ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 54, 2009-08-03 00:00

יצחק וקנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת היום, יום שני, י"ג באב התשס"ט, 3 באוגוסט 2009.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום כפי שהסתיים ביום רביעי שעבר: הצעת חוק התפלגות סיעה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: אני רואה שהשר עדיין לא הגיע.

יצחק וקנין: אני מקווה שהשר יגיע בדקות הקרובות.

יצחק וקנין: אם לא יגיע, אסגור את הישיבה.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורית זוארץ: אני אחכה לשר.

יצחק וקנין: אני מציע שתתחילי.

יצחק וקנין: כבר קראו לשר, אני מעריך שהוא יגיע בדקה הקרובה.

יצחק וקנין: לא אפעיל את השעון עד שיגיע השר.

אורית זוארץ: חשוב לי שהוא ישמע.

יצחק וקנין: לא אפעיל את השעון.

יצחק וקנין: את מדברת בזמן חופשי כרגע.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, לא יהיה ראוי לפתוח את ישיבת הכנסת השבוע כאילו לא קרה דבר.

אורית זוארץ: אסור לנו להתעלם מהאירוע הקשה שאירע במוצאי-שבת – אני מדברת על מועדון הנוער ההומו-לסבי שהותקף באלימות, בברוטליות ובתוקפנות קשה מאוד, רצחנית.

אורית זוארץ: כתוצאה מכך נרצחו שני צעירים, צעירה וצעיר, על לא עוול בכפם, רק משום שבחרו להיות במקום שמזוהה כמועדון הומו-לסבי ולבלות שם את הזמן הפנוי שלהם, כאשר לא ביקשו לפגוע באיש, אלא לחיות את חייהם בצורה הכי נורמלית שיכולה להיות.

אורית זוארץ: הנורמליות הזאת נפגעה.

אורית זוארץ: המקום הזה היה אמור להיות המקום הכי בטוח – זה מועדון של בני-נוער שעדיין נמצאים בגיבוש ועיצוב הזהות שלהם, והמקום הזה משמש תמיכה וחיזוק לבני-נוער בדרך הזאת.

אורית זוארץ: לצערי הרב, הנורמליות הזאת, השפיות הזאת, הופרה בצורה הכי בוטה, הכי קשה והכי פוגענית שיכולה להיות.

אורית זוארץ: לכן אני מבקשת לגנות באופן הכי חריף שיכול להיות.

אורית זוארץ: אני רוצה להאמין שיושבי הבית הזה שותפים לתחושה הזאת ושותפים לגינוי הזה.

אורית זוארץ: אני רוצה לשלוח מכאן את תנחומי למשפחות הצעירים שנרצחו על לא עוול בכפם, ומעל בימה זו לחזק אותן, כי זאת המחויבות שלנו כלפי מדינת ישראל ואזרחיה.

אורית זוארץ: החלמה מהירה, כמובן, לפצועים, שישובו לבתיהם ולמשפחותיהם בשלום ובמהרה.

אורית זוארץ: המחויבות שלנו כנבחרי ציבור היא גדולה מאוד.

אורית זוארץ: אנחנו חייבים להיות זהירים מאוד בדברים שאנחנו אומרים.

אורית זוארץ: בהתנהלות שלנו אנחנו משמשים מודל.

אורית זוארץ: לפעמים יש לי תחושה קשה מאוד שיש כאן נבחרים שלא כל כך ערים לדברים שהם אומרים ולא כל כך ערים להשפעה הכוללת הזאת על האזרחים במדינת ישראל.

אורית זוארץ: לפעמים קורים כאן אירועים מאוד קשים, שהם חלק מאיזו אווירה, אווירה כללית שמאפשרת פגיעה.

אורית זוארץ: המסר שצריך לצאת מהבית הזה הוא מסר של קבלה, של אחדות, של סבלנות, של סובלנות בחברה הישראלית.

אורית זוארץ: מדינת ישראל הוקמה על יסוד דמוקרטי, שוויוני, מקום שבו כל אדם יוכל לחיות ולממש את עצמו בצורה הכי מלאה, לממש את הפוטנציאל שלו, לבוא לידי ביטוי בכל תחומי החיים, בלי שמינו, דתו, מוצאו, צבע עורו, השקפת עולמו יהיו איזה בסיס לפגיעה, אלא להיפך, אני חושבת שהפלורליזם הזה והרבגוניות הזאת – זה היופי בחברה הישראלית.

אורית זוארץ: ואנחנו כנבחרי ציבור חייבים להיות מודל.

אורית זוארץ: אני חוזרת: הייתי רוצה להאמין שכל חברי הבית שותפים לתחושה זו.

יצחק וקנין: מאחר שהשר הגיע, אני מפעיל את השעון.

יצחק וקנין: סליחה שאני מפסיק אותך – אני מצטרף לכל מה שאמרת, אני חושב שרצח הוא רצח, ואת הרצח הנפשע הזה צריך לגנות מעל בימה זו.

יצחק וקנין: צריך לתפוס את הרוצחים ולהעניש אותם במלוא החומרה.

יצחק וקנין: מישהו צריך להבין שלקחת חיים של אדם זה הדבר הקשה ביותר.

יצחק וקנין: לצערנו, בשנים האחרונות אנחנו עדים לכך שהלחיצה על ההדק קלה מאוד, אנשים לוקחים את החוק לידיים ועושים ככל העולה על רוחם.

יצחק וקנין: אני מקווה, באמת, שהמשטרה תעשה את כל מה שהיא יכולה כדי להשיג את הרוצחים, לשים עליהם את ידה ולהעניש אותם במלוא החומרה.

יצחק וקנין: צריך לגנות את זה, לגנות ולגנות.

יצחק וקנין: אין ספק שצריך הרבה סבלנות וסובלנות בין האחד לשני, ואנחנו בבית הזה צריכים לשדר את זה כלפי העם כולו.

אורית זוארץ: אכן כן.

אורית זוארץ: אני רק רוצה לסיים במשפט ולחזור על כך שלנו, כנבחרי ציבור, כהנהגה של העם, יש אחריות מאוד גדולה למלים שיוצאות מפינו, למסרים שאנחנו מעבירים, והאווירה שנוצרה כאן, בישראל, לאחרונה, לצערי הרב, היא אווירה מאוד קשה, שנותנת לגיטימציה, במידה מסוימת, לפגוע בקבוצות באוכלוסייה, ואנחנו רואים את זה גם במקרה הזה.

אורית זוארץ: אנחנו עדיין לא יודעים מי פגע בצעירים הללו, אבל עדיין יש כאן איזו אווירה שמאפשרת את זה.

אורית זוארץ: במעבר חד לנושאים שלשמם התכנסנו כאן היום, חוק פילוג הליכוד וחוק מכירת החיסול של אדמות ארץ-ישראל.

אורית זוארץ: לשמחתי הרבה, אני חברה במפלגה ובסיעה שהפכה להיות שומר הסף של הדמוקרטיה הישראלית, ואנחנו נמצאים כאן מדי שבוע כדי לשמור ולשמר ולהיאבק על כך שמדינת ישראל תישאר דמוקרטית, גם אם ההתנהלות של הממשלה מובילה אותנו למקומות אחרים, כאשר בכלים הדמוקרטיים הם פוגעים פעם אחר פעם, גם בבית הזה ממש, מהיום הראשון שהממשלה הזאת הוקמה, וגם בדמוקרטיה הישראלית.

אורית זוארץ: מדינת ישראל הוקמה על יסודות סוציאל-דמוקרטיים.

אורית זוארץ: קדימה הוקמה על רקע של מיאוס גדול בהנהגה ובציבור בגלל ההתנהלות, מתוך תקווה להקים ולייצר כאן במדינת ישראל משהו אחר, מציאות אחרת.

אורית זוארץ: מגיע לנו לחיות במציאות אחרת.

אורית זוארץ: מגיע לנו לחיות באווירה אחרת.

אורית זוארץ: בשלוש השנים האחרונות, מדי כמה חודשים, בכל פעם מחדש, קם מישהו אחר לפרק את קדימה, לכלותה, אבל, כבוד השר – אני שמחה שהגעת – קרה פה משהו אחר והגיע הזמן שתפנימו: קדימה פועלת יחד באמונה, ויחד זה הלכידות – –

גלעד ארדן: זאת הססמה של המפד"ל, יחד.

אורית זוארץ: – – בתוך האמונה מסתתר אמון, אמון של החברים בדרך, אמון בעומדת בראשה של המפלגה ציפי לבני, אמון ביושבת-ראש הסיעה דליה איציק, אמון בקברניטי קדימה.

אורית זוארץ: החברים הבכירים והחברים החדשים פועלים בשיתוף פעולה, וזה הקול שיוצא מסיעת קדימה בכל שבוע, פעם אחר פעם.

אורית זוארץ: כל הניסיונות האומללים האלה לפרק את קדימה לא יצלחו.

אורית זוארץ: המסר שלנו הוא יחד, באמונה, ואנחנו פועלים כשקדימה חזקה ומחוזקת.

אורית זוארץ: נכון, לפעמים יש מחלוקות, לא כולם חושבים את אותם דברים, יש לנו דיונים, אבל המסר שיוצא בסופו של דבר לאחר הדיונים בסיעה הוא מסר אחיד, וכולנו הולכים יחד מלוכדים.

אורית זוארץ: במקרה הזה, החוק האומלל הזה שאתם מנסים לקדם במהירות הבזק, עלול להיות חרב פיפיות.

אורית זוארץ: אנחנו שומעים את חברי הליכוד, אגב, שבחרו שלא להיות נוכחים בחלק מהישיבות בנושא מינהל מקרקעי ישראל והם לא בהכרח מסכימים עם הדרך של מר נתניהו ושל ממשלתו, והם בחרו להתחמק בצורה כזאת או אחרת, אבל אתם אילצתם אותם, כפיתם עליהם את דעתכם, מה גם שזו לא דרכם ולא אמונתם והם לא מוכנים לקבל את מה שאתם עושים.

אורית זוארץ: אבל אנחנו ניתן להתנהלות הפנימית שלכם להימשך.

אורית זוארץ: בסופו של דבר, אנחנו נהיה חשופים למציאות שהחוק הזה ייהפך לחוק פילוג הליכוד – מה שלא רחוק ממה שאני שומעת.

אורית זוארץ: אמר לי אחד הפעילים, מהאנשים המרכזיים שנמצאים בקרבתם של סגני שרים ושרים: אתם תמשיכו להתנהל בדרך שלכם וזה בסדר גמור מה שאתם עושים, אבל אנחנו נעשה שם את הבלגן מבפנים.

אורית זוארץ: אנחנו לא נאפשר לנתניהו לפעול כפי שהוא פועל.

אורית זוארץ: ואני שואלת, מר נתניהו, הרצחת וגם ירשת?

אורית זוארץ: לא די לך בממשלה מנופחת?

אורית זוארץ: לא די לך בסוללה של סגני שרים מבוישים ושרים מבוישים, שבכלל לא מבינים מה התכלית שלשמה הם מונו, מעבר להדבקת האנשים לכיסאות בכוח ואיום עליהם, שחלילה לא יעזו להצביע על-פי תפיסת עולמם ואמונתם?

אורית זוארץ: לא די לך במשרות חלולות, במשרות אמון, במאות עובדים נוספים שהם עצמם מסתובבים חסרי מעש על חשבון משלם המסים?

אורית זוארץ: השבוע גם התבשרנו שלמר נתניהו יש שמונה נהגים, ולא חמישה כפי שהיה לראשי ממשלה קודמים, כדי להסיעו ממקום למקום.

אורית זוארץ: אני לא מבינה למה חמישה נהגים זה לא מספיק.

אופיר פינס-פז: שניים מספיק, שלושה.

אורית זוארץ: תראה, חמישה – הם עובדים במשמרות, הוא נוסע ביום, הוא נוסע בלילה, צריך להסיע את רעייתו, את בניו, את החברים של בניו מירושלים לקיסריה.

אורית זוארץ: אני לא זוכרת שאי-פעם, כשהיינו צריכים הסעה לילדי, הסענו אותם על חשבון משלם המסים, או את חברי ילדי.

אורית זוארץ: ויש דרך לפתור את זה.

אורית זוארץ: אני חושבת שאם הילדים רוצים להיפגש עם חברים, אז אפשר להסיע אותם.

אורית זוארץ: אני לא חושבת שמשלם המסים צריך לממן את כל הסוללה הזאת.

אורית זוארץ: אבל עדיין לא די, אין גבולות, אין שובע, אין קו תחתון ששם מר נתניהו עוצר ואומר: אולי אחשוב פעמיים.

אורית זוארץ: אתה יודע, נאה דורש נאה מקיים.

אורית זוארץ: קיצצו כאן ופגעו בקבוצות גדולות מאוד באוכלוסייה.

אורית זוארץ: אתמול חזרתי מקריית-שמונה – אשמח, כבוד השר, אם תהיה אתי ולא עם הפלאפון.

אורית זוארץ: ישבתי שם עם נציגי ועד הורים מוסדי.

אורית זוארץ: הם העלו בפני הרבה מאוד טענות: שפגעו להם במערך ההיסעים – אנחנו כולם יודעים מה המבנה הטופוגרפי של קריית-שמונה; פגעו להם בהוצאות ובסבסוד מעונות – אנחנו יודעים מה המחיר שנשלם, אמהות לא תצאנה לעבוד, כי גם ככה השכר בקריית-שמונה ובאזורי הפריפריה נמוך מאוד.

אורית זוארץ: אבל אין שובע ואין די ואין גבול, ומר נתניהו ממשיך לשעוט והוא לא רואה לא מימינו ולא משמאלו ולא את אזרחי מדינת ישראל, וגם לא את השרים שיושבים לצדו ולא מסכימים אתו, והוא מאלץ אותם, והוא כופה את עצמו עליהם והוא מכריח אותם לבוא הנה ולהצביע, כשהעיניים שלהם מופנות כלפי מטה, כי הם מבוישים, כי הם לא יודעים מה הם עושים שם והם לא מאמינים בדרך הזאת.

אורית זוארץ: לצערי הרב, הקול שלהם לא נשמע והם נאלמים דום ומשתתקים, ואת הכלימה הזאת אזרחי מדינת ישראל צריכים לראות.

אורית זוארץ: עכשיו, אחרי שחגגנו על הקופה הציבורית – הממשלה הזאת חוגגת על הקופה הציבורית – היא רוצה גם לפרק את קדימה.

אורית זוארץ: צר לי, כבוד השר, זה לא יקרה, והחוק הזה יהפוך להיות חוק פילוג הליכוד.

אורית זוארץ: מעבר לקדימה, מר נתניהו לוטש עיניים גם לאדמות מדינת ישראל.

אורית זוארץ: כי אם אנחנו מחלקים את המדינה ומפריטים אותה לדעת ומוכרים אותה ופוגעים בחלשים, ומחזקים את החברים המאוד-מאוד קרובים ואת האוכלוסיות החזקות, בשורה התחתונה, מה שאנחנו רואים, שנתניהו טוב לעשירים.

אורית זוארץ: זה הדבר היחידי שהוא מקדם ומוביל.

אורית זוארץ: השלב הבא יהיה לחלק גם את מדינת ישראל לכל אותם בעלי ממון שיוכלו לרכוש את האדמות האלה, ואל תנופפו לנו מול העיניים במרפסת האומללה.

אורית זוארץ: זה נכון שצריך לעשות שינויים במערך הארגוני-ביורוקרטי, אבל, כבוד השר, אני יודעת שאתה אדם יעיל וממוקד מאוד, וכשאתה חושב לייעל מערכת ומנגנון, אז לא מייעלים בפעולות – מייעלים במנגנון, חותכים בכל אותם עודפים שנמצאים במנגנון ועושים רה-ארגון ועושים חשיבה מחודשת, גם בתקציב וגם בפעולות, וזה רציני.

אורית זוארץ: אבל ללכת לחלק את מדינת ישראל ואת אדמותיה?

אורית זוארץ: הרי על זה נאבקנו כל כך הרבה שנים, הגענו הנה סוף-סוף, הקמנו מדינה לתפארת.

אורית זוארץ: אבל פה אין שובע, עוד ועוד ועוד.

אורית זוארץ: לאן זה יוביל אותנו?

אורית זוארץ: יש כאן תמרור אזהרה, והחוק הזה, אני שוב אומרת, עלול להיות חרב פיפיות, אובדן הדרך, אובדן האידיאולוגיה, כיסאולוגיה, שסעים, קרעים בתוך הליכוד, חוסר אמון בין החברים.

אורית זוארץ: מעבר לזה, התקציב – כמה זה עולה לנו?

אורית זוארץ: מה המחיר שאנחנו נצטרך לשלם כאזרחי מדינת ישראל כדי לאחות את כל אותם קרעים פנימיים בתוך הליכוד?

אורית זוארץ: פה קצת לזה ופה קצת לזה.

אורית זוארץ: והחוק הזה, מעבר לעובדה שהוא מאפשר לקבוצות בתוך סיעה להתפלג, גם אתנן טמון בחובו, כי הוא לוקח את התקציב של המפלגה וחותך אותו ומאפשר לאותם מתפלגים לקחת את הכסף אתם.

אורית זוארץ: אז מעבר לפילוג יהיה גם אתנן.

אורית זוארץ: זה יהיה משהו שכדאי לעשות אותו.

אורית זוארץ: זה משהו שראש הממשלה כרך.

אורית זוארץ: במקום לשנות את שיטת הממשל, הוא מקבע את ההתנהלות הקלוקלת הזאת.

אורית זוארץ: כבוד השר שהצטרף אלינו, הפירוק יהיה מבפנים.

אורית זוארץ: זה יהיה חוק פילוג, הפירוק של הליכוד.

אורית זוארץ: זאת תהיה נסיעת המבחן שלכם, בסופו של דבר.

אורית זוארץ: אני מאחלת לכם נסיעה טובה, רק תשתדלו, במורד הזה שמידרדרים בו, לפגוע בכמה שפחות אנשים, מה שאתם לא רואים כרגע.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורית זוארץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: יש ציפייה.

יצחק וקנין: יש ציפייה, בוודאי.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, גם אני, כמו חברתי חברת הכנסת זוארץ, רוצה לפתוח בדברי זעזוע וגינוי של הרצח המזעזע שאירע במוצאי-שבת במועדון ההומו-לסבי בתל-אביב.

אופיר פינס-פז: הרצח הזה פגע לא רק בקהילה הגאה בישראל; הוא פגע בכל אזרח ישראלי באשר הוא.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לשלוח תנחומים כנים למשפחות השכולות ואיחולי החלמה מהירה ושלמה לפצועים.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שמשטרת ישראל תתפוס במהרה את הרוצח הנתעב הזה.

אופיר פינס-פז: זה מדיר שינה מעיני שהאיש הזה מסתובב חופשי לאחר ביצוע מרחץ דמים כזה.

אופיר פינס-פז: אני לא מצליח להבין כיצד הוא הצליח להתחמק ולא להיתפס.

אופיר פינס-פז: אני קורא למשטרה להפעיל את כל הכלים שבידה כדי לתפוס אותו מהר ככל האפשר.

אופיר פינס-פז: כרגע עדיין לא ברור מי הרוצח, לא ברור מה מניעיו, אבל אני חושב שגם אם לא מדובר ברצח שנאה וגם אם כן, אני חושב שכדאי לבית הזה להפנים לפחות לקח אחד מיידי, גם לפני שאנחנו יודעים מי רצח, להתלהם פחות ולהיות פחות פופוליסטיים, ולנסות לעשות פחות נקודות פוליטיות על חשבונם של אחרים, במיוחד סקטורים חלשים שהם מטרה נוחה לפגיעה למטרות כאלה ואחרות.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שהמסר הזה יופנם ויחלחל פנימה, כי ההסתה כבר עלתה לנו בחיים רבים.

אופיר פינס-פז: ראש ממשלה נרצח כאן בישראל בעקבות הסתה מוחצת כנגדו, פוליטית ודתית.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע, כפי שאמרתי, מי האחראי ומי הרוצח במוצאי-שבת, אבל יש תחושה לא נוחה, תחושה קשה עם העובדה שהקהילה הזאת היא מושא להסתה כל ימות השנה.

אופיר פינס-פז: על חוק מופז הנקלה כבר דיברתי בפעם הקודמת במהלך הדיון המרתוני הזה.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור, חוץ מאשר לומר שהדבר הכי חמור בעיני – קראתי, אגב, איזה מאמר היום בעיתון: מה רוצים מחוק מופז?

אופיר פינס-פז: הוא חוק טוב, בסך הכול מורידים משליש לרבע.

אופיר פינס-פז: לא מורידים משליש לרבע, זה שקר וכזב.

אופיר פינס-פז: לא מורידים משליש לרבע; מורידים משליש לשבע, כי לא רוצים לשנות את כללי המשחק לגבי התפלגות – רוצים לפגוע במפלגת האופוזיציה הראשית ולגרום לפילוג שלה.

אופיר פינס-פז: אז שאף אחד לא ייתמם ולא יגלגל עיניים לשמים.

אופיר פינס-פז: אני מצפה שגם בתקשורת הדיון יהיה על בסיס אמיתי ולא סיפורי מעשיות לציבור.

אופיר פינס-פז: לצערי, הדבר העיקרי שמוחמץ כאן זה הצורך שלנו, חברי הכנסת, לעשות את ההפרדה שקיימת בכל העולם בין התפלגות לטובת קבלת טובות הנאה לבין התפלגות שהיא על רקע אידיאולוגי, שלא על מנת לקבל שכר או כורסת שר אלא כתוצאה ממחלוקת עמוקה על תפיסות עולם, על השקפות ועל עמדות.

אופיר פינס-פז: על הדבר הזה לא מענישים בשום פרלמנט בעולם.

אופיר פינס-פז: בשום פרלמנט בעולם.

אופיר פינס-פז: לא צריך בשביל זה לא שליש ולא רבע.

אופיר פינס-פז: כל אדם, כל חבר פרלמנט בכל מקום בעולם, על רקע פרישה אידיאולוגית שאין בצדה קבלת תפקיד שר או כניסה לקואליציה או כל דבר מהסוג הזה – לא נהנה, הוא יכול לעשות את זה בכל רגע.

אופיר פינס-פז: לאחר מכן הציבור ישפוט – אם הוא ייבחר לכנסת או לא ייבחר לכנסת.

אופיר פינס-פז: את הדבר הזה אנחנו לא עושים בחוק הזה.

אופיר פינס-פז: יש הסתייגות שלנו בעניין הזה, ואני הייתי מאוד מקווה ורוצה שגם חברי קואליציה שתומכים בחוק הגרוע הזה, ששובר את כללי המשחק בצורה מסוכנת ומקוממת – לפחות יתמכו בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: כי כבילת הידיים בנושאים האלה כובלת את כולם ופוגעת, לפי דעתי, בחופש הביטוי, במצפון וביכולת לייצג באופן אמין ואמיתי את ציבור השולחים והמצביעים של כל אחד מאתנו.

אופיר פינס-פז: אל תשכחו שאנחנו מתמודדים ברשימות ולא מתמודדים בהצבעה אזורית אישית, ולכן אין פה שום איזון אמיתי בין היכולת לייצג באופן מצפוני וערכי את ציבור השולחים לבין הצורך להיות חלק ממפלגה.

אופיר פינס-פז: אני חבר במפלגת העבודה יותר מ-30 שנה, ובעצם זה הבית הפוליטי שלי, אבל הבית הזה, ברגע שהוא חוטא לאמת – והוא חוטא לאמת פעמיים גם היום, פעם אחת בחוק מופז שחברי מתכוונים להצביע בעדו בלי שום היסוס, אף שהם מודעים היטב לשינוי כללי המשחק ולצורה שבה הדברים נעשים, ופעם אחת בחוק הקרקעות, שמבטא שוני עצום מהתפיסה הערכית-האידיאולוגית הבסיסית של תנועת העבודה.

אופיר פינס-פז: מדובר באם כל ההפרטות, בהפרטת קרקע אדירה שמנוגדת לתפיסת העולם של תנועת העבודה, של מפלגת העבודה, למצע מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: המשא-ומתן הקואליציוני על הסעיף הזה ארך, לפי דעתי, 30 שניות – אני לא בטוח, אבל זה מה שהבנתי – אבל אין ספק שבוועידת המפלגה הוא הוצג בשורה אחת, במשפט בן שבע מלים.

אופיר פינס-פז: זהו, בזה התמצה העניין.

אופיר פינס-פז: לאחר מכן אנשים שואלים למה מפלגת העבודה הגיעה לאן שהיא הגיעה.

אופיר פינס-פז: היא הגיעה לאן שהיא הגיעה משום שכדי להצטרף לממשלה היא ויתרה על רוב עקרונותיה – לא כל עקרונותיה, רוב עקרונותיה – ובעיקר ויתרה על תפקידה ההיסטורי לשמש מפלגת שלטון אלטרנטיבית לליכוד ולימין הישראלי.

אופיר פינס-פז: היא גרמה למאות אלפים, אם לא למיליונים, לאבד אמון ולאבד תקווה בדרכה של מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: זה פשע פוליטי, זה חטא שאין לו כפרה.

אופיר פינס-פז: והיום, מה מנסים לעשות?

אופיר פינס-פז: מנסים לייצר איזו פשרה שתאפשר לשרי העבודה ולסגני השרים לרדת מהעץ.

אופיר פינס-פז: מנסים לייצר איזה סולם שיאפשר לשרי העבודה ולסגני שרי העבודה לא לקפוץ מהעץ אלא לרדת מהעץ.

אופיר פינס-פז: מהי הפשרה?

אופיר פינס-פז: הפשרה היא כמובן לא על המהות; לא על הדבר הערכי-האידיאולוגי, בין הפרטת הקרקעות לבין חכירה לדורות – ויש כאן הצעה כזאת.

אופיר פינס-פז: על זה לא מנהלים הידיינות ואין משא-ומתן.

אופיר פינס-פז: על מה מדברים בשעות האלה כשאני מדבר אתכם כאן?

אופיר פינס-פז: על צמצום ההיקף: מ-800,000 דונם להפריט רק 500,000 דונם.

אופיר פינס-פז: נכון, 300,000 דונם זה הבדל גדול, אבל כשאתה בודק את האמת כפי שהיא, אתה מבין שאין בזה כדי לשנות דבר וחצי דבר בעניין עצמו.

אופיר פינס-פז: בהתחלה חשבנו שהקרקע התפוסה על-ידי מבנים היא 400,000 דונם, ואז היה מקום להתפשר.

אופיר פינס-פז: לכן יש הסתייגות כזאת שלי ושל חברי כנסת נוספים: להפחית מ-800,000 ל-400,000, כי חשבנו – זה מה שנמסר לנו – שהשטח הבנוי הוא 400,000 דונם, ואז באמת אין שום שינוי בשטח הבנוי, וכל ההיבטים הנדל"ניים והסביבתיים בעצם לא רלוונטיים.

אופיר פינס-פז: אבל אז הסתבר שהשטח הבנוי הוא רק 260,000 דונם, ו-800,000 דונם זה לא פי-שניים מהשטח הבנוי אלא פי-שלושה מהשטח הבנוי.

אופיר פינס-פז: לכן הירידה מ-800,000 דונם ל-500,000 דונם – זה עדיין פי-שניים מהשטח הבנוי.

אופיר פינס-פז: זו לא פשרה, ואם זו פשרה, זו פשרה רקובה, זו פשרה שאי-אפשר להסכים לה.

אופיר פינס-פז: זה לא סולם, משום שאין בו שום דבר אמיתי.

אופיר פינס-פז: לכן אי-אפשר להסכים לדבר הזה.

אופיר פינס-פז: אם נתניהו מוכן להתפשר, שיתפשר על העניין המרכזי: במקום הפרטת הקרקעות – חכירה לדורות; שהקרקע תישאר קרקע שלא מופרטת ולא מועברת בצורה שאין עליה שליטה, עם כל המשמעויות הנדל"ניות, עם כל המשמעויות הסביבתיות ועם כל המשמעויות החברתיות של המהלך הזה.

אופיר פינס-פז: את מינהל מקרקעי ישראל צריך לתקן, את הביורוקרטיה הישראלית צריך לשפר, צריך להתמודד אתה ולא להפריט אותה.

אופיר פינס-פז: מחר אפשר להפריט גם את משרד החינוך – גם שם יש ביורוקרטיה גדולה, את הביטוח הלאומי – יש שם ביורוקרטיה אדירה, את הרווחה, את הבריאות, בוא נפריט הכול.

אופיר פינס-פז: השוק הפרטי אולי יעשה את הדברים.

אופיר פינס-פז: הנה, ניסו להפריט עכשיו בית-סוהר.

אופיר פינס-פז: חברים, מדינה, ממשלה, לא יכולה להתפרק מהתפקידים הציבוריים שלה.

אופיר פינס-פז: בשביל זה יש רשות מבצעת, בשביל זה יש ממשלה, לא כדי להפריט את הכול.

אופיר פינס-פז: תפריטו את מה שהממשלה באמת לא צריכה לעסוק בו, אבל את ההון הכי יקר שיש לנו אי-אפשר להפריט בצורה כל כך גורפת, כל כך טוטלית.

אופיר פינס-פז: אפשר, אבל זה דבר שבעינינו הוא הרה אסון, מסוכן, מאוד מאוד מאוד בעייתי במדינת ישראל, על כל המורכבויות שלה.

אופיר פינס-פז: יש לזה השלכות קשות גם על מיעוטים, יש לזה השלכות לא פשוטות על יחסי המינהל עם קרן קיימת, יש לזה השלכות כלכליות.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יצחק וקנין: אם אפשר – לסיים.

אופיר פינס-פז: אני מסיים בשמחה, ואני רוצה לומר כך: אני מאוד מקווה שהכנסת היום – אני אומר את זה בעיקר לחברי מפלגתי, כי אני מבין שלא כולם פה מסיעת קדימה.

אופיר פינס-פז: אני מבין שיש חברים שיהיו בחו"ל, למרבה הצער.

אחמד טיבי: כמה בדיוק?

אופיר פינס-פז: אני לא יודע, שסיעת קדימה תגיד.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם הם מקוזזים או לא.

אחמד טיבי: שישה.

אחמד טיבי: שישה מסיעת קדימה.

אופיר פינס-פז: אינני יודע, אני לא מכיר את העובדות.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה תלוי מאוד בחברי סיעתי היושבת בממשלה.

אופיר פינס-פז: בפעם הקודמת הם לא באו להצבעה מסיבות טובות – מכיוון שהם מתנגדים לרפורמה המוצעת.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהם ידבקו בהתנגדות שלהם, לא ייתנו ידם לפשרה שהיא לא פשרה, וייאבקו עד הסוף.

אופיר פינס-פז: גם במסגרת הממשלה הזאת הם צריכים להיאבק על עמדותיה של מפלגת העבודה, ואם הם יתמידו, אנחנו נצליח.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אנחנו ממשיכים בדיון שנפסק, דיון שבו הקואליציה נבוכה מאוד בשבוע שעבר.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס למה שאמר חבר הכנסת פינס – צר לי שמסיעת קדימה שישה אנשים בחוץ-לארץ, והם לא מקוזזים.

אחמד טיבי: מקוזזים, לא מקוזזים, מה זה חשוב?

אחמד טיבי: חבל, היינו יכולים להמשיך את המבוכה של ממשלתו של השר ארדן, להציל את החוק ולהפיל אותו.

אחמד טיבי: האמת היא שמאתמול פונים אלי עיתונאים כדי להגיב על המלצת המשטרה בעניינו של שר החוץ של מדינת ישראל, אביגדור איווט ליברמן.

אחמד טיבי: האמת היא שלא הגבתי.

יצחק וקנין: דבר מוזר, לא?

אחמד טיבי: מצד אחד מוזר, מצד שני תיכף תשמע אותי.

גלעד ארדן: הוא יגיב במקום הנכון ובזמן הנכון.

אחמד טיבי: את זה אני אף פעם לא אומר, כי זה סימן של חולשה, חבר הכנסת ארדן.

אחמד טיבי: אלה שלא יכולים להגיב אומרים: נגיב בזמן ובמקום הנכון.

אחמד טיבי: אבל עכשיו אני אגיב.

יצחק וקנין: דרך אגב, גם מי שאמר את זה היה שר חוץ בעבר.

גלעד ארדן: לגביך היה צריך לומר שאתה תגיב במקום הלא-נכון ובזמן הלא-נכון.

אחמד טיבי: הכנסת היא המקום הנכון, בניגוד למה שהממשלה שלך חושבת, ממשלתו של השר ארדן, והזמן הזה הוא הזמן הנכון.

אחמד טיבי: אני אגיד לך למה: רבותי, האיש הזה, שמואשם בשוחד ובשחיתות, התעלק על המשכורת שלי בתשדירי הבחירות – תשדירים שלמים על המשכורות שלי ושל עמיתי: היתה שם תמונה שלי, עם מוזיקה רועשת, וטראח – 35,000 שקל.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: אני מודה שאני מקבל מהכנסת 35,000 שקל משכורת ברוטו.

אחמד טיבי: זה הופך להיות כמעט 15,000 שקל נטו.

אחמד טיבי: אני לא מאוד מוכשר, והכשרון שלי מוביל אותי ל-36,000 שקל ברוטו.

אחמד טיבי: אני לא ממש מוכשר כמו הבת שלו ושליחיו שמקבלים מיליונים בחודש.

אחמד טיבי: צריך כשרון מיוחד.

אחמד טיבי: האם זה סופם הידוע-מראש של פאשיסטים?

אחמד טיבי: אני הייתי מעדיף, חבר הכנסת סוייד, שפאשיסט כזה יואשם וילך להישפט על ההסתה שלו לגזענות.

אחמד טיבי: זה עדיף – זה סימן לחברה בריאה.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שהיריבים שלי ייפלו באמצעות תיקים כאלה.

אחמד טיבי: אני אוהב לנצח יריבים בדרכים רעיוניות, בזה שאני צודק יותר, משכנע יותר, בבחירות, כאן, מעל דוכן הכנסת, שהוא המקום הנכון, השר ארדן.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: אחרי שהמשטרה קבעה שהאיש – קבעה – לא בית-המשפט; המשטרה.

יצחק וקנין: ידידי חבר הכנסת אחמד טיבי, כרגע הוא בחזקת – אפילו עדיין לא הוגש נגדו כתב אישום.

אחמד טיבי: המשטרה קבעה שיש מקום להגיש – – –

גלעד ארדן: המשטרה יכולה להמליץ.

גלעד ארדן: אתה תמיד מסת

גלעד ארדן: מך עד כדי כך על המלצות המשטרה?

אחמד טיבי: לא, לא תמיד.

אחמד טיבי: לפעמים היא צודקת, לפעמים לא.

גלעד ארדן: אה, הבנתי.

אחמד טיבי: מה שרואים מפה לא רואים משם.

אחמד טיבי: זה לא מוכר לך?

גלעד ארדן: לא.

יצחק וקנין: זה עדיין בגדר המלצה.

אחמד טיבי: אני מדבר על המלצה.

יצחק וקנין: אנחנו צריכים להיות זהירים בלשוננו.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה – מישהו שהיועץ המשפטי לממשלה אמר עליו, השר ארדן – – –

גלעד ארדן: באסלאם אין מצווה כזאת.

גלעד ארדן: "הודנה" זה רק לצורכי תוכנית שלבים.

אחמד טיבי: אני אתעלם מההערה הלא-מכובדת והלא-יאה שלך.

אחמד טיבי: תמיד תביא בחשבון שאתה הפכת להיות שר, ומלה שלך יותר פוגענית מכפי שהיא היתה לפני כמה חודשים.

אחמד טיבי: אני שואל, אדוני היושב-ראש:

אחמד טיבי: מישהו שהיועץ המשפטי של הממשלה שאתה חבר בה אמר שאסור היה למנות אותו לחבר בממשלה, וכעת המשטרה מאשימה אותו בשוחד ובהפרת אמונים, האם לא צריך לבדוק את ההחלטות שלו?

אחמד טיבי: למשל, מינוי שר המשפטים של מדינת ישראל נעשה על-ידי אדם שמואשם בשחיתות.

אחמד טיבי: מי מינה את יעקב נאמן לשר המשפטים?

אחמד טיבי: ליברמן.

אחמד טיבי: חכה, חכה, מי מינה את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט?

אחמד טיבי: ליברמן.

אחמד טיבי: מי מינה את חבר הוועדה למינוי שופטים?

אחמד טיבי: ליברמן.

יצחק וקנין: מה רצית?

יצחק וקנין: זה מהסיעה שלו.

אחמד טיבי: לא צריך לבדוק מחדש את ההחלטות האלה?

אחמד טיבי: אלה החלטות סבירות?

גלעד ארדן: הכנסת בחרה את דודו רותם.

אחמד טיבי: לא הסכם קואליציוני הביא את יעקב נאמן?

אחמד טיבי: הכנסת בחרה את יעקב נאמן?

גלעד ארדן: את דודו רותם.

אחמד טיבי: אה, את דודו רותם.

אחמד טיבי: מתוך שכנוע עמוק.

גלעד ארדן: הכנסת הצביעה בעד.

אחמד טיבי: כן, כן.

אחמד טיבי: אם מחר ליברמן יגיד לכם: אני רוצה להחליף את דודו רותם בפניה קירשנבאום, כולכם תצביעו, כי זה הסכם קואליציוני.

אחמד טיבי: כך גם נראית הממשלה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, במלה אחת, זה מביך.

אחמד טיבי: בשתי מלים – זה מביך מאוד.

אחמד טיבי: מאוד מביך.

אריה ביבי: בשלוש מלים: זה מבייש.

אחמד טיבי: אני שב ואומר שבדרך כלל אדם הוא אשם עד שתוכח אשמתו בבית-משפט.

יצחק וקנין: אדם הוא לא אשם.

אחמד טיבי: אדם הוא לא אשם עד שתוכח אשמתו – או לא – בבית-משפט.

אחמד טיבי: או לא.

אחמד טיבי: יש אמירה של היועץ המשפטי לגביו.

יצחק וקנין: אני הייתי אומר אפילו יותר מזה: יש איזה עניין של שמחה לאיד אצלנו בפוליטיקה, לצערנו.

יצחק וקנין: אני הייתי אומר שאני מקווה מאוד שהוא לא יימצא אשם.

אחמד טיבי: אני רוצה לתקן אותך.

אחמד טיבי: שים לב, אדוני, שכל זמן שהיתה חקירה לא התבטאנו בנושא הזה, לא אני ולא אף אחד מעמיתי.

