ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 337, 2012-04-02 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, י' בחודש ניסן תשע"ב, 2 בחודש אפריל 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הייתי מבקש ליידע את חברי הכנסת שהיום, בהמלצת הנשיאות, אנחנו קבענו את יום 14 בחודש מאי כיום שבו ייבחר מבקר המדינה הבא עלינו לטובה.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 2(ב) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב], ולאחר התייעצות שקיימתי עם סגני יושב-ראש הכנסת, אני מתכבד להודיע

ראובן ריבלין: כם כי המועד לבחירת מבקר המדינה נקבע ליום שני, כ"ב בחודש אייר תשע"ב, 14 במאי 2012.

ראובן ריבלין: עשרה חברי כנסת לפחות רשאים להציע מועמד לכהונת מבקר המדינה ולהעביר ללשכתי בכתב את הצעתם, בצירוף הסכמת המועמד, לא יאוחר מעשרה ימים לפני מועד הבחירה, קרי, מיום שישי, י"ב באייר התשע"ב, 4 במאי 2012.

ראובן ריבלין: לתשומת לבכם, בהתאם להוראת החוק, כל חבר כנסת רשאי להירשם כמציע של מועמד אחד, ואחד בלבד.

ראובן ריבלין: מבקר המדינה, כמובן, ייבחר בסיבוב אחד ובבחירות חשאיות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברי הכנסת הנכבדים, אדוני חבר הכנסת מופז, בהתאם להוראת סעיף 11 לחוק הכנסת, אני מבקש להודיע כי סיעת קדימה, הגדולה בסיעות האופוזיציה, הודיעה לי כי חבר הכנסת שאול מופז יכהן מטעמה כיושב-ראש האופוזיציה במקומה של חברת הכנסת ציפי לבני, אשר משמשת עד היום כראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: בהתאם לחוק, עם מסירת הודעה זו נכנס חבר הכנסת שאול מופז לתפקיד ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: תרשה לי, חבר הכנסת מופז, לברך אותך, אדוני ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: כמובן שאם אדוני מבקש לדבר, הרי הוא מוזמן לבוא ולשאת את דבריו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מופז, ראש האופוזיציה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, למה ראש הממשלה במעמד כזה לא בא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, השאלות שלך הן שאלות שצריך להישאל אותו אדם שאתה מפנה את תשומת לבי.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהחוק לא מחייב.

דליה איציק: הכבוד מחייב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: ברגע שאדוני מוכן, הוא יכול לשאת את דבריו.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני גאה על הזכות שנפלה בחלקי לדבר כאן, מעל בימת הכנסת, בתפקידי כיושב-ראש תנועת קדימה הנבחר וכיושב-ראש האופוזיציה.

שאול מופז: זאת שליחות כבדת משקל, וכך בכוונתי להתייחס אליה.

שאול מופז: זכות גדולה נפלה בחלקי לשרת את אזרחי המדינה מספסלי האופוזיציה ולהציב בפניהם אלטרנטיבה שלטונית, ערכית, רעיונית ומעשית לממשלה הנוכחית.

שאול מופז: מכובדי חברי הכנסת, מנהיגות חייבת להבין את המשמעויות העמוקות של הכלכלה לבני-האדם, לתחושת השייכות שלהם, לביטחונם התעסוקתי, ובעיקר – לתחושת החוסן החברתי, שבלעדיה קיימת סכנה ברורה ומיידית לתחושת החוסן הלאומי.

שאול מופז: כלכלה חופשית והבנת העקרונות של הכלכלה הגלובלית אינן חייבות לבוא על חשבון השכל הישר.

שאול מופז: מנהיגות אינה יכולה להסתפק במדיניות עיוורת הנשענת על מחירי חבית נפט, על פערי תיווך וזיקוק של הנפט הגולמי, על מחיר הנפט בבורסות העולם ועל מחיר אטום של קילוואט שעה.

שאול מופז: הממשלה אינה אחראית לעלייה במחיר של חבית הנפט; היא כן אחראית לעלייה במחיר שמשלם הצרכן שבקצה השרשרת; הממשלה כן אחראית למיסוי העקיף המשפיע בסופו של דבר על מחיר הבנזין בתחנות הדלק ועל מחיר החשמל והמים.

שאול מופז: כאשר מסתכלים על המשוואה הכוללת, יש לממשלה אחריות ויש לה היכולת להקהות את המכות המונחתות מדי שבוע בשבוע על אזרחי ישראל.

שאול מופז: לממשלה יש גם יכולת לווסת את עליית מחירי החשמל ולא לנצל את ההתייקרות הבלתי-מושפעת של התשומות לצורך התעשרות הקופה הציבורית מגביית מסים מופקעים, מיותרים ובלתי הגיוניים.

שאול מופז: בישראל מושלת ממשלה שלוקחת כל כך הרבה ונותנת כל כך מעט.

אופיר אקוניס: כמה חוקים חברתיים חוקקת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אני קורא לך להתנהג – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני מדבר אליך הרגע.

אופיר אקוניס: אפס חוקים חברתיים שמר מופז חוקק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר.

נינו אבסדזה: מה קרה, אקוניס?

נינו אבסדזה: חשבת שקדימה תתפרק באופן אוטומטי?

נינו אבסדזה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר.

יואל חסון: זה רק מראה על פחד, זה רק מראה על פחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מחר צריך את קולך כדי לקדש את רעייתך.

אופיר אקוניס: – – –

נינו אבסדזה: אתם מפחדים.

שלמה מולה: הוא לא מתבייש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, לא אסבול זאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מופז, על-פי הודעתי, נקבע לפני כמה דקות כראש האופוזיציה, וזה נאומו הראשון כראש האופוזיציה, ואני מבקש לאפשר לו.

ראובן ריבלין: אני כמובן אאפשר לממשלה להשיב לו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

שאול מופז: תודה, אדוני היושב-ראש.

שאול מופז: יוקר המחיה הפך תחת הממשלה הנוכחית לבלתי נסבל; יוקר המחיה תחת הממשלה הנוכחית הפך לדרך חיים הרומסת את הצעירים ומעמד הביניים, את הילדים והנכדים שלנו בארץ הזאת.

שאול מופז: לא יעזרו שום קריאות ביניים לעובדה המדאיגה, הקשה, שיוקר המחיה בישראל הפך להיות למעמסה העיקרית של צעירים וצעירות במדינת ישראל, שחולמים לבנות כאן בית.

שאול מופז: כנסת נכבדה, אני קורא לממשלה להפחית מייד את מס הבלו.

שאול מופז: אחריותה של הממשלה לפעול כדי להקל את הנטל הכלכלי על אזרחיה, לא להכביד אותו, ואם הכבידה – הרי שנכשלה.

שאול מופז: בנוסף, על מנת להקל על אזרחי המדינה בתקופת ההאטה שבה אנחנו נמצאים ועל מנת להקל על הציבור מפני גל ההתייקרויות הבלתי-פוסק במשק, אני קורא לממשלה לפטור את הציבור מתשלום מס ערך מוסף החל מ-7 שקלים לליטר.

שאול מופז: אין לגבות מס ערך מוסף על התשלום מעבר ל-7 שקלים לליטר.

דני דנון: היית שר התחבורה – – –

שאול מופז: מדובר בהקלה משמעותית, שתביא לספיגת חלק מההתייקרויות.

שאול מופז: יש לפטור את הציבור מתשלום מס ערך מוסף גם על הדלתא של ההתייקרות של מחירי החשמל מאז ינואר האחרון, ולבטל לאלתר את תשלום מס ערך מוסף על המים.

אופיר אקוניס: שאתם הטלתם – – –

שאול מופז: לצעד – – –

אופיר אקוניס: שאתם הטלתם.

אופיר אקוניס: שהוא הטיל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: הוא הטיל את זה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, האם אתה לא יכול לשמוע – – –

אופיר אקוניס: – – – לבטל את זה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: מה זה – – –

אופיר אקוניס: לבטל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

אריה ביבי: פעם שנייה כבר.

אופיר אקוניס: זה פעם שנייה, נכון.

רונית תירוש: אתה בושה לציבור הישראלי – – –

אופיר אקוניס: מה את אומרת, מה את אומרת – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, לא לעזור ולא להפריע לחבר הכנסת מופז.

רונית תירוש: קצת דרך ארץ – – –

יוחנן פלסנר: הוא שכח – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני מגן עכשיו על חבר הכנסת מופז.

ראובן ריבלין: אל תעזרו לי.

שלמה מולה: אבל שייתן קצת כבוד.

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, מספיק ודי.

אחמד טיבי: – – – מדובר בחבר כנסת מבריק, שהליכוד עוד לא הקים כמוהו.

קריאה: נכון.

אחמד טיבי: מאוד מבריק.

אופיר אקוניס: תצחקו, תצחקו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, מספיק.

ראובן ריבלין: אני מבקש להפסיק, אחרת איאלץ להוציא אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: קצת כבוד.

אורית זוארץ: שי, אתה עוד לא בממשלה.

אורית זוארץ: שי, עוד לא בממשלה, רגע.

נינו אבסדזה: זה מה שמדאיג אותם.

נינו אבסדזה: הם שמעו שאנחנו – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה.

אחמד טיבי: מרצ זה פה, זהבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

שאול מופז: אני קורא שוב לממשלה לבטל לאלתר את תשלום מס ערך מוסף על המים.

שאול מופז: לצעד אפקטיבי זה תהיה השפעה ישירה על ההתמודדות של הציבור עם יוקר המחיה.

שאול מופז: אם לא תהיה בו בשורה, לפחות תהיה בו משום הקלה.

שאול מופז: בנוסף, לישראל יש פוטנציאל להיות מעצמת גז.

שאול מופז: הבעיה היא שלא הונחו צינורות שיובילו את הגז מהמצבורים שנמצאו בים התיכון, ואני שואל למה.

שאול מופז: הרי הגז הזה יכול להוריד משמעותית את התלות בנפט שמדינת ישראל מייבאת, לחסוך עלויות משמעותיות לציבור ולהגביר באופן ניכר את כושר התחרות של המפעלים כחול-לבן בכלל ושל מפעלי הפריפריה בפרט.

שאול מופז: זאת ועוד, לגז הטבעי משמעות ישירה בהגנה על התעסוקה הישראלית ובהקטנת תשומות הייצור של המשק כולו.

שאול מופז: חברות וחברים, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו, האופוזיציה, נשרת את המדינה ונהיה נאמנים לדאוג לאזרחיה.

שאול מופז: את רווחי הגז יש להשקיע, בנוסף, גם בהון האנושי, ובעיקר בהון האנושי – בחינוך, במדע, בטכנולוגיה.

שאול מופז: זה היתרון האנושי והיחסי שלנו, ואני מתחייב כראש ממשלה שאדאג להנחת תשתית למצבורי הגז ואציב לוח זמנים, ובכלל זה דרכים למימושו, כולל סנקציות, אם כאלה נדרשות.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל מדברת הרבה ועושה מעט.

דני דנון: אתה ב-2005 כתבת לכל חברי הליכוד – – –

שאול מופז: על הבטחות ריקות מתוכן – – –

ראובן ריבלין: תודה לך, חבר הכנסת דנון.

דני דנון: – – – הנקודתית של הליכוד – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, דנון.

דני דנון: – – – יותר מכל דרך אחרת.

ראובן ריבלין: זה כבר הופך לנאום.

אופיר אקוניס: לא – – –

דני דנון: זה, הוא כתב ב-2005 – – –

ראובן ריבלין: אתה – כבר הופך לנאום.

אופיר אקוניס: הוא מצטט את – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת דנון.

דני דנון: הנה, בבקשה – – –

יוחנן פלסנר: מאז הליכוד בידיים – – –

ראובן ריבלין: לא מפזרים ניירות.

ראובן ריבלין: לא מפזרים ניירות בכנסת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

דני דנון: הוא כתב את זה – – –

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: תעביר את זה – – –

דני דנון: – – – חברתית – – –

ראובן ריבלין: תעביר את זה אליו בדואר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דני דנון: – – – באימייל לכולם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל מדברת הרבה ועושה מעט.

שאול מופז: על ההבטחות הריקות מתוכן בתחום החברתי תשלם הממשלה הזאת מחיר יקר בבחירות הבאות, אבל הממשלה הזאת חוטאת בחטא כפול.

שאול מופז: הוותיקים בינינו זוכרים היטב את התקיפה של הכור הגרעיני בעירק, וכן החלטות חשובות ודיסקרטיות שהתקבלו ובוצעו בשנים האחרונות.

שאול מופז: מעולם, אבל מעולם, לא התנהל דיון ציבורי כה רחב בהחלטות על תקיפה מבצעית וההכנות לה.

קריאה: – – –

שאול מופז: מעולם לא היתה זילות כה גדולה בענייניה החשאיים של ישראל, בלב לבו של הביטחון הלאומי שלנו.

שלמה מולה: נכון.

דליה איציק: נכון.

שאול מופז: מאחר שהעוסקים בתחום הביטחוני מבינים את החשיבות של התנהלות שקטה וחסויה בנושאים אלה, אין לי אלא להגיע למסקנה החמורה והקשה שמישהו עושה שימוש ציני ובלתי אחראי בביטחון ישראל ובביטחון הלאומי שלנו.

דני דנון: שלך, כיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – – –

שאול מופז: לאלה המוציאים את שם הביטחון לשווא – –

דני דנון: – – –

שאול מופז: – – אני מבקש לומר מעל הבמה הזאת: די לכם מהדבר הזה.

שאול מופז: אזרחי ישראל מבינים היטב שמסע התעמולה הנפסד המנוהל בידי הממשלה הזאת נועד למנוע ולהסיט דיון ציבורי נוקב בשאלת הזהות החברתית של המדינה – – –

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: זה ספין – – –

שאול מופז: – – אם וכאשר נגיע – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אופיר אקוניס: בושה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר פעם שנייה, אמרתי לך.

אופיר אקוניס: – – –

יוחנן פלסנר: – – – פעם שנייה – – –

ראובן ריבלין: שמע, בפעם הבאה שאתה מרים את קולך אתה בחוץ.

יואל חסון: תוציא אותו עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אם הייתי מזדרז להוציא את אקוניס מישיבות על-פי קריאותיו, אתה היית אחד הסובלים העיקריים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה מולה: אבל למה הוא לא נותן כבוד?

שלמה מולה: קצת כבוד.

שאול מופז: אני רואה התלהבות בספסלי הקואליציה – –

קריאה: האופוזיציה.

שאול מופז: – – ואני רואה כאן גם דאגה לא מעטה, ואני מבין את זה.

דני דנון: אנחנו לא דואגים.

שאול מופז: אם וכאשר נגיע לרגע ההכרעה בסוגיית הגרעין האירני, אני קורא לראש הממשלה שהדבר הזה ייעשה מתוך ממלכתיות ואחריות ומתוך שיקול דעת ושמירה על צור ישראל.

יצחק כהן: – – – צור ישראל לא צריך שמירה – – – צריך לשמור עלינו – – –

שאול מופז: אני מבטיח לכם זאת: בנושאים הנוגעים לעצם קיומה של המדינה לא יהיו אופוזיציה וקואליציה – – –

יעקב אדרי: אופיר, אולי תקשיב?

יעקב אדרי: תקשיב.

אופיר אקוניס: אני מקשיב לכל מלה, תאמין לי.

רוחמה אברהם-בלילא: קשה לאופיר להפנים שיש משהו חדש – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברים.

ראובן ריבלין: רבותי מקדימה, אני לא אוכל – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: אופיר, אני מבקש ממך לא לענות לאיש.

דני דנון: אבל בית לא עוזבים, אדוני היושב-ראש.

שאול מופז: בנושאים הנוגעים לעצם קיומה של המדינה לא יהיו אופוזיציה וקואליציה.

שאול מופז: ואולם, אם בכוונת הממשלה הזאת להמשיך ולהתעמר באזרחיה, תוך מניפולציה בלתי פוסקת – לזה לא ניתן את ידנו.

שאול מופז: חברי חברי הכנסת, הביטו על הבנות והבנים, על חיילי המילואים, על הנכדים; הסתכלו בעיניהם.

שאול מופז: הם עובדים קשה מאוד.

שאול מופז: הם בקושי החלו את חייהם ואינם מסוגלים להגיע לרמת חיים סבירה של מי שמתפרנסים ומשלמים מסים.

שאול מופז: הנטל הפך גדול מנשוא.

שאול מופז: נוצר בישראל מעמד עני של אנשים עובדים, ואת העובדה הזאת אי-אפשר לטשטש.

שאול מופז: נוצר בישראל מעמד עני של אנשים שעובדים, והם עובדים קשה, ואת החרפה הזאת צריך להסיר – אנשים שעובדים קשה ואינם מסיימים את החודש בגלל המדיניות הכושלת והקשה של גל ההתייקרויות.

שאול מופז: כנסת נכבדה, במבחן התוצאה, מזעקת הקיץ שחלף לא נשאר כמעט דבר.

שאול מופז: הממשלה הפכה את מסקנות ועדת-טרכטנברג למסמך נלעג ומסמסה את דרישות המחאה.

שאול מופז: אך הזעקה לשינוי, לצדק חברתי ולחלוקה שווה בנטל רותחת מתחת לפני השטח.

שאול מופז: מובילי המחאה, ומאות האלפים שגדשו את רחובות ישראל בקיץ האחרון, לא ויתרו על החלום ליצור פה ישראל חדשה.

שאול מופז: גם אני לא ויתרתי על החלום הזה.

שאול מופז: מעל בימת הכנסת הזאת אני פונה אליהם לשלב ידיים, ליצור שותפות חדשה, שרואה את טובת המדינה לנגד עיניה.

שאול מופז: זה אתגר עצום וזו אחריות עצומה, אך אי-אפשר יותר להסתכל לצד השני ולטמון את הראש בחול.

שאול מופז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, מעל בימה זו, קבל עם ועדה: אני מתחייב בפניכם שאעשה הכול – –

דני דנון: את ההתחייבויות שלך – אתה התחייבת – – –

שאול מופז: – – כדי להחזיר את האמון בנבחרי הציבור שלכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני דנון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דני דנון: הוא חתום על זה, אדוני היושב-ראש.

שאול מופז: תהיה זו בגידה של ממש להפנות עורף לדרישות ולזעקה לשינוי.

שאול מופז: קולכם נשמע, זעקתכם ברורה, ואיני אדיש אליה.

שאול מופז: אני מתחייב בפניכם כי היא לא נפלה על אוזניים ערלות.

שאול מופז: אני מזמין אתכם לשלב ידיים ולהביא את השינוי.

שאול מופז: אני אעשה כל שביכולתי שמחאת הקיץ הזה תישא פרי.

שאול מופז: לא אתן את ידי למסמוסה באמירות ריקות מתוכן והבטחות סרק.

שאול מופז: מהחורף הזה – – –

מיכאל בן-ארי: מחאה חברתית או מחאה פוליטית?

שאול מופז: מהחורף הזה יוצאת ישראל – – –

מיכאל בן-ארי: אני רק רוצה להבין.

מיכאל בן-ארי: הבנת הנקרא.

שאול מופז: מהחורף הזה יוצאת ישראל מפולגת מתמיד.

שאול מופז: החורף הזה לא בישר על פריחה, וגם לא על תקווה גנוזה לשגשוג.

שאול מופז: אבל הזרעים שנזרעו בקיץ שעבר ינבטו באביב הזה, ויביאו אתו מחאה גדולה יותר, חריפה יותר ומפוכחת יותר.

שאול מופז: לא אפנה את העורף למחאה הזאת.

שאול מופז: האביב הזה יביא אתו תקווה לסדר חברתי חדש, לצדק חלוקתי, למחירים ראויים ולקץ הגזל בחסות הממשלה.

שאול מופז: האביב הזה יביא אתו קריאה לשינוי אמיתי בחלוקת הנטל, לאמנה חברתית חדשה, שבבסיסה כולם משרתים ומעניקים מעצמם לחברה, והחברה אינה מתנכרת עוד למשרתיה.

שאול מופז: האביב הזה מביא אתו קריאה לשינוי יסודי בשיטת הממשל, שיטה שמקנה לבעלי אינטרס צר וסקטוריאלי את המפתחות לעתיד על גבו הנרמס של הציבור הממלכתי.

שאול מופז: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אל מול הקואליציה הנוכחית מתייצבת קואליציה חברתית, לאומית וממלכתית – קואליציה חלופית לקואליציה הנוכחית.

שאול מופז: זו הקואליציה של ישראל האחרת, ישראל שמחוברת לעצמה ולאזרחיה, ישראל שמבקשת לקחת את עתידה בידיה ולא לשעבד את עתידה למען שליטיה.

שאול מופז: לקואליציה הזאת יהיו שותפים שווים כל אלה שרוצים להחזיר את ישראל לדרך הנכונה.

שאול מופז: זו קואליציה שתדבר אחרת ותתנהל אחרת.

שאול מופז: זו תהיה קואליציה ערכית, דמוקרטית וליברלית, שתקשיב לכולם ותדבר עם כולם.

שאול מופז: זו קואליציה שתתייצב מול העוול החברתי והכלכלי שגורמת הממשלה הנוכחית.

שאול מופז: זו קואליציה שתייצר אלטרנטיבה חברתית משמעותית ויסודית, וזו קואליציה שתשנה את פניה של ישראל ותביא את השינוי.

אופיר אקוניס: דפני מופז, קוראים לזה.

שאול מופז: ולסיום – – –

אופיר אקוניס: דפני מופז.

