות לסגן שר הביטחון.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לנו שלוש שאילתות על סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: השאילתא הראשונה היא של חבר הכנסת אריה אלדד, מספרה 71, בנושא: חומת ההפרדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני יקרא את התשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ט' בתמוז התשס"ט (1 ביולי 2009): באזור שער-המזרח בירושלים נמשכות במלוא הקיטור עבודות ההקמה של חומת ההפרדה, כאשר מחוץ לגדר נותרים שטחים רבים בבעלות יהודית פרטית, שאין עליהם מבנים ואין סיבה להוציאם מחוץ לגדר.

רוחמה אברהם-בלילא: כך גם באזור עטרות.

רוחמה אברהם-בלילא: רצוני לשאול: 1.

רוחמה אברהם-בלילא: האם נכון הדבר?

רוחמה אברהם-בלילא: 2.

רוחמה אברהם-בלילא: אם כן – האם העבודות מתעלמות מההליך המשפטי המתקיים?

רוחמה אברהם-בלילא: 3.

רוחמה אברהם-בלילא: מה ייעשה כדי להורות על שינוי תוואי הגדר?

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: השאילתא עוסקת בתוואי גדר ההפרדה באזור שער-המזרח בירושלים.

מתן וילנאי: התוואי המדובר בשאילתא הינו תוואי הכפר קלנדיה, הסמוך לאזור התעשייה עטרות, שדה התעופה עטרות ומחנה הפליטים שועפאט.

מתן וילנאי: הקמת תוואי גדר הביטחון במרחב אושרה בבג"ץ ובוועדת הערר, והיא נבנתה מתוך צורך ביטחוני חיוני להגן על תושבי העיר ירושלים.

מתן וילנאי: העבודות הסתיימו, ובימים אלו צה"ל פועל להשלמת בניית המעבר.

מתן וילנאי: מפאת חשיבותו הרבה של תוואי גדר הביטחון ומורכבות הנושא, הדבר התנהל בערכאות המשפטיות, ופעלנו בהתאם להחלטת ערכאות אלה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם לחבר הכנסת אלדד שאלה נוספת?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אריה אלדד: תודה, גברתי.

אריה אלדד: הערה ושאלה.

אריה אלדד: במקצת גני-הילדים בארץ נהוג להביא עוגה ליום-הולדת.

אריה אלדד: אני מתפלא על סגן שר הביטחון שלא הביא חצי עוגה, כי היום מלאה חצי שנה לשאילתא.

אריה אלדד: אבל זה בעניין האיחור בתשובות.

אריה אלדד: לגופו של עניין, לא קיבלתי תשובה מדוע בתוואי הגדר מוותרים על שטחים בבעלות יהודית פרטית – לא בתחומי כפר, אלא שטח שלא עומד עליו שום בית, שאפשר לראות אותו יום-יום מהגבעה-הצרפתית, שטח שמרוחק מהבתים הערביים במחנה הפליטים, אבל בכל זאת הגדר הוציאה את השטחים הללו מתחום הגדר.

אריה אלדד: מדוע ויתרה המדינה על השטחים הללו והרחיקה את הגדר מהם?

מתן וילנאי: מכיוון שזה נקבע בבג"ץ.

מתן וילנאי: זה נדון בצורה יסודית, בג"ץ החליט ואנחנו פועלים בדיוק לפי הנחיותיו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: השאילתא הבאה, מספרה 304, של חבר הכנסת אריה אלדד, בנושא: כוח משטרה בראשות הגנרל דייטון.

רוחמה אברהם-בלילא: תשובה, אדוני השר.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): גנרל דייטון צוטט בתקשורת האמריקנית ואמר כי ישראל שותפה בהקמת כוח המשטרה בראשותו.

רוחמה אברהם-בלילא: רצוני לשאול: 1.

רוחמה אברהם-בלילא: האם ישראל מאשרת מי יכול להימנות עם חיילי הכוח?

רוחמה אברהם-בלילא: 2.

רוחמה אברהם-בלילא: האם ישראל שותפה בגיבוש תוכנית האימונים של הכוח?

רוחמה אברהם-בלילא: 3.

רוחמה אברהם-בלילא: האם ישראל שותפה בחימוש הכוח או מאשרת את כלי הנשק שיעמדו לרשותו?

רוחמה אברהם-בלילא: 4.

רוחמה אברהם-בלילא: האם ישראל מפקחת על פריסת הכוח?

רוחמה אברהם-בלילא: 5.

רוחמה אברהם-בלילא: מה הן הערבויות שהכוח לא יפנה נשק נגד ישראל?

