ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 36, 2009-06-17 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"ה בסיוון התשס"ט, 17 בחודש יוני 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, הודעה למזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דוח נציב תלונות הציבור לשנת 2008.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל ויושב-ראש הקואליציה עדיין לא נמצא כאן, נדמה לי שלנוכח התפתחות העניינים, אם הדיון בתקציב – למגינת לבי ולמגינת לבה של הדמוקרטיה – ייערך כאשר מספר המשתתפים בדיון יהיה קטן יותר, ייתכן מאוד שכדאי לשנות את ההחלטה הקובעת שרק ב-24:00, בלילה, אנחנו נצביע על התקציב, משום שסתם להכריז על הפסקה ולכנס את הכנסת ב-24:00, כאשר אין צורך חוקי – הדבר לא מתקבל על הדעת מבחינת ההיגיון הציבורי.

ראובן ריבלין: ולכן, אני מבקש לשקול בוועדת הכנסת – אם אכן חברי כנסת יחליטו שלא להשתתף בדיון, והדיון יתקצר – לקבוע את ההצבעות לזמן שהדיון יסתיים.

ראובן ריבלין: הדבר הרבה יותר הגיוני.

ראובן ריבלין: הרי אנחנו לא נמצאים פה באיזה משחק ילדים שבו אנחנו קובעים שעות ונותנים לגן – – – אנחנו נמצאים במשבר חמור, והמשבר החמור – צריך לתת עליו את הדעת כל אחד מחברי הכנסת וכל אחד מראשי המחנות כאן, אם מדובר על הקואליציה ואם מדובר על האופוזיציה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/412/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: על כל פנים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ומתחילים אותו בהצעות חוק פרטיות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כמובן, כל אותם חברים אשר מנימוקים שונים לא נמצאים במליאה, אנחנו לא נקריא את שמם כדי לא להביך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב, ומבקש להאיר את תשומת לבה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ שהיא הבאה בתור, ואחריה – פניה קירשנבאום, שיציגו את עמדתן.

ראובן ריבלין: כבוד שר החקלאות יהיה המשיב מטעם הממשלה, או שהוא רק תורן?

שלום שמחון: תורן.

ראובן ריבלין: להצעת חוק צער בעלי-חיים – הצעת חוק הגנת הצרכן.

שלום שמחון: צער בעלי-חיים זה ממילא אני – – –

ראובן ריבלין: השאר, אתה לא משיב עליהן.

שלום שמחון: לא.

ראובן ריבלין: ובכן, הואיל והחוק הראשון שהיה על סדר-היום – המשיב צריך להיות השר שמחון, והואיל והצעה זו יורדת מסדר-היום, אני בינתיים מאפשר למי מהחברים הרוצה לומר כמה מלים בזכות היום לומר את דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי מקלב, כן, אבל מי ישיב?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לחכות.

ראובן ריבלין: הממשלה אומרת: אנחנו מסכימים, כי זה הנמקה מהמקום, כבוד השר.

ראובן ריבלין: אם רק תוכל אתה, בשם הממשלה, לומר: הממשלה מסכימה, אנחנו נצביע כהרף עין.

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: רק אני צריך לדעת אם הממשלה מסכימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מקלב, בבקשה, להציג את החוק שלך מהמקום, ואחר כך נראה איך אנחנו מתקדמים.

סילבן שלום: מה עם החוק שלי?

סילבן שלום: – – –

ראובן ריבלין: הראשון הוא לא פיתוח הנגב, כבודו.

ראובן ריבלין: החוק לא עולה, כבוד השר.

ראובן ריבלין: כבוד המשנה, אנחנו פוטרים אותך מתשובה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה.

אורי מקלב: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה בעניין רכישת שירותי רפואה דחופה).

אורי מקלב: מוצע לתקן את חוק הגנת הצרכן במטרה להגן על הציבור הנזקק לשירותי רפואה דחופה.

אורי מקלב: מוצע לחייב עוסק ליידע צרכן על פרטים מהותיים בעסקה, על תנאי התקשרות, על אופן ביטול העסקה ועל סיום ההתקשרות.

אורי מקלב: כמו כן, מוצע לקבוע כי עסקה מתמשכת בעניין רכישת שירותי רפואה דחופה לא תעלה על תקופה של שנה.

אורי מקלב: כל זאת, מפני שאנחנו יודעים שאנשים במצוקה – מחתימים אותם על חוזים, ולפעמים, במיוחד בנושאים של רפואה דחופה מדובר באנשים קשישים וחולים.

אורי מקלב: יוצא לפעמים שאנשים מחויבים בחוזים אף שהם כבר נפטרו מן העולם, ועדיין מחייבים אותם על סמך אותה התקשרות.

אורי מקלב: לכן מוצע תיקון שאמור לשפר את החוק בעניין הזה ולהוסיף על חוק הגנת הצרכן, שנושא זה לא בא בו לידי ביטוי.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מקלב.

ראובן ריבלין: אדוני, האם הממשלה הודיעה לכבודו שהיא מסכימה להצעת החוק?

אורי מקלב: כן.

ראובן ריבלין: כבוד השר הודיע שהממשלה מסכימה להצעת החוק, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה בעניין רכישת שירותי רפואה דחופה), של חבר הכנסת אורי מקלב.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי, ההצבעה החלה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה בעניין רכישת שירותי רפואה דחופה), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה בעניין רכישת שירותי רפואה דחופה), התשס"ט–2009, עברה בקריאה טרומית ותועבר להכנתה לקריאה ראשונה בוועדת – – –

אורי מקלב: הכלכלה.

ראובן ריבלין: בוועדת הכלכלה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מברך את חבר הכנסת אורי מקלב.

ראובן ריבלין: נדמה לי שזאת הצעת החוק הראשונה שהוא מעביר.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אורי מקלב: ראשונה – – –

ראובן ריבלין: שנייה?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: ראשונה – – –

ראובן ריבלין: בקדנציה הזאת.

זבולון אורלב: הצעה ראשונה שלו לבד.

ראובן ריבלין: אנחנו הולכים מחיל אל חיל, ואני מברך אותך.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/909/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שתתארגן ותציג את הצעת החוק שלה, הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון – מסירת הודעה לנערים עובדים בתוך שבעה ימים), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: גברתי, נא להציג.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הואיל וההצעה שלך היא מאוד מעניינת, אני מרשה לך לבוא ולהרחיב עליה את הדיבור מעל הדוכן.

שלי יחימוביץ': יש עליה הסכמה של כל הגורמים.

ראובן ריבלין: אבל זה לא על מכסה.

ראובן ריבלין: אני פשוט חושב שהדיון יהיה יותר – גם יש לנו זמן.

ראובן ריבלין: אני מודה שאנחנו עושים זאת כחריג.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת מקלב ירצה להוסיף כהנה וכהנה אחר כך, אאפשר גם לו.

ראובן ריבלין: אני מבקש גם להפנות את תשומת לבה של חברת הכנסת פניה קירשנבאום שהיא באה אחרי חברת הכנסת יחימוביץ.

דני דנון: אדוני היושב-ראש – – – חברי האופוזיציה לא נמצאים – – – ולא בוועדות, אבל במזנון כולם יושבים.

דני דנון: אולי צריך להוציא החלטה שגם את המזנון – – –

ראובן ריבלין: אם לא ידוע לך, חבר הכנסת דנון, אז אני רוצה להבהיר לך שחסינותך כחבר הכנסת מלאה ואתה יכול לשבת היכן שאתה רוצה, איפה שאתה רוצה ומתי שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: כמובן, הציבור מביט עליך ורואה אם אתה ממלא את שליחותך או לא, זה הכול.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך על הערתך, וזו תשובתי.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, מדובר בהצעת חוק משותפת לי ולחבר הכנסת חיים כץ מן הליכוד, והיא נוגעת לתנאי העסקתם של בני-נוער עובדים.

שלי יחימוביץ': הדבר נעשה רלוונטי במיוחד עכשיו, עם תחילתו של החופש הגדול, שעה שבני-נוער רבים להוטים מאוד לעבוד ולהשתכר כסף ולפרנס את עצמם והם מוכנים לקחת על עצמם כמעט כל עבודה, והם לא מספיק מיומנים בשוק העבודה כדי לברר את זכויותיהם.

שלי יחימוביץ': החוק מחייב מעסיק לעדכן את העובד בדבר זכויותיו ובדבר תנאי ההעסקה שלו בתוך 30 יום מיום תחילת העבודה, אבל תלמידים, בני-נוער, שעובדים בעיקר בתקופת החופש, לפעמים לא מגיעים אפילו לתקופת עבודה של 30 יום, והם נמצאים יומיים, שלושה, ארבעה ימים, שבוע או שבועיים במקום העבודה.

שלי יחימוביץ': תכלית החוק הזה היא לקצר את הזמן למסירת ההודעה כשמדובר בנערות ונערים עובדים, וכך למנוע ניצול – שלצערי קיים בממדים מאוד גדולים – של בני-נוער אלה, שכאמור, אינם מודעים לזכויות שלהם.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת היא ביוזמת הנוער העובד והלומד, שמשמש האיגוד המקצועי של בני-הנוער.

שלי יחימוביץ': היא קיבלה את הסכמת כל משרדי הממשלה, היא בתמיכה מלאה של הממשלה, ועל כן אני מבקשת לאשר אותה בקריאה טרומית.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סגנית השר אורית נוקד, האם הממשלה מסכימה?

ראובן ריבלין: אם את רוצה, את יכולה לעלות לבמה, אבל אם את מסכימה, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: כרצונך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, גם אם תקצר את המליאה, נקיים הפסקה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, לא תהיה הפסקה.

ראובן ריבלין: הפסקות זה בבית-ספר, לא בכנסת, אלא אם כן אנחנו מחויבים.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, יושב ראש הקואליציה – ראיתי אותו פה, והייתי רוצה להפנות אליו דברים.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מפעיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון – מסירת הודעה לנערים עובדים בתוך שבעה ימים), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון – מסירת הודעה לנערים עובדים בתוך שבעה ימים), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני מברך את גברתי, חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: הברכות שקיבלת הן כל כך רבות, שאני רק רוצה להוסיף ולהצטרף בברכה נוספת.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני יודע שוועדת הכנסת החליטה – כאשר היינו ועוד נחזור להיות בימים כתיקונם – שההצבעה תהיה בשעה 24:00, משום שבהערכת ההצבעה חישבנו ומצאנו שהיא יכולה להיות בשעה כזאת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאם ישתתפו היום פחות אנשים בדיון על התקציב, לא נראה לי שהכנסת תעשה הפסקה כדי להגיע ל-24:00.

ראובן ריבלין: אין כאן שום צורך, לא טקסי ולא מהותי, ואם הכנסת מסיימת את תפקידה והיא יכולה להצביע – היא מצביעה.

ראובן ריבלין: אני חושב שהדבר הזה מחייב שינוי בהחלטת הוועדה.

ראובן ריבלין: מה דעתך, אדוני?

): אדוני היושב-ראש, אני אשתף אותך ואת המליאה בשיקולים שעמדו על שולחן ועדת הכנסת כשהיא החליטה את מה שהחליטה – אגב, החליטה בהסכמה פה-אחד בין כל הגורמים, קואליציה ואופוזיציה, רק ביום שני האחרון.

): נקודה אחת שעמדה על שולחננו, כמובן, היתה הערכה של לוחות הזמנים, אף שגם אז הבאנו בחשבון שיצטרכו לנעול את המליאה לכמה שעות אם הדיון יסתיים קודם.

): לא חשבנו שההפסקה תהיה כל כך ארוכה, אבל הבאנו בחשבון שאולי תהיה הפסקה של כמה שעות.

): הנקודה השנייה – כזכור לאדוני היושב-ראש, נתנו פטור מחובת הנחה – שוב בהסכמה – אבל הבקשה של האופוזיציה אז בדיון היתה שההצבעה לא תתקיים לפני השעה 24:00, כי ברגע שהיא מתקיימת אחרי 24:00, למעשה זה כבר יום המחרת ועוברים היומיים, לפחות בהצבעה, ולא בדיון בהנחה.

): הנקודה השלישית, אדוני היושב-ראש, ההחלטה התקבלה בהסכמה, ואני מרגיש אי-נוחות רבה לכנס היום מחדש את ועדת הכנסת כאשר אני מניח שחברינו מהאופוזיציה לא ירצו לקחת חלק ולשנות – באופן חד-צדדי – דבר שהיה בהסכמה.

): לכן, אבקש ממך, אם אפשר – לפחות נכון לעת עתה, אני גם מקווה שבמשך היום הבעיה תיפתר והאופוזיציה תחזור למלא את תפקידה – לשמור את לוחות הזמנים שנקבעו בוועדת הכנסת ואושרו, נדמה לי שגם בנשיאות, פה-אחד.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבך לניסיוני כחבר כנסת, לשורת ההיגיון.

ראובן ריבלין: common sense הוא אחד מהדברים שצריכים להביא לשיקול דעת, ולכן גם נותנים הסכמה מלאה.

ראובן ריבלין: מובן שאם תכנס את הוועדה ויהיה אחד, אחד מחברי הוועדה שלא יסכים להצעתי שבגמר הדיון אנחנו נצביע, אנחנו נצביע בשעה 24:00 ולא נשנה החלטה שהתקבלה – לא בהסכמה.

ראובן ריבלין: עכשיו חברי הכנסת נמצאים בבית, בין שהם בגופם ובין שאינם נמצאים, משום שיש חזקה שאינה ניתנת לסתירה שבימים שני, שלישי ורביעי חברי הכנסת, כל זמן שהכנסת פועלת, נמצאים בבית.

ראובן ריבלין: לכן, אדוני יפרסם שתכנס, נגיד בשעה 15:00, את הוועדה, ואז תחליט – אני כבר אומר לך, אני נותן לך עצה ואני עומד מאחוריה.

ראובן ריבלין: אם אחד מהחברים לא יסכים שההצבעה תתקיים לפני 24:00, נקיים אותה ב-24:00.

ראובן ריבלין: אבל מה יאמר הציבור כאשר הוא יראה שהכנסת נועלת את ישיבתה, משאירה את האורות דלוקים והולכת עד 24:00 משום שמישהו החליט החלטה שהיא לא רלוונטית יותר?

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לך לשקול את שיקול דעתך.

ראובן ריבלין: אינני מחליף את ועדת הכנסת, כל מה שעתרתי – זאת עתירה מצדי.

ראובן ריבלין: אני מאוד שמח שאדוני חרד להסכמות בבית הזה, אני מציע לו שגם יימצאו הסכמות בבית הזה.

ראובן ריבלין: יש מקומות שאנחנו יכולים למצוא הסכמות גם במקומות שאנחנו לא כל כך מסכימים.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שאמרתי זאת על דעת חברי הבית, שכן אני מתאר לעצמי שלא המצאתי את ההיגיון, ואם ההיגיון המכווץ שלי אומר ככה, אז בוודאי גם ההיגיון שלכם.

ראובן ריבלין: לא להתרגש, רבותי, הוועדה תתכנס.

ראובן ריבלין: אם נסים זאב יאמר לא, ב-24:00 "ראס בין עינו" אנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: כמי שמכיר את חבר הכנסת זאב, הוא בהחלט יכול לומר שצריך לשקול את העניין הזה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/971/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת פניה קירשנבאום, באופן יוצא דופן – אף-על-פי שהממשלה הסכימה – לעלות לדוכן ולהציג את הצעת החוק שלה.

ראובן ריבלין: מי המשיב מטעם הממשלה?

ראובן ריבלין: שר הפנים משיב.

ראובן ריבלין: שר הפנים הודיע שהוא מסכים.

נסים זאב: מה עם צער בעלי-חיים, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: ירד מסדר-היום.

קריאה: לא היו מתנגדים.

ראובן ריבלין: לא היו מתנגדים, אתה יכול לומר בשם הממשלה: מסכימים.

ראובן ריבלין: אופיר פינס קנה לעצמו זכות להתנגד.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי.

ראובן ריבלין: אני רק מזכיר לחבר הכנסת פינס, הואיל ואני לא יודע על מה מדובר, שההתנגדות צריכה להיות לגופו של עניין ולא התנגדות סרק.

ראובן ריבלין: אני אומר את המובן מאליו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קירשנבאום, בבקשה.

פניה קירשנבאום: אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה השתתפתי בלא-מעט דיונים בוועדת הכספים, בוועדת הפנים, בנושא המשבר ברשויות המקומיות.

פניה קירשנבאום: אני מרגישה קצת שאולי זאת מכבסת מלים, מכיוון שאני הייתי אומרת שהשלטון המקומי נמצא בקריסה ולא במשבר.

פניה קירשנבאום: על-פי הנתונים שהוצגו בפני הוועדות, 87 מהרשויות נמצאות כיום בתוכנית הבראה; 81 רשויות עם חשב מלווה; 22 רשויות מנוהלות על-ידי ועדה קרואה.

פניה קירשנבאום: מדי פעם אנחנו שומעים על הבעיות ועל האיום של ראשי הרשויות שהם לא יכולים לשאת יותר בעול.

פניה קירשנבאום: הצפי של מרכז השלטון המקומי הוא שבעיות אלה רק עתידות להחריף.

פניה קירשנבאום: משרד האוצר מקצץ באופן קבוע במענקי איזון של הרשויות המקומיות, נוסף על הקיצוצים הרוחביים.

פניה קירשנבאום: משנת 2003, כשהיה הקיצוץ הראשון – – –

אופיר פינס-פז: את צודקת בכל מלה.

אופיר פינס-פז: מה זה קשור להצעת החוק שלך?

פניה קירשנבאום: תן לי שתי דקות ואסביר בדיוק.

פניה קירשנבאום: מה שאני רוצה להגיד – לא ארחיב, אבל בשתי מלים אני רוצה להדגיש את הבעיות בשלטון המקומי, כי מעבר לקיצוצים במענקי איזון, כשאנחנו מדברים על קיצוץ רוחבי, זה נטל נוסף על הרשויות, כשהן לא יכולות לספק לא הסעות לחינוך מיוחד ולא שירותי רווחה וכדומה.

פניה קירשנבאום: בנובמבר 2008 היו בחירות ברשויות המקומיות.

פניה קירשנבאום: חלק מהרשימות, בגלל בעיה ביורוקרטית, הגישו את הבקשה למימון הרשימות – אני לא יודעת אם באיחור או שהיתה תקלה, כי יש כמה סוגי תקלות בהגשת הרשימות.

פניה קירשנבאום: החוק הוא לא תקציבי, מכיוון שהכסף למימון הבחירות האלה נמצא בוועדת הבחירות.

פניה קירשנבאום: מה שאנחנו מבקשים – אתם יודעים שבמהלך הבחירות, בקמפיין עצמו יש גם ספקים שמספקים שירותים וגם אנשים שעובדים.

פניה קירשנבאום: בזה שאנחנו לא מעבירים מימון לבחירות של הרשימות, אנחנו הופכים את ראשי הרשימות לעבריינים, מכיוון שאז כל השירות שהם קיבלו הופך לעבודה ללא קבלת תמורה.

פניה קירשנבאום: במקום שראשי הרשויות האלה יתעסקו בשוטף ויתמודדו עם בעיות היום-יום, הם נאלצים להתמודד עם הפניות של הציבור שעדיין לא קיבל תשלום על העבודה שנעשתה במערכת הבחירות ועם הקבלנים שסיפקו להם שירותים ולא קיבלו שירות.

פניה קירשנבאום: בבחירות הקודמות כבר היתה תקלה דומה, ובזמנו מאיר שטרית עשה הוראת שעה ונתן אפשרות לתקן את זה בהוראת שעה ולשלם לרשימות שלא הגישו את זה במועד.

פניה קירשנבאום: אני מבקשת שני דברים.

פניה קירשנבאום: דבר ראשון – בהצעת חוק הזאת אני מבקשת לתקן הוראת שעה ולתת אפשרות לרשימות האלה אכן לקבל את המגיע להן לפי התוצאות של הבחירות.

פניה קירשנבאום: נוסף על כך, אני חושבת שהגיע הזמן לשקול ולבדוק, וייתכן שצריך לשנות את החקיקה, כדי שלא נצטרך לחוקק בכל פעם את הוראת השעה – לשנות את החקיקה, כדי שתהיה להם אפשרות להגיש את המסמכים שלהם בזמן.

פניה קירשנבאום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת קירשנבאום.

ראובן ריבלין: הואיל והממשלה מסכימה, השר נהרי, קמה הזכות לחבר הכנסת אופיר פינס להתנגד להצעת החוק, והוא ינמק את התנגדותו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קירשנבאום תוכל להשיב על טענתו.

דוד רותם: חבר הכנסת פינס הוא חבר בקואליציה, והוא לא יכול לדבר נגד עמדת ועדת שרים.

ראובן ריבלין: האם אדוני חושב שהתקנון מדבר על קואליציה ואופוזיציה או על חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת חוקה?

ראובן ריבלין: יסתכל בתקנון – – –

דוד רותם: לא, לגבי חבר הכנסת, אני רוצה להזכיר – – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא מתעסקים בפוליטיקה, אני מקווה, גם בכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מתעסקים בתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: הצרה היא שאנחנו מאמצים כמה דברים מהפוליטיקה, וזה לא טוב.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, קיבלת דוגמית בדבריו של חבר הכנסת רותם למשמעות עריצות הרוב.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתייחס, על-פי התקנון, להצעת החוק של חברת הכנסת קירשנבאום ואחרים.

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק מאוד מאוד בעייתית, חברת הכנסת קירשנבאום, ואני מתנגד לה ואני רוצה להגיד לך למה.

אופיר פינס-פז: קודם כול זאת חקיקה רטרואקטיבית.

אופיר פינס-פז: את מבקשת כאן לחוקק לא קדימה.

אופיר פינס-פז: את יודעת, הכללים קובעים שהכנסת תמיד מחוקקת מעתה ואילך, ואת מבקשת לחוקק מעתה ואחורה.

משולם נהרי: גם הביצוע היה רטרואקטיבי, אין לך בעיה.

אופיר פינס-פז: לא הבנתי מה אתה אומר, אבל תסביר לי אחרי זה.

פניה קירשנבאום: – – –

אופיר פינס-פז: רגע, אתם טועים, חברים.

אופיר פינס-פז: קודם כול, זאת חקיקה רטרואקטיבית.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת קירשנבאום, עומדת לזכותך או לזכות כל אחד מהמציעים האפשרות להשיב לחבר הכנסת פינס, המתנגד לגופו של עניין.

אופיר פינס-פז: קודם כול, זו חקיקה רטרואקטיבית; 2.

אופיר פינס-פז: אל תפילי את זה על הממשלה, יקירתי, את צריכה להפיל את זה על המתמודדים שלא נרשמו ולא הגישו בקשות למימון.

אופיר פינס-פז: לא הממשלה אשמה.

אופיר פינס-פז: את אומנם חברה בקואליציה, אבל את צריכה להגן על הממשלה.

אופיר פינס-פז: הממשלה לא אשמה שאדם לא מתמודד ולא מבקש מימון על-פי לוחות הזמנים.

אופיר פינס-פז: 3.

אופיר פינס-פז: כבר תיקנו את החוק, אדוני היושב-ראש, כבר נדרשנו לסוגיה הזאת.

אופיר פינס-פז: הרי הבחירות היו כבר לפני שבעה חודשים.

אופיר פינס-פז: אלוהים ישמור, כבר תיקנו את החוק וכבר סידרנו את זה ועדיין אנשים לא הגישו?

אופיר פינס-פז: הרחבנו את המועדים ועדיין אנשים לא הגישו?

אופיר פינס-פז: יש גבול לכל הדבר הזה, טירוף הדעת.

אופיר פינס-פז: כבר סידרנו את העניין, היתה הצעת חוק של חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת שי חרמש, טיפלנו בה בוועדת הפנים כשאני הייתי יושב-ראש.

אופיר פינס-פז: אף-על-פי שזו היתה חקיקה רטרואקטיבית, עשינו וטיפלנו בזה – על דעת שר הפנים, כפי שאמר מאיר שטרית, שר הפנים לשעבר.

אופיר פינס-פז: אז עדיין אחרי התיקון אנשים לא הגישו?

אופיר פינס-פז: מה אני אגיד לך, זה פשוט לא מתקבל על הדעת, לטפל בדבר הזה בחקיקה פרטית שבעה חודשים אחרי שהתקיימו הבחירות.

אופיר פינס-פז: זה נראה לי דבר מאוד מאוד לא תקין, ואני גם אומר לך – החוק תוקן והחוק היה אמור להסדיר את הבעיה הזאת, ואני לא מצליח להבין מדוע הכנסת שבה ונדרשת לטפל בסוגיה שמזמן היתה אמורה להיות פתורה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: האם חברת הכנסת קירשנבאום מבקשת להשיב?

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: נא לעלות על הבמה.

ראובן ריבלין: את יכולה להשיב מהיכן שאת רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, מהמקום.

פניה קירשנבאום: רק שתי מלים.

פניה קירשנבאום: קודם כול, אומנם עברו שבעה חודשים אבל לא היה אפשר היה לטפל בזה כי כל המדינה היתה בבחירות ולא היה למי להגיש.

פניה קירשנבאום: שנית, אתה אומר שהיתה הוראת שעה, ואני עדיין אומרת שזה לא תקציבי, כי הכסף בינתיים נמצא במשרד הפנים שרק מחכה שיגישו רשימות.

פניה קירשנבאום: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, נימוקיו של פינס היו ברורים לחלוטין, ואנחנו יכולים לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד, מי נגד ומי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 13 בעד, אחד מתנגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס"ט–2009, עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הפנים על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: ועדת העבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס ביקש ועדת העבודה והרווחה, ולכן הדבר יועבר לוועדת הכנסת על מנת שהיא תחליט מי היא הוועדה המוסמכת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, זאת זכותו המלאה של חבר הכנסת פינס.

זבולון אורלב: אבל מותר לי לגנות זכות זו.

ראובן ריבלין: אתה יכול לגנות מתי שאתה רוצה, ועשית זאת.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/240/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, הנושא הבא הוא הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), של חבר הכנסת , הנמקה מהמקום.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם אתה יכול לעלות לדוכן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר הרווחה – מכובדי שר הרווחה, בוא תקשיב לי.

זבולון אורלב: בינך לביני לא היה שר רווחה.

יצחק הרצוג: – – –

ראובן ריבלין: מכובדי שר הרווחה, עדיין חבר הכנסת אורלב מבקש מהממשלה, ולכן הוא פונה – ונכון, השר מכבד אותו ונמצא גם באולם.

יצחק הרצוג: ואני גם משיב.

זבולון אורלב: והשר גם משיב, כן.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זבולון אורלב: אני מבקש מהכנסת לאשר בקריאה טרומית את הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע).

זבולון אורלב: במדינת ישראל, נוסף על מערכת בתי-המשפט הרגילים יש ארבעה בתי-דין דתיים: בתי-הדין הרבניים, העוסקים במעמד האישי של העם היהודי, בתי-הדין הדרוזיים, העוסקים באותו נושא בעדה הדרוזית, בתי-הדין השרעיים, העוסקים באותו עניין בעדה המוסלמית, ובתי-הדין של העדות הנוצריות, העוסקים באזרחי המדינה שהם נוצרים.

זבולון אורלב: הצעת החוק שלי אומרת שיוקמו יחידות סיוע ליד ארבעת בתי-הדין הדתיים, שבהן יפעלו עובדים סוציאליים ופסיכולוגים שייתנו לבעלי-הדין בעצמם, או באמצעות אחרים, שירותי אבחון, שירותי ייעוץ, טיפול וגישור, לרבות העמדת מומחים לרשות בית-הדין.

זבולון אורלב: יחידות סיוע כאלה כבר פועלות כיום ליד בתי-המשפט לענייני משפחה, וההיגיון ביחידות הסיוע – לבתי-המשפט לענייני משפחה ולבתי-הדין הרבניים באים אנשים במשבר משפחתי.

זבולון אורלב: בדרך כלל מדובר בפירוק המשפחה, בדרך כלל מדובר בגירושין, ובדרך כלל לזוגות המתגרשים ולזוגות שבמשבר יש גם ילדים, יש גם הורים, יש גם משפחה, והמשבר הזה יש לו השלכה קשה.

זבולון אורלב: הוא מכניס לטראומה את כל המשפחה כולה.

זבולון אורלב: בית-המשפט עוסק במשפט עצמו לפי הדין שמחייב את אותו בית-דין או בית-משפט.

זבולון אורלב: אבל מי עוסק באנשים עצמם?

זבולון אורלב: מי עוסק במשבר הנפשי, במשבר האישי, במשבר המשפחתי, במשבר הפסיכולוגי, שמשליך על הילדים ועל המתדיינים עצמם?

זבולון אורלב: לצורך כך הוקמו יחידות הסיוע.

זבולון אורלב: הנושא הזה כבר נדון פעמים רבות, ויש הסכמה רחבה שיחידות הסיוע האלה יקומו.

זבולון אורלב: אלא, תשאלו מדוע לא הוקמו עד היום, אם העניין כל כך פשוט.

זבולון אורלב: זה בגלל עניין זעיר, והוא – תקנים.

זבולון אורלב: היתה בעיה של השגת תקנים שבהם יועסקו יחידות הסיוע, כלומר עניין תקציבי, שבגללו אנשים ממש סובלים כי אין מי שמסייע בידם ועוזר להם בשעת משבר.

זבולון אורלב: אגב, יחידות הסיוע ליד בתי-המשפט למשפחה כבר פועלות כעשר שנים, לאמור, אדוני היושב-ראש, ניסיון מצוין מיחידות הסיוע האלה, שהן מסייעות לאותם אנשים שמתדיינים ועוזרות להם בפתרון הסכסוכים המשפחתיים בדרכי שלום.

זבולון אורלב: על-פי הצעת החוק, שר המשפטים ושר הרווחה יוסמכו להקים בבתי-הדין הרבניים יחידות סיוע, ואלה יהיו כפופות לממונה על יחידות הסיוע שקיימות כיום בבתי-המשפט האזרחיים.

זבולון אורלב: ההפניה ליחידות הסיוע, כמובן, תהיה באמצעות בתי-הדין, ובית-הדין יהיה גם רשאי להורות ליחידה להגיש חוות דעת לגבי המתדיינים ולגבי משפחתם, כדי שבבואו להחליט את ההחלטה ידע את המצב המשפחתי לאשורו, על כל המשמעויות – מה החלטתו עומדת לעשות להם.

זבולון אורלב: בנוסף, כמובן, יחידת הסיוע, שעוסקת בעניינים רגישים מאוד, תהיה מחויבת לא להדליף, לא למסור מידע שאינה רשאית למסור, והוא יטופל כמידע שנמסר במהלך דיון בבית-משפט בדלתיים סגורות.

זבולון אורלב: הסוגיות המטופלות ביחידות הסיוע יראו אור ויועברו לידיעת השופטים הדנים בתיק, ורק במקרים שבהם היחידה תידרש לתת חוות דעת למתדיינים משני הצדדים, יוכלו לתת את המידע.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, התבקשתי על-ידי שר הרווחה – שר הרווחה, עכשיו המשפטים הם אליך – נתבקשתי על-ידי שר הרווחה, ונעניתי לכתחילה ברצון, שאחרי שהכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה טרומית אני אעכב את הדיון עד אשר תוגש הצעת חוק ממשלתית, שהובטח לי שתוגש בשבועות הקרובים או לפחות עד תחילת כנס החורף, שזה עוד שלושה או ארבעה חודשים, וגם המשך החקיקה יהיה בתיאום ובהסכמה עם הממשלה.

זבולון אורלב: אדוני השר, תודה לך על תמיכתך בחוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך את מציע החוק, שכרגיל בצקלונו ערימת חוקים תמיד טובה ותמיד רצינית.

יצחק הרצוג: החוק הזה מגיע לאחר שוועדת השרים לחקיקה אישרה הצעת חוק ממשלתית שעבדנו עליה שנים רבות.

יצחק הרצוג: הצעת החוק הממשלתית מכוננת יחידות סיוע לבתי-הדין הרבניים ובתי-הדין הדתיים, וזה צורך חיוני – לתת רכיב של עולם העבודה הסוציאלית בתוך תהליכי הגירושים והעימותים בין בני-זוג והעימותים במשפחה בבתי-הדין הרבניים.

יצחק הרצוג: יחידות הסיוע פועלות בצורה יוצאת מן הכלל – זה אחד ממקורות הגאווה הגדולים שלנו בבתי-הדין למשפחה – והן עוזרות בצורה מהותית מאוד להגיע לגישור ולפישור ולהסכמים בין בני-זוג, תוך ראיית טובת הילד ועקרון העל של טובת הילדים.

יצחק הרצוג: כמו שציין חבר הכנסת אורלב, ההסכמות שלנו הן בתוקפן.

יצחק הרצוג: אציין שהצעת החוק לא הועלתה עדיין על כחול – הצעת החוק הממשלתית – משום שוועדת השרים הקציבה זמן מסוים להשלמת סוגיית התקצוב והתקנים, שנמצאת בוויכוח עם משרד האוצר.

יצחק הרצוג: בגדול, הראייה שלנו היא שכניסת החוק תהיה על פני שנים מספר והתקנים יתחלקו בין הגופים השונים, היות שאנו מורידים עומסים אחר כך מבתי-הדין.

יצחק הרצוג: יש דיון של מנכ"ל משרד המשפטים, מנכ"ל משרד הרווחה ונציגי אגף התקציבים כדי לנסות ולסכם את הנוסחה, ולאחר מכן החוק הממשלתי יצא לדרך, בעזרת השם, בקרוב.

יצחק הרצוג: תודה רבה ובהצלחה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר.

ראובן ריבלין: הואיל ויש הסכמה ואין מי שמתנגד, אני אתן לשר להגיע למקום מושבו ואז אתחיל את תהליך ההצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשס”ט–2009.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשס”ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשס”ט–2009, עברה בקריאה טרומית, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט על מנת שתכינה לקריאה ראשונה, כפוף להסכמת חבר הכנסת אורלב לתאם את נושא הקריאה הראשונה עם הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו סיימנו את הדיון בהצעות חוק פרטיות.

ראובן ריבלין: תוצאות הבחירות באירן

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז שהפנה את תשומת לבי לחשיבות הרבה של נושא ההצעה הדחופה, שנתקבלה על-ידי נשיאות הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, גם אני העליתי אותה.

ראובן ריבלין: אם היה מתקיים הדיון היום כסדרו, גם אז היית עולה עכשיו לבמה ומנמק את ההצעה הדחופה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא האם יש שר.

אופיר פינס-פז: מי ישיב?

ראובן ריבלין: נמצא פה השר שמחון כתורן.

אופיר פינס-פז: – – –

ראובן ריבלין: אז ישיב השר במועד מאוחר יותר.

ראובן ריבלין: אני חושב שיותר חשובות האמירה שלך וההתייחסות שלכם, כי אני מתאר לעצמי שהדבר, בסופו של דבר, יועבר לדיון או במליאה או בוועדה.

ראובן ריבלין: אין לי ספק.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר הרצוג מוכן להשיב על הנושא: תוצאות הבחירות באירן?

יצחק הרצוג: – – – אני אשיב.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: השר הרצוג ישיב על הצעות לסדר-היום שמספרן 710, 720, 723, 725, 730, 747, 760 ו-761.

אופיר פינס-פז: מאה אחוז.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, המשטר האירני הכריז מלחמת חורמה על מדינת ישראל, אבל אנחנו – מדינת ישראל והחברה הישראלית בשום פנים ואופן אינן אויבות של העם האירני.

אופיר פינס-פז: אנחנו עושים הבחנה בין המשטר האירני הפונדמנטליסטי הקיצוני והדיקטטורי לבין העם האירני.

אופיר פינס-פז: אנחנו עוקבים בימים האחרונים, העולם כולו עוקב בימים האחרונים אחרי הדרמה שמתרחשת באירן – דרמה מדהימה שבאה מלמטה.

אופיר פינס-פז: אנשים, נשים וטף מסכנים את חייהם, חושפים את פרצופם, מפגינים במיליונים, נאבקים על נשמת אפה של כל דמוקרטיה: זכות ההצבעה החשאית והערך שלא מזייפים בחירות.

אופיר פינס-פז: הם עושים את זה בתנאים בלתי אפשריים של טרור, ירי על אנשים, מעצרים וחיסולים, ובלי עיתונות חופשית.

אופיר פינס-פז: אני מצדיע לעם האירני על יכולת העמידה ועל האי-נכונות להמשיך ולחיות תחת משטר דיקטטורי, רודני, פונדמנטליסטי, אסלאמי קיצוני.