אופיר אקוניס: מהיום זה יהיה דפני מופז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: דפני מופז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אבקש ממך לצאת מהאולם.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: כנראה אתה לא שומע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: מה נעשה בלי אקוניס?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת אופיר אקוניס יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

שאול מופז: ולסיום, אדוני היושב-ראש, אני כל ימי שירתי את המדינה ואת אזרחיה, ואף אחד מאלה שיושבים בספסלי הקואליציה, במיוחד הצעקנים שביניהם, לא יטיפו לי מוסר מהו לשרת את המדינה.

שאול מופז: אני כל ימי שירתי את המדינה ואת אזרחיה, וכך אעשה בעתיד.

שאול מופז: אני מבקש לסיים בפסוק מספר תהילים, בפרק קל"א, שבו נאמר: "שיר המעלות לדוד ה' לא גבה לבי ולא רמו עיני ולא הִלכתי בגדֹלות ובנפלאות ממני".

שאול מופז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לכם, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: לא לא לא, אין מוחאים כפיים בכנסת, רבותי.

דני דנון: הוא שכח לומר את – – – אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: שניים ביקשו ממני את זכות התגובה, האחד הוא חבר הכנסת דנון – אני הולך מהקל לכבד יותר – חבר הכנסת דנון, אשר ביקש להגיב בשם הליכוד; אני מוכרח לומר שראש האופוזיציה לא דיבר על הליכוד, ולכן סעיף 53(ה)(2), שמחליף את סעיף 88, לא מאפשר לך להגיב.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, נציג הממשלה הנמצא כאן, השר, שר החינוך גדעון סער, מבקש, כנציג הממשלה שאליה התייחס ראש האופוזיציה, להגיב, ואני מאפשר לו כמובן.

דני דנון: אבל הוא שכח לומר שהדרך הלאומית-חברתית של – – – טובה יותר מכל דרך אחרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אתה התפלאת – – –

דני דנון: על זה הוא – – – שאול מופז.

דני דנון: הוא שלח לי את המכתב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, תעשה אספת עיתונאים.

רוני בר-און: דנון, הרי היו לך 14 כתובות, לאיזה כתובת הוא שלח?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

רוני בר-און: היו לך 14 כתובות, לאיזה כתובת הוא שלח לך את המכתב?

דני דנון: לקזינו.

דני דנון: לקזינו הוא שלח.

ראובן ריבלין: שר האוצר לשעבר, אני מבקש ממך לא לעזור לי לנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, נא להירגע.

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך, בשם הממשלה, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

אריה ביבי: גם בליכוד כבר לא רוצים אותך.

גדעון סער: – – אני בראשית הדברים – – –

אריה ביבי: בליכוד כבר לא רוצים אותך.

אריה ביבי: די.

דני דנון: עזבתם את הליכוד, ברוך השם.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אל תגרו לי את חבר הכנסת דנון.

שלמה מולה: אני לא דיברתי.

ראובן ריבלין: אתה דיברת אליו.

ראובן ריבלין: גם שמעתי.

שלמה מולה: אני?

שלמה מולה: לא.

ראובן ריבלין: ואם אני שמעתי, כולם שמעו.

ראובן ריבלין: תאמין לי.

דליה איציק: אתה לא שמעת.

נינו אבסדזה: אנחנו לידו לא שמענו, לידו פה.

ראובן ריבלין: אם אני שמעתי, אבסדזה, את שמעת.

ראובן ריבלין: עכשיו הבמה לרשות שר החינוך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בראשית הדברים רוצה לברך את יושב-ראש האופוזיציה החדש, חבר הכנסת שאול מופז, על כניסתו לתפקיד.

גדעון סער: גם כניסת יושב-ראש אופוזיציה לתפקידו היא יום חג לדמוקרטיה, כי לאופוזיציה יש תפקיד חשוב במערכת החיים הפרלמנטרית בדמוקרטיה הישראלית.

גדעון סער: ואני חייב להגיד שזו גם דרך שונה ממה שידענו בעבר בכניסת יושב-ראש אופוזיציה לתפקידו, כי הוא לא נכנס בעקבות תוצאות של בחירות או שינוי בהרכב הקואליציה, אלא בדרך שלא ידענו בעבר, וכשאדם מתחיל בדרך חדשה חובה לברכו, וכך עשיתי גם באופן אישי.

גדעון סער: אבל לצערי חבר הכנסת מופז קצת פגם באותה חגיגיות בהתקפה על הממשלה.

גדעון סער: אני לא נכנס לכך שהוא כבר התייחס לתוצאות הבחירות הבאות, מה תהיה הקואליציה אחרי הבחירות הבאות – בכל אלה רצוי תמיד לקיים את הכלל אל יתהלל חוגר כמפתח.

יוחנן פלסנר: נתניהו שלח אותך עם דף מסרים?

גדעון סער: אבל – זה לא אני שעובד עם דפים של יועצים, זה כמה שורות לפניך – אבל אני רק יכול להצטער – – –

זהבה גלאון: לא התכוונת לשורה שלנו.

גדעון סער: לא בשורה שיושבת חברת הכנסת גלאון, וגם לא בשורה מאחוריך, שיושבת חברת הכנסת יחימוביץ.

רוני בר-און: תיזהר שלא תחטוף מרפק, יוחנן.

גדעון סער: אני רק יכול להצטער על כך שחבר הכנסת מופז התחיל בתפקידו החדש ברגל שמאל, תרתי משמע.

גדעון סער: אני חושב שאתה חוזר, ידידי חבר הכנסת מופז, על אותה טעות של קודמתך בתפקיד, הגברת לבני – –

שלמה מולה: למה להטיף מוסר?

יוחנן פלסנר: הוא אמר לך להכניס את קדימה – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גדעון סער: – – שהיתה לא עניינית, לא קונסטרוקטיבית, לא ממלכתית.

יוחנן פלסנר: ואתה ממלכתי עכשיו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גדעון סער: היא הרי לא הודחה מתפקידה רק כי היא לא היתה נחמדה.

גדעון סער: זאת אגדת עם שמפיצים.

גדעון סער: היא הודחה מתפקידה כי היא טעתה בדרך, ואין לצפות שאם תלך באותה דרך תגיע למקום אחר, אלא לאותו מקום שאליו היא הגיעה לפני – – –

שלמה מולה: למה אתה נביא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – – –

שלמה מולה: למה הוא נביא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – – –

רוני בר-און: אתה יודע למי ניתנה הנבואה.

גדעון סער: שמעתי את יומרתך, גם כאן מעל הדוכן הזה, להוביל את המחאה החברתית, ואני שואל: בשם מה תוביל את המחאה החברתית?

גדעון סער: אם אנחנו מסתכלים – –

שלמה מולה: למה אתם מפחדים?

גדעון סער: – – על מה שצריך להסתכל – רקורד של איש ציבור שהוא נכנס לתפקיד – –

יוחנן פלסנר: יש רקורד של ממשלה.

גדעון סער: – – כדי לבדוק – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

גדעון סער: – – את החברתי, את החברתי – אני חושב שמה שקורה היום במדינת ישראל זה שנוצרת קטגוריה שלישית.

גדעון סער: אנחנו ידענו, נגיד, על חלוקה בין סוציאליסטים לקפיטליסטים – אם לעשות דיכוטומיה שימיה עברו מבחינת החדות שבין הקבוצות.

אריה ביבי: תיארת – – – את המחאה החברתית.

גדעון סער: אני חושב שהיום אנחנו נוכל להוסיף קטגוריה שלישית לסוציאליסט ולקפיטליסט, וזה הטרמפיסט.

גדעון סער: טרמפיסט-סוציאליסט.

גדעון סער: זו מין הגדרה חדשה, לא היתה קיימת במדע המדינה – – –

נינו אבסדזה: כי אתם לא – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה – – –

נינו אבסדזה: למה הוא קורא לנו – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה.

גדעון סער: מה הרקורד החברתי שלך?

קריאה: אתם חירשים – – –

גדעון סער: הרי אתה לא נולדת אתמול.

רונית תירוש: בוא, בוא אני אלמד אותך.

גדעון סער: היית שר תחבורה – –

רונית תירוש: – – –

אריה ביבי: – – –

גדעון סער: – – קיצצת בתקופתך ללא רחם בכל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי – – –

אריה ביבי: אבל הוא גדל אתם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי – – –

דליה איציק: פרויקט "עתידים" זה עוד לפני שהוא בכלל נולד – – –

רונית תירוש: שר החינוך – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש – – –

רונית תירוש: פרויקט "עתידים" – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש – – –

יוחנן פלסנר: כשאתה דיברת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

שלמה מולה: הוא לא גדל על כפית של זהב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – – –

רונית תירוש: תלמד מבגין.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יוחנן פלסנר: הוא לא בקי בהיסטוריה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אתה רוצה ללכת בעקבותיו של אקוניס?

ראובן ריבלין: הוא סלל את הדרך.

אריה ביבי: או שהוא לא מבין או שהוא מפחד.

יוחנן פלסנר: בדרך הזאת אני מוותר.

ראובן ריבלין: אז נא להתנהג – – –

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אם היינו יכולים להצביע – יושבים פה הרבה חברי כנסת.

גדעון סער: מה נעשה בתקופת שר התחבורה הקודם למען התחבורה הציבורית?

גדעון סער: היינו אומרים: חברתי.

גדעון סער: אם היינו יכולים למצוא משהו חוץ מקיצוץ אכזרי של קווי הרכבת, של כל התוכניות שהיו – תוכניות הרכבת לפריפריה, שהממשלה הזאת מקדמת.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גדעון סער: זה חברתי.

גדעון סער: זה חברתי.

גדעון סער: אבל בוא נגיד שהתודעה החברתית – –

יואל חסון: אתם תליתם את השלטים של הפרויקטים – – –

גדעון סער: – – התודעה החברתית נחתה עליך מאוחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

נינו אבסדזה: נתניהו חושב שגשם – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

גדעון סער: בוא נגיד שהתודעה החברתית נחתה על חבר הכנסת באיחור-מה.

גדעון סער: לגיטימי.

גדעון סער: קורה.

שלמה מולה: למה אתם בלחץ?

גדעון סער: אז בוא נראה.

גדעון סער: נגיד עכשיו – –

שלמה מולה: אז למה אתה בלחץ?

ראובן ריבלין: מולה.

גדעון סער: – – אתה חבר כנסת, אתה לא יכול להגיד שלא היה לך זמן פנוי בשלוש השנים האלה, כן?

רחל אדטו: – – – מפלגה חברתית, סליחה.

גדעון סער: אני זוכר, חברת הכנסת אדטו, מה אני וחברי עשינו כשהיינו באופוזיציה, כמה חוקים חברתיים חוקקנו.

גדעון סער: אם יש – – –

רונית תירוש: מה עשיתם?

שלמה מולה: מה עשיתם?

גדעון סער: אם יש – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: אני אעבור לך חוק-חוק.

גדעון סער: אם יש היום, ברוך השם – – –

אריה ביבי: חוץ מתקשורת?

גדעון סער: ברוך השם, אם יש היום לנשים חופשת לידה של 14 שבועות בשכר, זה בגלל שאנחנו הובלנו את החוקים החברתיים, בניגוד לעמדת הממשלה שלכם.

ישראל חסון: גדעון – – –

רחל אדטו: הממשלה לא – – –

גדעון סער: 53 שנים הדבר הזה לא שונה, עד שאנחנו הגענו.

גדעון סער: נושא אחר נושא אני אעבור אתכם בנושאים החברתיים, איך שינינו את מפת החקיקה החברתית מהספסלים.

יואל חסון: שלוש שנים אתם בשלטון.

יואל חסון: למה אתם לא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: – – – שלוש שנים – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יוחנן פלסנר: נשמע שאתה מתגעגע לספסלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר – – –

רוני בר-און: זאת עמדתי, בניגוד לעמדת הקואליציה.

נינו אבסדזה: אני לא אומרת – – –

אריה ביבי: אבל הוא גדל – – –

גדעון סער: גם מהספסלים – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

אריה ביבי: הוא גדל חברתי – – –

גדעון סער: – – והיינו הרבה פחות מכם על הספסלים האלה – –

יוחנן פלסנר: תחזור לשם.

גדעון סער: – – אבל עשינו הרבה יותר מכם.

ראובן ריבלין: אני אוציא אותך.

גדעון סער: אבל אם אני מסתכל, אדוני היושב-ראש – – –

נינו אבסדזה: בגלל זה – – –

גדעון סער: בוא נוריד את קריאות הביניים – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה.

גדעון סער: – – בוא נוריד את הצרחות, בוא נישאר עם העובדות.

אריה ביבי: – – –

גדעון סער: החקיקה החברתית שלך היתה בקדנציה הנוכחית אפס.

גדעון סער: כלום.

גדעון סער: אפילו לא חוק אחד לרפואה.

גדעון סער: בשם מה תוביל את המחאה?

רונית תירוש: בשם – – –

גדעון סער: מה אתה חושב, שכולם הולכים אחרי הססמאות האלה, שגילית עכשיו שזה תופס ושזה טרנד שהולך?

גדעון סער: אנחנו אוהבים אנשים שאנחנו לא מסכימים אתם.

גדעון סער: אני יודע על מה אני מתווכח, אם אני מתווכח – – –

ישראל חסון: גדעון, אי-אפשר לחוקק מחוץ לקואליציה.

גדעון סער: אם אני מתווכח – – –

רחל אדטו: – – – להסביר לכם – – –

נינו אבסדזה: אם תשאל את אלקין – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אדטו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, את בדרך החוצה.

גדעון סער: למה אתם כל כך לא שקטים?

גדעון סער: היתה לכם מערכת בחירות לא קלה – –

רוני בר-און: – – – כולם בדרך החוצה.

גדעון סער: – – באמת, השקעתם מאמצים רבים במערכת הבחירות.

גדעון סער: קצת תתרווחו.

גדעון סער: אנחנו גם לפני חג הפסח.

גדעון סער: קצת באווירה אחרת.

גדעון סער: אנחנו פה מדברים על עובדות.

גדעון סער: עוד לא אמרתי משהו עובדתי לא נכון.

יוחנן פלסנר: כמה חוקים נתניהו חוקק בשביל הכנסת?

שלמה מולה: מי שמשדר לא – – –

קריאה: מה זה מלא.

יוחנן פלסנר: נתניהו לא חוקק כלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אתה לא מותיר לי ברירה.

גדעון סער: אתה יודע, הוא עוד לא – – –

ראובן ריבלין: בפעם הבאה אתה בחוץ.

גדעון סער: הוא עוד לא התנדב לעמוד בראש המצעד בשדרות-רוטשילד, כן?

גדעון סער: חבר הכנסת פלסנר.

ישראל חסון: ישראל כץ, אני מבין, טיפח את כל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון, די לי ביואל חסון.

מיכאל בן-ארי: יואל חסון – – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא נוציא אותו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, לנו יש ויכוח, נניח, עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

גדעון סער: אנחנו יודעים מה העמדות שלה.

גדעון סער: אנחנו בוויכוח אתה.

גדעון סער: היא בעד הגדלת הוצאות הממשלה, זה לא חדש; היא בעד הגדלת הגירעון – –

יואל חסון: תשווק, תשווק.

דליה איציק: תשווק, תשווק.

גדעון סער: – – אנחנו נגד.

יוחנן פלסנר: ברור שאתה מעדיף – – –

גדעון סער: אנחנו, יש לנו ויכוח עם חברת הכנסת זהבה גלאון.

יואל חסון: הקואליציה העתידית – – –

גדעון סער: אנחנו מכירים את העמדות שלה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: יחימוביץ שרה – – – שהציבור ידע – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון.

גדעון סער: לא כדאי לכם – אני רוצה להציע לכם עצה, ואת זה אני מציע באופן חברי ליושב-ראש האופוזיציה – –

אריה ביבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, אתה התחלת להיות פעיל מאוד.

גדעון סער: – – אחרי שראיתי את התפקוד של האופוזיציה – –

אריה ביבי: אני שואל אותו – – –

ראובן ריבלין: אל תשאל אותו.

גדעון סער: – – בקדנציה הזאת – אל תחזרו על הטעות שהיתה לכם בקדנציה הזאת, ששרפתם את כל השותפים הפוטנציאליים שלכם.

גדעון סער: הרי גם לנשיא המדינה הגעתם.

גדעון סער: יצאתם ראשונים בבחירות בלי שום שותפים.

גדעון סער: אל תשרפו את כל השותפים, חכו.

גדעון סער: תתקפו את הליכוד בנחת.

גדעון סער: בנחת, בנחת.

קריאה: בלי עצות, בלי עצות, בלי עצות.

גדעון סער: חג החירות בפתח.

גדעון סער: בנחת.

ישראל חסון: מי קרא לשותף הקואליציוני סמרטוט?

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל חסון.

ישראל חסון: מי קרא לו סמרטוט?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון.

ישראל חסון: גדעון, שותף קואליציוני שלך – קראת לו סמרטוט.

גדעון סער: חבר הכנסת חסון, אני יודע על מה אני מתווכח עם חברת הכנסת זהבה גלאון.

גדעון סער: אני יודע שיש לה עמדות בנושא של איזון בין זכויות אדם לבין ביטחון המדינה – קורה שאנחנו במקום אחר.

גדעון סער: קורה.

גדעון סער: אני יודע על מה אני מתווכח.

גדעון סער: אני יודע עם מי אני מתווכח.

שלמה מולה: – – – נגד זכויות אדם.

דורון אביטל: – – – מושגים של העתיד?

דורון אביטל: חשבת על זה אולי?

גדעון סער: תזכיר לי איך קוראים לך?

דורון אביטל: דורון אביטל.

קריאות: – – –

יואל חסון: חצוף.

ראובן ריבלין: כבוד השר, כבוד השר – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, כבוד השר.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא יכול – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, שקט.

ראובן ריבלין: כבוד השר, כבוד השר – – –

קריאות: – – –

דורון אביטל: – – – יהיר – – –

יואל חסון: – – – אתה חצוף – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אביטל, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

דורון אביטל: הוא יהיר.

ראובן ריבלין: כבוד השר הנכבד – – –

רוני בר-און: הוא היה מפקד סיירת מטכ"ל כשהחברים שלך ספרו תחתונים באפסנאות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, חבר הכנסת בר-און – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: על שירות ביחידות קרביות, עם כל הכבוד, אל תלמד אותנו.

גדעון סער: אין לנו במה להתבייש, ברוך השם.

ראובן ריבלין: כבוד השר גדעון סער – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מקדימה, אני מבקש מכם להפסיק.

שלמה מולה: הוא הביא את דיראני.

שלמה מולה: הוא הביא את דיראני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה לא צריך להגן עליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – כבוד השר – – –

יוחנן פלסנר: מנפחים חזה ולא עושים שום דבר.

נינו אבסדזה: – – – הקואליציוניים – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה.

יוחנן פלסנר: גיבורי ישראל יושבים פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

קריאות: – – –

אריה ביבי: איזו יהירות, איזו יהירות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, תרשה לי.

ראובן ריבלין: תרשה לי – – –

אריה ביבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, מספיק כבר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: אני אשמור עליך, אבל אני מבקש – – –

גדעון סער: – – אני, ברשותך, רוצה, אם פגעתי בחבר הכנסת אביטל, להתנצל בפניו.

גדעון סער: זה הכול.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך שיש כמה חברי כנסת שמעבר להיותם חברי כנסת, והרבה לפני שהיו חברי כנסת – – –

קריאה: עשו משהו בחיים.

יוחנן פלסנר: במקרה עשו – – –

ראובן ריבלין: כולם עשו משהו בחיים.

ראובן ריבלין: היו כאלה שעשו יותר וכאלה שעשו פחות.

גדעון סער: אני מקבל את הערת היושב-ראש באהבה – –

ראובן ריבלין: אדוני צריך להתנצל בפני – – –

רוני בר-און: יפה מאוד.

גדעון סער: – – ולפני שאמר את הערתו, הבעתי את התנצלותי.

גדעון סער: זה לגיטימי בחיים הפרלמנטריים.

גדעון סער: החוכמה, אם אתה מזהה שעשית טעות – – –

אריה ביבי: כל ההרצאה שלך – – –

ראובן ריבלין: מספיק.

גדעון סער: אבל שזה לא יפגום באורך הרוח שלכם.

גדעון סער: זה לא הנושא המרכזי שהיה – קריאת ביניים של חבר הכנסת אביטל והמענה שלי.

גדעון סער: מה שאני רוצה בתמצית לומר – הלוואי, הלוואי שהיה לנו ויכוח אתכם.

רונית תירוש: עוד יהיה, עוד יהיה.

גדעון סער: הלוואי שהיה לנו ויכוח אתכם.

גדעון סער: מה הדרך שלכם?

גדעון סער: הרי צריך שתהיה לכם איזושהי דרך בשביל שיהיה ויכוח.

יואל חסון: יחסית למי ש– – – הרבה אנרגיה.

גדעון סער: למפלגה שהיא מפלגת שבשבת, שבשבת.

גדעון סער: אני רוצה לקחת דברים, כי דיברתי על הנושא החברתי, מִדָבר – כי אני לא יכולתי לכתוב את זה בצורה כל כך יפה כפי שביטא את זה, אדוני היושב-ראש, הבוקר בעיתון "ידיעות אחרונות" ירון לונדון.

גדעון סער: ואני רוצה רק לצטט פסקה אחת מתוך מאמר.