אחמד טיבי: אבל מרגע שהמשטרה החליטה והמליצה, אני מצפה, למשל, מהשר אהוד ברק, שר הביטחון, שפעם עשה מסיבת עיתונאים כדי להפיל ראש ממשלה על סכומים קטנים יותר – אומנם על האשמות בשחיתות, אבל על כמה אלפי שקלים.

אחמד טיבי: פה מדובר ב-10 מיליוני שקלים.

אחמד טיבי: דחילק, תגיד, מה, יש דפלציה של שחיתות?

גלעד ארדן: אבל איך אתה מצפה?

גלעד ארדן: הרי ברק עצמו היתה נגדו פעם חקירת משטרה, ובסוף הפרקליטות, עדנה ארבל, סגרה לו אותה.

גלעד ארדן: אז הוא יודע שלא תמיד המלצות המשטרה הן – – –

אחמד טיבי: וכשהוא עשה מסיבת עיתונאים כדי להפיל את אולמרט, נגד אולמרט לא היה כתב-אישום, עדיין היה חשד, המשטרה אז פתחה בחקירה.

אחמד טיבי: אפילו המלצה של המשטרה להעמיד אותו לדין לא היתה, ובכל זאת הוא מיהר לעשות מסיבת עיתונאים, ואתה מחאת לו כפיים, אז.

אחמד טיבי: איפה שר הביטחון?

אחמד טיבי: איפה שרי מפלגת העבודה?

אחמד טיבי: מה, שחיתות של ליברמן, כן, מותר ב-10 מיליוני שקל, ב-20,000 של כרטיסי – מה, "ראשון-לציון טורס" אסור?

אחמד טיבי: יש שחיתות שמותרת ושחיתות שאסורה?

אחמד טיבי: זה חמור, וזה חמור מאוד.

שלמה מולה: אתה צריך להיות גם מושחת וגם גזען כדי שלא יאשימו אותך.

אחמד טיבי: אמרתי לפני שנכנסת, חבר הכנסת מולה, אני בדרך כלל מעדיף שהיריבים שלי – לא מתוך שנאה להם; מתוך שכנוע פנימי עמוק אני אומר – ייפלו בגלל הדעות הגזעניות שלהם בוויכוח אידיאולוגי רעיוני, שאני מצליח לשכנע בו את הציבור.

אחמד טיבי: לא תמיד אני מצליח, כי האווירה היא אווירה שמתאימה לדעות שמציג כאן השר ארדן, לשעבר חבר הכנסת ארדן.

אחמד טיבי: השר ארדן.

אריה ביבי: חבר הכנסת טיבי, הוא הרי מינה את השר שמופקד על המשטרה, והוא מאשים את המשטרה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי, זה על חשבונך, הדו-שיח הזה.

אריה ביבי: לא, זה לא דו-שיח.

אחמד טיבי: אתה יודע כמה דברים נעשו על-חשבוני ב-60 השנים האחרונות, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: אני יודע.

אחמד טיבי: אז אני רגיל.

יצחק וקנין: בשביל זה אתה בכנסת.

אריה ביבי: – – – הוא מאשים את המשטרה שהוא מינה את השר – – –

שלמה מולה: – – –

אחמד טיבי: אבל זו נקודה חשובה מאוד, צריך לתת עליה את הדעת.

אחמד טיבי: מה שאומר רב-גונדר לשעבר בשירות בתי-הסוהר, מפקד – – –

אריה ביבי: ניצב.

אחמד טיבי: ניצב.

אחמד טיבי: הוא אומר שליברמן עוד מעט יעשה מסיבת עיתונאים ויתקיף באופן בוטה את המשטרה, שהוא מינה את השר שלה ואפילו היה אתו בטקס חילופי שרים.

אחמד טיבי: אגב, תגיד, השר ארדן, למה הוא היה בטקס אז?

אחמד טיבי: אתה יודע?

יצחק וקנין: ידידי.

אחמד טיבי: אף אחד לא יודע.

יצחק וקנין: זמנך תם.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שבנושא שאנחנו מתדיינים עליו היום צריך לעשות גיוס כללי, גיוס כללי – אני שואף לסיום, זה משפט הסיום.

אריה ביבי: גם את המילואים.

אחמד טיבי: כן, אבל המילואים שלכם – שישה נמצאים בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: לא היית צריך לדבר, חבר הכנסת ביבי.

יצחק וקנין: דרך אגב, חסר עוד אחד, וזה יהיה בדיוק שליש של קדימה, או 25%.

אחמד טיבי: שליש, כן.

אחמד טיבי: אבל – ומשפט שאתה בהחלט תסכים אתי – אני שב ומעלה את נושא הוועדה המשותפת לכלכלה ולקליטה לדיון בערוץ-9.

אחמד טיבי: מדובר – ידעתי שאתה אוהב; השר ארדן לא מכיר – – –

גלעד ארדן: מכיר.

אחמד טיבי: מדובר בוועדה שלראשונה בתולדות הכנסת – לראשונה, חבר הכנסת אריה ביבי – –

יצחק וקנין: זה חידוש.

יצחק וקנין: חידוש.

אחמד טיבי: חידוש.

אחמד טיבי: – – חברים בה – הנה, אני אגיד לכם מי השבעה, אני מקווה שאני לא – – –

יצחק וקנין: אי-אפשר להתבלבל, אתה לא יכול להתבלבל.

גלעד ארדן: תשעה, לא שבעה.

אחמד טיבי: חכה.

אחמד טיבי: אמנון כהן.

מרינה סולודקין: גם אני.

אחמד טיבי: מרינה סולודקין, רוברט אילטוב, זאב אלקין.

אחמד טיבי: נשארו עוד שניים.

גלעד ארדן: אני חושב שזה תשעה.

מרינה סולודקין: ועדה משותפת – – –

אחמד טיבי: ועדה משותפת לכלכלה ולקליטה לפטור את ערוץ-9 מדמי מעבר.

אחמד טיבי: הם רצו להעביר את זה לוועדת חוקה.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: – זו הצעה של אילטוב, אגב, הצעת חוק – כי זו ועדת הבית שלהם, ועדת הבית של ישראל ביתנו, ושם מעבירים כל מה שהוא של ישראל ביתנו, כי זה עובר.

אחמד טיבי: למשל, מעבירים נושאים של חוקה, נושאים של כלכלה, נושאים של תקשורת, נושאים של בעיות במשפחה, הכול עובר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי.

יצחק וקנין: אני חושב שהייתי לארג' אתך מעל ומעבר – –

אריה ביבי: אני נותן לו את חמש הדקות שלי.

יצחק וקנין: – – אף-על-פי שהנושא מוצא חן בעיני.

אחמד טיבי: שבעה חברי כנסת, כולם נבחרו על-פי נתון אחד – –

יצחק וקנין: המוצא האתני.

אחמד טיבי: – – ארץ המוצא.

אחמד טיבי: כולם רוסים – –

מרינה סולודקין: אבל – – –

אחמד טיבי: – – אין אף מרוקאי אחד.

אחמד טיבי: זה יעלה על הדעת?

אחמד טיבי: – –

יצחק וקנין: כנראה יכניסו אותי לשם.

אחמד טיבי: – – אף תוניסאי אחד; אף ערבי אחד.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את עזרתך.

אחמד טיבי: אתה שאלת אותי איך אני עליתי על זה.

יצחק וקנין: יכול להיות שיצרפו אותי, כן.

אחמד טיבי: הוא שאל אותי איך אני עליתי על זה.

אחמד טיבי: ובכן, אני יכול לגלות עכשיו שרוסי שלא היה פנה אלי, רוסי שלא צירפו אותו לוועדה פנה אלי וחשף בפני את התרמית הזאת ואת הגילוי המרעיש הזה, שוועדה לא מוקמת על-פי מפתח סיעתי אלא על-פי מפתח לאומי.

אחמד טיבי: אוי לוועדה המשותפת הזאת.

יצחק וקנין: תודה.

אריה ביבי: אני נותן לך את חמש הדקות שלי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

מרינה סולודקין: אחמד, אנחנו בעד ערוץ ערבי.

מרינה סולודקין: למה אין ערוץ ערבי?

אחמד טיבי: בסדר, אבל תצרפו קצת מרוקאים – – – מה רע באתיופים?

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, עוד פעם אנחנו דנים בחוק שהציעה הממשלה המכהנת שמנסה ליצור את הבסיס החוקי והמקובל לאטומיזציה, לגריסה של סיעות גדולות בבית, ולאפשר להן להתפזר לכל הרוחות על-פי המרבה במחיר ובשיטת הסחר-מכר.

חנא סוייד: זה בדיוק הכיוון שהממשלה הנוכחית – ראש הממשלה, הקואליציה וקברניטיה בהתחלת המושב הזה אמרו שנוצר במדינה מצב של חוסר משילות.

חנא סוייד: אי-אפשר למשול.

חנא סוייד: כל קבוצה קטנה של בוחרים יכולה להיכנס לכנסת, עם שברירי סיעות, זה פוגע באפשרות של המשילות, ולכן צריך לחסום את זה וצריך לעשות תיקונים בחוק, כך שלא תתאפשר ההיווצרות הזאת של סיעות קטנות, ולוּ במחירים שונים – מחירים אנטי-דמוקרטיים, כמו העלאת אחוז החסימה וכל מיני שיטות והצעות שונות.

חנא סוייד: והנה, באה הממשלה, ובדיוק בכיוון ההפוך לגמרי להכרזות שלה היא עושה דבר שדווקא מאפשר בדיוק את ההיפך.

חנא סוייד: התיקון הזה מאפשר לסיעה גדולה להתפצל וליצור סיעה יותר קטנה, כך שהסיעה הזאת תהיה נתונה לסחר-מכר ולמעבר מצד אחד של הבית לצד השני.

חנא סוייד: לכן, אנחנו עומדים בפני הצעת חוק מגונה, לדעתי בעייתית, שכפי שאמרתי יוצרת את המצע החוקי ליתר פיצול בכנסת ולאפשרות של לקנות ולמכור.

חנא סוייד: תעלה במליאה, כנראה מחר, גם הצעת החוק בעניין הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

חנא סוייד: מאיזה כיוון אי-אפשר לתקוף את הרפורמה הזאת?

חנא סוייד: – מהכיוון החברתי, מהכיוון הסביבתי, מכיוון הקניין, מכיוון הקשר בין המוצע לבין מה שמצפים כאילו שהצעת החוק הזו תיצור, שזה פיתוח כלכלי.

חנא סוייד: בסופו של דבר, הרפורמה הזאת, גם אם כללה כמה גורמים שאפשר להצביע עליהם כמחוללי פיתוח כלכלי, כל התיקונים והעידונים שהוכנסו לא יעודדו את הפיתוח הכלכלי, ואנחנו נישאר עם גולם כזה ששום דבר טוב לא יצא ממנו.

חנא סוייד: אבל המדיניות של הממשלה היא בעייתית לא רק בתחומים האלו, בתחום החקיקה ועידוד מה שנקרא חוקי המשילות.

חנא סוייד: אני מציין כאן מעשה שזרועות הממשלה נקטו אתמול, וזה הפינוי של בתים במזרח-ירושלים והוצאת בעליהם הערבים – המשפחות הערביות שגרו באותם בתים.

חנא סוייד: שני בתים, ועל-פי המספרים שהתפרסמו מדובר ב-53 בני שתי משפחות, שהוצאו מהבתים שלהם, כמובן באמתלות שונות שהבית נקנה, הבית היה בבעלות – – –

גלעד ארדן: חוק, בעלות, כל הדברים האלה הלא-ענייניים.

חנא סוייד: אדוני השר, אני מדבר כאן על מצב שבו משפחות גרו בבתים במשך עשרות שנים, ובצורה זו או אחרת, תחת מעטה זה או אחר, באים ומוציאים אותן מהבית שלהם.

חנא סוייד: אני חושב שזה לא צריך להעלות שום צחוק ושמחה לאיד על המשפחות האלה ועל העתיד שלהן.

גלעד ארדן: שום שמחה וצחוק – – – אתה קורא לבעלות ולחוק אמתלות, אז רק הערתי – – –

חנא סוייד: אני אומר שבכל מקרה – בכל מקרה – אי-אפשר לשמוח על מקרה כזה, שבו משפחות נזרקות לרחוב.

חנא סוייד: תחזיק בדעה שאתה רוצה להחזיק, אבל זה מעשה שלא מצחיק ולא מביא שום שמחה.

גלעד ארדן: אבל אף אחד לא צחק ואף אחד לא שמח.

גלעד ארדן: גם אם אתה נורא רוצה לייחס את זה למישהו פה, אף אחד לא צחק – – –

חנא סוייד: אני מדבר על ההערה שהערת, אדוני השר, ואני מדגיש שזה לא מעשה משמח.

גלעד ארדן: לא שמעת מה הערתי.

גלעד ארדן: סליחה.

גלעד ארדן: הערתי לך שלקרוא לבעלות על הבתים או לחוק אמתלות, עם כל הכבוד, זה לא רציני.

גלעד ארדן: לא צחקתי ולא שמחתי.

חנא סוייד: אלה טענות על בעלות בבתים באזור שכל העולם, חוץ מהחוק הישראלי, לא מכיר בריבונות הישראלית עליו.

חנא סוייד: לא ארצות-הברית, הידידה הוותיקה, לא האיחוד האירופי ולא שום סמכות או ארגון בין-לאומי מכיר בריבונות הישראלית על מזרח-ירושלים.

חנא סוייד: כולם מחשיבים את הריבונות הישראלית על מזרח-ירושלים כפיקציה ומעשה שבא אחרי כיבוש.

חנא סוייד: לזה אני מתכוון.

חנא סוייד: אני מתכוון שאתה יכול לטעון בעלות, בעלות, בעלות, אבל בסופו של דבר הטענה הזאת שלך היא פיקציה, היא משכנעת רק אותך, ולא אף אחד אחר.

חנא סוייד: היא גורמת עוול לאותן משפחות וגורמת להן להיזרק ברחובות, ולזה אני מתכוון.

חנא סוייד: לא מספיק שמדינת ישראל, בבית הזה, מחוקקת חוק – כמובן עם התנגדות בקרב ציבור רחב במדינת ישראל – להחלת החוק על מזרח-ירושלים, לריבונות ישראלית.

חנא סוייד: נניח אם מחילים את הריבונות הישראלית על מזרח-ירושלים, ונניח שיש מין הסכמה, או סמי-קונסנזוס כזה בציבור הישראלי על הזכות על כל ירושלים – נניח לרגע דבר שלא קיים – האם זה מצדיק מעשים כאלה?

חנא סוייד: במיוחד כשאנחנו בתקופה כזאת, כשכולם מחכים ומדברים על העתיד של ירושלים, מזרח-ירושלים, על העתיד של המשא-ומתן.

חנא סוייד: ברור שיש קשר אמיץ בין המעשים האלה לבין האפשרות של יצירת אפשרות של משא-ומתן רציני בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית על עתיד מזרח-ירושלים.

חנא סוייד: מזרח-ירושלים תהיה – ועוד תהיה – הבירה של המדינה הפלסטינית.

חנא סוייד: אין ספק בזה.

חנא סוייד: זה בוא יבוא, ולא ירחק הזמן שזה יקרה.

חנא סוייד: למה למדינת ישראל לבצע מעשים תוקפניים ולא אנושיים נגד משפחות ערביות, רק כדי להגדיל את השנאה והפער בתוך ירושלים בין האוכלוסייה הערבית לבין האוכלוסייה היהודית?

חנא סוייד: יתירה מזאת, אם אנחנו משייכים את המעשה הזה לתוכניות הכלליות של מדינת ישראל לגבי ירושלים, אנחנו יודעים בבטחה שמדובר כאן בטיהור אתני.

חנא סוייד: יש תוכניות ארוכות טווח שממשלות ישראל בעבר ניסו לקדם, שבהן מדובר בפירוש על דילול האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים, על שלילת הזכות של אותן משפחות, שיושבות על האדמות שלהן ובבתים שלהן.

חנא סוייד: להוציא אותן מהבתים שלהן ולזרוק לרחובות זה דבר שלא ייעשה, בכל המובנים ובכל המישורים.

חנא סוייד: אני רוצה לציין – גם שכשמדברים על ירושלים מאוחדת, צריך להסתכל על העובדות בשטח; איך אפשר לשכנע מישהו בעולם שיש התייחסות רצינית ויש אמונה פנימית בתוך העם בישראל, בתוך ממשלת ישראל, שירושלים מאוחדת, כשבונים בשכונות ירושלים גדר הפרדה שמחלקת את ירושלים?

חנא סוייד: מצד אחד טוענים על ירושלים מאוחדת, ומצד אחר ממשלות ישראל במו-ידיהן מחלקות את ירושלים וממשיכות באופוריה הזאת לדבר על עיר מאוחדת.

חנא סוייד: בסוף דברי אני רוצה להזכיר שגם ברגעים אלה יש הפגנה מחוץ לבית, של בעלי בתים בעיר טירה, שנמצאים בסכנה של הריסה באשמה של בנייה לא חוקית.

חנא סוייד: אני חושב שנעשה עוול במשך זמן רב לאזרחים של טירה, לערים וליישובים ערביים אחרים, שלא היתה להם אפשרות להוציא היתרי בנייה או לבנות על-פי החוק, מכיוון שלא היו תוכניות מיתאר באותם יישובים; היו הכנות לתוכניות מיתאר – –

יצחק וקנין: אבקש שתשתדל לסיים.

יצחק וקנין: זמנך תם.

חנא סוייד: – – היו הכנות לאישור תוכניות מיתאר, ותוכניות המיתאר לא אושרו.

חנא סוייד: אני פונה לאדוני, השר לענייני סביבה: חלק מהעיכובים באישור אותן תוכניות היו בעניינים סביבתיים, אף-על-פי שמדובר בשטחים שכבר בנויים הרבה זמן.

חנא סוייד: זה המקום וזה הזמן המתאים לבקש ממשרד הפנים – מרשויות התכנון והבנייה – להקפיא את צווי ההריסה של הבתים האלה, לתת לאוכלוסייה לחיות בשקט ולאפשר לזרועות המדינה, למשרדי הממשלה השונים, לאפשר לרשויות המקומיות לקדם תוכניות מיתאר, לאשר אותן ולמנוע את המחזה המביש הזה של הריסת בתים.

חנא סוייד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה, אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אלדד, עשר דקות.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להרחיק לימי אברהם אבינו.

אריה אלדד: אני מניח שרבים זוכרים את הסיפור על אבימלך מלך גרר.

אריה אלדד: היו לו הרבה צרות עם אברהם: תחילה סיפור על שרה – "אחותי היא", ואחר כך הסיפור על הסכסוך על בארות המים שחפרו עבדי אברהם וגזלו עבדי אבימלך.

אריה אלדד: בסופו של דבר אבימלך רוצה לכרות ברית עם אברהם אבינו, ואברהם מסכים.

אריה אלדד: כשאברהם מוכיח את אבימלך על גזלת בארות המים, אבימלך נותן תירוץ קלאסי של פוליטיקאי.

אריה אלדד: איך יודעים שהוא משקר?

אריה אלדד: הוא אומר שלושה דברים: לא ידעתי מי עשה את הדבר הזה; וגם אתה לא הגדת לי; וגם אנוכי לא שמעתי בלתי אם היום.

אריה אלדד: אני מניח שזה מעורר בנו איזה הד רחוק לפרפראזה מאוד מאוחרת, של סיפור האשה והקדרה – האשה ששאלה משכנתה קדרה והחזירה לה אותה סדוקה, וכשבעלת הקדרה באה בטענות היא אומרת לה: דבר ראשון, לא לקחתי ממך קדרה; דבר שני, החזרתי לך אותה שלמה, ודבר שלישי, כשלקחתי אותה היא כבר היתה סדוקה.

אריה אלדד: כלומר, ריבוי תירוצים לא תמיד מעורר אמון מיוחד בלב השומע.

אריה אלדד: למה אני מטריח אתכם בימי אבימלך ואברהם?

אריה אלדד: אנחנו עוסקים בחוק מופז, והמחקר האקטיבי ביותר המתגלגל בימים אלה בכנסת הוא השאלה: למה שבעה?

אריה אלדד: מה שבעה?

אריה אלדד: מה עניין שבעה חברי כנסת פורשים?

יצחק וקנין: זה כנראה – אולי – עדיין מהזיכרון של השביעיות של הליכוד, כמו הגשש: מה כמה?

יצחק וקנין: מה שבע?

גלעד ארדן: היה ספר "השביעייה הסודית" – – –

אריה אלדד: היה "שלגייה ושבעת הגמדים" ו"השביעייה הסודית" והשביעיות בליכוד.

יצחק וקנין: 7 בכלל זה מספר חזק.

אריה אלדד: אבל למה הבאתי לכם את סיפור אבימלך?

גלעד ארדן: זה מספר של נתינה.

אריה אלדד: בוודאי, אבל הבאתי לכם את סיפור אבימלך כי בברית שאברהם כורת עם אבימלך כתוב: ויצב אברהם את שבע כבשות הצאן לבדהן.

אריה אלדד: וגם אבימלך, כבר אז, שואל: למה שבע?

אריה אלדד: למה כמה?

אריה אלדד: למה לבד?

אריה אלדד: שואל אותו – הוא שואל: מה הנה שבע כבשות האלה אשר הצבת לבדנה?

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, אנשים פורשים הם אנשים בודדים, גם כשהם הולכים בעדר.

אריה אלדד: מישהו באמת ספר את הכבשים האלה, הכבשים בקדימה שכל כך בונים עליהם שיפרשו?

גלעד ארדן: יש גם שבע הפרות הרזות, שבע השנים.

אריה אלדד: יש שבע שנים ושבע פרות.

אריה אלדד: אבל אני ניסיתי לשאול את עצמי למה שבעה.

גלעד ארדן: – – –

אריה אלדד: לא, אני אגיד לך: כנגד שבעה נקיים.

אריה אלדד: אבל השאלה – איפה תמצא שבעה נקיים בקדימה?

אריה אלדד: זה ממש לא טריוויאלי.

אריה אלדד: מפלגה שקמה על פרישה, וכל-כולה תאוות שלטון, מפלגה שהוציאה מתוכה את חיים רמון ואת הירשזון ואת אולמרט, זה לא דבר שבכל יום למצוא בה שבעה נקיים.

אריה אלדד: אבל בכל זאת.

אריה אלדד: דווקא מכיוון שזו מפלגה שקמה על תאוות שלטון ועל פרישה סתם, אולי יימצאו בה שבעה כאלה שבשביל כיסאות – ויוסיפו עוד קומה שנייה פה – יסכימו לפרוש?

אריה אלדד: מפלגה שאחד ממייסדיה, מאיר שטרית, כל כך התגאה בכך שסוף-סוף קמה לנו מפלגה שקמה והשליכה מעל גבה את הקיטבג האידיאולוגי – הוא אמר: סוף-סוף בלי ברל ובלי ז'בוטינסקי – אולי באמת יימצאו בה פורשים?

אריה אלדד: עכשיו אני מתרחק מאברהם אבינו והולך לדוד המלך.

אריה אלדד: ופה נדמה לי שאנשי הליכוד יפסיקו לחייך, כי כל עוד ירדתי על קדימה הם היו מבסוטים.

אריה אלדד: רגע.

אריה אלדד: דוד המלך, גדול המלכים שלנו, היה שבע קשרים ותככים – – –

גלעד ארדן: אמרת שמי שהוא פורש באופיו, גם בתוך עדר הוא לא מרגיש חלק מהעדר.

גלעד ארדן: אז אני אמשיך לחייך.

אריה אלדד: זה נכון, אבל דוד המלך הכיר מרידות, תככים וקשרים, ומשורר תהילים, דוד המלך, כותב: "בור כרה ויחפרהו".

אריה אלדד: עכשיו, חברי חברי הכנסת, כשנתניהו הופך את עורו ומועל בשליחות בוחריו, ויוצא נגד חוקת הליכוד, ואומר "מדינה פלסטינית", ונאמני ארץ-ישראל בליכוד שותקים שתיקת כבשים – –

ציפי חוטובלי: חלקנו לא שתקנו, אריה.

אריה אלדד: שתיקת כבשים.

ג'מאל זחאלקה: שבעה כבשים, או יותר?

אריה אלדד: תיכף נגיע למי סופר כבשים לפני השינה.

אריה אלדד: – – וכאשר השתיקה הזאת מהדהדת בחלל, הדבר מדאיג מאוד, משום שאם, אדוני השר ארדן – – –

גלעד ארדן: – – –

אריה אלדד: לא, אני יודע, אני רק פונה אליך אישית כי הדבר נוגע בך אישית.

אריה אלדד: אם הייתם מתקוממים ונושאים קול צעקה מייד לאחר נאום בר-אילן, לא היינו מגיעים אחרי שבוע, בפתח ישיבת הממשלה, לשתי מדינות לשני עמים, וכעבור שבועיים גם לאזכור של יוזמת השלום הערבית.

אריה אלדד: יש מדרון חלקלק, ובגלל המדרון החלקלק הזה אנחנו בהחלט עלולים למצוא את עצמנו במקום שאריאל שרון מצא את עצמו, שבו סיעתו אינה תומכת בו, מפלגתו אינה תומכת בו, ומרכז המפלגה אינו תומך, וכבר אינני יודע אם לפני שנפלה עליו תרדמה בלילה נתניהו ספר כבשים בעדרי קדימה או ספר כבשים במפלגתו, לדעת אם במפלגתו יקומו שבעה פורשים שיקומו ויגידו: לא כך כתוב בחוקת הליכוד, לא על זה בחר בנו הבוחר, להקים מדינה פלסטינית, ואולי בבחינת "בור כרה ויחפרהו" – הבור הזה שהוא חופר לקדימה, יכול להיות שהוא עצמו ייפול בו; יכול להיות שהוא עצמו יצטרך לפרוש בראש שבעה.

יצחק וקנין: לא "יכול להיות", כמעט בטוח.

יצחק וקנין: כי הכלל – כשאתה מחוקק חוק – הרי החוק הזה, אין לו מקום, אין לנו ברירה, אנחנו מצביעים עבורו.

יצחק וקנין: אני מדבר על חוק מופז.

יצחק וקנין: אני חושב שהמהלך הזה יכול להכות את הליכוד יותר מאשר את קדימה.

אריה אלדד: גם אני חושב.

אריה אלדד: מה שעוד טעון הוכחה הוא השאלה אם יהיו מהליכוד שבעה פורשים כי נתניהו נדחף להקים מדינה פלסטינית, או שהוא עצמו יהיה במיעוט בליכוד, כפי שאריאל שרון נותר במיעוט ונאלץ לפרוש, והחוק הזה, שהוא בונה בשביל שאול מופז, עלול להיות בסופו של דבר חוק נתניהו.

אריה אלדד: ועל הפיגום הזה – – –

יצחק וקנין: אתה מכיר את הפתגם – מי שהביא את המקל מקבל בו מכות.

יצחק וקנין: ואתה אמרת – "בור כרה ויחפרהו".

יצחק וקנין: זה בדיוק אותו הדבר.

אריה אלדד: "בור כרה ויחפרהו" ו"על דאטפת אטפוך" – הרבה פעמים מנסים להסתכל בתופעה שאדם מכין משהו בשביל מישהו אחר – – –

יצחק וקנין: והוא נופל.

אריה אלדד: דוד המלך, כשאמר "בור כרה ויחפרהו", זוכר את עצת אחיתופל, זוכר כמה פעמים העצה מתהפכת גם נגד מי שקיבל אותה וגם נגד מי שנתן אותה.

אריה אלדד: גם אם אחיתופל יעץ טוב, אבל מי שהקשיב לעצתו ולא עשה כך – בסופו של דבר הגלגל התהפך.

אריה אלדד: נדמה לי שכאשר מנסים לגזור מבנה פוליטי מתוחכם, רב-מהלכים – המערכת הפוליטית שלנו היא מורכבת מדי, רבת פקטורים מדי; מונעת על-ידי אינטרסים, אבל גם על-ידי יצרים וגם על-ידי נסיבות.

אריה אלדד: צריך מאוד להיזהר לפני שמשנים חוק כזה כדי להכין אפשרות עתידית שאולי קדימה תתפלג, שמא החוק הזה יקום על יוצרו, ואנחנו נמצא את עצמנו במצב שבו ראש ממשלה שמחליק במדרון חלקלק של מעילה בעקרונות של הבטחתו לבוחריו, של האידיאולוגיה שעליה הוא נבחר, שהוא לא התכוון באמת להקים מדינה פלסטינית בלבה של מדינת ישראל – החוק הזה עלול להתהפך עליו, ואנחנו עלולים למצוא את עצמנו במצב של פילוג חוזר בליכוד ולאו דווקא בקדימה.

אריה אלדד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה, תעלה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים דיון שלא יודעים איך ומתי הוא יסתיים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שזה ייגמר בתוך כמה שעות – – –

יצחק וקנין: זה מתחיל להיראות כך.

יצחק וקנין: אני מבין שחלק גדול מחברי קדימה אינם נמצאים.

יצחק וקנין: נסעו לחוץ-לארץ.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע.

ג'מאל זחאלקה: גם בהיעדרם של כמה חברי כנסת הדיון יכול להתמשך, ויהיו כמה סבבים של דיבורים בכנסת, ויכול להיות שהוא יסתיים במהרה.

ג'מאל זחאלקה: תלוי בהסכמים בין הסיעות.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני מדבר עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שתהיה לי עוד הזדמנות לדבר ויכול להיות שלא, ואני רוצה לגעת בנושאים העיקריים של הדיון היום.

ג'מאל זחאלקה: אבל לפני כן, אני רוצה להתייחס להמלצה להעמיד את ליברמן לדין.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע מה רוצים ממנו.

ג'מאל זחאלקה: על זה רוצים להעמיד את ליברמן לדין?

ג'מאל זחאלקה: על זה שהוא גנב כמה מיליונים או היה מושחת בכמה מיליונים?

ג'מאל זחאלקה: העביר כספים?

ג'מאל זחאלקה: הלבין כספים?

ג'מאל זחאלקה: זו עבירה, נכון, אבל זה סעיף שולי בכתב האישום נגד ליברמן.

ג'מאל זחאלקה: כאשר הוא עמד מעל לדוכן הזה וקרא להרוג חברי כנסת ערבים, כאשר הוא קרא להוציא להורג מנהיגי ציבור ערבים – אף אחד לא קם.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא קם ואמר: צריך להעמיד אותו לדין על הסתה לרצח.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה לעשות, לפעמים הפוליטיקה מתנהלת לפי ההיגיון של אל קפונה, ראש המאפיה האגדי.

ג'מאל זחאלקה: לא האיטלקי, בארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: צריך לראות את הסרט The Untouchable עם שון קונרי.

ג'מאל זחאלקה: שון קונרי הוא השוטר ולא המאפיונר.

ג'מאל זחאלקה: אותו העמידו לדין על העלמות מס, למרות כל מה שהוא עשה, ולכן יש מן הצביעות בהעמדתו לדין על ההאשמות האלה.

ג'מאל זחאלקה: אבל בכל זאת, מסתבר שפטריוטיזם הוא מפלטו האחרון של המושחת, לא רק של הנבל.

ג'מאל זחאלקה: וזה פטריוטיזם בגרוש, תרתי משמע.

ג'מאל זחאלקה: מתקבל הרושם שעמדות כאלה ופוליטיקה כזאת הן עסק רווחי.

ג'מאל זחאלקה: אתה תגנוב כסף, תעלים מס, תלבין הון – – –

יצחק וקנין: ידידי חבר הכנסת זחאלקה, אמרתי גם לדוברים קודם לכן: אנחנו צריכים להיות זהירים באנשים שלנו.

יצחק וקנין: הוא עדיין בגדר מי שאפילו אין נגדו כתב-אישום.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על כתב-אישום ואיך צריך להיראות – – –

יצחק וקנין: ברגע שיהיה כתב-אישום, זה כבר משהו אחר.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על המלצת המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: וכל מה שנאמר הוא במסגרת הזאת – אני אומר את דעתי, שצריך להעמיד אותו לדין על דברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: גם זה מותר.

יצחק וקנין: דעתך היא דעתך, אבל עדיין צריך להיות זהירים ולא לשפוך את הילד עם המים, ככה ברגע אחד.

ג'מאל זחאלקה: ובכל זאת, אי-אפשר לנתק את המלצת המשטרה להעמיד לדין בתיקים של שחיתות, של הלבנת הון, מהסתה נגד הציבור הערבי, הסתה גזענית.

ג'מאל זחאלקה: כי זה מוחק הכול.

ג'מאל זחאלקה: פטריוט גדול, יכול לעשות הכול, מה שהוא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: היום תהיה הצבעה על החוק הקרוי חוק מופז, או חוק השבעה.

ג'מאל זחאלקה: השר כחלון והשר ארדן, בחוק-יסוד נקבע שהבחירות הן שוויוניות – – –

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חסון.

יצחק וקנין: ציפי חוטובלי, שבי במקומך.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק-יסוד, ולפי חוק-יסוד הבחירות הן שוויוניות.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לקבוע איזו תקנה או חוק שחל רק על חלק מהסיעות.

ג'מאל זחאלקה: זה פוגע, זה לא חוקתי.

ג'מאל זחאלקה: זה בניגוד לחוק-יסוד ולעקרון השוויוניות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, הבוקר אמרה פרופסור נבות שאפשר ללכת לבג"ץ על הסיפור הזה – שזה פגיעה וזה מנוגד לעקרון השוויוניות.

ג'מאל זחאלקה: חוק מופז מנוגד לעקרון השוויוניות.

יצחק וקנין: אני בכלל חושב, ואמרתי את זה כמה פעמים, שהחוק הזה, בסופו של דבר יהיה נגד הליכוד, ולא נגד קדימה.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שאתה תתקין תקנה – לא יכול להיות, זה לא חוקתי שיהיה איזה חוק שאומרים: הוא חל על שתי סיעות; על שאר הסיעות החוק לא חל.

ג'מאל זחאלקה: זה לא חוקתי.

ג'מאל זחאלקה: רק על-פי העניין הזה צריך לפסול את החוק.

ג'מאל זחאלקה: או שהחוק חל על כל הסיעות – חסון, אתה שומע אותי?

ג'מאל זחאלקה: תכין את הבג"ץ.

ג'מאל זחאלקה: או שזה חל על כל הסיעות או שבכלל לא.

ג'מאל זחאלקה: יכולה להיות טענה שעל-פי החוק הקיים רק שני חברי כנסת יכולים להקים סיעה.

ג'מאל זחאלקה: לפרוש ולהקים סיעה, אסור שתהיה סיעה של אחד, וייאמר שזה גם פוגע בעקרון השוויוניות, אבל יש היגיון במספר 2.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, סיעה של איש אחד – אסורה, וסיעה של שניים – מותרת.

ג'מאל זחאלקה: מה ההיגיון?

ג'מאל זחאלקה: נניח שסיעה בת עשרה חברים או שישה – פורשים ממנה שניים.

ג'מאל זחאלקה: תיאורטית, הם מייצגים סיעה שעל-פי גודלה יכולה להיבחר לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: הרי ברור על-פי אחוז החסימה הקיים שאחד לא יכול להיבחר לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: מינימום שני חברי כנסת.

ג'מאל זחאלקה: אבל המספר 7, או כל מספר אחר, אגב, שלא חל על כל הסיעות, מנוגד לעקרון השוויוניות.

ג'מאל זחאלקה: או ששומרים על שוויוניות או שמשנים את חוק-היסוד של השוויוניות, אלא במקרה כזה וכזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל כל עוד קיים עקרון השוויוניות – ודרך אגב, אין בחירות דמוקרטיות בלי עקרון השוויוניות – אתה לא יכול לקבוע שסיעה של שבעה חברי כנסת יכולה להתפלג.

ג'מאל זחאלקה: בכנסת הנוכחית זה חל רק על שתי סיעות.

ג'מאל זחאלקה: שאר הסיעות נפגעות או נהנות, תלוי איך מסתכלים על זה, מכך שהמספר 7 נקבע בחוק.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני מצפה שהחוק הזה יגיע לבג"ץ בגלל הפגיעה בעקרון השוויונית ובחוק-יסוד.

ג'מאל זחאלקה: לדעתי, הוא פוגע גם בעקרונות אחרים שבחוק-יסוד, כמו עקרון הייצוגיות.

ג'מאל זחאלקה: יש שורה של תוצאות לחוק הזה, למשל, סיעה בת 28 חברים, שהבוחרים בחרו בה, תהפוך לסיעה בת 20 או 21 חברים, והייצוג שלה בוועדות והייצוג הפוליטי שלה בכלל נפגע.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש בעיה עקרונית בנושא הזה, ואני הייתי הולך אפילו להעלות מחשבה והצעה לבטל כליל את האפשרות של פילוג סיעות, בכלל לאסור את זה.

 משה (מוץ) מטלון: אז לא היתה התנתקות.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך פילוג סיעות.

ג'מאל זחאלקה: ראה מקרה ארבעת חברי הכנסת של מפלגת העבודה.

ג'מאל זחאלקה: הם לא התפלגו, אבל הם לא מצביעים עם הממשלה ברוב הנושאים.

ג'מאל זחאלקה: אז העיקרון שלא מפלגים סיעות לא פוגע בזכותו של כל חבר הכנסת להצביע על-פי מצפונו או על-פי דרכו הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהוא ישלם מחיר על זה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהסיעה שלו תעניש אותו, לא תיתן לו זכות דיבור או משהו כזה, אבל זה מחיר סביר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהנזק הזה הוא פחות מהנזק הזה שמקדמים חקיקה של פילוגים בסיעות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: רק שנייה, אני חושב שיש החלפה ביני ובין שלי, ששלי תחליף – – –

יצחק וקנין: אבל אתה מדבר כרגע בטלפון במליאה – בעת שאני קורא לך.

יצחק וקנין: אבקש שלא לדבר פה.

יצחק וקנין: תצא החוצה ותדבר בטלפון.

יואל חסון: יש איזו החלפה, שלי לפני.

יצחק וקנין: אין לי בעיה.

יצחק וקנין: אם שלי מסכימה אני אעלה אותה עכשיו.

אברהם מיכאלי: הוא מעביר את הטלפון שלו לצופים.

יצחק וקנין: שלי, את מוכנה לעלות?

שלי יחימוביץ': לא מוכנה, אבל אני אהיה מוכנה תוך כדי הנאום שלי.