אופיר פינס-פז: העם האירני רוצה לחיות.

אופיר פינס-פז: הוא רוצה להיות עם חופשי בארצו.

אופיר פינס-פז: הוא רוצה להשתמש באינטרנט.

אופיר פינס-פז: הוא רוצה לקבל חינוך מודרני.

אופיר פינס-פז: הוא רוצה להיות בקשר עם המערב.

אופיר פינס-פז: הוא לא רוצה להיות כל היום במלחמות.

אופיר פינס-פז: לצערי, חלק מהדוברים של מדינת ישראל לא מגיבים נכון על מה שקורה שם.

אופיר פינס-פז: מספרים לנו שמוסאווי הוא כמו אחמדינג'אד.

אופיר פינס-פז: יופי, זו היום הבעיה של העולם?

אופיר פינס-פז: האם מוסאווי הוא אחמדינג'אד?

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם: אם מוסאווי היה אחמדינג'אד, העם האירני לא היה מסכן את חייו כדי להילחם בעד מוסאווי.

אופיר פינס-פז: אני לא מאמין בזה.

אופיר פינס-פז: אז, זה לא כל כך נוח לנו בהסברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים להראות שכל האירנים הם שחור משחור ונורא ואיום.

אופיר פינס-פז: לא יודע.

אופיר פינס-פז: אני יודע דבר אחד: שאנחנו צריכים להתייצב לצדו של העם הזה, שרוצה חופש, שרוצה דמוקרטיה אמיתית.

אופיר פינס-פז: ונהרגים היום אנשים.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא רואים אפילו אפס קצהו של התמונות.

אופיר פינס-פז: לדעתי, רוצחים שם – והדברים האלה ייוודעו בעוד זמן – עשרות ומאות אנשים, ואני מקווה שלא אלפים.

אופיר פינס-פז: זה שאנחנו רואים פה תמונה ושם תמונה זה כי אי-אפשר לצלם את זה.

אופיר פינס-פז: הרי מתרחש רצח עם באירן; הם רוצחים את מתנגדי המשטר.

אופיר פינס-פז: הם יעשו הכול כדי לחסל כל זיק של תקווה לעם האירני.

אופיר פינס-פז: ואני אומר: העולם צריך להתערב.

אופיר פינס-פז: אסור לעולם לשתוק על מה שקורה היום באירן.

אופיר פינס-פז: העולם צריך להתייצב לטובת העם האירני – בלי חשש, בלי מורא, בלי פחד.

אופיר פינס-פז: נכון, זאת התערבות בענייניה של מדינה אחרת, אבל איזו מדינה זו?

אופיר פינס-פז: מדינה שמהלכת אימים על כל העולם, מדינה שרוצה לפתח נשק אטומי, נשק גרעיני.

אופיר פינס-פז: מדינה קיצונית, מדינה שמחרחרת מלחמה, שמאיימת על כל המזרח התיכון, על כל אירופה, על כל העולם החופשי.

אופיר פינס-פז: אז למה העולם החופשי נאלם דום ושותק?

אופיר פינס-פז: למה העולם החופשי, מהנשיא אובמה ועד אחרוני המנהיגים – אני כבר לא מדבר על מנהיגי ישראל – לא מתייצבים עם העם האירני ומחזקים אותו?

אופיר פינס-פז: אנשים באירן מעבירים ברדיו האירני, גם לרדיו בישראל, מסכנים את עצמם.

אופיר פינס-פז: שואל אותו איש הרדיו הישראלי: למה אתם מעבירים לנו ידיעות, הרי אתם יודעים שיתפסו אתכם, יפגעו בכם?

אופיר פינס-פז: אז הם אומרים, אוקיי, אנחנו מוכנים להסתכן, אנחנו מוכנים גם שיהרגו אותנו, העיקר שהעולם ידע מה קורה כאן.

אופיר פינס-פז: העולם ידע ויאטום את אוזניו?

אופיר פינס-פז: העולם ידע וישים מחסום לפיו?

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כנסת ישראל צריכה היום לקבל הצעת החלטה שאומרת:

אופיר פינס-פז: אנחנו מתייצבים עם העם האירני, אנחנו מייחלים לכך שתהיה דמוקרטיה באירן, שיהיה חופש ביטוי באירן, שתהיה מודרניות באירן.

אופיר פינס-פז: ואני אומר לכם: אם כל הדברים האלה יהיו, אני משוכנע גם שאירן לא תפיק פצצות אטום.

אופיר פינס-פז: אירן תלך למקומות אחרים ואירן תתפתח ותרצה השכלה וחינוך לילדים ורווחה כלכלית, ולא עימות עם כל העולם.

אופיר פינס-פז: לכן אני היום עם העם האירני.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שהמרי האזרחי שם יישא פרי, ומשטר החושך של האייטולות ושל חמינאי ושל אחמדינג'אד ייפול.

אופיר פינס-פז: אמן, כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מנחם מוזס, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מנחם אליעזר מוזס: כמה זמן יש לי?

ראובן ריבלין: בגלל חשיבות הנושא אנחנו לא מגבילים אותך, ובלבד שנוכל להתפלל מנחה בזמן.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני אומר: ובלבד שנוכל להתפלל מנחה בזמן, אני לא מגביל.

מנחם אליעזר מוזס: כל הכבוד.

מנחם אליעזר מוזס: זה יהודי שיודע מה זה מנחה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צירוף המקרים הזה, שבדיוק מבקר כאן ג'ימי קרטר, באותה תקופה שבה נערכות ההפגנות האדירות באירן, בא ללמד אותנו משהו.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא צירוף מקרים סתם, אלא אני רואה את זה בהשגחה העליונה, שבדיוק בזמן הזה הוא הגיע על מנת שניזכר מה היה בתקופתו, כשארצות-הברית לחצה לחצים מתמשכים על השאה האירני הפרו-מערבי, מוחמד ראזה פהלווי, להפסיק את משטר הדיכוי שהנהיג בארצו כדי להגיע לפלורליזם ולקדמה מערבית שאליהם שאף ולהיכנע לדרישות ארצות-הברית.

מנחם אליעזר מוזס: מי שזוכר את התקופה ההיא זוכר שתוצאות הבחישה האמריקנית באירן הביאו בסופו של דבר, ב-1979, למהפכה האסלאמית, שזו המהפכה שהיום עומד בראשה אחמדינג'אד; אנחנו עומדים בפני סכנת הגרעין הנוראי – כפי שמסר אתמול ראש המוסד, שחלילה ב-2014 צפוי שיהיה להם נשק גרעיני, אם לא נדע לטפל בזה לפני זה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שחלק מההיסטוריה האירנית חייב לעמוד מול עינינו גם כיום.

מנחם אליעזר מוזס: אנו עומדים שוב בפני לחצים אמריקניים, במיוחד מהנשיא – המנסים להתערב בפוליטיקה הישראלית, ללחוץ עלינו להגיע להסדרים מדיניים שלא מקובלים על רוב שכבות העם, שהלך לבחירות ואמר את דברו, ולוויתורים מרחיקי לכת, שיאיימו חלילה על המשך קיומנו בבטחה בארץ-ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו חייבים להתמקד בנקודות שלנו, שלא נוכל להתקדם לשום הסכם אם לא נעמוד בהכרה בהן – מדינה יהודית, ביטול זכות השיבה והפסקת ההסתה במערכות החינוך הפלסטיניות.

מנחם אליעזר מוזס: מי יודע, אם חלילה שוב ניכשל, שלא נהיה כמו אירן, חלילה, שלאחר המהפכה, שהולכה שולל אז על-ידי ג'ימי קרטר, שלחץ כל כך את השאה האירני והביא בסוף להגלייתו.

מנחם אליעזר מוזס: ולעצם היבחרו שוב של אחמדינג'אד לנשיאות אירן, אין לי אלא אולי אפילו לשמוח על היבחרו מחדש.

מנחם אליעזר מוזס: ומדוע כך?

מנחם אליעזר מוזס: כי עדיף לנו שונא ישראל גלוי, שאנו מכירים ויודעים את עמדותיו וכיצד להתמודד אתו, מאשר שונא ישראל בסתר בדמותו של הרפורמיסט מוסאווי, שאנחנו לא מכירים אותו עדיין, והוא מתחבא מאחורי אצטלה של קדמה כביכול, אבל אנחנו יודעים שהוא לא יותר טוב מהראשון, אחמדינג'אד, בקשר לישראל.

מנחם אליעזר מוזס: דוד המלך אמר: ה' לי בעוזרי ואני אראה בשונאי.

מנחם אליעזר מוזס: יש המפרשים: תעזור לי, ה', שאני אראה את השונאים, שיהיו גלויים ולא נסתרים, ואז אני אדע איך לטפל בהם.

מנחם אליעזר מוזס: זה שאחמדינג'אד נבחר, זה השונא הגלוי שלנו.

מנחם אליעזר מוזס: מה שיש לי לומר על כל מה שקורה באירן, על שני הצדדים הרבים והנצים – אף אחד מהם לא אוהב אותנו, ואני מאחל הצלחה לשני הצדדים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולם חושבים שאחמדינג'אד נולד היום או לפני כמה שנים.

נסים זאב: אולי שכחנו את פורים.

נסים זאב: אחמדינג'אד זה המן שהיה בדורו.

נסים זאב: ובכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו.

נסים זאב: אז כל שנה, כל דור, יש חידוש.

נסים זאב: היטלר לא היה אחמדינג'אד?

נסים זאב: למעשה, חשבתי, מה כבר אפשר לדבר על אירן?

נסים זאב: מה ההשפעה שלי בכלל בלדבר על האירנים?

אופיר פינס-פז: שלך אישית?

נסים זאב: שלי אישית.

אופיר פינס-פז: גדולה מאוד.

נסים זאב: אני אגיד לך מה ההשפעה שלי: האם אנחנו מסוגלים ללמוד לקח, ללמוד את המציאות, או שנמשיך בעיוורון מוחלט?

נסים זאב: אחמדינג'אד – זאת בדיוק התמונה של המציאות שלנו, של מה שקורה בעזה, של מה שקורה ביהודה ושומרון.

נסים זאב: מי זה ה"חמאס"?

נסים זאב: זאת השלוחה של אחמדינג'אד.

נסים זאב: אנחנו רואים שהשלטון העריץ, השלטון הרדיקלי, כפי שאמרת, שולט בשטח, גם אם רוב הציבור חושב אחרת.

נסים זאב: כי אחרת – אחת דתו: להמית.

נסים זאב: אין פה חוכמות.

נסים זאב: מי שלא מסכים אתי, צריכים לכרות לו את הראש.

נסים זאב: הממשלה הזאת, ברוך השם, התחילה קצת להבין שיש קשר בין אחמדינג'אד ל"חיזבאללה", ל"חמאס", שזאת הזרוע הארוכה של אירן.

נסים זאב: אם אנחנו נמשיך להשלות את עצמנו שהיום יש איזה פרטנר לדבר אתו, וה"חמאס" הולך להשתנות, זה בדיוק כמו שאחמדינג'אד הולך להשתנות.

נסים זאב: הוא לא משתנה.

נסים זאב: גם מוסאווי הזה, שארצות-הברית חשבה שאולי עכשיו, בעקבות בחירתו – ואני רוצה לומר לכם, לא היה ספק לאיש שהוא עומד להיבחר, אף-על-פי שזה לא נאמר כל כך בפומבי לפני הבחירות, בגלל שהחוק לא מאפשר לעשות מדגם עשרה ימים או שבועיים קודם לכן.

נסים זאב: אבל לפי האנשים, לפי המצביעים ולפי המכוניות – כמו שאנחנו יודעים שיש מכוניות של ליכוד ושל קדימה ורואים את השטח, להבדיל אלפי הבדלות, הלוא כמעט שמונה מכוניות מתוך כל עשר היו של מוסאווי, האווירה היתה מוסאווי, וארצות-הברית לא סתם טעתה.

נסים זאב: אנחנו צריכים ללמוד מהטעות הזאת, האופטית, שלפעמים נראית לעין, ובמציאות אנחנו מקבלים תוצאה שונה.

נסים זאב: כך קיבלנו את זה בבחירות כשהיתה החלטה לאפשר לתושבי מזרח-ירושלים להצביע; כך היתה אותה טעות כאשר היתה לנו אשליה שאם יהיו בחירות דמוקרטיות בעזה אז הרשות הפלסטינית תנצח.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם שבבחירות הקרובות – אני מקווה שהן לא יהיו, כי אם הן יהיו, אבוי לנו מה שיהיה, מה התוצאה – בינואר 2010 ברשות הפלסטינית, בין הנייה לבין המועמד שיהיה, אני אומר לכם שאין סיכוי ל"פתח", אף שהיום ברמה הצבאית הוא שולט.

נסים זאב: אבל ברמה של ההסברה, של הרחוב, עדיין השלטון הקודם של ה"פתח" מצטייר כשלטון מושחת, והציבור לא ייתן לו גיבוי.

נסים זאב: הרחוב שם עדיין מורעל.

נסים זאב: לכן, אני רוצה לומר שאנחנו צריכים לנקוט משנה זהירות.

נסים זאב: עכשיו משפט אחד לגבי האשליה של אובמה, שחשב שאולי בעקבות הבחירות האלה תהיה הידברות, שאולי יוכל לשנות את המדיניות בנושא הגרעין.

נסים זאב: היטלר הזה, אחמדינג'אד, שהשכם והערב מכריז על השמדתה של מדינת ישראל – לקח זמן לאובמה להבין שהאיום הזה הוא לא רק כלפי ישראל.

נסים זאב: העולם הערבי זועק הרבה יותר ממדינת ישראל, הוא מאוים יותר ממדינת ישראל.

נסים זאב: ממשל אובמה לא היה פועל לולא פנו אליו אותן מדינות ערביות מתונות.

נסים זאב: אני רוצה לומר – היא שעמדה לאבותינו, שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו והקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על האיום הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל זה שנים רבות, האיום של המשטר האירני.

אלכס מילר: האיום, חברי, נחלק לשניים: האיום הגרעיני ואיום הטרור.

אלכס מילר: האיום הגרעיני – אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להבין שמדובר פה בקרב על הזמן.

אלכס מילר: ההנהגה האירנית עושה הכול כדי להרוויח זמן, כדי לייצב את עצמה כלכלית, בשביל להגיע לפצצת אטום בסופו של דבר.

אלכס מילר: את זה אנחנו חייבים לעצור.

אלכס מילר: כאשר סנקציות כלכליות לא יאיימו על המשטר האירני אנחנו נראה – ולא רק אנחנו, אדוני היושב-ראש, כל העולם כולו יהיה תחת האיום הכי גדול שידעה ההיסטוריה של העולם כולו: איום של נשק גרעיני בידי משטר טרוריסטי.

אלכס מילר: כאשר אנחנו מדברים על הטרור, צריך להבין שאירן עומדת בראש ציר הרשע.

אלכס מילר: אירן מממנת טרור ברחבי העולם; אירן מממנת את אותם אנשים קיצוניים שמתמודדים במדינות ערב ומשתלטת על השלטון באותן מדינות.

אלכס מילר: ראינו מה קרה בלבנון, איך הם ניסו לממן את הבחירות של "חיזבאללה" לראשות המדינה.

אלכס מילר: ראינו מה הם עושים כאן, באזור שלנו, ואת הכסף שהוזרם ל"חמאס".

אלכס מילר: צריכים לפעול בכל המישורים כדי לעצור את אירן, כדי לעצור את האיום, לא רק על ישראל – על כל העולם.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו מדברים על הבחירות ואנחנו רואים מה קורה עכשיו, ומה המנהיג של האומה האירנית עושה לעם שלו, אז אני חושב שלאף אחד אין ספק מה הוא יכול לעשות לעם אחר.

אלכס מילר: רואים מה הוא עושה לעם שלו בזמן שיש מחאות לא אלימות: הוא משתמש בנשק חם והורג אנשים.

אלכס מילר: אנחנו צריכים להבין – לא רק צריכים, חייבים להבין – שאי-אפשר לפתור את העניין הזה ללא הרחבה של סנקציות כלכליות על אירן.

אלכס מילר: אירן נמצאת היום בבעיה מאוד קשה, בעיה כלכלית קשה מאוד.

אלכס מילר: מחיר הנפט יורד והמצב הגלובלי הכלכלי בעולם מקשה על אירן להתנהל כלכלית.

אלכס מילר: אנחנו חייבים לנצל את המצב הזה, חייבים לפעול בכל המישורים – מדיניים וביטחוניים – ללחוץ את אירן להפסיק את המירוץ שלהם להשגת פצצת אטום.

אלכס מילר: אני מאמין, אדוני היושב-ראש – אני רואה שממשלת ישראל עושה מאמצים רבים כדי לפעול במישורים האלה.

אלכס מילר: אני מברך את ראש ממשלת ישראל, את שר החוץ ואת שר הביטחון על מאבקם למען מדינת ישראל.

אלכס מילר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת אלכס מילר.

אורי מקלב: חבר הכנסת כרמל שאמה – בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שעל סדר-היום הוא תוצאות הבחירות באירן.

כרמל שאמה-הכהן: לשמחתי, לתוצאות הבחירות באירן אין שום השלכה על מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: גם גורמי המקצוע בארץ ומחוצה לה מבינים שאין הבדל בין אחד לשני; לא מוסאווי ולא אחמדינג'אד.

כרמל שאמה-הכהן: אין ביניהם שום הבדל בכל מה שקשור לישראל.

כרמל שאמה-הכהן: יכולים להיות הבדלים ביניהם בנושא הפנימי, בתוך מדינת אירן, אבל בכל מה שקשור למדיניות הגרעין, למדיניות הטרור, למגמה האירנית להפוך למעצמת טרור אזורית עם שלוחות בלבנון, דרך ה"חיזבאללה", ה"חמאס" ברצועת-עזה ובמדינות נוספות מסביב לישראל, כדי לערער את השלטון ולגרום לאי-יציבות באזור – ברורה הסכנה שמרחפת מעל מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: נושא הגרעין האירני, אדוני היושב-ראש, אינו תלוי בבחירות ולא בשום מהפך, אם היה קורה בבחירות.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שהוא יהיה תלוי אם תתרחש היום המהפכה שבה השלטון הדתי, הקיצוני, של האסלאם הרדיקלי יוחלף בשלטון דמוקרטי של אזרחי מדינת אירן, שיובילו למשהו יותר שפוי ויותר מתון.

כרמל שאמה-הכהן: אבל משהו אחר באירן הוא האיום הכי גדול שאפשר לראות על מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שאת נושא הגרעין אפשר לבלום בדרכים מדיניות ויכול להיות שאפשר לעשות זאת בדרכים צבאיות, אם אנחנו ואם מדינות אחרות בעולם.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש דבר אחר, והוא היתרון שהולך ומתגבש של התלמידים האירנים, של הילדים האירנים, במקצועות המתמטיקה והמדעים על תלמידי ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: מבחנים בין-לאומיים מוכיחים, אדוני היושב-ראש, שתלמידי אירן מקבלים במבחני מתמטיקה תוצאות יותר טובות מתלמידי ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: ומבחני מתמטיקה ומדעים, אדוני היושב-ראש, אלה טילי ה"חץ" הבאים, אלה מערכות הקרב הכי מתוחכמות, שמאפשרות לנו להסיר איומים מעלינו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הכי גרוע, שאת היתרון הזה, בניגוד ליתרון של השגת פצצת אטום על-ידי האירנים, או של מוטת טרור שהיא יכולה להפעיל באזור, את היתרון של החינוך במדעים שיש לילדי אירן אי-אפשר למחוק על-ידי שום מטוס.

כרמל שאמה-הכהן: שום מטוס קרב, הכי מתוחכם שלא יהיה, גם אם תשלח אותו לאירן, לא ימחק את היתרון הזה.

כרמל שאמה-הכהן: והיתרון הזה יגיע יום אחד למצב שגם לא נוכל לשלוח לשם מטוסי קרב, גם אם נרצה.

כרמל שאמה-הכהן: ולכך כנסת ישראל וממשלת ישראל צריכות לתת את הדעת, ולהפנות את המשאבים הנכונים ואת היוזמה, שהיתרון האיכותי – לא רק היתרון הצבאי – שהוא בסיסו של היתרון הצבאי, יחזור, ונשלוט גם בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

אורי מקלב: אין תשובת שר.

אורי מקלב: אין הצעה אחרת, אלא לדון במליאה בשבוע הבא, וזה מקובל על כולם.

אורי מקלב: אז אנחנו באמת נעבור להצבעה.

נסים זאב: מסתפקים בדברי היושב-ראש.

קריאה: לא, לא.

קריאה: מליאה.

קריאה: מליאה.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אז מי שבעד – זה בעד דיון במליאה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 9, אין נגד, אין נמנעים.

אורי מקלב: אנחנו קובעים שהנושא, תוצאות הבחירות באירן, יידון במליאה.

אורי מקלב: [מס' מ/434; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 1677; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: ועכשיו נעבור, חברי חברי הכנסת, להצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון מס' 2), התשס”ט–2009, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

אורי מקלב: בבקשה.

קריאה: – – –

אורי מקלב: לא, זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: לא ידוע על הסתייגויות.

דוד אזולאי: לא ידוע על הסתייגויות, ואם יש הסתייגויות הן לא מהותיות.

דוד אזולאי: נדמה לי שדב חנין הגיש הסתייגויות, נכון?

דוד אזולאי: דב חנין הגיש והוא לא נמצא.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שזו הפעם הראשונה שאני עולה לדוכן ואדוני מנהל את הישיבה, אז אני רוצה לנצל את ההזדמנות לברך אותך בברכת ברכה והצלחה.

דוד אזולאי: לברך אף פעם לא מאוחר.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: ברכת הדרך זה כל יום.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים נכבדים, הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון מס' 2), התשס”ט–2009, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: ביוני בשנה שעברה התקבל בכנסת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים), התשס”ח–2008.

דוד אזולאי: במסגרת חוק זה הוחלט, בין היתר, להסמיך את פקחי הרשויות המקומיות לאכוף חיקוקים שונים שעניינם הגנת הסביבה.

דוד אזולאי: במסגרת החוק נקבע מנגנון להסמכה ולהכשרה של פקחי הרשויות המקומיות, ובין היתר נקבע כי תוכנית ההכשרה שיכין משרד הפנים תיקבע בתיאום עם השר לביטחון פנים והשר הממונה על ביצוע כל חוק, וזאת כדי להבטיח פיקוח על-ידי פקחים מיומנים ובעלי הכשרה מקצועית נאותה.

דוד אזולאי: על מנת לאפשר למשרדי הממשלה ולרשויות המקומיות להתארגן כראוי ליישום החוק ולהשלים את מנגנון הסמכת הפקחים, נקבע כי החוק ייכנס לתוקף רק לאחר שנה, כלומר ביוני שנה זו.

דוד אזולאי: הצעת החוק המובאת בפניכם, שיזמה הממשלה, מציעה לדחות את תחילת תוקפו של החוק בחצי שנה נוספת, בטענה כי הליך הכשרת הפקחים טרם הסתיים, ולכן לא ניתן ליישם את החוק כעת – דבר שיפגע, לפי הנטען, ביכולת האכיפה של הרשויות המקומיות בנושא השמירה על הגנת הסביבה.

דוד אזולאי: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית התברר לוועדה כי צוות ההיגוי ליישום החוק הוקם במשרד הפנים רק בנובמבר אשתקד, כלומר, רק כחמישה חודשים לאחר פרסום החוק.

דוד אזולאי: יתירה מכך, עד היום טרם אושרה באופן סופי תוכנית הכשרת הפקחים.

דוד אזולאי: מכאן יוצא שלא החלה הכשרתו של אף פקח.

דוד אזולאי: כאן המקום לציין, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, כי מדובר בפעם השנייה בשבועיים האחרונים – אדוני היושב-ראש, אני מבקש את תשומת לבך בעניין, כי הנושא נוגע גם לאדוני – הפעם השנייה בשבועיים האחרונים שבה מגיעה לוועדת הפנים בקשה ממשלתית לדחיית יישומו של חוק אשר במשרדי הממשלה לא נערכו כראוי להפעלתו.

דוד אזולאי: ועדת הפנים והגנת הסביבה הבהירה במהלך הדיון כי היא רואה בחומרה רבה את הזלזול מצד משרדי הממשלה השונים ביישום חוקי המדינה, וכי לא תאפשר בעתיד דחייה מסוג זה.

דוד אזולאי: בנוסף, הוועדה רואה בחומרה את העובדה כי הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת פחות משבוע לפני מועד כניסתו של החוק לתוקף, אף-על-פי שהיה ברור למשרדי הממשלה כבר לפני חודשים מספר כי לא יספיקו להשלים את ההיערכות ליישומו.

דוד אזולאי: על מנת להבטיח את יישומו של החוק בטווח הזמן המוצע כעת, החליטה הוועדה להוסיף להצעת החוק סעיף המחייב את שר הפנים והשר לביטחון פנים להגיש לוועדה מדי חודש דיווח על ההיערכות ליישומו של החוק.

דוד אזולאי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אף-על-פי שאיננו מרוצים מהצורך בדחיית יישומו של חוק זה, אין מנוס מדחייה זו במצב המצער שנוצר, ולכן אבקש שתצביעו בעד הצעת החוק כנוסח הוועדה, תוך דחיית ההסתייגות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני, ברשותך, רוצה להגיד בנושא הזה כמה מלים בעל-פה.

דוד אזולאי: זו הפעם השנייה שהוועדה מקבלת חוקים שהממשלה מבקשת לדחות חוקים כי לא הספיקו ליישם אותם.

דוד אזולאי: והיה מספיק זמן.

דוד אזולאי: במקרה אחד היה זה קרוב לשנה, במקרה שני – חצי שנה.

דוד אזולאי: ויתירה מכך, יש מה שנקרא חטא – זה החטא, ויש פשע.

דוד אזולאי: הפשע הוא שעוד מביאים אלינו את זה בדקה התשעים ומלחיצים את כל המערכות, ואנחנו צריכים לפנות ליושב-ראש, לבקש להזיז את הכול כדי להביא את זה על סדר-היום, ואותו דבר בוועדה – ואני לא צריך להגיד לאדוני כמה הוועדה עמוסה.

דוד אזולאי: אני חושב שמן הראוי שהממשלה תיקח לתשומת לבה את הנושא הזה, ואי-אפשר לתת להם להמשיך ככה.

דוד אזולאי: פשוט הם צריכים לדעת.

דוד אזולאי: יש חוק שחוקקה כנסת ישראל – זה מחייב את ממשלת ישראל ליישם אותו לאלתר ולא להמתין לכל מיני אלתורים אחר כך.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבך, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, שבג"ץ אמר את דברו.

ראובן ריבלין: כאשר בחוק – הצבא לא העביר כספים על מנת לממן הסעת ילדי בתי-ספר, בא בית-המשפט הגבוה וחייב את הממשלה.

ראובן ריבלין: כמובן הממשלה, בסופו של דבר, היתה צריכה לשאול אותו רק מאין יהיה התקציב – האם יילקח מהרווחה, האם יילקח מהביטחון?

ראובן ריבלין: אבל אלה הן בעיות – בהחלט, אנחנו הקמנו היום תצפית ומעקב אחרי חקיקת הכנסת, על מנת שלא יהיה מצב כזה שבו הממשלה לא מיישמת.

ראובן ריבלין: גם אנחנו צריכים, בחקיקתנו, להיזהר ולא להטיל על הממשלה מטלות שלא תוכל לקיים אותן בסופו של דבר – –

דוד אזולאי: זאת הצעת חוק ממשלתית.

ראובן ריבלין: – – כי שר אוצר מסיים את תפקידו הפיננסי ברגע שהוא חילק את התקציב.

ראובן ריבלין: אחרי זה – זה בכל משרד ומשרד.

ראובן ריבלין: כל חריגה מתקציב מחייבת קיצוצים במשרדים.

ראובן ריבלין: אז אנחנו צריכים להיות אחראיים בחקיקה שלנו.

ראובן ריבלין: ובהחלט הממשלה מחויבת – והיא, דרך אגב, נאמרת גם בהשבעתם של השרים.

ראובן ריבלין: כאשר אתה נשבע, לא כשר – ובעזרת השם אתה עוד תישבע כשר – – –

דוד אזולאי: תודה רבה על האיחולים.

ראובן ריבלין: כשאתה נשבע כחבר כנסת, אתה לא מתחייב על חוקי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: כי אתה המחוקק, אז על מה תתחייב, על חוקי מדינת ישראל?

ראובן ריבלין: שר שנשבע, גם אם הוא חבר כנסת כאשר משביעים אותו כשר, הוא מתחייב לכבד את חוקי הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא מתחייב, זו חובתו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת: הוא מפר הפרה חמורה, חוקית, ולא רק מוסרית.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת – – –

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, כשמדובר על החוק הזה, לא מדובר על עלויות כספיות – – –

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: ברור לי.

ראובן ריבלין: עוד יותר, קל וחומר – – –

דוד אזולאי: חוק של אכיפה סביבתית – לא מדובר על עלויות כספיות.

דוד אזולאי: זה פשוט עניין טכני.

דוד אזולאי: מדובר בתקציב של 40,000 שקל.

דוד אזולאי: זה בושה אפילו לדבר על זה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: כל חוק פיקוח הוא גם חוק – אבל נקווה, אתם הייתם צריכים לתת להם, לומר להם בוועדה: לא תינתן ארכה נוספת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השרים, חברי הכנסת, יש מסתייג אחד להצעה זו, וגם היא, נדמה לי, הסתייגות דיבור.

ראובן ריבלין: היא הסתייגותו של חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח, לכן הסתייגותו נופלת.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 אין הסתייגויות, ולכן, בהיות החוק ללא הסתייגויות בשלב זה, אני מעלה את ההצעה להצבעה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 13 בעד, אין מתנגדים אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון מס' 2) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: האם להמשיך בקריאה שלישית, אדוני יושב-ראש הוועדה?

דוד אזולאי: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לפי בקשת יושב-ראש הוועדה, עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון מס' 2), התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) (תיקון מס' 2), התשס"ט–2009, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל כתיקון לחוק.

ראובן ריבלין: אני מברך את יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה לומר דברים?

ראובן ריבלין: הוא יכול לעלות.

ראובן ריבלין: רבותי, מייד לאחר סעיף זה אנחנו עוברים לדיון בחוק התקציב, בחוק ההסדרים, כאשר ראשון הנואמים ומציג החוק הוא שר האוצר, כך שכל מי שרוצה להזמין את מי שצריך להיות כאן, מוזמן לעשות זאת.

ראובן ריבלין: כמובן, אנחנו נדון באופן רצוף.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה פשוט לנצל את ההזדמנות ולברך את צוות הוועדה, היועץ המשפטי תומר רוזנר ויפה מנהלת הוועדה וכל הצוות המשפטי – באמת, זאת הזדמנות להגיד להם מלה טובה.

דוד אזולאי: הם עושים מלאכת קודש.

דוד אזולאי: אני תמיד אומר, בהזדמנויות שונות:

דוד אזולאי: אנחנו, חברי הכנסת, צריכים לדעת להעריך את עבודתם של עובדי הכנסת שעובדים במסירות ובנאמנות.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא:

איל ינון: סקר בין-לאומי הקובע כי הצפיפות בכיתות בישראל היא מן הגבוהות ביותר, של חבר הכנסת ; מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא:

איל ינון: 86% מהישראלים – המאבק של הממשלה בשחיתות אינו יעיל, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

איל ינון: תודה.

תודה רבה למזכיר הכנסת.

הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/436).

]

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא שר האוצר על מנת להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק תקציב המדינה לשנות הכספים 2009–2010, התשס"ט-2009; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 7), התשס"ט–2009; הצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי ועונשין), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: בכולן יהיה דיון משולב.

ראובן ריבלין: שר האוצר יציג את כולן כמקשה אחת.

ראובן ריבלין: תודה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי חברי הכנסת, אזרחי ישראל, אתמול חזרנו והתבשרנו כי המשבר הכלכלי עדיין בעיצומו.

יובל שטייניץ: הנתונים שפורסמו אתמול בבוקר על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מדאיגים מאוד.

יובל שטייניץ: הם מספרים לנו על המשך עליית שיעור האבטלה בישראל לרמה של 7.8%.

יובל שטייניץ: הם מספרים לנו על צמיחה שלילית של 3.9% ברבעון הראשון לשנת 2009, במונחים שנתיים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חוסנם של המשק ושל החברה בישראל עומד בימים אלו בפני מבחן גדול.

יובל שטייניץ: המשבר העולמי חסר התקדים, שמקיף את הגלובוס כולו ומאיים על גדולים כקטנים, על מדינות גדולות כקטנות, יוצר איומים של ממש על המשק הישראלי.

יובל שטייניץ: הוא מאיים להגדיל את שיעורי האבטלה.

יובל שטייניץ: הוא מאיים לפגוע ביצוא שלנו, הוא מאיים לפגוע בכושר התחרות של ישראל בעולם, והוא מאיים, אדוני היושב-ראש, להוריד לטמיון רבים מהתהליכים החיוביים ומההישגים של המשק והכלכלה שבהם חזינו ומהם נהנינו בשנים האחרונות.

יובל שטייניץ: חברי הכנסת, חברי הבית כולם, מימין ומשמאל, מהקואליציה ומהאופוזיציה, חייבים להבין ולהפנים, יחד עם אזרחי ישראל כולם, שאנחנו עומדים בפני משבר חמור; משבר עולמי שלא היה כדוגמתו בדורות האחרונים, עם השלכות חמורות על שוק העבודה, על התעשיות ועל העסקים בישראל.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, נדמה לי שאנחנו בעיצומו של משבר, לא עומדים בפני משבר.

יובל שטייניץ: אנחנו עומדים מול משבר חמור, אנחנו נמצאים בעיצומו ואנחנו נצא ממנו, בעזרת השם, אם ננקוט את המהלכים הנכונים.

יובל שטייניץ: אנחנו חייבים למתן את השפעת המשבר, לבלום את הגידול באבטלה, ואנחנו מתכוונים לבלום את הגידול באבטלה לקראת סוף 2009 וליצור אדני זינוק לצמיחה מחודשת בעתיד.

יובל שטייניץ: אנחנו מתכוונים לבלום את הגידול באבטלה כבר במחצית השנייה של 2009 ולהניע התחלת צמיחה, בעזרת השם, כבר במחצית 2010.

יובל שטייניץ: רבותי חברי הכנסת, מיום הקמת הממשלה חלפו בסך הכול חודשיים וחצי.

יובל שטייניץ: באותם חודשיים וחצי ביצענו שלושה צעדים חריגים ויוצאי דופן.

יובל שטייניץ: נקטנו שלושה מהלכים שאינם מהלכים של יום ביומו.

יובל שטייניץ: בשלושה מהלכים חריגים במשק ובכלכלה, שהשילוב שלהם בלוחות זמנים כל כך קצר איננו זכור זה עשורים רבים.

יובל שטייניץ: הצעד הראשון והחשוב ביותר היה גיבושה של התוכנית הכלכלית "בלימה ותנופה" והתחלת ביצועה.

יובל שטייניץ: זוהי תוכנית כלכלית שגובשה באוצר, בשיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה ויתר משרדי הממשלה; תוכנית כלכלית שעוד אחזור אליה, שנסמכת במידה רבה גם על העקרונות שהונחו בצוות 100 הימים, בחודשיים שקדמו להקמת הממשלה.

יובל שטייניץ: אני מנצל הזדמנות זאת להודות לחברי בצוות 100 הימים, שהניחו את העקרונות שעל בסיסם גובשה התוכנית הכלכלית בממשלה בכלל ובמשרד האוצר בפרט.

יובל שטייניץ: המהלך השני, חריג ויוצא דופן גם הוא – השלמת עסקת החבילה במשק עם נציגי העובדים והמעסיקים.

יובל שטייניץ: עסקת חבילה ראשונה זה 26 שנים.

יובל שטייניץ: אין זה סוד שבימים האחרונים, בשבוע האחרון התגלו כמה פערים וחזינו כמה משברונים.

יובל שטייניץ: קיימתי, אדוני היושב-ראש, סדרה של ישיבות מרתוניות, מתחילת השבוע לתוך הלילה, ולשמחתי הצלחנו לגשר סופית על כל הפערים והמשברים בצורה שתאפשר חתימה חגיגית על עסקת החבילה ושילוב הידיים במשק כבר בראשית השבוע הבא.