שלמה מולה: טוב שאתה לא מצטט את "ישראל היום".

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

גדעון סער: גם עיתון חשוב, חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: "ביביתון".

גדעון סער: "אבל מי שאינו" – הוא מתייחס אליך, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

גדעון סער: "אבל מי שאינו מסתפק בכשרון טקטי ומצפה ממנהיגיו לדבקות ברעיון מדריך יתחלחל אם ייזכר בתהפוכותיו: הוא התנגד לבניית גדר ההפרדה והסתפח לתומכים בה.

גדעון סער: הוא התנגד לנסיגה מלבנון והפך לתומך נלהב בה.

גדעון סער: כשר ביטחון הסתייג מפינוי עזה, אבל ציית לשרון ואף הדיח את יעלון, הרמטכ"ל שהתנגד למהלך.

גדעון סער: הוא גינה את שרון על שנטש את הליכוד אבל מיהר לקפוץ על עגלתו.

גדעון סער: הוא תמך בתקיפת אירן ועכשיו הוא מתריס נגד נתניהו וברק, המסבירים שהיא החלופה הפחות רעה.

גדעון סער: הוא התמרמר על הניצחון שנגזל ממנו בבחירות הקודמות להנהגת מפלגתו, אבל כאשר הבין כי בחירות פנימיות מוכרעות בעזרתם של קבלני קולות, אטם את אפו והשתמש בהם.

גדעון סער: "

רונית תירוש: נו, ואנחנו צריכים לשמוע את זה.

גדעון סער: "הוא לא נמנה עם הפוליטיקאים שתמכו במחאה החברתית, אבל עתה הוא מודיע כי יעמוד בראשה", אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: זה דבר אלוהים חיים זה?

רונית תירוש: מה זה?

אריה ביבי: להקריא לך – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, כל מה שעשה, הוא הקריא דברים.

רונית תירוש: שאלתי אם זה דבר אלוהים חיים.

גדעון סער: את ודאי, כאשת חינוך ותיקה, מכירה את הפתגם: המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

דליה איציק: מה אתה אומר?

שלמה מולה: מה אתה אומר?

אריה ביבי: הוא הפך להיות גם גואל.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, כל אחד יש לו הפרשנות שלו לדברי חז"ל.

גדעון סער: אולי חלקכם גם לא קראתם.

גדעון סער: אני רוצה לומר, על דבר אחד – – –

רונית תירוש: כל מה שכתוב בעיתון זה נכון?

ראובן ריבלין: לא, חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: את לא מנהלת פה דו-שיח.

ראובן ריבלין: את לא נבחרת לראש האופוזיציה.

גדעון סער: חברת הכנסת תירוש, את יודעת מה?

גדעון סער: אם טוענים שזה לא נכון, צריך להפריך את העובדות.

גדעון סער: והעובדות, מה לעשות, מאששות את התֶזה.

גדעון סער: זאת הבעיה, כשהעובדות תומכות בטיעון.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להגיד.

ראובן ריבלין: לסיום, לסיום.

גדעון סער: דבר אחד הסכמתי עם דברי יושב-ראש האופוזיציה, וזה שרווחי הגז צריכים להיות מופנים להשקעה בחינוך ובמדע; מאחר שאני רשמתי את כל הדברים בקפידה.

גדעון סער: אבל אני רוצה להזהיר מדבר אחר, שהיה כחוט השני, והוא קצת מסוכן: כשבפסקה אחת נותנים ארבעה-חמישה פטור ממסים שונים ויוצרים את הרושם – – –

רונית תירוש: זה אותו פטור, זה מע"מ.

גדעון סער: – – – יוצרים את הרושם המופרך, המוטעה, שגם חבר הכנסת מופז כחבר ותיק בממשלה, שכיהן בה שש שנים ושכל הרעות החולות שהוא תיאר כאן – חלקן נכונות, חלקן מוגזמות – בוודאי היה לו חלק כזה או אחר ביצירתן; הוא יודע שלא ניתן לבוא ולבטל את המס הזה ולבטל את המס הזה ולבטל את המס הזה.

רוני בר-און: – – – ביום שבת עשו מה שעשו לשטייניץ – – – ביום שבת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

גדעון סער: חבר הכנסת בר-און, מאחר שאני מכיר אותך היטב, אני יודע שאתה לא היית יכול לחתום על פסקה כזאת.

רוני בר-און: נכון, יכול להיות, אז מה?

גדעון סער: אני יודע, ויש לך את האינטגריטי, אבל אני רוצה להזהיר – – –

רוני בר-און: אבל ראש הממשלה מסמרטט את שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: טול קורה מבין עיניו של – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אתה לא נואם פה.

רוני בר-און: לך היו עושים את זה?

רוני בר-און: אותו לילה הוא היה – – –

ראובן ריבלין: אני, לא כיושב-ראש הכנסת, כפרלמנטר הייתי מאוד שמח לשמוע את התגובה שלך על הנאום הכלכלי-חברתי, אבל אני לא – – –

רוני בר-און: לך הוא היה עושה את זה כשר אוצר?

ראובן ריבלין: תודה.

גדעון סער: אני אומר דבר פשוט.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס, ברשותך, חבר הכנסת בר-און, לגופו של עניין.

גדעון סער: תראו, בחוץ משתוללת סופה אמיתית; "בחוץ", אני מדבר על הכלכלה העולמית.

רוני בר-און: אתמול שמענו את שטייניץ, חבל על הזמן.

שלמה מולה: – – –

גדעון סער: אני מבקש שתקשיבו.

גדעון סער: תראו מה קרה בספרד היום.

גדעון סער: היום, אחרי שפקד אותם המשבר הכלכלי, והאיחוד האירופי אומר:

גדעון סער: אתם לא מקצצים מספיק, הם הלכו עם תוכנית קיצוצים מאוד-מאוד קשה, מאוד קשה, ואין ספק שכדי למנוע התרסקות הדבר הזה נדרש שם.

גדעון סער: ולדעת האיחוד האירופי הם לא עשו בכלל מספיק, אבל מיליון איש, מיליון מפגינים, כולל – – –

יצחק הרצוג: – – –

גדעון סער: אני מסביר, חבר הכנסת הרצוג.

יוחנן פלסנר: זה היה נכון – – –

גדעון סער: אתה, חבר הכנסת הרצוג, אתה מסוגל להבין את הטיעון שאני הולך לומר עכשיו.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אבל לסיום, אני מבקש ממך.

גדעון סער: אני מסיים.

דורון אביטל: מה זה היהירות האינטלקטואלית הזאת?

דורון אביטל: מה זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, חבר הכנסת, למה לומר לשר – כל אדם נבחר לכנסת והציבור ישפוט אותו.

ראובן ריבלין: מה זה יהירות?

ראובן ריבלין: אין יהירות בכנסת.

גדעון סער: אני אמרתי שחבר הכנסת הרצוג מסוגל, כי הוא ישב לידי בשולחן הממשלה.

גדעון סער: אני מכיר את יכולותיו, את כישוריו.

רוני בר-און: יהירות זה יהירות.

גדעון סער: אני יודע שהוא בעל השקפת עולם מאוזנת ושקולה.

רוני בר-און: אין לו השקפות.

גדעון סער: יש לו השקפת עולם מאוזנת ושקולה.

גדעון סער: לא בכול אנחנו מסכימים.

גדעון סער: אני מכבד אותו.

גדעון סער: זה היה ביטוי לכבוד.

גדעון סער: אם חבר הכנסת אביטל שמע את זה אחרת, צר לי על כך.

גדעון סער: במקרה הזה אני לא חוזר בי מדברי, אני חוזר על דברי.

ראובן ריבלין: הוא חזר – – –

גדעון סער: עכשיו אני רוצה לומר – אנחנו במצב שאם אנחנו לא ניזהר, אם אנחנו לא ניזהר מבחינה כלכלית ואם אנחנו לא נשמור גם על הכלכלה, לצד כל אותם מהלכים שאנחנו מתאמצים – ולא נכון שדוח-טרכטנברג מוסמס.

גדעון סער: אני מקדם פרקים שלמים מדוח-טרכטנברג בעלות של מיליארדים היום, בנושא של הגיל הרך.

גדעון סער: אנחנו בונים גנים ציבוריים בהיקפים שלא היו כמותם במדינת ישראל.

גדעון סער: אפשר תמיד להגיד, לחלוק, אפשר לעשות יותר.

גדעון סער: אבל אני מזהיר: זה לא שיש קו אחד ואחריו יש עוד קווי ביצורים לשמירה על הכלכלה.

גדעון סער: כשמתחיל הלך רוח – היתה כאן שרת החינוך של יוון, אדוני היושב-ראש, לא מזמן, לפני חודשיים, שלושה.

גדעון סער: נפגשתי אתה לשיחה.

גדעון סער: היא שרת חינוך ותיקה.

גדעון סער: היא היתה גם בממשלה הקודמת, הכרתי אותה.

גדעון סער: שאלתי אותה, איך הגעתם למצב הזה, והיא אמרה לי בצורה פשוטה: לא היה לנו כוח לעמוד על דברים שהאמנו שהם נכונים, מול הדרישות והתביעות.

רוני בר-און: מי הציע לפתוח את הקופות ב-2008?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אין לך פה פריווילגיות.

רוני בר-און: מי אמר לתת כסף – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

גדעון סער: המאמץ לכונן חברה יותר צודקת, לכונן חברה שיש בה פחות – לצמצם את הפערים החברתיים, להשקיע יותר בחינוך, כל הדברים האלה זה חובה.

גדעון סער: אם היה ויכוח ענייני הייתי מראה כיצד עשינו הרבה יותר מהממשלה הקודמת וממשלות קודמות.

מרינה סולודקין: מס על הירושות הגדולות.

גדעון סער: אבל בואו לא נשלה את העם שמישהו מאתנו, מישהו – שייך למפלגה כזאת, שייך למפלגה אחרת – יכול להגיע לשלטון, לבטל את כל המסים, לא יהיו מסים, וככה אנחנו נוכל לקיים כלכלה שעמדה במשבר העולמי הזה.

גדעון סער: זה אפילו דבר שאפשר לומר בהמשכיות.

גדעון סער: הוא לא התחיל בתקופת הממשלה הזאת.

אריה ביבי: איזה כלכלה?

אריה ביבי: אנשים אין להם לאכול.

אריה ביבי: על מה אתה מדבר?

גדעון סער: עמדה, עמדה, עמדה במצב שאנחנו לא מתקנאים היום – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי.

ניצן הורוביץ: זה לא כלכלה, זה חלחלה.

גדעון סער: – – – לא מתקנאים היום באותן מדינות אשר הכלכלה שלהן מרוסקת, וכתוצאה מזה שהכלכלה שלהן מרוסקת הן צריכות לעשות צעדים חברתיים מאוד-מאוד אכזריים.

ניצן הורוביץ: אתם מרסקים פה שכבות שלמות.

ניצן הורוביץ: שכבות שלמות אתם מרסקים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שהימים הבאים – – –

ראובן ריבלין: עוד לא תם הדיון.

ניצן הורוביץ: הכלכלה מצוינת, אבל האנשים מרוששים.

אריה ביבי: אנשים אין להם מה לאכול.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, שמעו את קריאת הביניים שלך.

ראובן ריבלין: זה לא נאום.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גדעון סער: – – – הימים הבאים – –

אריה ביבי: אדוני, אם היתה ממשלה נבונה לא היו מחלקים קמחא דפסחא באלפים.

אריה ביבי: באלפים.

אריה ביבי: לאנשים אין מה לאכול.

ראובן ריבלין: נא לסיים, תודה רבה.

גדעון סער: – – יהיו ימים אחרים מבחינת – – –

ראובן ריבלין: תגיד לי, זה דבר חדש היום?

רוני בר-און: אוי, שכחת את שרון – – –

נינו אבסדזה: ואם זה לא חדש זה בסדר שככה זה יימשך עוד 64 שנים?

ראובן ריבלין: לא, ביבי.

ראובן ריבלין: אני לא דיברתי על – ביבי הוא פעיל מאוד.

גדעון סער: – – – ימים אחרים מבחינת הדיון הענייני בבית הזה בבעיות הכבדות של העם והמדינה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר החינוך.

אחמד טיבי: אפשר אופוזיציה לשניהם?

ראובן ריבלין: סליחה?

אחמד טיבי: אופוזיציה לשניהם?

ראובן ריבלין: זאת שאלה מאוד – אני אעביר את זה לחוות דעת היועץ המשפטי.

ראובן ריבלין: יכול להיות שנקבע איזשהו תקדים, חבר הכנסת טיבי, שיהיה נאום על נאום ואז אנחנו לא בכלל נצא לפגרות כי כל הזמן נדבר.

ראובן ריבלין: העניין הוא האם גם אלה שידברו ישמעו את מה שאלה שאמרו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שלוש שנים לממשלת נתניהו הכושלת

ראובן ריבלין: המשך סדר-היום זה בקשת 25 חברי כנסת להעלות נושאים על סדר-היום.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון, אליו נרשמו שני חברי כנסת בשם 25, והם חברי הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת שלמה מולה: שלוש שנים לממשלת נתניהו הכושלת – הצעה לסדר-היום מס' 7923.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואל חסון – לרשותו עשר דקות; ואחריו – חבר הכנסת שלמה מולה, שגם לו תהיינה עשר דקות.

ראובן ריבלין: וישיב השר גדעון סער.

ראובן ריבלין: אחריו נלך לכמה הצעות נוספות, שעליהן ישיב השר יצחק כהן המשמש כסגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי – חבר הכנסת חסון, סליחה – אנחנו רוצים כולנו, גם באווירה של ויכוח, לברך מראש את חבר הכנסת יואל חסון לרגל נישואיו, אשר יתקיימו ברוב עם בזמן הידוע לאלה שהוזמנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לומר כדי שלא יבוא כל העם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שרי הממשלה, חברי חברי הכנסת, לא התכוונתי להתחיל בעניין הזה, אבל אי-אפשר היה להתעלם מהנאום היהיר שלך, אדוני שר החינוך.

יואל חסון: היהירות המנותקת שלך שהופגנה כאן מעל דוכן הכנסת היא פשוט מהממת בניתוק שלה.

יואל חסון: אתה מדבר על סוציאליסט וקפיטליסט.

יואל חסון: על מה אתה מדבר?

יואל חסון: באיזה מושגים אתה חי בכלל?

יואל חסון: אתה חושב שאנשים שעומדים מול חשבון החשמל או שמתדלקים את האוטו שלהם, הם חושבים אם הם סוציאליסטים או קפיטליסטים?

יואל חסון: מה אתה חושב, אדוני שר החינוך, שכולם חיים בעולם הפוליטי שלך, שבו אתה מחלק את האג'נדות לפי מה שנוח לך?

יואל חסון: לפי מה שנוח לך, אדוני שר החינוך?

יואל חסון: איזו יהירות, איזה ניתוק מהמציאות, שנמצאת כאן, מעבר לקירות, לפעמים העבים-מדי, של הבית הזה, כנסת ישראל.

יואל חסון: אדוני שר החינוך, אני רוצה שתקשיב לי, למרות שאתה מתנצל בפני דורון אביטל, בצדק.

יואל חסון: אני רוצה לומר לך, אדוני שר החינוך: דיברתי קודם על זה שחיזקת את דברי ראש האופוזיציה בעניין הקרן, הקרן לחינוך, שאמורה להיות ממומנת על-ידי כספי הגז, בעזרת השם.

יואל חסון: אתם התחייבתם בוועדת הכספים, שעד ה-1 בנובמבר הקרן הזאת תוקם.

יואל חסון: עד היום, ה-2 באפריל, הקרן הזאת לא הוקמה.

יואל חסון: הממשלה שלך התחייבה בחוק: עד ה-1 בנובמבר הקרן הזאת, לטובת חינוך, שתרכז את כספי הגז, תוקם.

יואל חסון: אתם, שר החינוך, מפירי חוק.

יואל חסון: החוק אומר: 1 בנובמבר.

יואל חסון: עד היום לא הקמת את הקרן הזאת.

יואל חסון: את זה לא רצית להגיד, לא אמרת את זה כשהיית כאן ליד הדוכן.

יואל חסון: אתם מפירים את החוק שאתם הצבעתם עבורו, וגם אנחנו, בכנסת האחרונה – – –

רחל אדטו: זה לא הדבר היחיד שהם מפירים.

יואל חסון: אבל באמת, זה לא הדבר היחיד שאתם לא עושים.

יואל חסון: את זה אתה לא אומר, אבל נחכה ונראה, כי את הקרן הזאת, אדוני שר החינוך, את הקרן הזאת יקים ראש הממשלה שאול מופז.

יואל חסון: הוא יקים את הקרן הזאת – –

כרמל שאמה-הכהן: אז היא באמת לא תוקם.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – הוא ימלא את ההבטחה הזאת.

יואל חסון: אתם לא תמלאו את ההבטחה הזאת.

דוד רותם: יואל, אתם גם לא, יכולתם גם קודם.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: לא להפריע, חבר הכנסת רותם.

יואל חסון: – – קדימה – – –

דוד רותם: הוא הפריע קודם.

ראובן ריבלין: במשורה, לא כמו הקודמים.

יואל חסון: קדימה עברה חודשיים מאוד-מאוד סוערים, סוערים כמו בכל מפלגה כאשר היא עוברת תהליך פנימי, והיו כאלה שתמכו ביושבת-ראש היוצאת, היו כאלה שתמכו ביושב-ראש הנבחר והיו גם כאלה שנכנסו בלילה, כמה דקות לפני שנרדמו, אולי גם אחרי שהם נרדמו, והיו להם חלומות.

יואל חסון: היו להם חלומות שיום אחרי ה-27 במרס סיעת קדימה לא תשב בצד אחד – יהיו חצי שיושבים פה וחצי שיושבים שם.

יואל חסון: חלמתם על זה.

דני דנון: היינו מקבלים אתכם.

יואל חסון: חלמתם על זה, לפרק, לראות את קדימה מפורקת, אבל אנחנו אומרים לכם את זה באופן חד-משמעי, לספסלים הריקים מפחד של הליכוד: חד-משמעית, תתכוננו למאבק של החיים שלכם.

יואל חסון: תתכוננו למאבק של החיים שלכם אל מול קדימה מאוחדת, חזקה, שגם תשאף לאחד את האופוזיציה כולה כדי להחליף את הממשלה הזאת.

יואל חסון: כדי להחליף את הממשלה הזאת.

יואל חסון: כדי לבוא ולשים סוף ליהירות הזאת; ליהירות הזאת שלכם, שניתזת בכל הכוח.

יואל חסון: ראינו ושמענו גם את ראש הממשלה, ובאמת אין גבול לחוצפה ולעזות המצח.

יואל חסון: ראש הממשלה מאיים היום על הציבור ב"כיפת ברזל".

יואל חסון: בכלל, אצל ראש הממשלה "כיפת ברזל" הפכה להיות המטרה, היא הפתרון.

יואל חסון: היא לא האמצעי להתמודד, במציאות של טרור מתוך עזה, אלא היא המטרה, היא עכשיו הפתרון.

יואל חסון: היא הפתרון למה שקורה בעזה.

יואל חסון: אין לנתניהו פתרונות – שהיו לו, אגב, לפני הבחירות.

יואל חסון: היום "כיפת ברזל" היא הפתרון.

יואל חסון: "כיפת ברזל" זה לא מדיניות, "כיפת ברזל" זה הגנה.

יואל חסון: הבעיה היא שלטון טרור ה"חמאס" בעזה, שבו צריך לטפל, וראש הממשלה לא יאיים ב"כיפת ברזל" על הציבור הישראלי וישתמש בה כתירוץ לגביית מסים – לשכנע את הציבור שהמדיניות שלו של מסים עקיפים קיימת ונמצאת בגלל שצריך לממן את "כיפת ברזל".

יואל חסון: זאת חוצפה ועזות מצח.

יואל חסון: דיבר שר החינוך על שראש האופוזיציה ייצר כביכול פתאום תודעה חברתית.

יואל חסון: זו בעצמה באמת אמירה ריקה מתוכן למי שמכיר את העשייה של שאול מופז; דיברו פה על "עתידים", דיברו פה על דברים אחרים.

יואל חסון: אבל אתם יודעים מה?

יואל חסון: יש לו תודעה חברתית היום.

יואל חסון: שלוש שנים אין לכם תודעה חברתית.

יואל חסון: שלוש שנים אין לכם תודעה חברתית, אדוני שר החינוך, ואני רוצה לומר לך יותר מזה: לא רק שאתם לא חברתיים, אתם גם לא כאלה חברותיים לציבור פה.

יואל חסון: אתם ממש לא חברותיים; אתם ממש פוגעים פה, שכבה אחר שכבה, במדיניות הימנית הכלכלית הקיצונית של נתניהו, ואני בטוח, אגב, שרוב חברי הליכוד לא כל כך חיים אתה בשקט, אבל הם הולכים אחרי ראש הממשלה בעיניים עצומות.

יואל חסון: ואני אומר לציבור הישראלי – אדוני, אין שעון, אז אין לי בכלל הערכת זמן איפה אני נמצא, אז תעיר אותי, אם צריך.

ראובן ריבלין: אתה, יש לך עוד שלוש דקות ו-20 שניות.

ראובן ריבלין: רוב הפוליטיקאים הוותיקים הולכים בעיניים עצומות, אבל מפעם לפעם פוקחים עיניים לראות שהמנהיג לא הולך בעיניים עצומות.

יואל חסון: אני מסכים אתך, אבל הם לא פוקחים אותן.