מתן וילנאי: השאלה עוסקת בכוח משטרה שמוקם ברשות במימון אמריקני ובניהולו של גנרל אמריקני בשם דייטון.

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: ישראל אינה מאשרת מינוי חיילי כוח המשטרה בראשות דייטון, וכמו כן אינה שותפה בגיבוש תוכנית האימונים של הכוח.

מתן וילנאי: 3–4.

מתן וילנאי: ישראל דורשת לאשר את כל אמצעי הלחימה המועברים לרשות הפלסטינית ולפקח עליהם, וכן על פריסת הכוח, המתואמת אתנו.

מתן וילנאי: 5.

מתן וילנאי: אשר לשאלה מה הן הערבויות שהכוח לא יפנה נשק נגדנו – מדינת ישראל תעשה הכול כדי למנוע הפניית נשק נגדה, של כל גורם, ארגון או מדינה זרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: שאלה נוספת לחבר הכנסת.

אריה אלדד: תודה, אדוני סגן השר.

אריה אלדד: אמרת שישראל לא מאשרת מי יכול להשתתף בכוח.

אריה אלדד: אם כך, ייתכן בהחלט שחברים בארגוני טרור הופכים להיות שוטרים במשטרה הפלסטינית?

מתן וילנאי: הכול ייתכן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים לשאילתא השלישית, שאילתא 422, של חבר הכנסת אורי אורבך, בנושא:

רוחמה אברהם-בלילא: הקמת מערכות סולריות ביהודה ושומרון.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום א' בכסלו התש"ע (18 בנובמבר 2009): עשרות בקשות של אזרחים מיהודה ושומרון להתקין מערכות ייצור חשמל מאנרגיות מתחדשות נדחו על-ידי המינהל האזרחי.

רוחמה אברהם-בלילא: רצוני לשאול: 1.

רוחמה אברהם-בלילא: מה היא הסיבה לכך? 2.

רוחמה אברהם-בלילא: מה ייעשה לשינוי המצב?

מתן וילנאי: חבר הכנסת אורבך העלה נושא כבד ונכון, של הקמת מערכות סולריות באיו"ש.

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: בעת האחרונה החלו לעודד במדינת ישראל – רשויות החשמל – ייצור חשמל בשיטה מבוזרת ובהסתמך על משאבים מתחדשים כגון אנרגיית הרוח והשמש.

מתן וילנאי: בניגוד למצב הקיים בתחומי "הקו הירוק", אין היום באיו"ש הסדר בתחום הזה, אולם לאחר כמה פניות, כמו הפנייה של חבר הכנסת אורבך, המינהל האזרחי נכנס לבחינת הנושא, סיכם כמה נושאים, ואני מקווה שעד סוף שבוע זה הם יבואו לידי ביטוי.

מתן וילנאי: התקיימה פגישה של המינהל האזרחי עם הרשות לשירותים ציבוריים – חשמל, ובמהלכה נדונו אבני הבוחן הנדרשות להשלמת תיקוני החקיקה.

מתן וילנאי: לאחר השלמתם הם יובאו לחתימתו של ראש המינהל האזרחי.

מתן וילנאי: סוף שנת 2009 – סוף שבוע זה – נקבע כיעד לגמר תיקוני החקיקה והחלת הנושא ביהודה ושומרון.

מתן וילנאי: מכתב בנוסח זה נשלח מטעם ראש המינהל אל ראשי המועצות ביהודה ושומרון.

מתן וילנאי: לאחר השלמת תיקוני החקיקה אני מקווה כי לא ניתקל בעיכובים נוספים והפרויקט יוכל לצאת לדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: האם לחבר הכנסת שאלה נוספת?

אורי אורבך: האם, אדוני סגן השר, במסגרת גזירות תוכנית ההקפאה יש התייחסות לנושא הזה, או שזה מוחרג מהנושא הגדול הזה?

מתן וילנאי: הייתי ממש יותר ממופתע אם לא היית שואל את השאלה הזאת.

אורי אורבך: בכל זאת משלמים לנו על זה פה.

מתן וילנאי: השאלה נכונה.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בנושא.

מתן וילנאי: עוד לא נתקבלה החלטה.

מתן וילנאי: יש כמה תחנות סולריות שעומדות על הפרק, ואני מקווה שיינתן מענה ראוי לנושא הזה, אבל עדיין לא הוחלט.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני סגן השר.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה גם לך, חבר הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ב בטבת התש"ע, 29 בדצמבר 2009, בשעה 16:00.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבה זו נעולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה ולילה טוב.