יובל שטייניץ: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות לשותפים לאותה עסקת חבילה – לשולחן העגול לעסקת חבילה – להסתדרות העובדים בראשותו של עופר עיני, למעסיקים בראשותו של שרגא ברוש.

יובל שטייניץ: אני מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, ההסתדרות והמעסיקים הבינו את גודל השעה, הבינו את הצורך בשילוב ידיים כולל במשק ובחברה, ועל כך ברכותי.

יובל שטייניץ: הצעד השלישי – חריג מאוד גם הוא, לא שגרתי כלל וכלל – הוא הכנת התקציב הדו-שנתי 2009–2010, התקציב הדו-שנתי הראשון בהיסטוריה של מדינת ישראל; אתו – חוק ההתייעלות הכלכלית.

יובל שטייניץ: זהו מהלך חסר תקדים, זוהי החלטה אמיצה, בגלל המשבר ובגלל הנסיבות, ללכת לתקציב דו-שנתי, בלוחות זמנים בלתי אפשריים, החלטה אמיצה שהתקבלה על-ידי הממשלה ועל-ידי ראש הממשלה, והטילה על כולנו משימה קשה ומאומצת בלוחות זמנים קצרים ביותר.

יובל שטייניץ: שלוש המשימות הללו יחדיו, השילוב של שלושתן – תוכנית כלכלית מחושבת ונועזת והתמודדות עם המשבר עם תקציב דו-שנתי, עם עסקת חבילה ראשונה זה עשרות שנים, יצרו יחד שילוב נדיר, מעמסה אדירה על הממשלה, ואני מוכרח להודות ביושר, בלוחות הזמנים הללו – גם על הכנסת, גם על הכנסת.

יובל שטייניץ: לוחות הזמנים המקוצרים המתחייבים מהמשבר מחייבים את הממשלה וגם את הכנסת.

יובל שטייניץ: המשמעת התקציבית, הפיסקלית, מחייבת את הממשלה ואת הכנסת, כי הזמנים, אדוני היושב-ראש, אינם כתיקונם.

יובל שטייניץ: התוכנית הכלכלית – שהיא העיקר, עיקר העיקרים, היא שאמורה להתמודד עם המשבר ולהוביל אותנו לצמיחה מחודשת – ידועה בשם "בלימה ותנופה".

יובל שטייניץ: היא נועדה לבלום את גל הפיטורים, להדוף את עליית האבטלה, לרכך את ההשפעות השליליות של הירידה בביקושים ליצוא הישראלי בעולם, ההשפעות השליליות על תעשיות היצוא של ישראל.

יובל שטייניץ: התוכנית הזאת גובשה כשאנחנו שואלים את עצמנו כבר היום את השאלות הבאות:

יובל שטייניץ: מהן הדרכים שיזניקו את המשק הישראלי לצמיחה בת-קיימא בשנים שלאחר המשבר?

יובל שטייניץ: מהן התשתיות ההכרחיות להתפתחות מחודשת של צמיחה?

יובל שטייניץ: מהם החסמים שעלולים לעכב את אותה צמיחה, וכיצד ניתן להסירם?

יובל שטייניץ: מהם היתרונות המיוחדים של המשק, הכלכלה והתעשייה הישראלית שניתן להמשיך לפתח, להמשיך להעצים?

יובל שטייניץ: כיצד לפתח ענפים שימשיכו להוות מנועים לתעשייה וצמיחה?

יובל שטייניץ: האם נזהה יחד חלק מהשווקים המתפתחים של העתיד שיקלטו את היצוא הישראלי העתידי?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברי הכנסת, בתוכנית הכלכלית, בתקציב ובחוק ההתייעלות הכלכלית יש שורה של צעדים כלכליים וחברתיים שיסייעו לחלץ את המשק מהמשבר.

יובל שטייניץ: אנחנו מגדילים את התקציב בשנה-שנתיים הקרובות, אבל התוספת של 1.35% כל שנה מיועדת כולה – שתי הקופסאות הללו של תוספת של 1.35% מעבר לגידול הטבעי הקבוע של 1.7% מוקדשות כולן להתמודדות עם המשבר.

יובל שטייניץ: אתן כמה דוגמאות: עידוד תעסוקה, הכשרת עובדים ומאבק חורמה להקטנת מספר העובדים הזרים בישראל, בראש ובראשונה העובדים הזרים הבלתי-חוקיים, המועסקים בצורה בלתי חוקית בישראל.

יובל שטייניץ: אני חוזר ואומר: בישראל מעל 400,000 פועלים זרים, רובם המכריע בלתי חוקיים – מעל 300,000 – ואנחנו במקום הראשון בעולם ביחס לגודל המשק וגודל אוכלוסיית המדינה במספרם של עובדים זרים הנוטים ללון במדינה, שוהים שהות קבע במדינה.

יובל שטייניץ: אנחנו נרתיע את מי שעוברים על החוק, אנחנו נרתיע את העבריינים, נצמצם באופן דרמטי את מספר העובדים הזרים בשנתיים הקרובות ונפנה מקומות עבודה לעובדי ישראל, למובטלי ישראל, לפי הססמה "עניי עירך קודמים" – מובטלי עירך קודמים.

יובל שטייניץ: התקציב הוא לא רק סופר-כלכלי, הוא גם סופר-חברתי.

יובל שטייניץ: הגדלנו את קצבאות הזיקנה ואת קצבאות הילדים במיליארד וחצי שקלים כבר בתקציב הקרוב, מה שיסייע בעיקר לקבוצות החלשות בחברה להתמודד טוב יותר עם המצוקה והמשבר.

יובל שטייניץ: אנחנו מקצים, במסגרת התוכנית הכלכלית, חבילת ערבויות מדינה לאשראי ולביטוח של סיכוני סחר-חוץ של 26 מיליארד שקלים ישראלים – חבילת ערבויות כזאת לאשראי, גם דרך הבנקים, גם לעסקים קטנים ובינוניים, גם להיי-טק, ו-6 מיליארדי שקלים לביטוח להגדלה והרחבה של ביטוח יצוא, סיכוני סחר-חוץ.

יובל שטייניץ: לא היתה בתולדות ישראל חבילה כזאת או אפילו חבילת ערבויות שהתקרבה אליה.

יובל שטייניץ: אנחנו פועלים לשחרור חסמים כלכליים במשק ולקידומן של רפורמות מבניות חשובות, ובראשן הרפורמה החשובה והמתבקשת במינהל מקרקעי ישראל, רפורמת-בזק, בראש ובראשונה בקרקעיות העירוניות, שתתרום לכלכלה ותצמצם את הביורוקרטיה כבר בשנים הקרובות.

יובל שטייניץ: יש בתקציב השקעה נוספת בתשתיות פיזיות ואנושיות.

יובל שטייניץ: יש בתקציב תוספת חסרת תקדים של כמיליארד שקלים למדען הראשי, ועוד סכום קרוב לזה, כמעט מיליארד שקלים, להשקעות הון.

יובל שטייניץ: מדוע?

יובל שטייניץ: כדי לתמוך בתעשיות היצוא של ישראל.

יובל שטייניץ: אנחנו פועלים לשמור את היתרון היחסי של היצוא הישראלי בתקופה הקשה הזאת של ירידה בביקושים בשלוש דרכים, אדוני היושב-ראש: האחת – הקצאת ערבויות לאשראי כדי שתעשיות היצוא יוכלו "לנשום" גם בתקופה קשה של ירידה בתקבולים.

יובל שטייניץ: עידוד היצוא על-ידי אשראי ליצוא, ציינתי את זה קודם; בנק ישראל מצדו פועל לשמירה על שער דולר סביר, וגם היא תומכת ביצוא.

יובל שטייניץ: הפן השני, אדוני היושב-ראש, זה תמיכה מסיבית בהשקעות במחקר ופיתוח, תמיכה הנדרשת בגלל הירידה הזמנית בזרימת כספים בעולם כולו וגם לתוך מדינת ישראל בתחומים של מחקר ופיתוח בהיי-טק במובן הרחב של המלה – וכשאני אומר היי-טק אני לא מתכוון רק למחשבים ותוכנות וחומרות אלא גם לתעשיות ביטחוניות, גם לתעשיות רפואיות, לביו-מד וגם לחלק מהתעשיות החקלאיות; להיי-טק במובן הרחב של המלה.

יובל שטייניץ: כדי לשמור על המובילות והמצוינות הישראלית במחקר ופיתוח, החלטנו להקצות סכומים גדולים אלה כדי שקווי המחקר והפיתוח – וגם הייצור, אבל קודם כול מרכזי המחקר והפיתוח – ימשיכו לעבוד.

יובל שטייניץ: וכך, כאשר נצא מהמשבר, בשעה שבעולם כולו מצמצמים את המחקר והפיתוח, נצא מהמשבר בריאים, מחוזקים, ונחזק את עמדת ההובלה של התעשיות המתקדמות של ישראל.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות לראש הממשלה ולחברי בממשלה על שיתוף הפעולה עד כה ולהוסיף תודה מיוחדת לאנשי משרד האוצר – נציגות שלהם יושבת כאן:

יובל שטייניץ: המנכ"ל, חלק מראשי האגפים.

יובל שטייניץ: אנשי האוצר עבדו לילות כימים, פשוטו כמשמעו, כדי לבצע יחד, במשולב, בלוחות זמנים בלתי אפשריים את שלוש המשימות החריגות והיוצאות דופן הללו: לגבש תוכנית כלכלית, לגבש תקציב דו-שנתי ראשון בהיסטוריה ולגבש עסקת חבילה, וכמובן את חוק ההסדרים.

יובל שטייניץ: תודה מיוחדת לאנשי אגף התקציבים, ללשכה המשפטית, לרשות המסים, לחשב הכללי ולכל יתר האגפים במשרד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר לכנסת ולאזרחי ישראל: המשבר קשה, האיום רציני.

יובל שטייניץ: כנגדם אנחנו מניחים היום תקציב טוב ואחראי, חוק התייעלות כלכלית חשוב מאין כמותו, עסקת חבילה שנכללת בתקציב ובחוק ההתייעלות הכלכלית, וכל אלה נועדו לתת רוח גבית לתוכנית הכלכלית, שתחלץ אותנו מהמשבר, ולאפשר לה לצאת לדרך.

יובל שטייניץ: אני פונה אל הכנסת, אדוני היושב-ראש, לקואליציה ולאופוזיציה.

יובל שטייניץ: אני חוזר על פנייתי להסתכל על העובדים והמעסיקים, ששילבו ידיים עם הממשלה, התגברו על מחלוקות, הבינו את גודל השעה.

יובל שטייניץ: אני קורא גם לכנסת: יש עת חירום ביטחונית, שבה ישראל מותקפת על-ידי טילים, כמו ב-2006, ויש עת חירום כלכלית בעולם כולו וגם אצלנו.

יובל שטייניץ: אני קורא לקואליציה, לאופוזיציה ולכל חברי הכנסת לשלב ידיים, לגבות, לתמוך בתקציב, לתמוך בתוכנית הכלכלית.

יובל שטייניץ: הממשלה, הקואליציה, האופוזיציה, העובדים והמעסיקים, נשלב ידיים, נשים את המחלוקות בצד, נתמודד עם המשבר ונוכל לו.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, לפני שאני אשחרר אותך למקומך ונתחיל את הדיון – – –

הערה לשר, אין קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: הממשלה – יכולים גם בכנסת להעיר אחד לשני.

אדוני השר, כאלה חילקתם פה בהוצאה של עשרות אלפי שקלים בהדפסה.

למה לא לתת דיסקט עם כל זה, ואז אפשר גם לעשות את החיתוכים?

זה הרבה יותר יעיל, אפשר ללמוד יותר, ועולה 10% מזה.

ראובן ריבלין: הצעה כזאת שלך אני מסכים להכניס מייד לחוק ההסדרים.

יובל שטייניץ: נשקול את זה לקראת הפעם הבאה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, כשאתה על הדוכן אני רוצה לומר כמה מלים, כי אני צריך את אישורך.

ראובן ריבלין: קודם כול, כנסת ישראל במצוקת זמן בידיעה שנערכו בחירות ושממשלה נכנסה לתפקידה ולמטלות המוטלות עליה לא כזכות, אלא חובתה לשלוט.

ראובן ריבלין: אנחנו מבינים את מצוקת הזמן, ולא היה תקדים שבו ספר חוקים כה עב כרס נעשה ב-19 יום של עבודה ומחייב את הכנסת למלא אחר חובתה לדאוג לכך שיהיה תקציב למדינה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת קיבלו אתמול חוק עב כרס וצריכים היום לדבר על הנושא ולהביע את דעתם בזמן קצר.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה מובנים לנו בעת קשה, עת מצוקה לעם ישראל.

ראובן ריבלין: יותר מכך, אנחנו ערים ושמענו היום כולנו כמעט דבר שהוא כמו פעמי משיח – את יושב-ראש ההסתדרות אומר בצורה חד-משמעית: אני לא בא וקובע לממשלה מנין היא תביא את הכסף, זו חובתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני יודע מה הסכמתי אתה ואני עומד מאחורי ההסכמים.

ראובן ריבלין: אנחנו ערים לכך גם בכנסת ישראל, כמו כל אזרחי ישראל, שמדובר בעת שבה יש הסכם חבילה שעליו יש להתפאר כאילו ימי המשיח הגיעו.

ראובן ריבלין: גם את זה נביא בחשבון.

ראובן ריבלין: עם זאת, ישבנו עם נציגיך באוצר, לפי מצוותך ועל-פי שליחותך, וסיכמנו בין הכנסת לבין המערכת שאנחנו מעבירים בקריאה ראשונה את החוק מקשה אחת, ולאחר מכן – אני לא רוצה להיכנס לפירוט – יפוצלו כמה סעיפים בדרך כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אני מברך את ירום אריאב, מנכ"ל המשרד, ולעת זו גם ראש אגף תקציבים, ואני מבקש שאדוני יאשר שההסכמים שהוסכמו בין האוצר לבין הכנסת אכן מקובלים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, קודם כול, ציינת בצדק שהחוברת עבה.

יובל שטייניץ: עוביה נובע מהמשבר, עוביה נובע מעובדת היותו של התקציב וגם של החוק דו-שנתי, ועוביה נובע מעסקת החבילה, שחייבה אותנו למהלכי חקיקה רבים מאוד, שמהווים כשליש או רבע – לא בדקתי בדיוק – מהחוברת הזאת.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, מה שסיכמנו כמובן וכמובן מקובל עלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יובל שטייניץ: אנחנו עומדים בהסכמים ובסיכומים עם כל אחד, בוודאי עם יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני מאוד מעריך זאת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: היה אומר מנחם בגין, ראש ממשלתנו האהוב: המובן מאליו טוב שייאמר.

ראובן ריבלין: אנחנו אומרים: המובן מאליו טוב שגם ייכתב בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: ברור שאנחנו אומרים זאת כדי שלא תהיה איזו אמירה מצד גורם זה או אחר כאילו אנחנו עשינו איזה מעשה שבו ביקשנו שלא להביא דברים כהווייתם.

ראובן ריבלין: מבקש השר ברוורמן להשתתף בדיון, אבל כרגע שמתי לב שבתקנון נאמר שכל שר יכול להיות שותף בכל רגע בדיון שנערך, אבל כדי שדיון ייפתח אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס, לשאת את דברו.

ראובן ריבלין: אחרי שהדיון ייפתח על-ידי חבר הכנסת אופיר פינס, ראשון הדוברים, מייד אני אתן לשר ברוורמן.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, אם יש שרים שרוצים לדבר, אני אתן פעם לחבר כנסת ופעם לשר.

ראובן ריבלין: שרים יכולים לדבר יותר מפעם אחת, אני מוכרח לומר.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, ההצבעה עדיין ב-24:00?

ראובן ריבלין: אני חושב שוועדת הכנסת מתכנסת בשעה זו ותקבע שעה אחרת, שכן אני לא רואה מקום לעמוד על החלטות כלשהן, שהן לא רלוונטיות עוד.

ראובן ריבלין: אם הדיון מתקצר, אני מתאר לעצמי שההצבעה תהיה, על-פי התחשיבים שלי, חבר הכנסת אמנון כהן, בסביבות 15:00–16:00 ובא לציון גואל.

ראובן ריבלין: לא נשב פה או נסגור אולם לשעה עד 24:00 כדי לקיים איזו מצווה שלא כתובה בעשרת הדיברות ולא בתקנון הכנסת, להבדיל אלף אלפי הבדלות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אין שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני חושב שבדיון כל כך ממצה כל חבר כנסת יקבל שבע דקות לפחות.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, המובן מאליו טוב שייאמר גם בזה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שר האוצר, חברי חברי הכנסת, השרים, מטבע הדברים אני לא יכול להתייחס לסעיפי התקציב ולסעיפי חוק ההסדרים אחד לאחד.

אופיר פינס-פז: התחלתי לקרוא אותם, אבל כמובן זו לא משימה אפשרית.

אופיר פינס-פז: אפילו אם היינו מקבלים דיסקט זו לא היתה משימה אפשרית בשלב הזה, ולכן אני אסתפק בכמה הערות מקרו, הערות כלליות.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אדוני שר האוצר, אני מאוד מחשיב את האופטימיות שלך.

אופיר פינס-פז: אני חושב ששר אוצר צריך להיות אופטימי, ואני חושב שאופטימיות – יגיד גם ידידי השר ברוורמן, שיש לו ניסיון בדברים האלה – היא חלק מכלכלה.

אופיר פינס-פז: אין מה לעשות, כלכלה זה לא רק מתמטיקה ולא רק מספרים אלא גם אווירה.

אופיר פינס-פז: מצד שני, האופטימיות הזאת תמיד חייבת להיות מבוססת על מציאות, וכשאני קורא בעיתונים של היום את הנתונים הפסימיים, האופטימיות שלך לא הולמת את הנתונים.

אופיר פינס-פז: הנתונים קשים.

אופיר פינס-פז: אני קורא את העיתונות הכלכלית של היום, שמדברת על כך שלהיפך, האבטלה עוד מעמיקה.

אופיר פינס-פז: אין מה לעשות, יש מספרים.

אופיר פינס-פז: האווירה שלך, בצדק, היא אווירה חיובית.

אופיר פינס-פז: היא צריכה להיות כזאת, כי כולנו רוצים להיחלץ מהמשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: אבל בסופו של דבר הנתונים ממשיכים להיות נתונים קשים, ולצערי לא מעודדים.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר הנתונים האלה קובעים איך נראית הכלכלה הישראלית.

אופיר פינס-פז: הערה שנייה – אני חושב שכשממשלה באה עם הצעת תקציב לכנסת, היא חייבת לבוא בידיים נקיות.

אופיר פינס-פז: למה אני מתכוון?

אופיר פינס-פז: אני מצטער שדווקא בתקופה של משבר כלכלי כל כך חריף, שפוגע באופן קשה באזרחי ישראל, רבים איבדו את מקור פרנסתם, רבים איבדו חלק מחסכונותיהם, אנשים מצטמצמים באורחות חייהם – הממשלה בזבזנית.

אופיר פינס-פז: אין מה לעשות, זו הממשלה הבזבזנית בתולדות ישראל; הכי הרבה שרים, הכי הרבה שרים בלי תיק, הכי הרבה סגני שרים.

אופיר פינס-פז: אתם לא באים בידיים נקיות, וזו בעיה, כי בסופו של יום, כדי לשכנע את הציבור שהוא צריך לשלם מחיר, כשאתה לוקח את דמי ההבראה של הציבור במסגרת הסכמי ההבראה, אתה צריך להראות דוגמה אישית.

אופיר פינס-פז: הממשלה צריכה להראות דוגמה אישית, שהיא קיצצה לעצמה, שהיא נוהגת צניעות, ולצערי לא אלה פני הדברים.

אופיר פינס-פז: הערה שלישית – התקציב הדו-שנתי.

אופיר פינס-פז: אני יודע שאתה גאה על כך, אבל אני חושש מכך.

אופיר פינס-פז: זה ניסיון שלא נוסה בשום מקום בעולם, ואתה לוקח על עצמך, כשר האוצר של ישראל, סיכון לא קטן.

אופיר פינס-פז: אולי הוא מחושב, אבל הוא לא קטן, כי בסופו של דבר אתה סוגר את עצמך, את ידיך ואת רגליך, למקום שבו אתה עלול לרצות לבצע שינויים מרחיקי לכת בתקציב, ואין לך את השנה הבאה.

אופיר פינס-פז: בעצם אתה עם שתי שנות תקציב יחד.

אופיר פינס-פז: אם הכול יתנהל כשורה, הכול נהדר.

אופיר פינס-פז: ואם לא?

אופיר פינס-פז: תצטרך להציג תוכנית תקציבית חדשה לשנת 2010, או לחזור בך מהתוכנית הדו-שנתית.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שדווקא במצב של משבר כלכלי לא נכון היה להזדרז ולעשות תקציב דו-שנתי, להיות המדינה הראשונה בעולם שעושה תקציב דו-שנתי.

אופיר פינס-פז: אני מבין את המוטיבציה – יציבות ומשילות, שהן ערכים חשובים – אבל מצד שני לדעתי הסיכון גדול מאוד.

אופיר פינס-פז: הדבר הבא – חוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: דיברת על כך בעקבות ההערה של יושב-ראש הכנסת.

אופיר פינס-פז: תראה, לא היה כדבר הזה בכנסת ישראל.

אופיר פינס-פז: גם העובדה שיש תקציב דו-שנתי לא מצדיקה ולא מסבירה ולא מתרצת חוק הסדרים כל כך מנופח.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה ממש פועל יוצא או דוגמה מוחשית ומובהקת לעניין עריצות הרוב או דורסנות השלטון.

אופיר פינס-פז: קראתי את הנייר שהכינה היועצת המשפטית של הכנסת – שזה לא תורה מסיני, אבל עדיין נייר.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להתעלם קודם כול מהעובדה שחוק ההסדרים הנוכחי – אני קורא מדברים שלה – יש בו 170 עמודים יותר מאשר בחוק ההסדרים הכי מנופח שהיה אי-פעם בכנסת.

אופיר פינס-פז: 170 עמודים יותר.

אופיר פינס-פז: זה לא ייאמן.

ראובן ריבלין: חשבתי שהיועץ הכלכלי צריך להפנות את תשומת לבנו, לא היועץ המשפטי.

אופיר פינס-פז: זה ממש ברמה של יועץ כלכלי לעשות – – –

ראובן ריבלין: מספר העמודים יכול להיות פי-אלף והוא לא נוגע לעניין.

ראובן ריבלין: יכולים להיות שני עמודים שאף אחד מהם לא נוגע לעניין.

אופיר פינס-פז: נכון, אבל זה גם מבטא משהו.

אופיר פינס-פז: דבר אחר – אתה מסתכל על מספר הסעיפים – 268 סעיפים בחוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: בחוק ההסדרים של 2008 היו רק 136 סעיפים.

קריאה: דו-שנתי.

אופיר פינס-פז: כן, בסדר.

אופיר פינס-פז: אני מסתכל על ההצעה של היועצת המשפטית של הכנסת לפיצולים לוועדות כתוצאה מהבנה שמדובר בחוקים שלא קשורים לוועדת הכספים או לא קשורים בקשר ישיר לתקציב.

אופיר פינס-פז: אין-סוף סעיפים בחוק ההסדרים שאין להם קשר ישיר לתקציב המדינה וברור שהם צריכים להתברר בוועדות הכנסת.

אופיר פינס-פז: יש שם רפורמות מרחיקות לכת שאי-אפשר לחוקק אותן; זה פשוט לא אחראי לחוקק אותן במהירות הזאת.

אופיר פינס-פז: זה לא אחראי מבחינתך, לא רק מבחינתנו.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת פינס, אני מקבל את הערתך וגם שר האוצר מקבל את הערתך.

ראובן ריבלין: עם זה, נדמה שכאשר העסק יתבהר לאחר הקריאה הראשונה ויראו מה הפיצולים, אתה תראה שהדברים לא כצעקתה.

ראובן ריבלין: נכון שעדיין יימצאו סעיפים שנויים במחלוקת על-פי עצה משפטית כזאת או אחרת, כי אין סוף.

אופיר פינס-פז: זה לגיטימי ואני מקבל את דבריך, אבל אני מבקש שגם כשאתם מפצלים את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל לוועדת הכלכלה, גם אם תחליטו על כך – נדמה לי שהודעת על זה, בהסכמה עם שר האוצר – עדיין נשאלת השאלה אם הולכת להיות מגבלת זמן שצריך לסיים בוועדת הכלכלה את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל עד אמצע יולי, שזה אבסורד מוחלט, או שיתאפשר לוועדת הכנסת לעשות את עבודתה.

ראובן ריבלין: מה שחשוב הוא שאי-הצבעה בעד החוק הזה לא מחייבת אותנו ללכת לבחירות מבחינה משפטית.

ראובן ריבלין: כפרלמנטר ותיק, כשר בממשלה, רציתי לומר, כי לפעמים, אתה יודע, זועקים זעקה.

ראובן ריבלין: ברגע שפיצלנו – מובן שהממשלה יכולה לבוא ולומר: אני אמשוך את החוק אם לא יגיע, ואם ועדת הכלכלה תשכיל לעשות זאת, אין לנו התנגדות.

ראובן ריבלין: הכנסת תעבוד בצורה הראויה, רק היא לא תוצבע כדבר שמחייב הליכה לבחירות.

אופיר פינס-פז: הערה אחרונה – הצעת התקציב, אני מקווה שהיא נותנת מענה לצרכים כאלה ואחרים של המשק כתוצאה מהמשבר, אבל היא לא יורדת לשורשי המשבר, גם לא חוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: למה אני מתכוון?

אופיר פינס-פז: אני אתן לכם דוגמה קטנה, שדרך אגב כבר נעשית בארצות-הברית, שהיא אם הקפיטליזם, ובהרבה מדינות באירופה.

אופיר פינס-פז: הרי אין כאן חשבון נפש אמיתי מה קרה בעצם, אם השיטה פשטה את הרגל.

אופיר פינס-פז: למשל, בארצות-הברית אין שום ספק, וכך גם במקומות אחרים.

אופיר פינס-פז: יש פועל יוצא לדברים האלה, למשל דבר שדיברתי אתך עליו קודם בארבע עיניים, אבל חשוב לומר אותו: המשק העסקי מתנהל כאילו דבר לא קרה.

אופיר פינס-פז: אני ממשיך לראות את אותם "מצנחי זהב" לכל מי שפורש, בלי לראות באמת אם החברה הרוויחה או הפסידה, בלי לראות באמת שיש איזו קורלציה לרמת ההישגיות, לכושר הפיננסי של החברה, ליכולת האמיתית שלה; שלא לדבר על פערי השכר העצומים.

אופיר פינס-פז: אני עדיין רואה בונוסים וכל הדברים האלה ופערי שכר עצומים בישראל והמשך הגישה שאני חושב שבהרבה מאוד מובנים היא הביאה אותנו אל פי התהום הכלכלי ואל המשבר הכלכלי.

אופיר פינס-פז: בארצות-הברית יש כבר חשבון נפש, כבר יש היום חקיקה רגולטיבית שקובעת שיש כללים ויש סייגים ואי-אפשר למשוך אין-סוף כספים, ואי-אפשר לקבל בונוסים אין-סופיים, ואי-אפשר לקבל "מצנחי זהב" בהיקפים שמקבלים, ובישראל – כלום.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה קצה קצהו, בכל חוק ההסדרים הזה – יכול להיות שלא ראיתי את הכול, אני מודה – אבל אני לא רואה חקיקה או יוזמה ממשלתית שהיא פועל יוצא של איזה חשבון נפש שאומר: סליחה, עד כאן, הגזמנו.

אופיר פינס-פז: הגזמנו עם משכורות העתק, הגזמנו עם הבונוסים, הגזמנו עם "מצנחי הזהב".

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים מערכת הרבה יותר מסודרת, הרבה יותר צנועה, שיש בה קשר בין ההישגים והתוצאות הכלכליות לבין המשכורות, הבניפיטים, הדיבידנדים וכדומה וכדומה, בו-בזמן שהציבור בעצם משלם את המחיר.

אופיר פינס-פז: אני מדבר כמובן על חברות ממשלתיות, על חברות ציבוריות, ואני לא מדבר על מה שהוא לא חברה ציבורית.

אופיר פינס-פז: הרי בסופו של דבר הציבור הפסיד.

אופיר פינס-פז: הציבור הפסיד, אם באמצעות הבורסה ואם באמצעות ההכנסות שלו – קופות הגמל וקרנות הפנסיה שנמצאות בבורסה.

אופיר פינס-פז: הציבור הפסיד, והמנהלים ממשיכים להרוויח כאילו אנחנו לא במשבר.

אופיר פינס-פז: זה לא סביר בעיני שהממשלה לא תאמר את דברה בעניין הזה, אם כוחות השוק לא עושים את שלהם.

אופיר פינס-פז: כוחות השוק יכולים וצריכים לעשות את שלהם, אבל כוחות השוק גם צריכים לדעת שיש רגולציה ויש שלטון, וכשהדברים מקבלים עיוותים בלתי מתקבלים על הדעת, אז יש מי שרוצה לתקן אותם.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה חסר לי בחוק ההסדרים ובתקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד – את זה אפשר להשלים גם מחוץ לחוק ההסדרים, גם מחוץ לתקציב המדינה – שהדבר הזה ידריך אותך גם במסגרת תהליך קבלת ההחלטות שלך ושל הממשלה בהמשך הדרך.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: עכשיו יכול להשתתף בדיון השר ברוורמן.

עמיר פרץ: חשבתי לעלות עכשיו.

ראובן ריבלין: רצינו לתת לך לדבר ראשון, חבר הכנסת פרץ.

ראובן ריבלין: אתה תהיה מייד לאחר השר.

עמיר פרץ: אין לי בעיה, פשוט קיבלתי פתק.

ראובן ריבלין: אבל אתה, כשר, יודע ששר יכול להתערב בכל שלב משלבי הדיון.

עמיר פרץ: אני אשמח לשמוע את השר ברוורמן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, שר האוצר, שר המשפטים, השר פלד, יש לי רק שלוש הערות.

אבישי ברוורמן: מכיוון שכשאני נואם אני תמיד מסתכל על חבר הכנסת וקנין, שאני לומד ממנו דבר תורה מפעם לפעם, אני תמיד שואל את עצמי מה אני הייתי עושה כאן אם הייתי עומד במקום שר האוצר.

אבישי ברוורמן: יש חוק שחברי הכנסת כמובן לא מקיימים אותו, כי הוא חלק מכללי המשחק הקואליציוני: אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו.

אבישי ברוורמן: ואני חושב גם על התקציב.

אבישי ברוורמן: כאשר אני עמדתי כאן ונאבקתי מול שר האוצר הקודם – –

ראובן ריבלין: צודק.

אבישי ברוורמן: – – וישב פה ידידי יושב-ראש הכנסת, שהיה אתי בוועדת הכספים, ואנחנו דיברנו על הרחבה – – –

ראובן ריבלין: ואני תמכתי בשר האוצר הקודם.

אבישי ברוורמן: נכון, ולגבי הרחבה – כי אמרנו שיהיה פה מיתון כבד ולכן תהיה אבטלה – אותם אלה שיש להם ביקורת היום מהצד הזה, הלוא עשו את אותו דבר מהצד השני.

אבישי ברוורמן: ולכן, טול קורה מבין עיניך.

אבישי ברוורמן: לגבי התקציב עצמו אני רוצה להעיר הערה גלובלית, הערה לגבי מדינת ישראל והערה – אם יורשה לי, אדוני שר האוצר.

אבישי ברוורמן: הלוא יש פה נורמות שהיום שוברים אותן, אדוני יושב-ראש הכנסת, שבקריאה ראשונה מקבלים את הדבר כמו שהוא ומעבירים, אבל בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית – זה המקום לתיקונים ושיפורים.

אבישי ברוורמן: ותרשה לי, אדוני שר האוצר, לתת לך עצה, שגם אמרתי לך בארבע עיניים, שזה לדעתי דבר שעשוי לפתור את המחלוקות כאן בצורה שגם עונה על חלק מהצרכים החברתיים הבוערים במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: הערה גלובלית.

אבישי ברוורמן: אין ספק, כמו שאמר שר האוצר, שבמשבר העולמי, ישראל עשתה נכונה כשהרחיבה את התקציב, כי יש סכנה גדולה ביותר למשטרים במערב היום, אם בארצות-הברית ואם באירופה, עם אבטלה מתמשכת של כמה שנים, לנוכח הכעס של כל הציבור על אותם דברים שגם עליהם רמז חבר הכנסת פינס; על אותה קבוצה של נסיכי העולם שלקחו משכורות עתק, מנכ"לים ואחרים, ואמרו שהם נביאי הצמיחה, והם בעצם הונו את כל הציבור.

אבישי ברוורמן: הכעס הזה בחברות המערביות הוא כעס שמסכן את המשטרים.

אבישי ברוורמן: אני מזכיר לכולנו את מה שהיה בשנות ה-30 כאשר אותם כלכלנים שמרנים אמרו:

אבישי ברוורמן: קדוש קדוש השוק צבאות, והאבטלה תתוקן.

אבישי ברוורמן: התוצאה היתה משבר ענק: השפל הגדול בארצות-הברית ועליית הפאשיזם באירופה.

אבישי ברוורמן: ולכן, גם בארצות-הברית, גם באירופה וגם בישראל הקטנה, ישנה הרחבה תקציבית מתבקשת, כי כמו שאמר ידידי שר האוצר, המלחמה באבטלה – זה האויב מספר אחת, כי לא ישראל ולא ארצות-הברית ולא מדינות אירופה יכולות לעשות מה שעושה יפן.

אבישי ברוורמן: יפן יכולה לעבור, אדוני היושב-ראש, שבע שנות דפלציה מכיוון ששם יש דיסציפלינה וגם חברה מאוד הומוגנית, אבל דבר נוסף: הפערים בין שכר המנכ"לים לשכר העובדים הם נמוכים מאוד.

אבישי ברוורמן: בארצות-הברית, שבשנים הראשונות שאנחנו גדלנו – יוסי, אתה ואני, השר פלד – הפער היה 1 ל-45 בין עובד למנכ"ל; היום זה 1 ל-450.

אבישי ברוורמן: גם בישראל הפערים האלה מזעזעים.

אבישי ברוורמן: הם בסכומים האלה שאמרתי, ואין להם לא צידוק, לא מוסר, ולצערי גם כאן לא הביאו את הסחורה ואין קשר בין שכר לעונש.

אבישי ברוורמן: ולכן, הרחבת התקציב שנעשתה מ-1.7% ל-3% – או ל-3.05%, כמו שהסברת, שר האוצר – לשנתיים הבאות, מתבקשת כדי להילחם באבטלה, וציין שר האוצר, יש פה סעיפים מרכזיים לגבי התעסוקה ודברים אחרים.

אבישי ברוורמן: לכן, הדבר הזה נכון.

אבישי ברוורמן: מה ההבדל בין ישראל לבין מדינות העולם?

אבישי ברוורמן: שני הבדלים.

אבישי ברוורמן: דבר אחד – ההפקרות שבשוק הדלא-ניידי שהיתה בארצות-הברית ובחלק מאירופה לא קרתה כאן.

אבישי ברוורמן: בארצות-הברית, 75% מהתוצר הלאומי זה משכנתאות.

אבישי ברוורמן: הגודל של המשכנתאות בתוצר הלאומי הוא 75%.

אבישי ברוורמן: כל אחד לקח משכנתה שנייה ומשכנתה שלישית, פשוט "אמריקן בלוף".

אבישי ברוורמן: כאן זה 25%, ולכן המשבר פה הוא קטן יותר.

אבישי ברוורמן: לגבי הבנקים, תודה לאל שלא התבוללנו בארצות-הברית, כי הסרט הזה "אמריקה אמריקה" כשהייתי ילד, של איליה קאזאן – מישהו אמר: חזר יווני מאמריקה ואמר: הייתי באמריקה אבל אין אמריקה.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים לקחת מאמריקה את הקונסטיטוציה, חלק מבסיסי התחרות, אבל לא לקחת מאמריקה את ההתבוללות בתאוות הבצע, את הדרך שהובילה אותה כמעט לקריסה, שהיום ברק אובמה מנסה לתקן.

אבישי ברוורמן: תודה לאל, לא הגזמנו בהפרטה של כל שוק ההון; שתהיה תחרות שתהיה בנויה על הרבעונים בטווח הקצר, שהם כולם מביאים את המנהלים לקחת סיכונים – כי הם בסופו של דבר מקבלים את המחירים שלהם, את התשואות שלהם ואת המשכורות שלהם, על התנהגות לא יעילה ולא אחראית.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה לא לפום צערא אגרא, אלא לפי הרבעון – השכר.