יואל חסון: הם הולכים ממש בעיניים עצומות.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אין פחד.

יואל חסון: ואני רוצה לומר לאותו ציבור שפגשתי במוצאי-שבת בתל-אביב, אותו ציבור ראשון, גרעין קטן, שהתחיל לצאת, אותם אנשים שבאופן עקבי נאבקים על היכולת לחיות כאן בכבוד; אני רוצה לומר להם משהו: מיליון איש יכולים לצאת לרחובות, 2 מיליון איש יכולים לצאת לרחובות, אבל בסוף רק 120 עושים את השינוי.

יואל חסון: רק 120 שנמצאים בבית הזה עושים את השינוי.

יואל חסון: ואני אומר לציבור הזה: מתוך ה-120, אדוני היושב-ראש, יש להם, לאנשים ברחוב, כבר 55 תומכים שהם אתם.

יואל חסון: 55 חברי האופוזיציה שהם אתם, תומכים בהם, מביאים את קולם פה בבית הזה.

יואל חסון: ואותם 55 הם לא חיילים, הם המפקדים, הם המובילים, הם אלה שיביאו את כל העם לכאן, לכאן, כדי לייצר את השינוי, וביחד.

יואל חסון: לא ניתן הפעם, לא ניתן הפעם שידירו או שיהיה אינטרס להדיר את הפוליטיקאים מהמאבק, כי זה משרת את הממשלה.

יואל חסון: אני אומר לכם מראש, חברי חברי הכנסת, מה יגידו חברי הכנסת שאמה, דנון ואקוניס כשהמחאה תצא; הם יגידו: זו מחאה פוליטית, זו מחאה שרוצה להחליף את נתניהו.

דני דנון: איפה היית בקיץ?

דני דנון: איפה היית בקיץ?

יואל חסון: הייתי איפה שאתה לא היית.

יואל חסון: הייתי איפה שאתה לא היית.

דני דנון: איפה מופז היה?

נינו אבסדזה: איפה אתם הייתם כולכם?

ראובן ריבלין: נא לא להפריע, כי הוא בדקה האחרונה לדבריו.

יואל חסון: אני הייתי איפה שאתה לא היית.

דני דנון: איפה מופז היה?

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

דני דנון: איפה מופז היה בקיץ?

יואל חסון: אל תפריע לי, חבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון – – –

נינו אבסדזה: במחאה.

נינו אבסדזה: במחאה הוא היה.

ראובן ריבלין: ואני אתן לו, אחר כך אוסיף לו.

כרמל שאמה-הכהן: אני פגשתי את חבר הכנסת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, אני אוסיף לו זמן.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: יש לך עוד דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יואל חסון: תן לי עוד שתי דקות, ברשותך.

דני דנון: אני לא ראיתי אותו במחאה.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם לסיום – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, לסיום: נתניהו לא נולד ראש ממשלה, הוא לא נמשח למלוכה, הוא לא גזירת גורל של העם הזה.

יואל חסון: היום אני חוגג את יום ההולדת שלי.

דני דנון: מזל טוב.

כרמל שאמה-הכהן: מזל טוב.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הנה, הוצאנו מכם אנרגיות חיוביות.

ראובן ריבלין: בשעה טובה.

מיכאל בן-ארי: איפה העוגה?

מיכאל בן-ארי: איפה העוגה?

יואל חסון: שאלו אותי אנשים, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה – –

דוד רותם: בגלל זה אתה מחייך?

יואל חסון: – – שאלו אותי מה אני מאחל לעצמי ביום ההולדת.

יואל חסון: אני מאחל לעצמי ביום ההולדת שנתניהו יהיה בפנסיה ושאול מופז יהיה ראש הממשלה הבא.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליואל חסון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את , שגם לרשותו עומדות עשר דקות.

ראובן ריבלין: אני היום אקפיד על לוח הזמנים, וגם הבאים אחרי יקפידו על לוח הזמנים, כי אנחנו לא רוצים, לא את טרחתם של חברי הכנסת ולא את טרחת הציבור.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש האופוזיציה שאול מופז, אנחנו נעזור לך.

שלמה מולה: אתה תהיה ראש ממשלה.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לשר החינוך, שיש לי הערכה כלפיך, הערכה אישית, לבוא ולהגיד לשאול מופז ולשאול אותו: מה עשית, איך אתה נהיית חברתי פתאום – אני רוצה להפנות אותך לרזומה האישי שלו.

שלמה מולה: האיש הזה הגיע לארץ בגיל תשע, היה במעברה, נהיה רמטכ"ל, היה שר ביטחון, היה שר התחבורה.

שלמה מולה: הוא נתן מהחיים 40 שנה למען המדינה.

שלמה מולה: לבוא ולהגיד, לשאול: איך אתה חברתי – אני מתפלא עליך, ובעצם גם אפילו על האינטליגנציה שלך.

שלמה מולה: הוא לא גדל עם כפית של זהב.

שלמה מולה: אדם שלא גדל עם כפית של זהב או לא גדל ברחביה יודע בדיוק מה זו מצוקה, מה זו בעיה, יודע לטפל נכונה במצוקות החברתיות של אנשים.

שלמה מולה: הוא לא צריך ללכת לקבל ייעוץ מכלכלנים או מאנשים אחרים.

שלמה מולה: הוא בעצמו יודע איך הוא צריך לטפל.

שלמה מולה: לכן אני חושב: בוא ונהיה צנועים.

שלמה מולה: אבל אנחנו חיים בארץ הנהדרת של ראש הממשלה נתניהו והקואליציה שלו ורכיבי הקואליציה שלו למיניהם, אם זה ש"ס ואם זה מפלגה אחרת.

שלמה מולה: הליכוד כליכוד, הוא מגדיר לעצמו: בעצם, אנחנו המפלגה החברתית.

שלמה מולה: אני יודע למה אתם מזדעקים עכשיו.

שלמה מולה: אני יודע למה פתאום אתם שולפים מכתבים שהיו במגירה, שהם בכלל לא רלוונטיים.

שלמה מולה: אתם פשוט בלחץ.

שלמה מולה: אתם יודעים שהציבור נוטש אתכם.

שלמה מולה: הציבור ינטוש אתכם בקיץ.

שלמה מולה: תחכו.

שלמה מולה: אתם לא יודעים איזו רעידת אדמה מתחוללת בחברה הישראלית.

שלמה מולה: אתם לא יודעים.

שלמה מולה: אדוני השר, אני רוצה להפנות אותך.

שלמה מולה: תלך היום ותראה את אזרחי ישראל שממלאים את סל הקניות שלהם.

שלמה מולה: כמה אנשים עומדים היום – אנשים קשישים, קשי יום, אלה שבנו את המדינה – הולכים ועומדים ומבקשים לקבל, אתה יודע מה, חבילת מזון מעמותות?

שלמה מולה: איפה המדיניות החברתית שלכם?

שלמה מולה: ואיפה האנשים האלה, שאתם בעצם הולכים ושואלים את אמונם בקריית-שמונה, בשכונות במצוקה, במקומות רבים במדינת ישראל?

שלמה מולה: ואתם פשוט אטומים.

שלמה מולה: ראש הממשלה, הוא אטום.

שלמה מולה: הוא פשוט לא מבין.

שלמה מולה: הוא לא יודע מה קורה.

שלמה מולה: הוא מנותק מן המציאות.

שלמה מולה: הוא מסתחרר מעצם הסקרים.

שלמה מולה: הסקרים האמיתיים באמת זה האדם עצמו.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להגיד: סטנלי פישר הוא בעצם נגיד בנק ישראל, ידוע ומקצוען.

שלמה מולה: הרי אתם לא תשייכו אותו עכשיו לשאול מופז או לא תשייכו אותו עכשיו לקדימה.

שלמה מולה: מה הוא אמר עליכם לפני שבוע, שבועיים?

שלמה מולה: הוא אמר בדוח שלו: המדיניות הממשלתית הזאת מגדילה את הפערים החברתיים.

שלמה מולה: הוא בא ואמר: הממשלה הזאת לא הצליחה למנף, בעצם, את המחאה החברתית שהיתה לנו בקיץ.

שלמה מולה: הוא בא ואמר: הממשלה הזאת מייצרת ספינים בלבד.

שלמה מולה: היא באמת לא מטפלת במצוקות החברתיות של אזרחי ישראל.

שלמה מולה: נו, אז מה?

שלמה מולה: תגידו.

שלמה מולה: תגידו גם כן, כי זה מספסלי האופוזיציה?

שלמה מולה: דרך אגב, סטנלי פישר, נדמה לי שמי שהביא אותו להיות נגיד בנק ישראל זה נתניהו, כשהיה שר האוצר.

שלמה מולה: האמת היא שצריך להזכיר את תקופת נתניהו הראשונה, של 2003.

שלמה מולה: הוא בעצם קרע לגזרים את אזרחי ישראל.

שלמה מולה: היה להם קשה.

שלמה מולה: אבל מה לעשות?

שלמה מולה: הוא חזר אלינו.

שלמה מולה: אבל הוא ילך הביתה, אל תדאגו.

שלמה מולה: האמת היא שהדבר היותר מרתק שהיה – מי שפתח היום את העיתון – הוא שראש הממשלה, כדי להצדיק את מדיניותו הכלכלית, את המסים העקיפים והישירים, בא ואמר:

שלמה מולה: אני גובה מסים כי אני רוצה לממן את "כיפת ברזל".

שלמה מולה: איזה שקר גס.

שלמה מולה: מה, אנחנו לא יודעים שהאמריקנים נותנים לנו 250 מיליון שקל כדי לפתח את "כיפת ברזל"?

שלמה מולה: הוא חושב שאזרחי ישראל, עד כדי כך יש להם זיכרון קצר?

רונית תירוש: – – –

שלמה מולה: רק לפני כחודש, שלושה שבועות, הוא לא היה בארצות-הברית?

שלמה מולה: לא התחנן לאובמה לתת לו עוד כסף?

שלמה מולה: אנחנו לא יודעים?

שלמה מולה: למה לשקר?

שלמה מולה: האמת היא: ראש הממשלה ידוע כמי שתמיד לא מדייק ולא אומר אמת, וזה בלשון המעטה, אבל היום זה בא אלינו בעצם בכותרת הראשית של "ידיעות אחרונות".

שלמה מולה: זו הארץ הנהדרת של ראש הממשלה.

שלמה מולה: אדוני, לא יעזור לראש הממשלה.

שלמה מולה: המחאה החברתית תבוא.

שלמה מולה: היא תבוא ועוד איך תבוא.

שלמה מולה: אני דווקא רוצה כאן לנצל את ההזדמנות להגיד לראש עיריית תל-אביב חולדאי: אדוני, תן לאנשים להקים אוהלים.

שלמה מולה: רוצים למחות, להשתמש בזכות הדמוקרטית שלהם למחות על הגזירות שהממשלה הזאת מטילה עליהם.

שלמה מולה: אתה לא יכול להיות ראש עירייה שהוא בעצם הזרוע הביצועית של הממשלה.

שלמה מולה: אתה תסתום את הפיות של האנשים.

שלמה מולה: מה שהוא עושה בדקות האלה, בעצם אתמול – בצורה ברוטלית פוגע באנשים.

שלמה מולה: נותן לפקחים שלו לקחת ילדים ולזרוק אותם.

שלמה מולה: חס וחלילה, שלא יקימו אוהלים.

שלמה מולה: הוא רוצה למצוא חן בעיני ראש הממשלה.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לראש עיריית תל-אביב חולדאי: אדוני, האזרחים הם גם שלך.

שלמה מולה: הם שלחו אותך.

שלמה מולה: הם בוחרים בך.

שלמה מולה: אני אומר לו: אדוני, תפסיק להתעלל באותם אלה שרוצים למחות ובעצם מבקשים ליידע את הציבור שהממשלה הזאת בעצם המשיכה להתעמר בהם.

שלמה מולה: לא יעזור לו.

שלמה מולה: אנחנו נעזור להם.

שלמה מולה: אני חושב שזו גם הזדמנות נוספת לפנות לבוחבוט, ראש עיריית מעלות, שהוא יושב-ראש השלטון המקומי, ולהגיד: איך יעלה על הדעת שהשלטון המקומי הופך להיות הזרוע הביצועית או הספינים של הממשלה הזאת?

שלמה מולה: הם פתאום לא רוצים שיקימו אוהלים.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: לא נעים להם?

שלמה מולה: לא טוב להם?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, האמת היא שגם בדוח שאנחנו ראינו, אולי הדבר הקשה ביותר שאזרחי ישראל – קשה להם לשאת אותו בעצם: אלה שעובדים ואחר כך מבקשים לקבל מוצרי מזון מעמותות.

שלמה מולה: זו הטרגדיה שנתניהו וממשלתו מביאים לנו.

שלמה מולה: אני היום שמעתי את סגן שר האוצר איציק כהן מדבר על נושא קרנות הפנסיה והקשיים שהקרנות נמצאות בהם.

שלמה מולה: מנסים למצוא איזשהם פתרונות וכן הלאה.

שלמה מולה: שמעתי אותו, אבל הוא בא ואומר בסוף: אבל ישראל היא מדינה חזקה, כלכלה חזקה.

שלמה מולה: טוב לנו; האזרחים, טוב להם.

שלמה מולה: אני לא מבין איך יכול להיות שנציג של ש"ס, שכּרתה על דגלה את המצוקה החברתית, שהיא באה ואומרת:

שלמה מולה: אנחנו התשובה למצוקה החברתית – – –

חרתה.

חרתה.

שלמה מולה: חרתה.

שלמה מולה: מה לעשות, אני עדיין לא – – –

לא, לא.

אתה טוב מאוד בעברית.

– – – זו היתה טעות, אז אני – – –

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

שלמה מולה: איך אני יכול לשמוע את אנשי ש"ס מגינים על הממשלה, ממשלת המסים הזאת?

שלמה מולה: אבל יש לי תשובה.

דוד רותם: – – –

שלמה מולה: הרי הם נהנים, בעצם, מהכיסאות.

שלמה מולה: מאוד נוח להם.

שלמה מולה: כיף להם.

שלמה מולה: טוב להם.

שלמה מולה: הם שרים וסגני שרים.

שלמה מולה: יש להם מאבטחים – דרך אגב, המאבטחים אפילו הולכים לשבות.

שלמה מולה: גם להם כנראה יש מצוקה.

שלמה מולה: תיקים, שרים בלי תיק.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך: ממשלה רצינית, שראתה את המחאה החברתית בקיץ, כמה שרים היו צריכים להתפטר ולבוא ולהגיד: אנחנו נשרת את הציבור מהכנסת, כחברי הכנסת; ולא להיות שרים וסגני שרים ולבזבז מיליוני שקלים.

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני שר החינוך: למען הנראות אפילו.

שלמה מולה: אז מה הבעיה שלכם?

שלמה מולה: אתם גם יהירים, אתם גם לא מקשיבים, אתם גם לא יודעים באיזה מצוקות אנשים מתמודדים יום-יום.

שלמה מולה: זו בדיוק הבעיה.

שלמה מולה: עכשיו, בעצם, כששאול מופז נבחר להיות יושב-ראש קדימה – האמת היא שלפני כן חשבתם, הנה, הוצאתם ספינים: קדימה מתחלקת, הולכת להיות חצאי-חצאים, קבוצות-קבוצות.

שלמה מולה: התבדיתם.

שלמה מולה: קשה לכם.

שלמה מולה: אתם לא יודעים מה לעשות.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך שקדימה – –

– – – לסיים.

שלמה מולה: – – בראשותו של שאול מופז, היא האלטרנטיבה האמיתית לממשלה הכושלת הזאת, ממשלת ההתייקרויות, ממשלת המסים, ממשלה שמביאה את עובדיה להיות עבדים, ממשלה שבעצם מייצרת אך ורק ספינים.

שלמה מולה: איך יעלה על הדעת, אדוני שר החינוך, אני פונה אליך ושואל אותך: הוא ידע, ראש הממשלה, בעצם, על-פי הצווים שבאו לו, שהבלו הולך לעלות, שהדלק הולך לעלות.

שלמה מולה: הוא מחכה.

שלמה מולה: חמש דקות לפני מהדורת החדשות הוא מודיע לכל העולם, לאזרחי ישראל: אני מוריד לכם עכשיו כמה אגורות, שלא יהיה יותר מ-8 שקלים.

שלמה מולה: זו פשוט ממשלת הספינים.

שלמה מולה: הספינים לא יעבדו.

שלמה מולה: אזרחי ישראל הרבה יותר מפוכחים, הרבה יותר רציניים.

שלמה מולה: בסופו של דבר הליכוד ילך הביתה, ראש הממשלה ילך הביתה; שאול מופז יהיה ראש הממשלה.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: לפני שאני קורא לשר סער להשיב – הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעות בחוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שלוש שנים לממשלת נתניהו הכושלת

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב להצעות לסדר-היום של חברי הכנסת יואל חסון ושלמה מולה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה בתמצית להתייחס לעובדות.

גדעון סער: בפתח הדברים אני רוצה להתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת מולה.

גדעון סער: אני מאוד מעריך את הפעילות שלך, הפרלמנטרית והציבורית.

גדעון סער: דווקא אתה אמור להבין את הדברים שאני אומר.

גדעון סער: היה מתבקש, אחרי שדיברת בכאלה סופרלטיבים על יושב-ראש האופוזיציה, לשאול אותך: למה לא תמכת בו לפני פחות משבוע?

גדעון סער: כי האופן שבו דיברת עליו לא הסתדר עם העובדה הזו.

גדעון סער: הרזומה של מופז, שהקדיש את חייו לביטחון ישראל, הוא בוודאי מכובד ומעורר כבוד.

גדעון סער: אדם שהקדיש חייו לביטחון ישראל, הוביל חיילים לשדה הקרב – אין ויכוח.

גדעון סער: לא אנחנו הצבנו את היומרה הזו, כביכול, להוביל את הנושא החברתי.

גדעון סער: בזירה הפוליטית אדם נשפט על-פי הרקורד שלו – כשר, כחבר כנסת, על-פי מה שהוא עשה.

גדעון סער: למשל אתה, ראיתי היום את אחד הדירוגים של אחד הארגונים, ה-NGOs, שעוקבים אחרי החקיקה החברתית בכנסת, היית מקום ראשון בסיעת קדימה בנושא החברתי.

שלמה מולה: ארבעה מסיעת קדימה בעשירייה הראשונה.

שלמה מולה: גם אני.

גדעון סער: כבוד.

רונית תירוש: גם אריה.

גדעון סער: אני מכיר.

גדעון סער: אני מכיר גם את הפעילות של חבר מולה, וגם חבר הכנסת מולה יודע, מכיר את הרגישות שלי, יודע שאנחנו קשובים לבעיות.

גדעון סער: אני לא רוצה להתווכח עם כל מלה שהוא אמר פה, זה לא מסתדר עם – אבל בסדר, זה פוליטיקה.

גדעון סער: אני אומר רק דבר אחד פשוט: בפוליטיקה, אדם נשפט על-פי הרקורד שלו, וכל אחד, שישים את הרקורד שלו ועל-פי זה יתקיים הדיון הציבורי.

גדעון סער: לגופו של עניין, היתה פה התקפה כל כך לא מחוברת למציאות.

גדעון סער: כי אם תיקח דבר-דבר, אתה תראה – למשל הממשלה הזאת, אם תיקח את הממשלה הקודמת, הממשלה הקודמת השקיעה פחות בתחומים האזרחיים.

גדעון סער: השקיעה פחות בביטחון, השקיעה פחות ברווחה, השקיעה פחות בחינוך; השקיעה פחות בחינוך.

גדעון סער: יעד ההוצאה בתקופת הממשלה הזאת גדל מ-1.7% ל-2.7%.

גדעון סער: זה עוד מיליארדים, שלאן הם הלכו?

גדעון סער: הם הלכו לנושאים החברתיים.

גדעון סער: ואתם יודעים מה קורה בנושאים החברתיים, אתם מתמצאים אז אתם יודעים שהתקציבים של ההשכלה הגבוהה, אחרי העשור שהם יובשו, גדלו דרמטית; ששכר המורים, על-פי שני הסכמים, שתי רפורמות שמתבצעות במקביל, גדל באופן משמעותי.

גדעון סער: אתם יודעים מה אנחנו עושים עכשיו בתחום הגיל הרך.

גדעון סער: אתם יודעים שתקציב החינוך מעולם, מעולם לא היה בסדרי הגודל הנוכחיים שלו, ומה יותר חברתי מחינוך?

גדעון סער: אתם יודעים שהיתה רפורמה במס, והסטה, שהיתה מוצדקת, מנושא של הורדת הרפורמה במס הכנסה הישיר למקומות אחרים, על-פי המלצות ועדת-טרכטנברג.

גדעון סער: אתם יודעים שהרוב המסיבי של דוח ועדת-טרכטנברג מיושם ומבוצע בפועל.

גדעון סער: רק נוח להגיד: זה מתמסמס.

גדעון סער: אין לזה אחיזה במציאות.

יוחנן פלסנר: מיצוי כושר ההשתכרות, למשל.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת פלסנר, אתה זורק איזה משהו שהוא לא נכון, ואני רוצה להגיד לך למה.

גדעון סער: כי אם אתה מקים מסגרת חינוכית לילדים ואתה מאריך להם את יום הלימודים, ויש ילד שההורים שלו לא עובדים, ההורים שלו מובטלים, או שאחד ההורים שלו מובטל, אתה לא יכול להעניש – זו תפיסה שגויה להעניש את הילד.