יצחק וקנין: אני סומך עלייך.

יצחק וקנין: טוב, תעלה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אני מבקש, אתה מדבר בטלפון.

יצחק וקנין: אני קורא לך – – –

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית אני מבקשת להבהיר דבר מה בנאומי הקודם, שקדם למה שחשבנו שהולכת להיות ההצבעה על חוק מופז.

שלי יחימוביץ': אם מישהו חשב לרגע אחד שאני מתכוונת להצביע בעד החוק הזה, או מצדדת בו באיזה אופן, מוטב שיסיר את המסקנה השגויה הזאת מסדר-היום.

שלי יחימוביץ': כל מה שניסיתי להסביר הוא שיש להפריד הפרדה מאוד ברורה בין פילוג על רקע אידיאולוגי ממפלגה שיושבת בקואליציה ונהנית מהיתרונות שנותנת לה הישיבה בשלטון, לבין פילוג שהוא קוניונקטורלי, וכל-כולו רצון להתנתק ממפלגה – לא משום שהיא אינה עונה עוד על השקפת עולמך, אלא מפני שנמאס לך לשבת באופוזיציה; זאת עבודה אפרורית מדי ואתה רוצה כבר לחבור אל עטיני השלטון.

שלי יחימוביץ': אני לא אוהבת את הקלישאות האלה בדרך כלל: עטיני השלטון, מנעמי השלטון – כולנו יודעים שזה לא ממש מנעמים, ואלה חיים באמת באמת קשים, בעיקר למי שמחליט לעשות עבודה קשה למען הציבור.

שלי יחימוביץ': ובכן, כדי להסיר כל ספק, אני מצביעה נגד חוק מופז.

שלי יחימוביץ': אני מתנגדת לו.

שלי יחימוביץ': זה חוק ציני.

שלי יחימוביץ': העיתונאי דורון רוזנבלום ב"הארץ" כתב עליו – ואני מקווה שהוא יסלח לי, כי אני ודאי אעשה חטא גדול לכתיבתו הנפלאה – אבל הוא כתב הגדרה אחרת ללשון החוק: חוק שנועד לפילוג לשבעה אנשים אשר בראשם עומד אדם שהוא מקריח והיה רמטכ"ל והוא יעשה אך ורק לטובת ראש ממשלה ששמו הפרטי מתחיל באות בי"ת, וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': זאת הסיבה לכך שאני מתנגדת לחוק; הוא נעשה שלא בתום לב, הוא נעשה למטרות אד-הוק, בלי לחשוב על העבר, בלי לחשוב על העתיד, ולצורך קוניונקטורה פוליטית עכשווית ומסוימת.

שלי יחימוביץ': לא כך הדבר – הבהרתי ואני מבהירה שוב – כשמפלגה משנה את פניה, מתנכרת להשקפת עולמה ומותירה בתוכה לפעמים יחידים בודדים ולפעמים קבוצה גדולה של אנשים שחשבו בתום לב שהם נכנסים למפלגה מסוימת, עם השקפת עולם מסוימת, עם מחויבות מסוימת לציבור, והנה מתברר שלא מיניה ולא מקצתיה, והיא פועלת באופן הפוך באופן מוחלט.

שלי יחימוביץ': אגב, כפי שקרה בליכוד שעה שבניגוד לכל השקפת העולם של רוב חברי הליכוד דאז, ובניגוד למצע המפלגה ובניגוד להיסטוריה האידיאולוגית שלה, הוחלט על ההתנתקות.

 משה (מוץ) מטלון: בניגוד למשאל.

שלי יחימוביץ': ובניגוד למשאל חברים, מוסיף השר כחלון.

שלי יחימוביץ': אני הייתי, כמובן, ממצדדי ההתנתקות, אם כי מאלה שהרימו גבה נוכח המניעים שהביאו למהלך הדרמטי הזה, אבל אין ספק שאם אדם יש לו השקפת עולם ברורה, והוא אדם אידיאולוגי, והוא חבר למפלגה מסיבות אידיאולוגיות, ומסתבר שהמפלגה הזאת כופרת בעיקריה האידיאולוגיים, אני חושבת שהתפלגות היא לא דבר פסול.

שלי יחימוביץ': שמעתי כאן – אני לא זוכרת מי היה אחד מקודמי שדיבר על כך, נדמה לי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – שצריך לאסור בתכלית האיסור כל פילוג מכל סוג שהוא.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזאת אמירה שהיא לא דמוקרטית.

שלי יחימוביץ': זה לעניין זה.

שלי יחימוביץ': עכשיו אני אנצל את הזמן שנותר לי כדי לומר כמה מלים על הפרטת קרקעות המדינה, המכונה בטעות "הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל".

שלי יחימוביץ': כדרכי אני אפתח בציטוט מדבריו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל: "העם יהיה לא רק המייסד, אלא גם בעליו של הקרקע לצמיתות.

שלי יחימוביץ': על-ידי זה אי-אפשר יהיה ליחידים להשתמש בו ברצון עצמם, באופן שאינו מתאים עם כוונותיו של המייסד.

שלי יחימוביץ': עלינו לדאוג גם להבא כי יהיה הרכוש הזה נשמר באמונה הכי גדולה, וכי יתנהגו בו בצמצום, בפחד יותר מאשר בעוז".

שלי יחימוביץ': לא צמצום, לא פחד, לא עוז, לא הרצל, לא ציונות, לא העם בעליו של הקרקע – שום דבר מזה לא תמצאו ברפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

שלי יחימוביץ': כפירה גמורה בעיקר, בעיקרי הציונות שהביאה להקמתה של מדינת ישראל, בעיקרי 108 שנות ציונות, 61 שנות המדינה.

שלי יחימוביץ': כל זה עבר כהרף עין בחקיקה ברוטלית וחפוזה, לא מוסרית, לא ערכית, לא ציונית, לא חברתית, לא כלכלית ולא סביבתית.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שרבים לא מתעניינים בפרטים של הרפורמה, אבל אני בכל זאת רוצה לספר לכם על השקרים הגדולים והקטנים שנמצאים בהצעת החוק הזאת, שהיא מלאה חורים כמו גבינה שוויצרית, ולא בכדי, ולא במקרה, אלא כדי לאפשר פה השתוללות גמורה ביחס למדיניות הקרקעית של מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אגדת סגירת המרפסת – כמה שמענו על חזון המרפסת של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': אני מבינה גם שהיתה כוונה לעשות קמפיין מתוקשר, להצטלם גם על מרפסות, אבל איכשהו הצלחנו להוציא את האוויר מהבלון הפיקטיבי הזה.

יצחק וקנין: שהמרפסת הזאת לא תתמוטט.

שלי יחימוביץ': כן, יפה אמרת, חבר הכנסת וקנין – רק שהמרפסת הזאת לא תתמוטט.

שלי יחימוביץ': אכן, היא מחשבת להתמוטט.

שלי יחימוביץ': מה הקשר בין סגירת מרפסת ובין הפרטת קרקעות המדינה?

שלי יחימוביץ': לא רק זה, מה הקשר בין סגירת מרפסת לבין הרפורמה המינהלית שיש כאן?

שלי יחימוביץ': שום דבר.

שלי יחימוביץ': תשמעו מה אומר ירון ביבי, מנהל מינהל מקרקעי ישראל, בדיון בוועדת הכלכלה: אני הייתי מציע לרדת מנושא המרפסת, מפני שלגבי המרפסות בדירות רוויות מהוונות אין צורך באישור המינהל.

שלי יחימוביץ': לכן התדמית הזאת של המרפסת, כדאי שנשים אותה בצד.

שלי יחימוביץ': אבל מה לא עושים בשביל סלוגן קליט, בשביל פרגולה ומרפסת?

שלי יחימוביץ': ככה, חשב ראש הממשלה, ככה נקנה את לבו של הציבור.

שלי יחימוביץ': נסביר לו באיזו קלות הוא יוכל לסגור מרפסת, וכל עם ישראל יהיה מאושר ומרוצה, כי מעכשיו הוא יכול לסגור מרפסת.

שלי יחימוביץ': אז רק דעו לכם ש-70% מהחוכרים גרים על קרקע עירונית בכלל.

יצחק וקנין: או שאין להם מרפסת בכלל.

שלי יחימוביץ': או שאין להם מרפסת, כי הם סגרו אותה מזמן, והם לא היו צריכים את המינהל בשביל לסגור אותה.

שלי יחימוביץ': הם היו צריכים את אישור העירייה, והם לא ייפטרו מהאישור הזה עכשיו, עם הגאולה הזאת של חזון סגירת המרפסת והפרגולה.

שלי יחימוביץ': קשקוש שאין לו שחר.

שלי יחימוביץ': אין בזה טעם.

שלי יחימוביץ': זאת הונאה של הציבור.

שלי יחימוביץ': אגדה מספר אחת.

שלי יחימוביץ': אגדה מספר שתיים, שמקוממת אותי במיוחד, היא שכל הרפורמה הזאת היא בכלל שוויונית.

שלי יחימוביץ': היא נועדה לתת לאזרח הקטן במתנה את הבית שהוא גר בו, כדי שיהיה בבעלותו ולא בחכירה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לגלות לכם משהו: אין לי שמץ של מושג אם דירת השיכון שלי היא על אדמת מינהל או על אדמה פרטית.

שלי יחימוביץ': לא יודעת – לא מעניין אותי.

שלי יחימוביץ': גם אין לזה משמעות.

שלי יחימוביץ': גם אם הבשורה הזאת תחול – – –

 משה (מוץ) מטלון: היא פרטית.

 משה (מוץ) מטלון: אם היא היתה מינהל היית יודעת.

שלי יחימוביץ': זה לא נכון.

 משה (מוץ) מטלון: זה נכון, כי היית משלמת או היוון או – – –

שלי יחימוביץ': השר כחלון, זה פשוט לא נכון.

שלי יחימוביץ': אנשים לא יודעים אם הם גרים על אדמת מינהל או על אדמה פרטית.

שלי יחימוביץ': ביום שבו – אם הם גרים על אדמת מינהל – הדירה שלהם תעבור לבעלותם, לא תהיה לזה שום משמעות מבחינתם של החוכרים שגרים בדירות שיכון.

שלי יחימוביץ': הציבור שאתה מייצג, השר כחלון, לא תהיה לזה משמעות בשבילו.

שלי יחימוביץ': אני אגיד לך למי כן תהיה משמעות – לקבוצה קטנה שגרה בסביון, בהרצלייה-פיתוח, בשיכוני היוקרה של הווילות בלב תל-אביב.

שלי יחימוביץ': הם יוכלו באמת להרחיב עכשיו את הבנייה שלהם בלי להזדקק לאישורי המינהל, ויוכלו להעלות בצורה משמעותית את ערך הנכס שיש בידם.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שגם אתה וגם אני לא רוצים לעשות רפורמה לטובת דיירי כפר-שמריהו, ורק לגביהם זה נכון.

שלי יחימוביץ': עכשיו, כל הסיפור של העברת הבעלות לידי החוכרים הפרטיים הוא שולי, הוא זניח, הוא לא לב הרפורמה, זאת לא הבעיה שלנו.

שלי יחימוביץ': יש לי מה להגיד על זה, אבל זה לא רלוונטי.

שלי יחימוביץ': זאת הונאה.

שלי יחימוביץ': מה עומד מאחורי זה?

שלי יחימוביץ': עומדת מכירת הקרקעות הטובות, הריקות, הלא-בנויות, היקרות ביותר במדינה, השוות ביותר.

שלי יחימוביץ': 800,000 דונם, שרק קומץ מזערי מהן נועד לשיוך הדירות.

שלי יחימוביץ': אותם 800,000 דונם נועדו – מדובר באדמות שיש להן ייעוד למגורים, לעסקים, למסחר ולתיירות.

שלי יחימוביץ': הן שוות הון תועפות.

שלי יחימוביץ': העפר שיש עליהן משקלו בזהב.

שלי יחימוביץ': הן יועברו למי שיכול לקנות אותן בממון רב.

שלי יחימוביץ': ומי יכול לקנות אותן?

שלי יחימוביץ': מי יכול לקנות את האדמות האלה – אזרחי המדינה שאתה מייצג?

שלי יחימוביץ': אזרחי המדינה שאני מייצגת?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': קומץ בעלי הון שכבר קנו חצי מדינה, ועכשיו גם יקנו את קרקעות המדינה.

שלי יחימוביץ': אז שלא יספרו לי על רפורמת השיוך לאזרח הקטן.

שלי יחימוביץ': האזרח הקטן לא יראה מזה גרוש.

שלי יחימוביץ': מי שייהנו מזה ויעשו בוננזה אדירה אלה עשירי הארץ.

שלי יחימוביץ': ואחרי כל כך הרבה שקרים, כל כך הרבה, אני פשוט לא יודעת אילו דוגמאות להביא לפניכם.

שלי יחימוביץ': רק קרקע מתוכננת אומרים לנו שתשווק; אל תדאגו, הם לא יוכלו לעשות בזה מה שהם רוצים, זאת קרקע מתוכננת.

שלי יחימוביץ': אז מה כתוב בחוק?

שלי יחימוביץ': אחרי שנלחמתי שיהיה כתוב לא רק מתוכננת אלא גם מאושרת, היתה רגרסיה.

שלי יחימוביץ': מה כתוב עכשיו בחוק?

שלי יחימוביץ': קרקע עירונית – קרקע שייעודה לפי תוכנית שניתן להוציא מכוחה היתר בנייה.

שלי יחימוביץ': שניתן להוציא מתוכה היתר בנייה.

שלי יחימוביץ': כמות השקרים היא אין-סופית, ובכל זאת כמות השקרים היא לא העיקר.

שלי יחימוביץ': העיקר הוא מעילה בערך שהוא אחד מערכי היסוד של הציונות, בוודאי של הציונות הסוציאליסטית שאני מגיעה ממנה, אבל על אחת כמה וכמה של הציונות הדתית ושל הציונות הרוויזיוניסטית ושל הציונות לסוגיה.

שלי יחימוביץ': 108 שנות ציונות מושלכות לפח בדבר הזה שקוראים לו באופן שקרי רפורמה.

שלי יחימוביץ': זאת לא רפורמה, זאת מכירת קרקעות המדינה, ההפרטה הגדולה ביותר בתולדות המדינה, העברת נכסי הלאום לידי בעלי הון, מהלך היסטורי שעבר בחופזה, בחוצפה, ברשלנות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד מלה אחת, והמלה הזאת מיועדת למפלגה שלי.

שלי יחימוביץ': ידעתי בהצטרפי למפלגת העבודה שיהיו דברים שבהם אני אהיה מעט שונה.

שלי יחימוביץ': למשל, ידעתי שאני יותר סוציאליסטית מרוב חברי הכנסת במפלגה.

שלי יחימוביץ': בחלומות הבלהה שלי לא חשבתי שמתוך מפלגת העבודה הציונית שהקימה את המדינה יבואו הרוח הגבית וההתלה

שלי יחימוביץ': בות הזאת לכפור בערכים מרכזיים של הציונות הסוציאליסטית של גאולת הקרקע, של הקמת המדינה, של רכישת הקרקעות, של בעלות הלאום על הקרקע, שכתובה באמנה של מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': אני קוראת היום לחברים שלי: יש לנו המון התלבטויות והמון ויתורים, ואנחנו יודעים שכל יום שלנו כאן בכנסת מלווה בוויתורים.

שלי יחימוביץ': אין חוק שחוקקתי שלא עשיתי בו פשרות.

שלי יחימוביץ': הפעמים שהרמתי את היד בניגוד לדברים שהאמנתי בהם היו רבות מספור, אני מתביישת להגיד.

שלי יחימוביץ': אבל יש קווי פרשת מים, וזה קו פרשת מים.

שלי יחימוביץ': אני מצפה מכל חברי, שבישיבת הסיעה, ברוב מכריע וגורף, הביעו ביקורת חמורה כלפי הפרטת הקרקעות, שלא ירימו את ידם.

שלי יחימוביץ': זה קו פרשת מים שאם נחצה אותו נאבד את הטובים שבתומכים שלנו, שהלכו אתנו באש ובמים, בצער ובחולי, במעט מנדטים ובהרבה מנדטים.

שלי יחימוביץ': אל תעשו את זה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – הודעה של חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה, ראשית, להתייחס לאירוע הקשה שקרה במוצאי-שבת בתל-אביב, אירוע שאנחנו עדיין לא יודעים מה המניע לו, מי עומד מאחוריו, אבל קשה לקרוא את העיתונים של אתמול ושל היום ולחשוב על אותם נערים ונערות שישבו במקום הזה, שהרגישו בו כל כך מוגנים, אבל היו חשופים לסכנה הגדולה ביותר, והיא סכנה של שנאה וחוסר סובלנות.

יואל חסון: אני רוצה באמת להשתתף בצערן של המשפחות ולאחל איחולי החלמה לפצועים, ואני מוסר מכאן את ברכת החיזוק שלי לקהילת הלהט"ב בישראל.

יואל חסון: אדוני, הכינוס הזה כאן, שאנחנו ממשיכים בו בסדרת חוקים קשה מאוד שהממשלה הזאת מפילה עלינו – משתמשת ברוב הטכני המזויף אבל העובדתי שקיים כאן ומנסה לקדם חוקים לא מוסריים, חוקים שאמורים לתחזק את הממשלה הזאת בצורה לא אמיתית, בצורה לא מוסרית, בצורה שאין אפשרות לכנות אותה אלא תכמנות פוליטית.

יואל חסון: זוהי הרי תכמנות פוליטית.

יואל חסון: זה אפילו לא תחכום פוליטי – זאת תכמנות פוליטית.

יואל חסון: הרי בתחכומים פוליטיים יכול היה בנימין נתניהו ללמוד לדוגמה מאריאל שרון איך פועלים בצורה מתוחכמת מבחינה פוליטית, וזה אגב דבר נכון.

יואל חסון: ראש ממשלה ראוי שיהיה מתוחכם מבחינה פוליטית.

יואל חסון: אבל, השר כחלון, אתה יודע שראש הממשלה הזה – אני חייב לומר, אגב, בניגוד אליך – הוא לא כזה מתוחכם פוליטית.

יואל חסון: הוא לא פוליטיקאי מצטיין כמוך, והוא לא יודע לעשות את הדברים הנכונים, שאחד זה קודם כול זה פשוט להיות טוב לציבור ולא להסתכל פנימה לבית הזה אלא להסתכל החוצה לציבור, כי אם יש לך גיבוי בציבור, לא משנה מה קורה בתוך הבית הזה, כי הבית הזה מושפע מהציבור, ובצדק, וכך ראוי שיהיה.

יואל חסון: אלא שראש הממשלה הזה לא מבין את הכללים הבסיסיים של הפוליטיקה, והוא מבין שרק בדרך של קומבינות פוליטיות, של חוקים תכמניים, הוא מסוגל להתקדם פה.

יואל חסון: מילא אם היה מדובר בתכמנות של ממשלה, בתכמנות של חדרי חדרים, בתכמנות של בין המשרדים ובין השרים.

יואל חסון: הייתי אומר: בסדר, אתם יודעים מה, לא יפה, אבל זה סוג של פוליטיקה.

יואל חסון: אבל לשחק ככה בחוקים?

יואל חסון: אומנם זה לא חוק-יסוד, אבל זה חוק משמעותי, שהופך את הכנסת לכנסת פחות טובה.

יואל חסון: הוא מאפשר אופורטוניזם, הוא מאפשר קניית אנשים, הוא מאפשר המשך קיום של קואליציה גם אם אין לך באמת רוב.

יואל חסון: הרי אם – באופן תיאורטי -יעברו מחר מהליכוד שבעה אנשים לקדימה וקדימה פתאום תעמוד ותהיה עם 35 מנדנטים, זה יהיה זיוף.

יואל חסון: זה יהיה זיוף של מערכת הבחירות, כי הציבור רצה את קדימה עם 28 מנדטים, לא עם 35 מנדטים.

יואל חסון: זה לא שאנחנו על סף בחירות והציבור יכול מחר לשפוט את מה שעשינו.

יואל חסון: זו רק תחילת הקדנציה, וראש הממשלה עוד פעם רוצה לקיים את הממשלה שלו בדרכים לא טבעיות.

יואל חסון: אני אומר לכם, ואני אומר לך, אדוני השר, שתדע: ממשלות שמתבססות על עריקים ומתבססות על קומבינות פוליטיות ועל תכמנות אלו ממשלות שלא שורדות.

יואל חסון: אלו ממשלות שלא מחזיקות לאורך זמן.

יואל חסון: הציבור רואה, הציבור ראה והציבור יראה, ואני אומר לך, הציבור גם שופט והציבור ישפוט.

יואל חסון: אתם יודעים מה?

יואל חסון: הוא שופט אתכם על החוק הלא-מוסרי הזה שכנראה תצליחו להעביר באמצעות הרוב הזמני שיש לכם היום; הרוב המפוחד, אנשים שיודעים שזה חוק לא נכון אבל מצביעים לו כי הם מפחדים, הם חוששים על הכיסאות שלהם, הם חוששים על המעמד שלהם.

יואל חסון: הציבור גם ישפוט שדווקא ממשלה שמתיימרת להיות ממשלה ימנית – ואני לא מתייחס למפלגת העבודה כי היא לא משמעותית בממשלה הזאת – ממשלה ימנית היא זאת, השר כחלון, היא זאת שמוכרת את הקרקעות ומספסרת בקרקעות ותומכת בחוק הכי לא ציוני שיכול להיות – – –

 משה (מוץ) מטלון: קדימה רוצה לתת חינם לערבים – – –

יואל חסון: – – – את קרקעות המדינה, את הקרקעות שנמכרו כאן באמת בדם ונקנו כאן בדם.

יואל חסון: ואלה קרקעות, וזה באמת, הספסרות – אתם יודעים מה?

יואל חסון: לסיום, חוק הקרקעות זה הוא סוף עידן הציונות ותחילת עידן הציניות, אדוני השר.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: אני מבין שאנחנו הולכים להתכנס בסביבות השעה 12:30 בדיון בנושא התפלגות סיעה.

יצחק וקנין: אני מבין שעכשיו אתה הולך למסור הודעה בנושא הזה.

יצחק וקנין: בשעה 12:30 נקיים דיון על הצעות לסדר-היום של כמה חברים בנושא הירי במועדון, ההצבעות יהיו בסביבות השעה 13:00.

יוחנן פלסנר: לפני כן.

יוחנן פלסנר: הכול אמור להתכנס עד – – –

יצחק וקנין: אני מבין שההצבעות יהיו בסביבות השעה 13:30.

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: 13:00.

יצחק וקנין: 13:00.

יוחנן פלסנר: נעשה את זה בצורה מסודרת.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר כחלון, מה שגילינו בשבועות האחרונים זה תופעה די מדהימה.

יוחנן פלסנר: גילינו תופעה של ראש ממשלה – ואני באמת מנסה להשתמש במלים שלי בזהירות ובצורה אחראית – גילינו ראש ממשלה שמתעסק בעסקנות הפוליטית ברמה הנמוכה ביותר; ראש ממשלה שמתעסק בקיזוזים, בקנייה, במכירה, בלחצים, באיומים – בזה הוא מתעסק.

יוחנן פלסנר: זה פשוט לא ייאמן.

יוחנן פלסנר: בזה ראש הממשלה מתעסק.

יוחנן פלסנר: אני מדבר עם חברי כנסת לקראת ההצבעה, אנחנו מנהלים דיון, ואומרים לי: קיבלתי טלפון מלשכת ראש הממשלה בנושא הזה.

יוחנן פלסנר: חברים, יש לנו ראש ממשלה שמתעסק בעסקנות פוליטית בצורה אובססיבית.

יוחנן פלסנר: את התהליך הזה אנחנו חייבים לעצור.

יוחנן פלסנר: אנחנו רוצים להודיע כעת על הפסקת הדיון בנושא ההסתייגויות – אני מודיע את זה: בתיאום עם ראשי סיעות האופוזיציה – על הפסקת הדיון בנושא ההסתייגויות שהגשנו לחוק ההתפלגות, או לחוק התרגיל המסריח של 2009.

יוחנן פלסנר: ומדוע אנחנו עושים את זה?

יוחנן פלסנר: אנחנו לא רוצים לאפשר את העברת החוק הזה באישון לילה.

יוחנן פלסנר: אנחנו עומדים על קיום ההצבעה הזאת לאור היום ולאור השמש.

יוחנן פלסנר: אנחנו רוצים שכל מי שתומך בתרגיל המסריח של 2009 יירשם בדברי ימי הכנסת, ייראה על-ידי הציבור הרחב, שהציבור הרחב ידע מי שותף לרמיסת הדמוקרטיה, לפגיעה במעמדה של הכנסת.

יוחנן פלסנר: לכן אנחנו נדרוש לקיים את הדיון כמה שיותר מהר.

יוחנן פלסנר: איזו עוד סיבה יש לנו כאופוזיציה לדרוש את הדיון המהיר הזה?

יוחנן פלסנר: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, ברגעים האלה ממש, אדוני השר כחלון, ברגעים האלה ממש ראש הממשלה עסוק בסחר-מכר אינטנסיבי.

יוחנן פלסנר: הוא מנסה לקנות את אותם חברי כנסת בקואליציה שטרם החליטו כיצד הם יצביעו בהחלטה על חוק מינהל מקרקעי ישראל.

יוחנן פלסנר: הוא מוכר כל משאב לאומי, הוא מנסה להשפיע על חברי הבית היהודי ועל מפלגת העבודה, וכמו שראינו, כשהוא סוחר במשאבים הלאומיים, ראש הממשלה הזה, לצערנו, הוא מאוד נדיב; הוא מוכן להציע הכול.

יוחנן פלסנר: הוא מבטיח עוד הבטחות ועוד הבטחות, ואנחנו רוצים לעצור את התהליך הזה.

יוחנן פלסנר: אנחנו רוצים להפסיק את תהליך המכירה הזה כמה שיותר מהר.

יוחנן פלסנר: ולכן, בזמן שראש הממשלה שולח שליחים כדי לקנות את התמיכה של חברי הכנסת, לקנות עוד ועוד תמיכה, אנחנו רוצים להגיד לתהליך הזה די.

יוחנן פלסנר: מספיק.

יוחנן פלסנר: מספיק לסחור במשאבים שלנו.

יוחנן פלסנר: מספיק עם המסחרה.

יוחנן פלסנר: בואו נגיע להצבעה מייד ועכשיו.

יוחנן פלסנר: בואו נראה מה עמדת החברים, שכל אחד יצביע – בהצבעה אישית כמובן – על-פי תפיסת עולמו, יציג לציבור הרחב את היחס שלו לחוקי-היסוד, את היחס שלו לדמוקרטיה הישראלית, את היחס שלו לכללי המשחק שכולנו אמורים לפעול על-פיהם.

יוחנן פלסנר: אני אסיים, לפני שאנחנו נגדיר את פרטי הסיכום, בפנייה לחברי בקואליציה: חברי בבית היהודי, שמענו אתכם מדברים על אותם ערכים, ודווקא את מי שאתם מייצגים – את החברים ב"בני עקיבא", שדיברו כל כך יפה ופעלו בצורה כל כך אותנטית – אנחנו מצפים מכם שתייצגו אותם בכבוד.

יוחנן פלסנר: ולשר הרשקוביץ – אדוני, ממה בדיוק אתה מפחד?

יוחנן פלסנר: אתה מפחד מנתניהו?

יוחנן פלסנר: אתה מפחד מהאיומים שלו?

יוחנן פלסנר: נתניהו שמתקפל?

יוחנן פלסנר: בוא תראה לציבור שלך ולציבור הרחב, שאתה עומד על הערכים.

יוחנן פלסנר: ולחברי מפלגת העבודה, שבאמת כבר אין לי שום ציפיות מהם – אין לי שום ציפיות מכם, אבל לפחות את המינימום – תגלו מינימום של אחריות כלפי הציבור שלכם, כלפי האנשים שלכם, ואל תפחדו מאקדח הקפצונים של מר נתניהו, שהוכיח שהוא לא יורה, אלא קונה.

יוחנן פלסנר: זה מר נתניהו.

יוחנן פלסנר: אז אני מתפלא עליכם, זה יהיה אפילו בושה פוליטית להיכנע לראש ממשלה כזה.

יוחנן פלסנר: חברי, הסיכום שהגענו אליו הוא שמרגע שאנחנו מפסיקים את הדיון על ההסתייגויות, בתוך שעה וחצי תתקיים ההצבעה, כלומר בשעה 13:00.

יוחנן פלסנר: אז יתאפשר ליושב-ראש ועדת הכנסת, לא יותר מ-20 דקות – – –

יצחק וקנין: לידיעתך, בהתאם לסיכום הזה זה ב-13:10.

יצחק וקנין: אם אני לוקח את הזמן עכשיו – 13:10.

יוחנן פלסנר: 13:10 – – יתאפשר ליושב-ראש ועדת הכנסת לא יותר – שנייה, אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך מה הסיכום שסיכמנו עם מזכיר הכנסת, על דעת יושב-ראש הכנסת, כדי שלא יהיו כל מיני משחקים לא מכובדים בנושא, כפי שכבר ראינו בעבר.

יצחק וקנין: מההודעה שלך אני מבין.

יוחנן פלסנר: בתוך שעה וחצי תחל ההצבעה, על-פי הסיכום שלנו, מרגע הודעתי.

יצחק וקנין: מהודעתך.

יצחק וקנין: הודעתך היתה ב-11:40.

יצחק וקנין: שעה וחצי זה 13:10.

נחמן שי: – – –

יוחנן פלסנר: אחר כך יושב-ראש ועדת הכנסת יוכל – לא יותר מ-20 דקות, ומייד אחר כך אנחנו ניגשים להצבעה, כאשר בין לבין יתקיים דיון על הרצח הנורא והמזוויע בתל-אביב, ושם – הדיון הזה כמובן יהיה מחוץ לוויכוח הפוליטי, אני מקווה, ונוכל באמת לחבק ולכבד את הקהילה, ולהראות – – –

יצחק וקנין: תודה.

יוחנן פלסנר: סליחה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: ההצבעה שלך יכולה להתקיים בין 13:10 ל-13:20, בגלל 20 הדקות – הסיכום הוא שיושב-ראש ועדת הכנסת יוכל עד 20 דקות מהמקום.

יוחנן פלסנר: מאה אחוז.

יוחנן פלסנר: בסדר גמור.

יוחנן פלסנר: זה הסיכום.

יוחנן פלסנר: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: עד תחילת הדיון בנושא הרצח הנתעב בתל-אביב אנחנו יכולים, מבחינתנו, להמשיך את הדיון בהסתייגויות.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: אני קורא לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: רבותי, אתה הדובר.

אחמד טיבי: לא, כי אמרתם – – –

יצחק וקנין: לא, רבותי, בינתיים ימשיכו הדוברים.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: יש לו עשר דקות.

יצחק וקנין: רבותי, בהתאם לסיכום, כדי שלא – נחזור על הדברים שוב: אנחנו ב-13:10 נתחיל את הסיום של החוק, כאשר יעלה חבר הכנסת זאב אלקין ויסכם את הצעת החוק.

יצחק וקנין: מייד לאחר מכן ניגש להצבעות, אני מעריך שזה יהיה בין 13:20 ל-13:30.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: בינתיים, ברור, הדיון הזה נמשך, רבותי, עד השעה 12:30.

יצחק וקנין: בשעה 12:30 נקיים את הדיון על הירי במועדון במרכז ההומו-לסבי, הצעות חברי הכנסת ניצן הורוביץ, יולי תמיר ודב חנין.

יצחק וקנין: זו הצעה דחופה לסדר-היום שאושרה על-ידי היושב-ראש, כך שבשעה 12:30 נסיים את הדיון בנושא הזה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, חמש דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שחשבתי שהדיון נפסק, בגלל זה לא – אז זה בסדר.

אחמד טיבי: – – –

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: זה לא בגלל חמש הדקות, אלא כי זאת האמת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בעניין חוק ההתפלגות, שקרוי חוק מופז, אמרתי, ואני אומר, שכנראה החוק הזה – ראש הממשלה אינו פוחד או חושש מהאופוזיציה, אלא מהקואליציה.

מסעוד גנאים: לאחר ההצבעה האחרונה, שהיתה על ההפרטה, או חוק מקרקעי ישראל, ראש הממשלה כנראה נהפך לנחוש יותר להעביר את החוק הזה.

מסעוד גנאים: החוק הזה ושאר החוקים שנקראו חוקי המשילות, אני לא חושב שהם יחזקו את המשילות, להיפך, כי אני אמרתי שראש הממשלה הוא מאלה שיש להם תיאוריה פוליטית משילותית – תיאוריית הסולם העף, המתעופף.

מסעוד גנאים: מה התיאוריה הזאת אומרת?

אחמד טיבי: – – –

מסעוד גנאים: התיאוריה הזאת אומרת שלאחר שראש ממשלה, או נשיא, או שליט, מגיע לשלטון דרך הסולם הדמוקרטי, תהליכים דמוקרטיים, הוא עושה את הכול כדי לשבור את הסולם הזה או לקחת אותו אתו, כדי שאף אחד לא יעלה אחריו לשלטון או למקום שהוא בו.

מסעוד גנאים: אני חושב שראש הממשלה בנימין נתניהו, דרך חוקי המשילות, עושה מעשה שישבור את הסולם הדמוקרטי הזה.

מסעוד גנאים: החוקים האלה לא יחזקו את המשילות, לא יחזקו את הדמוקרטיה, אלא להיפך.

מסעוד גנאים: החוקים האלה גם הזכירו לי – ואני אמרתי – מלך צרפתי מפורסם מאוד, ששמו לואי ה-14.

מסעוד גנאים: הוא אמר: המדינה זה אני.

מסעוד גנאים: אז אני חושב שראש הממשלה רוצה להגיע לאמרה הזאת.

מסעוד גנאים: הוא רוצה להגיד: המדינה – הרשות המחוקקת, המבצעת, השופטת – כולה זה אני.

מסעוד גנאים: איך יכולים לפרש את כל המהלכים שעשתה את הממשלה הזאת?

מסעוד גנאים: או שהיא הפכה את הרשות המחוקקת לרשות לא רלוונטית – לא להחלטות, לא לחקיקת חוקים, אלא מין זרוע מזרועותיה של הממשלה וזרוע מזרועותיה של הרשות המבצעת.

מסעוד גנאים: הכנסת נהפכה לגוף שראש הממשלה והממשלה רק באים ליידע אותה על החלטות שלהם.

מסעוד גנאים: אני חושב שהחוקים האלה רומסים את כל עקרון הפרדת הרשויות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ברשותך, קרה משהו בישראל בימים האחרונים.

מסעוד גנאים: ראשית, בקשר ליריות בתל-אביב וכל הדברים האלה והריגת אנשים חפים מפשע.

מסעוד גנאים: אני חושב שכל זה כרוך גם במנטליות הישראלית ובכל האווירה האלימה והגזענית, כי הגזענות, כאשר היא מתחילה בערבים, היא לא נפסקת שם.

מסעוד גנאים: היא ממשיכה כלפי אחרים גם בקרב היהודים.

מסעוד גנאים: זה לקח שהחברה הישראלית צריכה ללמוד.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, במזרח-ירושלים פלשו לבתים של ערבים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ירושלים המזרחית היא שטח כבוש שנכבש בשנת 1967.

מסעוד גנאים: זה שטח כבוש.

מסעוד גנאים: אם ארצות-הברית נגד זה והאו"ם נגד זה, אז מה רוצה ישראל?

מסעוד גנאים: ככה היא מביעה את הכוונות שלה לשלום?

מסעוד גנאים: אני חושב שמי שעושה דברים כאלה לא רוצה בשלום אמיתי.

מסעוד גנאים: הוא רוצה להמשיך בייהוד ירושלים כדי לקבוע מציאות בשטח, שכאשר יבוא המשא-ומתן לא יישאר משהו לדבר עליו וירושלים תהפוך לעיר יהודית.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה הזאת צריכה להתעשת ובאמת לחזק את הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: הדרך שבה היא נוהגת כלפי הרשות המחוקקת, הכנסת, וכלפי הרשויות – אני חושב שזה לא מחזק משילות ולא דמוקרטיה אלא מין משטר אבסולוטי, טוטלי, שרוצה לשלוט על כל תחומי החיים של האזרח במדינת ישראל.

מסעוד גנאים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי לחמש דקות, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: מכיוון שלחבר הכנסת מסעוד גנאים היו עשר דקות ומתוכן הוא נתן חמש לאחמד טיבי – אתה מייד עולה לדבר אחריו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אבקש לעמוד בזמנים.

אחמד טיבי: בהחלט.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שמה שרציתי לומר – לכן עליתי לדוכן – הוא על החלטת האופוזיציה המתואמת בין ראשי הסיעות להפסיק את הדיון, אדוני היושב-ראש, כדי לקיים הצבעה בין 13:10 ל-13:20, שעה וחצי מאז ההכרזה של עמיתי חבר הכנסת פלסנר.

אחמד טיבי: כפי שאדוני אמר, שעה וחצי זה 13:10.

אחמד טיבי: עד 20 דקות יינתנו ליושב-ראש ועדת הכנסת כמוסכם מהשבוע שעבר, ולכן ההצבעה תתקיים בין 13:10 ל-13:20.

אחמד טיבי: בין לבין, הדיון הזה יסתיים ב-12:30, ולאחר מכן יתקיים הדיון על הטבח שהיה בתל-אביב.

אחמד טיבי: אני אומר טבח כי בכל זאת, אדוני, מדובר בפשע שהוא פשע שנאה.

אחמד טיבי: אגב, אומרים שיכול להיות שזה מניע של מישהו שהוא אנטי-הומוסקסואלים, הומופוב, או שזה מתוך אהבה נכזבת.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: רבותי, התוצאה והמעשה הם חמורים ביותר.

אחמד טיבי: שני המניעים מדברים על שנאה.

אחמד טיבי: המעשה הנפשע הזה הוא מעשה של שנאה, ולא חשוב מה המניע.

אחמד טיבי: לכן כולנו מאוחדים בגינוי הטוטלי, תוך כדי הבעת אמפתיה לפצועים ולקורבנות ואיחולי החלמה מהירה, תוך הבעת הזדהות עם משפחות הקורבנות.

אחמד טיבי: יש לשים קץ גם לכל ה"עליהום" שלפעמים בא לידי ביטוי בהתבטאויות גסות ותוקפניות כלפי האחר באשר הוא אחר.