אבישי ברוורמן: ולכן, תודה לאל שכאן ההתבוללות הזאת בבנקי ההשקעות האמריקניים, היתה אטית.

אבישי ברוורמן: פה, הביורוקרטיה דווקא היתה חיובית.

אבישי ברוורמן: לכן, שני הנתונים האלה לא קיימים בישראל, אבל כמו שהסביר שר האוצר, ישראל כולה בנויה על סחר בין-לאומי, יצוא ויבוא.

אבישי ברוורמן: גם אני התרעתי פה לפני שנתיים שהמשק העולמי נכנס למיתון ותהיה כאן אבטלה ותהיה כאן בעיה – היינו צריכים להרחיב.

אבישי ברוורמן: אני שמח שהרחבנו, והצעת דגש בתעסוקה, אבל פה הבעיה האמיתית הישראלית: כבלי הביורוקרטיה והמשילות.

אבישי ברוורמן: יש הרבה הצהרות, אבל יכולת המשילות של ישראל היא מהחלשות במערב.

אבישי ברוורמן: ולכן, חלק מהפעולות האלה, אם לא ירדו לביצוע, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בשנתיים הבאות – כי אין לי ספק, גם אם תהיה התאוששות בארצות-הברית, באירופה, לא נחזור כבר שנים ארוכות לצמיחה משמעותית.

אבישי ברוורמן: אנחנו נלך גם במערב לצמיחה מאוד נמוכה, ולכן אנחנו מגיעים לבעיה האמיתית בישראל, כי כאן, אדוני שר האוצר – לפני הערה אחרונה – שורש הבעיה הישראלית.

אבישי ברוורמן: אתה מבין אותה, ואנשי האוצר שלא יושבים פה מבינים אותה, ובנק ישראל מבין אותה.

אבישי ברוורמן: ישראל נמצאת במצב שאין לה סיכוי יותר אם לא תשתנה בצורה דרסטית לצמיחה בת-קיימא משמעותית.

אבישי ברוורמן: ברשותך, היושב-ראש, אתן רק סקירה היסטורית של 30 שניות.

אבישי ברוורמן: ישראל, בין 1949 ל-1973 – מלחמת יום כיפור – צמחה בשנה בממוצע 5.5% לנפש, מהמדינות המובילות בעולם; היא התחילה אפילו עם 10% לנפש, כמו גרמניה ויפן.

אבישי ברוורמן: מ-1974 עד 1985 צמיחה מזערית לנפש – 1.2% בממוצע לנפש בשנים האלה.

אבישי ברוורמן: מ-1986 ועד הלום, ידידי שר האוצר – 2% בלבד.

אבישי ברוורמן: אני טענתי גם בעבר, שמה שקרה בשנים האלה היה "בלימפ" של היי-טק, בועה.

אבישי ברוורמן: זה לא יכול להחזיק מעמד.

אבישי ברוורמן: ולכן, מדינה שהיא האי-שוויונית ביותר, עם רמת העוני הגבוהה ביותר במערב – נכון שזה "אקס-אנטה", אנחנו משלמים את זה באמצעות מסים "אקס-פוסט" – שלא יכולה להיכנס לצמיחה, שיש בה תוואי חדש של 4% לנפש על פני זמן, שזו הדרך היחידה להדביק חלק מהמערב – להיפך, זה נמצא בשקיעה – יש לה בעצם שני פתרונות: אחד זה השקעה בהון האנושי, בחינוך המידרדר ובהשכלה הגבוהה, שפשוט מתייפחת.

אבישי ברוורמן: ופה אני אומר ואמרתי לך, ידידי שר האוצר: לך אתה, תוביל עם ראש הממשלה ושר החינוך, והוא ייתן לכם את הגיבוי.

אבישי ברוורמן: קח 100 מיליון דולר, חצי מיליארד שקל, ותגיד: אני מחזיר הביתה 300 מדענים מצטיינים מפרינסטון והרווארד – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שזאת הממשלה הכי אקדמית שהיתה.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם הממשלה הכי אקדמית.

ראובן ריבלין: נדמה לי.

אבישי ברוורמן: לא יודע, לא חושב.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שגם הפרופסורים צריכים ללמוד שיש בעיות.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: אבל פה אני מגיע לנקודה המרכזית – הון אנושי.

אבישי ברוורמן: מה שגורם לישראל – ופה אני אומר, השר נאמן, את ההערה הזאת חשוב לי שגם אתה תשמע – מה שמונע מישראל לעשות קפיצת מדרגה, להגיע לצמיחה בת-קיימא של 3%–4% לנפש, זה הקשר הגורדי, הפלונטר הביורוקרטי-הפוליטי-התחיקתי-המשילותי.

אבישי ברוורמן: אם ישראל לא תפשט את התהליכים הביורוקרטיים, שבהם יועץ משפטי א' אומר ליועץ משפטי ב', פקיד א' לפקיד ג', שר ב' לשר י"ז – לא תהיה פה צמיחה משמעותית.

אבישי ברוורמן: אם הגירעון הוא 6% או 6.25% או 6.5%, לא על זה נופלים השמים, אבל הדבר החשוב ביותר בכלכלה זה מערכת התמריצים ליצרנים, למשקיעים.

אבישי ברוורמן: ובישראל יש המשטר, לצערי, הגרוע ביותר בחברה המערבית, ועל זה אנחנו משלמים ב-3%-2% צמיחה בת-קיימא.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מגיע להערה לפני אחרונה.

אבישי ברוורמן: אם אנחנו נגמור את התקציב הזה – ואדוני שר האוצר, אם לא ניקח לנו יחד כמה משימות של רפורמות אמיתיות, עם כל הקשיים, אנחנו לא נהיה בצמיחה בת-קיימא ולא נוכל להדביק, כי כל המלים היפות, תוספת פה ושם, לא יכולות להעלות אותנו על תוואי חדש.

אבישי ברוורמן: מלה אחרונה, אדוני היושב-ראש, לגבי התקציב.

אבישי ברוורמן: קשה להעביר תקציב במדינת ישראל, במשטר שלה, בדרך שלה, ואין אדם שאמון כידידי יושב-ראש הכנסת, שישב בוועדת הכספים, היה גם יושב-ראש שלה, כמדומני.

ראובן ריבלין: לשעה קלה.

אבישי ברוורמן: לשעה קלה, בין השמשות, ביני לבין גפני.

ראובן ריבלין: היה מעניין, שקלתי להישאר שם.

אבישי ברוורמן: יש פתרון, לא פתרון דרסטי, אני חושב שיש הסכמה – גם פניתי אישית לראש הממשלה – הירידה בגבייה ממסים היא אדירה, היא מעבר למה שציפינו.

אבישי ברוורמן: חברות, עם הרווחים שלהן, ברגע שהרווחים האלה ניתנים לבודדים, לבעלי שליטה – לקחנו בתור דגל, ידידי ראש הממשלה שאיננו נמצא כאן – להוריד אותם מ-46% ל-44% – א.

אבישי ברוורמן: גם במערב זה נע בסכומים האלה, זה אותם סכומים; ב.

אבישי ברוורמן: ממילא לא תהיה לזה שום השפעה על הצמיחה בשנתיים הבאות.

אבישי ברוורמן: אם נבטל זאת, לידידי שר האוצר באמתחתו 4 מיליארדי שקלים; מאותם 4 מיליארדי שקלים הוא יכול להקצות לדבר זה ולדבר אחר כדי שאותן קבוצות חלשות שניזוקות – ואת הדוגמאות אני משאיר פה ולא אפרט – יעברו לכאן או לכאן, ובזה התקציב הזה יעבור בקלות.

אבישי ברוורמן: ברור, יהיו כאלה שיתפלמסו, אבל כשאני מדבר אני תמיד מסתכל על ידידי, חבר הכנסת וקנין, שכל מה שהוא אומר הוא גם חושב.

אבישי ברוורמן: עם 4 מיליארדי השקלים האלה יש לך מספיק כסף לחלק ולגמור את זה באהבה ולא בטרוניות.

אבישי ברוורמן: לכן, אף שראש הממשלה לקח את זה בתור איזו מדיניות, אני חושב שאת השיחה הזאת אפשר לדחות בשנתיים; 4 מיליארדי השקלים האלה ייכנסו לאמתחתך, ובין שנייה לשלישית יבוא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר ברוורמן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שאנחנו מתמודדים היום באחת משנות התקציב אולי החשובות ביותר והמשמעותיות ביותר.

עמיר פרץ: אינני רוצה היום להקדיש את כל זמני רק לשאלות המקרו, כיוון שאני עברתי מספיק שנות תקציב, יחד עם ידידי היושב-ראש; נכנסנו יחד לכנסת ובילינו הרבה זמן בכנסת ואנחנו יודעים עד כמה הדיון הזה היום הוא דיון בהחלט חשוב, אבל עם זאת, הסיכוי לשנות דבר מה בקריאה הראשונה עצמה הוא סיכוי קלוש ביותר.

עמיר פרץ: אבל בהחלט מדובר באתגר לא פשוט.

עמיר פרץ: ואני אומר שאין לי ספק, שכאשר אני שומע את השר אבישי ברוורמן, אני בהחלט מעריך ומכבד את מה שהוא אומר.

עמיר פרץ: אבל, כבוד השר, הרי ברור לך שאם לא הצלחת לשכנע בממשלה, הרי אין סיכוי שתשכנע מישהו מיושבי השולחן הקטן, גדול, שהוא אכן ישתכנע, שהנה עכשיו, מכיוון שהנאום נשמע מעל במת הכנסת, ישנו עמדה.

עמיר פרץ: זה ברור לחלוטין שאותו מרכיב סותר, של מצד אחד המשך המתווה של הורדת המסים לבעלי השכבות החזקות יותר – אין שום סיבה שבעולם שאתה ואני וכל יושבי הבית כאן יקבלו תוספת בנטו, אולי כ-1,000 שקלים; שום סיבה שבעולם, ובאותה עת ילכו למקומות החלשים ביותר, ששם בעצם יפגעו בהם, בוודאי כאשר אנחנו מדברים על שאלת המע"מ – היא שאלה חשובה ביותר.

עמיר פרץ: שתי נקודות הייתי רוצה להדגיש בפני שר האוצר, אולי לפני כן גם לומר לך, כבוד השר אבישי ברוורמן, שגם להציג את העלאת תקרת ההוצאה כאיזה דבר שהוא מפנה, הוא דבר לא נכון.

עמיר פרץ: כי הרי כשאנחנו דרשנו את העלאת תקרת ההוצאה ל-2.5%, זה היה בשנים שבהן היה עודף הכנסות, שהיה לך תקציב שרצית לקחת ממנו כדי להקדיש לנושאים חדשים.

עמיר פרץ: העלאת תקרת ההוצאה היום מתמודדת בעיקר עם השאלה של חוסר בהכנסות, היא לא תיצור תהליכים חדשים, היא לא תיצור פרויקטים חדשים.

עמיר פרץ: יש שני נושאים שהייתי רוצה – חבל ששר האוצר איננו, הייתי רוצה שישמע אותם כי בוודאי מדובר בנושאים שאולי הם שייכים למיקרו, אבל חשובים ביותר; קודם כול שאלת העסקים הקטנים.

עמיר פרץ: אני חושב, אם יש מנוף מיידי, פרט לתוכניות הגדולות שהן חשובות, לייצר מקומות תעסוקה, הרי זה העסקים הקטנים.

עמיר פרץ: מדברים פה על ממשלה שמדברת על לשחרר את כבלי הביורוקרטיה.

עמיר פרץ: אם יש מקום שבו ממשלה ממציאה תקציב ועושה הכול כדי שהוא לא ימומש – זו לא הממשלה הראשונה שעושה זאת, דרך אגב – זה העסקים הקטנים.

עמיר פרץ: כי איפה הבעיה?

עמיר פרץ: בתקופת שר האוצר ספיר, כשרצו לסייע לעסקים קטנים, היה סגן שר המסחר והתעשייה, לובה אליאב, הטילו עליו את המשימה.

עמיר פרץ: הממשלה ידעה מראש שלפחות שליש מהכסף לא יחזור.

עמיר פרץ: כלומר, הלכו מיישוב ליישוב – בא עסק קטן ואמר, אני צריך 100,000 שקל, אני מתחייב להביא שני עובדים; 70% מהעסקים האלה עמדו בהתחייבות שלהם והחזירו גם את ההלוואות, 30% לא עמדו בהתחייבות והכסף ירד לטמיון.

עמיר פרץ: כי כשאתה שולח היום לבנק מישהו מעסק קטן ואומר לו, הממשלה נתנה לך אישור לקבל אשראי, הבנק אומר לו, מאה אחוז, תביא לי ערבויות.

עמיר פרץ: ואז הוא אומר, אם היו לי ערבויות, לא הייתי צריך את הממשלה.

עמיר פרץ: הוא עובר שם מסע שאינו שונה בשום דבר אם הוא מגיע עם הוויזה מהממשלה או מגיע בלי הוויזה מהממשלה.

עמיר פרץ: לכן בעניין הזה, אני אומר לכם, חרף העובדה שמביטים על יזמים בישראל ככאלה שינצלו את תקציבי הממשלה, אני חושב שבעניין של העסקים הקטנים, תהיו הרבה יותר פתוחים, כי זאת הדרך לייצר מקומות עבודה.

עמיר פרץ: לגבי מע"מ – חבל ששר האוצר לא כאן, הייתי רוצה לדבר אתו אולי קצת בדרך היתולית, גם לסייע לו לרדת מהסעיף הזה.

עמיר פרץ: שר האוצר ודובריו מסבירים באותות ובמופתים כמה חוק התקציב וחוק ההסדרים, שעכשיו שמו החדש הוא חוק ההתייעלות, אבל חוק התקציב הוא חוק המפנה, לכן אני אומר, בוא נדבר רק על המע"מ שהופך להיות אולי אחת מהתוויות הכי קשות שידבקו לתקציב הזה.

עמיר פרץ: הרי אם יש משהו שאפשר להגדיר אותו ככבשת הרש, זה הסעיף הזה – שגם מעלים את המע"מ כולו וגם מתמקדים במע"מ על הפירות והירקות.

עמיר פרץ: שמעתי את שר האוצר מתבטא באמירות לא פשוטות לגבי המע"מ; איך הוא אמר?

עמיר פרץ: – מדובר באחד ממקלטי המס, ומנצלים אותו, ואולי דרך המקלט הזה, דרך הפירות והירקות, מתבצעות העלמות מס לא פשוטות.

עמיר פרץ: אבל באחד הראיונות שלו אמר שר האוצר דבר מדהים – הוא אמר: תגידו, אננס, לדעתכם אננס צריך לקבל פטור?

עמיר פרץ: למה אננס צריך לקבל פטור ממע"מ?

עמיר פרץ: זה דווקא מעניין.

עמיר פרץ: אז אני אמרתי, אתה יודע מה, אני הולך להתמודד עם האתגר הזה של שר האוצר.

עמיר פרץ: לבדוק, מה יכולים להיות הקריטריונים לפירות וירקות, ואולי ניצור טבלאות – פירות וירקות לעניים; פירות וירקות לעשירים.

עמיר פרץ: ותתפלאו, העניין לא פשוט, די מורכב, דרך אגב.

ראובן ריבלין: אני כבר מוסיף לך שתי דקות.

עמיר פרץ: אז דבר ראשון, כמובן צריך לבדוק את הנושא המרכזי שבדרך כלל כל אדם בודק כשהוא אוכל משהו.

עמיר פרץ: אז בודקים את הקלוריות.

עמיר פרץ: ברור שקלוריות זה בדרך כלל קו שיכול להבחין בין עשירים לעניים, כי העשירים תמיד מעדיפים מעט קלוריות, כי הם בדרך כלל בדיאטה, והעניים רוצים יותר קלוריות, כי הם עובדים יותר קשה.

עמיר פרץ: אחר כך אמרתי, אולי נבדוק את ההשלכה של הפחמימות, כי הרי הפחמימות זה שוב דבר שעשירים לא בדיוק אוהבים, כי פחמימות זה דבר משמין, ועניים אוהבים פחמימות, כי פחמימות זה גם דבר משביע.

עמיר פרץ: אז זה קריטריון נוסף.

עמיר פרץ: אבל מסתבר שבפירות וירקות יש מרכיבים רבים – יש חלבונים, יש שומן ויש סיבים תזונתיים.

עמיר פרץ: בקיצור, המחקר הולך והופך למורכב יותר ויותר, כי צריך לבדוק כמובן גם את ההשלכות הרפואיות – ויטמינים, הרכב של ויטמינים.

עמיר פרץ: אבל יש דברים מובנים מאליהם.

עמיר פרץ: יש דברים שאתה לא יכול להתעלם מהם.

עמיר פרץ: לדוגמה, תפוחי-אדמה: תדעו לכם שבתפוחי-אדמה יש כ-30 גרם פחמימות ל-100 גרם.

עמיר פרץ: לעומת זאת, גם בשעועית מבושלת 30 גרם פחמימות ל-100 גרם, אבל לשעועית המבושלת יש יתרון, כי יש בה גם הרבה קלוריות, אז היא בהחלט יכולה להיות חלק, מרכיב בתזונה של המשפחות החלשות.

עמיר פרץ: אם נניח היינו רוצים להוסיף ולהוסיף כדי להרכיב את אותו סל מצרכים למשפחה החלשה, ודאי היינו צריכים להוסיף את החסה, השום, הפלפל האדום, הפלפל הצהוב ושאר ירקות.

עמיר פרץ: בוודאי יש גם פירות מסוימים ששר האוצר יסכים שהחלשים יאכלו – כמו אולי תפוחים, אפרסקים, אשכוליות ואולי תפוזים; יכול להיות – מלונים ואבטיחים בעונה.

עמיר פרץ: בתפריט לחזקים, לשיטתו של שר האוצר כפי שאמר – אננס בראש ובראשונה.

עמיר פרץ: הוא צודק.

עמיר פרץ: מחיר האננס היום הוא למעלה מ-20 שקל לק"ג.

עמיר פרץ: אבל דעו לכם שבאננס יש גם מעט פחמימות, כלומר זה מרכיב בהחלט מתאים.

עמיר פרץ: יש פירות אחרים, כמו דובדבנים.

עמיר פרץ: גם זה מוצר מתאים לקריטריונים, כי הוא גם טעים, גם יקר וגם עם מעט קלוריות, אבל, אם נניח ניקח לדוגמה את האנונה, אדוני שר האוצר – האנונה היא בעיה.

עמיר פרץ: דע לך שהאנונה יקרה וטעימה, אבל יש בה המון פחמימות, והיא לא יכולה לענות על הקריטריונים שלך של פרי שהוא פרי לעשירים בלבד.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, אני יכול להמשיך ולתאר לך פרי אחר פרי, כי אני חושב שאתה לקחת את נושא המע"מ לפירות ולירקות והפכת אותו כמעט לבעיה המרכזית של כלכלת ישראל.

עמיר פרץ: אני אומר לך, אני חושב שהלכת רחוק מדי.

עמיר פרץ: אני מציע לך הצעה, ואולי דרך האבסורד שבהצעה תרד מהעניין כולו.

עמיר פרץ: בוא ונקים צוות מומחים.

עמיר פרץ: כפי שאמרתי לכם, העניין מורכב מאוד.

עמיר פרץ: יש לי פה ממש ניתוח שלם של העניין, אבל אני מוכרח לא להיות כזה שמנצל את טוב לבו של היושב-ראש ולקחת זמן מיותר.

ראובן ריבלין: לא, פשוט אתה מעניין.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, יכול להיות שכדאי שנקים צוות מומחים, כי צוות המומחים הוא באמת, כפי שאתה אמרת, צריך להתמודד עם זה שהמע"מ על פירות וירקות הפך למקלט לעבריינים ורמאים.

עמיר פרץ: אמרת שה"פיצוציות" עושות תרגילים של הסתרת מס.

עמיר פרץ: אבל, הדבר החשוב הוא באמת באמת, אדוני שר האוצר – הרי מה יקרה?

עמיר פרץ: תאמין לי שבחוק ההסדרים אנחנו נביא הצעות: ביטול המע"מ על פירות והירקות למעט תפוחי-אדמה; ביטול מע"מ על פירות וירקות למעט העגבניות; ביטול מע"מ על פירות וירקות למעט הגזר.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, הרי אין לזה גבול.

עמיר פרץ: לכן, אני מציע לך: קח את ההצעה הזאת.

עמיר פרץ: אתה לא יכול באותה נשימה גם לתמוך בהתלהבות בהמשך הורדת המס לעשירים וגם להמשיך ולהיות כל כך ידען וכל כך יורד לשורש העניין רק כדי להסביר כמה מוכרחים ללכת ולהמשיך ולבטל את היכולת לתת איזה משהו.

עמיר פרץ: אם יש משהו שהוא סמל והוא כבשת הרש במדינה הזאת, זה המע"מ על הפירות והירקות.

עמיר פרץ: החלשים בישראל מרגישים שזה הנכס ההיסטורי שלהם, שאיש לפניך לא הסכים לקחת אותו, ואני מציע גם לך, אדוני: תשאיר את שולחן הבית גם עם הפירות וגם עם שאר הירקות.

עמיר פרץ: תודה.

ראובן ריבלין: זה להסביר על המקרו באמצעות המיקרו שבמיקרו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת עמיר פרץ ייזכר בנאום – – – של עמיר פרץ.

אלכס מילר: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מודים לחבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: מובן שיש גם תשובות לכך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני ממשיך עם חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון מס' 2) (דיין עמית), התשס"ט–2009.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אתן לך שש דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, לכאורה, אני חבר בקואליציה ואני צריך לבוא ולדבר בשבחי התקציב, אבל בלי קשר להצבעה שתתקיים מאוחר יותר, אני רוצה לומר לך כמה דברים.

איתן כבל: לפני הכול, אנחנו אזרחים במדינה הזאת.

איתן כבל: התקופה היא תקופה קשה – עת צרה היא ליעקב – ולא רק בארץ, התקופה הכלכלית קשה בכל העולם.

איתן כבל: אני אומר לך, עוד לפני הכול, שאם היה משהו שהוא הפספוס הגדול של התקציב, זה העובדה שיותר מבכל תקופה אחרת – שזכורה לי לפחות – אזרחי מדינת ישראל, הציבור, היו מוכנים להיות שותפים מרכזיים בנשיאה בנטל, וכולם רואים את אשר קורה בעולם, ואין כמעט בית היום שלא מחובר לכבלים וללוויין, וקוראים עיתונים.

איתן כבל: הציבור קשוב לאשר קורה.

איתן כבל: הפספוס הגדול הוא שהציבור, שהיה מוכן להירתם, לא נרתם על-ידי הממשלה למאבק האמיתי כדי להציל את כלכלת מדינת ישראל.

איתן כבל: כי איך יכולה ממשלה לבוא ולתבוע מהציבור להיות שותף כשראש הממשלה מקים ממשלה של 30 שרים, ונדמה לי שתשעה או שמונה מהם הם שרים בלי תיק ושבעה הם סגני שרים?

איתן כבל: קשוט עצמך בטרם תקשוט אחרים.

איתן כבל: איך אתה יכול לבוא ולתבוע ממישהו כשאתה, העומד בראש, אדוני ראש הממשלה, לא יודע ולא יכול להוות דוגמה?

איתן כבל: אתה יודע, אנחנו היהודים – והשתפרנו כשהגענו לישראל – לא אוהבים להיות פראיירים.

איתן כבל: אדוני שר האוצר, אני אפליג ואומר: אם בארזים נפלה שלהבת, מה יאמרו אזובי הקיר?

איתן כבל: איך אתה יכול לבוא ולבקש ולתבוע מהאזרחים להיות שותפים בנשיאה בנטל?

איתן כבל: יותר מכך, בתקופה כזאת, כשאתה מדבר על כך שאמות הספים הכלכליות רועדות, כשמסתכלים פנימה לתוך התקציב – היו בו דברים מעניינים.

איתן כבל: אבל בגדול, אדוני שר הרווחה שהחליף את שר האוצר עכשיו, כשאנחנו באים ומדברים על תקציב לשנתיים בתקופה כל כך קשה, אם אני מנסה לדמיין או לדמות את הכלכלה הישראלית לספינה גדולה ששטה והקברניט אמור לתת פקודות כי יש בעיות, מהסתכלות פנימה אנחנו רואים שהפתרונות נמצאו בתוך האונייה – פה להזיז ימינה ושם שמאלה – ובסך הכול הכללי האונייה הזאת ממשיכה לשוט.

איתן כבל: אין שום בשורה בתקציב.

איתן כבל: בשורה התחתונה – ויודו גם חברי בסיעת העבודה, גם אלה שמהללים ומשבחים את התקציב – בעת הזאת ציפינו למשהו אחר: לנצל את ההזדמנות ולתת בשורה כלכלית, בשורה חברתית.

איתן כבל: אלא מה קרה?

איתן כבל: מי שהיה לו יותר כוח חטף יותר.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: שלא נטעה ולא נתבלבל.

איתן כבל: אם אנחנו מסתכלים באמת ולרגע שמים את הסופרלטיבים שאנחנו נותנים ומנסים לחשוב מהי הבשורה של התקציב לאזרחי מדינת ישראל, מה התחדש מעבר לעובדה שמתברר שמי שאין לו ימשיך ולא יהיה לו – כשבסופו של עניין, כשאנחנו מדברים כאן, ונצביע כאן הערב, ולקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית נצביע שוב, לציבור זה ייתפס כדברים כאלה אמורפיים.

איתן כבל: ובשורה התחתונה, מאחורי כל מספר יש אנשים, יש בני-אדם.

איתן כבל: על מה אנחנו מדברים?

איתן כבל: בסופו של עניין, כשמדברים על לעשות flat – "flat" זו כזו מלה יפהפיה – מי עומד מאחורי ה-flat הזה?

איתן כבל: זה בני-אדם.

איתן כבל: בסופו של עניין, אין כמעט יישוב, ובעיקר, אדוני שר הרווחה, זה מגיע לאנשים שאתה מופקד יותר מכל אחד אחר עליהם.

יצחק הרצוג: אצלי אין קיצוץ.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: אצלך אין קיצוץ, אבל הקיצוץ בא בדרכים אחרות, ואתה יודע את זה.

יצחק הרצוג: תוספת.

איתן כבל: אדוני שר הרווחה, אני לא עובר עכשיו על מה כל אחד קיבל.

איתן כבל: אני מסתכל על זה בסך-הכול הכללי.

איתן כבל: בסך-הכול הכללי היה כאן פספוס גדול מאוד.

איתן כבל: הדבר האחרון זה העניין של חוק ההסדרים.

איתן כבל: אני אומר את זה לכולנו, חברי הכנסת: אי-אפשר להמשיך עם הקלישאה הזאת שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

איתן כבל: כשאתה באופוזיציה אתה מתנגד לחוק ההסדרים, וכשאתה בקואליציה אתה אומר שאי-אפשר בלעדיו.

איתן כבל: מתברר איך כששרי אוצר יושבים באופוזיציה – חותמים על עצומות ועל חוקים שמבטלים את חוק ההסדרים, וכשהם נהיים שרים – אי-אפשר בלי חוק ההסדרים.

איתן כבל: חוק ההסדרים זה חוק שצריך לצאת מספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן כבל: אני לא רוצה לתת פה את הנאום, ואני מניח שחברים אחרים ייתנו את הנאומים האלה בעניין הזה.

איתן כבל: חוק ההסדרים – ראיתי את הספר השלם.

איתן כבל: גם אם הוא יקוצץ, ואני מאמין שהוא יקוצץ, עצם העובדה שעדיין, אחרי כל הדיונים שקיימנו כאן בבית הזה, אופוזיציה וקואליציה – ולא חשוב מתי אתה באופוזיציה או בקואליציה – הוא מובא בתחילת הדרך כל כך עבה, בנושאים כל כך קריטיים, זה אומר דורשני.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שיושב-ראש הכנסת ואנחנו, כל סיעות הבית, אופוזיציה כקואליציה, נדע לעמוד מול האתגר הזה שנקרא חוק ההסדרים ולקצץ אותו למינימום.

איתן כבל: תודה.

אלכס מילר: אדוני, תודה.

אלכס מילר: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, אני שמח שנכנסת ברגע זה.

יצחק וקנין: חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני לא רוצה להיות במקומך בעת הזאת.

יצחק וקנין: אני חושב שהנטל שמוטל על כתפיך כבד מאוד.

יצחק וקנין: המצב של המשק באמת קשה, וכולנו צריכים לגלות אחריות.

יצחק וקנין: אבל, אני חייב להציג פה נתונים שאני בטוח שאו שלא הראו אותם לשר או שיש התעלמות מהם והם חשובים לעצם הדיון.

יצחק וקנין: אחד הדברים, שרוב חברי הכנסת העירו עליהם, וגם שרים – השר ברוורמן בנאום לפני כמה דקות אמר אותם – דיבר על כך שהפחתת מס החברות מְפנה כ-4 מיליארדי שקל לערך.

יצחק וקנין: הוא דיבר על המע"מ על הירקות באותה נשימה, והייתי רוצה להציג את הנתון יותר מדויק, בדיוק הרבה יותר רב.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה שתשמעו את הנתון הזה.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני רוצה שתשמע את הנתון.

יצחק וקנין: במדינת ישראל יש כ-93,000 חברות בשנת 2004, ואנחנו עומדים כיום על כ-100,000 חברות.

יצחק וקנין: שיעור המס שמשלמות מתוך כלל החברות המרוויחות הוא כ-42% – חברות מרוויחות לערך.

יצחק וקנין: מתוכן במאיון או בעשירון הראשון הם משלמים כ-81% מכלל המס של כל החברות.

יצחק וקנין: לאלה, בעצם, אם הייתי נותן מספר מדויק – אני מדבר על בין 40 ל-400 חברות שמשלמות את המס, את רוב המס.

יצחק וקנין: להם אתה רוצה להפחית 4 מיליארדי שקלים, 3.5–4 מיליארדים?

יצחק וקנין: באותה נשימה אתה הולך ומה אתה עושה?

יצחק וקנין: הייתי אולי שר את השיר ששרים בערב חג הפסח: מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות?

יצחק וקנין: שבכל הלילות אוכלין שאר ירקות ובלילה הזה אנחנו אוכלים מרור.

יצחק וקנין: בתקציב הזה אוכלים מרור.

יצחק וקנין: מה אנחנו נגיד לעקרת-בית, שאתה מטיל עליה מס אגרסיבי ברגע אחד של עוד 16%–17% במע"מ, עם שכר מינימום של 4,000 שקל?

יצחק וקנין: מה אתה תגיד לה?

יצחק וקנין: שאני מתחשב באותם עשירים?

יצחק וקנין: אותן חברות שאני מאחל להן רק הצלחה?

יצחק וקנין: האם הפחתת המס מ-46% ל-44% – בתקרה הגבוהה אתה מפחית מ-46% ל-44% – היא מה שיציל את החברות הללו?

יצחק וקנין: האם החברות האלו מחר יקפלו את הציוד ויעזבו את המדינה?

יצחק וקנין: הרי כל החברות האלה הן בטבור של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: זה חברות דלק, זה בנקים וזה הכול.

יצחק וקנין: להם אתה רוצה לעשות הפחתה.

יצחק וקנין: אני הייתי נותן לך עצה.

יצחק וקנין: אדוני השר, לדעתי, בגלל ההיכרות האישית שלי אתך, הייתי אומר אפילו בגלל החברות שלי אתך, לא כדאי להמשיך בקו ובמתווה של המע"מ על הירקות, מכיוון שהוא באיזה מקום יוביל אותנו לכך שאנחנו נצטרך להתנצח ולהתנגח בוועדת הכספים בנושא הזה בצורה הכי קשה שיכולה להיות.

יצחק וקנין: כי אני לא מסוגל להרים את היד שלי על פגיעה כל כך קשה בעקרת-בית.

יצחק וקנין: הרי אני חקלאי.

יצחק וקנין: אמרתי שדווקא עבור הקטע שלי בחקלאות אני משלם מס.

יצחק וקנין: אני משווק ביצים, ואני משלם מס על הביצים.

יצחק וקנין: אבל זה לא חקלאים ולא סיטונאים ולא סוחרים.

יצחק וקנין: בסופו של דבר, זה יגיע לעקרת-הבית.

יצחק וקנין: היא תשלם את המחיר.

יצחק וקנין: את ה-16% או את ה-17% עקרת-הבית תשלם.

יצחק וקנין: אז מה אני משית מס?

יצחק וקנין: זה מס ישיר על עקרת-בית.

יצחק וקנין: מישהו צריך להבין.

יצחק וקנין: זה כל אזרחית שמרוויחה שכר מינימום או אפילו השכר הממוצע במשק – ואני אומר לך שאני הולך להגיש הצעת חוק, שהיא כבר בקנה, שלא תהיה העלאת שכר לפי-שלושה מהשכר הממוצע במשק; כל מי שמרוויח מעל 24,000-23,000, ולא מעניין אותי מה ההסתדרות תגיד.

יצחק וקנין: אני אחתים פה את רוב חברי הכנסת.

יצחק וקנין: פה אנחנו צריכים לעשות פעולה.

יצחק וקנין: תקפיאו לי את השכר.

יצחק וקנין: אין לי בעיה עם הדבר הזה.

יצחק וקנין: תפחית לי 5% מהשכר, וזו לא דמגוגיה.

יצחק וקנין: אני אומר לך את מה שאני חש עם הציבור, הציבור החלש.

יצחק וקנין: בלתי אפשרי להעביר דבר כזה.

יצחק וקנין: אתה מטיל מס שהוא בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: אז מה אנחנו נשיר להם?

יצחק וקנין: מה אנחנו נגיד להם?

יצחק וקנין: הלילה הזה התקציב הזה כולו מרור?

יצחק וקנין: מה יאכלו?

יצחק וקנין: זה לא אננס ולא כל מה שאמר פה חבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: זו בעיה קשה מאוד.

יצחק וקנין: זו בעיה שלא תעבור.

יצחק וקנין: לכן, אדוני השר, אני לא רוצה להיכנס לכל חוק ההסדרים, אבל הסעיף הזה חייב לרדת, וטוב שירד לפני שנגיע להתנצחות שאין בה שום דבר.

יצחק וקנין: אני חושב שלדבר הזה אין מקום בחוק ההסדרים בוודאי, וגם בתקציב המדינה.

יצחק וקנין: תודה.

אלכס מילר: אדוני, תודה.

אלכס מילר: סגנית שר התמ"ת, חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

מירי רגב: בלי ללחוץ את היד, אבל יישר כוח.

קריאה: מי אחריה?

אלכס מילר: אחריה אתה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, חברי חברי הכנסת, בחודש האחרון, מאז אישור התקציב בממשלה, הפך הדיון הציבורי, התקשורתי והפרלמנטרי בנושא התקציב לדיון בססמאות של "מנצחים" ו"מפסידים", ודובר גם על הכוח הפוליטי של ההסתדרות, של האוצר, של ראש הממשלה ושל שאר המעורבים.

אורית נוקד: בעיני, הדיון הזה הוא לא אחראי ולא רציני.

אורית נוקד: כנראה יש כאלה שמרגישים יותר נוח לדבר על כל נושא רק במונחים פוליטיים.

אורית נוקד: אני מציעה לכולנו, במיוחד בנושא הזה של התקציב, ובוודאי בעיתוי הזה של משבר כלכלי, לנסות להתרכז בדיון – במטרה.

אורית נוקד: במטרה שצריכה להיות חשובה לכולנו – להחזיר את המשק לפסים של צמיחה.

אורית נוקד: התקציב שעבר בממשלה הוא תקציב בכיוון הנכון.

אורית נוקד: התקציב הזה רחוק מלהיות מושלם, אבל הוא בכיוון הנכון.

אורית נוקד: שני היתרונות המרכזיים של התקציב הזה, בעיני, הם שהוא תקציב שעוצב באופן מעוגל ומוסכם על השחקנים המרכזיים במשק, והשני הוא הרחבת מסגרות התקציב.

אורית נוקד: הגעה להסכמות במסגרת דיוני השולחן העגול מהווה שינוי תקדימי ומבורך, שמאפשר לקיים שקט תעשייתי, לאחד את כלל הגורמים במשק ולהפנות את כל הכוח לטובת יציאה מהמשבר הכלכלי.