יוחנן פלסנר: לא קשור למובטלים, מי שלא מחפש עבודה.

גדעון סער: להעניש את הילד זו תפיסה שגויה.

גדעון סער: תסתכל על הילד.

גדעון סער: חבר הכנסת פלסנר, אל תעניש ילד.

גדעון סער: אל תעניש ילד.

גדעון סער: אתה נותן העשרה, אתה נותן סיוע, אתה יודע שהפערים הכי גדולים בהשכלה נובעים ממצב סוציו-אקונומי בבית.

גדעון סער: אז מה אתה עושה?

גדעון סער: אתה אומר, הוא בא מבית עני, אני גם לא אתן לו חינוך.

גדעון סער: תתמוך בשוויון.

מגלי והבה: זה מראה שאתה – – – לאנשים האלה אין מה לאכול.

יוחנן פלסנר: מי – – –

גדעון סער: זה מראה כמה אתם חברתיים.

גדעון סער: אתם חברתיים?

גדעון סער: אתם הכי רחוק מחברתיים.

גדעון סער: אין מה להקשיב.

יוחנן פלסנר: – – – נחשב – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מגלי ופלסנר, הוא עונה לכם עכשיו.

יוחנן פלסנר: – – –

גדעון סער: זו תפיסה – – –

ראובן ריבלין: הוא עונה לכם, תחשבו בפעם הבאה איך לענות לו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, זו תפיסה אנטי-חברתית.

גדעון סער: לקחת ילדים שמגיע להם – – –

מגלי והבה: לא לתת להם לאכול ולהגיד להם: תלמדו.

גדעון סער: מגיע להם, חבר הכנסת ביבי, שוויון הזדמנויות.

גדעון סער: אתה לא תפצל כיתת לימודים בין ילד שההורים שלו משתכרים יותר וגם הוא יקבל שיעורי העשרה, ואתה תשלח הביתה מאותה כיתה את הילד, ואני אפילו לא נכנס לסיבות.

גדעון סער: כי גם באום-אל-פחם, שהיא סוציו-אקונומי 2 – –

מגלי והבה: ילדי ישראל רעבים, על זה תענה.

מגלי והבה: – – –

גדעון סער: – – גם באום-אל-פחם, אם האמא תרצה תעסוקה, היא לא במהירות תמצא תעסוקה.

גדעון סער: לכן אתם, קודם כול תגבשו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי, מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, הוא עונה לכם עכשיו.

ראובן ריבלין: בדרך כלל כשהילדים לומדים במשך היום, הם גם אוכלים.

ראובן ריבלין: אוי לנו ואבוי לנו, על שני הנושאים.

ראובן ריבלין: בא שר ואומר, אנחנו מתייחסים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, 50% מילדי ישראל רעבים, על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת מגלי והבה – –

גדעון סער: אז תן להם במסגרת הזו את מפעל ההזנה.

ראובן ריבלין: – – היינו כבר יחד בארבע ממשלות והיינו לבד בשתי ממשלות.

גדעון סער: אבל זה חלק מהחלטות הממשלה שעכשיו אנחנו מבצעים אותן.

גדעון סער: זה חלק מיישום דוח-טרכטנברג, לילדים מגיל שלוש עד גיל תשע.

גדעון סער: אבל אני אומר, שני דברים אני מציע לכם.

גדעון סער: ובאמת, אתם יודעים מה, אני מוותר על כל מה שתכננתי להגיד, אני נותן לכם שתי עצות לסיום: א.

גדעון סער: לפני שאתם מתיימרים להגיד מה יהיו תוצאות הבחירות וראש הממשלה הבא ואיזו קואליציה הוא יקים ואיזו קואליציה תהיה, קודם כול תגבשו השקפת עולם, קודם כול תחליטו מה הדרך שלכם.

גדעון סער: הרי אתם קריקטורה של אופוזיציה.

גדעון סער: אתם קריקטורה של מפלגה.

גדעון סער: בגלל זה איבדתם אמון.

גדעון סער: הרי אתם התרסקתם.

גדעון סער: למה התרסקתם?

גדעון סער: ישבתם באופוזיציה, אמרתם: נשב באופוזיציה.

גדעון סער: הרי אתם אומרים: המציאות היא נוראית; אתם אומרים: המציאות היא נוראית – נגיד שאתם צודקים והמציאות היא נוראית, אז איך הממשלה כל כך יותר פופולרית מכם?

גדעון סער: כי אתם קריקטורה של מפלגה, ואתם, בתור אופוזיציה, קריקטורה.

שלמה מולה: – – –

גדעון סער: אני ממליץ לכם, העצה החברית השנייה שלי, אחרי הראשונה – אחרי הראשונה, אני מציע לכם עוד עצה אחת:

גדעון סער: אל תמשיכו לגדף את ראש הממשלה בנימין נתניהו בדרך הזו, כי יש סיכוי סביר שאחרי הבחירות הבאות – ואני לא אתנבא כמוכם, להגיד מה יהיה – –

רונית תירוש: הוא יהיה אתנו בקואליציה.

גדעון סער: – – אבל בואו נגיד, יש סיכוי מסוים שתשבו בממשלת נתניהו השלישית.

גדעון סער: תודה רבה.

רונית תירוש: הוא יהיה אתנו בקואליציה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי, כולנו היינו בכמה ממשלות יחד, כמה ממשלות בנפרד, הפער החברתי מצריך את כולנו, ולזכור טוב מאוד מה היה במשך 63 שנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה מסכים שזה יעבור לוועדה?

גדעון סער: לאן שהאופוזיציה רוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון – אינו נמצא.

שלמה מולה: לוועדה.

ראובן ריבלין: לוועדה אתה מסכים, מאה אחוז.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאתה מסתפק – – –

שלמה מולה: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה לא מסתפק בדברי השר, הוא לא שכנע אותך לגמרי?

שלמה מולה: לא, ממש לא.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להעביר לוועדה יצביע בעד, ואחר כך אני אשאל מי נגד, זה כדי להסיר מסדר-היום.

ראובן ריבלין: מי בעד להעביר את ההצעות לסדר-היום לוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: נא להרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

ראובן ריבלין: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – רוב, אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהמליאה החליטה להעביר את שני הנושאים.

ראובן ריבלין: אני מסכים להעביר את הנושא של יואל חסון לוועדה אף-על-פי שהוא לא נכח כאן בזמן ההצבעה, שכן ראוי בדרך כלל שמי שמציע נמצא גם בהצבעה.

ראובן ריבלין: אבל מתוקף היותו חתן העומד בפני חופתו, אני מוותר לו.

ראובן ריבלין: זה יועבר לוועדת כספים לדיון.

ראובן ריבלין: ובכן, הנושאים הועברו.

ראובן ריבלין: דוח בנק ישראל מאשר: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים בישראל

ראובן ריבלין: נעבור להצעה לסדר-היום מס' 7924, בנושא – דוח בנק ישראל מאשר: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים בישראל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: אחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: כן, כך כתוב.

ראובן ריבלין: אלה הן ההצעות.

רונית תירוש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: רונית תירוש וזהבה – אה, מגלי והבה.

ראובן ריבלין: אני מצטער.

ראובן ריבלין: אתה רואה שטוב שאתה נמצא פה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

רונית תירוש: – – אדוני שר החינוך, אני אשמח אם תשב שתי דקות, אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת.

רונית תירוש: אני רוצה לברך מעל הבמה הזאת – כבוד גדול לי לברך את יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת שאול מופז.

רונית תירוש: מאחלת לו ולכולנו הצלחה רבה.

רונית תירוש: אדוני שר החינוך, הייתי רוצה לספר לך כמה שאול מופז – הנה, זה לא מעניין אותו, הוא לא רוצה לשמוע, אבל אני אשמיע את זה לחברים ולציבור הרחב.

רונית תירוש: הוא שאל: איפה היית בשלוש השנים האחרונות או בשנים האחרונות?

רונית תירוש: מה עשית בנושאים חברתיים?

רונית תירוש: אז אם שר החינוך לא מכיר את הטבעת החותם שעשה במערכת החינוך חבר הכנסת שאול מופז, עוד בהיותו רמטכ"ל ושר הביטחון, כנראה הוא לא מכיר מה קורה במערכת החינוך.

רונית תירוש: אם יש פרויקט לאומי חברתי מוצלח שמוכיח את עצמו, שמכפיל את עצמו במכפלות אין-סופיות מדי יום, זה פרויקט "עתידים", שיזם שאול מופז.

רונית תירוש: פרויקט "עתידים" פונה בדיוק לאוכלוסיות החלשות; הוא פונה לפריפריה, הוא פונה לשכונות, הוא מאתר שם את כל אותם תלמידים בעלי פוטנציאל שמערכת החינוך לא השכילה לסייע להם לממש את הפוטנציאל, הוא מצרף להם חונכים שמלווים אותם לכל אורך הדרך, מגיל חטיבת הביניים דרך התיכון, דרך הצבא והאקדמיה, עד שהם משיגים תואר במדעים וחוזרים לשכונות שלהם כדי לחנוך דור חדש.

רונית תירוש: שאול מופז התחיל עם 88 ילדים – בהיותו במערכת הביטחון, לא קשור לחינוך.

רונית תירוש: מערכת החינוך לא השכילה להצטרף אליו אז.

רונית תירוש: היא הרימה גבה, היו לה ספקות.

רונית תירוש: אבל בעזרת תרומות שהוא גייס – בעזרת אנשים טובים מהארץ ומהעולם, גייס את התרומות, לקח את הילדים, 88 במספר, והיום הוא עומד על 20,000 ילדים בפרויקט "עתידים", שקוראים לעצמם – אנחנו בוגרי "עתידים", בגאווה גדולה.

רונית תירוש: תמצא אותם ב-8200, ביחידות הכי חשובות בצה"ל.

רונית תירוש: תמצא אותם באקדמיה, תמצא אותם בתעשייה, תמצא אותם בכל מקום ראוי.

רונית תירוש: והוא יגדיל את זה ל-40,000.

רונית תירוש: ומי שמכיר את שאול מופז – כשהוא מסמן מטרה הוא משיג אותה.

רונית תירוש: הוא רץ מרתון.

רונית תירוש: הוא רץ למרחקים ארוכים.

אורי אורבך: אומרים מקצת שבחו של אדם בפניו.

רונית תירוש: לא לא, אני אגיד את כל שבחו, משום ששר החינוך – – –

קריאה: אולי היא אומרת מקצת, מקצת.

רונית תירוש: זה, אגב, מקצת מאוד.

רונית תירוש: אבל אני עונה ספציפית לשר החינוך, שתהה: מה פתאום חבר הכנסת מופז מדבר על חברה, ועל חינוך, ועל פריפריה, ועל החלשים?

רונית תירוש: לא רק שהוא בא משם, הוא תרם להם.

רונית תירוש: ואם זה לא מספיק, אני אספר סיפור אישי שלי, כמנכ"לית משרד החינוך.

רונית תירוש: אני יום אחד פשוט נשברתי, כששר האוצר דאז, ביבי נתניהו, פשוט שיסע את תקציב החינוך; הוא חתך בתקציב החינוך מדי שלושה חודשים – 17 קיצוצי תקציב בסך כולל של 3 מיליארד שקל, שהיום שר החינוך מתהדר לקבל אותם בחזרה.

רונית תירוש: הגעתי לממשלה ואמרתי: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, לא מסוגלת לנהל את מערכת החינוך בתקציבים מקוצצים שכאלה.

רונית תירוש: קם אז שר הביטחון שאול מופז ואמר לי: כמה תקציב את צריכה במיידי?

רונית תירוש: אמרתי: 600 מיליון – כדי להחזיר מספר שעות בסיסיות ללימודי הליבה למערכת החינוך.

רונית תירוש: אמר לי: יש לך.

רונית תירוש: תהו השרים מהצד ואמרו לו: השתגעת?

רונית תירוש: נמצאים פה נערי האוצר, מייד בקיצוץ הבא זה הקיצוץ שיסמנו – 600 מיליון; אם אתה מסוגל לתת, ולהשאיל אותו למערכת אחרת.

רונית תירוש: אני כבר לא מדברת על זה ששר לא מפרגן לחברו; מה אכפת לו שהחבר ייכשל?

רונית תירוש: אבל הוא פרגן, למען ילדי ישראל.

רונית תירוש: ואז הוא ענה להם: רבותי, זה החוסן הלאומי של מדינת ישראל.

רונית תירוש: אם אני רוצה חיילים טובים, אם אני רוצה צבא טוב, אם אני רוצה קצינים ואם אני רוצה לנצח בקרבות, אני צריך אנשים חכמים, אינטליגנטים, מחונכים, בעלי השכלה.

רונית תירוש: וזה מה שהוא רצה, וזה מה שהוא קיבל כשהוא חבר למערכת החינוך, סייע למערכת החינוך, תקצב אותה בעצמו, מה שלא היה מתפקידו.

רונית תירוש: זה דבר שלא היה בהיסטוריה של ממשלות ישראל, ואתם יכולים לבדוק את זה.

רונית תירוש: אז כשבגיחוך וביהירות לא מובנת עומד פה שר החינוך ומדבר על הדברים שהוא לא יודע – ראוי שיעשה שיעורי בית בטרם הוא מטיף, וראוי שילמד מהו תקציב, מהו פרויקט "עתידים", יחקה אותו, יגדיל אותו, ישקיע בו.

רונית תירוש: הרי הוא משוויץ כאן שהוא קיבל הרבה מאוד תקציבים למערכת החינוך; זה נכון.

רונית תירוש: קיבלת – תדע איפה להשקיע.

רונית תירוש: אבל אתם יודעים איפה שר החינוך משקיע את הכסף?

רונית תירוש: אני אגיד לכם איפה; הוא מכין אותם למבחנים הבין-לאומיים.

רונית תירוש: למה?

רונית תירוש: כי זה בתוך שנה מתפרסם – הציונים, מתפרסמים ההישגים, ואז הוא יכול להגיד: הנה, מדינת ישראל שדרגה את עצמה בדירוג העולמי.

רונית תירוש: רבותי, זה קשקוש.

רונית תירוש: זה לא חינוך, זו לא השקעה אמיתית.

רונית תירוש: זו השקעה נקודתית בשכבת לימוד מסוימת שהולכת להיבחן.

רונית תירוש: כל היתר לא נהנים מזה.

רונית תירוש: אז זה הסיפור של שר החינוך, והנה אני כבר אומרת: גם אם במקרה נצליח, ואוי לנו אם לא נצליח לנוכח או לאור התקציבים הרבים שהוא משקיע באותן שכבות שהולכות למבחנים הבין-לאומיים, אבל גם אם נצליח שם, זו לא תעודה להתהדר בה.

רונית תירוש: כי הבעיה שלנו בחינוך עדיין נשארה, ונשארת, והתחילה ביום שביבי נתניהו היה שר האוצר, אני מנכ"לית חינוך, והוא קיצץ בנו בלי רחם.

רונית תירוש: ואת זה הוא יודע לעשות בהנאה רבה.

רונית תירוש: מה אומר בנק ישראל?

רונית תירוש: וזה הנושא שאני צריכה לדבר עליו.

רונית תירוש: מה אומר בנק ישראל?

רונית תירוש: ואני לא צריכה להוסיף, האמינו לי; אני אקרא רק את הכותרת, שאומר הנגיד בעצמו, הנגיד פישר.

רונית תירוש: פישר מאשים: הממשלה העמיקה פערים בישראל.

רונית תירוש: מה עשה שר האוצר?

רונית תירוש: מה שר האוצר – מה עשה ראש הממשלה, שגם היה שר האוצר, והיום הוא ממשיך באותה מדיניות?

רונית תירוש: הוא הקטין את המסים, מס החברות ומס הכנסה.

רונית תירוש: ומי נהנה מזה?

רונית תירוש: רק העשירונים הגבוהים, רק העשירים.

רונית תירוש: ועל חשבון מה?

רונית תירוש: הוא ניסה לצמצם את הגירעון?

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: הוא צמצם את ההוצאות של הממשלה.

רונית תירוש: אתם יודעים איפה?

רונית תירוש: לא בזה שהוא סגר משרדי שרים מיותרים.

רונית תירוש: הרי יש לו כל כך הרבה שרים מיותרים, כל כך הרבה סגני שרים מיותרים; לא שם הוא קיצץ את ההוצאות.

רונית תירוש: הוא קיצץ בקצבאות שהממשלה תומכת באוכלוסיות החלשות.

רונית תירוש: הייתי במוצאי שבת בכיכר.

רונית תירוש: כן, ברוח המפקד; שאול מופז ביקש ונענינו בשמחה.

רונית תירוש: היינו שם.

רונית תירוש: ואם לא היינו מספיק בקיץ הקודם, אנחנו מכים על חטא, ואנחנו נהיה שם, ונלווה את כל המחאות האלה.

רונית תירוש: מה הסיפורים ששמעתי?

רונית תירוש: מספרת לי אשה – והיא היתה מוכנה שאני אפילו אחשוף את שמה, לואיז – והיא אומרת: תקשיבי טוב; יש לי ילד – אני חד-הורית, יש לי ילד קטן, ילד בן חמש.

רונית תירוש: אני מנסה לעזור.

רונית תירוש: הלכתי לעבוד, יצאתי לעבוד.

רונית תירוש: מה עשתה הממשלה?

רונית תירוש: קיצצה לי את המענק שמגיע לי, מענק המזונות שהממשלה מעניקה לחד-הוריות; היא קיצצה לה, לקחה את זה ממנה.

רונית תירוש: למה?

רונית תירוש: כי האמא יצאה לעבוד.

רונית תירוש: היא אומרת לי, מה המסר?

רונית תירוש: שאני אשב בבית, שאני לא אעבוד.

רונית תירוש: זה מה שהממשלה רוצה?

רונית תירוש: זה התמריץ שהממשלה עושה?

רונית תירוש: זה מזכיר לי את זה שכשאמא חד-הורית יצאה ללמוד, כדי להתפתח, שהרי הראו הנגיד פישר, וטרכטנברג, וכולם מראים את העקומה הזאת, שככל שההשכלה גבוהה רמת ההכנסה של האדם גבוהה יותר.

רונית תירוש: אז היא יצאה להשכיל את עצמה, יצאה לרכוש עוד השכלה, כדי שהיא תתקבל למקום עבודה שמתגמל יותר.

רונית תירוש: מה עשיתם?

רונית תירוש: קיצצתם לה את המענק, כי היא לומדת.

רונית תירוש: שומו שמים.

רונית תירוש: אתם מבינים מה אתם עושים שם בממשלה?

רונית תירוש: אני, צר לי – חבר הכנסת איציק, אני, צר לי שאתה עולה לענות.

רונית תירוש: צר לי, כי אני בטוחה שאתה מרגיש כמוני, אתה מרגיש מתוסכל כמוני ממדיניות כל כך תמוהה, כל כך לא ברורה.

רונית תירוש: ואם אני אוסיף עוד סיפורים אישיים, אז אני אדבר על אמא שסיפרה לי, אמא חד-הורית שסיפרה לי שהיא מכרה את רחמה; היא הלכה להיות אם פונדקאית בשביל להרוויח כסף בשביל השלמת הכנסה.

רונית תירוש: והחברה שלצדה אמרה לי: אני הולכת לעשות עבודות ניקיון.

רונית תירוש: אגב, בשחור.

רונית תירוש: בשחור.

רונית תירוש: אני לא משלמת על זה מס, כי זה מה שהממשלה מעודדת אותי.

רונית תירוש: לא ביג דיל בשחור, לא מי יודע מה היא מקבלת שם בניקיון – 500 שקל.

רונית תירוש: אבל זה עוד כסף שהיא יכולה להביא הביתה, כדי לממן מה?

רונית תירוש: לממן אבחון לילד שלה, שהוא לקוי למידה.

רונית תירוש: אבחונים לתלמידים לקויי למידה בשוק הפרטי, כי המדינה לא עושה את זה – 4,000 שקלים.

רונית תירוש: מי משיג את ההקלות על ליקויי למידה?

רונית תירוש: אלה שיש להם כסף, אלה שיכולים ללכת לכל מיני מכונים שיכתיבו להם גם מה לכתוב שם.

רונית תירוש: אבל האמא המסכנה הזאת, שהבן שלה זקוק לא רק לאבחון, גם לטיפול, לא מסוגלת לקחת אותו לאבחון, ואז זה מעגל חוזר, כי הילד הזה נכשל.

רונית תירוש: הוא נכשל בבית-הספר משום שלא נתנו לו את הכלים להתמודד עם לקות הלמידה שלו, אז הוא שוב יצמח כילד חסר השכלה, ושוב הוא יזדקק לקצבאות המדינה, והנה, הוא שוב יהיה באותו מעגל, ולא יצליח לפרוץ את מעגל העוני שהוא שרוי בו.

רונית תירוש: רבותי, תסתכלו שני צעדים קדימה, תראו מה אתם עושים.

רונית תירוש: עומד פה שר החינוך, משוויץ – אין לי מלה אחרת – משוויץ בעשייה חברתית.

רונית תירוש: כל הצעת חוק שלי, חברתית ככל שתהיה, הוא מחק, הוא לא אפשר לי להעלות אותה, הוא ביטל אותה בוועדת שרים.

רונית תירוש: אני אתן לכם דוגמאות.

רונית תירוש: ביקשתי להכיר במשרת מורה-אם כמשרה מלאה לצורכי סבסוד למעונות.