אחמד טיבי: האמת היא, אדוני היושב-ראש, שהחברה הישראלית היא חברה שנדבקה בשנאה רבתי, בעיקר שנאה לאחר, לשונה.

אחמד טיבי: לעתים זו שנאה לערבי, לעתים זו שנאה לחרדי, לעתים זו שנאה ובוז לנשים ולעתים זו שנאה להומוסקסואלים וללסביות.

אחמד טיבי: לכן, צריך לעשות חשבון נפש.

אחמד טיבי: חברה, בדרך כלל, נקראת לעשות חשבון נפש בעיקר לאחר אסונות.

אחמד טיבי: אני לא בטוח שרוב הציבור יקשור את אלמנט השנאה לארבע התת-קבוצות שהזכרתי, אבל אין ספק שהגיע הזמן לעשות זאת.

אחמד טיבי: וההיסטוריה לא טועה, רבותי, היא חוזרת על עצמה פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: שנאה שמתחילה כלפי קבוצה אחת עוברת לאחרת וכך הלאה, עד שלפעמים היא מופנית גם פנימה, כלפי השונא עצמו, והוא הופך להיות קורבן של האידיאולוגיה הגזענית או אידיאולוגיית ההדרה שלו כלפי האחר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מה שהתרחש בירושלים המזרחית, שהיא אזור כבוש – המראות של עשרות שוטרים לבושים בשחור פורצים באישון לילה לבתים, אוחזים בנשים וילדים וזורקים אותם, ממש כך, מחוץ לבית ואת מיטלטליהם כדי שלאחר מכן ייכנסו מתנחלים פנאטים לתוך הבתים האלה, בלב שיח'-ג'ראח – הוא הפנים האמיתיות של הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: אבל לא רק הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: התהליך הזה של התנכלות לפלסטינים בירושלים המזרחית הוא תהליך ממושך.

אחמד טיבי: המטרה היא ייהוד ירושלים והשלטת שלטון אחר באזור כבוש שהוא ירושלים המזרחית, תוך התרסה ובוז כלפי הקהילה הבין-לאומית, לרבות ארצות-הברית.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יכולים פה ושם לתפוס בית, אבל לעולם שלטון כיבוש לא יכול לנצח עם.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: הדיון המרתוני הזה שאנחנו מתקרבים לסופו נועד לסמן קו גבול.

דב חנין: הוא נועד לומר לממשלה ולקואליציה: לא הכול אפשרי.

דב חנין: יש לשים גבול גם לשרירותו של הרוב.

דב חנין: האם הצלחנו במהלך הזה?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני לגמרי לא משוכנע.

דב חנין: אני חושב שהקואליציה הזאת משוכנעת שכוחו של הרוב רב מזכויותיו של המיעוט, ואין מקום בדמוקרטיה להגן על כללי משחק, על נורמות.

דב חנין: מי ששולט יכול ורשאי לעגן את שלטונו גם באמצעות פגיעה במערכת הנורמטיבית.

דב חנין: הצעת החוק שאנחנו מסיימים עכשיו לדון בה היא אחת משרשרת ארוכה של פגיעות בדמוקרטיה.

דב חנין: השרשרת הזאת התחילה בהצעות חוק שנועדו לפגוע בציבור הערבי, חוק ה"נכבה" הראשון וחוק ה"נכבה" השני, וחוק הנאמנות הראשון וחוק הנאמנות השני.

דב חנין: מכאן התגלגלנו למערכת של פגיעות בכלל האזרחים.

דב חנין: חוק המאגר הביומטרי – האח הגדול מס' 2.

דב חנין: הדרך היתה קצרה לפגיעה בזכויות של מהגרי עבודה ופליטים.

דב חנין: חוק המלחמה בפליטים, שנקרא אצלנו החוק למניעת הסתננות, ייזכר לדיראון עולם, גם בציבור הישראלי וגם בעולם, על העונשים הדרקוניים שהוא מטיל גם על מבקשי מקלט – עד 20 שנות מאסר – וגם על מי שחטאו הגדול הוא בכך שהוא רוצה לעזור להם.

דב חנין: הרשימה היא ארוכה, וחוקי ה"משילות" הם חוליה נוספת בתוך הרשימה הארוכה הזאת.

דב חנין: חוקי משילות שמתחילים בחוק פרסונלי אחד, שנועד לאפשר הישארות בקואליציה של סיעת הבית היהודי, ולשם כך מכופפים את כל המערכת הנורמטיבית, כדי שגם ניסן סלומינסקי יוכל להיות חבר הכנסת.

דב חנין: חוקי משילות שהם חוק מופז, או חוק ביבי, שנועד לאפשר התפלגות של סיעות מעבר למה שהכנסת קבעה בעבר, חוק שקובע גם תמריץ כלכלי לבצע התפלגות כזאת, חוק שהוא פסול גם מכיוון שהוא שינוי של כללי המשחק בעיצומו של המשחק.

דב חנין: זה לא חוק שצופה פני עתיד, זה לא חוק שאומר: מהכנסת הבאה או זאת שלאחריה, או זאת שאחריה, נאפשר פיצול של שבעה, או של חמישה, או של שלושה – אלא זה חוק שתפור פרסונלית וספציפית על אנשים מסוימים כדי להשיג מטרה פרסונלית וספציפית.

דב חנין: הממשלה הזאת כבר הפסיקה להפתיע – ממשלה ששברה את כל השיאים במספר השרים וסגני השרים בה; ממשלה ששברה את כללי חלוקת העבודה בין הממשלה לכנסת בכך שהיא מאפשרת גם לסגני שרים להיות חברים בוועדות; ממשלה שפוגעת בכנסת בכך שהיא מצמצמת בצורה ניכרת ודרמטית את מספר חברי הוועדות, כך שחלק מסיעות האופוזיציה לא יכולות להיות מיוצגות בוועדות.

דב חנין: זאת ממשלה מסוכנת, זאת ממשלה מסוכנת לדמוקרטיה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המרחב הדמוקרטי בישראל נמצא תחת התקפה כבדה.

דב חנין: אנחנו צריכים להבין שיש קשר בין הפגיעות של החוקים הגזעניים ובין הפגיעות של חוקי "האח הגדול" – הפגיעה בכללי המשחק הפרלמנטריים והקונסטיטוציוניים והפגיעה בפליטים ובמהגרי עבודה.

דב חנין: המכנה המשותף של כל אלה הוא הצמצום הדרמטי של מרחב החירויות, המרחב הדמוקרטי, יכולת הפעולה האזרחית, יכולות הפעולה של מי שחושב אחרת, של מי שמרגיש אחרת, של מי שמאמין אחרת.

דב חנין: הדרך לגיהינום, אמר ק"ס לואיס, היא מדרון חלקלק, שמאוד קל ללכת בו, וכשהולכים בו מגיעים בקלות, בנועם, למקום אחר לחלוטין, כותב ק"ס לואיס.

דב חנין: כמה אנחנו צריכים שיהיו בדרך הזאת תמרורים שיגידו לנו: עצור, עד כאן.

דב חנין: כמה אנחנו צריכים את אותם אנשים מעטים, אנשי מצפון, שיגידו: עצור.

דב חנין: אנחנו באנו לכאן היום כדי להגיד לממשלה ולקואליציה הזאת "עצור".

דב חנין: אנחנו באנו להגיד היום לציבור הישראלי: אם לא נתגייס ונתעורר להגן על המרחב הדמוקרטי, לא יישאר מרחב דמוקרטי שיגן עלינו.

דב חנין: לכן, המערכה שמתנהלת היום בחברה הישראלית היא מערכה חשובה וגורלית מעבר למה שמתנהל ומתרחש פה בבית הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הדקות האחרונות כדי לדבר על החוק השני שאנחנו עומדים להצביע עליו, חוק הפרטת המקרקעין; אחד המהלכים הדרמטיים, הגדולים, המשמעותיים, שהולכים להתרחש בחברה הישראלית.

דב חנין: אני דיברתי בהרחבה על החוק הזה, גם בקריאה הראשונה, גם בהנמקת ההסתייגויות בקריאה השנייה והשלישית, ולא אחזור על הטעמים החברתיים והסביבתיים – הפגיעות בפריפריה, הפגיעות באוכלוסייה הערבית, וכמובן השירות הגדול לבעלי ההון שהרפורמה הזאת מגלמת.

דב חנין: את הדברים האלה אמרתי.

דב חנין: אני רוצה לדבר, בדקות האחרונות שנותרו, על המהלך האחרון שמתרקם ברגעים אלה, אותה – כביכול – פשרת נאמן, שאין בינה לבין פשרה שום דבר חוץ מהמלה "פשרה".

דב חנין: אז במקום מכירה, אומרים: יחכירו ל-999 שנים, או אולי 9,999 שנים.

דב חנין: התוצאה תהיה אותה תוצאה: המדינה מוותרת על יכולתה לשלוט בשוק המקרקעין, ומי שייכנסו לשוק הזה יהיו אותם בעלי הון, אותם מנועים בעייתיים של אינטרסים נדל"ניסטיים, שיפגעו בסביבה, בשטחים הפתוחים, יפגעו בחברה, ימנעו מהמדינה את יכולת ההתערבות שלה, את היכולת לפתור בעיות – כמו בעיות הציבור הערבי הבדואי בנגב, ציבור שהוא חסר קרקעות ונמצא בסכסוך על קרקעות עם המדינה.

דב חנין: היכולת של המדינה, כאשר היא מתנערת משליטתה במקרקעין, להתמודד עם בעיות כאלה ולפתור אותן, תיפגע בצורה איומה.

דב חנין: זה רגע של מבחן לכל אחד מאתנו, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: זה רגע של מבחן למפלגת העבודה, שרבים מהצעירים הנלהבים והמרשימים שאנחנו פוגשים היום במסדרון הכנסת הם אנשים שפעלו למענה, באמונה ובתקווה שהמפלגה הזאת תקדם את הערכים ואת האמונות שהם מאמינים בהם.

דב חנין: זה רגע מבחן – האם מפלגת העבודה תבגוד באנשים האלה?

דב חנין: האם שרי מפלגת העבודה יעדיפו את הכיסאות המרופדים ואת הממשלה שאיננה מקדמת את ישראל לשום כיוון על פני מחויבות לאותו ציבור – – –

רוני בר-און: לא צריך סימן שאלה.

רוני בר-און: אפשר לשים סימן קריאה.

דב חנין: אני עדיין שואל, אני עדיין מקווה, חבר הכנסת בר-און.

דב חנין: אני חושש שאתה צודק, והתשובה כבר רשומה, ושרי מפלגת העבודה כבר מכרו את ערכיהם וכבר מאכזבים את אותם צעירים – שעדיין לא יודעים את זה, אבל בעצם מכרו אותם בזיל הזול, או אפשר להגיד אפילו בחינם.

דב חנין: זה יהיה רגע עצוב.

דב חנין: אני לא שייך למפלגת העבודה, מעולם לא הייתי קרוב אליה, אבל אני חושב שזה רגע עצוב, שבו מפלגה גדולה, זרם פוליטי היסטורי בחברה הישראלית, בעצם הגיע לסוף דרכו, ובעצם בוגד בצורה כל כך קיצונית באנשים שנתנו המון בחיים הצעירים שלהם כדי לקדם את הזרם הזה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת בן-ארי, עשר דקות.

יצחק וקנין: האם תרצה לתת מזמנך לחבר הכנסת עמיר פרץ – חמש דקות?

מיכאל בן-ארי: לא.

יצחק וקנין: לא מוכן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מיכאל בן-ארי: הזמן יקר, ואני רוצה לשמור עליו – לומר את דברנו בפני הציבור.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שב ואומר: חוק מופז הוא סוג של צחוק הגורל.

רונית תירוש: חוק ביבי.

מיכאל בן-ארי: חוק ביבי.

מיכאל בן-ארי: אני יודע שמה שאני אומר עכשיו לא יהיה נוח – – –

רונית תירוש: אתה יודע למה ביבי?

רונית תירוש: זה BB – כי זה בוגי ובגין.

רונית תירוש: אלה יפרשו מביבי.

מיכאל בן-ארי: אה, הבנתי.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהדברים האלה כבר נאמרו, ש"בור כרה ויחפרהו".

מיכאל בן-ארי: בן-אדם, במקרים כאלה, כורה בור לעצמו.

מיכאל בן-ארי: ובכל זאת, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ארבע שנים מאז אותם ימים מרים ונמהרים, שבהם גורשו יהודים מביתם, הוחרבו יישובים יהודיים פורחים, בתי-כנסת עלו באש, מתים, הרוגים על קידוש השם, הוציאו מקברם, ועל הכול פקד שר צבאות הגירוש, לא אחר משאול מופז, שהסתובב באותם ימים עם מפות וסרטוטים ואמר: זה ייתן לנו ביטחון, זה יחזק את מדינת ישראל בעולם, זה יגרום להתפתחות ההתיישבות ביהודה ושומרון.

מיכאל בן-ארי: הבל על הבל, שקר על שקר.

מיכאל בן-ארי: דיבורים של כזב שכולם הוטחו בפנינו במשך ארבע השנים הללו, שלא לדבר על השקר הגדול, על האיוולת, על הרשעות, שהיתה מאחורי הססמה שלכל מגורש יש פתרון או לכל מתיישב יש פתרון, איך שקראו לזה.

מיכאל בן-ארי: היום הדברים לא צריכים הוכחה.

מיכאל בן-ארי: פתאום יש חוק שאף אחד לא קורא לו – לחוק מופז יש שם, חוק התפלגות סיעה, ובכל זאת הוא קיבל את השם הזה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, זה סוג של צחוק הגורל.

מיכאל בן-ארי: אנחנו רוצים היום להתמקד בכמה נושאים שעומדים על הפרק.

מיכאל בן-ארי: קודם כול אני חייב להצטרף לכל חברי למחאה החריפה, לזעזוע הגדול על הרצח הנורא שהתרחש במוצאי-שבת, דבר שזעזע את אמות הספים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לדבר כרגע על דבר שהציק לנו מאוד בשבוע שעבר, לציבוריות הישראלית, ואתמול ראיתי באחת הכותרות בעיתונים תמונה: אזרחות, אזרחות לילדי העובדים הזרים.

מיכאל בן-ארי: כשאף אחד לא מדליק תמרורי אזהרה אז זה לא "תיתנו להם מעמד של תושבים"; זו כבר אזרחות לעובדים הזרים.

מיכאל בן-ארי: אין ברקסים.

מיכאל בן-ארי: מה עומד על ראש שמחתם?

מיכאל בן-ארי: ילדים.

מיכאל בן-ארי: איך אפשר לגרש ילדים?

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אני מציע שתיקח שם מן השמות שעומדים שם.

מיכאל בן-ארי: לא רק שלא ראינו אותם כשנקרעו ילדים מזרועות אמהותיהם בכפר-דרום ובנווה-דקלים ובעצמונה ונצרים, לא רק שלא ראינו אותם מוחים – הם שדרבנו גירוש של ילדים מנוף ילדותם, שהפכו ילדים קטנים – הפכו את חייהם לסיוטי לילה ויום; אותם צבועים.

מיכאל בן-ארי: פסטיבל של צביעות נורא ואיום מתרחש ברחובותינו.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אנחנו חייבים להבהיר – זה לא פופולרי מה שאני הולך להגיד עכשיו, אבל זו המציאות וכדאי שנתעורר ונפסיק להיות פופוליסטיים.

מיכאל בן-ארי: כל הסיפור הזה של ילדי העובדים הזרים זה מסווה לכיבוש הארץ, נוסף על מה שנעשה כאן בראשית המאה הקודמת ולאחריה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה שנזכיר לכולנו, למי שלא מכיר את ההיסטוריה של הארץ הזאת, שהארץ הזאת, עד לפני 100 שנים, לא יותר, היתה ארץ שכולה שממה.

מיכאל בן-ארי: במקומות שלא היתה שממה היו ביצות ומחלות, ובמקומות שבהם היה יישוב יהודי, כמו בירושלים, היישוב היהודי היה בו רוב – עובדה שחברי הכנסת הערבים מתכחשים לה.

מיכאל בן-ארי: כל מניין שנעשה כאן משנת 1840 מנה רוב ליהודים בירושלים, שלא ידברו אתנו על שטחים כבושים, כי מי כבש ממי, זאת כולנו יודעים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הארץ הזאת, השממה, הלכה ופרחה בעקבות אבותינו הגיבורים, העליות שבאו לכאן.

מיכאל בן-ארי: ניקח את סיפורה של יסוד-המעלה.

מיכאל בן-ארי: היכן גרה שם האוכלוסייה הערבית?

מיכאל בן-ארי: ממה סבלו?

מיכאל בן-ארי: איזה תת-חיים הם חיו שם?

מיכאל בן-ארי: מי שלא מכיר את ההיסטוריה הזאת, שילך וילמד.

מיכאל בן-ארי: אחד הדברים הראשונים שעשיתי בתוכנית הבר-מצווה של הילדים שלי זה לקחת אותם ליסוד-המעלה ולהראות להם מה זו דבקות, מה זו הגשמה, מה זו מסירות.

מיכאל בן-ארי: בתוך החושות הם חיו.

מיכאל בן-ארי: מי הביא להם את הרצון להתפתח?

מיכאל בן-ארי: מי הביא את האמצעים הסניטריים הראשונים והתרופות?

מיכאל בן-ארי: מי בעצם הפריח את הארץ הזאת?

מיכאל בן-ארי: מכאן באה הפלישה הגדולה מסוריה ומסודן.

מיכאל בן-ארי: אני לא מדבר על השנים האחרונות, אני מדבר על מה שקרה במאה הקודמת.

מיכאל בן-ארי: מי שרוצה את העובדות ההיסטוריות יקרא בספרו של ד"ר שמואל כץ, "אדמת מריבה", את העובדות ההיסטוריות לאשורן, את בליל העמים שבא לכאן ובנה כאן כביכול עם פלסטיני שלא היה ולא נברא.

מיכאל בן-ארי: כמו שאמר אחד ממנהיגיהם, המרגל שברח מכאן, עזמי בשארה: אין דבר כזה אומה פלסטינית.

מיכאל בן-ארי: בזה אני מסכים אתו, אין כזה דבר.

מיכאל בן-ארי: זה שקר וכזב, כדי לחסל אותנו.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הסיטואציה הזאת של ארץ פורחת, של ארץ שהיתה שממה והפכה להיות ארץ זבת חלב ודבש, שפולשים אליה המוני זרים, זו לא תמונה חדשה בהיסטוריה.

מיכאל בן-ארי: הסיפור של ילדי הזרים והעובדים הזרים הוא מהלך.

מיכאל בן-ארי: הייתי מצפה שראש ממשלת ישראל לא ייכנע לפופוליזם, יגיד שיש כאן סכנה.

מיכאל בן-ארי: מה שקורה באירופה היום, אירופה שהפכה מוסלמית ותהפוך נחשלת – זה מה שיקרה גם כאן

מיכאל בן-ארי: אם לא נעצור את זה שעה אחת קודם.

מיכאל בן-ארי: אבל מה, אנחנו חיים בפופוליזם.

מיכאל בן-ארי: יחידת "עוז" עושה עבודת קודש לשמירת הזהות היהודית של המדינה, אבל זה לא פופוליסטי.

מיכאל בן-ארי: הפופוליזם זה להזדהות עם ילדי העובדים הזרים, והחוצפה – לא תושבים זמניים; אזרחים.

מיכאל בן-ארי: ואת מעט המשאבים שיש לנו לתת לאחינו בני עמנו ולשותפי הגורל שלנו, הבדואים בנגב, משרתי צה"ל שצריכים תשתיות, גם להם אנחנו צריכים לתת ולילדים שלנו, ולמשפחות החד-הוריות – חסר לנו למי לתת?

מיכאל בן-ארי: אז אנחנו מוסיפים על עצמנו צרה על צרה ומביאים לכאן את אותה התחסדות נוראית.

מיכאל בן-ארי: אם אנחנו מדברים על עניין של התחסדות, אני רוצה לדבר על ההתחסדות שבאה בעקבות דוח "עופרת יצוקה".

מיכאל בן-ארי: דיברו על אותה פגיעה במשפחת הרופא, פגיעה שבאה תוך כדי מלחמה.

מיכאל בן-ארי: לא שמעתי כזה דיון ציבורי, כזה זעזוע כשבאו ועשו וידוא הריגה לטלי חטואל וארבעת ילדיה, אשה בהיריון בחודש התשיעי.

מיכאל בן-ארי: לא רק שירו עליה, עשו וידוא הריגה לילדה בת שנתיים, ילדה בת חמש, ילדה בת שבע, ילדה בת עשר – וידוא הריגה, ואמות הספים לא זועזעו אצל כל אבירי אותם ערכי הקש שמוליכים שולל את כולנו כאילו הם אנשי החסד.

מיכאל בן-ארי: הם לא אנשי החסד, רבותי.

מיכאל בן-ארי: הם אנשי התחסדות.

מיכאל בן-ארי: בסיום דברי אני רוצה לקרוא לראש הממשלה: נוצר מצב, מכובדי ראש הממשלה שלא נמצא כאן, שהפכת להיות פקיד של אחרים.

מיכאל בן-ארי: אתה לא מנהיג, אתה מונהג.

מיכאל בן-ארי: אם שכחת, אתה, בעצם, אדוני ראש הממשלה, שאני מדבר אל הכיסא הריק שלו, מנהיג העם היהודי ששב לארצו אחרי אלפיים שנה.

מיכאל בן-ארי: הקריאה של הממשל האמריקני היום אליך לגבי אכיפת החוק ומימוש זכויות היהודים במזרח-ירושלים היא הפרה בוטה של הריבונות של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אני קורא לך להזמין אליך את השגריר האמריקני ולהבהיר לו שמדינת ישראל היא לא מדינת חסות.

מיכאל בן-ארי: מונף בכנסת ישראל דגל ישראל, ולא הדגל האמריקני.

מיכאל בן-ארי: במחילה בכבודכם, משפט אחרון, אדוני.

מיכאל בן-ארי: במשפט אחרון, ידידי נחמן שי – תיכף מן הסתם תהיה לך רשות הדיבור – אנחנו מבקשים ממך, אדוני ראש הממשלה, להחזיר את הריבונות, להפסיק להיות פקיד ולהנהיג את עם ישראל אל ערכים שלשמם נבחרת, ולא הגברת לבני.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי – איננה.

ראובן ריבלין: לכן אני נותן לשניים מחברי קדימה, לשר לשעבר, לשני השרים לשעבר, שאול מופז חמש דקות, ואחריו – אלי אפללו, חמש דקות, ונותרו לעמיר פרץ חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא אוכל בשום פנים ואופן להאריך, משום שזה ההסכם שהיה קיים, ואני מצווה על-פיו.

ראובן ריבלין: מרגע שהודיעה האופוזיציה שהיא מסיימת את דבריה, כעבור שעה וחצי אנחנו מסיימים את הדיון בהסתייגויות.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, מכיוון שחנין זועבי לא מגיעה, וזה עשר דקות, אפשר – – –

ראובן ריבלין: יש שתי מגבלות, אחת זו הרשימה והשנייה זה הזמן.

ראובן ריבלין: לי אין בעיה, שיהיו עוד 30 עד 12:30.

ראובן ריבלין: אני עומד בסיכום כל עוד לא יאמרו לי שאין סיכום.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עשר הדקות שלנו – חמש לי וחמש ליולי תמיר.

ראובן ריבלין: יש לכם יותר משעה זכות לדבר, אבל יש לכם רק חמש דקות עד שמסתיים הזמן.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני דיברתי בשבוע החולף על אותו חוק שנושא את שמי, ואמרתי שהוא לא דמוקרטי, לא מוסרי ומבזה את הבית הזה.

שאול מופז: לצערי הרב, עולה היום עוד חוק שאני רוצה לומר עליו כמה משפטים.

שאול מופז: אבל תחילה, אני רוצה לשאול את הבית הזה: מהן שתי התכונות העיקריות שדרושות למנהיג?

שאול מופז: הוא חייב, בראש ובראשונה, להיות אוהב אדם ואדמה.

שאול מופז: התקציב שהעביר ראש הממשלה נתניהו הוכיח שאין בו אהבת אדם; החוק שאותו הוא מבקש להעביר היום מוכיח שאין בו אהבת אדמה.

שאול מופז: פתאום קם אדם בבוקר ומחליט – רפורמה, כאילו כל הבעיות במדינת ישראל כבר נפתרו, כאילו הדבר שהכי מטריד את אזרחי ישראל זה סגירת מרפסת.

שאול מופז: מיטב בנינו מסרו את נפשם כדי להגן על אדמת המדינה, וראש הממשלה מחליט – רפורמה; צועק על שר הביטחון בטלפון ומוכר במחי-יד את היקר לנו מכול.

שאול מופז: מדינת ישראל ואזרחיה ראויים למנהיג אמיתי, ואילו אתה, אדוני, הפכת בתוך כמה חודשים ממנהיג למתווך.

שאול מופז: הרפורמה נועדה לסייע לזוגות צעירים, למחזיקי דירות, לחיילים משוחררים, לאנשי הפריפריה, לאנשי איכות הסביבה ובכלל לכולנו – כך לפחות טוען ראש הממשלה.

שאול מופז: אז מדוע כל אותם ציבורים שאמורים ליהנות מהרפורמה לא עומדים על המרפסות הפתוחות שלהם ומריעים לה?

שאול מופז: כיצד זה לא ראינו ולו זוג צעיר אחד עומד מחוץ ללשכת ראש הממשלה עם שלט תמיכה באיש ובפועלו?

שאול מופז: אולי זה מפני שהרפורמה כל כך איכותית וכל כך מתוחכמת שאף אחד באמת חוץ מראש הממשלה לא מבין אותה.

שאול מופז: ואולי זה מפני שהרפורמה הזאת פותחת פתח לפגיעה חמורה במדינת ישראל – את זה כולנו מבינים.

שאול מופז: אז מי באמת, אדוני, ייהנה מהרפורמה שמציע ראש הממשלה?

שאול מופז: למי היא מיועדת?

שאול מופז: את מי היא אמורה לשרת?

שאול מופז: אני וחברי בקדימה נצביע נגדך ונגד החוק הזה, מפני שאדוני לא מבין מה זה אומר להפריט את אדמות המדינה.

שאול מופז: אנחנו נגלה אחריות ונמנע ממך להוביל חוק שיסגור מרפסות ויפתח פתח לאסון לאומי.

שאול מופז: איש אינו תומך ברפורמה הזאת מלבדך; קואליציה חוצה מפלגות ועמדות פוליטיות ניצבת אל מול החוק ומעלה טיעונים קשים נגדו.

שאול מופז: אבל אתה ניצב כצור איתן אל מול המתנגדים.

שאול מופז: במקום להבין שטעית אתה הופך את אדמות המדינה למשחק של אגו ויוקרה.

שאול מופז: כולנו יודעים שהתעקשותך אינה נובעת משיקולים ענייניים.

שאול מופז: אתה עצמך מבין שכל התהליך בטעות יסודו.

שאול מופז: מה שעצוב הוא שבשביל להוכיח שאתה מסוגל תהיה מוכן לעשות הכול:

שאול מופז: אני מצליח להעביר חוקים מסוכנים שהם בכייה לדורות, משמע אני קיים.

שאול מופז: זה הזמן, אדוני, להודות שטעית.

שאול מופז: זה בסדר, מותר לטעות.

שאול מופז: עדיף להודות בטעות, להיות אדם, לאהוב אדמה, להיות מנהיג.

שאול מופז: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שאול מופז, ואני מזמין שר לשעבר נוסף, חבר הכנסת אלי אפללו.

ראובן ריבלין: גם לו חמש דקות.

ראובן ריבלין: יסיים בחמש דקות חבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: גם אם יגלוש דקה מעבר לזמן אנחנו נאפשר לו.

ראובן ריבלין: הוא צריך להתחיל לדבר לפני 13:30.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, היום מונחות לפנינו הצעת חוק או שתיים, הראשונה שבהן היא חוק מופז.

אלי אפללו: מה שמרגיז אותי זה שבעצם זה חוק ביבי נתניהו, בשבילו ולמענו.

אלי אפללו: ראש הממשלה שלנו, לצערי, משתמש בכיסוי המלים "חוק מופז", וכולנו ממשיכים להשתמש במושג הזה, אדוני היושב-ראש.

אלי אפללו: החוק הזה לא ראוי, אבל זה לא הדבר שבאמת מטריד אותי.

אלי אפללו: הרבה יותר מטריד אותי לראות כמה אנרגיה מוציא ראש הממשלה על החוק הזה, ואני שואל את עצמי: למה?

אלי אפללו: זאת השאלה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

אלי אפללו: אני לא מבין למה הדבר הזה.

ראובן ריבלין: אף אחד מהממשלה לא פה.

אלי אפללו: לצערי, אין אף אחד, אבל לא חשוב.

אלי אפללו: אני, ברשותך, ממשיך.

אלי אפללו: גבירותי ורבותי, כבוד ראש הממשלה, חבל שאף שר לא נמצא כאן.

ראובן ריבלין: חכה, אני מייד מזעיק אותם.

אחמד טיבי: אתה יודע כמה אנשים שרוצים להיות שרים נמצאים פה במליאה?

רוני בר-און: הם רוצים הפסקה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: לא יינתן.

ראובן ריבלין: אמרתי לך, הוא יסיים בזמן, כי היתה לו גם דקה ממופז.

ראובן ריבלין: אל תפריעו, כי עמיר פרץ רוצה לעלות.

ראובן ריבלין: תנו לו לעלות וזהו.

ראובן ריבלין: אין חוכמות.

אלי אפללו: גבירותי ורבותי, כבוד ראש הממשלה הסתובב כאן שעות נוספות כדי לאשר את החוק הזה.

אלי אפללו: אבל יש לי משהו לומר לו, ואולי זה יאכזב אותו: קדימה היתה מגובשת ומלוכדת.

אלי אפללו: החוק הזה בעצם ליכד יותר את קדימה; גרם לכך שיכולים להיות חילוקי דעות על עמדות מדיניות, על כל דבר אחר, אבל שלא יהיה ספק – לא יהיה פילוג בקדימה.

אלי אפללו: קדימה תישאר מלוכדת.

אלי אפללו: ומה שעושה היום – –

אחמד טיבי: מלוכדת, ושישה מהם בחוץ-לארץ.

אלי אפללו: – – ומה שנמצא באמת מתחת לזה – לראות מה הסיבה באמת.

אלי אפללו: יש לי השערה מדוע ראש הממשלה כל כך מתאמץ.

אלי אפללו: אני יודע על מה אני מדבר, אדוני.

רוני בר-און: שישה – – –

אלי אפללו: ברור לכולנו שהתהליך המדיני יגרום לפיצול טבעי בליכוד, ולזה בעצם הוא מכין את עצמו – לתהליך שאם יהיה פיצול תהיה דרך לחברי כנסת נוספים כדי שיוכלו להתפצל מהליכוד.

אלי אפללו: זאת הסיבה האמיתית.

אלי אפללו: פה מאחורי הקלעים חבר כנסת מהליכוד אמר לי את המלים האלו.

אלי אפללו: הוא אמר לי: זה לא חוק בשביל מופז, זה חוק לאנשי הליכוד.

אלי אפללו: אם הוא היה רוצה לעשות את זה באופן אמיתי כי הוא ספר את הקולות שמתנגדים לו, הוא היה צריך לעשות לפי אחוזים – רבע מסיעה.

אלי אפללו: למה המספר 7? אדוני, אני חושב שזה מבייש את הכנסת הזאת.

אלי אפללו: אני מכיר את עמדותיך ואת הכבוד שאתה נותן לכנסת הזאת.

אלי אפללו: אין לי ספק שבתוך תוכך – אני לא אגיד מה אני חושב, אבל אני בטוח במה שאני חושב לגביך, ואני יודע שזה נכון.

אלי אפללו: לגבי חוק מינהל מקרקעי ישראל – גזירה על גזירה.

אלי אפללו: אני קודם כול רוצה לברך את מטה המאבק, אנשים שאכפת להם, מכל מיני מקומות בארץ.

אלי אפללו: טלפנו אלי אנשים מכל קצוות הארץ.

אלי אפללו: אתם יודעים ממה התביישו ביותר?

אלי אפללו: שרי מפלגת העבודה.

אלי אפללו: הם אלו בלי עמוד שדרה – – –

עמיר פרץ: הלו.

אלי אפללו: לא, אמרתי: שרי מפלגת העבודה.

עמיר פרץ: – – –

אלי אפללו: הם בלי עמוד שדרה.

אלי אפללו: שלהם הבעיה.

אלי אפללו: אם לא יישארו – הוא יפטר אותם.

אלי אפללו: אבל הכיסא יותר חשוב להם מאידיאולוגיה, מערכים, מכל דבר אחר.

אלי אפללו: היום הם ישבו כאן, יצביעו, כי ביבי אמר שיפטר אותם, והפחד עולה על כל דמיון.

אלי אפללו: אני משוכנע שגם אם הוא יציע הצעה מרחיקה לכת מעבר לזה, גם אז, רבותי, אדוני היושב-ראש מכובדי, הם יצביעו בשביל להישאר על הכיסא שלהם.

אלי אפללו: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת עמיר פרץ, העולה לבמה ב-11:28 והוא רשאי לדבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: הואיל ונכנס לקלפי לפני תום ההצבעה, הוא יכול להצביע את כל ההצבעה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שהיינו צריכים להתחיל כולנו בהתייחסות לאותו אירוע קשה שהיה בתל-אביב.

עמיר פרץ: חושך על פני הארץ.

עמיר פרץ: לצערי הרב, התחושה היא שהיחס לשונה, היחס הקשה למיעוט, מקבל לגיטימציה הולכת וגוברת מכל המסגרות הקיימות.

עמיר פרץ: אל תביטו על האירוע בתל-אביב כעל אירוע שמנותק מהמציאות של החברה הישראלית.

עמיר פרץ: אל תביטו בו כמשהו ששייך לאחרים.

עמיר פרץ: תביטו בו כאחד הכשלים החינוכיים, התרבותיים, הערכיים, הקשים ביותר שהיו לנו במדינה הזאת, וההשלכות שלו, מי ישורן.

עמיר פרץ: כל אדם צריך לראות עצמו כאילו מחר הוא יהיה מועמד לפגיעה באותה מידה.

עמיר פרץ: לצערי הרב, הדבר קשור גם לחוקים שעומדים בפנינו היום.

עמיר פרץ: החוק שאנחנו הולכים להצביע עליו היום נקרא חוק מופז.

עמיר פרץ: אני בטוח שעושים עוול גדול לשר לשעבר שאול מופז כשמדביקים לו את החוק הזה, אבל אני רוצה לחדד כמה דברים, כי אני שומע לאחרונה בכל פעם בתקשורת שמנסים להצדיק את החוק ונותנים את הדוגמה של .

עמיר פרץ: איזה קשר יש בין הדברים בכלל?

עמיר פרץ: אני הייתי יושב-ראש מפלגת עם אחד, שאישרה לדוד טל, ועשינו זאת בהסכמה, מכיוון שהכנסת ידעה להבחין בין פילוג אידיאולוגי לפילוג כיסאולוגי.

עמיר פרץ: יש הבדל משמעותי מאוד.

עמיר פרץ: אם יש מקום שבו הדבר לגיטימי וראוי, הרי הוא הכנסת, אבל אם פילוגים באים בגלל ערכים, בגלל אידיאולוגיה ובגלל תפיסת עולם, ולא בגלל פיתויים.

עמיר פרץ: אני רוצה להבהיר כאן ש, כשהוא רץ אתי ברשימת עם אחד, היתה לו תפיסת עולם מסוימת.

עמיר פרץ: הוא היה איש שבא ממגזר מסוים.

עמיר פרץ: כאשר קיבלנו החלטה להתאחד עם מפלגת העבודה הוא אמר שזה לא המצע שאתו הוא יצא לכנסת, ולכן היתה לו בהחלט לגיטימציה.

רוני בר-און: שונה לחלוטין.

עמיר פרץ: שונה לחלוטין.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: סליחה, הוא גם לא הצטרף למפלגה אחרת, הוא הקים רשימה.

עמיר פרץ: נכון, אישרנו לו רשימה עצמאית, וזה דבר ראוי בהחלט.

עמיר פרץ: אני חושב שצודק חבר הכנסת אלי אפללו שצריך לקרוא לזה חוק ביבי נתניהו.

עמיר פרץ: זה חוק שרידות של ביבי נתניהו.

עמיר פרץ: הרי אפילו בכלכלה – ודאי רוני בר-און יכול להרחיב על זה – גם נכס רעיוני הוא נכס; גם נכס רעיוני הוא שוחד.

עמיר פרץ: מה אומר ראש הממשלה?

עמיר פרץ: מופז לא יבוא?

עמיר פרץ: אל תדאגו, יימצאו שבעה שיבואו.

עמיר פרץ: אנחנו ניצור מסכת של פיתויים, מסכת של כמעט שוחד בפרהסיה שהכנסת הולכת לאשר.

עמיר פרץ: אילו היו אומרים שרוצים לשנות את החוק כדי לאפשר פילוגים אידיאולוגיים – אני אומר באופן גלוי: הכנסת הגנה על עצמה רק מפני מצבים שבהם אדם קיבל תמורה.

עמיר פרץ: הכנסת הזדעקה ואמרה שהיא תיצור מגבלות וקשיים לפילוגים ותקבע כללים בעיקר כאשר מדובר במצב שבו חברי כנסת יקבלו תמורה כלשהי – תפקידים בממשלה או הבטחות כלשהן, וזאת מהות העניין.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שנעשה היום הוא דבר – – –

רוני בר-און: יש ויכוח באקדמיה אם זה שוחד או אתנן.

ראובן ריבלין: הזמן שלו הולך ומתקצר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אחר כך הוא יבקש ממני.

רוני בר-און: לא, לא, זה עלי.

ראובן ריבלין: אני רוצה לקיים את ההסכם.

עמיר פרץ: בהחלט מדובר היום ביום קשה ביותר.

עמיר פרץ: אני מתפלא על חברי במפלגת העבודה שהולכים להלבין את החוק הזה, אבל מה אתם מתפלאים?

אלי אפללו: הכיסא, הכיסא.

עמיר פרץ: גם יושב-ראש מפלגת העבודה נלחם על שרידותו.

עמיר פרץ: זה מצב של שני אנשים שאוחזים אחד בשני, אבל אל תדאגו, אני מכיר אותם, את שניהם.

עמיר פרץ: עוד יגיע הרגע שהם יאחזו אחד בצווארו של השני, והחוקים האלה ישמשו אותם.