אורית נוקד: בעזרת יושב-ראש ההסתדרות ונשיא התאחדות התעשיינים ושר האוצר גובשה עסקת חבילה אשר מבטיחה הגנה על זכויות עובדים והשקעה מסיבית של תקציבים בעידוד התעסוקה ובמגוון של יוזמות והשקעות על מנת להבטיח יציאה הדרגתית מהמשבר וחזרה לצמיחת המשק.

אורית נוקד: זה הרי העניין.

אורית נוקד: כאן אני לא יכולה שלא לומר שהרחבת מסגרות התקציב בתקופה של האטה מהווה אחד מעקרונות היסוד שמפלגת העבודה – שמעתם קודם את השר ברוורמן – ואני בתוכה מנסים להוביל בשנים האחרונות.

אורית נוקד: זה בעינינו המפתח להתמודדות נכונה עם המשבר הכלכלי.

אורית נוקד: המחשה מרכזית לדברים אפשר למצוא בתקציב משרדי, משרד התמ"ת; תקציב שעוצב בעקבות עבודה אינטנסיבית של שר התמ"ת שהוביל את דיוני התקציב בשיתוף הנהלת המשרד.

אורית נוקד: בכל הנוגע למימון התעשייה והתמריצים לעידוד התעסוקה הצלחנו לעצב חבילה מגוונת של השקעות שיתוקצבו במאות מיליוני שקלים: השקעות במחקר ופיתוח במסגרת מסלולי המדען הראשי, עידוד השקעות הון, מסלולי העסקת עובדים חדשים, הקמה והרחבה של מפעלים מחוללי שינוי בפריפריה במסגרת מרכז ההשקעות, תמיכה וליווי בעסקים הקטנים והפעלת מסלול מעבר לשבוע עבודה בן ארבעה ימים, סבסוד מעונות-היום לאמהות עובדות ועוד ועוד.

אורית נוקד: שורה ארוכה של גזירות ורעות חולות הוצאו מחוק ההסדרים – גזירות שהיו אמורות לפגוע בקשישים ובשכבות החלשות ובחברה הישראלית בכללותה.

אורית נוקד: אני שמחה שהרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, ככל הנראה, לא תיכלל בחוק ההסדרים, שכן הרפורמה הזאת מחייבת דיון מעמיק.

אורית נוקד: אני חייבת כאן להעיר: נוכח העובדה שחוק ההסדרים השנה הוא גדול בהיקפו מחוקי ההסדרים שהיו לנו בשנים הקודמות, על הכנסת, לדעתי, לפצל את הדיונים בחוק ולהעבירם לוועדות הכנסת הרלוונטיות.

אורית נוקד: בוודאי נכונים הדברים לכל מה שקשור ברפורמות ולנושאים שאין להם זיקה ישירה לתקציב.

אורית נוקד: אבל בתוך עמי אני יושבת, ובכל זאת אנחנו צריכים שתהיה התקדמות בנושאים.

אורית נוקד: לכן על הכנסת, לאחר שתפצל את אותם נושאים, לתחום את מועד סיום הדיונים בוועדות בזמן קצוב.

אורית נוקד: כך גם יתקיים דיון מעמיק וגם לא ייתקעו רפורמות וצעדים שדרושים על מנת להוביל את המשק לצמיחה.

אורית נוקד: בכל זאת אני סבורה שיש שתי טעויות בתקציב ובחוק ההסדרים שהונח היום לפנינו – – –

שלי יחימוביץ': רק שתיים?

אורית נוקד: באלה אני בחרתי להתמקד, שלי.

שלי יחימוביץ': רק שתיים?

אורית נוקד: לא, יש גם דברים טובים.

אורית נוקד: צריך להגיד את האמת.

יובל שטייניץ: הספר נכון גם אם יש בו טעויות – – –

אורית נוקד: אני בחרתי לציין את הכוונה לבטל את הפטור ממע"מ על פירות וירקות.

אורית נוקד: הביטול הזה פוגע בחקלאים, והוא פגיעה כפולה, בעיני, בכלל החברה גם כנטל כלכלי וגם כצעד שמזיק תזונתית.

אורית נוקד: מעבר לכל השאר הצעד הזה הוא באמת פגיעה כפולה ומכופלת באוכלוסיות החלשות, מפני שזה מהלך רגרסיבי שמכרסם בפירורי ההוצאה הפנויה של העשירונים התחתונים.

אלכס מילר: חבר הכנסת פלסנר, אתה מפריע.

אורית נוקד: הטעות השנייה בעיני – – –

אלכס מילר: אני לא מאפשר את הדיון הזה פה.

אלכס מילר: ממש לא.

אלכס מילר: חבר הכנסת פלסנר, אם אתה רוצה לדבר עם אנשים, אתה יכול להוציא אותם החוצה.

יוחנן פלסנר: – – –

אלכס מילר: אתה לא מפסיד שום דבר, עם כל הכבוד.

אורית נוקד: הטעות השנייה היא הכוונה לבטל את הפטור ממע"מ על שירותי התיירות.

אורית נוקד: הביטול הזה יפגע בענף ויביא לאובדן מקומות עבודה.

אורית נוקד: בעיני עצירת הרפורמה במיסוי היתה נכונה יותר וצודקת יותר.

אורית נוקד: הפחתת המיסוי היתה מכניסה 3 מיליארדי שקלים, והיתה מהווה תחליף נכון יותר.

אורית נוקד: אני מקווה שנוכל למצוא מוצא טוב יותר לקראת הכנת התקציב לאישורו בקריאה השנייה והשלישית.

אורית נוקד: אני רואה שכיסאות האופוזיציה ריקים, ולמרות שהם בחרו לשחק את משחק הכיסאות הריקים אני קוראת להם לעשות צעד אמיץ, יוצא דופן ואחראי ולהעביר מסר של אחדות, רצינות וממלכתיות.

אורית נוקד: אני מצפה מהם לתמוך בתקציב.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: שלום, אדוני.

אמנון כהן: ברכות לך.

אמנון כהן: עוד לא דיברתי כשאתה היית כאן.

אמנון כהן: בהצלחה בתפקיד.

אלכס מילר: תודה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד שר האוצר, שר החקלאות, סגן שר האוצר, חברי חברי הכנסת, כבוד שר האוצר, אני הייתי בוועדת הכספים גם בקדנציה הקודמת, ועם פרוץ המשבר העולמי ביקשתי משר האוצר הקודם שיעשו פעילות כבר – אנחנו נמצאים באי-ודאות, העסקים נמצאים באי-ודאות, המשק נמצא באי-ודאות.

אמנון כהן: ביקשנו שיעשו איזו תוכנית לפחות כדי להרגיע את הציבור שהנה, הממשלה מתכנסת ועושה פעולות.

אמנון כהן: אני אומר לך, אדוני שר האוצר, היה מספר רב של דיונים גם אצל שר האוצר בלשכתו – אנחנו עובדים, ושום דבר לא היה.

אמנון כהן: והנה, באה ממשלה חדשה ומינו אותך, ואנחנו רואים שבתוך כמה שבועות הגשתם תוכנית מגובשת לשנתיים, ולא לבד.

אמנון כהן: כי אם הייתם מגיעים עם התקציב לבד, בלי לשתף את המעסיקים ואת העובדים, היינו רואים למחרת את כל ההפגנות.

אמנון כהן: אף אחד לא מבין איך עשינו פה עבודה.

אמנון כהן: יכולנו להביא תקציב הכי טוב בעולם, אבל לא מתואם.

אמנון כהן: ואתה פתאום רואה הפגנות, רואה את כל החוליות החלשות בחברה הישראלית שבאות אליך ללשכה, עושות לך הפגנות.

אמנון כהן: בצדק, בצדק רב, כמובן.

אמנון כהן: אבל לעשות שכל, לשבת עם כולם, לשבת עם כל הארגונים, עם כל הגופים, אי-אפשר כמובן לרצות את כולם, אבל לרתום אותם למשימה לאומית.

אמנון כהן: עצם העבודה הזו – יישר כוח.

אמנון כהן: עצם זה שעשית את הגיבוש הזה, וזכית לסגן שר מסיעתנו, יצחק הכוהן, שהוא איש נעים הליכות, מכיר את המשרד, גם מכיר את עבודת הכנסת ועושה את זה באחריות רבה.

יובל שטייניץ: גם חכם וגם מלומד.

אמנון כהן: מסכים.

אמנון כהן: אני חושב, אדוני, יש אתגר משותף לנו, להציל את המשק הזה ולהוציא אותו לאזור אחר.

אמנון כהן: אדוני השר, חוק ההסדרים שקיבלנו – ואנחנו כל פעם מעלים את זה מחדש, והיום זה עבור שנתיים – מאוד מאוד עבה.

אמנון כהן: אני חושב שכמו שאתה עושה את העבודה בלמידה ובחוכמה, אין ספק שצריך להיות משהו בחוק ההסדרים.

אמנון כהן: הוא חייב להיות מינימום שבמינימום, כעשרה חוקים שקשורים בתקציב המיידי של המדינה, שיש ההשפעות האלה.

אמנון כהן: אני מבקש – היית חדש, לא יכולת לטפל בכול, אבל חייבים לפעם הבאה, באופן מושכל להביא כמה חוקים חשובים ביותר, לא רפורמות חשובות שצריכות לעבור.

אמנון כהן: יש לך אותן במהלך כל השנה, אדוני.

אמנון כהן: אם יש לך נושאים ורפורמות שאתה רוצה להעביר בוועדות הכנסת, אנחנו נעשה את זה באופן אחראי, כשנשמע את כל הגופים, את כל הארגונים, שנוציא.

אמנון כהן: אני מבטיח לך שבשיתוף פעולה נפצל חלק מהחוקים ונדחה אותם.

אמנון כהן: במהלך השנה נעביר אותם, לא מייד עם התקציב, שצריך לעבור עד 15 ביולי.

אמנון כהן: אדוני השר, עשיתם עוד מהלך חשוב, הנושא של אשראי לעסקים קטנים ובינוניים.

אמנון כהן: דיברתי עם שוקי אורן, שהוא ת"פ שלך בנושא הכנת קריטריונים.

אמנון כהן: הקריטריונים עדיין קשיחים ביותר.

אמנון כהן: לא כולם זוכים לקבל את האשראי.

אמנון כהן: מאוד רוצים, ובסך הכול אנחנו לא מגיעים למטרה, כי עסקים קטנים ובינוניים למעשה מעסיקים לפחות 60% מהמשק.

אמנון כהן: אם אנחנו רוצים שהם לא יתמוטטו, אנחנו צריכים איכשהו לתת להם את האפשרות שהסיוע הזה כן יגיע אליהם.

אמנון כהן: נושא אחרון, שדיברו עליו הרבה מחברי הכנסת, נושא של הטלת מע"מ על פירות וירקות.

אמנון כהן: צריך למצוא מנגנון כלשהו.

אמנון כהן: כולנו מתנגדים כאן, ואני חושב בצדק, כי זה ממש מס אגרסיבי על המשפחות שהכי נמצאות במצוקה.

אמנון כהן: אבל חייבים למצוא איזה מנגנון פיצוי כזה או אחר, אני עוד לא יודע.

אמנון כהן: כרגע כולנו נגד; השרים שלנו, הסיעה שלנו נגד.

אמנון כהן: אמרת בוועדת הכספים שנהיה פתוחים באיזו הצעה משכילה שתבוא, אבל לא ראיתי את זה.

אמנון כהן: האנשים שלך, כשהיו בוועדת הכספים, אמרו את המשנה שלכם אבל לא הביאו שום פתרון אחר.

אמנון כהן: על פניו נראה שזה מאוד פוגע במשקי-הבית, בעיקר החלשים ביותר, לכן את זה צריך אולי להוריד מסדר-היום של הכנסת, מחוק ההסדרים, ולמצוא אולי חלופות אחרות.

אמנון כהן: אולי נשב יחד, נמצא חלופות אחרות – איך את המשבצת הזאת, שחסרה, שנוציא אותה מחוק ההסדרים, נמלא בדרך אחרת.

אמנון כהן: יש לי עוד דברים, מה אתה – – –

אלכס מילר: אני מחכה שתסיים.

אלכס מילר: נתתי לך פי-שניים זמן ממה שהיה מגיע.

אמנון כהן: אדוני, עוד נושא חשוב – –

אלכס מילר: אחרון.

אמנון כהן: אחרון.

אמנון כהן: – – שלא נתנו עליו את הדעת.

אמנון כהן: אזרחי מדינת ישראל משלמים כ-2% דמי ניהול בקרנות וקופות הגמל.

אמנון כהן: אין לי בעיה שהגופים ירוויחו, אבל שיביאו תשואות.

אמנון כהן: ברגע שהשוק נופל, התשואות נופלות והנתונים הם לרעת האזרחים, הם לא יכולים להמשיך לגבות את ה-2% האלה.

אמנון כהן: לא יכול להיות דבר כזה.

אמנון כהן: אם אני, כאזרח, הרווחתי 3% ומזה 2% הוא לוקח, מה עשיתי?

אמנון כהן: כל שכן כשאני מפסיד.

אמנון כהן: אם אני מפסיד, איפה הפיצוי שלי, כאזרח?

אמנון כהן: לכן, בנושא הזה צריך איזושהי רפורמה, שיהיה משהו של מינימום שבמינימום, ואם יש איזו תשואה אז שמהתשואה ייקחו; בזה יכול להיות שכל, יכול להיות היגיון.

שלום שמחון: העניין של ה-2% נגמר מזמן, נגמר ברפורמה הקודמת.

שלום שמחון: היחידים שנשארו אלה הגמלאים, הם נשארו עם איזה הסכם שצריך – – –

אמנון כהן: אבל עדיין דמי הניהול מאוד גבוהים.

אמנון כהן: על זה צריך לעשות שכל, לעשות איזו חשיבה, כי זה חיסכון לטווח ארוך לאזרחים ובזה צריך לטפל.

אמנון כהן: יישר כוח והמשך עשייה, בעזרת השם.

אמנון כהן: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: אני מזמין את חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה – חבר הכנסת נסים זאב.

מירי רגב: בדיוק יוצא השר.

מירי רגב: זה אומר משהו?

יובל שטייניץ: השר יוצא לאכול, ברשותך.

מירי רגב: אם תוכל לחכות שלוש דקות אשמח.

יובל שטייניץ: חברת הכנסת רגב, סגן שר האוצר, שהוא סגן שר מצוין, יושב כאן ויעביר לי את כל הדברים.

מירי רגב: אין לי ספק.

מירי רגב: אני מציעה לך לאכול הרבה פירות וירקות.

מירי רגב: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, היוצא לצערי, ידידי השר שמחון, חברי הכנסת, ממשלת ישראל בראשותו של בנימין נתניהו ובהנהגתו הכלכלית של שר האוצר יובל שטייניץ, השכילו לגבש את עסקת החבילה עם יושב-ראש ההסתדרות עופר עיני.

מירי רגב: עסקת החבילה מעניקה את האפשרות לחולל צמיחה בישראל מבלי להיכנס לפיטורי אלפי עובדים במשק, לסחרור של מאבקי שכר וזכויות עובדים, ועל כך יש לברך.

מירי רגב: זה מקרוב באתי לכנסת.

מירי רגב: אני חברה בקואליציה, אך איני יכולה לעשות שקר בלבי.

מירי רגב: הצעת התקציב טומנת בחובה גם גזירות שפוגעות באלה שידם אינה משגת.

מירי רגב: הטלת מס ערך מוסף על פירות וירקות נדחתה במשך שנים רבות מנימוקים אשר רלוונטיים גם היום, ואפילו ביתר שאת לאור המצב הכלכלי העולמי.

מירי רגב: חברי הכנסת, שימו לב: משפחות שמרוויחות 2,891 שקלים בחודש מוציאות 335 שקלים על פירות וירקות.

מירי רגב: התקציב השנתי מגיע לכ-4,000 שקלים.

מירי רגב: מכאן עולה שהטלת המס תפגע בעיקר במשפחות מהמעמד הנמוך.

מירי רגב: העלאת המס יוצרת תמריץ שלילי לצרכן, פוגעת בבריאות העניים, פוגעת בתעשיית המזון, מהווה פתח ותמריץ להעלמת מס ואינה מעשית משום הקושי הטמון בגביית המס.

מירי רגב: ה"יתרון" היחידי הוא הוספה של עוד ועוד ביורוקרטיה, כאילו שאנו חסרים בה.

מירי רגב: לטענת משרד האוצר, אומדן הטבות המס שניתן היה לגבות על פירות וירקות הינו 1.6 מיליארד שקלים.

מירי רגב: אולם בחישובי משרד האוצר לא נלקחו בחשבון השינויים האפשריים בהתנהגותם הכלכלית של משלמי המס כתוצאה מביטול ההטבה.

מירי רגב: אזרחים פשוט יצרכו פחות ירקות ופירות, כך שסך ההכנסה לקופת המדינה יהיה קטן בהרבה מהמשוער.

מירי רגב: שמעתי אתמול את דבריו של שר האוצר, שטען כי רק 150 מיליון שקלים ישולמו על-ידי השכבות החלשות וכ-1.6 מיליארד שקלים ישולמו על-ידי בתי-מלון, גני-אירועים, מסעדות וכו'.

מירי רגב: לצערי, או שמדובר בחוסר הבנה של שר האוצר או בחוסר חמלה.

מירי רגב: הרי כל העסקים שהוזכרו יקזזו את המס ששולם על-ידם ולכן המס מעסקים לא יגיע בכלל לקופת האוצר, כי הרי שיטת המס מבוססת על עקרון השרשור.

מירי רגב: הנפגע העיקרי שמשלם את המס הוא הצרכן הקטן.

מירי רגב: האיום שנשמע מדברי שר האוצר כי יעלה את המע"מ ל-17% אם יבוטל המע"מ על הפירות והירקות הוא איום סרק שמזיק לכלכלה ונובע, כנראה, מתסכול.

מירי רגב: האוצר חוזר וטוען שהפחתת המס על עבודה תעודד עוד עבודה.

מירי רגב: אולי, אבל הם לא מציינים שהעלאת המס על צריכה, המע"מ, תקטין את הצריכה, ובתקופה של משבר כלכלי, שנובע ישירות מכך שבחו"ל קונים פחות מוצרים ישראליים, חייבים לעודד את הצריכה בישראל.

מירי רגב: כלומר, העלאת המע"מ לא יעילה כלכלית, מעבר להיותה לא שוויונית ומגדילה פערים חברתיים.

מירי רגב: אם כך, אני מציעה לשר האוצר להקפיא את הורדת מס ההכנסה ב-1%.

מירי רגב: המהלך יכניס לקופת האוצר את 2 מיליארדי השקלים החסרים, ואם עדיין יהיה חסר כסף, אני מציעה לשר האוצר, סגן שר האוצר – אני מציעה לכם להטיל מס על העניים.

מירי רגב: זה מס "לא רע".

מירי רגב: כמובן, במירכאות אני מתכוונת, אבל אולי תיקחו את זה ברצינות.

מירי רגב: בואו נטיל מס על העניים, אולי יש להעניש אותם על כך שהם עניים.

מירי רגב: סבתא שלי תמיד אמרה לי שאנשים שבעים לא יודעים מה זה רעב ולא יכולים להבין מה מרגישים אנשים רעבים.

מירי רגב: אני מבקשת לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לשר האוצר: עדיין לא מאוחר, תסיר מעל סדר-היום של הכנסת את הכוונה להעלות את המע"מ על הפירות והירקות.

מירי רגב: מדובר בגזירה של ממש, שתפגע קודם כול באלה שידם אינה משגת.

מירי רגב: חברי כנסת יקרים, שמעתי הבוקר את עופר עיני מדבר ברדיו על עסקת החבילה במשק.

מירי רגב: שאלו אותו: מה דעתך על המע"מ על הפירות והירקות?

מירי רגב: תשובתו: אני חושב שזאת טעות להטיל את המע"מ על הפירות והירקות.

מירי רגב: את המלחמה שלי למען העובדים עשיתי, את הקרב על המע"מ תעשו אתם.

מירי רגב: חברי הכנסת, אני פונה אליכם במעמד לא פשוט, כחברה בקואליציה: אל תיתנו יד לגזירה שמגדילה פערים חברתיים, שמגדילה אי-שוויון, שפוגעת בעוצמתה של החברה.

מירי רגב: אל תיתנו יד להטלת מע"מ על פירות וירקות.

מירי רגב: תודה.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: חבר הכנסת נסים זאב.

אלכס מילר: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

אלכס מילר: אם הוא לא יגיע, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס תעלה אחרי חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לברך את חברי האופוזיציה, שהחליטו לעזוב את האולם, לא להשתתף.

נסים זאב: אולי הם בחרו לעשות לעצמם חיים הרבה יותר קלים, במקום להתמודד, במקום אולי לשכנע פה יותר ולעשות את תפקידם הראוי, כאופוזיציה לוחמת שהכריזה על עצמה בראשית הדרך: אנחנו נהיה לוחמים, אנחנו נילחם.

נסים זאב: איזה סוג של מלחמה זאת?

נסים זאב: אם קודם כול מרימים דגל כניעה ובורחים מהאולם, וזה נקרא לשכנע או להביע מחאה או צד של לחימה, זה דבר שלדעתי הוא טעות ביסוד.

נסים זאב: אפשר לעשות מחאה חד-פעמית, כמו שעשו אתמול; זה יצא לתקשורת, זה היה נשמע אולי בומבסטי, משהו שיכול להשפיע משהו.

נסים זאב: אבל לעשות את זה בדיוני תקציב, בדיון כזה שנקבע עד 24:00 מינימום, לבוא ולברוח – אני חושב שהם החליטו להזיר את עצמם.

נסים זאב: אז זה עניינם.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: קודם כול אני רוצה לומר, שאת הצעת התקציב, הצעת החוק, קיבלנו אמש.

נסים זאב: אני לא חושב שיש פה מישהו חכם שיכול להבין מה כתוב בספרים, בסעיפים הרבים למאות ולאלפים.

נסים זאב: אני קורא וקורא, וכמה שאני מנסה להתעמק אני רואה את עצמי כאילו שוחה בים, ויש הרבה הערות, אבל הן לא יהיו מקצועיות אם אתה לא יושב באמת ברצינות כמה ימים כדי להבין את הנושאים.

נסים זאב: אלא אם כן אתה יושב בוועדת הכספים, ואז שם מנתחים כמעט כל סעיף וסעיף, כמו שבוועדת חוקה דנים בדיני חוקים, ומי שחבר הוועדה יכול לדעת ולהבין כשמדברים על סעיפים כאלה ואחרים.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על הצד החיובי ועל הצד השלילי שבהצעת החוק ובהצעת התקציב.

נסים זאב: נכון, זו ברכה שההסתדרות והמעסיקים הגיעו להבנה ביניהם ומביאים פה תקציב דו-שנתי, ולדעתי זה דבר חשוב.

נסים זאב: אגב, לא מפני שזו שנת בחירות – צריכים לעשות את זה גם שנה לפני שנת בחירות.

נסים זאב: אם רוצים שהממשלה תתפקד ושזה לא יהווה איום, שנושא התקציב לא יהווה איום על הממשלה, ורוצים יציבות של הממשלה, לדעתי אולי גם בשנים 11' ו-12', שזו שנת בחירות, אולי כדאי לעשות גם כן תקציב דו-שנתי, שכך הממשלה הזאת, לפחות בנושא התקציבי, לא תצטרך למצוא את עצמה מאוימת.

נסים זאב: ואם יש נושאים רציניים, אלה הנושאים המדיניים, הנושאים הביטחוניים, הנושאים שבאמת עומדים על הפרק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בארצות-הברית, למשל, יש מושג של מע"מ, 8%.

נסים זאב: אם היו אומרים: מה שהיה מקובל עד היום, 16% ו-17% במוצרים כאלה ואחרים, בסדר.

נסים זאב: אבל פירות וירקות – אני חושש מאוד שיתפתח פה שוק שחור, כי אנשים ילכו ויקנו במקומות אחרים, בדיוק כמו שקונים היום ביצים.

נסים זאב: היתה תקופה ארוכה מאוד שאנשים לא קנו אפילו ביצי "תנובה", ורק בגלל החששות, אנשים מעדיפים את "תנובה" שעושה את הבדיקה שהביצים כשרות וראויות לאכילה.

נסים זאב: אבל בפירות וירקות, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצא את עצמנו במצב שאנשים יקנו בכל מיני מקומות, העיקר לא בשוק, כדי להרוויח את המע"מ.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, בלי שום קשר לעניין, ראינו שפירות וירקות הגיעו למחירים שהם ממש בלתי נסבלים.

נסים זאב: קילו לימונים הגיע בשנה שעברה ל-25 שקלים.

נסים זאב: זה דבר שלא היה שנים רבות.

נסים זאב: עגבניות הגיעו ל-14 ו-15 שקלים.

נסים זאב: על זה צריך פה להילחם.

נסים זאב: צריכה להיות מדיניות.

נסים זאב: אם כבר אני בא להטיל מע"מ על פירות וירקות, אני צריך להיות פרופורציונלי גם לגבי הפיקוח על המחירים.

נסים זאב: אנחנו נילחם בסופו של דבר על אותו המע"מ, אבל כשהעגבניות יגיעו ל-15 שקלים, כפי שזה היה בשנה שעברה, אז אין לזה שום משמעות אם אתה מוריד שקל או שקל וחצי, כי עדיין 13 שקלים זה יקר מאוד, מעל ומעבר.

נסים זאב: לכן המדיניות צריכה להיות – אם רוצים לעשות בקרה, ואני מאמין שהממשלה תעשה הכול כדי שאותם עניים ואותן שכבות חלשות, כפי שזה בא לידי ביטוי בתוספת של מיליארד וחצי לקשישים ולמשפחות ברוכות ילדים, ואני לא חושב שזה עונה באמת על הדרישות של המע"מ, אפילו של הפירות והירקות בלבד, אגב.

נסים זאב: כי הפירות והירקות – היום התעריף שלהם גבוה מאוד.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר בתקופות רגילות, אני מדבר גם בתקופות שהעונה היא זולה, עדיין המחירים הם גבוהים.

נסים זאב: זה לא יבוא לידי ביטוי, ואני לא חושב שזה ייתן מענה.

נסים זאב: צריך באמת למצוא את הפתרונות לאותן משפחות ברוכות ילדים, ויכול להיות שתהיה השלמה בסופו של דבר עם המע"מ.

נסים זאב: או לחלופין להוריד את המע"מ על פירות וירקות ל-8% בלבד.

נסים זאב: גם בארצות-הברית עושים מע"מ כזה ומע"מ אחר, והמע"מ על פירות וירקות צריך להיות כמו מע"מ עירוני.

נסים זאב: אפשר להגיע להחלטה כזאת.

נסים זאב: גם מעשר שאנחנו מפרישים הוא לא מעל 10%.

נסים זאב: גם אדם שנותן כספי צדקה, גם אדם שמפריש תרומות ומעשרות, הוא מפריש עד 10% ולא יותר.

נסים זאב: לתת מע"מ בגובה של 16.5% – אני חושב שזה מוגזם ובלתי נסבל.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סגן שר האוצר, דרך שר האוצר אני פונה גם אליך.

אורי מקלב: לא באתי למלא את המקום של האופוזיציה בהסתכלות שלהם ובהצבעה שלהם ובצורת ההתנהלות שלהם מול הגשת התקציב.

אורי מקלב: הם בדרכם אופוזיציה, לא משנה מי יושב בספסלים, בכיסאות, כל אחד בדרכו, פעם כאלה פעם אחרים.

אורי מקלב: יש צורת תגובה ידועה ומסורה מתמיד.

אורי מקלב: אני כן מדבר כחבר מהקואליציה, שרוצה להצביע בעד תקציב, שמרגיש אחריות לתקציב, יודע שלהגיש תקציב לשנה או לשנתיים בתקופה הקשה הזו זה לא דבר קל, זה דבר קשה.

אורי מקלב: המצב הכלכלי בעולם, המצב הכלכלי הקשה בארץ.

אורי מקלב: צריך להגיש תקציב מאוזן, אי-אפשר להתנהל כמו בשנה רגילה, בשנים רגילות, ויש אחריות.

אורי מקלב: וכשיש אחריות, צריך לצמצם בדברים, צריך לחזק דברים.

אורי מקלב: אבל אני חושב שבאוכלוסייה, האזרחים היום, במדינה, מחולקים לשני חלקים.

אורי מקלב: רוב האזרחים, רוב רובם של האזרחים, מודאגים מהמצב הכלכלי.

אורי מקלב: כל אחד – משפיע עליו אחרת.

אורי מקלב: גם לקבוצה החזקה והבינונית, המצב הכלכלי הזה, חוסר המודעות, המצב הכלכלי הקשה, משפיע עליהם בדרך כזו או בדרך אחרת.

אורי מקלב: אבל הם לא מודאגים מתקציב המדינה.

אורי מקלב: הם מודאגים מכל המצב הכלכלי בארץ, בעולם, ממצב הבורסה, היצוא, היבוא.

אורי מקלב: אבל ישנם אזרחים רבים שעיקר הדאגה שלהם – והם מסתובבים באמת בדאגה – זה התקציב שהנחנו היום, ואנחנו רוצים אולי לאשר אותו.

אורי מקלב: הם יודעים שהשפעת התקציב הזה תהיה ישירות עליהם, והשפעה קשה, והשלכות קשות על ההתנהלות היומיומית וההתמודדות היומיומית בניהול משק הבית שלהם.

אורי מקלב: לאו דווקא מקבלי השלמת הכנסה, ולאו דווקא מקבלי הבטחת הכנסה, ואפילו לא רק אלה שמקבלים השלמת הכנסה לשכר מינימום.

אורי מקלב: אנשים שגם מרוויחים, עובדים ומנסים, בכל אופן, לכלכל את צעדיהם ואת כלכלתם הפרטית בצורה מינימלית, יודעים שהגזירות האלה וההשלכות של אישור התקציב הזה ישפיעו עליהם מאוד קשה.

אורי מקלב: כולם מדברים, באמת, כדוגמה, על המע"מ על ירקות.

אורי מקלב: אמרה קודם חברת הכנסת , שהאמא שלה היתה אומרת שהשבע לא מבין את הרעב.

אורי מקלב: אבל גם בין הרעבים – – –

קריאות: רגב.

אורי מקלב: סליחה, שמעתי מבחוץ.

אורי מקלב: חברת הכנסת רגב.

אורי מקלב: שהשבע לא מרגיש את הרעב.

אורי מקלב: אבל גם בתוך הרעבים, לא כל אחד מהרעבים מרגיש כמה יש יותר רעבים.

אורי מקלב: יש אנשים שכל מה שמעשיר את המרק שהם עושים זה תפוח-אדמה.

אורי מקלב: כל תוספת אחרת – הם לא יכולים להגיע לזה.

אורי מקלב: וישנם רבים כאלה.

אורי מקלב: זה נשמע דמיוני, אבל נתקלתי ברבים כאלה, שמתנהלים כאנשים נורמטיביים, הם אפילו לא מקבלי הבטחת הכנסה, אבל גם זה אצלם חשבון.

אורי מקלב: קל וחומר שתוספת של 15% על ירקות – ההשפעה היא רבה וההשלכה היא גדולה, על ההתנהלות.

אורי מקלב: אבל ישנם עוד דברים, זה לא הדבר היחיד.

אורי מקלב: הרפורמה במים תשפיע גם כן רבות ותקשה על ההתנהלות היומיומית.

אורי מקלב: את זה אנשים פחות יודעים, פחות מבינים מה ההשלכה הצפויה של הרפורמה במים על משפחות ועל ערים שלמות – שמחיר המים יתייקר ב-30%, ב-40%, ועוד כמה רפורמות שישליכו על חשבון המים הרגיל.

אורי מקלב: ומס הבצורת.

אורי מקלב: גם את זה אנשים עוד לא מבינים, אבל היודעים מודאגים מההשלכות החמורות שיהיו ממס כזה.

אורי מקלב: במיוחד למי?

אורי מקלב: לשכבות החלשות, לאלה שהם מעוטי הכנסה, שהם צרכנים יותר גדולים של מים.

אורי מקלב: רבע מההוצאה של החמישון הנמוך במדינה מוצא על אוכל, על מזון.

אורי מקלב: רבע מההוצאות שלהם זה על אוכל בלבד.

אורי מקלב: צא ולמד מה ההשפעה שתהיה מכל הגזירות האלה.

אורי מקלב: צריך לקצץ, אבל צריך להפעיל יותר יצירתיות.

אורי מקלב: צריך לחשוב איך לא פוגעים במשפחות האלה.

אורי מקלב: היום, אדוני היושב-ראש, קיימנו דיון בוועדה לפניות הציבור בנושא של תעריף כיבוי אש שמוטל על משפחה שקרתה שרפה אצלה בבית.

אורי מקלב: לכאורה, התעריף הוא אחיד לכולם.

אורי מקלב: מתברר שמשפחה שהיה לה עשן במרפסת של האמבטיה והזמינה כיבוי אש, קיבלה חשבון של 2,000 שקל.

אורי מקלב: מעבר להוצאות הרבות שיש למשפחות כאלה, אפילו אם נשרפה הדירה כליל.

אורי מקלב: מתברר שיש אפליה מובנית בחשבון, בתעריף כיבוי האש.

אורי מקלב: אני לא אאריך בזה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: כי כיבוי אש, כשיוצאים לכיבוי שרפה, הם מביאים בחשבון: אולי השרפה תתרחב, יש בית מגורים, יש רכב עם סולם – התעריף של רכב עם סולם הוא כך וכך – אם האנשים האלה גרים רחוק מתחנת כיבוי האש, משלמים על כל קילומטר, וכן הלאה וכן הלאה.

אורי מקלב: יוצא שמשפחה שגרה בווילה וקרתה לה שרפה תשלם רבע מהתעריף שתשלם משפחה שגרה בבניין מגורים, בבניין רב-קומות.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: מכיוון שצריך להביא בחשבון עוד תרחישים שיכולים להיות בעקבות השרפה.

אורי מקלב: באופן אוטומטי – אף אחד לא יראה את האפליה שקורית ואת ההשלכה שקורית, אבל באופן אוטומטי – מי גר בבתים רבי-קומות?

אורי מקלב: מי גר בבתים שהם רבי-שכנים?

אורי מקלב: המשפחות החלשות יותר.

אורי מקלב: באופן אוטומטי עליהן הגזירה.

אורי מקלב: ואנחנו לא מדברים על כל הקיצוץ הרוחבי שיהיה בכל המשרדים הממשלתיים.

אורי מקלב: מי סמוך על שולחנם של המשרדים הממשלתיים?

אורי מקלב: שוב המשפחות האלה.

אורי מקלב: יהיה ייקור דלק, תחבורה ציבורית, וכן הלאה וכן הלאה.

אורי מקלב: איפה תהיה ההשלכה?

אורי מקלב: שוב, המשפחות האלה, אנשים שכן סמוכים על תקציב המדינה, יוצא מאלה שמשתכרים והם לא סמוכים על שולחנה של הממשלה.

אורי מקלב: אדוני סגן שר האוצר – אני כבר מסיים – מרגישים שהמשפחות האלה והציבור הזה אין להם מי שייצג אותם.

אורי מקלב: אני לא יודע מה היום יושב-ראש ההסתדרות – את מי הוא מייצג.

אורי מקלב: יכול להיות שגם בתוך ההסתדרות מייצגים את הגופים החזקים, המאוגדים בתוך ההסתדרות, ולא את אותם רבבות ואותם מאות אלפים שאין מי שייצג אותם, ואחרי זה אומרים שהם יסתדרו.

אורי מקלב: כל אלה מסתובבים היום מודאגים ובצדק, לא סתם מודאגים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לראות איך בתקציב הזה אנחנו לא פוגעים בהם.

אורי מקלב: צריכים למצוא פתרונות אחרים שלא יפגעו במשפחות האלה.

אורי מקלב: תודה רבה.

תודה.

חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן שר האוצר, מרוב השיח והדיבורים על המע"מ על הפירות והירקות, על הקנסות של המים, עכשיו מסתברים גם המחירים המוגבהים, אולי אפילו המופקעים שנדרשת משפחה לשלם אם חלילה אירע בדירתה אסון, פרצה שרפה.

אורלי לוי אבקסיס: ושוב, כמו שאומר חבר הכנסת אורי מקלב, מדובר על משפחות שבדרך כלל חיות בבניינים בקומה זו או אחרת, הן שנדרשות לשלם יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה דווקא להעלות לסדר-היום נושא שמופיע בחוק ההסדרים, שהוא מבחינתי עוול, ואולי איזה סוג של תפיסה שהבסיס שלה הוא – כולנו יודעים – לשמצה קצת.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות אני חייבת להודות – התקציב של שנת 2003.