רונית תירוש: מורה לא מלמדת 41 שעות, מה לעשות?

רונית תירוש: משרה של מורה זו משרה של 36 שעות, ופעם זה היה 24 שעות, לפני הרפורמות.

רונית תירוש: אבל אתם לא מוכנים לשנות בחקיקה או בתקנות למשרה מלאה, חשוב לכם שיהיה רשום רק שאשה, או אדם שעובד 41 שעות, זכאי לסבסוד במעונות.

רונית תירוש: מורה לעולם לא תגיע ל-41 שעות.

רונית תירוש: מה לעשות שהמשרה שם נגמרת ב-36?

רונית תירוש: אז לקחת סקטור של 130,000 מורות ולא אפשרת להם להכניס את הילדים למעונות במחירים מסובסדים.

רונית תירוש: מי התנגד להצעת החוק המאוד-הגיונית הזאת?

רונית תירוש: שר החינוך, שמשוויץ שהוא נתן עוד שבועיים פופוליסטיים לאשה בהיריון, חופשת לידה – זה מה שיציל את המצב.

רונית תירוש: לא זה מה שיציל את המצב.

רונית תירוש: זה פופוליסטי, זה חוק פופוליסטי, לשם הוא לקח את הכסף.

אורי מקלב: נא לסיים.

רונית תירוש: ועוד חוק, השאלת ספרי לימוד.

רונית תירוש: התחננתי: תן לי להעביר אותו.

רונית תירוש: השאלת ספרי לימוד, שעם ישראל יוכל לקבל מבית-הספר את הספרים.

רונית תירוש: לא צריך לקנות אותם, לא צריך לרכוש אותם ב-1,000 שקל לילד כל שנה.

רונית תירוש: לא נתן לי.

רונית תירוש: אמרתי לו: אני אוציא את ערוותך, אני אחשוף אותך בפני הציבור, אני אגלה להם מי מכשיל את הצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: נא לסיים.

רונית תירוש: הוא אמר לי, בואי נעשה עסק, תעבירי את זה רק בקריאה טרומית, ומשם תשתקי.

רונית תירוש: ככה אנחנו נראים, ככה אנחנו מתנהלים.

רונית תירוש: ממש לסיום – אני מודה לך שאפשרת לי, רק לסיום אני אקרא את מה שאמר הנגיד בעצמו, וזה קצר מאוד.

רונית תירוש: הוא אומר: התוצאה – נטען בדוח – שבשנים האחרונות מדינת ישראל אינה יכולה לספק לאזרחים את השירותים המקובלים במדינות המפותחות.

רונית תירוש: העוני מתרחב מפני שהקצבאות נמוכות וההשקעה בתשתיות ובחינוך יורדת.

רונית תירוש: בסופו של התהליך – קובעים כלכלני בנק ישראל – התבלבלו היוצרות, ובמקום שהקיצוצים בתקציב ישמשו לצמצום הגירעון על מנת שמצבה הכלכלי של המדינה יתייצב והיא תוכל לחזור ולספק שירותים לאזרח, שימשו הקיצוצים על מנת לעודד עוד ועוד הפחתות במסים על השכר וההכנסות, מהלך שרק השכבות החזקות נהנות ממנו אם הוא לא משמש להגדלת התקציב.

רונית תירוש: אתם יודעים מה ענה על הדוח הזה נתניהו?

רונית תירוש: הוא הגיב בשביעות רצון.

רונית תירוש: בושה וחרפה, הבן-אדם מנותק מהעם.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש.

אורי מקלב: הדובר הבא, חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

אורי מקלב: גם כן בהצעה לסדר-היום בנושא דוח בנק ישראל.

אורי מקלב: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, מאחל לך הצלחה בתפקיד ולנו.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, השר גדעון סער, שר החינוך, אתם יודעים, שר חינוך בממשלה צריך באמת להראות את הדמות החינוכית שלו.

מגלי והבה: צר לי שהוא הלך מפה, כמו חברים מחברי הליכוד, התחילו והיו פה, חברי הכנסת של הליכוד, מעט מאוד זמן.

מגלי והבה: לצערי הרב, הם לא יודעים מה קורה בוועדות ולא מה קורה במציאות שלנו ביום-יום.

מגלי והבה: אם נסתכל על ועדות הכנסת השונות, אדוני היושב-ראש, אנחנו חברים בוועדת הכספים – כמעט שלא נמצאים שם.

מגלי והבה: המלחמות שלהם שם רק באות כדי לאשר עוד גזירות כלכליות נגד הציבור בישראל.

שלמה מולה: רק להצביע – – – מגייסים אותם.

מגלי והבה: מגייסים אותם לבוא להצביע על גזירות כלכליות.

מגלי והבה: וכשאני אומר לשר החינוך: ילדים רעבים – יותר מ-50% מילדי ישראל רעבים, אומר לי: בתוכניות החינוכיות שהוא מדבר עליהן יוכלו לאכול.

מגלי והבה: אז כנראה, גברתי מנכ"לית משרד החינוך לשעבר, הוא לא יודע כמה מבתי-הספר עדיין לא בתוכניות ה"אופק" האלה, או התוכניות השונות למיניהן, שעדיין שומעים על תוכניות אבל לא הגיעו אליהן.

מגלי והבה: ממשלה מנותקת, וזהו ראש הממשלה שלנו, כאשר הוא לא יודע מה קורה בציבור.

מגלי והבה: מי שראה בסוף השנה, סגן שר האוצר, כמה כספים הבאתם אלינו, וכמה העברות תקציביות ביקשתם להעביר מתקציבי הממשלה – מיליונים, קרוב ל-700 מיליון שקל.

מגלי והבה: אמרתם: לא נוותר עליהם, בואו נעביר אותם לתקציב הביטחון.

מגלי והבה: זאת אומרת, סדר העדיפויות של הממשלה ושל ראש הממשלה עדיין מוכיח שלא חושבים על השכבות החלשות, לא חושבים על העניים.

מגלי והבה: לא היינו צריכים את דוח נגיד בנק ישראל בשביל להגיד לנו שישנם פערים חברתיים גדולים בחברה בישראל.

מגלי והבה: לצערי הרב, מיום ליום מספר העניים במדינה גדל.

מגלי והבה: כשאני מדבר על עניים, אנשים ישר חושבים שמדברים על עניים שאין להם משכורות.

מגלי והבה: לא, אל תטעו, חברים.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על שליש מעובדי המגזר הציבורי שמשתכרים פחות משכר המינימום – איך הכסף הזה, למה זה יספיק?

מגלי והבה: למחירי המים שעלו?

מגלי והבה: למחירי החשמל?

מגלי והבה: מחירי החשמל, אנחנו מדברים, נכון לרגע הזה, על קרוב ל-33% שמחירי החשמל עלו, ואמורים לעלות בעוד זמן בקרוב ל-40%.

מגלי והבה: למה אזרחי ישראל יכולים לצפות?

מגלי והבה: הרי לא מבינה הממשלה המנותקת הזאת, אדוני סגן שר האוצר, שכשמחיר החשמל עולה כל המצרכים שקשורים לחשמל מתייקרים, והרשימה היא ארוכה.

מגלי והבה: מה שמפליא אותי, יכול להיות שבאמת אתם בש"ס מרוצים מההסכם הקואליציוני, כי הזרמת הכספים מגיעה בזמן.

מגלי והבה: בהתחלה, כשמגיעים לאשר תקציב, ישר מורידים את הנתח של ש"ס ושל אגודת ישראל ושל אחרים.

יצחק כהן: זו הסתה.

מגלי והבה: אני לא מסית, אני יודע את העובדות.

מגלי והבה: אתה רוצה את המספרים, אדוני סגן שר האוצר?

מגלי והבה: 900 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: למה?

מגלי והבה: ירדו בהתאם להסכם הקואליציוני.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה?

מגלי והבה: אתה יודע טוב מאוד, אני לא צריך לפרט לך.

יצחק כהן: לכם אין ילדים?

מגלי והבה: יש לנו ילדים, מי אמר שאין לנו ילדים?

מגלי והבה: אתה רוצה להיות שוויוני, אז תן שוויון לכולם, לא לחלק.

יצחק כהן: לא מתאים לך להסית, אתה – – –

מגלי והבה: אני לא מסית, אני רק אומר – – –

יצחק כהן: – – – לא – – – להסית.

יצחק כהן: אין לכם ילדים, אתם?

אורי מקלב: אדוני סגן השר.

מגלי והבה: דרכתי לך על יבלת שכואבת.

אורי מקלב: אדוני, יתאפשר לך לענות.

יצחק כהן: אין לכם ילדים?

מגלי והבה: לא, כי 900 מיליון שקל – – –

אורי מקלב: אדוני סגן השר, הרי יתאפשר לך לענות.

מגלי והבה: על ההתחלה, בתקציב שהיה, ישר, אנחנו יודעים, עברו לפי הסכם קואליציוני.

יצחק כהן: לאן?

מגלי והבה: אתה יודע טוב מאוד לאן.

יצחק כהן: תגיד אתה, אתה יודע.

מגלי והבה: אני יודע גם טוב מאוד.

מגלי והבה: זאת בדיוק הנקודה – שממשלה – – –

יצחק כהן: רגע, לא, קצבאות הילדים, קצבאות זיקנה.

אורי מקלב: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: – – – רגע, לא יפה, אל תסית.

יצחק כהן: לא מתאים לך, אני אוהב אותך.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, הוא עולה ועומד – לא מתאים לסגן שר.

אורי מקלב: זה שהוא פנה אליך, הוא לא התכוון שתענה לו מייד, הוא כבר הרים לך לקראת התשובה – – –

מגלי והבה: לא, אני צריך לעמוד פה ולהגיד לאזרחי ישראל: בואו נתעלם מההסכמים הקואליציוניים, בואו נתעלם.

מגלי והבה: מה צריך ליברמן 700 מיליון שקלים?

מגלי והבה: אולי אתה תענה לי.

יצחק כהן: קצבאות ילדים, קצבאות זיקנה.

מגלי והבה: לא, אני עכשיו עברתי לליברמן.

מגלי והבה: מה הוא צריך 700 מיליון שקל?

יצחק כהן: – – –

מגלי והבה: האזרחים בישראל, העניים, סובלים בגלל מדיניות ממשלתית שדואגת רק לחלק מהציבור, לא לכל הציבור.

מגלי והבה: מספר העניים גדל מיום ליום.

מגלי והבה: מחירי החשמל, מחירי הלחם – מה תגיד לעניים?

מגלי והבה: עכשיו לא תקנו לחם?

מגלי והבה: והרשימה ארוכה.

מגלי והבה: ואני רואה את ההתעניינות של הממשלה, חברי חברי הכנסת, אנחנו יודעים איפה סדר העדיפויות.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על ממשלה שבאה בטענות לאחרים: אתם לא חברתיים – אז תוכיחו לנו שאתם חברתיים, תוכיחו לנו; לא להתעלל באזרחי ישראל.

מגלי והבה: הם שוכחים, אדוני היושב-ראש, ואתה מכיר את הנתונים של מספר העניים בישראל – זה היה צריך לבייש כל ממשלה.

מגלי והבה: הטיעונים האלה, תראו מה קורה באירופה, ואם מעלים את המחירים שם, או: מחיר ליטר בנזין בישראל הוא יותר נמוך מאירופה – אז שכחו רק שהמשכורת באירופה היא יותר גדולה מהמינימום של ישראל.

יצחק כהן: – – –

מגלי והבה: אני יודע מה שקורה שם.

מגלי והבה: אני מוכן שאזרחי ישראל ישתכרו 3,000 יורו, אדוני, ושישלמו 10 שקלים לליטר דלק.

מגלי והבה: אבל אי-אפשר לדרוש מאזרחי ישראל להשתכר 4,200 ש"ח – שליש מהעובדים במגזר הציבורי הם כאלה – ועוד לדרוש מהם ולדאוג להם להעלאות האלה.

מגלי והבה: ולכן, כשאני רואה את המדיניות של הממשלה הזאת, חוסר ההתחשבות בשכבות החלשות, וכל הססמה שהם מדברים עליה, ש"אנחנו חברתיים" – זה רק ססמאות, הכול נשאר על הנייר.

מגלי והבה: וכשאנחנו היום אומרים, אנחנו רוצים לדאוג לאזרחי ישראל, אנחנו מתכוונים שסדר העדיפויות והתקציבים במדינת ישראל, יהיה סדר עדיפויות אחר.

מגלי והבה: אנחנו יודעים, דרך אגב, שאין בעיית כספים במדינת ישראל, אדוני סגן שר האוצר, רק שסדר העדיפויות מוטעה ושונה.

מגלי והבה: אתה תיכף תענה לי ותקריא לי את אותן תשובות שאנחנו רגילים אליהן, שאין לנו מה לעשות והשכבות החלשות תמשכנה לסבול, ולא למצוא – לא את שכר הדירה בסוף החודש, לא את הפרנסה, לא את האוכל.

מגלי והבה: אתם מנותקים, רואים את המראות האלה, של פריג'ידר ריק, ולילדים אין מה לאכול, ולילדים אין מסגרת לימודית – כל הדברים האלה, אנחנו רואים שהם חוזרים על עצמם, ואחר כך באים אלינו בטענות, למה אתם מעלים את הדברים האלה?

מגלי והבה: אנחנו צריכים להגיד שהכול בסדר, הכלכלה בסדר, כולם בסדר – שביבי בסדר.

מגלי והבה: ודאי שהוא לא יורד ולא יודע מה קורה בשכבות החלשות, שאנחנו רואים אותן וחיים אותן.

מגלי והבה: ולכן, כשאנחנו באים היום וטוענים מה שהמומחים אומרים, שצריך לשנות את סדר העדיפויות, זה הדבר שצריך להנחות את ממשלת ישראל, ממשלה שאכפת לה, שיש לה קצת חמלה על אזרחיה.

מגלי והבה: אם לא יהיה שינוי, אנחנו נמשיך לטעון את אותם הדברים, אנחנו נילחם בתופעות האלה, והמלחמה הטובה ביותר, מבחינתנו, היא להחליף את הממשלה הזאת.

מגלי והבה: כי אומרים, היתה מחאה חברתית בקיץ; המחאה החברתית, הפכו אותה להחלטות שהממשלה אישרה אותן.

מגלי והבה: מה שוות ההחלטות האלה, שהן על הנייר, שאין להן הקצאות תקציביות, כשאין סדר עדיפויות?

מגלי והבה: אני רק התייחסתי לשכבות החלשות.

מגלי והבה: מישהו יכול לענות לי היום, אדוני סגן שר האוצר, איך אנשים ישלמו את מחיר המים?

מגלי והבה: מחיר החשמל?

מגלי והבה: מחיר הדלק?

מגלי והבה: מאיזה משכורת, מ-4,200 שקל?

מגלי והבה: זאת בדיוק המדיניות האכזרית של ממשלת ישראל.

מגלי והבה: וזה בדיוק מה ששאול מופז, כיושב-ראש האופוזיציה, בא לייצג, כי הוא יודע מה זה רעב; הוא מסתובב, ורואה את המשפחות הרעבות, אם זה בצפון, אם זה בדרום, אם זה בכל מקום.

מגלי והבה: וראש הממשלה ימשיך להיות מנותק.

מגלי והבה: אנחנו צריכים, כולנו, כל אלה שאכפת להם מהשוויון החברתי, מהצדק כלפי ישראל, לשנות את סדר העדיפויות, והדבר בידי הממשלה.

מגלי והבה: כל ההמצאות האלה – חשוב שנשלם יותר מס בלו על הדלק, כמו שהוא רוצה, כמעט 50% מסים על מחיר הדלק, ועוד בטיעונים מאוד מרשימים, של ראש ממשלה.

אורי מקלב: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מודע לכך שאין שעונים, אדוני.

מגלי והבה: אני מודה לך, אדוני, ואני אסיים בדבר אחד.

מגלי והבה: כולנו צריכים לעבוד – אני קורא לחברי, וטוב שנמצאת פה גם שלי יחימוביץ, יושבת-ראש מפלגת העבודה – אנחנו צריכים לעבוד קשה, וגם יושב-ראש האופוזיציה, כדי להחליף את הממשלה הזאת מהר ככל האפשר.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

אורי מקלב: כישלון ממשלת נתניהו, הנצחת הפערים החברתיים וגל ההתייקרויות במשק

אורי מקלב: נעבור להצעה הבאה לסדר-היום, שהיא בנושא: כישלון ממשלת נתניהו, הנצחת הפערים החברתיים וגל ההתייקרויות במשק – הצעה מס' 7925.

אורי מקלב: שני דוברים – הדוברת הראשונה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ולאחר מכן חברת הכנסת זהבה גלאון.

אורי מקלב: ישיב על שתי ההצעות לסדר-היום סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

אורי מקלב: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך אותך, ידידי חבר הכנסת שאול מופז, על בחירתך היום ליושב-ראש האופוזיציה.

שלי יחימוביץ': בחלק מן הדברים אני מניחה שנחדד את ההבדלים בינינו, אבל בדברים רבים אחרים נוכל לשתף פעולה, כי מטרתנו היא, בסופו של דבר, להביא קץ לשלטונו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': ברכות.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לקרוא לכם שני קטעים.

שלי יחימוביץ': ינואר 2009, תשדיר בחירות של הליכוד.

שלי יחימוביץ': בנימין נתניהו מישיר מבט אל המצלמה ואומר: אחד הצעדים המרכזיים שאני אנקוט זה להפחית מסים.

שלי יחימוביץ': כן, להפחית את המסים של כולנו ב-20%, כדי לעודד צריכה וצמיחה שישמרו על מקומות העבודה.

שלי יחימוביץ': זו איננה הבטחת בחירות, הפחתתי מסים כשר אוצר ואעשה זאת שוב כראש ממשלה.

שלי יחימוביץ': זאת המטרה שלנו, זאת ההתחייבות שלנו.

שלי יחימוביץ': נתניהו, ינואר 2009.

שלי יחימוביץ': ואילו – האזינו לבנימין נתניהו אתמול, 1 באפריל: מי שאומר שאפשר להוריד מסים הוא נעדר אחריות וידע כלכלי; אנחנו זקוקים למסים כדי לקנות עוד סוללות "כיפת ברזל".

שלמה מולה: זה יום השקר.

שלי יחימוביץ': איפה נתניהו האמיתי, אני שואלת את עצמי; ינואר 2009 – אפחית את המסים ב-20%, או 1 באפריל 2012 – מי שאומר שאפשר להוריד מסים הוא נעדר אחריות וידע כלכלי.

שלי יחימוביץ': איפה?

שלי יחימוביץ': מי זה נתניהו האמיתי?

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדעת.

שלי יחימוביץ': למה זכרתי את הקטע הזה מ-2009, והוא מייד צץ בזיכרוני כששמעתי אותו אתמול?

שלי יחימוביץ': כי במקרה ראיתי את תשדירי הבחירות, אז עם בתי הקטנה – היום היא בת 16, אז היא היתה בת 12, 13 – והיא הסתכלה ושאלה אותי: אמא, זה דבר טוב מה שהוא אומר, להוריד את המסים ב-20%?

שלי יחימוביץ': סיפור אמיתי.

שלי יחימוביץ': אמרתי לה: תלוי למי; לנו זה יהיה מצוין, כי המשכורת שלי תעלה, וגם של אבא, אבל הכסף הזה יצא מקופת המדינה, והמדינה לא תוכל לסלול כבישים, להקים בתי-ספר, להקים בתי-חולים, להגן על המדינה, לכן זה רע למדינה.

שלי יחימוביץ': כשאני תוהה למי – לאיזה בנימין נתניהו להאמין, אני מאמינה לנתניהו של ינואר 2009, כי העובדות מדברות בעד עצמן; מדברות בעד עצמן, ולא אני אומרת את העובדות, אלא סטנלי פישר, נגיד בנק ישראל, אומר את העובדות.

רוני בר-און: יש אופציה לא להאמין לו אף פעם, זו האופציה הנכונה.

שלי יחימוביץ': אני בכל זאת בוחרת להאמין לנתניהו של תשדירי הבחירות, כי אני מסתכלת על המצב בפועל, ואני רואה את אותו מתווה של הרפורמה במס שהוא התחיל בו כשר אוצר; המתווה הזה, של הפחתה במס, מס חברות ומס ליחידים עשירים – בוא נקרא לילד בשמו – עלה למדינה 30 מיליארד שקלים.

שלי יחימוביץ': 30 מיליארד שקלים שהיו יכולים להיות בקופת המדינה.

שלי יחימוביץ': זה מתווה שכולם התנגדו לו.

שלי יחימוביץ': סטנלי פישר לא התעורר השבוע עם מחלקת המחקר שלו.

שלי יחימוביץ': כבר לפני שנתיים, ושלוש, ולפני שנה שוב, הוא קרא לעצור את מתווה הרפורמה במס.

רוני בר-און: אנחנו החלטנו על זה בממשלה עם בוז'י.

שלי יחימוביץ': באו חברים מה-OECD, ישבו בוועדת כספים ואמרו: חבר'ה, אתם השתגעתם?

שלי יחימוביץ': מה אתם ממשיכים במתווה של הפחתת הרפורמה במס?

שלי יחימוביץ': 30 מיליארד שקלים שהיו אמורים להיות בקופת המדינה.

שלי יחימוביץ': עם מי היטיבה אותה רפורמה במיסוי?

שלי יחימוביץ': רק עם מי שיש להם, רק עם חברות רווחיות מאוד-מאוד.