עמיר פרץ: היום הם אוחזים איש בידו של רעהו, אבל הרעות הזאת היא לא רעות.

עמיר פרץ: אנחנו יודעים מה הם אמרו אחד על השני, ולא נרחיב כאן בציטטות.

עמיר פרץ: לצערי הרב, מדובר כאן במהלך שהוא מהלך קשה ביותר מבחינה דמוקרטית, והמבחן המרכזי של דמוקרטיה הוא אם היא מצליחה להגן על המיעוט.

עמיר פרץ: הרוב לא זקוק להגנה, המיעוט זקוק להגנה.

עמיר פרץ: יש לי עוד דקה אחת לומר כמה משפטים גם על החוק שיעלה כאן להצבעה, חוק הקרקעות.

עמיר פרץ: לא הייתי מציין זאת, אבל גם בסיעה ולצערי גם בתקשורת בא השר שלום שמחון, שהוא המתווך, הוא המוציא לפועל והוא המלבין המרכזי של אותו חוק, ואמר: מה אתם מתנגדים כל כך?

עמיר פרץ: אמא שלי – אני לא הייתי מציין זאת בשום פנים ואופן, אבל הוא אמר זאת גם ברשת ב' – אמא שלי, מדוע שאמא שלי לא תקבל את החלקה שלה?

עמיר פרץ: אדוני שר החקלאות, על גבה של אמא שלך הולכים למכור את כל הקרקעות שהולכות להיות מופרטות באזור היקר ביותר במדינת ישראל.

עמיר פרץ: משם יפנו את כל מה שנקרא חוות-הגז לשעבר, בין הרצלייה לרמת-השרון.

עמיר פרץ: שלא יטעו אתכם, אני בעד שיוך הדירות, גם למושבים, גם לאמא של שלום שמחון וגם לכל חבר קיבוץ, אבל אין שום קשר.

עמיר פרץ: אני לא מרגיש לא-בעלים של הבית שלי בשדרות.

עמיר פרץ: על בסיס חכירה ניתן בהחלט לגרום לכך שאמא של שלום שמחון וכל מושבניק – שלא יטעו אתכם, כי על גבכם, אתם המושבניקים, על גבכם, אתם הקיבוצניקים – אתכם בסוף יאשימו, כי על גבכם שלכם אומרים שמפלגת העבודה הגיעה לעסקה.

עמיר פרץ: מה אומרים במפלגת העבודה?

עמיר פרץ: אנחנו עושים זאת בשביל החברים שלנו.

עמיר פרץ: זה שקר.

חיים אורון: לא, לא, לא, תודה רבה, תודה רבה.

עמיר פרץ: אתה לא קיבוצניק בשבילם.

עמיר פרץ: תעזוב.

עמיר פרץ: הם מדברים על הקיבוצניקים שלהם.

עמיר פרץ: אני מסיים.

עמיר פרץ: לכן אני פונה היום אל חברי בקיבוצים ובמושבים ואומר: אין שום בעיה, הכנסת כולה תעמוד כאיש אחד כדי לתמוך בשיוך הדירות.

עמיר פרץ: מגיע לכם שיוך דירות על בסיס חכירה, כמו לכל אדם במדינת ישראל.

עמיר פרץ: שלא ישתמשו בכם כדי להעביר את הקרקעות היקרות ביותר במדינת ישראל לידי בעלי הון, ספסרים וסוחרי נדל"ן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון בהנמקות להסתייגויות לחוק ההתפלגות המאוחד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אתמול נפל דבר בישראל שכנסת ישראל לא יכולה להתעלם ממנו.

ראובן ריבלין: הארץ רעשה געשה על רצח חפים מפשע, אנשים אשר היו במועדון שאליו השתייכו ואתו הזדהו ומצאו את מותם שם, ונוספים נמצאים בבתי-חולים, ומצב הפציעה של אחדים מהם קשה ביותר.

ראובן ריבלין: אני התרתי לכמה חברי כנסת, על-פי בקשתם, להעלות את הנושא ואנחנו נעשה זאת.

ראובן ריבלין: גם הממשלה ביקשה מהשר לביטחון פנים להשיב תשובה על הצעה זו והוא נענה.

ראובן ריבלין: אני חושב שכנסת ישראל חייבת לומר את דברה, ואני לוקח פסק-זמן למספר לא רב של דקות, למרות חשיבות הנושא שלא יכולה להימדד במשך הזמן שמדברים בו אלא בעצם התייחסותה של הכנסת.

ראובן ריבלין: ארבעה דוברים: ניצן הורוביץ, יולי תמיר, דב חנין ושלמה מולה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: כדי שלא להגביל כל אחד מכם בשלוש דקות, שהרי זאת משימה בלתי אפשרית, יינתנו חמש דקות, אבל לא מעבר לזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכולם.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך הצבעות בשעה 14:00.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: מייד אחרי זה עולה יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא רוצה לערב עניין בעניין, אבל אני אומר לכם שזה יימשך מייד ובנשימה אחת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה; תודה על שאתה מקיים את הדיון המיוחד הזה.

ניצן הורוביץ: זה בהחלט תפקידה של הכנסת בשעה זו.

ניצן הורוביץ: חברים וחברות, בני-אדם נרצחו בישראל, משום שכיבדו את הזולת וגילו אחווה אנושית.

ניצן הורוביץ: ליז טרובישי, עוד לא בת 17 מחולון, וניר כץ, בן 24 מגבעתיים.

ניצן הורוביץ: אנשים טובים, קורבנות של ירי עיוור, של אלימות נפשעת.

ניצן הורוביץ: פרחים שמצאו את מותם משום שלא נרתעו מדעות קדומות ורצו למגר את השנאה.

ניצן הורוביץ: ניר היה פעיל חברתי, מדריך לנערות ונערים שהקדיש את כל מרצו למען נערים ונערות במצוקה.

ניצן הורוביץ: הדירה הצנועה הזאת, משרדי אגודת ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסג'נדרים, היתה המפלט שלהם.

ניצן הורוביץ: ניר היה שם בכל שבוע לעזור, לתמוך.

ניצן הורוביץ: ניר היה שם, ולכן נרצח.

ניצן הורוביץ: ליז מחולון היתה נערה חברותית, נעימה, באמת נפש טהורה.

ניצן הורוביץ: היא אהבה את כל חבריה, וביניהם גם לסביות והומואים, כיבדה אותם, קיבלה אותם כפי שהם וליוותה אותם לפעילות הנוער שלהם שהדריך ניר.

ניצן הורוביץ: היא היתה שם, ולכן נרצחה.

ניצן הורוביץ: אתמול הם הובאו למנוחות, המשפחות שלהם יושבות עכשיו שבעה, ומכאן מהכנסת אני מבקש לשלוח להם תנחומים.

ניצן הורוביץ: מי ייתן, אנשים יקרים, שלא תדעו עוד צער.

ניצן הורוביץ: בבתי-החולים שוכבים פצועים, נפגעי ירי בכל חלקי הגוף, בני 17, בני 20.

ניצן הורוביץ: הם נורו משום שבאו למקום שעבור חלקם היה המקום היחיד בעולם שבו יכלו להרגיש בני-אדם שלמים, להיות מי שהם, בביטחון, בלי בוז, בלי השפלה, בלי דעות קדומות, בלי רדיפה, בלי אפליה – אפליה בבית-הספר, בצבא, במשפחה לעתים.

ניצן הורוביץ: הם באו לשם והם יצאו משם שותתי דם.

ניצן הורוביץ: הכאב אצל חלקם כפול, לפעמים משולש.

ניצן הורוביץ: כאב פיזי – הפציעות הקשות, הכאב והצער על החברים שנרצחו, וגם במקרים מסוימים הכאב המשפחתי מול בני משפחה שכך למדו בפעם הראשונה שבתם או בנם הומו או לסבית, בנות ובנים שהסתירו זאת מהמשפחות שלהם או מהמורים או מהחברים בבית-הספר עקב החשש, עקב הפחד – הפחד מביזוי, הפחד מעונש, פחד מפיטורין, אולי גם פחד ממכות.

ניצן הורוביץ: פחד מיורה שמרסס לכל עבר – זה אני מניח לא היה במאגר הפחדים שלהם, שלנו, ועכשיו גם הפחד הזה מלווה אותנו.

ניצן הורוביץ: אני מאחל לפצועים החלמה מהירה, החלמה שלמה.

ניצן הורוביץ: אנחנו אתכם.

ניצן הורוביץ: אני גם רוצה להודות מכאן לכל הפעילים המסורים, בראש ובראשונה לפעילי אגודת הלהט"ב, על הפעילות המבורכת במשך כל כך הרבה שנים, בעיקר עם בני-נוער, וכל הארגונים האחרים שמבוססים על פעילות של אנשים שנותנים את הנשמה לחברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: כולנו חייבים להם חוב גדול.

ניצן הורוביץ: חשבתי הרבה לפני הדיון הזה כאן מה לומר, איך בדקות ספורות אפשר לספר על הקהילה הגאה, על ההישגים שלה, על הקשיים – מה לומר לבני-הנוער, מה לומר להורים, לחברים, מה לומר לחברי הכנסת.

ניצן הורוביץ: אז אפתח בכמה מלים אישיות קצרות.

ניצן הורוביץ: אני חבר גאה בקהילה הגאה.

ניצן הורוביץ: הייתי פעיל בה במשך שנים רבות.

ניצן הורוביץ: כתבתי טור בביטאון הקהילה, השתתפתי בכל מצעדי הגאווה, לרבות אותו מצעד כאן בירושלים לפני ארבע שנים, כאשר אדם התפרץ בסכין וניסה לרצוח את המשתתפים.

ניצן הורוביץ: ראיתי אז את הפצועים שוכבים על הכביש, ממש לא רחוק ממני, ואתמול ראיתי פצועים אחרים בבית-החולים "איכילוב", גם הם קורבנות של שנאה עזה, של משטמה עיוורת.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע מה עבר בנפשו של הדוקר במצעד הגאווה בירושלים.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע מה היה בלבו של היורה שלשום בבית האגודה בתל-אביב.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע מיהו, מאיזה רקע הוא בא ומה עינה את נפשו – האם היה חדור רגשות נקם, האם היה אכול שנאה עצמית, האם פעל בשליחות כלשהי.

ניצן הורוביץ: אני יודע רק דבר אחד: הוא והוא רצו לפגוע בכמה שיותר אנשים באופן עיוור.

ניצן הורוביץ: לא קורבן ספציפי, לא אדם מסוים, אלא לפגוע, לחסל כמה שיותר אנשים רק משום שהשתייכו לקבוצה מסוימת.

ניצן הורוביץ: כי מי שנכנס לאותה דירת מרתף – ממש כמו מי שנכנס, התפרץ לאותו מצעד גאווה – ידע בדיוק למה הוא משמש ומי האנשים שנמצאים שם.

ניצן הורוביץ: זהו פשע שנאה.

ניצן הורוביץ: ולכן, אינני מפנה אצבע מאשימה לאיש.

ניצן הורוביץ: אני מפנה אצבע מאשימה אל השנאה.

ניצן הורוביץ: לא משנה מי ביצע את הרצח – מחוץ לקהילה, אולי אפילו אדם מתוכה – הוא עשה זאת מתוך שנאה איומה ומשטמה, אולי אפילו שנאה אישית, עצמית, שהיא הקשה ביותר.

ניצן הורוביץ: ואני שואל כאן:

ניצן הורוביץ: איך מגיע אדם למצב נפשי כזה?

ניצן הורוביץ: איזו אווירה ודעות חברתיות יוצרות עוינות כזאת אצל אדם כלפי קהילה שלמה, שגורמת לו להתפרץ בסכין למצעד בחוצות העיר ולנסות לרצוח צועדים, או להיכנס רעול פנים עם נשק למפגש חברתי של בני-נוער ולירות לכל עבר כדי להרוג כמה שיותר מהם, רק מפני שהם הומואים ולסביות, נערים ונערות תמימים שהוא כלל לא מכיר?

ניצן הורוביץ: וזה קורה פעם אחר פעם – באירועים בירושלים, באילת לפני כמה חודשים, במרכז תל-אביב, על חוף הכינרת.

ניצן הורוביץ: אין-סוף התנכלויות והטרדות והשפלה וביזוי.

ניצן הורוביץ: וזה קורה כבר שנים.

ניצן הורוביץ: זה מה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היום, חברי חברי הכנסת:

ניצן הורוביץ: מדוע קיימת שנאה כזאת בתוכנו, דעות קדומות איומות כאלה, שגורמות לצעירים מצוקות חריפות כאלה, עד כדי דחפים אלימים כלפי הזולת, או מצוקה אישית איומה כל כך עד שאדם שולח יד בנפשו?

ניצן הורוביץ: גם אני הייתי שם בדירה הזאת בתל-אביב לא פעם, בהרבה דיונים סוערים ואירועים חברתיים שנערכו שם, בדירת המרתף הצנועה הזאת בבניין התל-אביבי הזה – בניין רגיל בתכלית.

ניצן הורוביץ: אין שם שום שלט נוצץ או כניסה מהודרת.

ניצן הורוביץ: המקום הזה, אתר הרצח, נקרא בית-פזי, ואני רוצה לספר לכם כאן על האיש הזה, יעקב פזי, שנפטר לפני כמה שנים בגיל 75.

ניצן הורוביץ: הוא נולד בגרמניה, ומשפחתו עברה לצרפת זמן קצר לפני עליית הנאצים.

ניצן הורוביץ: אביו נשלח למחנה ריכוז והמשפחה נדדה בכל אירופה.

ניצן הורוביץ: לאחר מכן הוא עלה לארץ-ישראל, בא לקיבוץ, ובשנות ה-70, בימים שבאמת הומואים ולסביות חיו במחתרת, הקים אותו פזי, יחד עם פעילים אחרים, את האגודה לזכויות הפרט, שמה הקודם של אגודת ההומואים והלסביות, הבי והטרנס, שבמשרדה אירע הרצח.

ניצן הורוביץ: הקמת האגודה היתה עבור יעקב פזי הגשמת חלום.

ניצן הורוביץ: חבריו מספרים שהוא התייחס לזה ממש כמו ליציאת מצרים – מעבדות לחירות, מאפלה לאור גדול.

ניצן הורוביץ: הוא היה עושה כל דבר באגודה – הוא היה מנקה שם, הוא היה עושה עבודות מזכירות, הוא ארגן טיולים ברחבי הארץ, היה פעיל שנים רבות למען חולים, נזקקים, מול הביטוח הלאומי ושאר רשויות.

ניצן הורוביץ: הוא היה במקצועו מורה לנהיגה, איש מאוד צנוע.

ניצן הורוביץ: אחר כך הוא עבר לטפל בקשישים, וכשמת, הוריש את כל רכושו לאגודה, ועל שמו נקרא הבית הזה, הדירה הזאת, דירת המרתף הזאת, בית-פזי.

ניצן הורוביץ: ואכן, זה היה בית אמיתי – בית לאנשים מבוגרים בודדים, בית לבני-נוער, מקום שבו לא היו צריכים להסתתר או לפחד.

ניצן הורוביץ: הדבר הגרוע ביותר שיכול לקרות עכשיו כתוצאה מהטרגדיה הזאת – שנתחיל עכשיו לפחד, שנתחיל לעסוק בהגנה, להביא מאבטחים, להתקין מצלמות ולשים שומרים.

ניצן הורוביץ: זה לא יקרה.

ניצן הורוביץ: אם מישהו חושב שמעכשיו הקהילה הגאה תסתגר ותסתתר, תחזור למחתרת, תחזור לארון – הוא טועה.

ניצן הורוביץ: הקהילה תרים את ראשה בגאווה ורק תרחיב את הפעילות שלה ותגיע ליותר אנשים שצריכים סיוע וצריכים תמיכה.

ניצן הורוביץ: איך אומרים: ככל שיענוהו כן ירבה וכן יפרוץ.

ניצן הורוביץ: אבל לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד בכמה משפטים – אסור שזה יהיה עניינה של הקהילה הגאה בלבד, כי לא רק היא נפלה כאן קורבן.

ניצן הורוביץ: מה שקרה בבית האגודה, בבית-פזי, היה פגיעה לא רק בקהילה הגאה, אלא פגיעה בחברה הישראלית כולה, בערכים הבסיסיים ביותר שלנו כחברה אנושית דמוקרטית; פגיעה בזכות של כל אדם בישראל, ללא הבדל מוצא, דת, אמונה, צבע, מין, נטייה מינית, דעה פוליטית, לחיות את חייו על-פי אמונתו ועל-פי השקפותיו.

ניצן הורוביץ: אני שומע שאומרים – וזה הדבר שמכעיס אותי יותר מכול – שואלים אותי בעקבות האירוע הזה: אבל למה אתם שונים, מדוע אתם מתבדלים?

ניצן הורוביץ: אפילו אומרים: אולי הקהילה הביאה את זה על עצמה כי היא מקיימת אירועים, היא שונה, היא אחרת.

ניצן הורוביץ: זה הדבר הנורא ביותר לומר.

ניצן הורוביץ: זו ממש המכה ה-81 – לבוא ולהטיל את האשמה על הקורבן: נרצחת, נרדפת, מפני שאתה שונה; לולא היית שונה מאתנו, אם רק היית כמונו, לא היית נפגע.

ניצן הורוביץ: לומר כזה דבר זה הצדקה של הפגיעה והצדקה של האלימות, והאלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: לאורך כל ההיסטוריה שלנו, ההיסטוריה של העם היהודי, בכל פעם ניסו להצדיק פגיעה בקהילה מסוימת כי היא שונה, מתבדלת כביכול.

ניצן הורוביץ: איך אמרו: ישנו עם אחד מפוזר ומפורד מכל העמים בכל מדינות מלכותך, ודתיהם שונות מכל עם, ואת דתי המלך אינם עושים, ולמלך אין שווה להניחם.

ניצן הורוביץ: אם על המלך טוב, ייכתב לאבדם.

ניצן הורוביץ: נגד זה אנחנו מתקוממים כאן, חברות וחברים, נגד הרצון לפגוע בשונה ממך, נגד הגזענות, נגד האיבה, נגד שנאת האחים.

ניצן הורוביץ: ואני עובר לסיום.

ניצן הורוביץ: אנחנו נשים קץ לפחד הזה.

ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים לעשות כאן הכול כדי שאף אחד במדינת ישראל לא יפחד לחיות את חייו על-פי אמונתו, ערכיו ודרכו, ומי שמתנכל לחופש הזה, לחירות הכל-כך בסיסית הזאת, מי שמבקש לפגוע במי ששונה ממנו, יוקא מקרבנו.

ניצן הורוביץ: ויש תקווה.

ניצן הורוביץ: יש תקווה שהאירוע הזה יגדע את האדישות הציבורית, יגדע את השתיקה, כי זו אינה דרכה של מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: ולכן מכאן, כולנו, כל האנשים החופשיים, צריכים להתאחד ולעמוד איתן, כדי לשמור על החופש שלנו, כדי שבאמת נוכל להיות "עם חופשי בארצנו, ארץ ציון, ירושלים".

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, ליושב-ראש הכנסת יש שיקול דעת מתי להפסיק חבר, בפרט לאחר שהוא סיים.

ראובן ריבלין: לא הרבה פעמים השתמשתי בזכות שלי לאפשר לאנשים לדבר.

ראובן ריבלין: לא מצאתי מקום, ולא יכולתי למצוא מקום, להפסיק אותך באמצע דבריך.

ניצן הורוביץ: אני מודה לך, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת יולי תמיר, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: יסיים חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאוד מחברי הכנסת להקפיד על חמש הדקות.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יום עצוב פקד את החברה הישראלית, שהתעוררה לבוקר כואב ושותת דם אחרי רצח, שכמעט קשה להעלות אותו על הדעת, במועדון הצנוע של הקהילה ההומו-לסבית בתל-אביב.

יולי תמיר: אתמול, בהתכנסות המאוד-מרגשת שהיתה בשדרות-רוטשילד, דיברו הרבה מחברי הקהילה על כך שהיום הזה, אסור שהוא יהיה יום של התכנסות פנימה, אלא הוא חייב להיות יום של פתיחה בשיחה עם החברה הישראלית על חוסר היכולת שלה לקבל את האחר והשונה.

יולי תמיר: נדמה לי שהלקח החשוב ביותר שעולה מהאירוע הכואב ומהדברים שבאו בעקבותיו, ומהפרץ האמיתי של הרגשות והמלים הכנות שנאמרו על-ידי חברי הקהילה, זה שלא רק חברי הקהילה ההומו-לסבית צריכים לצאת מהארון; החברה הישראלית צריכה לצאת מהארון.

יולי תמיר: היא צריכה לדבר באופן צלול וגלוי על הצורך לתת סיוע ויד מושטת לאנשים צעירים שזקוקים ליד הזאת, ויחד אתנו יכולים להתגבר על המכשולים שאנחנו, כחברה, לפעמים מציבים בפניהם שלא בצדק.

יולי תמיר: והיד המושטת הזאת צריכה להיות של ההורים, שאומרים לילדים: אנחנו מקבלים אתכם ואוהבים אתכם כמו שאתם, ללא סייג וללא ביקורת, ובלי אבל, ובלי תקווה שאולי זה ישתנה, אלא עם אהבה אמיתית לילד שמממש את עצמו כפי שהוא מוצא לנכון.

יולי תמיר: וצריכה להיות פתיחות של מערכת החינוך הישראלית.

יולי תמיר: אני מאוד גאה בכך שיחד עם הקהילה ההומו-לסבית, בתקופת כהונתי כשרת החינוך פתחנו את המערכת לקהילה.

יולי תמיר: כי צריך לומר לילדים שבבית-הספר יש מישהו שמקשיב להם, ויש מישהו שיודע כמה קשה להם, ויש מישהו שנותן להם תמיכה.

יולי תמיר: וזה חלק מהתפקיד שלנו, כאנשים בוגרים שמסתכלים על הדור הצעיר ורוצים לתת לו את מלוא האפשרויות לפרוח ולצמוח במדינת ישראל.

יולי תמיר: אני מאוד מקווה שמהיום העצוב שפקד אותנו, אנחנו, כולנו, נלמד משהו על כוחה הנורא של השנאה, על כוחם הנוראי של אנשים שלא יודעים לשים גבולות ולא יודעים למתוח קו מאוד ברור בין מה שהם חשים בלב למה שהם עושים כשיש להם הכוח לפגוע.

יולי תמיר: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על כך שהחלטת לקיים את הדיון הזה, כי נדמה לי שהקול הזה, חשוב שהוא בא מבית-הנבחרים.

יולי תמיר: זאת לא אמירה של השוליים; זאת לא אמירה של התכנסות כזאת או אחרת.

יולי תמיר: זאת צריכה להיות האמירה, בה"א הידיעה, של החברה הישראלית כולה.

יולי תמיר: וכשהיא נאמרת כאן, מעל דוכן הכנסת, בחסותך ובנוכחותך, אני חושבת שהיא נותנת מסר שמזמן היינו צריכים לתת, אבל אולי דווקא ברגעי צער – ואת זה אנחנו אומרים על החברה הישראלית – ברגעי צער אנחנו יודעים להתעלות.

יולי תמיר: מתוך האמירה שיוצאת מבית-הנבחרים הזה, כאן, היום, אנחנו מחזקים את ידי הקהילה כולה, על כל אנשיה, חבריה ואוהביה, כמובן את משפחות ההרוגים-הנרצחים, ואת משפחות הפצועים, ואת הפצועים עצמם, ומקווים שהחברה הישראלית תדע להוביל את עצמה להיות חברה פתוחה, קשובה וסובלנית, כי מכך כולנו נצא נשכרים.

יולי תמיר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת יולי תמיר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ותודה על כך שאפשרת לנו לומר את דברנו מעל במת הכנסת ולאפשר לכנסת לומר את דברה ביום הקשה הזה, בשבוע הקשה הזה.

דב חנין: רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, מוצאי-שבת היה לילה נורא.

דב חנין: הוא היה לילה נורא.

דב חנין: צעירים שבאו למקום מפגש נרצחו על-ידי איש זדון.

דב חנין: ניר כץ, מתנדב, מחנך, איש ערכים; ליז טרובישי, נערה צעירה, רק התחילה את חייה הבוגרים.

דב חנין: מכאן אני שולח תנחומים לבני המשפחה, לחברים, ואיחולי החלמה לפצועים.

דב חנין: הכאב הזה הוא כאב נורא של ציבור גדול, של קהילה גדולה, של כולנו.

דב חנין: האירוע האיום הזה קרה בעיר האהובה שלי, העיר שעם כל הבעיות והקשיים, ויש בה בעיות ויש בה קשיים, היו בה הישגים, והיו בה הישגים גם לקהילות הלהט"ב – ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסקסואלים – הישגים משמעותיים.

דב חנין: היא הפכה במידה מסוימת לעיר מקלט לבני קהילות הלהט"ב במקומות רבים ומגוונים בארץ.

דב חנין: ובעיר הזאת שלנו אנחנו קיבלנו יחד קריאת השכמה נוראה.

דב חנין: על החקירה הפלילית הוטל איפול, אני לא אדבר עליה, אבל הדיון הציבורי חייב, חייב להתקיים.

דב חנין: במישור הציבורי הלקח מאוד ברור: שום אדם איננו אי, ושום מקום לא יכול להיות בועה מוגנת.

דב חנין: ולכן, אם להמשיך בפרפראזה על הדברים הידועים של המשורר ג'ון דון, אל לנו לשאול למי צלצלו הפעמונים.

דב חנין: הם מצלצלים לכולנו.

דב חנין: אינני יודע מיהו הרוצח, אבל אני בהחלט יודע מה קורה בחברה שלנו.

דב חנין: משהו רע קורה בחברה שלנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש קשר בין יחס גזעני לאחר שהוא ערבי, בין יחס גזעני לאחרת שהיא אתיופית, ובין יחס גזעני לאחר שהוא הומו או לאחרת שהיא לסבית.

דב חנין: חברה שיכולה לעצור ולגרש ילדי פליטים היא חברה שקורה בה משהו רע.

דב חנין: מרחב החירויות הדמוקרטי אצלנו נמצא בסכנה, סכנה גדולה.

דב חנין: אם לא נגן עליו, הוא לא יגן עלינו.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, היום הזה חייב להיות יום של חשבון נפש, חייב להיות יום שבו אנחנו מסתכלים סביבנו ורואים את הסכנות שקיימות.

דב חנין: אנחנו חייבים, עמיתי חברי הכנסת, לתרגם את האבל להתגייסות, לתרגם את הצער למחויבות, לתרגם את הדברים האלה למאבק, למאבק על הבית שלנו, על הבית המשותף הזה.

דב חנין: ובמאבק הזה אסור לנו לוותר.

דב חנין: אסור לנו לסגת מן המרחב הציבורי.

דב חנין: אמר פה ובצדק חבר הכנסת ניצן הורוביץ: קהילות הלהט"ב לא יוותרו על המרחב הציבורי ולא ייסוגו, ולא יסתתרו מאחורי מאבטחים.

דב חנין: וכולנו צריכים להיות אתם במאבק על המרחב הזה.

דב חנין: לא נוותר על המרחב הזה.

דב חנין: לא נוותר על מרחב ציבורי שבו אנשים יכולים להתבטא, לבטא את עצמם, לבטא את האישיות שלהם – האישיות השונה שלהם – זה כל קסמו של המרחב הציבורי.

דב חנין: ולכן ביום הזה המסר שיוצא מהכנסת הוא מסר שאומר: זוהי קריאת השכמה, ואנחנו שומעים אותה ככזאת.

דב חנין: אנחנו יוצאים למאבק על החברה, על המרחב הדמוקרטי, על הבית המשותף שלנו.

דב חנין: לא נוותר עליו.

דב חנין: לא נוותר עליו.

דב חנין: אנחנו רוצים שהמרחב הזה יהיה מקום לכולנו, אבל כדי שהוא יהיה מקום לכולנו, לכולנו צריך להיות בו מקום.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך חמש דקות, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו יעלה יושב-ראש ועדת הכנסת על מנת להשיב להסתייגויות.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נתחיל בהצבעות.

ראובן ריבלין: סליחה, אני מתנצל כל כך, כבוד השר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אנחנו קודם כול מודים לך על שאפשרת לקיים את הדיון.

שלמה מולה: דיון חשוב, אין כמותו.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אנחנו מנחמים את המשפחות שילדיהן נרצחו ומאחלים החלמה לפצועים, החלמה מהירה לפצועים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין מלים לתאר את הסיטואציה שבה החברה שלנו נמצאת.

שלמה מולה: אני חושב שמה שגרם לפשע הנורא הזה באותו מועדון של הקהילה הגאה – השנאה שמתחוללת בתוכנו, בתוך החברה שלנו.

שלמה מולה: לא באנו לכאן ולא התקבצנו כאן כדי שתהיה שנאה בינינו.

שלמה מולה: אבל מה לעשות, אדוני היושב-ראש, כשהחברה סולחת לאדם שאומר במגרשי כדורסל או כדורגל: מוות לערבים – כולם שותקים.

שלמה מולה: כשקוראים לשוטר יוצא אתיופיה שממלא את תפקידו בהפגנה בירושלים, אומרים לו: שוקולד שחור נאצי – כולם שותקים.

שלמה מולה: כשאנחנו עומדים במקום שבו יש אחרים שהגיעו לכאן בדרך חוקית, ילדים שנולדו בארץ הזאת – כולאים אותם, רוצים לגרש אותם כי הם דומים לתיאלנדים?

שלמה מולה: כי הם דומים לאפריקנים?

שלמה מולה: החברה לא שואלת את השאלה הזאת.

שלמה מולה: יש כאן בבית הזה מפלגות שנבנות על שנאת האחר, שנאת השונה; לא מוכנים להקשיב לו.

שלמה מולה: לא רק זה, הוא מקבל פרס – כולם שותקים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כל זה בעצם – אתה שונה, אתה אחר.

שלמה מולה: אומרים לו: אנחנו לא מקבלים אותך, אנחנו סולדים ממך.

שלמה מולה: אנחנו עם שיצאנו ממצרים, כך אנחנו אומרים בהגדה של פסח; כל יום מתפללים בשעות הבוקר.

שלמה מולה: אבל האם אנחנו שואלים את עצמנו איזו חברה אנחנו מגדלים כאן?

שלמה מולה: יש אצלנו בתוך הבית הזה מפלגות שלא מוכנות שתהיה אשה אצלם ברשימה.

שלמה מולה: אשה היא נכות, היא נכה, לא יכולה לייצג את הערכים של החברה שלנו.

שלמה מולה: כולנו משתתקים ושותקים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, בעצם המלחמה הזאת זו מלחמה על דמותה של החברה שלנו – איזה חברה תהיה לנו?

שלמה מולה: האם תהיה לנו מדינה, חברה נאורה, או שאנחנו רוצים שתהיה לנו חברה שחיה בחושך, לא מוכנה לקבל את הליברליזם האמונתי, הדתי, הסביבתי?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כל זה שנאה ורצח.

שלמה מולה: בעצם, רצח זה תוצאה של שנאה, של חוסר כבוד, חוסר ערכים.

שלמה מולה: חוסר הרצון לקבל את השונה ממך בצבע, באמונה שלו, בערכים שלו.

שלמה מולה: זה בעצם התוצאה של השנאה הזאת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אם אנחנו רוצים להיות חברה יותר נורמלית, המסר החינוכי בה צריך להיות: אנחנו מקבלים את כל האדם באשר הוא אדם, כפי שהוא על-פי אמונתו, דתו ומעשיו.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שחוסר הכבוד וחוסר הסובלנות שלנו, שיש בחברה – הרצח המתועב שהיה במוצאי-שבת, צריך להדליק לנו נורה אדומה.

שלמה מולה: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו לאן אנחנו הולכים כאן אחרי 60 שנה.

שלמה מולה: אנו צריכים להיות עם ליברלי, שזכויות האדם והפרט הן אבן יסוד בקיום הבסיסי שלנו כחברה.

שלמה מולה: ואנחנו צריכים לבוא ולהגיד, דווקא כאן, אדוני היושב-ראש, איש באמונתו יחיה.

שלמה מולה: אנחנו רוצים לייצר ולגדל כאן חברה נאורה.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר יצחק אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לציין ששרת התרבות ביקשה גם היא לומר דברים, אך לצערנו הרב משיב בשם הממשלה רק שר אחד.

ראובן ריבלין: אני חושב שנושא זה, אם בימים רגילים ולא ימים של פגרה עם סדר-יום כפי שאנחנו נמצאים בו, ודאי היה מתקיים דיון שבו היו יכולים להשתתף כמה מחברי הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מתנצל, שרת התרבות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: אני לא הבנתי, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: מה אמר אדוני?

אחמד טיבי: אפשר לתת לה מהצד – – – אם היא רוצה.

ראובן ריבלין: אני רוצה, שלא יתפרשו דברים לכאן ולכאן, הסכמתי עם חמשת הדוברים.

אחמד טיבי: – – – אני מסכים.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אבל אני לא יכול להרשות לשרה לומר הצעה אחרת.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חברי הכנסת ניצן הורוביץ, דב חנין, יולי תמיר ושלמה מולה ביקשו לדון ברצח במוצאי-שבת בבית אגודת ההומואים והלסביות בתל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, אני מבקש להשתתף בצער משפחות ההרוגים – ניר כץ וליז טרובישי, וכן לשלוח איחולי החלמה מהירים לפצועים בבתי-החולים.

יצחק אהרונוביץ': ב-1 באוגוסט, בסביבות השעה 22:30, נשמע מספר רב של יריות במועדון החברתי לבני-הנוער של הקהילה ההומו-לסבית ברחוב נחמני בתל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': מייד הגעתי למקום, מצאתי את המפקח הכללי ואת מפקד המחוז.

יצחק אהרונוביץ': עודכנתי ונכנסתי לזירה.

יצחק אהרונוביץ': התוצאות קשות.

יצחק אהרונוביץ': כתוצאה מהירי – שני הרוגים ו-11 פצועים, וביניהם שניים באופן קשה.

יצחק אהרונוביץ': חקירת האירוע הוטלה על היחידה המרכזית של תל-אביב, שהחלה בביצוע פעולות חקירה, שכוללות חקירות של עדי ראייה רבים ששהו במועדון ושל מעורבים שהיו במקום ובסביבה.

יצחק אהרונוביץ': בשלב זה החקירה נמצאת בראשיתה ונבדקים כמה כיוונים אפשריים.

יצחק אהרונוביץ': כידוע, על הפרשה הוטל צו איסור פרסום, ולכן לא אוכל לפרט מעבר לכך.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להבטיח לכם דבר אחד: המשטרה תעשה הכול, הכול, על מנת שהרוצח ייתפס ויבוא על עונשו.

יצחק אהרונוביץ': ואין לי ספק שזה מה שיקרה בסופו של יום.

יצחק אהרונוביץ': כשר הממונה על ביטחון הפנים אני רואה בחומרה רבה את הרצח המתועב.

יצחק אהרונוביץ': יחד עם זאת, אני קורא לכלל הציבור ולמנהיגים לשמור על איפוק ולהימנע מהסתה.

יצחק אהרונוביץ': זוהי עת של איחוד ולא עת של פילוג, ועלינו לגלות סובלנות וכבוד כלפי כל אדם באשר הוא.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר אהרונוביץ שבהתרעה כה קצרה קם והשיב על ההצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, היתה זו הצעה מיוחדת לסדר-היום, ולכן אני רוצה להימנע מהצעות נוספות – מפאת רצינות הנושא.

ראובן ריבלין: יסלחו לי כל חברי הכנסת אשר ביקשו הצעה נוספת, אני מפעיל כאן את שיקול דעתי.

ראובן ריבלין: אין מדובר ב-25 חתימות.

ראובן ריבלין: חשבתי שראוי שהכנסת תעלה את העניין, ואם ניתן לאחדים מכם הצעות נוספות הרי כל אחד ואחד היה מבקש לבוא ולהתבטא, ואני מבקש את סליחתכם.

ראובן ריבלין: תם ולא נשלם הדיון בנושא זה, ואני עובר לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת להשיב במשך 20 דקות על כל ההסתייגויות שהושמעו כאן במשך קרוב ל-27 שעות על-ידי חברי הכנסת השונים.

ראובן ריבלין: לפני שיושב-ראש ועדת הכנסת יתחיל את דבריו, הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבד להודיעכם, כי הונח על שולחן הכנסת לוח תיקונים מס' 3 להצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7), התשס"ט–2009.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להתחיל לצלצל כבר מרגע זה כדי שלא תהיינה אי-הבנות.

ראובן ריבלין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד שזאת מלאכה לא פשוטה להשיב על כל ההסתייגויות שהושמעו כאן – –

ראובן ריבלין: ועוד ב-20 דקות.

ראובן ריבלין: – – במשך 27 שעות ולתמצת את זה ל-20 דקות – –

נחמן שי: אין לי חשש כזה.

נחמן שי: – – כי אנחנו כאן זכינו לשמוע עולם ומלואו, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת.

נחמן שי: על פניו בחוק שהוא חוק קצר מאוד, סך הכול החוק הזה כולל חמש שורות, אבל יש רשימה ארוכה של ההסתייגויות, והתברר, אני חייב להגיד, לתדהמתי, שההסתייגויות האלה מקפלות עולם ומלואו.

נחמן שי: אזכיר רק לחברים כאן כמה נושאים שהכנסת קיימה בהם דיון רציני ביותר אגב משמע ההסתייגויות.

נחמן שי: למשל שמענו כאן את הספר "המפוזר מכפר אז"ר" – – –

נחמן שי: אז תיקח את מקיאוולי.

נחמן שי: אני תיכף עובר למקיאוולי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, עם כל הערכה והכבוד שאני רוחש לאדוני, הוא לא הצנזור פה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה ובלבד שהוא שומר על כבוד הכנסת ועל כבודם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: יותר מזה, כנראה מחובתי גם להשיב.

ראובן ריבלין: אני רק חייב להגיד, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שעד היום אני מתלבט עמוקות לאיזו בדיוק מההסתייגויות הרבות לחוק שייך המפוזר מכפר אז"ר.

ראובן ריבלין: יש סך הכול מספר רב מאוד של הסתייגויות, למשל, אדוני היושב ראש, יש כאן הצעות לשנות את מספר חברי הכנסת שאפשר לתת להם להתפלג.