אורלי לוי אבקסיס: ועל מה אני מדברת?

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת על השחיקה המתמדת במעמדן של האמהות החד-הוריות, של המשפחות החד-הוריות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לשים בזה דגש ולספר לכם מה מופיע בחוק התקציב, בחוק ההסדרים שמונח על שולחננו.

אורלי לוי אבקסיס: זה מופיע ככה, במלים קטנות, ממש כמו שאנחנו באים לחתום על חוזה בבנק, או בחברות תקשורת כאלה ואחרות, ויש הסעיפים הקטנים שעד שאתה לא ממש יורד לשורש העניין, אתה אפילו לא יודע שהם נמצאים שם.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם:

אורלי לוי אבקסיס: חוק ההסדרים לשנים 2009–2010 מחמיר בתנאי הזכאות להבטחת הכנסה וקובע כי אמהות והורים יחידים לא יקבלו פטור ממבחן תעסוקה מרגע הגיע ילדם לגיל ארבעה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: עד שנת 2003 אמהות לילדים, הורה יחיד, קיבלו קצבת הבטחת הכנסה, היו פטורים ממבחן תעסוקה אם לילד טרם מלאו שבע שנים.

אורלי לוי אבקסיס: משנת 2003 הפטור ניתן רק למי שלילדו טרם מלאו שנתיים.

אורלי לוי אבקסיס: כעת, כאמור, מבקש משרד האוצר להוריד את הסף לארבעה חודשים בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, זה אבסורד, והאבסורד הולך וגדל.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה הוא הולך וגדל?

אורלי לוי אבקסיס: כי אותם המעונות שאמורים להיות מסובסדים בעבור האמהות החד-הוריות, אותם המעונות שמסבסד משרד התמ"ת בעבורן, מקבלים ילדים מגיל שישה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים?

אורלי לוי אבקסיס: מגיל שישה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שאם את אם חד-הורית, בלי עורף כלכלי או בלי עורף משפחתי, ואת נדרשת לקבל כל עבודה שמציעים לך, את נמצאת במבחן התעסוקה, מה תעשי עם הילד הזה חודשיים?

אורלי לוי אבקסיס: לאן תשלחי אותו?

אורלי לוי אבקסיס: כמה תשלמי?

אורלי לוי אבקסיס: ואני בתור אמא, אני יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: מעון לילדים בגיל ארבעה חודשים לא עולה פחות מ-2,500-2,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: מה אמורה לעשות אותה אם?

אורלי לוי אבקסיס: מדובר פה על שעות שבין 07:00 ל-17:00.

אורלי לוי אבקסיס: היא צריכה לתפוס משרה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, זה אבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הזה הולך ונמשך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם התרגלנו לקבל באיזה מובן את האמהות החד-הוריות – אני חייבת להודות שזה בעידוד של משרד האוצר, לאורך השנים – כבטלניות, ככאלו שרוצות שהמדינה תסבסד אותן, ככאלה שרוצות שמישהו ידאג להן להכנסה, הן רוצות לשבת בבית.

אורלי לוי אבקסיס: לא מדובר על מי שרוצה לשבת בבית.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר על אוכלוסייה שיש ביניהן מורות, אחיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם סיפור.

אורלי לוי אבקסיס: היום השתתפתי בדיון ברדיו.

אורלי לוי אבקסיס: שם דובר על אמהות חד-הוריות, חלקן אחיות, חלקן מורות, שבאמת עשו איזו יוזמה.

אורלי לוי אבקסיס: דובר על העיר מודיעין ועל עוד כמה ערים חזקות, שפשוט לא נותנות, לא הנחות בקייטנות, לא סבסוד ולא תנאים מועדפים לאמהות חד-הוריות.

אורלי לוי אבקסיס: כי זה היום הפך להיות הפקר, מותר לפגוע באמהות האלה, מותר לפגוע במשפחות קשות-היום הללו.

אורלי לוי אבקסיס: שם דובר על הנחה בסך של 200 שקל לקייטנה לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת על קייטנות מתנ"ס, לא חלילה על איזה "סאמר סקול" בארצות-הברית או משהו כזה.

אורלי לוי אבקסיס: באמת קייטנות מתנ"ס בערים המסוימות.

אורלי לוי אבקסיס: ממה זה נובע?

אורלי לוי אבקסיס: ממה זה נובע ולמה זה נמצא?

אורלי לוי אבקסיס: העיירות העשירות, החזקות, לא רוצות את האוכלוסייה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הן חושבות שהאוכלוסייה הזאת תחליש את המעמד של העיר, תפגע בחיים הסוציו-אקונומיים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא רוצים לעודד את האוכלוסייה הזאת להגיע לערים החזקות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת תופעה כלל-ארצית.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: לאט-לאט דוחקים אותם לשולי החברה, דוחקים אותם לפריפריה, לעיירות הפיתוח.

אורלי לוי אבקסיס: שהם יתמודדו.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נחליש עוד יותר את הפריפריה, בואו נחליש עוד יותר את העיירות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: והאבסורד הולך וגדל כי אז העירייה המקומית צריכה לסבסד ב-25% את שירותי הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אם היא לא מצליחה לסבסד ב-25% את שירותי הרווחה, היא גם לא תקבל את ה-75% הנותרים.

אורלי לוי אבקסיס: ה-75% הנותרים הללו הולכים לאן?

אורלי לוי אבקסיס: לעיירות שמצליחות לעמוד, לעיירות החזקות, אלה שלא רוצות את האוכלוסייה החלשה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד שהוא פשוט לא מתקבל על הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם, אנחנו, מתפקידנו דווקא לשים לב לאותיות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: דווקא לבדוק בציציות, להסתכל בתוך השורות.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לך, סגן שר האוצר – הייתי רוצה לדבר עם שר האוצר, עם שר התמ"ת, אבל הם לא נמצאים, אז אני מצטערת, אני פונה אליך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת צריכים להגיד די לאבסורד הזה כי אנחנו מחלישים אוכלוסיות חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מחלישים את האוכלוסיות שאתה מייצג, את עיירות הפיתוח, את העיירות החלשות, את העיירות שמשלמות את המחיר מאז הקמת המדינה, שזרקו אותן באזורים נחשלים כאלה ואחרים ואיפה שהוא המדינה שכחה, או הממשלה שכחה שהם שם באיזו פקודה, באיזו שליחות.

אורלי לוי אבקסיס: הם שם כי הם פשוט לא מספיק חזקים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני באמת רוצה לספר לכם שמה שנותר הוא שאותם אנשים, אותן אמהות חד-הוריות, אותם ילדים, פשוט יצטרכו להחליט.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: הילד ייזרק לאנשהו.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אם היא תצטרך לצאת לעבוד והוא רק בן ארבעה חודשים, והמעונות המסובסדים מקבלים מגיל שישה חודשים, וגם זה רק אם בתחילת שנת לימודים הוא בן שישה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שאם מלאו לו שישה חודשים באמצע השנה, הוא פשוט לא יתקבל לשום מקום אחר.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם העניין הרגשי, עם מה שקורה בין אם לילד, עם הנוכחות?

אורלי לוי אבקסיס: אני שמעתי היום על אמהות וירטואליות.

אורלי לוי אבקסיס: אמהות חד-הוריות שאומרות שבעצם האימהות שלהן היא אימהות וירטואלית.

אורלי לוי אבקסיס: הקשר הרגשי הזה שמתנתק – ישנם מבחנים פסיכולוגים ואחרים ומחקרים שמעידים שהפגיעה אחר כך בילדים היא פגיעה שפוגעת בחברה.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה אולי קהים יותר רגשית.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם חסכים.

אורלי לוי אבקסיס: על זה אני אומרת, אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: לא מתפקיד המדינה להתעסק בזה.

אורלי לוי אבקסיס: תפקיד המדינה לדעת שכשהיא נותנת גזירה, יש לה חלופה לאותה גזירה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות שאנחנו אומרים להן: תצאו לעבוד ותעבדו בכל עבודה שמציעים לכן, כשהילד מלאו לו ארבעה חודשים, ומצד שני אין שום מסגרת תומכת; מצד שני אין שום מעון מסובסד או איזו אפשרות, איפה לשים את הילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: לעזאזל, אנחנו מדברים על משפחות שאין אבא, שאין מישהו אחר שימלא את מקומה של האמא כשהיא תצא לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אתם?

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת חושבת שבנושא הזה חשוב לדון בדיון הרבה יותר מקיף, אם בוועדת העבודה והרווחה, אם בדיון רציני פה בכנסת בהצעה לסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו צריכים להפסיק את זה וצריכים לדעת שפה אנחנו בעצם חורצים גורלות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חורצים את גורלם לא רק של ההורים אלא של הילדים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קובעים שהילדים הללו או שישבו על ברזלים – אבל הפעם אנחנו מדברים על גיל ארבעה חודשים, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך יגידו שיש הזנחה כי אנחנו משאירים ילד בן שש או שבע להשגיח על ילד בן ארבעה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ההזנחה הזאת נובעת מזה שאנחנו דוחפים אותם לשם.

אורלי לוי אבקסיס: לא משאירים שם ברירות.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש הורים שהם לא ממש כשירים אבל אנחנו דוחפים אותם להגיע להתנהגות – ואחר כך אנחנו מזועזעים איך קורה כדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלו הם הילדים של החברה שלנו, הם דור העתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא נדאג להם היום, מחר נצטרך לשלם כפול וכפליים.

אורלי לוי אבקסיס: משנת 2003 בכלל חלה הרעה במצב האמהות החד-הוריות, חלה הרעה במצב הילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: האמהות החד-הוריות, חלקן היום – אני חייבת לתת לכם נתון שהוא די מזעזע, אני די הופתעתי לראות אותו.

אורלי לוי אבקסיס: 30% מהן נמצאות מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: יש ירידה תלולה במעמדן הסוציו-אקונומי משנת 2003, שנת הגזירות הגדולות.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת לא הייתי רוצה לחשוב ששר האוצר החדש נושא את אותה אג'נדה של השר הקודם, דאז, ולא צריך להכביר מלים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, חברים, יש לנו פה מחויבות, מחויבות כלפי דור העתיד, ולא משנה אם אנחנו מהאופוזיציה או מהקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: את העיוות הזה, לפחות אחד מני רבים, עלינו לתקן ולעשות כל שניתן בשביל להפסיק את האיוולת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אלכס מילר: לפני שאנחנו עוברים לדיון סיעתי – הודעה למליאה.

אלכס מילר: חבר הכנסת יוחנן פלסנר הפנה את תשומת לבנו לכך שעל סדר-היום של הכנסת נרשם כי הדיון המתקיים כעת נוגע לארבע הצעות חוק: הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009–2010; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010).

אלכס מילר: ובנוסף: הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון מס' 7) והצעת חוק הגנת השכר (עיצום כספי ועונשין).

אלכס מילר: כל הצעות החוק הונחו על שולחן הכנסת אתמול, יום שלישי, אולם רק לגבי שתיים מהן אישרה ועדת הכנסת פטור מחובת הנחה כדי לאפשר את קיום הדיון היום.

אלכס מילר: לפיכך אבקש להבהיר, כי שתי הצעות החוק האחרונות שציינתי נכללו בסדר-היום בטעות, וכי הדיון כעת מתקיים רק בנוגע להצעת חוק התקציב ולהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

אלכס מילר: גם ההצבעה שתתקיים היום תהיה רק לגבי שתי הצעות חוק אלה.

אלכס מילר: אנחנו נעבור לדיון סיעתי.

אלכס מילר: חבר הכנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו – בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: יש לך עשר דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להגיד שאני יכול רק להצטער על ההחלטה של האופוזיציה שהם לא משתתפים בדיונים ובהצבעות על תקציב המדינה.

רוברט אילטוב: אני חושב שזוהי טעות חמורה מבחינתכם לא להשפיע.

רוברט אילטוב: זה לא דין הבוחר וזאת לא קביעת הבוחר.

רוברט אילטוב: הם נבחרו בדיוק למטרה הזאת, להשפיע ולהתנגד, ואנחנו גם יודעים שכשיש טענות הכרחיות, חשובות, צודקות, הן גם מתקבלות, גם כשהן באות מהאופוזיציה.

רוברט אילטוב: העבודה החשובה ביותר היא בוועדות, ואי-השתתפות בוועדות, חברי חברי הכנסת, היא בעצם פגיעה במוסד הדמוקרטי, פגיעה חמורה, ואנחנו יכולים רק להצטער על כך.

רוברט אילטוב: אבל בואו נראה למה זה קורה.

רוברט אילטוב: זה קורה מכיוון שהמצב של יציבות השלטון, כל הנושא של משילות, כל הנושא של החזקת השלטון – הם בעייתיים במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: גם הם, יש להם האחריות בנושא הזה.

רוברט אילטוב: ללא ספק, את הדבר הזה היו צריכים לתקן ואנחנו קוראים להם לבוא ולתקן.

רוברט אילטוב: הטענות שהתקציב הדו-שנתי פוגע – יש האומרים כך ויש האומרים אחרת ויש האומרים שהתקציב הדו-שנתי נותן את טווח הנשימה לכל ממשלה לקבוע דברים, לתכנן אותם מראש וללכת בצורה מסודרת על קביעה מסודרת.

רוברט אילטוב: ולכן, כל נושא המשילות, ניתן לדבר עליו, ניתן להתווכח עליו, אבל אין ספק שבמדינת ישראל, היום, הנושא של יציבות השלטון הוא נושא חשוב.

רוברט אילטוב: לא ניתן ללכת לבחירות כל שנה, כל שנה וחצי, ולזעזע את המערכת ואת המערכת הכלכלית ואת המערכת הפוליטית.

רוברט אילטוב: עכשיו, לגופו של התקציב.

רוברט אילטוב: אין ספק שהתקציב קשה.

רוברט אילטוב: אנחנו הגענו למצב של משבר עולמי, שאנחנו נקלענו אליו לא כי רצינו או כי ממשלות ישראל התנהלו בצורה לא ראויה או לא נכונה.

רוברט אילטוב: דווקא ישראל עבדה נכון, וראוי לציין שממשלות קודמות עשו את הדברים ההכרחיים כדי שכלכלת ישראל תהיה חזקה ואיתנה.

רוברט אילטוב: נכון להיום, אנחנו עדים לכך שהבנקים בישראל והמשק הישראלי פחות או יותר החזיקו מעמד, והבנקים הישראליים הצליחו לעבור את המשוכה הקשה ביותר, אבל המשבר עדיין לא הסתיים והוא קשה.

רוברט אילטוב: לכן, התקציב לא יהיה קל, אבל אנחנו נילחם על כל סעיף וסעיף וכל הצעת חוק.

רוברט אילטוב: על כל שקל אנחנו הולכים להילחם בתקציב הזה, כבוד היושב-ראש.

רוברט אילטוב: בהזדמנות זאת אני חוזר וקורא לאופוזיציה לחזור לדיונים, לבוא בצורה הגיונית ולהעלות את הדברים שהם חושבים שנכון להעלות אותם.

רוברט אילטוב: סיעת ישראל ביתנו הצליחה, נכון להיום, להחזיר חלק מהתקציבים הנוגעים למשרדי הממשלה שאנחנו מחזיקים בידינו, וזאת למטרות שהן קידום הכלכלה הישראלית, קידום קליטת עולים בישראל וקידום נושאים שמקדמים את ביטחון הפנים של תושבי מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: בנושאים אלה אנחנו יכולים לבוא ולהגיד שהצלחנו לא רק להחזיק את המצב כפי שהיה אלא גם להוסיף תקציבים, ואנחנו חושבים שבמקרים האלה חשוב שהתקציבים האלה ייכנסו למשרדים האלה, כי זה מוסיף, לדוגמה בתיירות, ידיים עובדות למשק, ופיתוח התיירות זה הדבר ההכרחי והראשוני שצריך לעשות.

רוברט אילטוב: ההשקעה בתיירות היא מצד אחד השקעה יחסית לא יקרה, ומצד שני, רואים את זה מייד.

רוברט אילטוב: לכן, דווקא עכשיו, בזמן המשבר, זה הזמן להשקיע כסף בתשתיות, בפיתוח בתיירות כשיש שפל, כדי שהשפל הזה ייגמר כמה שיותר מהר.

רוברט אילטוב: רצוי להדגיש שכל 100,000 תיירים שמגיעים לישראל מביאים ל-4,000 איש שמועסקים באופן ישיר, וכ-12,000 באופן עקיף.

רוברט אילטוב: לכן, נושא התיירות זה נושא שמביא לתוצאות מיידיות.

רוברט אילטוב: מובן שקליטת העלייה ועידוד קליטת העלייה זה דבר הכרחי למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: זה מוסיף לתל"ג.

רוברט אילטוב: כל 1,000 עולים מוסיפים מיליונים של שקלים לתל"ג הישראלי, ואנחנו עדים לכך שקליטת העלייה הברוכה שהיתה הביאה לפיתוח כלכלי מסיבי מאוד במדינת ישראל בשני העשורים האחרונים.

רוברט אילטוב: אנחנו עדיין רואים שיש פוטנציאל רחב מאוד להביא עולים למדינת ישראל, ובעצם לבוא ולקדם בדרך עקיפה גם את הכלכלה וגם את הנושא הדמוגרפי, ללא ספק.

רוברט אילטוב: הנושא של המשרד לביטחון פנים – ללא ספק, שמענו בכמה מקומות, גם מבקר המדינה התייחס לנושאים של הלוחמה בארגוני הפשע ובפשע עצמו.

רוברט אילטוב: אין ספק שבמקום הזה מחויב שתהיה תוספת תקציבית ללוחמה בלתי פוסקת בפשע, ולכן אנחנו חושבים שההישג הזה הוא הישג חשוב לביטחונם של תושבי מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: כמה נקודות שאנחנו הולכים להתמקד ולנסות לעמוד על כך שירדו מסדר-היום של הדיונים בתקציב המדינה ובחוק ההסדרים.

רוברט אילטוב: אחד הדברים זה הטלת מע"מ על התיירות.

רוברט אילטוב: אני חושב שבמצב שהתיירות הישראלית נמצאת בו היום, בתחרות שיש לנו עם השכנות שלנו, שמשקיעות הון עתק בפיתוח התיירות – לא ייתכן שאנחנו דווקא בשלב של היום, שיש בו משבר חריף מאוד גם בתיירות, לא ייתכן שדווקא היום נפגע ונטיל מע"מ בכל נושא התיירות.

רוברט אילטוב: זו פגיעה קשה בתיירות, ולדעתי זה יוריד עשרות אלפים אם לא מאות אלפים מהתיירים שמתכוונים להגיע.

רוברט אילטוב: יש הרבה מהם שהם לא תיירים עשירים, הם תיירים שבאים על בסיס דתי ולפעמים שנים על שנים הם אוספים כסף כדי לבקר בארץ הקודש.

רוברט אילטוב: לא ייתכן שבמקרה הזה נפגע ונמנע מהתיירים האלה להגיע לישראל.

רוברט אילטוב: אין ספק שהנושא של תוכנית ויסקונסין – נדרוש להוריד את זה מסדר-היום באופן מוחלט.

רוברט אילטוב: אנחנו חושבים שתוכנית ויסקונסין פוגעת באנשים באופן חריף מאוד, ובכל אופן, כפי שהיא מגיעה היום לדיונים בוועדות, אנחנו לא מקבלים את זה, ואנחנו ניאבק על כך שהדבר הזה ירד מסדר-יומה של הכנסת לחלוטין.

רוברט אילטוב: הנושא של ערוץ-9 והחבילה הדיגיטלית – אין ספק שנדרוש שערוץ-9 ייכלל בחבילה הדיגיטלית.

רוברט אילטוב: אנחנו חושבים שקבוצה גדולה של כמעט מיליון וחצי איש, שהם דוברי רוסית במדינת ישראל, לא יקבלו את השירות.

רוברט אילטוב: אנחנו לא מתנגדים שזה יורחב גם לדוברי ערבית, אבל ללא ספק, ערוץ-9 קיים, ונדרוש את הכללתו בחבילה הדיגיטלית שתינתן חינם לתושבי מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: מה גם שיש שם תוכניות מאוד מעניינות ויש שם תרגום לעברית.

רוברט אילטוב: בנושא ההיי-טק – אני רוצה להודות ליושב-ראש שהסכים להקים ועדה לקידום טכנולוגיות מתקדמות בישראל; תת-ועדה של , ואני עומד בראשה.

רוברט אילטוב: אין ספק שנושא ההיי-טק לא בא לידי ביטוי בתקציב הזה בצורה שהיינו רוצים לראות אותו.

רוברט אילטוב: היום מועסקים בהיי-טק כ-70,000 איש, ופוטרו יותר מ-10,000 איש בחצי השנה האחרונה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיד שההיי-טק מהווה היום מעל 50% מהיצוא הישראלי.

רוברט אילטוב: הקבוצה הקטנה של האנשים האלה לא מקבלת היום את האוזן הקשבת של הממשלה, לצערי, ואנחנו נילחם על כך שלתקציבים למדען הראשי ולפיתוח טכנולוגי בישראל יתווספו עוד כמה מיליוני שקלים – אני רואה שאתה מסתכל על השעון.

רוברט אילטוב: אבקש להציג עוד כמה נקודות בנושא ההיי-טק.

אלכס מילר: אתה יכול להמשיך, אין שום בעיה.

רוברט אילטוב: אין ספק שהקבוצה הזאת לא רק מביאה באופן ישיר להרבה מאוד הכנסות וידיים עובדות, אלא זה הקטר הישראלי שנותן לנו תחליף לכל נושא הגז והנפט.

רוברט אילטוב: זה הגז והנפט שלנו.

רוברט אילטוב: הכוח האנושי והמוח שיש לנו, זה מה שיש לנו, אין לנו שום דבר אחר.

רוברט אילטוב: אם היום לא נוסיף תקציבים לנושא הזה, אין ספק שמאות חברות קטנות, סטארט-אפים, פשוט יימחקו מהמפה והידע הזה ילך לטמיון.

רוברט אילטוב: אין ספק שהדבר היחיד הזה, הידע שיש לנו בראש, זה הידע היחיד שיש לנו, וזה מה שאנחנו צריכים לטפח וזה מה שאנחנו צריכים לקדם.

רוברט אילטוב: לידע של חברי הכנסת באופן כללי – כל איש היי-טק מתחיל להעסיק מסביבו ארבעה, חמישה אנשים, שהם נותני שירות, וכמו שאמרתי, 50% מהיצוא הישראלי היום זה לא פירות וירקות – זה ידע טכנולוגי.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על הרבה מאוד כסף, על הרבה מאוד רווחה למדינת ישראל; אלה אנשים שמשלמים הרבה מאוד מס.

רוברט אילטוב: ההחזר שהמדינה תקבל על כל שקל – בתוך חמש שנים תגיע להחזר של 5 עד 10 שקלים.

רוברט אילטוב: לכן, כל השקעה בתחום הזה חשובה.

רוברט אילטוב: בכך אני רוצה לסיים את דברי.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: כמובן שאנחנו תומכים בתקציב, עם שינויים שנדרוש לבצע.

רוברט אילטוב: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מסיעת העבודה.

אלכס מילר: יש לך עשר דקות.

אלכס מילר: בבקשה.

אלכס מילר: חבר הכנסת נסים זאב, אם היית יושב לידו זה היה יותר נעים, כי הגב שלך יותר מדי זמן כלפי הנואמים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, באין אופוזיציה באולם אני מרגישה שחלה עלי חובה כפולה ומכופלת להיות האופוזיציה שבתוך הקואליציה.

שלי יחימוביץ': אשתדל לעשות את תפקידי על הצד הטוב ביותר.

שלי יחימוביץ': חבל שחברתי, סגנית השר , לא נמצאת כאן, מכיוון ששמעתי את נאומה שבו היא קראה לחברי הכנסת, בעיקר לחברי סיעתה, להצביע בעד החוברת השמנה הזאת כמפגן אחדות פנימי של סיעת העבודה.

שלי יחימוביץ': אני תוהה על הקריאה הזאת, מכיוון שחברת הכנסת נוקד, סגנית השר, היתה מראשי הלוחמים נגד חוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': היא אף הגישה הצעת חוק לצמצומו של חוק ההסדרים, ואני תוהה איך מתיישב המאבק הנחוש לצמצומו של חוק ההסדרים עם הבקשה הנרגשת להצביע בעד החוק עב הכרס ביותר בתולדות המדינה שהוגש אי-פעם.

שלי יחימוביץ': לא היה עוד חוק הסדרים כל כך רחב היקף וכל כך חצוף מבחינת התביעה שלו מחברי הכנסת לומר: מודה אני, רוצה אני, אצביע על כך גם אם לא קראתי אף מלה.

שלי יחימוביץ': מי שמצביע בעד החוק הזה, בעד הספר העבה הזה – ואחת היא אם הוא מהאופוזיציה או מהקואליציה – עושה צחוק מעצמו כחבר כנסת, ובעיקר עושה צחוק מהציבור ששלח אותו.

שלי יחימוביץ': כשאדם קונה דירה, למשל, הוא נוהג לקרוא את החוזה שהוא מתחייב עליו.

שלי יחימוביץ': כך עושה האדם הסביר תמיד – הוא קורא את ההסכם שהוא חותם עליו.

שלי יחימוביץ': ודווקא כאן, בהסכם הכי חשוב, הכי מהותי בינינו ובין הציבור כשליחיו של הציבור, באים חברי הכנסת ומצביעים על חוק ההסדרים מבלי שהם יודעים מה כתוב בו?

שלי יחימוביץ': אני רוצה שיקום חבר כנסת אחד שיגיד לי שהוא יכול להסביר לי כל שורה שהוא מצביע עליה.

שלי יחימוביץ': לא מצביעים על דברים שלא מבינים בהם כל שורה, וכאן יצביעו על חוק שלא מבינים בו אף שורה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר, שכמי שקראה וחזרה וקראה את החוק הזה, כולל טיוטותיו הראשוניות, וקראה ניתוחים על החוק, גם אני היום לא יודעת בדיוק מה כתוב בכל עמוד.

שלי יחימוביץ': אני מרשה לעצמי לומר שגם אחרים לא.

שלי יחימוביץ': 378 עמודים, חברים.

שלי יחימוביץ': 378 עמודים עם אין-סוף סעיפים ותת-סעיפים, שמוכתבים עלינו מלמעלה: כזאת ראה וקדש.

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת?

שלי יחימוביץ': מה זה, זה ספר קדוש?

שלי יחימוביץ': לא, זה מעשה ידי אדם.

שלי יחימוביץ': ככה להרכין ראש ולהצביע עבור ערימה של סעיפים תמוהים, שאין קשר בינם ובין התקציב?

שלי יחימוביץ': ואת כל זאת אני אומרת מבלי שנכנסתי עדיין לתוכן.

שלי יחימוביץ': יש, אני חייבת לומר, מתוך 378 עמודים, 20 עמודים שגורמים לי קורת רוח רבה, פנינים ששזורות כנזם באף חזיר.

שלי יחימוביץ': הפנינים האלה הן חקיקת העבודה שהביאה ההסתדרות, ועל כך אני אפילו נרגשת.

שלי יחימוביץ': יש שם חוקים שמקומם היה מזמן בספר החוקים של מדינת ישראל, כמו חובת ניהול משא-ומתן על הסכם קיבוצי, כמו עיצום כספי על הלנת שכר – דברים בסיסיים.

שלי יחימוביץ': חוק ההסדרים מאופיין בדרך כלל בשפה כוזבת ומשובשת.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים, כשכתוב שיפור השירות, למשל, הכוונה להפרטת השירות, קיצוצים בו והפחתת מספר העובדים הנותנים שירות לציבור.

שלי יחימוביץ': הפעם, לשם שינוי, בכל מה שקשור לחוקי העבודה שהכניסה ההסתדרות, כשכתוב: שיפור זכויות עובדים, הכוונה באמת ובתמים לשיפור זכויות עובדים.

שלי יחימוביץ': גם זאת נחמה פורתא, אבל אין בה כדי להצדיק את עוצמתו, את הרודנות ואת העדר ההיגיון של הספר הזה, שעכשיו בחרו לו עוד שם, חדש.

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה שלנו מאוד יצירתי בהמצאת שמות.

שלי יחימוביץ': הוא קורא לזה "חוק ההתייעלות".

שלי יחימוביץ': מה בין זה ובין התייעלות?

שלי יחימוביץ': אלוהים יודע.

שלי יחימוביץ': אין דבר בין זה לבין התייעלות.

שלי יחימוביץ': השם הקודם היה "בלימה ותנופה", ולתוכנית הקשה, שהותירה בנו צלקות רבות, של 2003–2004, שהוביל מר נתניהו כשר האוצר, קראו "התוכנית להבראת ישראל", אדוני השר?

שלי יחימוביץ': זה היה השם?

שלי יחימוביץ': שמות יפים שמאחוריהם לא מסתתרת אלא פגיעה עמוקה ואנושה בציבור בישראל.

שלי יחימוביץ': ובכל זאת, ההתעסקות בחוק ההסדרים קצת מטרידה אותי, כי בסופו של דבר, עם כל הביקורת העזה והנוקבת שיש לנו עליו, הספר האמיתי שמונח לפנינו נמצא בקופסה הזאת המונחת על שולחנם של חברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': הדפים האלה, הספר הענק הזה שמונח בתוך קופסת קרטון על השולחנות הוא – יסלחו לי שומרי המצוות שבינינו – ספר התנ"ך של החברה הישראלית, נייר הלקמוס שלה, העדות הברורה והנהירה ביותר לְמה שחושב השלטון על הציבור שלו, מה סדרי העדיפויות שלו.

שלי יחימוביץ': אין ספר יותר אמיתי מספר התקציב, שיכול להעיד מה באמת כוונות השלטון מעבר למלים, מעבר למסיבות העיתונאים, מעבר לסלוגנים היפים.

שלי יחימוביץ': שם מונחת האמת, והאמת היא במספרים במקרה הזה.

שלי יחימוביץ': קיצוץ רוחבי של 3.2 מיליארדי שקלים.

שלי יחימוביץ': מה המשמעות של המלים קיצוץ רוחבי, flat, המכובסות כל כך, שהציבור בתמימותו מתקשה להבין אותן ואף לא מבין עד כמה הוא משלם את המחיר בשל מה שעומד מאחוריהן?

שלי יחימוביץ': מה משמעות הקיצוץ הרוחבי?

שלי יחימוביץ': אתן לכם רק דוגמה אחת: מענקי איזון ברשויות המקומיות.

שלי יחימוביץ': האם השלטון המקומי הוא סקטור במדינת ישראל?

שלי יחימוביץ': לא, השלטון המקומי הוא כל אזרחי מדינת ישראל כולם.

שלי יחימוביץ': ראו את הפגיעה במענקי האיזון בתקציב הזה.

שלי יחימוביץ': מענקי איזון הם אותם מענקים שניתנים לרוב הרשויות במדינת ישראל שאינן יכולות ליהנות מהכנסות מארנונה שיכסו את הוצאותיהן.

שלי יחימוביץ': הם באו ליצור מידה של שוויון מינימלי בין רשויות עניות לבין רשויות עשירות שבשטחן יש עסקים שמאפשרים להן גביית ארנונה גבוהה.

שלי יחימוביץ': מענקי האיזון הם נשמת אפו ותנאי לקיומו של השלטון המקומי, כלומר של אזרחי מדינת ישראל ביישובים המעט יותר חלשים.

שלי יחימוביץ': חשבנו בטעות שהגענו לשיא הפגיעה במענקי האיזון, לשיא השפלות, בשנים 2003–2004, השנים שבהן נתניהו היה שר האוצר ואברהם פורז היה שר הפנים.

שלי יחימוביץ': אבל לא, מתברר שיש שפל חדש, והשפל החדש הוא בתקציב הזה.

שלי יחימוביץ': יש מי שמעזים בחוצפתם לקרוא לו תקציב חברתי.

שלי יחימוביץ': ממענקי איזון של 3.5 מיליארדי שקלים בשנת 2001, ובשנה שאחר כך מספר מעט גבוה יותר, ירדנו ירידה דרמטית ב-2003–2004, תחת ניצוחו של שר האוצר דאז בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': והפעם, ב-2009–2010, אנחנו שוברים שיא חדש בהזנחת הרשויות המקומיות ובהזנחת הציבור בפריפריה.

שלי יחימוביץ': שיא חדש.

שלי יחימוביץ': זה נייר הלקמוס של החברה הישראלית, זה מה שאנחנו חושבים על הפריפריה שלנו, זה מה שאנחנו חושבים על תושבי הפריפריה שלנו.

שלי יחימוביץ': ב-2010 יגיעו מענקי האיזון לפחות מ-2 מיליארדי שקלים.

שלי יחימוביץ': זה הקיצוץ העמוק והמסיבי ביותר, שמשמעותו פיטורים ברשויות המקומיות, פגיעה בשירותים הבסיסיים ביותר, הזנחה מוחלטת והתפשטות המדינה מאחריות כלפי אזרחיה.

שלי יחימוביץ': אומרים לי: אין ברירה, המצב קשה, מוכרחים לחתוך בבשר החי.

שלי יחימוביץ': איך זה משתלב עם הסעיף בחוק ההסדרים שממשיך את הרפורמה במס?

שלי יחימוביץ': תגידו לי, איך זה משתלב?

שלי יחימוביץ': מהי הרפורמה במס?

שלי יחימוביץ': מי ייהנה מהרפורמה במס?

שלי יחימוביץ': אנחנו ניהנה מהרפורמה במס.

שלי יחימוביץ': השכר שלנו, חברי הכנסת, יעלה בעקבות הרפורמה במס.

שלי יחימוביץ': אבל אותה רפורמה לא תיטיב כהוא-זה עם שכרם של רוב אזרחי ישראל, שלא מגיעים בכלל לסף המס או עוברים אותו במעט.

שלי יחימוביץ': רק שתבינו על אילו סכומים אנחנו מדברים.

שלי יחימוביץ': אומרים שאין ברירה וצריך לקצץ בבשר החי, אז בואו ותראו על מה מדובר: אם רק נקפיא את הרפורמה במס, לא ניקח שקל מאיש, לא נרע את מצבו של איש, נמשיך לדאוג לכך שמי שמקבל שכר גבוה ימשיך לקבל את אותו שכר גבוה, נשאיר את המצב כמו שהוא, רק אז ייחסכו ב-2009 יותר מ-3 מיליארדי שקלים וב-2010 – 3 מיליארדי שקלים נוספים.

שלי יחימוביץ': מי החצוף שבא ואומר לי שאין ברירה אלא לקצץ במענקי האיזון לרשויות המקומיות כי מוכרחים לקצץ בבשר החי?

שלי יחימוביץ': הנה לכם דוגמה לסדרי העדיפויות האידיאולוגיים של המדינה – לתת למי שיש להם עוד ולקחת עוד ממי שאין לו.

שלי יחימוביץ': זו תמצית הדבר, אין שום דרך אחרת לקרוא את הסעיפים האלה.

שלי יחימוביץ': וגם אין בזה היגיון, שום היגיון כלכלי.

שלי יחימוביץ': הרי אדם שיש לו הכנסה פנויה גדולה והוא מקבל עוד, לא ישתמש בכסף לקניות.

שלי יחימוביץ': הוא ימצא לעצמו אפיקי חיסכון.

שלי יחימוביץ': אבל אם לא נפגע בשכבות החלשות ובמעמד הביניים, וכושר השתכרות השכר שלהם יעלה במקום כושר ההשתכרות של החזקים ממילא, הם יוציאו את ההכנסה הפנויה שלהם על קניות, על מוצרים בסיסיים, על הנעת המשק, על הוצאתו מהמיתון.

שלי יחימוביץ': כך שאין כאן לא היגיון כלכלי ולא היגיון מוסרי, והעדר ההיגיון הזה משתקף ועולה מתוך ספר התקציב.

שלי יחימוביץ': והדוגמאות הן רבות כמובן, הרי אין לזה סוף.

שלי יחימוביץ': הנה דוגמה להשקפת עולם של ממשלה: פריסה ארצית של תוכנית ויסקונסין.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר בקליפת אגוז?

שלי יחימוביץ': – לבטל לחלוטין את אחריות המדינה למובטליה, לאנשים החלשים ביותר, ולכרסם עוד בשירות התעסוקה, שאגב עושה עבודה מצוינת.