שלי יחימוביץ': למי שלא מגיע לסף המס היא לא הזיזה.

שלי יחימוביץ': מעמד הביניים הרוויח כמה עשרות שקלים בחודש מהרפורמה במס, אבל הוא שילם על זה, הוא שילם על זה ובגדול.

שלי יחימוביץ': כי אותה מדיניות מיסוי הורידה את הכנסות המדינה באופן שיטתי, וכששומרים על תקציב מאוזן, מה עושים?

שלי יחימוביץ': מקצצים בשירות המדינה.

שלי יחימוביץ': זה האיש השמן – האיש השמן – של נתניהו, שצריך לקצץ בו, ולהלום בו, ולעשות לו דיאטה עד שהוא יהיה אנורקסי.

שלי יחימוביץ': מה זה לקצץ באיש השמן?

שלי יחימוביץ': זה לקצץ בחינוך, ולקצץ בבריאות, ולקצץ בשירותי הרווחה, ולקצץ בביטחון הפנים, ולקצץ בקשישים ניצולי השואה פגועי הנפש, שזרוקים עכשיו בהוסטלים, אחרי שעשו להם outsourcing.

שלי יחימוביץ': ולקצץ בשירותי בריאות התלמיד והרפואה המונעת ולהפריט אותם לחברות פרטיות שמודדות את זמן החיסון והפעולה לפי זמן – 40 שניות לפעולה.

שלי יחימוביץ': ואז 30% מהילדים לא מחוסנים, וחוזר חלילה.

שלי יחימוביץ': זאת המשמעות של קיצוץ בשירות הציבורי, אין לזה משמעות אחרת, וזה מה שקורה כשמוותרים על 30 מיליארד שקלים לעשירים בלבד.

שלי יחימוביץ': מעמד הביניים משלם על זה, משלם על זה קשות, כי איזה הורה לא משלם היום מכיסו על חינוך?

שלי יחימוביץ': תראו לי הורה כזה.

שלי יחימוביץ': תראו לי הורה שלא משלם מכיסו על חינוך ילדיו.

שלי יחימוביץ': אתם תוכלו להראות לי – הורים עניים שאין להם ממה להשלים והם לא יכולים לתת את החינוך העודף, את התל"ן, את עמותות ההורים, את כל התשלומים הנוספים כדי להעשיר את הילדים, על שירות ציבורי שהולך ומתקצץ כל הזמן.

שלי יחימוביץ': ואז אנחנו מגדילים פערים.

שלי יחימוביץ': תשימו לב: לפי הדוח של ה-OECD אנחנו במקום הכמעט אחרון בהוצאה ציבורית-אזרחית מבין מדינות ה-,OECD ואת זה גם אומר שוב סטנלי פישר, נגיד בנק ישראל.

שלי יחימוביץ': המשמעות של זה היא הגדלה דרמטית מאוד של הפערים, כי אנשים צריכים לשלם מכיסם על מה שהמדינה לא נותנת.

שלי יחימוביץ': איפה אנחנו כן מקום ראשון?

שלי יחימוביץ': אנחנו במקום אחרון בהשתתפות המדינה בשירותי הבסיס כנהוג במדינות נאורות, ובמקום הראשון מבין מדינות ה- OECDבפערים בין עניים ועשירים.

שלי יחימוביץ': איפה זה שם אותנו בדיוק?

שלי יחימוביץ': איפה זה שם אותנו?

שלי יחימוביץ': הרי הבת, הבן של המנקה, שמרוויחה 20 שקלים ו-4 אגורות לשעה, ואסור בשום אופן שהיא תרוויח יותר כי אז העסק יתמוטט, והבן של המנכ"ל, שמרוויח מיליון וחצי שקלים בחודש, ובשום פנים ואופן הממשלה הזאת לא מצליחה לרסן את שכרו, הולכים לאותו צבא.

שלי יחימוביץ': הם משרתים את המדינה מאותו מקום.

שלי יחימוביץ': איזו מדינה זקוקה לשוויון, לסולידריות, ללכידות חברתית יותר ממדינת ישראל?

שלי יחימוביץ': היש מדינה כזאת?

שלי יחימוביץ': אין מדינה כזאת.

שלי יחימוביץ': מדינה קטנה, צעירה, מוקפת אויבים; מי זקוק לסולידריות ולאיזושהי חלוקת משאבים הוגנת יותר מאתנו?

שלי יחימוביץ': מי?

שלי יחימוביץ': ואילו אנחנו – מפקירים את המדינה לכוחות השוק.

שלי יחימוביץ': החזקים שועטים קדימה והחלשים ניגפים מאחור ומעמד הביניים הולך ונשחק, הולך ונגרס.

שלי יחימוביץ': כלכלה הוגנת, חברה צודקת, דרך סוציאל-דמוקרטית מחודדת – אלה הדברים שיהפכו אותנו בחזרה למדינת המופת שאנחנו אמורים להיות, מדינת המופת לאורו של החזון הציוני.

שלי יחימוביץ': לאן לוקחת אותנו ההגדלה הבלתי-נתפסת הזאת בפערים?

שלי יחימוביץ': הרי גם אם ייכון שלום כולל במזרח התיכון ולא נישא גוי אל גוי חרב – לא יישא גוי אל גוי חרב ולא נדע עוד מלחמה וכיתתו חרבותם לאתים, וכל מה שאתם רוצים, וניסע לנגב חומוס בדמשק – ואנחנו נהיה מדינה עם פערים בלתי נתפסים בין עוני לעושר ושליטה בפועל של חבורת בני מזל בעלי הון, עם עוני הולך וגובר בקרב עניים עובדים – גם את זה מראה דוח בנק ישראל, עוני גובר בקרב עניים עובדים – אז איפה החזון הציוני?

שלי יחימוביץ': על מה אנחנו נלחמים?

שלי יחימוביץ': על מה אנחנו יוצאים להגן על המדינה ומדוע אנחנו מתאמצים כדי להביא הסכמי שלום?

שלי יחימוביץ': לא הממשלה הזאת, חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': בשביל המדינה.

שלי יחימוביץ': קודם כול צריך שתהיה מדינה.

שלי יחימוביץ': תראו, היו כמה צלצולי השכמה: המחאה בקיץ היתה צלצול השכמה ראשון לראש הממשלה בנימין נתניהו – הוא אטם את אוזניו; הדוח של בנק ישראל השבוע הוא עוד צלצול השכמה לראש הממשלה בנימין נתניהו – גם אליו הוא אוטם את אוזניו.

שלי יחימוביץ': ואני מאמינה לו.

שלי יחימוביץ': אני מעריכה את ראש הממשלה בנימין נתניהו, אני חושבת שהוא אידיאולוג.

יצחק הרצוג: – – –

שלי יחימוביץ': אני מקווה, בוז'י, שהשיעול הזה בדיוק ברגע הזה לא היה קשור לתוכן דברי.

רוני בר-און: הוא נחנק.

רוני בר-און: בוז'י נחנק מהאמירה הזאת.

אורי מקלב: וזה שאני אומר שצריך לסיים, זה גם לא היה קשור לתוכן.

יעקב כץ: הוא נחנק מאהבה.

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה בנימין נתניהו הוא בן-אדם אידיאולוגי.

שלי יחימוביץ': הוא איש ימין קיצוני, באמת, מעומק לבו.

יעקב כץ: תאמצי אותו אלייך.

שלי יחימוביץ': איש ימין קיצוני במובן המדיני ואיש ימין קיצוני במובן הכלכלי.

שלי יחימוביץ': הוא נמצא במקום של תאצ'ר ושל רייגן ושל מילטון פרידמן.

שלי יחימוביץ': כשכל האקדמיה וכל ממשלות העולם כבר מתפכחות מאותו קפיטליזם צרוף, פרימיטיבי, של תחילת שנות ה-80 – הוא שם באופן אותנטי.

שלי יחימוביץ': צלצולי ההשכמה האלה לא יכולים להעיר אותו, כי הוא מחויב באופן עמוק להמשך כלכלת הג'ונגל הזאת, שמפרקת אותנו.

שלי יחימוביץ': והיהירות והזחיחות שלו ושל סביבתו, כאילו הוא נמשח למלכות, אצבע אלוהים ירדה משמים והמליכה אותו למלך לנצח נצחים – זה שטויות.

שלי יחימוביץ': הוא פוליטיקאי.

שלי יחימוביץ': פוליטיקאים אפשר להוריד מהשלטון.

שלי יחימוביץ': את השיח הכלכלי-חברתי על חברה צודקת ועל חלוקת משאבים הוגנת איש לא יכבה.

שלי יחימוביץ': זה יהיה השיח המרכזי גם בבחירות הקרובות, ונתניהו יצטרך לשלם מחיר על אותה מדיניות של התנכרות מתמשכת לאזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אורי מקלב: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, בדבר פיצול הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 12), התשע"א–2011.

נאזם בדר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה למזכיר הכנסת.

אורי מקלב: כישלון ממשלת נתניהו, הנצחת הפערים החברתיים וגל ההתייקרויות במשק

אורי מקלב: הדוברת הבאה, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן ישיב סגן שר האוצר.

אורי מקלב: גם לרשותך עשר דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שאול מופז, אני רוצה לברך אותך מקרב לב.

זהבה גלאון: אני לא אומרת את זה כמצוות אנשים מלומדה, אני מתכוונת לזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שהאופוזיציה הזאת צריכה להעיף את ממשלת נתניהו.

זהבה גלאון: אני לא נכנסת כרגע למי באופוזיציה הזאת, אבל האופוזיציה הזאת יכולה להיות קואליציה – כמובן, בלי כצל'ה והחברים שלו – – –

יצחק כהן: – – –

זהבה גלאון: אתה יודע, שלרגע לא תהיינה אי-הבנות, לפחות לא מבחינתי.

זהבה גלאון: אולי יש כאן גורמים אחרים שרוצים לחבק אתכם – – –

יצחק כהן: – – –

זהבה גלאון: אני יודעת, אני יודעת את זה – – –

יצחק כהן: בלי בגין – – –

זהבה גלאון: אני – בסדר.

זהבה גלאון: אני לא רואה את עצמי – ייקוב הדין את ההר – בקואליציה – – –

רוני בר-און: – – – שלא היית פה, טעות גדולה – – –

זהבה גלאון: מאה אחוז, מאה אחוז.

זהבה גלאון: מאה אחוז, חבר הכנסת בר-און.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, שמענו קודם את הנאום של שר החינוך, כמו ששר החינוך יודע לבנות נאום בנוי לתלפיות.

זהבה גלאון: שום דבר לא יסתיר את מצג השווא שהוא ניסה ליצור.

זהבה גלאון: אנחנו השבוע קיבלנו הוכחה סופית לכישלון המדיניות הכלכלית של ממשלת נתניהו.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, יש דברים שכבר ידענו מראש, אבל השבוע קיבלנו לזה אישוש נוסף כשהתפרסם דוח בנק ישראל, ולמדנו שרמת האי-שוויון בישראל היא מהגבוהות בעולם המפותח, ושמדיניות הממשלה של הורדת מסים וצמצום הוצאות הממשלה רק תורמת להגדלת הפערים בחברה הישראלית.

זהבה גלאון: זה לא חדש, זה נכון, אמרו את זה כבר גם קודם.

זהבה גלאון: זה נאמר לנו על-ידי הכלכלנים מה-OECD, וכל מי שלא שבוי כמו נתניהו באיזשהן תפיסות כלכליות ארכאיות ושמרניות יודע את זה כבר מזמן.

זהבה גלאון: את זה ידענו.

זהבה גלאון: אבל השבוע, חברי חברי הכנסת, נחשפו לראשונה לדברים שסותרים את מצג השווא של האופטימיות הכלכלית של ראש הממשלה ושל שר האוצר.

זהבה גלאון: הם מציגים לנו כבר מהקיץ שעבר איזה מין אופטימיות, הכול כל כך טוב.

זהבה גלאון: התברר למשל, חברי חברי הכנסת, שבכל מה שקשור לאבטלה בישראל, לאחוז האבטלה בישראל, נמסר לנו אחוז שגוי.

זהבה גלאון: אחוז האבטלה האמיתי במדינת ישראל הוא 6.5% ולא 5.6%.

זהבה גלאון: כלומר, שימו לב לזה: האבטלה במדינת ישראל, אדוני חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר, האבטלה בישראל גבוהה ב-20% ממה שנטען, ושיעור האבטלה הנמוך הוא אולי הנתון שהממשלה הזאת התגאתה בו כל הזמן.

זהבה גלאון: הם אמרו: אנחנו הגענו למצב שיש כאן שיעור אבטלה נמוך בכל השנים האחרונות.

זהבה גלאון: אבל מתברר שזה היה מצג שווא.

זהבה גלאון: אין כאן בכלל מקור לגאווה.

זהבה גלאון: יש כאן מקור לדאגה לגבי היכולת של הממשלה הזאת לייצר מקומות עבודה בפריפריה, ובעיקר במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

רוני בר-און: בלי להגיד את האמת לציבור.

זהבה גלאון: ובלי להגיד את האמת לציבור.

זהבה גלאון: תודה, אדוני שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת רוני בר-און.

זהבה גלאון: אבל האמת, חברי חברי הכנסת, שגם את זה אנחנו כבר יודעים מהשטח.

זהבה גלאון: הרי המחאה של עובדי הקבלן שמפטרים אותם חדשות לבקרים, אנשים שנעדרים אופק תעסוקתי, היא לא צמחה יש מאין.

זהבה גלאון: היא צמחה כאן – ודיברנו על זה במליאת הכנסת – מהשתרשות של פרקטיקות העסקה פוגעניות שהממשלה הזאת מעלימה מהן עין.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים את זה; אנחנו מקבלים עשרות פניות מעובדים מבוגרים, שמפוטרים בגיל 50, 55 ו-60.

זהבה גלאון: אנחנו מקבלים פניות מנשים מבוגרות מובטלות שהממשלה לא מוצאת להן פתרונות תעסוקה.

זהבה גלאון: אבל מה היה הפתרון של הממשלה רק לפני כמה חודשים?

זהבה גלאון: לנסות להעלות להן את גיל הפרישה ולגזור עליהן עוד שנתיים של עוני וחיי השפלה.

זהבה גלאון: טוב שהכנסת הזאת הצליחה לעצור את היוזמה המחפירה של הממשלה להעלות את גיל הפרישה.

זהבה גלאון: אבל הדבר הנוסף שגילינו, חברי חברי הכנסת, השבוע – קראנו שלמרות שהממשלה כבר העלתה את יעד הגירעון לשנת 2012, 2% מהתוצר, ל-3.3%, עכשיו בכלל מדברים שהיעד האמיתי הוא 4%.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על 18 מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: זה יעד גירעון קיצוני, חבר הכנסת כהן.

זהבה גלאון: זה יעד גירעון משולח רסן שבכלל מאיר באיזשהו אור נלעג את כל דברי הרהב של ראש הממשלה נתניהו על האחריות התקציבית של הממשלה.

זהבה גלאון: הוא מקדש אותה, כמה חשוב לשמור על מסגרת התקציב.

זהבה גלאון: יעד גירעון 18 מיליארד ש"ח?

זהבה גלאון: דברים שבכלל באים להצדיק את ריסוק – ריסוק – מדיניות הרווחה הישראלית.

זהבה גלאון: והמציאות, חברי חברי הכנסת, היא הרבה יותר חמורה ומסוכנת.

זהבה גלאון: ממשלת נתניהו מתנהלת בחוסר אחריות תקציבית שאין שני לו.

זהבה גלאון: איך בכלל מצפה ראש הממשלה להוריד את יחס החוב–תוצר של ישראל?

זהבה גלאון: איך הוא מצפה לשמור על דירוג האשראי שלה?

זהבה גלאון: מתי נפנים – מתי הציבור יפנים שאין קשר בין ההצהרות ההזויות של נתניהו לבין המציאות התקציבית שנחשפה השבוע?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, יש שיגידו שהדברים האלה קורים בגלל דרישות המחאה החברתית, כאילו שמסקנות ועדת-טרכטנברג, חוק חינוך חינם מגיל שלוש עד ארבע, כל תוספת השכר לרופאים ולמורים, או המעבר להעסקה ישירה של עובדי קבלן, הם מה שפוגע בביצועי הכלכלה הישראלית.

זהבה גלאון: איזה שקר, איזה כזב זה.

זהבה גלאון: כל הדברים האלה יחד לא מגיעים בכלל לעלות התוספת שקיבלה מערכת הביטחון רק לאחרונה, רק השנה, רק לפני כמה שבועות.

זהבה גלאון: תקציב מערכת הביטחון הוא חור שחור של מיליארדים – מיליארדי שקלים, חברי חברי הכנסת, אותם מיליארדים שיוצרים את הגירעון האדיר בתקציב.

זהבה גלאון: על 4 מיליון הם מתווכחים.

זהבה גלאון: העברתי – ניסיתי לקדם את חוק, העברתי בעצם בקריאה שנייה ושלישית, לפני כמה שבועות, את חוק הבטחת הכנסה לנשים מוכות הנמצאות במקלטים, שלא יקצצו להן את הבטחת ההכנסה כדי שהן לא תישארנה במעגל הגבר האלים, במעגל הטרור, שלא יבטלו להן את הבטחת ההכנסה.

זהבה גלאון: על 4 מיליון שקלים, חברי חברי הכנסת, חודשים התווכחנו.

זהבה גלאון: חודשים, על 4 מיליון שקלים.

זהבה גלאון: אבל 4 מיליארד נוספים, פי-1,000, בתוספת לתקציב הביטחון, בכלל עוברים בלי כל בקרה, בלי פיקוח.

זהבה גלאון: מביאים את זה לוועדת הכספים באיזה העברה, כולם עוצמים עין, מאשרים את זה כמו חותמת גומי.

זהבה גלאון: ושיא השיאים, אני מודה, היה אתמול, חברי חבר הכנסת רוני בר-און.

זהבה גלאון: צריך לממן את "כיפת ברזל", אמר נתניהו.

רוני בר-און: איזה שקרן זה.

זהבה גלאון: אני, לא נעים לי לומר את זה באופן הזה, שחבר הכנסת בר-און אומר.

זהבה גלאון: צריך לממן את "כיפת ברזל".

מוחמד ברכה: מה הוא אמר?

זהבה גלאון: הוא אמר.

מוחמד ברכה: לא, בר-און, מה אמר?

זהבה גלאון: אני לא יכולה לחזור על דברים כאלה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת בר-און יש לו הסגנון הייחודי שלו.

רוני בר-און: גם אני לא יכול לחזור.

רוני בר-און: או ספונטני או לא כלום.

זהבה גלאון: אני אומרת: אמר, ולא אמר אמת, ונשאר בחיים, כמו שאמא שלי היתה אומרת.

זהבה גלאון: זה לא תקציב הביטחון שמממן את "כיפת ברזל", זו ארצות-הברית של הנשיא אובמה, שרק בשנה האחרונה העבירה 205 מיליון דולר לרכישת הסוללות, ועכשיו היא גם מבקשת מהקונגרס לאשר עוד חצי מיליארד דולר לרכישת עשר סוללות נוספות.

זהבה גלאון: אז מה, מערכת הביטחון מממנת את "כיפת ברזל"?

זהבה גלאון: אבל זה בכלל לא מפריע לנתניהו להמשיך להלך אימים על הציבור בישראל.

זהבה גלאון: זה לא מפריע ללשכת נתניהו לנהל מסע הכפשות נגד אותו ממשל אובמה שהכסף שלו הוא זה שמממן את ההגנה על יישובי הדרום.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ועוד לא אמרנו כלום על מאות המיליונים שנשפכים כל שנה לתחזוקת השותפים הקואליציוניים של נתניהו – ואלה המתנחלים, ואלה החרדים – ואנחנו מדברים על מאות מיליונים שהם כסף שפועל נגד מדינת ישראל, מנציח את המשך השליטה הישראלית בשטחים, מקרב אותנו למציאות של מדינה דו-לאומית והופך אותנו בהדרגה למדינת הלכה שמממנת משטר רבני הלכתי חשוך בחסות המדינה ומטעמה.

זהבה גלאון: שימו לב לזה, אל תתבלבלו, הכספים האלה הולכים גם להתנחלויות וגם לישיבות, אבל לא רק, ובאמת ציינו את זה כאן קודם לפני.

רוני בר-און: כמה עולה הוויתור על מיצוי כושר ההשתכרות את יודעת?

זהבה גלאון: אני לא יודעת לענות לך, אדוני.

זהבה גלאון: כמה?

רוני בר-און: מיליארד וחצי שקל.

זהבה גלאון: מיליארד וחצי.

זהבה גלאון: אוקיי.

רונית תירוש: מישראל ביתנו.

זהבה גלאון: אז היא הנותנת.

זהבה גלאון: אז גם ישראל ביתנו, מיצוי כושר השתכרות.

זהבה גלאון: אבל אני חושבת, חבר הכנסת רוני בר-און, שבאמת את הדוגמה העדכנית ביותר להפקרות התקציבית של נתניהו קיבלנו השבוע כשהממשלה הודיעה שהיא מתכוונת להטיל קיצוץ רוחבי כדי לקזז את הפחתת הבלו על הדלק.

זהבה גלאון: כל הפופוליזם הזול הזה של נתניהו – –

רונית תירוש: מכניס עז, מוציא עז.

זהבה גלאון: – – בדקה ל20:00, או אני לא יודעת, או דקה אחרי 20:00, לקזז את הפחתת הבלו מהדלק.