ראובן ריבלין: אז יש הצעה שמדברת למעשה על 23% ויש הצעה שמדברת על 11% – האם המפוזר מכפר אז"ר שייך ל-11% או ל-23%?

ראובן ריבלין: אני חייב להגיד שעד עכשיו לא הצלחתי לרדת לעומק הדברים, אולי חבר הכנסת שי יוכל לעזור לי.

נחמן שי: ראוי לבדוק מה מצב רכישות הקרקע בכפר-אז"ר ואז נבין מצוין – – –

נחמן שי: אגב, אעיר גם לך באותה הזדמנות, חברי חברי הכנסת, היות שכידוע, האומר דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, הערתי את זה לחבר הכנסת פלסנר בשעה 05:30.

נחמן שי: לא כולם היו כאן באולם, אבל כדאי להעיר שכפר אז"ר, עם כל הכבוד, הרפורמה הזאת לא חלה עליו, כי הספר הזה הוא תרגום ועיבוד מרוסית, ולכן במקום ששם נמצא כפר אז"ר הרפורמה נעשתה מזמן והחליטו על הפרטת הקרקעות.

נחמן שי: שום דבר לא קרה, אלא להיפך, המדינה הזאת צעדה דווקא קדימה אחרי הרבה מאוד שנים כשהחליטו הפוך – – –

נחמן שי: אחד אפס.

נחמן שי: קודם החליטו להלאים את הקרקעות וכולנו יודעים לאן זה הביא – – –

אורית זוארץ: למה הרבה מאוד שנים?

אורית זוארץ: שלוש שנים?

אורית זוארץ: לכן כפר אז"ר, חבר הכנסת שי, הוא כבר כמה שנים טובות בסכנה, אבל הוא יודע להתמודד היטב עם הסכנה הזאת.

אורית זוארץ: מזל שהליכוד הגיע.

אורית זוארץ: כאמור, צודק חבר הכנסת שי, המפוזר מכפר אז"ר לא היה חבר בודד במסכת הארוכה של ההסתייגויות ששמענו.

אורית זוארץ: המפוזר מכפר אז"ר לווה בנסיך של מקיאוולי, וכנראה יש הבדל, מן הסתם.

אורית זוארץ: יכול להיות ששם לא מדובר על ה-12% או 27%, אלא אולי זה מתייחס למספר החודשים שבמסגרת החודשים האלה הסיעות יקבלו את המימון.

אורית זוארץ: אבל אני עומד ותוהה: האם זה שייך ל-20 חודשים או לארבעה חודשים?

אורית זוארץ: קשה לי מאוד להכריע בעניין הזה.

אורית זוארץ: זכינו כאן לשמוע במסגרת הנימוקים המשכנעים מאוד להסתייגויות סיפורים רבים שצבר במסגרת ניסיונו ראש עיריית רעננה.

אורית זוארץ: הנה הוא הצטרף אלינו, ואמרו לי כמה חברי כנסת מסיעות הקואליציה, אדוני היושב-ראש – האם יש לנו עוד חוקים כמו חוק ההתפלגות כדי שיהיו עוד פיליבסטרים, כי סך הכול הם נורא אהבו לשמוע את הסיפורים ויהיה להם קשה לבלות בלי הסיפורים של חבר הכנסת בילסקי.

אורית זוארץ: לכן לבי עם חברי הקואליציה, אבל אני חייב להגיד שלמרות הערכתי הרבה לסיפורים שגם אני מאוד נהניתי מהם, גם לגבי הסיפורים האלה – אולי חבר הכנסת בילסקי יעזור לי – לאיזו מההסתייגויות זה התייחס.

אורית זוארץ: האם זה התייחס לתיקונים למס' 7 או לתיקונים למספר של שלושה החודשים או אולי זה התייחס לנושאים האחרים הרבים שמופיעים בהסתייגויות האלה, או אולי, שם היה מוקד העניין ולא שמתי לב, להסתייגות שמדברת שההתפלגות תדרוש אישור של רוב מיוחד של ועדת הכנסת – 80% מחבריה.

אורית זוארץ: אני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, זאת הצעה מאוד מאוד מרעננת בהסתייגות.

אורית זוארץ: אני רק יכול להעלות בדעתי מה יקרה.

אורית זוארץ: הרי כל הסתייגות כשנוסחה, מן הסתם מי שניסח אותה הביא בחשבון שהיא גם יכולה להתקבל.

אורית זוארץ: אני מניח, אף אחד לא מנסח הסתייגויות כדי שהן לא תתקבלנה.

אורית זוארץ: אז יהיה מאוד מעניין לראות אם כל התפלגות בכנסת דורשת 80% מחבריה.

אורית זוארץ: אגב, אני מניח שמי שהציע את ההסתייגות הזאת, והציעו את זה הרבה מאוד חברי כנסת, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, חברי סיעת קדימה, חברי קבוצת האיחוד הלאומי, חד"ש, רע"ם-תע"ל – – –

ראובן ריבלין: כבוד השרים, אני לא מבין מדוע אתם לא מחכים בחוץ – – –

ראובן ריבלין: אני דווקא מאוד נהנה מחברתם.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שהם יעמדו וידברו, אני לא מאפשר זאת.

ראובן ריבלין: אני לא מתחייב למצות את כל מסגרת הזמן, אדוני שר האוצר.

ראובן ריבלין: אבל המקסימום מופיע שם על הלוח.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, זאת הסתייגות מרתקת.

ראובן ריבלין: אני רק מעלה בדעתי – יושבים כאן כמה חברי כנסת ותיקים דווקא בסיעת קדימה – מה היה קורה אם ההסתייגות הזאת היתה מתקבלת לפני הקמת קדימה, האם היו נמצאים בוועדת הכנסת אז 80% מחבריה הקבועים שהיו מאשרים את ההתפלגות?

ראובן ריבלין: אולי ההיסטוריה היתה נראית אחרת והבית הזה נראה אחר.

ראובן ריבלין: לכן אני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, שההסתייגות הזאת גרמה לי להרבה מאוד מחשבות, התלבטויות לתמוך בה או לא לתמוך בה – – –

ראובן ריבלין: חברי מפלגת העבודה, אתם אומנם ברביעייה, אבל לא הרביעייה המקורית, אבקש מהשרים לא להפנות גבם לנואם.

ראובן ריבלין: אני חייב להגיד שכנראה בלי עזרתו הנדיבה של חבר הכנסת בילסקי לא אצליח להבין לאיזו מההסתייגויות הרבות התכוונו הסיפורים, ובלי זה קשה לי מאוד להשתכנע באיזו הסתייגות לתמוך.

ראובן ריבלין: אולי אדוני – נשאר לנו עוד מעט זמן לפני ההצבעה – יוכל לעזור לי ולהגיד למה בדיוק הוא כיוון את דבריו.

זאב בילסקי: אני בכל אופן רוצה להודות לכבודו שנשאר אתי כל הלילה פה אף-על-פי שלא היה צריך.

זאב בילסקי: לא כל הלילה, חלק מהלילה, זה תפקידי, אני אומנם מודה ומתוודה, לא זכיתי – נעזרתי גם בטלוויזיה, בערוץ הכנסת, אבל לא זכיתי לשמוע את כל המסתייגים ואת כל הדברים.

זאב בילסקי: חלקים זכיתי, ולכן אני כמובן מחויב להשיב.

זאב בילסקי: התלבטות נוספת שהיתה לי בהמשך לנימוקים של חברי חברי הכנסת, למשל, לגבי אגדות חורבן ירושלים, לאיזו מההסתייגויות האלה התכוון אז חבר הכנסת שנלר.

זאב בילסקי: הוא סיפר לנו ארוכות על תשעה באב, אפילו זיכה אותנו בתובנה מרתקת.

זאב בילסקי: אגב, חברי חברי סיעת הליכוד, אמר חבר הכנסת שנלר ש-27 הוא מספר של שלמות.

זאב בילסקי: אני חושב שמבחינה זו בוודאי אין התנגדות של סיעת הליכוד לכך שהמספר 27 הוא מספר של שלמות, אף-על-פי שבוודאי סיעת הליכוד לא תתנגד, בבחירות הבאות, למרות הסגולה המיוחדת שבמספר הזה, לעבור אותו כלפי מעלה.

זאב בילסקי: בהחלט זאת היתה אמירה מאוד מאוד מעניינת.

זאב בילסקי: אלא מה?

זאב בילסקי: אני חזרתי לעיין בהסתייגויות הרבות ולא מצאתי שם את ההסתייגות שקשורה למספר 27.

זאב בילסקי: אז, שוב, לצערי, גם במקרה הזה, הדברים של המסתייג ממש לא עזרו לי להבין למה הוא כיוון את דבריו ואכן למה התכוונה ההסתייגות.

זאב בילסקי: אני חייב להגיד שבסיפורים האלה כמובן לא תמה כל מסכת הסיפורים.

זאב בילסקי: ההסתייגויות הרבות לחוק הזה, שכנראה מכיל עולם ומלואו, והעובדה שהכנסת קיימה עליו דיון כה מעמיק ובחרה דווקא עליו לקיים את עיקר המחלוקת, בין הרבה מאוד דברים שעברו פה בבית הזה – התברר שהחוק עד כדי כך מעמיק וההסתייגויות כל כך מעמיקות, שהם לקחו אותנו אפילו ל"וואי פלנטיישן" ולסיפור של יהודה ושומרון.

זאב בילסקי: והחיבור של הפילוגים לעניין הזה, גם כאן אני מתלבט עד היום, אם מה שקרה ב"וואי פלנטיישן" חייב לעזור לנו להבין שעלינו לתמוך, למשל, אולי, בהסתייגות שמדברת על כך שהחוק הנ"ל יחול מהכנסת ה-25.

זאב בילסקי: למה ה-25?

זאב בילסקי: ככה, כי זה מה שכתוב בהסתייגות.

זאב בילסקי: או, אולי לא.

זאב בילסקי: אולי סך הכול הדברים האלה, הסיפור המרתק על "וואי פלנטיישן" ומה שקרה שם דווקא יעזור לנו להבין הסתייגות אחרת, מאוד מאוד חשובה, שמציעה להשמיט את ה"א הידיעה, שבמקום "חברי הכנסת" יהיה כתוב "חברי כנסת".

זאב בילסקי: זה שינוי מאוד משמעותי בחוק, חברי חברי הכנסת, ובטח צריכים להיזקק לכל ההיסטוריה של המשא-ומתן המדיני כדי לדעת שסך הכול ההסתייגויות הזאת תקבל תימוכין.

זאב בילסקי: כמובן, הסיפורים לא תמו.

זאב בילסקי: אנחנו שמענו כאן, ארוכות, אגב, על סיור מאוד חשוב, סיור במאחזים ביהודה ושומרון, שגם הוא בטח קשור להסתייגויות הרבות לחוק הזה ולחוויות של חברי הכנסת ממהלך הסיור הזה.

זאב בילסקי: אין לי ספק שהמאחזים ביהודה ושומרון יצאו נשכרים מהדיון בחוק ההתפלגות, כי סך הכול הם קיבלו תמיכה, לפחות בנושאים מסוימים, אפילו מחלק מחברי הכנסת שמתנגדים למאחזים האלה אבל אפילו הם מבינים שצריכים לבנות שם מבני חינוך.

זאב בילסקי: אבל שוב, עם כל החשיבות של הנושא כשלעצמו – ואני מודה מאוד לחבר הכנסת עזרא שהפנה את תשומת לבנו לעניין הזה כאן מעל הדוכן – אני עדיין ממשיך לתהות לאיזו בדיוק מההסתייגויות הרבות כוונו דבריו, ומה מחבר את המאחזים ביהודה ושומרון למעשה לניסוח של החוק האמור ולהסתייגויות הרבות שהוגשו.

זאב בילסקי: ההסתייגויות, אגב, אני חייב להגיד, מרתקות.

זאב בילסקי: אני אביא רק אחת מהחלופין, אדוני היושב-ראש, שאני מאוד מאוד מתלבט אם לתמוך בה או לא.

זאב בילסקי: זאת הצעה להחליף את השליש הקיים היום בחוק ב-2%.

זאב בילסקי: זאת הצעה מרתקת.

זאב בילסקי: איך בדיוק יספרו 2% מהסיעות השונות?

זאב בילסקי: אני מניח שנצטרך כאן להשקיע מחשבה רבה בתורת העיגול למיניה, כי סך הכול, אדוני היושב-ראש, קשה לי מאוד לתאר סיעות בבית הזה ש-2% מהן יוכלו להתפלג.

זאב בילסקי: סך הכול, אם 2% זה אפילו יהיה חבר כנסת בודד – אגב, מי שהציע את זה לא הציע לחזור בנו מההגבלות ששמה הכנסת להתפלגותו של חבר כנסת בודד.

ראובן ריבלין: 50 חברי כנסת, 2% זה חבר כנסת בודד.

): 50 חברי כנסת, נכון, אדוני היושב-ראש, זה חבר כנסת בודד, אבל מי שהציע את זה לא הציע להוריד את המגבלה, אז לכן הוא חייב להגיע לשני חברי כנסת.

ראובן ריבלין: לא פחות משניים.

): כנראה ההסתייגות הזאת כוונה לימים שהכנסת תיראה כפי שלא נראתה, נראה לי, מעולם.

): כנסת פחות או יותר אחידה, עם מפלגה אחת ששולטת כמעט על כל הכנסת, סדר-גודל של 100 מנדטים.

): כנראה לשם כך נועדה ההסתייגות המרתקת הזאת, לשנות את השליש ל-2%.

): כמובן, אני מניח שאנשי סיעת קדימה מודעים לכך שאם זה היה החוק, אז בוודאי קדימה לא היתה קמה ולא היתה נוצרת, כי ל-2% זה בוודאי לא הגיע.

רוני בר-און: – – –

): חבר הכנסת בר-און, חוששני שאם קדימה לא היתה קמה, שנינו לא היינו מגיעים לכאן בכנסת הקודמת, אבל אני לא אכנס לפירוט העניינים.

): אני אמשיך בדברים החשובים, אדוני היושב-ראש, שנאמרו כאן מעל הבמה הזאת לצורך נימוקן של ההסתייגויות הרבות.

): אנחנו זכינו כאן – כנראה הדיון של יומיים שהיה כאן לא הספיק לדברים מאוד חשובים לגבי רפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

): אני חושב שזה חשוב, הנושא הוא מאוד חשוב, רק עד עכשיו לא הצלחתי להבין איך עניין הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל קשור להסתייגויות לחוק המדובר, חוק ההתפלגות.

): שמא ניסוח מסוים בחוק ההתפלגות לא היה מאפשר להעביר את הרפורמה או ניסוח אחר בחוק ההתפלגות כן היה מאפשר?

ראובן ריבלין: רבותי, כל מי שמדבר, נא לצאת החוצה, אף-על-פי שבעוד כמה דקות אנחנו מתחילים בהצבעות.

): שמא אם חוק ההתפלגות היה מנוסח אחרת, זה כן היה עוזר להעביר את הרפורמה?

): הדברים האמורים היו מאוד מאוד חשובים אבל עד עכשיו אני, שצריך להצביע על הסתייגות מסוימת מתוך הרשימה הזאת, לא מצליח להבין איך רפורמה בממ"י שכנעה אותי לכאן או לכאן.

): אפילו זכינו, אדוני היושב-ראש, לעשות משהו נדיר.

): אנחנו התחלנו כבר בדיון בקריאה שנייה ושלישית בחוק שעוד לא עלה על סדר-היום: חוק המאגר הביומטרי.

): החוק אומנם מונח על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ושלישית אבל לא הובא בסדר-יומה של הכנסת.

): אבל עדיין כנראה ההסתייגויות הרבות לחוק ההתפלגות כל כך מעמיקות, שהן הצליחו להכיל בתוכן – – –

ראובן ריבלין: אני פוטר אותך מלהשיב – אתה לא יושב-ראש ועדת המדע, אינך צריך להשיב על הסתייגויות בחוקים אחרים.

): בוודאי, חס וחלילה.

): כנראה אזדקק לעזרתו של יושב-ראש ועדת המדע.

): הוא לא כאן – לצערי, או לשמחתי, אני לא יודע לנסח את זה.

): אולי לשמחתי הוא לא כאן.

): אבל כמובן אצטרך לעזרתו המלומדת, להבין איך הדברים קשורים לחוק ההתפלגות.

): על כן, אדוני היושב-ראש, כשאני מתבונן עכשיו – אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי חברי הכנסת, כשאני מתבונן בדיון הארוך שאנחנו קיימנו כאן בחוק ההתפלגות, אני חייב להגיד שהדבר הראשון שאני רוצה לצטט זה דווקא דברים של חבר הכנסת מהאופוזיציה, חבר כנסת בכיר באופוזיציה, חבר הכנסת חיים אורון, ג'ומס, שאמר בדיון בוועדת הכנסת בנושא אחר, דווקא בכנסת הזאת: חברים, גם הפיליבסטר כדאי לו שהוא יהיה ענייני.

): אפשר לעשות פיליבסטר ענייני.

): אפשר לעשות פיליבסטר ענייני, אפשר לעשות הסתייגויות ענייניות, אפשר לעשות כאן ויכוח אמיתי לגופו של החוק הזה ולגופן של ההסתייגויות.

): אבל כשפיליבסטר, אדוני היושב-ראש, כמי שמופקד על כבודו של הבית הזה, הופך לחוכא ואטלולא, וחברי הכנסת כבר עולים על הדוכן ואומרים – שמעתי את הדברים בבוקר: אין לנו מה להגיד על החוק הזה, אמרנו כל מה שיש לנו להגיד על החוק הזה ולכן נתייחס לנושא 1, 2, 3, 4 – אני חושב שהפיליבסטר הזה, לא רק שהוא לא מביא כבוד למי שמשתתף בו, אלא הוא גם לא מביא כבוד לכנסת.

אלי אפללו: מה יעשה בן-סימון?

): זה נכון, זה נכון לגבי הנאומים וזה נכון, אדוני היושב-ראש, גם לגבי ההסתייגויות.

): חלק מהיושבים בספסלי האופוזיציה נאמו כאן נאומים ארוכים, שמנוגדים להסתייגויות שמופיעות כאן ברשימה.

): כשהם נשאלו על כך, הם אפילו לא ידעו שהם רשומים על ההסתייגויות האלה.

): שמענו כאן נאומים למה צריך להגדיל את המכסה להתפלגות ולא להקטין.

): אבל מה לעשות?

): הציעה סיעת קדימה, כל חבריה, כל מי שנאם, להקטין אותה ל-2%, ל-4%, ל-6%.

): אז מה יקרה אם זה יתקבל?

): אינני יודע, אדוני היושב-ראש, יכול להיות שאז ימשכו את ההסתייגות, אבל יהיה מאוחר.

): לכן אני מציע: זה בסדר להגיש הסתייגויות כדי לדבר, כדי לקבל זכות דיבור, אבל אני מציע, ליתר ביטחון, למי שכל כך הצליח לשכנע אותנו כאן למה חלק מההסתייגויות האלה הן לא נכונות: תמשכו אותן, לפחות לפני ההצבעה, כי שם תתקבלנה חלק, ואז כולנו נעמוד במבוכה.

): אבל, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול, לסיכום, שלא להתייחס לכמה טענות שנטענו כבר כמה חודשים לגבי החוק הזה.

): נטען כמה פעמים בנושא המימון.

): אני מזכיר לכל החברים כאן, ויש כאן אפילו אנשים שיושבים כאן, דווקא סביב שולחן הממשלה – אלה שיזמו בזמנם את התיקון שמגביל לשנתיים ראשונות את קבלת המימון.

): מה היתה הסיבה לכך?

): הסיבה היתה שלא היו מוכנים להתחלק בחובות המפלגה.

): כך זה היה.

): ואפילו כשהוקמה קדימה כך זה היה.

): אבל מאז חוקק שינוי החוק, שמחייב כל מי שמתפלג להתחלק בחובות המפלגה, קרה זה בחודש הראשון או קרה זה בשנתיים הראשונות.

): ולכן השינוי הזה למעשה עושה צדק, כי הוא בא אחרי שמצאו דרך אחרת לתקן את העוול שנגרם.

): ולסיכום, הדבר האחרון.

): שמענו כאן טענה הרבה פעמים, אדוני היושב-ראש, שלא משנים כללי משחק תוך כדי המשחק.

): שמענו את זה מהרבה מאוד חברים.

): אבל כל מי שמעיין בדברי ימיה של הכנסת מגלה שכנראה תלוי מי המציע ומה כללי המשחק ומה העניין.

): כי מתברר שאפשר לשנות כללי משחק.

): אפשר, למשל, להציע שיהיו שני ממלאי-מקום לראש ממשלה בחקיקה – בסוף לא להשלים את החקיקה הזו, אבל אפשר להציע את זה, אפשר לקדם את זה, אפשר להצביע בעד זה.

): אין שום בעיה.

): אפשר להציע להגדיל את מספר השרים בממשלה.

): עם זה אין שום בעיה.

): מה לעשות, חלק ממי שיצביעו בעד וחלק ממי שיציעו אולי בסוף יהפוך לשר בממשלה כתוצאה מהשינוי הזה.

): אבל נראה שכשמשנים כללי משחק מעכשיו לעכשיו כדי להתמנות לשר – זה מותר.

): לשנות כללי משחק כשמדובר על משהו תיאורטי – זה אסור.

): אבל אפילו בחוק ההתפלגות לגופו, אדוני היושב-ראש – מתברר שגם כאן אפשר להכניס שינויים.

): כשיש גורם מזמן, כשיש חבר כנסת שרוצה להתפלג וצריכים לתקן, ואגב – שלא תהיה טעות, אני חושב שהתיקון הזה היה מוצדק; אני חושב שנכון עשתה הכנסת כשאפשרה לחבר הכנסת דוד טל לצאת לדרכו העצמאית.

): אבל ההיסטוריה של הכנסת מלמדת אותנו שאפשר וגם אפשר, אלא מה?

): השאלה מי נהנה מזה.

): ואותם האנשים, כמעט אין אחד מחברי הכנסת הוותיקים שדיברו בשצף קצף נגד החוק הזה ולא הצביעו בעד השינויים האלה כשזה היה נוח להם וכשהם היו מחויבים.

): ולכן, אדוני היושב-ראש, לסיום דברי, לצערי אני חייב להגיד שרוב הדיון בחוק הזה היה לא ענייני, הוא לקה בצביעות, ואני קורא לכנסת לדחות את כל ההסתייגויות.

): אני קורא למציעים למשוך את רוב ההסתייגויות ולהשאיר את ההסתייגויות הענייניות, ואני קורא לכנסת לאשר את החוק.

): תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו נכנסים עכשיו להצבעות על כמה חוקים.

ראובן ריבלין: תמו הדיונים, אין עוד דיבורים.

ראובן ריבלין: והואיל ונושא ההצבעה הוא דבר שיש בו משום הכרעה, אינני מוכן להיות במצב שבו תיפול טעות, חלילה.

ראובן ריבלין: ולכן אני דורש משמעת עצמית מכל חברי הכנסת, שריה ויועציהם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים להצביע על ההסתייגויות לחוק הידוע בשם הצעת חוק התפלגות סיעה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, הטומן בחובו שני חוקים שהתקבלו בקריאה ראשונה ואוחדו על-ידי הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מתחילים בשם החוק.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת אופיר פינס, איתן כבל ושלי יחימוביץ, יש להם הסתייגות לשם החוק.

ראובן ריבלין: אני מבקש – בשלב ראשון אנחנו עושים הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד הסתייגות השלושה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 63 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז, איתן כבל ושלי יחימוביץ לשם החוק לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 63 נגד, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קיימת הסתייגות של חברי הכנסת ציפי לבני, שאול מופז, דליה איציק, צחי הנגבי, רוני בר-און, זאב בוים, מאיר שטרית, אבי דיכטר, מרינה סולודקין, יואל חסון, גדעון עזרא, יעקב אדרי, אלי אפללו, זאב בילסקי, נחמן שי, שלמה מולה, רוברט טיבייב, מגלי והבה, רחל אדטו, יוחנן פלסנר, שי חרמש, ישראל חסון, אריה ביבי, עתניאל שנלר, אורית זוארץ ויוליה שמאלוב-ברקוביץ – מעתה והלאה היא תיקרא בשם קבוצת סיעת קדימה; כמו כן, הסתייגות של חברי הכנסת יעקב כץ, אורי אריאל, אריה אלדד ומיכאל בן-ארי – מעתה והלאה: קבוצת סיעת האיחוד הלאומי; של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה – להלן: קבוצת סיעת חד"ש; חברי הכנסת אברהים צרצור, אחמד טיבי, טלב אלסאנע ומסעוד גנאים – להלן: קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל; חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, סעיד נפאע וחנין זועבי – להלן: קבוצת סיעת בל"ד; כולם מציעים הסתייגות.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1 לשם החוק.

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לשם החוק לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2 של אותן קבוצות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לשם החוק לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: מכאן ואילך – על כל הסתייגות לחלופין אני מצביע בהצבעה ידנית.

ראובן ריבלין: רבותי, מי שבעד ההסתייגות לחלופין – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לשם החוק לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה, ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו מצביעים על שם החוק כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 64 נגד – 43 נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד הצעת הוועדה – 64, נגד – 43, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע כי שם החוק, כהצעת הוועדה, אושר.

ראובן ריבלין: יש לנו הסתייגות עכשיו, שאם היא תתקבל היא תבוא בין שם החוק לבין סעיף 1.

ראובן ריבלין: ההסתייגות היא של קבוצת קדימה, קבוצת האיחוד הלאומי, קבוצת חד"ש, קבוצת רע"ם-תע"ל וקבוצת בל"ד.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות שלפני סעיף 1?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד ההסתייגות – 43, נגד – 65, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 1.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 קיימת הסתייגות של חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ – להלן: קבוצת סיעת מרצ, ושל קבוצת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של קבוצת מרצ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: בשם האופוזיציה, אנחנו מסירים את ההסתייגויות עד מס' 8.

ראובן ריבלין: תודה רבה, עד מס' 8.

ראובן ריבלין: זה כולל גם את ההסתייגות השנייה של מרצ לסעיף 1.

ראובן ריבלין: כן?

יוחנן פלסנר: כן.

יוחנן פלסנר: במקום "שליש" יבוא "רבע".

ראובן ריבלין: רגע, חבר הכנסת אורון, אתה מסיר את ההסתייגות השנייה.

ראובן ריבלין: ובכן, אין הסתייגויות מס' 1, 2, 3, 4, 5, 6 ו-7.

): – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ הורידה, וגם ההסתייגויות של קבוצת קדימה, קבוצת האיחוד הלאומי, קבוצת חד"ש, קבוצת רע"ם-תע"ל וקבוצת בל"ד – כל ההסתייגויות, שבהן גם לחלופין, עד מס' 8 בעמוד 4, נכון?

ראובן ריבלין: כולל מס' 8?

יוחנן פלסנר: במס' 8 אנחנו רוצים להצביע על: במקום "שליש" – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, לא כולל מס' 8 – הוסרו.

ראובן ריבלין: למס' 8, על מה אתה רוצה להצביע?

יוחנן פלסנר: במקום "שליש" יבוא "רבע".

ראובן ריבלין: שמענו שבוטלו כל ההצעות לחלופין.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לגבי סעיף 1 באה לידי ביטוי בכך שיבוא "שליש" במקום "רבע".

ראובן ריבלין: ההסתייגות ברורה והיא למצב הקיים כיום ולמצב שהוגש על-ידי הוועדה.

ראובן ריבלין: אני מצביע רק על הסתייגות אחת לסעיף 1, כל השאר הורדו.

ראובן ריבלין: לכן, אני מצביע על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות, מי נגד ההסתייגות – נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד ההסתייגות, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, האם הסתייגויות 9 ו-10 יורדות, או להמשיך?

יוחנן פלסנר: יורדות.

ראובן ריבלין: נופלות.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 אין לכם עוד הסתייגויות.

יוחנן פלסנר: נכון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת פלסנר, מוחמד ברכה, מדבר בשמכם?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: האיחוד הלאומי – אורי אריאל?

ראובן ריבלין: אופיר פינס?

קריאה: לא.

ראובן ריבלין: לא מדבר בשמך.

ראובן ריבלין: שמעתי והבנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צרצור?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה? כן.

ראובן ריבלין: נסים זאב, האם אתה יורד מהסתייגותך?

נסים זאב: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בעמוד 7 לעמוד ההסתייגויות קיימת הסתייגות אחת שנותרה, והיא הסתייגותם של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואיתן כבל, שמציעים בסיפא, החל במלים "בסעיף 59" – מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 44 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואיתן כבל כבל לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 44, נגד – 64, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: כך אני מגיע למצב שבו, חבר הכנסת פינס, יש לך עוד הסתייגות אחת בתחתית עמוד 7.

ראובן ריבלין: להצביע אותה?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הסתייגותם של חברי הכנסת פינס-פז ואיתן כבל – כל השאר הורידו את הסתייגויותיהם – שליש ממספר חברי הסיעה לפחות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואיתן כבל לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד ההסתייגות, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לפיכך, סעיף 1, כהצעת הוועדה, עומד ללא הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 1 לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 64 נגד – 43 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 64 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 1 עבר לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 2.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: אנחנו מסירים את ההסתייגות הראשונה.

יוחנן פלסנר: להצביע על ההסתייגות השנייה: במקום "בשלושת החודשים" יבוא "ב-24 החודשים".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, האם יש מישהו מהאופוזיציה שמתנגד להסרת ההסתייגויות?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בכל פעם שחבר הכנסת פלסנר מדבר בשם האופוזיציה, הוא מדבר בשם כל הסיעות.

אחמד טיבי: זה הסיכום.

ראובן ריבלין: אמירתו של חבר הכנסת אחמד טיבי מקובלת עלי.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שמתנגד, יאמר זאת עכשיו, כדי שלא תהיינה הפתעות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מרגע זה חבר הכנסת פלסנר מייצג את האופוזיציה כולה.

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, יש לנו הצעה אחת, לסעיף 2, ב"לחלופין" הראשון: במקום "בשלושת החודשים" יבוא "ב-24 החודשים".

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הסתייגות זאת.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת האיחוד הלאומי, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת בל"ד לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: עכשיו אנחנו מסירים את יתר ההסתייגויות לסעיף 2, ומגיעים להסתייגויות של אחרי סעיף 2, ומבקשים להצביע הצבעה שמית על התחילה.

ראובן ריבלין: קודם כול, אין הסתייגויות לסעיף 2, ולכן אנחנו מצביעים על סעיף 2 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד נוסח הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 64 נגד – 44 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 64 בעד, 44 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 2 עבר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אולם נפלה טעות בידי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, הסרת את הסתייגותך?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

ראובן ריבלין: לכן אני שואל אותך, אצביע מחדש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה בדיעבד מאשר שירד מההסתייגות, ולכן ההצבעה על הסעיף שרירה וקיימת.

ראובן ריבלין: לאחר סעיף 2 יש הסתייגות, שאם היא תתקבל היא תוסף לחוק לאחר סעיף 2.

ראובן ריבלין: הצעה זו היא הצעתם של חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואיתן כבל וקבוצת מרצ.

ראובן ריבלין: הצעה זו: "אחרי הסעיף", 1 ו-2 – – –

חיים אורון: מה כתוב בהצעה הזאת?

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: "תחילתו של סעיף 59 לחוק הכנסת, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, ביום תחילת כהונתה של הכנסת ה-19".

חיים אורון: בסדר.

חיים אורון: הצעה טובה.

ראובן ריבלין: בהסתייגות מס' 2 נאמר שתחילתו של סעיף 13(ג) לחוק מימון מפלגות יהיה באותה תחילה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: היא איננה בהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, כולנו ביקשנו הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: סליחה, הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: הוגשו לי חתימותיהם של למעלה מ-20 חברי כנסת, ואני קובע שתהיה הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא להצביע על הסתייגות סיעת מרצ ואופיר פינס-פז ואיתן כבל.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת עפו אגבאריה – בעד רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – אינה נוכחת – נגד אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – אינו נוכח אריה ביבי – בעד זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – בעד דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – בעד אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – בעד שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד

שלי יחימוביץ': – – –

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) שלי יחימוביץ – בעד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – אינו נוכח שאול מופז – בעד משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד אורית נוקד – נגד לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – בעד מרינה סולודקין – בעד גדעון סער – נגד גדעון עזרא – בעד חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז – בעד יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – בעד – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – בעד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – אינו משתתף בהצבעה כרמל שאמה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – בעד אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב ההצבעה הראשון.

איל ינון: רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת דליה איציק – אינה נוכחת זאב בוים – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד אנסטסטיה מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת כרמל שאמה – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח

ראובן ריבלין: ובכן, האם יש מישהו מחברי הכנסת הנמצא באולם ורוצה להצביע כי לא הצביע?

כרמל שאמה-הכהן: אני.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת כרמל שאמה, אתה בעד או נגד?

כרמל שאמה-הכהן: נגד.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) כרמל שאמה – נגד.

ראובן ריבלין: האם יש עוד מישהו?

ראובן ריבלין: נא להביא לי את התוצאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, כי מייד אנחנו ממשיכים בסדרת ההצבעות.

ראובן ריבלין: אין צורך לצלצל, כי אנחנו נמצאים בעיצומן של הצבעות, אבל לצלצל, לצלצל.

ראובן ריבלין: כל פעם אתן דקה מרגע הצלצול, דקה להיכנס לאולם, כדי שאנשים חלילה לא ימעדו או ירוצו וייתקלו אחד בשני.

ראובן ריבלין: אף פעם אי-אפשר לדעת מתי יש רוב.

ראובן ריבלין: תוצאות ההצבעה: בעד ההסתייגות – 44, נגד ההסתייגות – 63.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: איפה אנחנו עומדים?

ראובן ריבלין: זה אחרי סעיף 2.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, יש לנו תחילתו, ויש לנו מס' 2, שאנחנו צריכים באופן פורמלי להצביע, אלא אם כן אתם מסירים.

יוחנן פלסנר: מסירים.

ראובן ריבלין: מסירים, תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם אתם מסירים גם את קבוצת קדימה?

יוחנן פלסנר: מסירים.

ראובן ריבלין: מסירים, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אז אולי תאמר לי עד איזה עמוד אתם מסירים.

יוחנן פלסנר: אפשר להצביע כבר בקריאה שנייה, מבחינתנו.

יוחנן פלסנר: אפשר לסיים את ההצבעה.

ראובן ריבלין: לא, קודם נצביע על סעיף – – –

יוחנן פלסנר: על אחרי סעיף 2 אי-אפשר להצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברי, סיימנו את ההסתייגויות לסעיף 2, לכן אנחנו הולכים להצביע בקריאה שלישית.

יוחנן פלסנר: קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי, הצבענו על כל סעיף וסעיף בנפרד.

ראובן ריבלין: על סעיף 2 כבר הצבענו.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מצביעים בקריאה שנייה פעמיים.

ראובן ריבלין: הצבענו בקריאה שנייה, כאשר אישרנו את שם החוק ואת סעיף 1 ואת סעיף 2.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת – בהתחשב בכך שאני נותן לאנשים לשבת ולתפוס את מקומותיהם כי אנחנו הולכים להצביע בקריאה שלישית – אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, האם להצביע בקריאה שלישית?

): כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, המשנים, הסגנים, חברי הממשלה, גבירותי ורבותי, נא לשבת כולם על מקומותיהם, כי אני הולך לערוך הצבעה.

ראובן ריבלין: מי קרא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי, מה קרה?

ראובן ריבלין: רצית משהו?

ראובן ריבלין: בעיה טכנית – אני אוסיף את הצבעתך.

ראובן ריבלין: תודיע לי איך היא.

ראובן ריבלין: אתה מתנגד, נכון?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית של הצעת חוק התפלגות סיעה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 60 נגד – 42 נמנעים – אין חוק התפלגות סיעה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 60, 42 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק התפלגות סיעה עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: סליחה, אני חוזר על ההצבעה: 60 בעד, 43 נגד, בצירוף קולו של חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: השר ליברמן מודיע שרצה להצביע אבל לא הספיק.

ראובן ריבלין: חבר כנסת איוב קרא הודיע שהוא הצביע ולחץ אבל לא נקלטה הצבעתו.

ראובן ריבלין: אני מקבל את הודעותיהם של סגן השר הנכבד ושל השר הנכבד, ולא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: ההצעה נתקבלה ברוב של 60 נגד 43, בצירוף קולו של מגלי והבה.

איוב קרא: – – –

ראובן ריבלין: אם היה קובע, הייתי שומע עדויות.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אראה לך שזה נקלט?

אלי אפללו: נקלט, נקלט.

אלי אפללו: – – – הוא התבלבל.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אלקין, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

): חברי השרים וחברי הכנסת, אני קודם כול מודה לכנסת על אישורו של החוק ועל סיומו של הפיליבסטר, שאת דעתי עליו כבר אמרתי בדברי ולא אחזור עליהם.

קריאה: זו בושה.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה עולה כאן על מנת להודות כיושב-ראש הוועדה, בלי להיכנס לפולמוסים פוליטיים.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד כל כך הרבה היום.

): אני לא נכנס.

): אני לא נכנס.

יוחנן פלסנר: הוא לא יכול שלא להתפלמס.

יעקב אדרי: עדיף שלא תגיד כלום – – –

): אני מודה לכנסת על כך שגילתה בגרות, ואישרה את החוק – –

קריאות: – – –

): – – ברוב גדול ומכריע.

קריאה: ביזיון.

): אדוני היושב-ראש, היות שגם היום הזה לא תם, אני חושב שכמו שגם הפעם ידענו לגלות בגרות ולהגיע לחקיקה נכונה, אני מתבקש כאן, בסיום דברי, להודיע, לפי בקשתו של ראש הממשלה – ראש ממשלה ביקש להודיע כי הוא יקים צוות שרים, זה קשור כבר לנושא הבא, שיבחן את ההיבטים השונים של הרפורמה בנוגע לשמירה על קרקעות הלאום – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, המחאה נשמעה, מספיק.

): הצוות הזה יגיש לו את המלצותיו בתוך 60 יום.

ראובן ריבלין: זכותה של הקואליציה.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא לא מדבר בתור יושב-ראש – – –

אלי אפללו: הוא משקר.

אלי אפללו: זה כיסוי.

אלי אפללו: זה בשביל אנשי מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, הוא לא מדבר בתור יושב-ראש ועדת הכנסת, הוא מדבר כרגע בתור יושב-ראש הקואליציה.