שלי יחימוביץ': למרות ניסיונות הייבוש, ולמרות ההתנכלויות ולמרות ההשמצות, שירות התעסוקה עושה עבודה נפלאה.

שלי יחימוביץ': אומרים: לא.

שלי יחימוביץ': בואו נפקיד את הדאגה למובטלים החלשים בידי כוחות השוק.

שלי יחימוביץ': בואו נפריט את שירות התעסוקה, בואו ניתן את הליך מציאת העבודה וההשמה בעבודה לחברות פרטיות, וגם נשלם להן המון כסף.

שלי יחימוביץ': לטובת השקפת העולם הזאת הסוגדת להפרטות עד כדי הפרטת הדבר הבסיסי שהוא מציאת עבודה לאנשים, על זה מוכנים לשפוך כסף.

שלי יחימוביץ': וכבר לא ויסקונסין פה וויסקונסין שם, אלא ויסקונסין בפריסה ארצית לדורי דורות.

שלי יחימוביץ': אגב, אני מאוד מקווה שהבית הזה יתאחד בהתנגדות לפריסה ארצית של תוכנית ויסקונסין ונשים קץ לבושה הזאת.

שלי יחימוביץ': וכדאי לזכור שתוכנית ויסקונסין לא מייצרת ולו מקום עבודה אחד.

שלי יחימוביץ': לא מדובר כאן בייצור מקומות עבודה למובטלי המשק.

שלי יחימוביץ': מדובר בתוכנית שלוקחת מובטלים, מעבירה אותם אלף מדורי השפלה, ובסוף מוצאת להם עבודה.

שלי יחימוביץ': היא לא נבחנת על-פי טיב העבודה ועל-פי איכות העבודה.

שלי יחימוביץ': הם מסוגלים להעביר אם חד-הורית דרך של ייסורים, סדנאות והשפלות, עד שידאגו לה להשמה בעבודה כעובדת ניקיון של קבלן, ועל כך הם יקבלו כסף.

שלי יחימוביץ': אז תודה רבה, את הכסף הזה בואו ניקח ונשקיע בשירות התעסוקה או ביצירת מקומות עבודה, הרי אין היגיון בדבר.

שלי יחימוביץ': אבל שוב, זו האידיאולוגיה, להפריט הכול.

שלי יחימוביץ': אסיים בעניין הטלת המע"מ על פירות וירקות.

שלי יחימוביץ': באמת נאמר כבר הכול ואין לי מה להוסיף, וחברי דיברו מאוד יפה בגנות הקיצוץ הזה.

שלי יחימוביץ': אבל אני רוצה לקרוא לכם את דברי ההסבר של האוצר להטלת מע"מ על פירות וירקות.

שלי יחימוביץ': בדברי ההסבר כתוב: "יש להבהיר כי החיוב במס ערך מוסף על פירות וירקות לא פוגע בשכבות החלשות יותר מאשר המס על מוצרי צריכה בסיסיים אחרים, כגון לחם, חלב ותרופות.

שלי יחימוביץ': מכאן שאין כל הצדקה להבחנה בין מוצרים אלה".

שלי יחימוביץ': זה ההיגיון – אם אנחנו מתעללים בעניים בכך שאנחנו מטילים מע"מ על לחם, על חלב ועל תרופות – שימו לב לדוגמאות שהם מוצאים – אז בואו נתעלל בהם גם בפירות וירקות.

שלי יחימוביץ': ולמה לחסוך התעללות כשאפשר להתעלל?

שלי יחימוביץ': השורות המקולקלות והמעוותות האלה נכתבו בידי אנשים שאינם יודעים מציאות חיים מה היא.

שלי יחימוביץ': אני גרה בכרם-התימנים, בשולי שוק הכרמל, ונוהגת לעשות שם את הקניות שלי על בסיס יומיומי, ככל שמותיר לי הזמן.

שלי יחימוביץ': לפעמים אני רואה נשים מבוגרות מגיעות עם ארנק ובו כמה מעות ומפשפשות בארנק, ושואלות כמה עולה קילו עגבניות.

שלי יחימוביץ': הן בודקות את המחיר שוב ושוב, ואם קילו עגבניות עולה מעט יותר ממה שהן יכולות, הן לא קונות קילו עגבניות.

שלי יחימוביץ': מאוד פשוט.

שלי יחימוביץ': אני רואה פשפוש בארנק, ספירת השקלים, רגע של היסוס, החלטה: לא אקנה את זה.

שלי יחימוביץ': במי אנחנו מתעמרים כאן?

שלי יחימוביץ': באלה שכבר התעמרנו בהם בחלב, בלחם ובתרופות?

שלי יחימוביץ': אז עכשיו נוסיף להם גם את זה?

שלי יחימוביץ': חברים יקרים, אני יודעת שיש סוג של התכנסות כזאת לקראת אישור התקציב וחוק ההסדרים, אין ברירה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': יש ברירה.

שלי יחימוביץ': כבר אמרתי, לא מדובר בלוחות הברית שירדו מהר-סיני, מדובר במעשה ידי אדם, ומעשי ידי אדם יכולים גם להוריד את הספר הזה וגם את הגזירות שבקופסאות שמונחות לפניכם מסדר-היום של החברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, גברתי, תודה על דברייך.

אלכס מילר: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק וקנין מטעם סיעת ש"ס.

אלכס מילר: יש לך עשר דקות, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זו הפעם השנייה שאני עולה על הדוכן בשעה האחרונה.

יצחק וקנין: בפעם הקודמת זה היה בדיון הסיעתי ועכשיו אני מדבר מטעם הסיעה כעשר דקות.

יצחק וקנין: נגעתי בנושא שכל חברי נגעו בו ואני הייתי רוצה לחדד אותו.

יצחק וקנין: למה אני מחדד אותו?

יצחק וקנין: מכיוון שכשאני יוצא למזנון חברי הכנסת אני שומע מאנשי האוצר שלא יעזור כלום והמע"מ על הפירות עבור יעבור.

יצחק וקנין: יעבור.

יצחק וקנין: כנראה שיש מין הרגשה, לא רק שלי כחבר בקואליציה, אני חושב של כל הסיעות, גם לליכוד וגם למפלגת העבודה וגם לכל הסיעות, שמישהו חושב שאנחנו חותמת גומי.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם: במקרה הזה אנחנו לא נהיה חותמת גומי.

יצחק וקנין: אנחנו נעמוד על הדברים במלוא חומרתם.

יצחק וקנין: אם לא, אם לא – אנחנו, כאנשים שבאים מתוך הפריפריה, שמכירים את אותן מצוקות, כמו שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, היא הולכת לשוק הכרמל, אנחנו רואים את זה ביום-יום.

יצחק וקנין: והאמינו לי, זה כל כך נכון מה שהיא אמרה, שאשה עומדת מול מה שנקרא בסלנג הבסטה של הירקות, והיא שואלת כמה זה וכמה זה וכמה זה, כי זה בדיוק מה שיש לה וגם מה שאין לה.

יצחק וקנין: אני מנסה להבין, רבותי, איך אותה גברת, כשאתה משית עליה מס ברגע מסוים, תוכל לעמוד בדבר הזה?

יצחק וקנין: הרי היא בקושי גומרת היום את החודש.

יצחק וקנין: מה היא תעשה?

יצחק וקנין: הרי גם אם היא תזעק אף אחד לא ישמע אותה.

יצחק וקנין: היחידים שיכולים לעמוד ולדבר, זה אנחנו, אנחנו שמכירים את זה ביום-יום, שמכירים את המצוקות.

יצחק וקנין: הרי יש פתרון.

יצחק וקנין: זה זועק לשמים שמפחיתים מס בשיעור כל כך גבוה לעשירים ולחברות הגדולות, ובבת-אחת אנחנו מטילים אותו, על מי?

יצחק וקנין: על המסכן.

יצחק וקנין: אני לא מדבר על הקיצוצים במשרדים, על ה-flat, שהוא בעצם מין כדור חוזר.

יצחק וקנין: הרי הרשות המוניציפלית, הרשות המקומית, העירייה, היא הזרוע הארוכה של השלטון המרכזי.

יצחק וקנין: היא בעצם מוציאה לפועל את כל מה שצריך, היא בעצם היד הארוכה שצריכה להפעיל את כל מערכות החינוך והרווחה וכל הדברים.

יצחק וקנין: כולנו צריכים להבין שכאשר הקיצוץ הזה נוחת על משרד הפנים והוא משית אותו מייד על הרשויות, רבותי, זה נוגע בראש ובראשונה בפעולות.

יצחק וקנין: לפחות במשרדי ממשלה אי-אפשר לגעת באותם פקידים, במשכורות, בשכר, במרכיבי השכר.

יצחק וקנין: בשום פנים ואופן אי-אפשר לפגוע בהם.

יצחק וקנין: אז אתה פוגע במה?

יצחק וקנין: באותן פעולות שהן גם מנוע צמיחה של המשק.

יצחק וקנין: הרי באותם כספים הרשויות מבצעות עבודות פיתוח ועבודות תשתית, מוציאים את אותן עבודות לקבלנים.

יצחק וקנין: הקבלנים הם בעצם המנוע של המשק.

יצחק וקנין: אתה בא ואומר: לא, אנחנו עושים flat.

יצחק וקנין: ה-flat הזה, כמו שכולם אמרו, הוא מין גזירה שאי-אפשר לדבר ואי-אפשר לעמוד.

יצחק וקנין: אנחנו מקבלים את זה כתורה מסיני, להבדיל, ואין מה להגיד.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו חייבים לשנות את הדיסקט של כולם.

יצחק וקנין: אני אומר את זה לכל הצוות של שר האוצר, שישבו אתי לפחות פעם אחת על נושא המע"מ על הפירות ועל נושאים אחרים, ואמרתי להם בצורה ברורה: לא יהיו חיים קלים בנושא הזה.

יצחק וקנין: ולא כדי להקשות על הממשלה.

יצחק וקנין: רבותי, מישהו צריך להבין.

יצחק וקנין: אין לנו כל רצון.

יצחק וקנין: להיפך, הרצון שלנו שהתקציב יעבור והמסגרת תישמר ושהדברים ייעשו, אבל אנחנו כחברי כנסת חייבים לעמוד על סדרי עדיפויות, סדר עדיפות ברור.

יצחק וקנין: אם אני צריך לקבל החלטה אם אני פוגע בחלש, בד בבד אני אתן חיזוק לחזק – אני לא המצאתי שום תורה פה כדי לעמוד על האמת שלי.

יצחק וקנין: אני פה אומר דברים שהם ברומו של עולם.

יצחק וקנין: הרי אי-אפשר לשבת בחיבוק ידיים ולהגיד: אנחנו לא רואים ולא שומעים.

יצחק וקנין: והדבר הזה, רבותי, חוזר על עצמו; אני לפחות מכיר את זה כבר כמה שנים בהצבעות על התקציב.

יצחק וקנין: ונוצר מצב כביכול, שחברי הקואליציה מפריעים למהלכים של הממשלה.

יצחק וקנין: תראו, רבותי, אני לא יודע איך הממשלה קיבלה את ההחלטות.

יצחק וקנין: לא יודע עד כמה התעמקו בדיונים.

יצחק וקנין: אני שומע היום שר – לא אנקוב בשמו – שאומר לי: תשמע, אני לא מאמין למה שאני רואה, איזה דברים השיתו על המשרד שלי.

יצחק וקנין: איפה היית?

יצחק וקנין: מה, לא ראית את הדברים?

יצחק וקנין: שר, רבותי, שר, אומר לי: תשמע, אני רואה סעיפים פה בחוק ההסדרים שאני לא מאמין שהם כתובים על המשרד שלי, אף אחד לא דיבר אתי עליהם.

יצחק וקנין: ברור שאף אחד לא דיבר אתו עליהם, אבל הוא היה צריך לקרוא את זה, הוא היה צריך לעיין, לדפדף.

יצחק וקנין: אני אתמול דפדפתי ברוב הסעיפים.

יצחק וקנין: אני אומר לכם: אני פשוט לא מאמין איך הדברים האלה עוברים את הממשלה.

יצחק וקנין: זה לא חוכמה שזה נוחת עלינו פה ואנחנו זועקים.

יצחק וקנין: הממשלה היתה צריכה לעצור, השרים היו צריכים לעצור את זה.

יצחק וקנין: לא אנחנו.

יצחק וקנין: לא אנחנו צריכים להיות הרמזור האדום של הממשלה.

יצחק וקנין: אנחנו צריכים לאזן את הדברים, לאזן אותם, אבל הדברים האלה לא היו צריכים להגיע בשום פנים ואופן לפה, לשולחן הכנסת.

יצחק וקנין: אני לא הייתי מניח את זה כך.

יצחק וקנין: לא הייתי מניח את חוק ההסדרים בצורה כזאת, והשרים היו צריכים לשבת ולעמוד.

יצחק וקנין: רבותי, נכון, המצב קשה, והמצב של המשק קשה, ויש פיטורים ויש הכול, אבל חובתנו כנבחרי ציבור לראות, גם לעשות את הבאלאנס ולקבוע את סדרי העדיפויות.

יצחק וקנין: וזה, רבותי, לא נעשה, אני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: וכשאתה יוצא, עוד אומרים לך: תשמע, על אפך ועל חמתך אנחנו נעביר את זה.

יצחק וקנין: מה זאת אומרת אתם תעבירו את זה?

יצחק וקנין: הרי בסופו של דבר כולנו צריכים להרים את היד, גם בוועדת הכספים וגם במליאה בסופו של דבר.

יצחק וקנין: וזה לא עניין של לאיים על מישהו.

יצחק וקנין: רבותי, באמת זה לא הכיוון.

יצחק וקנין: הכיוון צריך להיות שאנחנו צריכים לפעול בהיגיון, בהיגיון בריא – האם אותו אזרח בקצה, שחי משכר מינימום, יכול לספוג את המעמסה הזאת, רבותי?

יצחק וקנין: כי גם ככה הוא קורס מהמעמסה, ואנחנו אומרים לו בעצם: אתה עכשיו לא רק תקרוס, אתה תשב ולא תקום יותר – כי זו, רבותי, גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה, בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: הרי אתה מייקר לו את סל המוצרים שלו, ברגע אחד אתה מייקר לו אותו – ב-17%, 18%, 16%, לא משנה; זה ייקור סל הקניות שלו.

יצחק וקנין: מה, אין לנו מה להגיד בדבר הזה?

יצחק וקנין: אני חושב שטוב יהיה – טוב יהיה, אני אומר – אם יהיו חלקים שהאוצר יבוא ויגיד: רבותי, אני מבין שזה בלתי אפשרי ואני מושך זאת בחזרה, וכך אני חושב שגם הדיון על התקציב בחלקים מסוימים של חוק ההסדרים – שאני בטוח שיפוצלו ממנו – יהיה דיון מעמיק, דיון שגופים וחברות וגורמים שייפגעו מחוק ההסדרים הזה, ולי אין ספק שהרבה גורמים פה הולכים להיפגע, יביעו את דעתם, יהיה שיקול-דעת, יישמעו כל הצדדים.

יצחק וקנין: יהיו נושאים שכן, רבותי, אנחנו צריכים לתמוך בהם ולדחוף אותם קדימה – כל מה ששייך להאצת המשק.

יצחק וקנין: אין ספק שצריך לעשות את זה, אבל יש דברים שחובתנו – וחובתנו, ואני אומר את זה עוד פעם – לעמוד על כך שהם לא יעברו.

יצחק וקנין: ואני בכל אופן אומר את זה פה מעל הדוכן: אעשה כל מה שביכולתי, בדרכי נועם, בדרך הנכונה, כדי שלא יהיה מצב שבסיומו של התקציב אנחנו נראה את הדברים האלה.

יצחק וקנין: כולי תקווה שבסופו של דבר השכל הישר יגבר וכל העם הזה, על מקומו יבוא בשלום.

יצחק וקנין: תודה.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת מס' 2 בדבר סדרי הדיון וההצבעה בקריאה ראשונה בהצעת חוק תקציב המדינה לשנות הכספים 2009–2010, התשס"ט-2009, ובהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009, כמובן בקריאה ראשונה.

נאזם בדר: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009

אלכס מילר: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת , מטעם יהדות התורה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, מדינת ישראל, כמו העולם כולו, נמצאת במצב כלכלי קשה, משבר עמוק, שקרה – אה, יפה – – –

יוחנן פלסנר: אני מלמד אותה להיות פרלמנטרית.

משה גפני: לא, אבל היא תהיה במליאה.

משה גפני: – – – משבר כלכלי – שהקדוש-ברוך-הוא מנהיג את העולם – אנחנו מאמינים בזה – מי היה מעלה בדעתו לפני כמה חודשים שיש דיונים על הורדת הדירוג של ארצות-הברית, של אנגליה.

משה גפני: אם מישהו היה אומר דבר כזה, היו אומרים שהוא לא שפוי.

משה גפני: וזה קורה, קורה, לצערנו, וזה לא פסח על מדינת ישראל.

משה גפני: האמת היא שחייבים לציין שאנחנו נפגעים – אנחנו נפגעים קשה.

משה גפני: הנתונים שהתפרסמו אתמול על נתוני האבטלה הם נתונים מאוד קשים, אבל אי-אפשר שלא לראות גם את נקודות האור.

משה גפני: המערכת הבנקאית של מדינת ישראל היא מערכת יציבה, היא עוברת את המשבר, ואנחנו מתפללים שזה יימשך גם הלאה, כאשר במדינות אחרות, מדינות חזקות מאתנו, היו קריסות של בנקים, היו מצבים שאם חס וחלילה הם היו קורים כאן, היום היינו מדברים אחרת.

משה גפני: קרה עוד משהו.

משה גפני: מדינת ישראל, חודשים ארוכים לא טיפלה במשבר הכלכלי, מסיבות אובייקטיביות.

משה גפני: הממשלה הקודמת נפלה, הלכו למערכת בחירות די ארוכה, עד שהורכבה קואליציה, לא היה תקציב, ועד היום – אנחנו נמצאים באמצע שנת התקציב ועדיין אין תקציב למדינה.

משה גפני: המשמעות היא עם השלכות רבות מאוד, גם על תפקוד המשק הכלכלי, גם פעילות הממשלה, הוצאותיה, החוזים שהיא צריכה לעשות, נושאים שהיא צריכה לטפל בהם; ועד לרגע זה עדיין אין תקציב מאושר למדינה.

משה גפני: אלה נתונים קשים מאוד, ועכשיו ומכאן ואילך אנחנו צריכים לטפל בבעיה.

משה גפני: אז נכון שנעשו כמה צעדים, גם ערבויות שניתנו לתעשיינים כדי לעודד את הפעילות המשקית, וכו', ועכשיו אנחנו דנים על התקציב – על תקציב שהוא דו-שנתי, והוא צריך להיות דו-שנתי.

משה גפני: אני מצר על כך שהאופוזיציה – ואני מכבד את הפעילות שלה לגבי הנושא של חוקי המשילות; זה בסדר, אין לי טענות נגד האופוזיציה – אבל אנחנו היינו חייבים להביא תקציב דו-שנתי, עם תוכנית כלכלית נלווית שקשורה לתקציב עצמו.

משה גפני: נתאר לעצמנו שאנחנו היינו דנים היום, או לפני כמה שבועות – היינו דנים על תקציב 2009, ומייד אחרי זה מתחילים לדון על תקציב 2010, דבר שהוא בלתי מציאותי לחלוטין, ולכן אנחנו חייבים שיהיה תקציב דו-שנתי, עם כל מה שנלווה לזה, ומכאן ואילך מתחיל הוויכוח.

משה גפני: והוויכוח הזה יימשך לאחר שהתקציב יאושר בקריאה ראשונה, והוויכוח הזה יימשך בתוך הקואליציה, יימשך בוועדת הכספים ובוועדות השונות שבהן יידונו חלקים מהתוכנית הכלכלית.

משה גפני: ואני רוצה להגיד לכם: היום היה בוועדת הכספים דיון על הכנסות המדינה.

משה גפני: אני רוצה לתאר לכם, מבחינת המציאות של חלוקת התקציב, עם הגזירות הנלוות לו.

משה גפני: ניקח את האיש – אני עכשיו לא אומר טבריה, חבר הכנסת פיניאן; בוועדה אמרתי טבריה – האיש שמשתכר 7,000 שקל.

משה גפני: הוא אדם שעושה את עבודתו, הולך בבוקר לעבודה, כמובן אחרי שהוא מתפלל תפילת שחרית.

משה גפני: מה עושה לו התקציב ומה הוא עושה לאחרים?

משה גפני: התברר לנו ככה – התברר שבנתוני המס, במס שמשלם האזרח הרגיל ב-OECD, אנחנו, מדינת ישראל, נמצאים היום מתחת לממוצע של ה-OECD, אנחנו משלמים עוד פחות, פחות מס.

משה גפני: זאת אומרת, אין לנו בעיה תחרותית עם הנושא של מס הכנסה, ואנחנו מתנהגים כמו הגביר של העיירה.

משה גפני: אנחנו באים ואומרים, לא רק שאנחנו פחות מ-OECD בנושא של מס הכנסה, בואו נפחית עוד 2% ממס הכנסה, שזה למעלה מ-1.5 מיליארד שקל הכנסות.

משה גפני: ובמקביל אנחנו אומרים, בוא נטיל מע"מ על פירות וירקות, שזה גם סכום דומה.

משה גפני: מי יקבל את המיליארד וחצי שקל כאן

משה גפני: ומי יפסיד את המיליארד וחצי שם?

משה גפני: את המיליארד וחצי כאן לא יקבלו השכבות החלשות, ההפחתה במס של 2% – אחת הדוגמאות היא, שאשה עובדת עם שני ילדים לא מגיעה לסף המס עד 7,700 שקל.

משה גפני: אין מציאות כזאת שבה מישהו מאלה שאנחנו רוצים לסייע להם ירוויח מהנושא של הפחתה במס הכנסה.

משה גפני: והתוכנית של הפחתה במס הכנסה היא תוכנית טובה כאשר אתה מבוסס במעמדך, אתה מבוסס בדרך שבה אתה נמצא.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב כלכלי קשה.

משה גפני: הרי אין ויכוח שצריך לעשות פעולות כדי לפתור את הבעיה של ההפחתה בהכנסות ממסים – ואגב היום התברר בוועדה שזה לא בדיוק 86 מיליארד שקל, זה כנראה פחות, אבל אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, נניח שזה נכון – צריך לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: אגב, התברר עוד דבר – בזה יכול להיות שאני אפילו מסכים עם האוצר – הנושא של החלטת בג"ץ על המטפלות, להכיר בזה לצורכי מס, מי שייהנו מזה הן אולי 20% מהאמהות העובדות, זה לא יעודד אמהות לצאת לעבודה, מכיוון שבין 75% ל-80% לא מגיעות לזה בכלל.

משה גפני: זה לא מעודד נשים לצאת לעבודה.

משה גפני: באמת, מדינת ישראל היא אחת המדינות, כפי שהתפרסם אתמול בסקר של התמ"ת, ששיעור הנשים היוצאות בה לעבודה הוא מהגבוהים בעולם; מדינת ישראל היא מדינה שמפלה נשים באופן חמור.

משה גפני: תמיד יודעים להגיד לנו, למה יהדות התורה וש"ס לא שמים חברת כנסת.

משה גפני: זה כיסוי על הבעיה האמיתית.

משה גפני: הבעיה האמיתית היא שאשה שעובדת באותו תפקיד שגבר עובד, עם אותה השכלה, עם אותם נתונים, עם אותו ותק, מקבלת משכורת נמוכה משל גבר.

משה גפני: אני אומר לך, הרב נהרי, אם היה ראש ממשלה חרדי, זה לא היה קורה, אבל נניח את העניין הזה לדיון אחר.

משה גפני: אבל, זאת אפליה שאותה חייבים לתקן.

משה גפני: החלטת בג"ץ בעניין הזה של הכרה בהוצאות למטפלות לצורכי מס, היא לשני העשירונים העליונים, זה לא פותר את הבעיה עצמה.

משה גפני: עכשיו תראו, מפחיתים מס חברות, נותנים לבנקים, שזאת אחת הדוגמאות, נותנים להם עכשיו תוספת תקציב בעצם העובדה שמפחיתים מס חברות, עם משכורות עתק של מנהלים, וראינו היום בוועדה ש-66% מהעובדים במדינת ישראל לא מגיעים לשכר הממוצע במשק.

משה גפני: שלא לדבר על כך שהנתונים האלה לא היו, כאלה שלא עובדים -– נכים, קשישים, מובטלים, אחרים.

משה גפני: 66%.

משה גפני: 2% מהעובדים במדינת ישראל מקבלים משכורת של למעלה מ-37,500 שקל לחודש.

משה גפני: 2% – פער מעמדות, סכנה חברתית, פצצה שיכולה להתפוצץ לנו בפנים.

משה גפני: מה צריך לעשות?

משה גפני: מה צריכה לעשות הכנסת, מה צריכה לעשות הממשלה עם הנתונים האלה?

משה גפני: היא צריכה לדאוג יותר לחלשים במצב הנתון ולקחת יותר מהעשירים.

משה גפני: בתקציב אנחנו עושים את ההיפך, אנחנו מפחיתים מס על חברות, אנחנו מפחיתים מס הכנסה, אנחנו מעלים את המע"מ, אנחנו משיתים מע"מ על פירות וירקות.

משה גפני: אנחנו לא עושים דבר נכון.

משה גפני: נפגשתי אתמול עם נשיא המדינה ביוזמתו והוא אומר לי: למה צריך לקצץ בתקציב?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה אי-אפשר למכור נכסים של המדינה?

משה גפני: למה אי-אפשר להעביר את מחנה צריפין לנגב?

דני דנון: שדה-דב, קראתי.

משה גפני: שדה-דב, מחנה צריפין, השלישות ברמת-גן, נמל יפו, נמל תל-אביב.

משה גפני: 50 מיליארד דולר נכסים שאין בהם שימוש.

משה גפני: להיפך.

משה גפני: אבל אם היו מעבירים את מחנה צריפין למקום מרוחק יותר, היו מגבירים שם את התעסוקה, היו מחיים יותר את המקום, והיום אין בעיה של מעבר, הכבישים מפותחים והרכבת שתהיה בעתיד מקצרת את הדרך מאוד.

משה גפני: 50 מיליארד דולר.

משה גפני: אני לא יודע, אנשי האוצר נדרשים לעבוד, לא להביא תוכניות.

משה גפני: הנשיא אמר לי – הוא אמר לי, אתה יכול להגיד בשמי, ומי אני שאגיד אחרת, אני חושב כמוהו.

משה גפני: עושים את הדברים שהיה צריך לעשות בצורה שונה לחלוטין.

משה גפני: הפחתת דמי הבראה שהעברנו אתמול – אני נושא באחריות כיושב-ראש הוועדה, אני ביקשתי להעביר את זה כי חייבת להיות עסקת חבילה.

משה גפני: אבל אין בזה צדק, זה לא דבר צודק.

משה גפני: אני שמח שהגענו להסכמה, לפחות לגבי המורים, ששם לא תהיה הפחתה מדמי הבראה אלא יוקפא חלק מהתוספות שאמורות להיות ב-2009 ו-2010, יוקפא לסוף 2010.

משה גפני: וזה כבר צודק, מכיוון שאז המשמעות היא, שמי שמשתכר יותר משלם יותר ומי שמשתכר פחות משלם פחות.

משה גפני: וזה יחול על כל המורים ביסודי.

משה גפני: רן ארז עוד מתלבט, אני מקווה שגם הוא יחליט כך.

משה גפני: לפחות את החלק הזה הכנסנו פנימה.

משה גפני: נכון שהמצב הכלכלי קשה, נכון שחייבים להשית גזירות או חוקים שהם קשים לציבור, אבל צריך לעשות את זה כמו שמדינה יהודית צריכה לעשות, כמו שמדינה שבאמת רוצה לעזור לאנשים שלהם צריך לעזור.

משה גפני: החובה המוטלת – גם התורה קובעת את זה, כי לא יחדל אביון מקרב הארץ, אומרת התורה, על כן פתוח תפתח את ידך לאחיך, לענייך ולאביונך בארצך.

משה גפני: ככה אומרת התורה.

משה גפני: בתקציב הזה אנחנו עושים את ההיפך, בחלקים ממנו.

משה גפני: אני איש קואליציה, ככה אמרו לי, אני גם נושא באחריות ואני לא בורח ממנה – – –

דני דנון: גם יושב-ראש ועדה חשובה מאוד.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: לא בורח מאחריות ובעזרת השם נעביר את התקציב ונעביר את החוקים הספציפיים שנוגעים לתקציב.

משה גפני: מה שלא נוגע, לא יהיה בחוק ההסדרים.

משה גפני: הגענו, פחות או יותר, לסיכומים, אנחנו גם נרחיב אותם מעט.

משה גפני: אבל אנחנו – ואני פונה לחברי בקואליציה ואני פונה גם לשר האוצר וגם לראש הממשלה – לאפשר לנו להישאר במסגרת הזאת שחייבים להישאר מפני שאין ברירה.

משה גפני: אגב, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, היה דבר מצחיק אתמול בוועדה.

משה גפני: היה חוק אזורי עדיפות לאומית, קם מישהו מהקואליציה – לא אומר את שמו – ואמר: מה זה, איזה חוק זה?

משה גפני: אני רוצה לספר לכם, חוק אזורי עדיפות לאומית נמצא בשתי וריאציות, הוא נמצא בחוק ההסדרים והוא נמצא בחוק שחלה עליו רציפות מהקדנציה הקודמת.

משה גפני: אני בוועדת הכספים התחלתי אתמול את הדיון, לא על חוק ההסדרים, לא מסכים שזה יהיה בחוק ההסדרים, אלא במה שחל עליו דין רציפות מהקדנציה הקודמת, שעליו אמר איש האופוזיציה, מה זה, זה לא בסדר, אני לא זוכר אם הוא אמר את המלה חוק מושחת.

דני דנון: הוא לא היה חתום עליו, אני מקווה.

משה גפני: לא, זה חוק שהביאה ממשלת קדימה, הרי חלה עליו רציפות.

משה גפני: אנחנו דנים בוועדת הכספים עכשיו בחוק שהכינה הממשלה הקודמת.

משה גפני: צריך לדעת לעשות הבחנות, סתם, חברי כנסת חדשים, אפילו גם ותיקים, צריכים לדעת, גם כשרוצים לתקוף – פה צריך להתרגל מהר לקואליציה-אופוזיציה, אני עושה כל הזמן תרגילים עם זה – צריך לדעת לא לתקוף את מה שעשית בעצמך.

משה גפני: הרי חלק גדול ממה שמופיע כאן זה חוק שהכין רוני בר-און כשר האוצר; חלק גדול ממה שאנחנו רואים עכשיו.

משה גפני: אין לי ספק שאם כל ממשלה אחרת היתה מביאה את סדרי הגודל – תוכנית כלכלית וחוק תקציב – היא היתה מביאה משהו כזה.

משה גפני: אנחנו צריכים להיות יותר רגישים.

משה גפני: זו קואליציה שהיא יותר חברתית מהקואליציה הקודמת, ויותר צריכה להיות קשובה – מעבר לנושא של הכלכלה והמקרו-כלכלה, והנושאים שקשורים בעניין הזה, ההפרטות והכול – צריכים להיות קשובים לעם, צריכים להיות קשובים לצרכים שלא פוגעים בכלכלה ולא פוגעים במערכת התקציבית ומאפשרים לצאת מתנופה לצמיחה.

משה גפני: אבל צריך לדעת בתוך הדברים – ואנחנו עומדים בפני חודש קשה מבחינת העברת התקציב, מבחינת העברת חוק ההסדרים.

משה גפני: צריכים לעשות בו את השינויים.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת גפני, יש לך תפקיד חשוב כיושב-ראש ועדת הכספים: גם לשמור על הנושא החברתי וגם לסייע לקואליציה.

דני דנון: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אורי אורבך מהבית היהודי.

דני דנון: אחריו – חבר הכנסת ציון פיניאן מהליכוד.

משה גפני: ואחרי זה הצבעה?

דני דנון: לא לפני 15:30 תהיה הצבעה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, את חטאי אני מזכיר: עוד לא הספקתי לקרוא את כל ספר התקציב.

דני דנון: זה היה בלתי אפשרי.

דני דנון: לא היית יכול לישון בלילה אם היית קורא.

אורי אורבך: לפעמים, אתה יודע – ביטולה זהו קיומה.

אורי אורבך: כתוב במקורותינו.

אורי אורבך: לפעמים ביטול שינה זה קיום דברים חשובים יותר.

אורי אורבך: אומרים את זה על ביטול תורה, בדרך כלל.

אורי אורבך: אבל אני מבטיח להשתדל לקרוא ככל שהשגתי מגיעה, ויש שם המון דברים מטרידים ומדאיגים מאוד.

אורי אורבך: אני רק חושש שאם אני אצא פה בתוקף רב נגד כל כך הרבה סעיפים, ובסופו של דבר בוועדת הכספים וגם במליאת הכנסת אני אצביע בעד, אז תתקיים בי המימרה העממית: נלחמו כאריות ונפלו כזבובים.

אורי אורבך: אז אני מתלבט אם להילחם כאריה עכשיו כשאני יודע שיש חשש שאני אפול כזבוב אחר כך, או להגיד ש"מצד אחד" ו"מצד שני" ו"יחד עם זאת".

קריאה: – – –

אורי אורבך: שמאל דוחה וימין מקרבת, אני חושב שזה יהיה במקרה הזה.

אורי אורבך: אני חושש גם שאם, חלילה, עשרת הדיברות בתורתנו הקדושה היו נכתבים, חס ושלום, על-ידי ממשלת ישראל, אז היה, באותיות קטנות, בקובץ מצורף של חוק ההסדרים לעשרת הדיברות, כתוב שכל הדברים האלה: "לא תרצח", ו"לא תנאף", ו"שמור את יום השבת" ו"אנוכי השם" וכך הדברים – הם החל מ-2015.

אורי אורבך: או להוסיף את המלה "לא", להוריד את המלה "כן", וכן הלאה.

אורי אורבך: אבל בהחלט, התקציב הזה הוא מעשה ידי אדם, והוא מדאיג בהמון אספקטים, ואני רוצה להתרכז ממש בשתיים-שלוש נקודות בבחינת מעט המחזיק את המרובה.

אורי אורבך: ובאמת – רק ברמה העקרונית ואפילו בלי לרדת למספרים עצמם, הדברים שמדאיגים אותי בעיקר הם הרפורמה העתידית במינהל מקרקעי ישראל, בין שתהיה בחוק ההסדרים ובין שתוצא מחוק ההסדרים, משום שזה דבר עקרוני ומשמעותי מאוד, גם לכלכלה וגם למדינת ישראל ולפניה העתידיות כמדינתו של העם היהודי.

אורי אורבך: זאת משום שהרפורמה הזו בצורתה הנוכחית, עוד לפני הדיון בה, היא במידה רבה פגיעה בתוכנית החיסכון של העם היהודי.

אורי אורבך: והקרקעות של העם היהודי, קרקעות של מדינת ישראל – זו תוכנית החיסכון.

אורי אורבך: ובשלב הראשון זה בשם המלחמה בביורוקרטיה ובשם פתיחת חסמים, ואחר כך זה בשם חופש הקניין, ואנשים עשירים ובעלי אמצעים יקנו את זה ויקימו מגדלים ומשרדים, אבל בסופו של דבר אנחנו לא יודעים בידי מי הקרקעות האלה יכולות ליפול בשלב מאוחר יותר, בעוד חמש, עשר ו-50 שנה; שלא לדבר על הבעיות ההלכתיות המשמעותיות והחמורות מאוד שבמכירת הארץ לצמיתות.

אורי אורבך: אני מקווה שאנחנו נוכל, בואו נגיד, לעצור את כל הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, משום שאומנם יש בה אלמנטים מאוד משמעותיים, אבל אי-אפשר בשם המלחמה החשובה מאוד בביורוקרטיה ולמען שיפור המשק, לפגוע בדברים שהם חשובים אפילו יותר מהמלחמה בביורוקרטיה.

אורי אורבך: אז זו נקודה אחת שאנחנו, כסיעה, הולכים בהחלט לעשות חיים קשים לממשלה – בקרב על הקרקעות של ארץ-ישראל, של מדינת ישראל ושל העם היהודי.

אורי אורבך: אנחנו נשים דגש חזק וחשוב מאוד בכל הנושאים שהכותרת שלהם – רבותי בקואליציה וחברי הנעדרים מהאופוזיציה, שבוודאי עכשיו יושבים בחדרים בזמן שהתפנה להם וקוראים את ספר התקציב שורה אחרי שורה – אנחנו נדגיש יותר את העניינים שהכותרת שלהם היא חזרה לממלכתיות.

אורי אורבך: בשם ההפרטה שיש בה ערך אנחנו מרבים לשכוח שלממלכתיות גם יש ערך, והמחויבות של הממשלה לאזרחים זו לא איזו טובה שהממשלה או המדינה עושה לאזרחים, אלא זו חובתה.

אורי אורבך: יש חמשת המ"מים הידועים של ז'בוטינסקי.

אורי אורבך: החרותניקים שפה ובניהם יודעים במה מדובר: המחויבות למורה, מעון, מרפא וכו', ואנחנו היום בשם המלחמה בביורוקרטיה, ובשם תחרות חופשית, ובשם מדינה מודרנית, שוכחים שיש לנו מחויבות שלכל ילד ולכל תלמיד יהיה חינוך חובה חינם במשך 12 שנות בית-ספר יסודי ותיכון וגן-חובה.

אורי אורבך: אנחנו רוצים לאפשר – גם אם לא חינם, אבל בתנאים נוחים – לימודים אקדמיים ולימודים גבוהים, וגם לימודי תורה למי שבוחר בהם.

אורי אורבך: אנחנו רוצים ששירותי הבריאות יהיו שירותים סבירים, ולא שנזדקק כל הזמן לביטוח משלים, ומושלם, ומשלים-מושלם, ומשלים-מושלם פלוס, כי כל פעם שצריך משלים ומושלם, זה אומר שביטוח הבריאות הבסיסי שלך הוא לא מספיק, לא מושלם ולא משלים שום דבר.

אורי אורבך: מדינה, מה לעשות, זה לא עסק.

אורי אורבך: צריך לנהל אותה מתוך שיקולים כלכליים, מתוך מחשבה הגיונית של מינוס ושל פלוס, אבל מדינה זה לא עסק.

אורי אורבך: יכול להיות שיש עסקים יותר טובים.

אורי אורבך: למדינה יש לפני שיקולים עסקיים – מחויבות.

אורי אורבך: ואם אנחנו קראנו השבוע מחקר שאומר שבפריפריה אנשים חיים שבע, שמונה או אפילו עד עשר שנים פחות בממוצע מאשר באזורים הדשנים יותר בארץ, זה לא במקרה.

אורי אורבך: זה לא שהאוויר שם פחות טוב, אם כי בחלק מהמקומות גם זה קשור לכלכלה, שהאוויר פחות טוב.

אורי אורבך: זה אומר שיש לך פחות השכלה, כי השקיעו פחות בהשכלה שלך, ואז יש לך פחות מודעות לזכויותיך, ואז, כשאתה נזקק לשייאות או לטיפול רפואי, אבל מפני שאין לך השכלה יש לך פרנסה פחות מכניסה ומניבה ויש לך פחות כסף ופחות מודעות לזה, ובתי-החולים והמרכזים הרפואיים הם יותר רחוקים, ואלה שישנם נמצאים כל הזמן בסכנת סגירה, או שהם לא מספקים את השירות, והנסיעות הן נסיעות.

אורי אורבך: וגם עשר השנים פחות, הייתי אומר על דרך ההגזמה, שאתה חי, אם אתה חי בפריפריה, גם מתוכם – חלק מהחיים זה הנסיעות למרכז הארץ ולערים שבהן יש שירותי הבריאות והשירותים האחרים הנחוצים.

אורי אורבך: עניין אחר שהוא פחות חשוב אבל גם הוא עקרוני, ממש בשולי הדברים – זה הרפורמה ברשות השידור, שמדובר בה רבות, וגם זה חלק מההתנערות של המדינה מהמחויבות שלה לתרבות, להשכלה, לתת לנו תקשורת שהיא לא רק תקשורת מסחרית ולא רק תקשורת ממוסחרת.

יובל שטייניץ: – – –

אורי אורבך: אני מקווה שתעמדו מאחורי הרפורמה, אבל שתעמדו ולא תדחפו אותה לתהום, אלא תעמדו מאחוריה כדי לתת לה את הגב עד הסוף, ולהתגבר על כל הקשיים.

אורי אורבך: והמתפטרים – אני אומר את זה בהמשך הדברים הקודמים שאמרתי, כבוד שר האוצר, של התנערות מהממלכתיות.

אורי אורבך: אני אומר: מעבר לעניינים הכלכליים עכשיו, לרשות שידור ממלכתית יש משמעות לא רק לחופש העיתונות ולחופש היצירה, וליוצרים, ולכל הדברים שהם חשובים בפני עצמם; לאנשים רבים שיהיה להם קשה בשנים הקרובות בגלל התוכנית הכלכלית המוצדקת או הלא-מוצדקת – זה ויכוח שאנחנו מתווכחים – הטלוויזיה, הטלוויזיה היא הבילוי הזול ביותר והעיקרי, בביתם.

אורי אורבך: וכיוון שהם כבולי טלוויזיה, אנחנו מחויבים לתת להם טלוויזיה ברמה יותר גבוהה, עם תרבות, ולא רק תחרויות ריאליטי ורק שעשועונים מהדיוטה התחתונה יותר.

אורי אורבך: ולכן, גם לרפורמה ברשות השידור צריך להתייחס כאל חלק מהמחויבות שלנו לממלכתיות.

אורי אורבך: הוא הדין לגבי תוכניות לנוער בסיכון ולנוער נושר בתיכונים.

אורי אורבך: אי-אפשר במלים, הרבה פעמים, לתקן בעיות ועוולות שיש בתקציב.

אורי אורבך: ונראה לי מדיונים בוועדת הכספים וגם פה – שלפעמים בוחרים איזו נקודה אחת והיא הופכת להיות הדגל והסמל של התקציב.

אורי אורבך: בשנים עברו זה היה בעיקר הרעיון לבטל את הפטור ממע"מ באילת.

אורי אורבך: נראה לי שהכוכב של 2009–2010 זה המע"מ על הפירות.

אורי אורבך: כל הארץ כולה עומדת על השפיץ של השזיף – יהיה עליו מע"מ או לא יהיה עליו מע"מ, כשמדובר גם במקרים החמורים על 60–80 שקלים שאינני מקל ראש בהם.

אורי אורבך: אבל יש דברים שהם חמורים ומסוכנים וחריפים הרבה יותר, וכאילו יש לכולם מין אינטרס לצאת להגנת החלשים, גם לאלו שבאמת רוצים להגן על החלשים – ובמידה מסוימת טוב לאוצר ולממשלה להגיד, אז בואו נעבור נושא, אז בואו נתווכח, אז מה אתם אומרים על המע"מ?

אורי אורבך: בסוף הם ימצאו איזו פשרה, ויהיה מע"מ מופחת – אני מניח שזה לא מה שיהיה – או שיוותרו בכלל על המע"מ על הפירות והירקות ויוסיפו לנו מחצית האחוז על המע"מ הכללי.

אורי אורבך: אבל כרגע כולם עסוקים כאילו זה הנושא החשוב ביותר.

אורי אורבך: והוא לא הנושא החשוב ביותר.

אורי אורבך: יש שורה שלמה של נושאים.

אורי אורבך: אני חושש שבתקציב 2009–2010 מי שחלש יהיה חלש יותר, ולו לשנים האלה; מי שקשה לו, יהיה לו קשה יותר.

אורי אורבך: גם הקיצוצים הרוחביים האלה שאנחנו רואים אותם – טוב, במכה אחת, במקום שנתווכח על כל דבר בנפרד, על המע"מ פה ועל תוספת שם ועל ביטול הכשרה מקצועית ועל ויסקונסין – בואו נוריד 5% flat ורוחבי ו-6%, ו-6.5%, וזורקים פה מספרים.

אורי אורבך: הקיצוצים הרוחביים האלה הם פצצות המצרר של התקציב, והם חוזרים אלינו במשך שנה שלמה, רבותי חברי הכנסת, וכל חודשיים מהקיצוצים הרוחביים האלה תהיה לנו תקרית חדשה בשוק העבודה, שביתה חדשה ברשות המקומית, בבתי-החולים – בכל המקומות שהקיצוץ הרוחבי יחתוך בהם אנחנו נקבל את פצצות המצרר הכלכליות הקטנות האלה במשך השנה.

אורי אורבך: אחרי כל הדברים האלה – אמרתי בראשית דברי, ואני אומר גם בסופם:

אורי אורבך: כחברי קואליציה יש לנו נטייה להילחם כאריות וליפול כזבובים.

אורי אורבך: אני מקווה שאנחנו כחברי קואליציה נבין שהאחריות שלנו זה לא רק להגן על החלשים בסעיף כזה ובסעיף אחר, האחריות שלנו היא לעזור לממשלה להציל את מדינת ישראל ממשבר כלכלי שאנחנו כבר בעיצומו.

אורי אורבך: משבר כלכלי זה לא משהו פיננסי באיזה גרף אלכסון, באיזה ספר תקציב של בנק בין-לאומי.

אורי אורבך: כמו שהמע"מ משפיע על החלש גם המשבר הכלכלי הגדול – גם הוא מגיע לבן-אדם בשכונת-התקווה ובקריית-גת ובקריית-שמונה ובכל מקום ומקום.

אורי אורבך: לכן, אם הוויכוח הזה של "מה חשוב יותר ומה חשוב פחות" מתוך השקפת העולם הכלכלית והאידיאולוגית של כל אחד שנוגעת החל בקרקע של ארץ-ישראל ועד למלפפון שגדל על אדמתה, כל דבר צריך לדעת שיש לו השפעה על העני, גם על העשיר – שזה אולי פחות חשוב – גם על מעמד הביניים.

אורי אורבך: אני חושב שהדיונים פה צריכים להיות רציניים.

אורי אורבך: אני מקווה שהאופוזיציה תשתתף לשם שינוי בדיונים הכלכליים העתידיים וגם בוועדות.

אורי אורבך: בעזרת השם, נביא בשורה טובה למשק מתוך זכירה שאנחנו מחויבים לאזרחים שלנו כולם.

אורי אורבך: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת ציון פיניאן.

כרמל שאמה-הכהן: מחליף אותו חבר הכנסת אופיר אקוניס.

כרמל שאמה-הכהן: בכבוד רב, יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, חברי הכנסת, היו חילופי גברי גם משמאלי וגם מימיני וגם באמצע וגם פה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זה אחד הימים העצובים ביותר שידעה כנסת ישראל מאז יום הקמתה.

אופיר אקוניס: שלא לדבר, כמובן, מאז החלה הכנסת השמונה-עשרה בפעילותה ב-24 בפברואר שנה זו.

אופיר אקוניס: זה יום עצוב.

חיים כץ: וכל זה למה?

אופיר אקוניס: שלום לך, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

אופיר אקוניס: אני אספר לך למה.

אופיר אקוניס: ימי התקציב הם בדרך כלל הימים הגדולים של האופוזיציה.

אופיר אקוניס: הם מגישים הסתייגויות, הם מכינים פיליבסטרים.

אופיר אקוניס: אנחנו היינו שם – – –

חיים כץ: לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: גם בקריאה ראשונה.

חיים כץ: אין הסתייגויות.

אופיר אקוניס: לא על ההסתייגויות, בכלים הפרלמנטריים העומדים לרשותה של האופוזיציה.

אופיר אקוניס: והנה, אני רואה פה, אני יכול גם להקריא את השמות: הגברת לבני, מר מופז, חבר הכנסת בר-און, חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת שטרית שהיה פעם שר האוצר – חברי כנסת שהיו שרים בממשלות ישראל.

אופיר אקוניס: במקום לנצל את הכלי הפרלמנטרי של הישיבה הארוכה כאן וההארות הנכונות פחות או נכונות יותר על התקציב – הארות באל"ף, בוא נעשה את זה ככה, לא בעי"ן, שיאירו את עינינו – אנחנו מוצאים מליאה ריקה, ועדות כמעט ריקות.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה קורה במזנון, כי לא הייתי שם מזמן, אבל אולי הם מתרכזים שם – – –

כרמל שאמה-הכהן: מלא, מלא, מלא.

אופיר אקוניס: גם בחברי האופוזיציה?

כרמל שאמה-הכהן: גם.

חיים כץ: דרך אגב, זה לא פעם ראשונה.

אופיר אקוניס: המצב הזה?

כרמל שאמה-הכהן: רגע, דבר ההיסטוריה.

חיים כץ: בזמן דיוני התקציב האופוזיציה עזבה את ההצבעה ב-02:00 והשאירה את הקואליציה לבד, וההצבעות היו מהירות מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל השתתפה בכל הדיונים.

חיים כץ: בחלק.

מתן וילנאי: אכן כך היה, חיים.

חיים כץ: קמו והלכו והשאירו את המליאה ככה, ואז גמרנו את ההצבעה מהר מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: מי זה היה?

חיים כץ: מי היה אז באופוזיציה?

חיים כץ: לא היתה אז קדימה, אבל היתה מפלגת העבודה – – –

אופיר אקוניס: תמיד טוב לשמוע מה היה פה בעבר, אבל אני חושב, חבר הכנסת כץ – – –

חיים כץ: חבר הכנסת פינס היה בין הנוטשים.

אופיר אקוניס: בין הנוטשים?

חיים כץ: גם עכשיו הוא לא יודע אם הוא יצביע.

אופיר אקוניס: המצב שאנחנו נתקלים בו היום הוא חסר תקדים בצורה יוצאת דופן – – –

מתן וילנאי: רובי היה יושב-ראש כנסת.

חיים כץ: רובי ריבלין היה יושב-ראש הכנסת.

אופיר אקוניס: אוה, יפה.

חיים כץ: הוא עושה להם את זה.

אופיר אקוניס: אני מבין.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, אני באמת מתקשה להבין את האופוזיציה, שפשוט משחקת בסוג של משחק, הייתי אומר, ילדותי ולא אחראי, ומבטלת כל כלל יסוד של דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: כי בדמוקרטיה – כך לימדו אותי, חבר הכנסת כץ וחברת הכנסת חוטובלי – נבחרים גם לאופוזיציה.

אופיר אקוניס: זוהי משנתו של מנחם בגין.

אופיר אקוניס: הוא אמר הרבה פעמים – דרך אגב, בפעם הראשונה זה היה 29 שנים ברציפות – הוא אמר:

אופיר אקוניס: נבחרנו לאופוזיציה ונשרת את העם באופוזיציה.

אופיר אקוניס: אמר זאת.

אופיר אקוניס: אנחנו ב-2006 לא קיבלנו הרבה קולות – – –

כרמל שאמה-הכהן: כלומר גם באופוזיציה ניתן לשנות.

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: שליחות באופוזיציה.

אופיר אקוניס: אנחנו, סיעת הליכוד, לא קיבלנו ב-2006 הרבה קולות בקלפי.

אופיר אקוניס: הלכו האזרחים, שלשלו את פתקיהם – קיבלנו 12 מנדטים.

אופיר אקוניס: היו במדינת ישראל מצבים מאוד לא פשוטים בשלוש השנים הללו, וכדי שלא יהיו אי-הבנות, אני לא מאשים אף אחת מממשלות ישראל – לעולם לא אעשה זאת – בהידרדרות במצב הביטחוני.

אופיר אקוניס: אני תמיד מאשים את הצד השני.

אופיר אקוניס: אבל היו כאן 12 חברי כנסת שנתנו גיבוי מלא לממשלה בתנאים שלא מאוד רצינו בהם.

אופיר אקוניס: עכשיו פשוט לא נותר לי, אדוני היושב-ראש, אם אפשר להשתמש בבמה הזאת – פשוט לגנות את האופוזיציה.

אופיר אקוניס: בדרך כלל מגנים את הממשלה, אדוני שר האוצר, וזה בסדר גמור, לכן קיימת אופוזיציה.

אופיר אקוניס: היא צריכה לבקר את הממשלה, לגנות את הממשלה, לדבר נגדה, וזה בסדר, זה תפקידה.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו נהפוך עכשיו את היוצרות: אנחנו נגנה את האופוזיציה.

יובל שטייניץ: אפשר לגנות את הממשלה גם במצבי חירום – – –

אופיר אקוניס: בדיוק מה שאמרתי.

אופיר אקוניס: אגב, יש לאופוזיציה, אדוני היושב-ראש, השגות לגבי חוקי המשילות, חבר הכנסת פיניאן.

אופיר אקוניס: זה בסדר, מותר להם להשיג את השגותיהם, אלא מאי?

אופיר אקוניס: אנחנו נמצאים במרכזה של הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: באולם הזה בעצם מתכנסת כל הדמוקרטיה הישראלית, למקום הלא-גדול הזה, ופה אמורות להתקבל החלטות; אמורות להתקבל החלטות בוועדות הכנסת או פה או מכאן לוועדות הכנסת.

אופיר אקוניס: אבל האופוזיציה מעדיפה, חברי חברי הכנסת, לבעוט בדמוקרטיה הישראלית, ולא פחות ולא יותר – לסכן אותה.

אופיר אקוניס: עכשיו נשמע, ברשותך, אדוני שר האוצר, כמה דברים על תקציב המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, עומד חבר כנסת ונואם.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני שר האוצר.

אופיר אקוניס: אדוני שר האוצר, אתה קיבלת לפני כאר

אופיר אקוניס: בעה חודשים תפקיד כבד משקל בממשל שלנו, את תפקיד שר האוצר.

יובל שטייניץ: לפני חודשיים.

אופיר אקוניס: חודשיים וחצי?

כרמל שאמה-הכהן: זה נראה כמו ארבעה חודשים.

יובל שטייניץ: – – –

אופיר אקוניס: נכון, סליחה, אדוני שר האוצר, אתה צודק, אני בלבלתי בין התאריכים של התכנסות הכנסת השמונה-עשרה בסוף פברואר והשבעת השרים והממשלה ב-31 במרס.

אופיר אקוניס: אני מקבל את התיקון שלך.

אופיר אקוניס: ובכן, לפני חודשיים וחצי.

אופיר אקוניס: אתה קיבלת משק בתנאי פתיחה, הייתי אומר, קשים מאוד, וזו תהיה לשון המעטה.

אופיר אקוניס: עיי חורבות יהיה ביטוי יותר מדויק.

אופיר אקוניס: כך אנחנו קיבלנו את המשק.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לך ולציבור בישראל שהמשבר הכלכלי, באופן מפתיע דרך אגב, לא פרץ ב-1 באפריל 2009, כאשר שר האוצר נכנס לתפקידו או השר יעלון נכנס לתפקידו או ראש הממשלה נכנס לתפקידו לאחר שקיבלו את אמון הכנסת.

אופיר אקוניס: לא, הוא לא פרץ ב-1 באפריל.

אופיר אקוניס: מה אפשר לעשות?

אופיר אקוניס: הוא פרץ הרבה לפני כן.

אופיר אקוניס: כשהוא פרץ והיה בעיצומו, אם אינני טועה, במחצית 2008 או לפני כן, היתה ממשלה אחרת בישראל.

אופיר אקוניס: היא קיבלה את אמון הציבור והיא קיבלה את אמון הכנסת, והיא יכלה לעשות ככל העולה על רוחה.

אופיר אקוניס: היא יכלה להציג תוכניות והיא יכלה להביא חקיקה.

אופיר אקוניס: למרות פגרת הבחירות, היא יכלה להשתמש בכלים הפרלמנטריים כדי לבלום את המפולת.

אופיר אקוניס: היא יכלה לעשות משהו.

אופיר אקוניס: אלא מאי?

אופיר אקוניס: ממשלת קדימה, שהחלה את פעילותה, אם אינני טועה, בחודש מאי 2006 – או בערך משהו כזה, ואם אינני מדייק בתאריך אתה בוודאי תסלח לי – –

כרמל שאמה-הכהן: מדויק.

כרמל שאמה-הכהן: מדויק.

אופיר אקוניס: – – כהרגלה בשלוש השנים שבהן היא משלה, היא לא משלה.

אופיר אקוניס: היא בעצם לא משלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, על מה הוויכוח בינינו לבין קדימה למשל בנושא המשילות?

אופיר אקוניס: האם ממשלה תפקידה למשול או האופוזיציה תפקידה למשול?

אופיר אקוניס: אני חושב שהתבלבלו היוצרות בבית הזה.

אופיר אקוניס: כשהאופוזיציה היתה ממשלה – היא לא משלה, וכשהאופוזיציה היא אופוזיציה – היא מנסה למשול.

אופיר אקוניס: אני חושב שבשיעור ראשון באזרחות מלמדים כל ילד בתיכון – ואני לא רואה כאן את שר החינוך אבל הוא ודאי יסכים אתי – מהם התפקידים של כולם בבית הזה, גם של הרשות השופטת; מלמדים, ואני למדתי את תפקיד הרשות השופטת והפרדת רשויות – הרשות המחוקקת והרשות המבצעת.

אופיר אקוניס: בתוך הרשות המחוקקת יש כמובן קואליציה ויש עמדת הממשלה והיא מביאה חוקים, ויש האופוזיציה שתפקידה להתנגד לעמדות הממשלה.

אופיר אקוניס: אבל הם הפכו את כל סדרי העולם, את כל סדרי הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אז, אדוני היושב-ראש, לפחות אם כשהם היו ממשלה הם היו מושלים – בסדר, היינו אומרים: אוקיי, אז משלתם כשהייתם ממשלה.

אופיר אקוניס: עכשיו, חבר הכנסת זאב, כשהם אופוזיציה, הם רוצים למשול.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וקנין, באמת בלי להיכנס לפרטי התקציב – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס, צריך להשאיר זמן גם לחברי האופוזיציה להתייחס לדבריך.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע שתעמוד בזמנים.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני אשאל אותך, ואולי את מזכיר הכנסת, מה קורה כשאין חברי אופוזיציה.

אופיר אקוניס: מה קורה פה במצב הזה?

אופיר אקוניס: האם אני יכול להשתמש בזמן שהועמד לרשותם – דרך אגב, הזמן הארוך?

אופיר אקוניס: המזכיר, אני יודע שוודאי התשובה היא שלילית, אבל אני שואל שאלה רטורית.

אופיר אקוניס: כשהם מוותרים על הכלי העיקרי שלהם, שעות הדיבור בבית הזה, כנגד הממשלה – – –

דני דנון: – – – במזנון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דנון, זה מה ששאלתי.

דני דנון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שההגדרה "כלי" היא הגדרה ממעיטה.

כרמל שאמה-הכהן: זו חובה.

כרמל שאמה-הכהן: חובתה של האופוזיציה – זה היום שהם צריכים להיות פה.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: אם כן, אפילו את החובה המינימלית שלהם הם לא מבצעים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, התחלתי לומר איך התהפכו היוצרות.

אופיר אקוניס: כשהממשלה היתה ממשלת קדימה והיתה צריכה למשול, היא לא משלה ולא עשתה כלום בעניין הכלכלי.

אופיר אקוניס: עכשיו, כשהם אופוזיציה, הם רוצים למשול.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שהדבר הזה לא יכול להתקיים בבית הזה ולא יכול להתקיים בדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני אפילו לא הגעתי לדבר בנושא התקציב.

אופיר אקוניס: אני רק רוצה לומר שאנחנו מעבירים תקציב בשעת-חירום לכלכלה הישראלית.

אופיר אקוניס: אני בטוח שהקואליציה כולה מתייצבת כאיש אחד.

אופיר אקוניס: אנחנו, בעזרת השם, נעביר אותו בזמן הקרוב בקריאה ראשונה, על מנת שהצמיחה והשגשוג שהיו מנת חלקה של המדינה הזאת בשנים 2003, 2004 ו-2005 – אגב, אדוני היושב-ראש, נאמר בהגינות שגם ב-2007 עוד היה שגשוג, עד תחילת המשבר.

אופיר אקוניס: מדוע?

אופיר אקוניס: הוא נבע מהמדיניות שלנו בשנת 2003.

אופיר אקוניס: אותו מעגל קסמים שלא נסגר: כאשר הם בשלטון – הם לא מושלים, אבל הם נהנים בחלק הראשון של הקדנציה שלהם מהרוח הגבית של התוכניות הכלכליות של ממשלתנו ב-2003.

אופיר אקוניס: כשהם באופוזיציה, הם אפילו לא ממלאים את המינימום שהם צריכים לעשות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך על הזמן שניתן לי.

אופיר אקוניס: אני מאמין שאנחנו נשמש, הייתי אומר, אופוזיציה ממלכתית.

אופיר אקוניס: אדוני שר האוצר, אולי אנחנו כבר גם נשנה את מונחי היסוד, כקואליציה ממלכתית, ונעביר את התקציב הזה היום בקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכבד להזמין את שר האוצר יובל שטייניץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לכל הדוברים בדיון על תקציב 2009–2010.

יובל שטייניץ: לפני שאני עונה על חלק מהדברים שהושמעו כאן, אני רוצה להצטרף לדברי הדובר האחרון, היושב-ראש הצעיר והנמרץ של ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אקוניס.

יובל שטייניץ: אני רוצה לשוב ולקרוא לאופוזיציה לגלות רצינות ואחריות.

יובל שטייניץ: אופוזיציה רצינית איננה קמה ונוטשת את הכנסת סתם כך כאילו מדובר באיזה צעד מחאה שגרתי.

יובל שטייניץ: קל וחומר כשמדובר בחוקי משילות מהסוג שחלק גדול מחברי האופוזיציה בכנסת הקודמת ובזו שלפניה היו שותפים לחקיקתם – ובאופן מיידי.

יובל שטייניץ: אני זוכר, למשל, איך ראש הממשלה אריאל שרון, האיש שהקים את תנועת קדימה, התנועה הראשית היום באופוזיציה, נכנס לתפקידו וביום או יומיים הוא ביטל חוק-יסוד, חוק הבחירה הישירה לראשות הממשלה, באופן מיידי שיחול כבר על הבחירות הבאות, ולא במערכת אחת ובפאזה אחת יותר מאוחרת.

יובל שטייניץ: זה היה ראש הממשלה אריאל שרון.

יובל שטייניץ: הוא ביטל חוק-יסוד בעניין משילות מרכזי – שיטת הבחירות, שיטת המינוי של ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: רוב החברים בתנועת קדימה תמכו בו אז, ולא עזבו את ספסלי הכנסת ולא טענו שזה חוק משילות בלתי סביר שאי-אפשר להעביר ביום או ביומיים, או שאם מעבירים אותו אז אריאל שרון צריך להעביר אותו לא למערכת הבחירות הקרובה אלא לזו שאחריה.

יובל שטייניץ: אני זוכר חלק מחברי בתנועת קדימה מעבירים אתנו ביחד חוקים אחרים של משילות שחלקם באמת חיכו לפאזה מאוחרת יותר וחלקם היו מיידיים.

יובל שטייניץ: אבל נתתי את הדוגמה המובהקת ביותר.

יובל שטייניץ: לכן, אני מתפלא ומתעצב לראות את אותם אנשים שתמכו אז בחקיקה של אריאל שרון, בחוק שאין חוק משילות חשוב ומכריע ממנו, חוק הבחירה הישירה לראשות ממשלה, ביטול החוק, וההחלה היתה מיידית, כלומר לבחירות הבאות ולא לאלה שאחריהן.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אתה טועה.

סילבן שלום: – – –

יובל שטייניץ: לא.

יובל שטייניץ: – – –

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, פשוט נעשו בחירות באמצע קדנציה רק לראש ממשלה.

יובל שטייניץ: נכון.

ראובן ריבלין: לפני שראש הממשלה הלך להישבע אמונים יחד עם ממשלתו אצל נשיא המדינה, אנחנו שינינו פה את חוק הבחירה הישירה שתוקפו יחל רק מהכנסת השבע-עשרה.

יובל שטייניץ: נכון מאוד.

ראובן ריבלין: סליחה, מהכנסת השש-עשרה.

ראובן ריבלין: לכן זה לא היה לאותה קדנציה.

ראובן ריבלין: אז פשוט לדייק.

ראובן ריבלין: אני לא בא ואומר.

ראובן ריבלין: תגיד לי: מה היה קורה אם, למשל, אנחנו היינו עומדים בפני מצב שבו שבעה חברי כנסת יכולים לפרוש מתנועתנו?

ראובן ריבלין: היינו אומרים: אנחנו בחרנו בשיטה שבה יש רשימה ארצית ויש רשימה מקומית.

ראובן ריבלין: אם היינו יודעים ששבעה יכולים, יכול להיות שהיינו מפזרים כך שהמקומיים לא יוכלו לבוא ולעשות פתאום איזה שינוי ברצונו של הבוחר.

ראובן ריבלין: כלומר, לפעמים יש שינוי – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אתה צודק מאין כמותך.

ראובן ריבלין: נכון.

יובל שטייניץ: אבל זה בדיוק מה שקרה לתנועתנו.

יובל שטייניץ: תנועת קדימה התפלגה מתנועתנו בהתבססה על חוק מאוד דומה ורק בפרופורציות אחרות – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: השאירה לנו את החובות.

יובל שטייניץ: – – והשאירו לנו את החובות.

ראובן ריבלין: היא התפלגה אידיאולוגית, והיא הלכה לבחירות אחרות.

יובל שטייניץ: כן, כן.

ראובן ריבלין: היא עזבה את הליכוד.

ראובן ריבלין: זה לא – – –

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, הפילוג היה מבוסס על חוק דומה – בפרופורציות אחרות, אבל חוק מאוד דומה מבחינת המתכונת לחוק שבו מדובר היום.

יובל שטייניץ: אני לא אומר שאין זכותה של האופוזיציה להיאבק ולהתווכח.

יובל שטייניץ: זו זכותה וזו חובתה.

יובל שטייניץ: אבל היום הם מועלים בזכותם וחובתם ועוזבים על עניין כאילו עקרוני – –

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

יובל שטייניץ: – – בשעה שהם היו שותפים לעניינים עקרוניים כאלה בעבר, ואפילו הקימו את תנועתם על בסיס חוקים דומים, או שינויי חקיקה דומים, בעבר.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, אין לי ספק שאתה שר האוצר כי האומה חשבה שאתה יותר טוב.

יובל שטייניץ: אני רק אומר, אדוני היושב-ראש, כדאי להשתדל – זה לא תמיד אפשרי, אבל אני אומר לאופוזיציה: כדאי להשתדל לקיים את הכלל "נאה דורש נאה מקיים".

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, הושמעו פה דברים רבים ומעניינים לגבי חוק התקציב והתוכנית הכלכלית וחוק ההסדרים, המכונה השנה חוק ההתייעלות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לחזור במשפט אחד, כי לא כולם שמעו, ולהסביר מדוע חוברת חוק ההתייעלות רחבה יותר השנה מהממוצע, ואני מודה שהיא רחבה יותר.

יובל שטייניץ: האופוזיציה צודקת – גם סדרי הדיון מהירים יותר, גם בממשלה גם בכנסת.

יובל שטייניץ: הסיבה מאוד פשוטה.

יובל שטייניץ: אין מדובר בזלזול של הממשלה בכנסת, מדובר בגורמים הבאים: ראשית, זה תקציב דו-שנתי, ולכן צירפנו לחוק ההתייעלות חלקים נרחבים מחוק ההתייעלות שהגתה הממשלה הקודמת לשנת 2009 ולא הספיקה להעביר.

יובל שטייניץ: נתנו בכך כבוד לאופוזיציה בכך שצירפנו חלק מחוק ההתייעלות שתוכנן על-ידי ממשלת קדימה, והוא היה טוב ונכון – אותו חלק טוב ונכון – וצירפנו אותו לחוק ההתייעלות שלנו.

יובל שטייניץ: במקום לקבל קרדיט, הכרת תודה על כך מתנועת האופוזיציה הראשית, שלא זלזלנו וכיבדנו את הדברים שהם עשו בהיותם בממשלה, הם מתלוננים על גודל החוברת, שחלקו נובע מכך שלקחנו את מעשה ידיהם ובמקום לבטלו צירפנו אותו למעשה ידינו.

יובל שטייניץ: הסיבה השנייה היא עסקת החבילה במשק.

יובל שטייניץ: כל בר-דעת יברך על כך שעובדים, מעסיקים, ממשלה וכנסת משלבים ידיים בעת חירום.

יובל שטייניץ: עסקת החבילה דורשת חקיקה, וחלק מהחוברת הכחולה הזו נובע מתוספות שנובעות מעסקת החבילה במשק.

יובל שטייניץ: לכן, אדוני היושב-ראש, כשמביאים בחשבון תקציב דו-שנתי, התחשבות אמיתית – לא זלזול, אלא בחינה אמיתית של מעשי הממשלה הקודמת ולקיחת חלקם לתוך התקציב הנוכחי, לתוך חוק ההתייעלות הנוכחי, ואת מצב החירום שבו אנחנו נמצאים, אז החוברת הכחולה הזו אכן מקשה גם על הממשלה ועל הכנסת, אבל איך אמר היועץ המשפטי לממשלה?

יובל שטייניץ: אם יש הצדקה לחוק ההסדרים ולנוהל מזורז של דיון ברפורמות כלכליות או משפיעות על הכלכלה, זה בעת חירום כזו, בשנת חירום כזו.

יובל שטייניץ: אין לי ספק שאפשר לחלוק על סעיף כזה או אחר, ויכול כל חבר כנסת – דרך אגב, גם מהקואליציה – לחשוב שיש בידו אלטרנטיבה ראויה יותר.

יובל שטייניץ: אבל צריך במקרים כאלה לראות את המכלול, כי בסוף כאנשים בוגרים אנחנו נאלצים להצביע על המכלול, והמכלול הוא ברור.

יובל שטייניץ: יש לנו כאן תקציב דו-שנתי נועז, ראשון בהיסטוריה, תקציב טוב למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: יש לנו כאן חוק התייעלות נכון וחיוני למשבר שבו אנחנו נמצאים.

יובל שטייניץ: יש לנו כאן עסקת חבילה, עובדים-מעסיקים-ממשלה, חיונית וחיובית מאין כמותה, ויש לנו כאן תוכנית כלכלית "בלימה ותנופה", תוכנית כלכלית תפורה למידותיה של ישראל, שיש לה סיכוי מצוין להוביל אותנו עוד לקראת סוף 2009 לבלימת הגידול באבטלה, וכבר במהלך 2010, אני מקווה אפילו באמצע שנת 2010, להתחיל להוביל אותנו לצמיחה מחודשת.

יובל שטייניץ: אני קורא לכנסת לשים את הוויכוחים והקנטרנות בצד.

יובל שטייניץ: אני קורא לחברי הכנסת לשים בצד את הרצון של כל חבר כנסת להשיג הישג כזה או אחר ולהכניס שינוי כזה או אחר, לשפוט את החבילה כולה, להזדרז ולאשרה ולסייע לממשלת ישראל להציל את כלכלת ישראל ולהצעידה קדימה לצמיחה מחודשת, בריאה וטובה יותר.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר האוצר.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, חברותי וחברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, חברת הכנסת תמיר, בכל הטלוויזיות רואים אותך מדברת, ואחר כך שואלים אותנו שאלות, על מה דיברה חברת הכנסת תמיר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הממשלה משכה ברגע זה את שני החוקים, שהם הצעת חוק ההסכמים הקיבוציים והצעת חוק הגנת השכר, שכן בטעות הכללנו אותם במקשה אחת עם חוקים שעברו אתמול והם לא קיבלו פטור מחובת הנחה, וגם הממשלה לא מבקשת פטור מחובת הנחה.

ראובן ריבלין: לכן בשבוע הבא נעלה את החוקים האלה ונקרא אותם בקריאה ראשונה, על-פי רצון הכנסת, כדי שלא ליצור מצבים שבהם אנחנו נמצא את עצמנו פועלים בניגוד לתקנון.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: קודם הצעת חוק תקציב המדינה לשנות הכספים 2009–2010 בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – אין נמנעים – 4 ההצעה להעביר את הצעת חוק תקציב המדינה לשנות הכספים 2009–2010, התשס"ט-2009, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 61 בעד, ארבעה נמנעים, אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכספים על מנת שהיא תכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור לקריאה ראשונה של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: אני קורא לכם להצביע בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 60 בעד, ארבעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009, עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכנסת על מנת שתקבע את הוועדות אשר ידונו, כל אחת בעניינה בחוק זה או בחוקים אשר יופרדו מחוק זה.

ראובן ריבלין: סגן ראש הממשלה, השר אלי ישי, הודיע לי שהוא ניסה להצביע אבל הצבעתו לא נקלטה.

ראובן ריבלין: אני מקבל את הודעתו ולא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ל' בסיוון התשס"ט, 22 ביוני 2009, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.