קריאה: – – –

הוא מודיע, מותר לו.

אני אתן אפשרות להגיב על דבריו – לחבר הכנסת אחמד טיבי.

בבקשה.

): הצוות יגיש את המלצותיו בתוך 60 יום.

): ראש הממשלה החליט ששר השיכון יעמוד בראשו, והוא יכלול את השרים יעלון, שמחון, נאמן, שטייניץ והרשקוביץ.

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, נא לשבת.

קריאה: – – –

חברת הכנסת יחימוביץ, נא לשבת.

חבר הכנסת אקוניס, נא לשבת.

אתה, קודם כול, אל תאמר לי מה אפשר ומה אי-אפשר.

שב.

קריאות: – – –

שב.

אנחנו תיכף נברר מה אפשר ומה אסור.

קריאה: ביזוי.

חבר הכנסת בר-און – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, הוא כרגע מודיע, בואו נשמע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: מה זה הדברים האלה?

רוני בר-און: – – –

חבר הכנסת בר-און.

חבר הכנסת בר-און.

קריאה: אוי ואבוי.

בבקשה, נא לסיים את הודעתך.

רוני בר-און: – – –

חבר הכנסת בר-און.

חבר הכנסת בר-און, תודה רבה.

רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

קריאות: – – –

לא יודע מה.

מותר לו לומר מה שהוא רוצה, והוא לא אמר שום דבר שמשפיע ברגע זה על נוסח החוק.

זה הכול.

הוא לא אמר שום דבר שמשפיע על נוסח החוק.

נא להירגע.

נא לשבת, חבר הכנסת אפללו.

חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שמה שגילה יושב-ראש הקואליציה מעל הדוכן הוא תוצאה של מגעים שהתקיימו בין ראש הממשלה לבין השר אהוד ברק ומפלגת העבודה והשר יעלון, והמגעים נראו לפני ההודעה.

אחמד טיבי: אני מבקש שראש הממשלה יודיע לכנסת מהם ההסכמים, לפני ההצבעה על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת אחמד טיבי, אין צורך, משום שלא מדובר על חוק תקציבי.

ראובן ריבלין: באמת, נא להירגע בעניין זה.

קריאה: – – –

אני לא הבנתי.

אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, קודם כול, אני לא יודע אם אמרת את זה כפרשן או כמעיד.

זה לא בית-משפט פה.

אתה ראית שהוא דיבר אתו.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר מעל הדוכן.

ראובן ריבלין: מה שהודיע יושב-ראש הקואליציה על דעתו ועל אחריותו, והממשלה יכולה לקבל זאת או לא, והוא שבבוא העת ובעתיד תוקם ועדה שתבחן נושאים כאלה ואחרים.

קריאות: – – –

רבותי, קל מאוד להצית פה להבה, ואני סומך על חברי הכנסת, שמעוניינים בסיום ההליכים ובהכרעה, שלא יציתו להבות.

כתוב: מלה בזהב, שתיקה בפלטיניום.

[מס' מ/436; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 3701.]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7).

ראובן ריבלין: היינו בעיצומה של ההצבעה, כאשר הממשלה ביקשה ממני להפסיק את ההצבעה, לפי סעיף 132(ב).

ראובן ריבלין: ביום רביעי שעבר ביקשה ממני הממשלה, וזה נוסח הבקשה של הממשלה; כותב לי מזכיר הממשלה: הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7): אני מבקש להודיעך כי בהתאם לסעיף 132(ב) בתקנון הכנסת, מבקשת הממשלה לחדש את ההצבעה בקריאה השנייה בהצעת החוק שבנדון, וכי ההפסקה על-פי סעיף 132(ב) תסתיים במועד המוקדם האפשרי, קרי, בחלוף שבוע.

ראובן ריבלין: הואיל ועבר למעלה לשבוע, אין לי צורך לדון פה מתי ניתן היה להצביע.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לכם שבהתאם למקובל בכנסת אפשר היה להצביע על כך כבר ביום רביעי.

ראובן ריבלין: הדבר הוא רק לפרוטוקול, אבל אינו בעל השלכה מיידית לנושא הצבעה זו, כשלית מאן דפליג שעבר למעלה משבוע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת יחימוביץ התריעה על כך שנוסח החוק אינו דומה, ואכן הפרוטוקול של ישיבת הוועדה מוכיח שהצדק עם חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: לכן, הוגש לפני והוגש לכם לוח תיקונים מס' 3 להצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל לגבי סעיף 49: אחרי סעיף קטן (ה) צריך להיות: "הוראות סעיף 4כא לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 10 לחוק זה, יחולו על הקניית בעלות בנכס מקרקעין שהוקצה לראשונה מיום תחילתו של חוק זה ואילך".

ראובן ריבלין: בכך תוקנה הטעות, ואנחנו נצביע עם לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים חזרה להצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו הגענו לסעיף 1, להסתייגות חברי הכנסת אברהים צרצור, אחמד טיבי, טלב אלסאנע ומסעוד גנאים – להלן: קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: האם אתם הסרתם את ההסתייגות הזאת או מבקשים להצביע?

אחמד טיבי: כן, להצביע.

ראובן ריבלין: בסעיף 1, לפני סעיף 2, בעמוד 24.

ראובן ריבלין: זה שמי?

קריאה: לא.

ובכן, רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגות קבוצת רע"ם-תע"ל לסעיף 1, ההסתייגות האחרונה.

מי בעד הסתייגות רע"ם-תע"ל?

מי נגד?

מי נמנע?

נא להצביע.

הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד ההסתייגות, 63 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל וההסתייגויות לסעיף 1 תמו, ואף אחת מהן לא התקבלה, אנחנו מצביעים על סעיף 1 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 61 נגד – 42 נמנעים – 1 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 61 בעד, 42 נגד, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 1 עבר לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 2.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ וחבר הכנסת עמיר פרץ – – –

רוני בר-און: ברק נמנע.

רוני בר-און: תפטר את ברק.

רוני בר-און: הוא נמנע בהצבעה.

אלי אפללו: כל הכבוד לברק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני מזכיר לך שאני נמצא בהצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 2.

ראובן ריבלין: הסתייגות קבוצת מרצ וחבר הכנסת עמיר פרץ – אנחנו נרים ידיים כדי לאשר בעד, או נגד.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני לא יכולתי לדעת מי בעד ומי נגד.

ראובן ריבלין: אני מצביע על כך בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, נא להצביע אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגות מרצ וחבר הכנסת עמיר פרץ?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וחבר הכנסת עמיר פרץ לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 41 בעד, נגד – 63.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם שאנשים, כנראה, הרימו קודם יד ולא ידעו על מה הם מרימים.

ראובן ריבלין: הואיל וההסתייגות היחידה לסעיף 2 לא נתקבלה, אני מצביע על סעיף 2 בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 58 נגד – 44 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: פלסנר, הואיל ואתה בפעולה, אני אצרף את קולך, שלא תתחיל לרוץ וללכת פה.

ראובן ריבלין: 58 בעד, 44 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 2 עבר כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: יש לנו הסתייגות לאחר סעיף 2.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אומר לי המזכיר שאני לא צריך להצביע על ההסתייגות לאחר סעיף 2 בעמוד 25.

ראובן ריבלין: האם אתה מסכים אתו?

ראובן ריבלין: יש הערה: "יש להצביע על הסתייגות זו רק אם התקבלה ההסתייגות לסעיף 2".

ראובן ריבלין: האם אדוני עומד על כך שאני אצביע, כדי לא להיכנס לוויכוחים?

חיים אורון: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הוסרה, וגם לא היה צריך להצביע עליה.

ראובן ריבלין: אני עובר לסעיף 3.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יולי תמיר מודיעה שבהצבעה האחרונה היא התבלבלה.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעות.

ראובן ריבלין: ידעו כולם כאן: תתבלבלו – שבו במנוחה ובמשובה ותצביעו כפי שצריך להצביע.

ראובן ריבלין: אני לא אקבל שום הודעה שההצבעה היתה כזו או אחרת, שכן לא יכול להיות מצב שבו לאחר שחבר כנסת יצביע, יאמר לו מישהו שהוא הצביע לא נכון, והוא ישנה את דעתו תחת לחץ.

ראובן ריבלין: אתם, כל אחד מכם, נבחרתם על-ידי הציבור כדי להצביע ולדעת על מה אתם מצביעים.

ראובן ריבלין: לכן, קורה.

ראובן ריבלין: גם אני התבלבלתי לא פעם, אבל אני מודיע לכולם: כל אחד בבלבולו יתבלבל.

חיים אורון: אם מישהו נגד, והוא מצביע בעד, זה בסדר?

ראובן ריבלין: אני מודיע לך, חבר הכנסת אורון, שאני לא ממהר, ואני מודיע: "בעד ההסתייגות" או "בעד נוסח הוועדה", כדי שלא יוכלו אנשים להתבלבל.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להירדם, יירדם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הסתייגויות לסעיף 3.

ראובן ריבלין: הסתייגויות כל הקבוצות שמבקשות למחוק את סעיף 3: קבוצת סיעת מרצ; חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה – להלן: קבוצת סיעת חד"ש; חברי הכנסת ציפי לבני, שאול מופז, דליה איציק, צחי הנגבי, רוני בר-און, זאב בוים, מאיר שטרית, רוחמה אברהם-בלילא, אבי דיכטר, מרינה סולודקין, יואל חסון, גדעון עזרא, יעקב אדרי, אלי אפללו, זאב בילסקי, רונית תירוש, נחמן שי, שלמה מולה, רוברט טיבייב, מגלי והבה, רחל אדטו, יוחנן פלסנר, שי חרמש, ישראל חסון, אריה ביבי, עתניאל שנלר ואורית זוארץ – להלן: קבוצת סיעת קדימה; חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, סעיד נפאע וחנין זועבי – להלן: קבוצת סיעת בל"ד; קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל; חברי הכנסת יעקב כץ, אורי אריאל, אריה אלדד ומיכאל בן-ארי – להלן: קבוצת סיעת האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת בל"ד, קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וקבוצת סיעת האיחוד הלאומי לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 – בעד, 63 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות לחלופין של קבוצת חד"ש, קבוצת קדימה, קבוצת בל"ד וקבוצת האיחוד הלאומי – מי בעד ההסתייגות לחלופין, ירים את ידו.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת קדימה, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת האיחוד הלאומי לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת קדימה וקבוצת רע"ם-תע"ל מציעות גם כן לחלופין.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת קדימה וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: יש לנו הסתייגות שקבוצת קדימה מציעה.

ראובן ריבלין: זה דבר שהוסכם.

יוחנן פלסנר: זאת הצבעה מוסכמת.

ראובן ריבלין: אני מודיע, שבהתאם להסכם שהיה במשרדי בהשתתפות הקואליציה והאופוזיציה, הוסכם לקבל את ההסתייגות של קבוצת קדימה, ולכן אני מציע להצביע בעד ההסתייגות, שהתקבלה על-ידי הקואליציה.

ראובן ריבלין: לכן, הקואליציה, על-פי הבטחתה, מצביעה בעד.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: זו הסתייגות שתתקבל.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 95 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת קדימה לסעיף 3 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 95 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת קבוצת קדימה נתקבלה.

ראובן ריבלין: זו ההסתייגות שנתקבלה: בסעיף 2(ב)(1) המוצע, במקום "עובד המדינה" יבוא "עובד מדינה לתקופת כהונה בת חמש שנים, וכן ימנו לו סגן".

ראובן ריבלין: ההסתייגות נתקבלה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה כרמל שאמה, אפשר להמשיך?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אני מבקש להסיר – – –

חיים אורון: לא, את שלנו אל תסיר.

יוחנן פלסנר: לא להסיר את שלכם?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: מה בוער?

יוחנן פלסנר: למעט ההסתייגויות של מרצ, אני מבקש להסיר את יתר ההסתייגויות לסעיף 3, עד להסתייגות מס' 2 בעמוד 28, שהיא הסתייגות – – –

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חוץ ממרצ כולם מסכימים?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: שלי – היא לא באופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על הסתייגותה.

ראובן ריבלין: אל תלמדו אותי לא לשכוח את שלי.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 3.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: היא ביקשה שהאישור יינתן על-ידי הממשלה כולה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ ושל קבוצת סיעת האיחוד הלאומי לסעיף 3 (סעיף 2(ב)(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 63 מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חברת הכנסת שלי יחימוביץ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: יש עוד הסתייגות של חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 3 (סעיף 2(ב)(2) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגותה של שלי יחימוביץ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על שתי תת-הסתייגויות של קבוצת מרצ וחברי הכנסת עמיר פרץ, איתן כבל, יולי תמיר ואופיר פינס-פז – אלקטרוני?

קריאה: קבוצת הארבעה.

אתה צודק.

להלן: קבוצת הארבעה.

קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה – מי בעד הסתייגותם?

יש פה שתי תת-הסתייגויות: 1.

הסתייגות של קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה; מי בעד – ירים את ידו.

מי נגד?

תודה.

ההסתייגות הראשונה של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3

אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות למס' 2.

מי בעד – ירים את ידו.

מי נגד?

ההסתייגות השנייה של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 2(ד) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת בל"ד הסירה את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת חנין זועבי הוסרה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת אחמד טיבי הוסרה.

ראובן ריבלין: אני קורא את הכול כדי שלא תהיינה אי-הבנות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של קבוצת מרצ וחברי הכנסת נחמן שי ועמיר פרץ.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וחברי הכנסת נחמן שי ועמיר פרץ לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת בל"ד הוסרה.

ראובן ריבלין: הסתייגות נוספת של קבוצת בל"ד הוסרה.

ראובן ריבלין: הסתייגות של קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה – יש לנו שלוש תת-הסתייגויות, ואנחנו נצביע על כל אחת בנפרד.

ראובן ריבלין: לגבי 1, מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 1א(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על 2.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות השנייה של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 2א(3) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה לחלופין של מס' 2.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות השנייה לחלופין של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 2א המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו, מס' 3.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות השלישית של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 2א(7) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 1, 2 ו-3 לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונחמן שי, המבקשים להסתייג, בעמוד 28, מס' 1.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונחמן שי לסעיף 3 (סעיף 1א(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הגענו בעמוד 28 להסתייגות השנייה של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונחמן שי.

ראובן ריבלין: ההסתייגות אומרת: "בסעיף 2א(1) המוצע, אחרי 'למטרות מגורים' יבוא 'דיור בר-השגה, דיור ציבורי', ובסופו יבוא: 'לרבות צרכים עתידיים'".

ראובן ריבלין: הקואליציה הסכימה לאמץ את ההסתייגות הזאת ולהכניסה לחוק על-ידי אימוץ ההסתייגות.

ראובן ריבלין: לכן, אני מצביע בהצבעה אלקטרונית, בהסכמת הקואליציה.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות, שמקובלת על הקואליציה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 104 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונחמן שי לסעיף 3 נתקבלה.

ראובן ריבלין: ברוב של 104, באין מתנגדים ואין נמנעים, אני קובע שהסתייגותם של שלי יחימוביץ ונחמן שי התקבלה, ותוכנס לנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: האם אני צודק, חבר הכנסת כרמל שאמה?

ראובן ריבלין: אדוני מבקש להמשיך בהצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: – – –

תודה רבה.

קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה מבקשות להסתייג גם הן בנושא זה.

נא להרים את היד ולהצביע.

ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 1א(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל שרי הממשלה, אם הם רוצים בהעברת החוק, להצביע, שכן אחרת נימצא במצב שבו לא נוכל – – – תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות נוספת לקבוצת מרצ ולקבוצת הארבעה, שרע"ם-תע"ל ירדה ממנה.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 3 (סעיף 2א(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו רע"ם-תע"ל.

אחמד טיבי: הצבעה אלקטרונית.

רע"ם-תע"ל – לא הסרתם.

אחמד טיבי: לא.

לקבוצת רע"ם-תע"ל יש ארבע הסתייגויות בעמוד 28: הראשונה, השנייה עם לחלופין ועוד שתיים.

רבותי.

האם אתה רוצה להצביע על אחת מהן או על כולן?

אחמד טיבי: אני מבקש הצבעה אלקטרונית רק על השוויון – להכניס את המלה "שוויון" וזה הכול.

ראובן ריבלין: אני לא מצביע על כל הארבע יחד.

ראובן ריבלין: אתה מבקש כל אחת בנפרד?

ראובן ריבלין: לגבי סעיף קטן 1 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 3 (סעיף 1א(1) המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על מס' 2, שאומר שפסקה (2) תימחק.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות השנייה של קבוצת רע"ם-תע"ל לסעיף 3 (סעיף 2א המוצע) לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו, לחלופין – נושא השוויון.

ראובן ריבלין: לפי בקשת רע"ם-תע"ל, אני מבקש להצביע אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 62 נמנעים – 1 ההסתייגות השנייה לחלופין של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 3 (סעיף 2א המוצע) לא נתקבלה.

אחמד טיבי: אף שר לא בעד השוויון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: 33 בעד, 62 מתנגדים ונמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: האם להמשיך בהצבעת ההסתייגויות, חבר הכנסת טיבי?

ראובן ריבלין: לא צריך, תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 3 סיימנו?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: בהסתייגויות של קבוצת חד"ש אין צורך להצביע על הסתייגות מס' 1.

ראובן ריבלין: לחלופין – בעמוד 29 נאמר: "בסעיף 1א(1) המוצע, אחרי 'בעתיד' יבוא 'תוך איזון ראוי בין צורכי שימור לצורכי פיתוח ובין שיווק קרקע לשמירה על עתודות קרקע לצורכי ציבור'".

ראובן ריבלין: הסתייגות זו הוסכמה על-ידי הקואליציה, ולכן אנחנו מצביעים עליה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים עליה כהסתייגות, שתאושר בהסכמת הקואליציה.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 98 נגד – 3 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 3 (סעיף 1א(1) המוצע) נתקבלה.

98 בעד, שלושה נגד ואין נמנעים.

אני קובע שההסתייגות נתקבלה.

אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שאמה, אתה מסכים להמשיך בהצבעה?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

תודה רבה.

אני קובע שהסתייגות זו תיכנס לחוק כהצעת הוועדה.

האם להצביע על הסתייגות 2 של חד"ש?

לא, חד"ש לא מבקשת להצביע.

חבר הכנסת כרמל שאמה מסיר?

מסיר.

חבר הכנסת נחמן שי מסיר?

מסיר.

חבר הכנסת נחמן שי, אתה מסיר?

מסיר.

תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, עד סעיף 9 אנחנו מבקשים להסיר את ההסתייגויות בשם חברי הקואליציה.

יוחנן פלסנר: אני מדבר בשמך, חיים אורון.

ראובן ריבלין: מרצ, עד סעיף 9 אתה מסכים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, קיימת הסתייגות שלך, האם אדוני יואיל להסיר אותה או שהוא מבקש להצביע?

נסים זאב: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: כמובן, מה שאמר חבר הכנסת מחייב את חבר הכנסת עתניאל שנלר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, האם גברתי רוצה להצביע על הסתייגותה?

שלי יחימוביץ': – – –

אני מדבר על עמוד 30.

זאב נסים הסיר את הסתייגותו, עתניאל שנלר הסיר.

חברת הכנסת שלי יחימוביץ וקבוצת האיחוד הלאומי, האם אתם מסירים הסתייגות זאת?

מסירים.

חבר הכנסת אריאל?

אורי אריאל: מסיר.

תודה.

אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 3 עם ההסתייגויות שנתקבלו.

חבר הכנסת אופיר אקוניס וחבר הכנסת שאמה, יושב-ראש הוועדה ויושב-ראש הוועדה לעניין מינהל מקרקעי ישראל, אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 3, כולל ההסתייגויות שנתקבלו.

תודה רבה.

לסעיפים 4–5 אין הסתייגויות ולסעיף 6 אין הסתייגויות – – –

יוחנן פלסנר: עד 9.

אין הסתייגויות עד סעיף 9.

רבותי, הודיע לי יושב-ראש סיעות האופוזיציה, הממונה מטעם סיעות האופוזיציה, על כך שכל ההסתייגויות עד סעיף 9 הוסרו.

אם יש כאן חברים מהקואליציה – חברת הכנסת יחימוביץ, חבר הכנסת שאמה, חבר הכנסת נסים זאב, מסכימים?

חבר הכנסת נסים זאב, מסכימים?

האם יש פה מישהו שיש לו הסתייגות שלא מסכים להכרזתה של האופוזיציה?

אם כך הדבר, חבר הכנסת נסים זאב, שאלתי אותך.

אדוני מבקש שאשאל אותו עוד פעם?

נסים זאב: לא, לא.

ראובן ריבלין: בסדר, כי אתה חשוב לי כמו כל חבר כנסת.

נסים זאב: כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי לך שאני כופה עליך איזה דבר.

ראובן ריבלין: כל מה שאני מבקש, שלא תכפה עלי, זה הדבר היחידי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 3–8, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלו – 63 נגד – 43 נמנעים – אין סעיפים 3–8, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגויות שנתקבלו, נתקבלו.

ראובן ריבלין: 63 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 3 עד 8 עברו, באישור הכנסת, כנוסח הוועדה, ואליהם התווספו ההסתייגויות שנתקבלו.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף 9, ואנחנו מתקדמים.

ראובן ריבלין: סעיף 9 נמצא בעמוד 34 בדפים הצהובים.

יוחנן פלסנר: הצבעה שמית, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: הגשנו בקשה להצבעה שמית.

זבולון אורלב: יש לוח תיקונים.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

יוחנן פלסנר: בהתאם ללוח התיקונים, כולל חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, קבוצת האיחוד הלאומי וקבוצת חד"ש מציעים: "הסעיף – יימחק".

ראובן ריבלין: על זה מבקשים הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: מי ביקש?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בסדר, הם צריכים את עזרת האופוזיציה להגיש, כי הם יחד רק שבעה חברי כנסת.

יוחנן פלסנר: אנחנו הגשנו.

ראובן ריבלין: קיבלתי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, על הצעת קבוצת האיחוד הלאומי – חד"ש אנחנו מצביעים הצבעה שמית, שכן נתקבלה דרישה של למעלה מ-20 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא להצביע.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת עפו אגבאריה – בעד רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – בעד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – נגד

ראובן ריבלין: דוד אזולאי.

ראובן ריבלין: נגד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאה: כפו עליו, אדוני היושב-ראש.

קריאה: מאיימים עליו.

ראובן ריבלין: אני פה בעמדה לבדוק מתי יש לחץ פיזי מתון.

ראובן ריבלין: רבותי, לשים לב.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שאדם יאמר דבר, אם כי הוא יכול לחזור בו.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אריאל אטיאס – נגד דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – אינה נוכחת – נגד אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – אינו נוכח אריה ביבי – בעד זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – בעד דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – נגד אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – אינו נוכח אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – אינה נוכחת חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – בעד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – בעד אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – בעד משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – בעד מרינה סולודקין – בעד גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז – בעד יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – בעד – נגד עמיר פרץ – בעד אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד – נגד ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד יוליה שמאלוב-

איל ינון: ברקוביץ – אינה נוכחת שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – אינה נוכחת עתניאל שנלר – אינו נוכח רונית תירוש – בעד יולי תמיר – בעד אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב ההצבעה הראשון.

איל ינון: רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת דליה איציק – אינה נוכחת זאב בוים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אורית זוארץ – בעד ציפי חוטובלי – בעד

קריאות: – – –

רגע, רגע, רבותי.

חברת הכנסת חוטובלי, אני מעיר כי את בכנסת הראשונה שלך.

סחר – – – אסור שיהיה דבר כזה בכלל, לא יעלה על הדעת.

ציפי חוטובלי: – – –

גברתי, אני שואל אותך עכשיו שאלה: האם את בעד ההסתייגות או נגד ההסתייגות?

קריאה: – – – הוא אמר שמי שמתבלבל – בעיה שלו.

ציפי חוטובלי: – – –

יוחנן פלסנר: לא היה בלבול במקרה הזה.

אוקיי, בסיבוב הבא.

קריאות: – – –

חברי הכנסת, אני שאלתי אותה – – –

קריאות: – – – היא אמרה בעד.

ראובן ריבלין: רבותי, שקט.

ראובן ריבלין: שקט.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, אני נותן לך את זכות הפעם הראשונה והאחרונה לטעות – – –

קריאה: – – –

יוחנן פלסנר: למה עכשיו?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני הפעלתי את שיקול דעתי וזאת החלטתי.

ראובן ריבלין: להמשיך.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) ישראל חסון – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – אינו נוכח אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח גדעון עזרא – בעד אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מאיר שטרית – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שעדיין לא הצביע, מלבד חברת הכנסת חוטובלי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני.

ראובן ריבלין: את הצבעת בעד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, האם גברתי רוצה להצביע?

ציפי חוטובלי: – – –

קריאה: – – –

רוני בר-און: מה זה, שיעור פרטי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני מזהיר אותך.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו באולם שרוצה להצביע?

ראובן ריבלין: אין.

ראובן ריבלין: אני קובע שאין יותר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: לא תהיה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: שמעת, חבר הכנסת בר-און?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, נא להירגע.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שבאמת ובתמים נפלה שגגה.

ראובן ריבלין: לא נפלה, ובצדק גמור לא היינו צריכים ללחוץ עליה.

ראובן ריבלין: אתה צודק במאה אחוז – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: אבל היא אמרה פעם כן ופעם לא.

ראובן ריבלין: נפלה שגגה, אצלי, לגבי הפרשנות.

ראובן ריבלין: לא אתן יותר שדבר כזה יקרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נתתי את זכות הספק בגלל "חבר כנסת חדש".

ראובן ריבלין: לא ייחסתי את התכונות, שיכולות להיות גם אצל חבר כנסת חדש, שהוא יודע על מה הוא מצביע ויודע מה הוא רוצה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, חבר הכנסת בר-און, שמעתי.

ראובן ריבלין: היא לא הצביעה.

ראובן ריבלין: נא להביא לי את תוצאות ההצבעה.

קריאה: היא לא הצביעה.

רוני בר-און: עכשיו צריך לפטר את סגנית השר נוקד.

ראובן ריבלין: אל תעזור לי, תן לי לסיים את היום הזה.

רוני בר-און: צריך לפטר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אולי אתה לא שם לב, אבל אתה לא ברשות דיבור.

ראובן ריבלין: אני באמצע הקראת – – –

רוני בר-און: אין לו אופי.

רוני בר-און: אין לו אופי.

רוני בר-און: ראש ממשלה בלי אופי.

רוני בר-און: ראש ממשלה בלי אופי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, היתה הסתייגות לסעיף 9 של זבולון אורלב, קבוצת האיחוד הלאומי וחד"ש.

ראובן ריבלין: בעד – 45, נגד – 59.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

רוני בר-און: ראש הממשלה, צריך לפטר את סגנית השר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, שב.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: אל תקרא.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, לך אליו למשרד.

ראובן ריבלין: כאן בכנסת לא אתן לך להתנהג כך.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, לך אליו למשרד, נראה אותך.

יוחנן פלסנר: הוא אמר שצריך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני מרשה לך, לך יש זכויות יתר, אבל לא יכול להיות.

ראובן ריבלין: גם לך, חבר הכנסת פרץ.

ראובן ריבלין: תמיד.

יוחנן פלסנר: הבית היהודי צריך לפטר את הרשקוביץ.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: אין דיבורים עכשיו.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

עמיר פרץ: כיוון שהתוצאה היא 59, ייתכן שהחוק הזה נוגד חוק-יסוד לגבי זכות הקניין.

עמיר פרץ: לכן, אני מבקש שההערה תירשם – – –

ראובן ריבלין: אם מדובר בזכויות קנייניות, למיטב ידיעתי המשפטית, והיא לא מועטה, מי שהיה צריך להשיג את ה-61, אם זה באמת חוק חוקתי, זה המסתייגים.

עמיר פרץ: לא, אדוני – – –

קריאה: הם רוצים להשאיר את המצב כמו שהוא.

עמיר פרץ: אני רואה את עצמי כחוכר – – –

ראובן ריבלין: מדובר בהסתייגויות, לא מצביעים על החוק.

ראובן ריבלין: לא מצביעים על החוק.

ראובן ריבלין: הצבענו על ההסתייגות.

עמיר פרץ: אני רק אומר – – –

ראובן ריבלין: שמעתי מה אמרת ולקחתי לתשומת לבי.

ראובן ריבלין: חברים, אני הולך להצביע.

ראובן ריבלין: האם יש הודעה לאופוזיציה?

יוחנן פלסנר: לגבי ההמשך?

יוחנן פלסנר: כן.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: לגבי המשך ההצבעה, חבר הכנסת פלסנר, אנחנו נמצאים בסעיף 9 כאשר דובר על כך שהסעיף יימחק.

ראובן ריבלין: יש כאן עוד כמה הסתייגויות של קבוצת קדימה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה אינה רלוונטית עוד, שכן כולו לא נמחק – לא, בעצם, יכול להיות.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אנחנו מסירים את יתר ההסתייגויות של סעיף 9, של סעיף 10 ושל סעיף 11.

ראובן ריבלין: כלומר, סעיפים 9, 10 ו-11, עד בכלל.

קריאה: – – –

בל"ד, האם כן?

בל"ד אמרו לי שהם מקבלים.

יוחנן פלסנר: למעט הסתייגות אחת בסעיף 9, של חבר הכנסת שנלר.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: קבוצות חד"ש, רע"ם-תע"ל – מסירות.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ ושלי יחימוביץ וקבוצת הארבעה – מסירים.

ראובן ריבלין: עוד לא הגעתי.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ, שלי יחימוביץ וקבוצת הארבעה – גם מסירים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עתניאל שנלר – בבקשה, חבר הכנסת עתניאל שנלר, אתה מבקש להצביע?

ראובן ריבלין: אלקטרוני?

עתניאל שנלר: כן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אסור לאיים על חברי כנסת, גם אם הם סגני שרים.

ראובן ריבלין: אסור לאיים על אף חבר כנסת.

ראובן ריבלין: עמוד 35, הסתייגות אחת לפני האחרונה, חבר הכנסת עתניאל שנלר, כדי להזכיר לכולם על מה הם מצביעים: "הקניית בעלות לפי פסקה זו תהיה לתקופה של 49 שנים (בסעיף קטן זה – בעלות יובל); בתום תקופת בעלות היובל תבחן הרשות אם להאריך את הזכות לתקופת בעלות יובל נוספת".

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 9 לא נתקבלה.

בעד – 43, נגד – 61, ואין נמנעים.

אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה – מסירים; חבר הכנסת כרמל שאמה – מסיר; חברת הכנסת יחימוביץ – מסירה.

עד סעיף 9 אנחנו סיימנו.

סעיף 10 – אתה אומר שאין הסתייגויות.

יוחנן פלסנר: בשם האופוזיציה, אנחנו מסירים את ההסתייגויות לסעיף 10.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 10 – חבר הכנסת שאמה, מסיר?

כרמל שאמה-הכהן: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: מסירה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: מסיר.

ראובן ריבלין: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: קבוצת בל"ד – מסירה לפי הודעה.

ראובן ריבלין: רע"ם-תע"ל – מסירה.

ראובן ריבלין: סעיף 11.

יוחנן פלסנר: מסירים גם כן.

קבוצת בל"ד – מסירה; קבוצת קדימה – מסירה; שלי יחימוביץ, מסירה לסעיף 11 – בתחתית עמוד 37?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: מסירה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מה עם סעיף 12?

יוחנן פלסנר: מסירים גם.

ראובן ריבלין: גם מסירים.

ראובן ריבלין: קדימה, בל"ד.

ראובן ריבלין: סעיף 13.

יוחנן פלסנר: לגבי סעיף 13, אנחנו מבקשים הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יוחנן פלסנר: רגע, אני אגיד לך על איזו הסתייגות, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים, רבותי, הואיל ואין הסתייגויות, או יש הסתייגויות שנפלו ולכן לא קיימות הסתייגויות, אנחנו מצביעים על סעיפים 9–12 ועד בכלל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': כולל 12?

ראובן ריבלין: לא, כולל 12.

ראובן ריבלין: עד סעיף 13 אנחנו מצביעים כרגע על סעיפים 9, 10, 11, ו-12.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: כהצעת הוועדה.

רוני בר-און: – – – ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אין לך רגע שאין לך שאלות.

ראובן ריבלין: אבל אני לא יכול לשמוע את השאלות וגם לנהל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: הבנתי, הבנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אולי תסייע לי?

ראובן ריבלין: תענה אתה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 9–12, כהצעת הוועדה – 62 נגד – 42 נמנעים – אין סעיפים 9–12, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: 62 בעד, 42 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 9–12 ועד בכלל עברו בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: סעיף 13 – הצבעה שמית לגבי הסתייגות.

ראובן ריבלין: לגבי איזו הסתייגות?

יוחנן פלסנר: הסתייגות של קבוצת מרצ וחברי הכנסת פרץ, כבל, תמיר ופינס-פז.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על ההסתייגות שלפני האחרונה, של קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה.

קריאות: – – –

קריאה: רגע.

קריאה: זה אחרי ההסתייגויות של שלי.

מה קרה?

קריאה: – – – ההסתייגויות של שלי.

ראובן ריבלין: רק רגע, שמעתי.

ראובן ריבלין: לפני כן יש גם הצעה שלך.

יוחנן פלסנר: אבירי ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: רבותי, חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, סעיף 13 – קבוצת בל"ד מסירה; חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונסים זאב, מסירים?

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, לפני הדיון הזה הושגה הסכמה בין ראש הממשלה ובין שר הביטחון אהוד ברק על כך שהקואליציה תצביע בעד ההסתייגות הזאת.

שלי יחימוביץ': ההסכמה להצביע בעד ההסתייגות הזאת היא אומנם – – –

את רוצה – – –

שלי יחימוביץ': היא משמשת סולם רעוע למי – – –

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: אני לא נותן הרצאות עכשיו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, כל מה שאני מבקש – – –

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: עכשיו הסכיתי ושמעי, הסכיתי ושמעי.

ראובן ריבלין: האם את מבקשת שנצביע על ההסתייגות?

שלי יחימוביץ': להיפך, אני מבקשת להסיר אותה מסדר-היום.

שלי יחימוביץ': מדובר באחיזת עיניים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת מהקואליציה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: על מה את מדברת?

ראובן ריבלין: על מה את מדברת?

ראובן ריבלין: את מסירה את ההסתייגות?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, האם אתה רוצה – – –

נסים זאב: זה הרע במיעוטו – – –

שלי יחימוביץ': זאת הפשרה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם רוצים שאני אכריז על הפסקה?

ראובן ריבלין: אני מוכן להכריז על הפסקה.

ראובן ריבלין: אה, אתם לא רוצים.

ראובן ריבלין: טוב, שמעתי.

ראובן ריבלין: רבותי, בעוד יומיים ט"ו באב, תחשבו חיובי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני לא מבין מה קורה פה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה קורה פה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, שבו בשקט.

רוני בר-און: זו רמאות שלא היתה פה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אין לי מושג על מה המהומה.

נסים זאב: אני לא הסרתי, אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: אתה מבקש להצביע על ההסתייגות הראשונה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

נסים זאב: דווקא אתי לוקח כל כך הרבה זמן – – –

ראובן ריבלין: אנחנו בסעיף 13.

שלי יחימוביץ': מדובר בהולכת שולל – – –

ראובן ריבלין: אני לא יודע מה שולל.

ראובן ריבלין: אני רק מצביע פה.

ראובן ריבלין: אין שוללים ואין שולל.

ראובן ריבלין: זה נמצא על שולחן הכנסת כבר מימים ימימה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ההסתייגות שלך יחד עם שלי יחימוביץ?

נסים זאב: לא, היא הצטרפה אלי.

שלי יחימוביץ': לא – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אתה רואה – ולא חשוב מה היא אומרת – אתה רואה בהסתייגות – – –

נסים זאב: לא.

נסים זאב: זה – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני מזהיר אותך באזהרה חמורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, האם אתה מבקש לעמוד על ההסתייגות?

נסים זאב: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים אורון: – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – למה לך לריב עכשיו?

ראובן ריבלין: אני פה.

ראובן ריבלין: למה לך לריב עכשיו?

קריאה: צבועים.

אתה רב?

אתה רוצה – אני מפסיק את הישיבה.

קריאה: זה הרע במיעוטו.

תשמעו, האופוזיציה.

אני הדגשתי כל הזמן וידעתי למה.

אני שואל, כאשר האופוזיציה – אני שואל, ומרצ אמרה: אנחנו רוצים בעצמנו.

הייתי שואל את חברת הכנסת יחימוביץ, הייתי שואל את קבוצת הארבעה, הייתי שואל את נסים זאב והייתי שואל את כרמל שאמה.

כך עשיתי גם הפעם.

אמר לי נציג האופוזיציה המנהל את הישיבה בשם האופוזיציה, שהוא מבקש לרדת מההסתייגויות.

שמעתי.

הלכתי מייד וראיתי מהן ההסתייגויות.

קבוצת בל"ד מסירה, כי היא חלק מהאופוזיציה.

חברי הכנסת שלי יחימוביץ ונסים זאב – שאלתי את חברת הכנסת שלי יחימוביץ, והיא מחתה מחאה חמורה ביותר על כך שהיא הצטרפה להסתייגות הזאת מתוך אמירה שהיה פה איזה מעשה.

שלי יחימוביץ': אני לא מחיתי, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: על כל פנים, תוצאת הדברים – – –

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: תוצאת הדברים של אמירתה של חברת הכנסת יחימוביץ היא שהיא מסירה את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: נותר חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אנחנו בשלב זה רק בסעיף זה.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש להצביע על ההסתייגות?

נסים זאב: מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מצביע עליו שמית, שכן כך נתבקשנו.

קריאות: – – –

אני מקריא את ההסתייגויות כדי שלא תהיינה שום אי-הבנות: "בפסקה 2(ב)" – לסעיף 13 – "במקום '800 אלף', יבוא '400 אלף' – בתקופה שמיום י"ב באלול התשס"ט (1 בספטמבר 2009) ועד יום ה' באלול התשע"ד (1 באוגוסט 2014) (בפסקה זו – התקופה הראשונה), ו-400 אלף דונם נוספים למשך חמש שנים מתום התקופה הראשונה'".

רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגות זו הצבעה שמית.

נא להצביע.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת עפו אגבאריה – נגד רחל אדטו – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – בעד אורי אורבך – נמנע חיים אורון – נגד זבולון אורלב – נמנע דוד אזולאי – בעד אריאל אטיאס – בעד דניאל אילון – בעד רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – אינה נוכחת – בעד אריה אלדד – נגד טלב אלסאנע – נגד זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – נגד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – בעד זאב בוים – אינו נוכח אריה ביבי – נגד זאב בילסקי – נגד בנימין בן-אליעזר – בעד מיכאל בן-ארי – נגד דניאל בן-סימון – בעד רוני בר-און – נגד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – נגד אהוד ברק – בעד אילן גילאון – נגד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – אינו נוכח אברהם דיכטר – נגד דני דנון – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד דניאל הרשקוביץ – בעד מגלי והבה – נגד מתן וילנאי – בעד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד אורית זוארץ – נגד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד ציפי חוטובלי – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – נגד אחמד טיבי – נגד רוברט טיבייב – נגד שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – בעד אליהו ישי – בעד איתן כבל – נגד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – נגד שאול מופז – נגד משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – בעד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – בעד דן מרידור – בעד משולם נהרי – אינו נוכח אורית נוקד – בעד לאה נס – בעד סעיד נפאע – אינו נוכח – בעד חנא סוייד – נגד מרינה סולודקין – נגד גדעון סער – בעד גדעון עזרא – נגד חמד עמאר – בעד ציון פיניאן – בעד אופיר פינס-פז – נגד יוסי פלד – בעד יוחנן פלסנר – נגד – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום –

איל ינון: אינה נוכחת איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד דוד רותם – בעד – בעד כרמל שאמה – בעד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד יוליה שמאלוב-ברקוביץ – נגד שלום שמחון – בעד ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – נגד רונית תירוש – נגד יולי תמיר – נגד אקרא שוב בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בסיבוב ההצבעה הראשון.

איל ינון: רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת דליה איציק – אינה נוכחת זאב בוים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח יעקב כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת סטס מיסז'ניקוב – בעד אורי מקלב – אינו נוכח משולם נהרי – בעד סעיד נפאע – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מאיר שטרית – אינו נוכח

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוץ מטלון הודיע לי שהוא חשב שמדובר בהסתייגות והוא צריך להצביע נגד, אבל הוא צריך להיות ערני וגם חבריו – להנחות אותו ולהדריך אותו, כדי לא להוציא כאן איזו לבה חדשה.

ראובן ריבלין: אני קיבלתי את הודעתך, ואני לא משנה את ההצבעה.

 משה (מוץ) מטלון: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, אני יודע, עזוב.

ראובן ריבלין: רבותי, תוצאות ההצבעה, עם הצבעתו של מוץ מטלון שטוען שבאמת הצביע בתום-לב משום שחשב שמצביעים נגד הסתייגות והוא לא ידע שהוא צריך להיות בעדה, ואף-על-פי שלא שיניתי: 44 בעד ההסתייגות, כולל קולו של מוץ, ו-60 בעד, לא כולל קולו של מוץ.

ראובן ריבלין: אני מודיע שאני מאמין למוץ מטלון בצורה חד-משמעית שהוא אכן התבלבל.

ראובן ריבלין: הואיל וזה לא משפיע על ההצבעה – כל זמן שההצבעה בעיצומה הוא יכול לשנות את דעתו, אם לא הופעל עליו איזה לחץ.

ראובן ריבלין: לכן, תוצאות ההצבעה הן 61 בעד, 43 נגד, וגם שני נמנעים – אורלב ואורבך.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: בעד – 61, נגד – 43, ושני נמנעים.

ראובן ריבלין: ברור שההסתייגות התקבלה.

ראובן ריבלין: אבל, אמר מנחם בגין, כבוד שר הביטחון, שהמובן מאליו טוב שייאמר, והנה אנחנו אומרים.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: האם צלצלתם?

ראובן ריבלין: רבותי, אני מציע לכם לשבת.

ראובן ריבלין: לא יודע מה אתם רוצים, אני מציע לכולם לשבת.

קריאה: תצביע, זהו.

ראובן ריבלין: נכון, אני באמת אצביע.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

תודה רבה.

חבר הכנסת אופיר פינס, לא שמעתי ולכן החמצתי.

רבותי, ההסתייגות נתקבלה.

חבר הכנסת שאמה, אדוני, ברשות יושב-ראש ועדת הכלכלה, האם אני יכול להמשיך את ההצבעה?

האם אדוני מקבל את ההסתייגות כחלק מהצעת הוועדה?

כרמל שאמה-הכהן: בשמחה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, סעיף 13 הוא כבר עכשיו עם תוספת ההסתייגות שנתקבלה ובשינויים שנתקבלו.

ראובן ריבלין: אני ממשיך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לרשותך הסתייגות נוספת.

ראובן ריבלין: האם גברתי מבקשת להצביע?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: מסירה, תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש – – –

הסתייגות קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה.

קריאה: – – –

אוקיי.

בעמוד 38, אחרי ההסתייגות שנתקבלה – חברת הכנסת יחימוביץ מסירה את הסתייגותה, אבל קבוצת מרצ וקבוצת הארבעה מבקשות להצביע אלקטרונית.

מי בעד?

מי נגד?

מי נמנע?

הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת הארבעה לסעיף 13 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד ההסתייגות, 59 נגד, אין נמנעים, ולכן אני קובע: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי?

נחמן שי: מסיר.

ראובן ריבלין: מסיר, תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, האם גם על ההסתייגות הזאת אתה מבקש להצביע?

נסים זאב: מסיר.

ראובן ריבלין: אתה מסיר, אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: ובכן, יש לנו סעיף 13 שמתקבל עם ההסתייגות.

ראובן ריבלין: אני מצביע כהצעת הוועדה ובשינוי המחויב על-פי ההסתייגות.

קריאה: – – –

אני רוצה להצביע על 13 כי התקבלה הסתייגות.

על 13 – נא להצביע.

מי בעד, כהצעת הוועדה, כולל ההסתייגות?

מי נגד?

הצבעה מס' 29 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 61 נגד – 40 נמנעים – 2 סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

עכשיו, אדוני חבר הכנסת פלסנר, מ-14 עד 31 אין הסתייגויות.

יוחנן פלסנר: מסירים את כל יתר ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: כל יתר ההסתייגויות עד הסוף?

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה מבין למה לא הצבעתי, מה?

ראובן ריבלין: 61 בעד, 40 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 13 לחוק התקבל בנוסח הוועדה, עם ההסתייגות על התיקונים המחויבים.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים ושואלים – הודיע לי נציג האופוזיציה כי אין עוד הסתייגויות והם מסירים את כולן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, יש לך הסתייגות לסעיף 32.

ראובן ריבלין: את מבקשת להצביע?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: מסירה, תודה.

ראובן ריבלין: לסעיפים 33–48 אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לסעיף 49 – קבוצת בל"ד הסירה.

ראובן ריבלין: שלי יחימוביץ, לסעיף 49?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: מסירה, תודה.

ראובן ריבלין: לסעיף 50, חברת הכנסת שלי יחימוביץ?

שלי יחימוביץ': מסירה.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: האיחוד הלאומי, האם אתם מסירים?

ראובן ריבלין: מסירים.

ראובן ריבלין: רבותי, מסעיף 13 – – –

קריאה: מסעיף 14.

רבותי, מסעיף 14 ועד 50 אין הסתייגויות קיימות, ולכן אני מצביע אלקטרונית, כהצעת הוועדה.

מי בעד?

מי נגד?

מי נמנע?

נא להצביע.

הצבעה מס' 30 בעד סעיפים 14–50 – 62 נגד – 43 נמנעים – אין סעיפים 14–50 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 62 בעד, 43 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 14–50 ועד בכלל עברו, כולל לוחות התיקונים אשר צורפו לחוק זה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמה ההצבעה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, חבר הכנסת שאמה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אדוני יושב-ראש הוועדה לעניין זה, האם אתה מבקש שנצביע בקריאה שלישית כנוסח הוועדה, עם כל ההסתייגויות שנתקבלו?

שאמה כרמל: כן.

ראובן ריבלין: הצבעה שמית?

יוחנן פלסנר: כן.

יוחנן פלסנר: ביקשנו הצבעה שמית בקריאה השלישית, כדי שנראה בדיוק מה קורה עם כל בעלי העקרונות.

ראובן ריבלין: שמעתי וקיבלתי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7), כהצעת הוועדה ובתיקוני כל ההסתייגויות שנתקבלו.

ראובן ריבלין: מי שהיה כאן באולם, בקי בכולן ויודע.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הקריאה השלישית – יותר מ-20 חברי כנסת ביקשו ודרשו שהיא תהיה קריאה אישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת עפו אגבאריה – נגד רחל אדטו – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – בעד אורי אורבך – נגד חיים אורון – נגד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – בעד אריאל אטיאס – בעד דניאל אילון – בעד רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – אינה נוכחת – בעד אריה אלדד – נגד טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – נגד אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – בעד זאב בוים – אינו נוכח אריה ביבי – נגד זאב בילסקי – נגד בנימין בן-אליעזר – בעד

אלי אפללו: בושה, בושה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) מיכאל בן-ארי – נגד דניאל בן-סימון – בעד

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מה קרה פה?

קריאה: לא ייאמן.

ראובן ריבלין: רבותי, מה קרה?

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוני בר-און – נגד אבישי ברוורמן – בעד

קריאות: אוהו – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מה זה?

ראובן ריבלין: זה ניסיון להשפיע על מצביעים.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) מוחמד ברכה – נגד אהוד ברק – בעד אילן גילאון –

קריאות: אוהו – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אחר כך אתם מתפלאים מדוע הציבור חושב שכאן עושים מעשה ליצנים.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מספיק.

ראובן ריבלין: כל אחד רשאי להצביע איך שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אילן גילאון –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אתם תקיימו אספת עיתונאים אחר כך ותאמרו מה שאתם רוצים.

קריאה: אדוני, זו מפלגת – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מספיק.

ראובן ריבלין: מספיק על כל הצבעה להעיר פה הערות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אילן גילאון – נגד גילה גמליאל – בעד מסעוד גנאים – נגד משה גפני – אינו נוכח אברהם דיכטר – נגד דני דנון – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח

קריאות: אוהו – – –

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: מה זה פה?

ראובן ריבלין: אני אתחיל להוציא אתכם בזמן הצבעה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) דניאל הרשקוביץ – בעד

קריאות: אוהו – – – עוד איש עקרונות.

ראובן ריבלין: אתם פשוט, פשוט עוברים כל גבול.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם את האמת: אמרתם פעם אחת מחאה.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה זה כבר עובר – – – חבר הכנסת חרמש, חבר הכנסת חרמש, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אני קורא – להוציא את חבר הכנסת חרמש.

ראובן ריבלין: להוציא אותו מייד.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת שי חרמש יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

קריאה: הוא דואג לבית שלך.

קריאה: מה זה הדבר הזה?

אלי אפללו: שמחון, מה קרה?

שלום שמחון: – – –

אלי אפללו: – – –

קריאה: – – –

השר שמחון, אם אתה תנהל נגדם דו-שיח מספסליך – – – הם ישיבו לך.

קריאה: היית צריך לשמוע – – –

לא שמעתי, וטוב שכך.

רבותי, להתחיל להתנהג בהצבעות כמו שראוי.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) מגלי והבה – נגד מתן וילנאי – בעד

קריאות: אוהו.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד אורית זוארץ – נגד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד ציפי חוטובלי – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – נגד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש -

ראובן ריבלין: להכניס את שי חרמש להצביע.

ראובן ריבלין: הוא בעד או נגד?

שי חרמש: נגד.

תודה רבה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) שי חרמש – נגד אחמד טיבי – נגד רוברט טיבייב – נגד שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – בעד אליהו ישי – בעד איתן כבל – נגד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד משה כחלון – בעד חיים כץ – בעד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – נגד שאול מופז – נגד משה מטלון – בעד אברהם מיכאלי – בעד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – בעד אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – בעד דן מרידור – בעד משולם נהרי – בעד אורית נוקד – בעד

קריאות: אוהו – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

יואל חסון: מה – – – הציבור.

יואל חסון: תשאלי את האנשים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, מה יקרה אם אתה תאמר לחבריך בוועדה, כשאתה תרצה לעשות – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: די.

רונית תירוש: איפה ש"ס?

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) לאה נס – בעד סעיד נפאע – אינו נוכח – בעד חנא סוייד – נגד מרינה סולודקין – נגד גדעון סער – בעד גדעון עזרא – נגד חמד עמאר – בעד ציון פיניאן – בעד אופיר פינס-פז – נגד יוסי פלד – בעד יוחנן פלסנר – נגד –

אינו נוכח.

הוא פה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) – בעד עמיר פרץ – נגד אברהים צרצור – נגד פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד דוד רותם – בעד – בעד כרמל שאמה – בעד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח נחמן שי – נגד סילבן שלום – בעד יוליה שמאלוב-ברקוביץ – נגד

קריאה: – – –

מה קרה?

רק בעד או נגד.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) שלום שמחון – בעד

קריאות: אוהו – – –

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: השר שמחון, אל תצית לי להבות פה.

ראובן ריבלין: השר שמחון, השר שמחון.

ראובן ריבלין: השר שמחון, אני קורא לך לא להצית לי להבות פה.

ראובן ריבלין: בבקשה להמשיך.

יואל חסון: – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: השר שמחון.

ראובן ריבלין: תבקש מהשר שמחון אחרי שהוא הצביע ללכת לשתות קפה.

קריאה: מה עם הילדים שלי?

יואל חסון: תסתכלו על האנשים האלה – – –

קריאה: – – –

אל תציתי להבות פה.

קריאות: – – –

חברי הכנסת, נא להירגע.

נא להירגע ולאפשר לנו לסיים.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

גלעד ארדן: – – – הממשלה.

חבר הכנסת גלעד ארדן, השר ארדן.

למה לך להצית לי?

ממש גומרים, מסיימים.

עזבו אותם.

בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – נגד רונית תירוש – נגד יולי תמיר – נגד אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב הראשון.

איל ינון: רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת דליה איציק – אינה נוכחת טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב בוים – אינו נוכח

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: למה אתה חושב שאתה יכול לבזות חבר כנסת אחר?

ראובן ריבלין: הוא הצביע, זה עניינו וענייני הבוחר שלו.

ראובן ריבלין: אם אתה תבחר להתנהג כך – באותה מידה שתמדוד, ימדדו לך.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

ראובן ריבלין: מצביעים פה ומסיימים הצבעה.

ראובן ריבלין: על כל דבר הערה?

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה גפני – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד

קריאות: בושה – – – תתביישו לכם.

קריאה: סילבן, לך מותר, זה בסדר.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) ישראל חסון – אינו נוכח יעקב כץ – אינו נוכח

ראובן ריבלין: השר שלום, עשה לי טובה, שב.

ראובן ריבלין: למה להצית עכשיו?

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – אינו נוכח סעיד נפאע – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת מאיר שטרית – אינו נוכח

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו באולם שהוא חבר כנסת ולא הצביע בעניין חוק מינהל מקרקעי ישראל?

ראובן ריבלין: תודה רבה, כולם באו על סיפוקם.

קריאה: – – – השם של מפלגת העבודה – – –

ראובן ריבלין: אחרי זה, אחרי שננעל את הישיבה, אתן לך זכות דיבור מיוחדת.

ראובן ריבלין: אשאיר אפילו את הרמקול פתוח.

קריאה: – – –

כרגע אנחנו בעיצומה של ההצבעה.

קריאה: הבית הלאומי – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7), התשס"ט–2009, קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בעד – 61, נגד – 45.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7) עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר השיכון לומר דברים.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני מבקש להודות.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, חברת הכנסת סולודקין, האם פעם מישהו לא נתן לך לעלות על הדוכן ולדבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, לך יש זכויות יתר, אני יודע.

ראובן ריבלין: אבל כמה?

ראובן ריבלין: כמה?

ראובן ריבלין: עכשיו עלה השר לדבר.

ראובן ריבלין: נא להגביר את הרמקול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

קריאות: – – –

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי השרים, אדוני ראש הממשלה, אני חושב שעם ישראל צריך לשמוח היום – – –

קריאות: אוהו – – –

אריאל אטיאס: אוהו, ואני עוד אזכיר לכם מה עשיתם ב-2005.

אריאל אטיאס: עם ישראל צריך לשמוח היום על חוק מצוין שחיכינו לו הרבה שנים, שאין-ספור ועדות תמכו בו, שהוביל ראש הממשלה.

מה קרה לכם?

מה קרה לכם?

ישפוט אותו הציבור.

אריאל אטיאס: חברי הכנסת, לטובת אזרחי מדינת ישראל שיקבלו את הבעלות על הדירות שלהם – –

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: מה קרה לך, אורית זוארץ?

אריאל אטיאס: – – שלא יטרטרו אותם ויחסכו להם כסף רב על הפעולות שהם רוצים לעשות בדיור.

אריאל אטיאס: הדבר הזה הוא חוק חשוב מאוד במדינת ישראל – –

אורית זוארץ: כמה זה עולה לנו?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

אריאל אטיאס: – – והמצווה נקראת על שם גומרה.

אריאל אטיאס: אני רוצה להזכיר לכל המתלהמים מהאגף הימני כאן, שב-19 ביוני 2005 תמכתם בחוק הזה, להעביר את הבעלות מחכירה למכירה, ואז לא צעקתם באותה צביעות.

עתניאל שנלר: זו לא אמת.

קריאות: – – –

אריאל אטיאס: אני חושב שהדבר הזה הוא מאוד משמעותי, שעם ישראל ידע שרוב הבית הזה בהגדרה תומך בלעזור לעם, וראש הממשלה התחייב לזה והוא העביר את זה, ותודה רבה לכולם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שאמה – להודות ולא להתפלמס; להודות לעושים במלאכה.

ראובן ריבלין: ההתפלמסות היתה בתקופה שבה הצגת את החוק, ועכשיו זמן ברכות.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, האמת שיש לברך על המוגמר היום לעם ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: יש בספר החוקים חוק שמקנה לו שוק מקרקעין שהוא הרבה יותר שקוף, הרבה יותר יעיל, הרבה יותר טוב, גם לחלשים וגם לחזקים.

כרמל שאמה-הכהן: זה חוק שטוב למדינה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: זה חוק שטוב למדינה.

כרמל שאמה-הכהן: כל הססמאות שהושמעו בו – אני לא רוצה להתווכח עם אף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת להודות לצוות הוועדה הנפלא בראשות מנהלת הוועדה גברת לאה ורון, ליועצת המשפטית עורכת-הדין אתי בנדלר ולכל מי שהשתתף בדיוני הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: מסתבר שלמרות קריאותיכם, החוק הזה עבר דיון ממצה ועבר שינויים הן בוועדה והן היום במליאה, וקיבלנו חוק שהוא מלוטש, מהוקצע וממוקצע, שיעשה טוב לכל אחד מהזוגות הצעירים במדינת ישראל, שיקבלו דירות ומחירי דיור סבירים ושפויים.

כרמל שאמה-הכהן: כל היתר, מסתבר, היה פוליטיקה.

ראובן ריבלין: לא, אמרנו – ברכות.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי שמטרת הדיון הזה היא רק לברך על המוגמר.

כרמל שאמה-הכהן: אז שוב, תודה לכל מי שנתן והרים ידו בעד החוק הזה.

תודה רבה.

יש זמן לפולמוס, יש זמן להסתייגויות.

עכשיו זמן לברכות.

תודה רבה.

תם הדיון בנושא חוק מינהל מקרקעי ישראל, אבל יש לנו עוד כמה חוקים.

רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את השר המקשר לבוא ולעלות כדי להציג את בקשת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה).

מי מציג מטעם הממשלה?

[מס' מ/436; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 2088; נספחות.

]

אני עובר לסדר-היום.

אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להציג את חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009.

הואיל והוסרה ההסתייגות של חברת הכנסת רחל אדטו, להצעה זו בקריאה שנייה ושלישית אין הסתייגויות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: הצעת החוק קובעת מנגנון של עיצום כספי נגד מעביד שמלין שכרו של עובד ועושה כך שלא בשל נסיבה שאינה בשליטתו.

חיים כץ: הכוונה היא למצב שבו השכר אינו משולם גם לאחר חלוף היום התשיעי לאחר המועד לתשלום השכר.

חיים כץ: העיצום הכספי, בסך 35,000 שקלים בדרך כלל, יוטל בידי ממונה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לאחר שנתן למעביד שהלין את השכר הזדמנות לטעון את טענותיו ולא מצא בטענות סיבה שלא להטיל את העיצום הכספי, או סיבה להפחית את סכום העיצום הכספי בהתאם לתקנות שייקבעו.

חיים כץ: על החלטת הממונה ניתן לערער לוועדת ערר, ואחר כך לבית-הדין האזורי לעבודה, וברשות – להמשיך ולערער גם לבית-הדין הארצי.

חיים כץ: בהצעת החוק מוצע גם לאפשר, במקרים שייקבעו בנוהל, להסתפק במתן התראה מינהלית שבה יידרש המעביד להימנע מהמשך הלנת השכר, במקום לפתוח בהליך של הודעה על כוונה להטיל עיצום כספי.

חיים כץ: במקרה שהלנת השכר תימשך או שתהיה הלנת שכר חוזרת, תהיה להתראה שניתנה נפקות כאילו הוטל בעבר עיצום כספי.

חיים כץ: הצעת החוק מאפשרת גם להטיל עיצום כספי על מזמין שירות שמקבל מקבלן שאינו קבלן כוח-אדם שירותי ניקיון או שמירה ואבטחה אצלו או שירותי הסעדה לעובדיו, בשל הלנת שכרם של עובדי הקבלן המועסקים אצל מזמין השירות.

חיים כץ: הטלת העיצום הכספי על מזמין השירות תיעשה רק לאחר שהוטל עיצום כספי על הקבלן, נשלחה התראה על הלנת השכר למזמין השירות וחלפו 30 ימים בלי שמזמין השירות הביא לתשלום השכר המולן או ביטל את הסכם ההתקשרות שבינו ובין הקבלן.

חיים כץ: בכך נותנת הצעת החוק ביטוי לחובתו של מזמין השירות שלא להיות אדיש להלנת שכר העובדים המועסקים אצלו ולעשות שימוש בכלים שמעוגנים בהסכם ההתקשרות שבינו לבין הקבלן, כדי להבטיח את תשלום שכרם של העובדים.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מתקנת בתיקון עקיף את חוק הגנת השכר, התשי"ח–1958, וקובעת בו כי מעביד שמלין את שכרו של עובד שלא בשל נסיבה שאינה בשליטתו עובר גם עבירה פלילית, שעונשה חצי שנת מאסר או קנס בסך כ-67,000 שקלים.

חיים כץ: סייג לכך הוא שהעמדה לדין פלילי לא תיעשה אלא בהתאם לנוהל שיאשר היועץ המשפטי לממשלה, ורק אם השכר הולן למשך 90 ימים.

חיים כץ: סייגים אלה נועדו להבטיח הפעלת שיקול דעת בהעמדה לדין, בפרט בנסיבות חריגות כגון אלה שכמה רשויות מקומיות עומדות בפניהן, שבהן הלנת השכר היא בלתי נמנעת לנוכח הצורך לספק צורכי ציבור חיוניים.

חיים כץ: כמו כן, בגזר-הדין יובאו בחשבון פיצויי הלנה שנפסקו כנגד המעביד וגם נסיבות של טעות כנה או חילוקי דעות שיש בהם ממש שגרמו להלנת השכר.

חיים כץ: יצוין כי במקרה שכבר הוטל על המעביד עיצום כספי, ויש כוונה להעמידו לדין בשל אותו מעשה בשל הנסיבות של אותו העניין, יוחזר העיצום הכספי שכבר שולם.

חיים כץ: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, לכן אני מבקש מהמליאה לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: להצעת החוק הוגשה הסתייגות והיא הוסרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: על הסרת ההסתייגות הודיעו לי, ולכן אני מודיע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת, כל המבקש להשתתף בהצבעה, להצביע ולהשפיע, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נצביע על הצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–24 – 42 נגד – 11 נמנעים – אין סעיפים 1–24 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה – – –

חיים כץ: לאשר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מצביע בקריאה שלישית – הצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 45 נגד – 13 נמנעים – אין חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 45 בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, האם אדוני רוצה להודות?

קריאה: הוא כבר הודה.

קריאה: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 2079; נספחות.

קריאה: ]

הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009, קריאה שנייה ושלישית.

יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות יעלה ויבוא.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לצוות הוועדה שעבד ועמל והכין את הצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי), ובתקווה שגם הצעת חוק ההסכמים הקיבוציים (תיקון מס' 8) תעבור, אני רוצה להודות לצוות המקצועי, לעורכי-הדין ולחברי הוועדה – לכל אלה שטרחו ועמלו.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: הצעת החוק קובעת כי חובה על מעביד לנהל משא-ומתן עם ארגון עובדים שהפך ליציג אצלו, בהתארגנות ראשונית, לגבי עניינים שעשויים להיות נושאו של הסכם קיבוצי ומנויים בסעיף 1 לחוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז–1957.

חיים כץ: עם זאת, מובהר כי אין חובה על המעביד לחתום על הסכם קיבוצי עם ארגון העובדים.

חיים כץ: הבהרה זו מציינת במיוחד את ההסכם הקיבוצי, אך מובן שהצעת החוק אינה מתכוונת לשנות מהדין הקיים ולחייב את המעביד להגיע להסכמות כלשהן.

חיים כץ: מצד שני, לעובדים שמורה הזכות לנקוט אמצעים ארגוניים לגבי דרישותיהם, הכול לפי הדין הקיים.

חיים כץ: נושא אחר בהצעת החוק, שלגביו קיימה הוועדה דיון חוזר לפי סעיף 127 לתקנון וכעת מונח בפניכם נוסח מעודכן שלו, הוא קביעה של ענישה פלילית על הפרת הוראה שנקבעה בהסכם קיבוצי כללי ענפי, שניתן לגביו צו הרחבה על-ידי שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ושמחייב את המעבידים לשלם לעובד הוספה על שכר המינימום שנקבע בחוק שכר מינימום, התשמ"ז–1987, תוך אזכור מפורש של אותו חוק.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, לחוק זה היו כמה הסתייגויות וכולן הוסרו.

ראובן ריבלין: כל הקבוצות הודיעו למזכירות שהן מסירות את ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: הקבוצה היחידה שלא הודיעה לי היתה קבוצת בל"ד.

ראובן ריבלין: האם בל"ד מבקשים להסתייג?

ראובן ריבלין: הם אינם נוכחים באולם.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותם אינה תקפה שכן אינם נוכחים.

ראובן ריבלין: לכן, חברי הכנסת, אני מודיע לכם שאנחנו מתכוונים להצביע על הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8) בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 33 בעד סעיפים 1–2 – 49 נגד – 10 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

קריאה: – – –

נכון.

אני שואל.

אני אשאל את חבר הכנסת בר-און אחרי זה.

בעד – 49, נגד – 10, אין נמנעים.

אני קובע שהצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009, עברה בקריאה שנייה.

חבר הכנסת בר-און, מה קורה עם אשה שהיא בהיריון ורצה לדוכן ההצבעה?

האם אני יכול לבקש ממנה או שהיא צריכה להצביע?

רוני בר-און: זה נתון לשיקול דעתו של היושב-ראש.

ראובן ריבלין: שיקול דעתו של היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך לשבת במקום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 50 נגד – 9 נמנעים – אין חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 50, נגד – 9, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 8), התשס"ט–2009, עבר בקריאה שנייה וקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, שכחתי לשאול אותך אם אתה מסכים לקריאה שלישית.

חיים כץ: מסכים.

ראובן ריבלין: בדיעבד הוא מאשר לי, ולכן ההצבעה שרירה וקיימת.

ראובן ריבלין: [מס' מ/241; "דברי הכנסת" ה-17, מושב ראשון, חוב' י', עמ' 1634.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גלעד ארדן, השר המקשר, בשני עניינים.

ראובן ריבלין: עניין אחד – הודעה על דין רציפות, במקום שר המשפטים.

ראובן ריבלין: נתחיל עם סעיף 5 בסדר-היום.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה.

גלעד ארדן: ההודעה איננה מצריכה הצבעה, ואני מודיע את זה בשם שר המשפטים.

גלעד ארדן: אנחנו מודיעים כי בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות החוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה, על דעת הממשלה, מודיעה במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו–2006 – הצעות חוק, הממשלה, התשס"ט, מס' 241, מיום 12 ביוני 2006.

ראובן ריבלין: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: הישאר על עמדתך.

ראובן ריבלין: רבותי, כל אחת מהסיעות המבקשות להגיש התנגדות לדין רציפות בתוך 14 יום יכולה לעשות זאת.

ראובן ריבלין: תקופת הפגרה לא תובא בחשבון.

אנחנו עוברים לבקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר סטס מיסז'ניקוב את סמכותו של שר האוצר על-פי סעיף 59א(א) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה–1975.

בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי הממשלה, בישיבתה מיום 2 באוגוסט 2009, החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר סטס מיסז'ניקוב את סמכות שר האוצר, לפי סעיף 59א(א) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה–1975, שהועברה בשעתו לשר מאיר שטרית, בשעה שכיהן כשר.

גלעד ארדן: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה להודיע על כך לכנסת ולבקש את אישורה לכך.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: בכל מקום שבו צריך את אישור הכנסת יכול להתקיים דיון.

ראובן ריבלין: בוועדת הכנסת הושגה היום הסכמה, ברוך השם, בין הקואליציה לאופוזיציה, שלפיה חבר הכנסת יוחנן פלסנר ייצג את סיעות האופוזיציה בדיון זה, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: אם השר יבקש להשיב, הוא יוכל להשיב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת סבירה ואנחנו מקבלים אותה.

יוחנן פלסנר: השר מיסז'ניקוב יוכל לבצע את התפקיד נאמנה, ואין לנו שום בעיה עם ההצעה הזאת.

יוחנן פלסנר: אנחנו מתכוונים לתמוך.

קריאה: – – –

יוחנן פלסנר: אנחנו תומכים.

יוחנן פלסנר: התפקיד שלנו הוא לא לעשות את עבודת הממשלה.

יוחנן פלסנר: עם זאת, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, יש לנו כאן הזדמנות להגיד מלה על מה שראינו כאן, על ההצבעה על חוק מינהל מקרקעי ישראל.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על כך שאחת הבעיות הקשות היא אובדן האמון בפוליטיקה ובפוליטיקאים, מה שקרה כאן היום במשכן הכנסת זה עוד מקרה שמחזק את הדבר הזה.

יוחנן פלסנר: ראינו כאן שר בממשלה שדיבר בפני הנוער – – –

אופיר אקוניס: – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, נא לשבת.

יוחנן פלסנר: אני אגיד לציבור – – –

קריאה: – – –

אני רוצה בהזדמנות זו לומר לחבריך – – –

אופיר אקוניס: אני עונה לו.

אופיר אקוניס: מה זה?

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא אאפשר לכם להפריע לחבר הכנסת פלסנר, שכן הוא ידבר על מה שהוא רוצה.

אופיר אקוניס: האם האופוזיציה – – –

חבר הכנסת אופיר אקוניס.

גלעד ארדן: האם אפשר, שמה שהוא ירצה זה להסביר לנו איך ציפי לבני – – –

יוחנן פלסנר: יש לנו שר בממשלה – תודה רבה – – –

ראובן ריבלין: אני צריך להתמודד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, השר גלעד ארדן.

יוחנן פלסנר: יש לנו, אדוני היושב-ראש, שר בממשלה שבלי למצמץ פנה אל בני-הנוער שעסוקים כבר בהמחשת האיוולת שב"רפורמה" שעברה, ואמר להם בפה מלא: אנחנו הולכים להתנגד כמפלגה ואני לא הולך להשתתף בהצבעה, וברגע האמת התקפל בגלל לחץ ואיומים של ראש ממשלה, שמסתמן ונראה שזה הדבר היחיד שהוא התעסק בו בשבוע האחרון.

קריאות: – – –

יוחנן פלסנר: אין לך שום דבר אחר להתעסק בו חוץ מאיומים על חברי הקואליציה שלך?

יוחנן פלסנר: יש לנו דוגמה לשר כזה ויש לנו דוגמה למפלגה שלמה, מפלגה שלמה, שהבטיחה ודיברה על ערכים – – –

אופיר אקוניס: יש דוגמה לאופוזיציה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: לא, סליחה – – –

חבר הכנסת אקוניס, מה זה?

הוא ברשות דיבור.

לא שמעת על דבר כזה?

יוחנן פלסנר: כנראה כיסאות הם קצת יותר חשובים מקרקעות.

יוחנן פלסנר: ראינו את חברי מפלגת העבודה בעיניים, או האבודה – באל"ף – אחד-אחד מתקפלים ובשקט אומרים: בעד, בעד ובעד.

יוחנן פלסנר: חברים, זה מצב הקואליציה בסוף המושב הראשון, מושב לצים של אנשים נטולי ערכים.

יוחנן פלסנר: זה בסוף המושב הראשון, ואני לא רוצה לדמיין לאן זה יגיע במושב השני.

מירי רגב: על ערכים אתה מדבר?

אופיר אקוניס: – – –

יוחנן פלסנר: מה קרה?

יוחנן פלסנר: קשה לכם לשמוע?

יוחנן פלסנר: קשה לכם לשמוע את האמת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, אדוני יתאפק.

יוחנן פלסנר: כל כך קשה להתמודד, עד ששר משמיע קריאות ביניים.

יוחנן פלסנר: קשה להתמודד עם המציאות.

יוחנן פלסנר: יש לנו כאן דוגמה למפלגות ולהתנהגות פוליטית – –

ראובן ריבלין: – – – כי לא רצו את רוני בר-און.

ראובן ריבלין: אז למה?

יוחנן פלסנר: – – שמוציאות שם טוב לאובדן הערכים, ואת כל זה מתזמר ראש ממשלה – –

אופיר אקוניס: – – –

חבר הכנסת אקוניס, אתה רוצה שאקרא לך?

יוחנן פלסנר: – – שמתעסק בעסקנות פוליטית מהיום הראשון שבו נכנס לתפקיד.

יוחנן פלסנר: הסיבה שלא השתמשנו בשעות ההסתייגויות שלנו היא שראינו שהוא קונה הכול בכזה קצב, שרצינו לבלום את התהליך הזה.

מירי רגב: – – –

חברת הכנסת רגב.

יוחנן פלסנר: מה עוד יש למכור אני לא יודע, אבל אנחנו רצינו לבלום את התהליך הזה ולאפשר את ההצבעה לאור היום – שלא יגנבו לנו כאן הצבעה באישון לילה אלא לאור היום.

יוחנן פלסנר: שכל אחד יבוא מול הציבור, מול האנשים הערכיים שניהלו את המאבק הזה, ויגיד להם בפה מלא: אני בוגד בכם, אני בוגד בערכים האלה; למה?

יוחנן פלסנר: כי ראש הממשלה איים עלי.

יוחנן פלסנר: כי ראש הממשלה איים עלי שהוא יפטר אותי, ואני חושש לתפקידי ולמעמדי.

גלעד ארדן: – – –

השר ארדן.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, כמו שאמרתי, אנחנו הולכים לתמוך במה שהגיוני וענייני, ולכן נתמוך בהצעה הזאת.

יוחנן פלסנר: אנחנו נתנגד לכל מה שמדיף ריח רע ולכל מה שמזכיר לנו את התרגיל המסריח גרסת 2009.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אתם התרגיל המסריח של כל הפוליטיקה בישראל לדורותיה.

אופיר אקוניס: זו מפלגת קדימה.

אופיר אקוניס: כך היא הוקמה וכך היא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה מבקש רשות דיבור?

מירי רגב: אם כל ההתנגדויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה צוות התגובות?

ראובן ריבלין: אתה יושב-ראש ועדת הכלכלה.

קריאה: גם וגם.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, הוא מתכוון – – –

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר איוב קרא, למה לכם לומר למה הוא מתכוון?

ראובן ריבלין: שמעתי מה הוא אמר.

ראובן ריבלין: הוא לא השאיר שום דבר לספק.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הממשלה ביקשה.

ראובן ריבלין: השר ארדן, ראיתי שאדוני היה מאוד פעיל כשדיבר חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: האם הוא רוצה להשיב?

גלעד ארדן: לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: היום אנחנו לפני ערב ט"ו באב.

ראובן ריבלין: בקשת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעביר לשר סטס מיסז'ניקוב את סמכות שר האוצר לפי סעיף 59א(א) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה–1975 – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הודעת הממשלה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 35 בעד הודעת הממשלה – 38 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכות משר האוצר לשר התיירות נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 38, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שבקשת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעברת סמכות נתקבלה.

אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת למסור הודעות המחויבות על-פי התקנון ולאחר מכן אסיים את הישיבה.

על הודעת ועדת הכנסת לא תהיינה הצבעות.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, שלוש הודעות.

): הודעה ראשונה: ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק יועץ משפטי למשרדי הממשלה, התשס"ט–2009, פ/340/18, של חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): הודעה שנייה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום שני, ו' באב התשס"ט, 27 ביולי 2009, להעביר לוועדת הפנים והגנת הסביבה את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ט–2009, מ/448, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת החוקה בנימוק שנושא הצעת החוק נמצא במסגרת סמכותה של ועדת החוקה.

): יושב-ראש ועדת הפנים נתן את הסכמתו להעברת הצעת החוק.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מו והגנת הסביבה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה.

): לזה כן צריך אישור, ויש עוד הודעה שלישית שלא צריך.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר העברת הדיון מוועדת הפנים לוועדת החוקה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 36 בעד הצעת ועדת הכנסת – 9 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק סדר דין פלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ט–2009, מו והגנת הסביבה לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת ועדת הכנסת אושרה, בצירוף קולו של יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זאב אלקין (יו"ר ועדת הכנסת) אדוני היושב-ראש, הודעה שלישית: חבר הכנסת אריה אלדד יכהן בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות במקום חבר הכנסת ציון פיניאן, על מכסת סיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום כ"ד בתשרי התש"ע, 12 בחודש אוקטובר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.