זהבה גלאון: מה הוא מנסה לעשות, נתניהו?

זהבה גלאון: הוא מנסה להסית את אלה שיש להם מעט נגד אלה שיש להם עוד פחות.

זהבה גלאון: הרי מה זה – מה המשמעות של הקיצוץ של 2% בכוח-האדם במגזר הציבורי?

זהבה גלאון: זה הרי צעד אנטי-חברתי, אנטי-כלכלי, שפוגע בראש ובראשונה באותן אוכלוסיות מוחלשות בישראל.

זהבה גלאון: על מה מדובר?

זהבה גלאון: על מי אנחנו מדברים?

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על הפחתה במספר המורים, הרופאים, עובדי הרווחה.

זהבה גלאון: זאת הרי הדרך הגרועה ביותר שאפשר להעלות על הדעת בכלל כדי להתמודד עם עליית מחירי הדלק.

זהבה גלאון: עכשיו ראש הממשלה נתניהו יצר במו ידיו בור של חצי מיליארד ש"ח בתקציב – עכשיו הוא מנסה לסתום את הבור הזה באמצעות התעמרות נוספת בשכבות המוחלשות ובשירותי הרווחה?

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת – –

אורי מקלב: אני רק מזכיר שהזמן אזל.

זהבה גלאון: אני כבר מסיימת.

זהבה גלאון: – – יש דרכים אחרות להכניס לקופת המדינה את הסכום הזה.

זהבה גלאון: יש דרכים אחרות למנוע גירעון תקציבי, בלי לדרוס את כל מה שנותר ממערכת הבריאות, ממערכת הרווחה וממערכת החינוך המתפרקת.

זהבה גלאון: קוראים לזה מדיניות סוציאל-דמוקרטית.

זהבה גלאון: למשל, במקום קיצוץ רוחבי, ראש הממשלה נתניהו יכול היה להעלות באחוז בודד – אני מדברת על אחוז בודד – את מס החברות, שגם ככה הוא נמוך ממילא.

זהבה גלאון: הוא יכול היה להשיג תוספת של 700 מיליון ש"ח אם הוא היה מעלה ב-1% את מס החברות.

זהבה גלאון: 700 מיליון ש"ח בשנה למדינה ממס ישיר – –

יעקב כץ: בלי פועלים לא היו – – –

זהבה גלאון: – – ופרוגרסיבי, ומרבית הכסף הזה תגיע מבעלי ההון בישראל.

זהבה גלאון: אבל אנחנו יודעים – הוא יכול היה לעשות את זה, חבר הכנסת כץ.

אורי מקלב: נא לסיים.

זהבה גלאון: אבל אנחנו יודעים, חברי חברי הכנסת, שבמקום קיצוץ רוחבי ראש הממשלה יכול היה לעשות שורה של דברים.

זהבה גלאון: – –

רוני בר-און: – – –

יעקב כץ: נהיית קומוניסט?

יעקב כץ: היית סוציאליסט.

זהבה גלאון: – – אבל נתניהו מחפש ממשלה רזה ומצומקת שמפקירה את הכלכלה לידי המגזר הפרטי, וכבר היה לנו – – –

רונית תירוש: לא ממשלה.

זהבה גלאון: מגזר ממשלה; קוראים לזה ממשלה.

רוני בר-און: ממשלה יש לו רחבה ומורחבת, מה שנקרא.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: היה לנו כבר מספיק מזה.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים בדיוק איזו מדיניות כלכלית דרושה לישראל; מדיניות הפוכה מאוסף הצעדים הפזיז, המבוהל וחסר האחריות של הממשלה הכושלת הזאת, ולכן הגיע הזמן, אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן להחליף את הממשלה הכושלת והרעה הזאת ולייצר כאן ממשלה אחרת, קואליציה אחרת, שוויונית, דמוקרטית, שדואגת לכלל החברה במדינת ישראל.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

אורי מקלב: ישיב על שתי ההצעות לסדר-היום סגן השר חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

אורי מקלב: סגן השר, אתה משיב באופן אישי, או שאתה משיב לכולם?

יצחק כהן: שאלתי על ראש האופוזיציה.

אורי מקלב: לא, חשבתי אם אתה רוצה להשיב באופן אישי לכל אחד.

רונית תירוש: אבל תברך אותו.

רונית תירוש: אני אמסור לו מה בירכת.

רונית תירוש: יש לו תדרוך מהמאבטחים החדשים.

יצחק כהן: אוי.

זהבה גלאון: מה אתה נאנח, חבר הכנסת כהן?

יצחק כהן: כל כך הרבה פתוס, כל כך הרבה צעקות, כל כך הרבה נאומים חסרי בסיס אמיתי אחד, ובסוף אף אחד לא נמצא פה, כולם הולכים.

יצחק כהן: גם ראש האופוזיציה.

יעקב כץ: – – –

יצחק כהן: לא, חוץ מהצדיקים.

יצחק כהן: חוץ מהצדיקים.

רונית תירוש: תברך את ראש האופוזיציה.

יצחק כהן: אני מברך אותו.

יצחק כהן: אני גם מברך אותו שיהיה לו – – –

רוני בר-און: אם באמת זה רק חוץ מהצדיקים אסור לי להיות פה.

יצחק כהן: אני גם מברך אותו שלא ילך בדרכה של ציפי, שגם אותה צריך לברך על הרצינות שלה – –

יעקב כץ: – – –

אורי מקלב: רבותי, נא לאפשר לסגן השר לענות.

יצחק כהן: – – ולא יישאר במדבר האופוזיציוני ויהפוך את קדימה למפלגת runoff.

יצחק כהן: חבל.

יצחק כהן: אגב, לגבי מה שאת אמרת קודם, משרת-אם – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק כהן: runoff זה משהו שהולך ומתכלה.

זהבה גלאון: בסדר, רק רציתי להבין, אדוני.

ניצן הורוביץ: לא הכרנו את הביטוי.

יצחק כהן: – – מורה שעובדת 32 שעות זכאית.

רונית תירוש: לסבסוד מלא?

יצחק כהן: זכאית.

רונית תירוש: לא, תגיד את זה לפרוטוקול, לסבסוד מלא?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: בדקתי את זה, כי אני זוכר שש"ס בזמנו עמדה על כך.

רונית תירוש: רק תגיד לי, סבסוד מלא?

יצחק כהן: אגב, מגלי, סחבי מגלי – – –

מגלי והבה: כן.

רונית תירוש: לא לא, סבסוד מלא?

רונית תירוש: לפרוטוקול.

יצחק כהן: אני קיבלתי – – –

אורי מקלב: 90%.

יצחק כהן: לא לא, בעניין הצהרונים, 28 שעות.

יצחק כהן: 32 שעות גם לזכאי המעונות, והרציונל הוא כי בשעות האלה היא כבר לא מגיעה הביתה, ומזכים אותה.

רונית תירוש: לי ברור למה, אבל סבסוד מלא.

יצחק כהן: כן, לפי הדרגה, לפי דרגתה.

יצחק כהן: מה זאת אומרת "סבסוד מלא"?

רונית תירוש: לפי השעות.

רונית תירוש: אני רוצה: משרה מלאה – סבסוד מלא.

יצחק כהן: קודם כול היא מזכה.

יצחק כהן: קודם כול אמרת שאין בכלל סבסוד, אז כבר אני אומר לך שכן יש סבסוד.

רונית תירוש: לא, הסבסוד הוא מזערי.

יצחק כהן: על כל פנים, מגלי, כשאתה אומר ש"ס – – –

אורי מקלב: אדוני סגן השר – –

רונית תירוש: אבל תעזור לנו.

אורי מקלב: – – אבל אתה יודע שעדיין אלפי מורות – אין להן 32.

אורי מקלב: יש להם 24 שעות.

אורי מקלב: הן עדיין לא נכנסו – – –

יצחק כהן: 24 – אז הן כנראה לא – – –

אורי מקלב: לא היתה להן אפשרות, ואין – – –

יצחק כהן: אם 24, אז היא נמצאת בבית בזמן ומקבלת את הילדים שלה.

יצחק כהן: על כל פנים, מגלי – –

מגלי והבה: אני פה.

רונית תירוש: למה הוא – – –

אורי מקלב: הוא עונה ברצינות.

יצחק כהן: – – אתה חבר.

יצחק כהן: אתה יודע את האמת.

יצחק כהן: כשאתה אומר ש"ס – ש"ס זה קצבאות ילדים, זה קצבאות זיקנה, זו מפלגה חברתית.

יצחק כהן: אני מאוד שמח שאתם רוצים להיות חברתיים, זה טוב, אבל ש"ס היא כבר מפלגה חברתית.

יצחק כהן: היא לא רוצה להיות – היא כבר מפלגה חברתית.

יצחק כהן: אז קודם כול, ברוכים למועדון, שאתם רוצים מפלגה חברתית.

יצחק כהן: אני מאוד שמח.

יצחק כהן: אבל להגיד דברים לא נכונים – דחילק, מגלי.

מגלי והבה: מה?

מגלי והבה: מה לא נכונים?

מגלי והבה: זהבה פירטה לך.

מגלי והבה: אני לא רציתי – – –

יצחק כהן: לא, זהבה פירטה משהו אחר.

יצחק כהן: אבל גם את זהבה אני לא מבין.

יצחק כהן: מה היא מתנפלת על החרדים?

זהבה גלאון: לא אמרתי – – –

יצחק כהן: מה את רוצה מהחרדים, זהבה?

יצחק כהן: תעצמי את העיניים ותחשבי על מדינת ישראל בלי חרדים.

יצחק כהן: איך הייתם נראים?

יצחק כהן: וואי, פחד פחדים.

זהבה גלאון: לא אמרתי את זה.

זהבה גלאון: אני לא אמרתי את זה.

ניצן הורוביץ: לא אמרנו את זה.

יצחק כהן: פחד פחדים.

יצחק כהן: אם משהו פה מחזיק את המסד המוסרי במדינה הזאת זה הציבור החרדי, והציבור שכצל'ה מייצג.

זהבה גלאון: בחיים אני לא אמרתי את זה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת כהן, אף פעם לא אמרתי דבר כזה, ואני לא אומר.

יצחק כהן: לא, אבל אתם תוקפים אותם בשצף קצף – –

זהבה גלאון: יש לי ביקורת – – –

יצחק כהן: – – אתם תוקפים כל דבר.

יצחק כהן: יכול להיות שזה מביא לכם קולות.

זהבה גלאון: – – –

מגלי והבה: – – –

יצחק כהן: זה לא מביא לכם קולות.

יצחק כהן: חבל לכם על הזמן.

זהבה גלאון: – – –

רונית תירוש: הציבור שכצל'ה משרת – – –

אורי מקלב: רבותי.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, חבל ששאול מופז לא פה.

יצחק כהן: רציתי לברך אותו, וגם לאחל לו שיצטרף לקואליציה ויצטרף לעשייה הציבורית, כי לשבת באופוזיציה – יש לי גם רעיון לסטארט-אפ, אדוני: לשים פה מול הח"כים איזה מנורה עם זמזם, שכל פעם ח"כ אומר משהו לא נכון אז זה יצפצף ויהבהב.

יצחק כהן: אני אפתח את זה.

יצחק כהן: זה רעיון לסטארט-אפ.

רונית תירוש: אז לא נעלה את ראש הממשלה לדוכן אף פעם.

ניצן הורוביץ: אבל גם אצלך זה יצפצף.

ניצן הורוביץ: גם אצלך זה יזמזם.

יצחק כהן: אצל כל מי שיאמר דברי שקר.

קריאה: יש כמה שרים שלא נשמע את הקול שלהם.

יצחק כהן: אצל כל מי שיאמר דבר שקר, זה יזמזם לו.

רונית תירוש: אצל ראש הממשלה יהיה קצר.

יצחק כהן: לדעתי זה לא יפסיק לזמזם פה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: על כל פנים – – –

מוחמד ברכה: ראש הממשלה, לא תבין ממנו מלה אם תשים את הזמזם הזה.

מוחמד ברכה: זה כל הזמן יזמזם.

יצחק כהן: זה רעיון לסטארט-אפ.

טלב אלסאנע: זמזם מתפוצץ.

זהבה גלאון: חבר הכנסת כהן – – –

אורי מקלב: רבותי, רבותי – – –

זהבה גלאון: אדוני סגן השר, לדעתי אתה עושה אקזיט ויוצא מהכנסת עם הסטארט-אפ הזה.

רונית תירוש: יפה.

יצחק כהן: אז זה רעיון לסטארט-אפ, ואם הסטארט-אפ כבר היה – אם המכשיר הזה – – –

אורי מקלב: זה כנראה ילך עם המפתחות של האוצר.

יצחק כהן: אם הוא היה פעיל, לדעתי היום הוא לא היה מפסיק לזמזם מהבוקר.

יצחק כהן: על כל פנים, כדי להיצמד לעובדות, דיברתי היום עם בנק ישראל.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: אז בראשית דברי, חברי, אציין כי גם לפי הדוח השנתי של בנק ישראל, מאז שנת 2006 נרשמה ירידה הדרגתית במידת האי-שוויון בישראל.

יצחק כהן: האי-שוויון בחלוקת ההכנסות ב-2011 היה נמוך ב-1.5%, מגלי והבה, במונחי מדד ג'יני בהשוואה לרמתו ב-2006.

יצחק כהן: חבל שבר-און לא נמצא פה.

יצחק כהן: בדומה, נרשמה ירידה מאז 2006 גם בנתוני תחולת העוני, הן בקרב פרטיים והן בקרב משפחות.

יצחק כהן: זה לא מספיק, יש עוד הרבה מה לעשות.

יצחק כהן: יש עוד הרבה עבודה בעניין הזה, אבל רואים, ברוך השם, שכבר יש תוצאות.

יצחק כהן: ירידה זו באי-שוויון נרשמה על רקע ביצועים כלכליים מאוד מרשימים בישראל, בעקבות מדיניותה הפיסקלית האחראית של הממשלה.

יצחק כהן: במסגרת זו, בשנת 2011 נמשכה הצמיחה החיובית, ברוך השם, של המשק בקצב גבוה בהשוואה בין-לאומית.

יצחק כהן: קצב הצמיחה של המשק הישראלי בשנת 2011 – כמה היה?

רונית תירוש: שלוש נקודה – – –

יצחק כהן: 4.7%.

יצחק כהן: מאוד מרשים בסביבה הכלכלית העולמית.

יצחק כהן: נתוני הצמיחה בכלכלה הישראלית מרשימים בעיקר לנוכח ההתפתחות בכלכלה העולמית.

מגלי והבה: סגן השר, תגיד מה אמר בביקורת, לא רק הדברים שנוח לך.

יצחק כהן: אני אומר, אני אומר.

מגלי והבה: לא, מה הביקורת שלו – – –

יצחק כהן: אני אומר.

יצחק כהן: הוא גם אמר שרמת המחיה עלתה.

יצחק כהן: גם את זה הוא אמר.

מגלי והבה: לא, אתה אומר: אין עניים בישראל – – –

יצחק כהן: לא אמרתי את זה.

יצחק כהן: לא אמרתי את זה, חלילה.

יצחק כהן: אוי ואבוי.

יצחק כהן: אל – – – שלא אמרתי, שהזמזם לא יתחיל לזמזם.

יצחק כהן: לא אמרתי את זה.

מגלי והבה: – – –

יעקב כץ: תגיד לו: לא יחדל אביון מקרב הארץ.

יצחק כהן: כי לא יחדל, לצערי.

יצחק כהן: חבר הכנסת מגלי, הצמיחה המהירה יחסית של ישראל בשנת 2011 השתקפה גם בשיפור ניכר בשוק העבודה.

יצחק כהן: בתוך כך נרשמה ירידה ניכרת בשיעור האבטלה, גם בהתאם לנתונים המעודכנים של הלמ"ס.

יצחק כהן: נכון, הלמ"ס עשה איזושהי טעות טכנית, אבל גם בהתאם לנתונים המעודכנים של הלמ"ס.

יצחק כהן: במקביל נרשמה בשנים האחרונות מגמת עלייה בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה.

יצחק כהן: שיפור זה בכוח העבודה היווה גורם מרכזי בירידת האי-שוויון בחלוקת ההכנסות בשנים האחרונות.

יצחק כהן: מעבר להתפתחויות אלה יש לציין גם שבניגוד למגמה שבמרבית המדינות המפותחות, נרשמה בישראל ירידה ביחס חוב–תוצר.

יצחק כהן: חשוב מאוד.

יצחק כהן: היציבות הפיסקלית הושגה בזכות ניהול מדוד ואחראי של תקציב המדינה, שזכה לשבחי קרן המטבע הבין-לאומית וה-OECD, ותרם להתאוששות כלכלית מהירה יחסית במשק.

יצחק כהן: עובדה זו, לצד חוסן המערכת הפיננסית בישראלי לאורך המשבר, משאירה לממשלה מרחב תמרון רב יחסית ומאפשרת להימנע מקיצוצים תקציביים כפי שמדינות רבות בעולם נאלצו כיום לבצע.

יצחק כהן: קיצוצים אלו עלולים להוביל להגברת האי-שוויון הכלכלי.

יצחק כהן: בנוסף מפעילה ומרחיבה הממשלה כלים רבים על מנת לצמצם את האי-שוויון בכלכלה הישראלית ועל מנת לתמוך בשכבות החלשות ובמעמד הביניים.

יצחק כהן: במסגרת זו הגדילה הממשלה את הוצאותיה התקציביות לשנים 2011–2012 במסגרת הכלל הפיסקלי בשיעור שנתי של 2.7%, שהוא גבוה מהגידול שהיה נהוג בשנים שעברו.

יצחק כהן: במסגרת התקציב לשנים 2011–2012 – בנייה ארוכת טווח – נכללות הפעולות הבאות, שמטרתן להרחיב את השירותים הניתנים לאזרח ולהיטיב עם השכבות החלשות ועם מעמד הביניים – – –

רונית תירוש: אז אם הכול כל כך טוב, למה – – –

יצחק כהן: לא אמרתי שהכול טוב, אני רק מציין את העובדות.

יצחק כהן: יש עוד הרבה הרבה מה לעשות, תאמיני לי.

יצחק כהן: תשנסו מותניים, תצטרפו לעשייה.

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לעשות.

יצחק כהן: אבל – קצת נתונים.

רונית תירוש: נוביל את העשייה.

יצחק כהן: קצת נתונים: בחינוך – הגדלת ההשקעה בחינוך, הגדלת תקציב החינוך ב-2.5 מיליארד ש"ח ב-2011; 1.4 מיליארד ש"ח ב-2012.

רונית תירוש: לאן זה ילך, הכסף?

יצחק כהן: שר החינוך היה פה, היית צריכה לשאול אותו.

יצחק כהן: הפעלת חינוך חינם לילדים בגילים שלוש וארבע בגנים הציבוריים החל מתחילת שנת הלימודים תשע"ג.

יצחק כהן: התחלתי בכוונה בחינוך, כי זה נושא שקרוב אלייך.

יצחק כהן: הרחבת סבסוד שהיית ילדים במסגרות חינוכיות – צהרונים ומעונות.

יצחק כהן: גובה התוספת בגין סעיף זה: 320 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: בריאות – אף אחד לא דיבר על הבריאות, מגלי.

מגלי והבה: כן.

יצחק כהן: סך התוספת שניתנה בתחום הבריאות – – –

מגלי והבה: – – –

יצחק כהן: איפה גברת אדטו?

יצחק כהן: איפה ד"ר אדטו?

מגלי והבה: אבל הפערים החברתיים – – –

יצחק כהן: סך התוספות שניתנו בתחום הבריאות שבאחריות קופות-החולים הוא מיליארד ו-450 מיליון ש"ח, כולל תוספת לסל שירותי הבריאות בסך של 300 מיליון ש"ח עבור הוספת טכנולוגיה ושירותים בכל אחת מהשנים 2011–2013; תוספת של מיליון ש"ח בכל אחת מהשנים 2011 ו-2012 עבור הרחבת טיפולי שיניים לילדים עד גיל 14 – בהבשלה מלאה, צפויה הכנסת טיפולי השיניים לעלות כחצי מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: הממשלה, אדוני היושב-ראש – איפה הוא?

יצחק כהן: אהלן – הוסיפה 90 מיליון ש"ח בכל שנה לתקציב קופת-החולים בגין גידול והזדקנות האוכלוסייה.

יצחק כהן: ביטוח לאומי – היתה תוספת בהיקף של 400 מיליון ש"ח ב-2011 מתוקף החוק להעלאת הבטחת הכנסה לקשישים וניצולי שואה.

יצחק כהן: אתם רושמים את זה, או שתקראו את זה בפרוטוקול אחר כך?

יצחק כהן: אל תדאג, נעביר לכם.

מגלי והבה: מה עם הפערים?

מגלי והבה: הפערים?

יצחק כהן: תחבורה – – –

מגלי והבה: עזוב את התחבורה.

מגלי והבה: פערים?

מגלי והבה: עוני?

מגלי והבה: רווחה?

רונית תירוש: הכול טוב.

יצחק כהן: לא, לא הכול טוב.

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לעשות.

יצחק כהן: תיכנסו, תצטרפו לעשייה.

יצחק כהן: תחבורה – פיתוח התחבורה הציבורית.

יצחק כהן: במהלך שנת 2011, אחמד טיבי, הופעלה מערכת הסעת המונים בירושלים בהשקעה ממשלתית של 3.2 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: במלך 2012 צפויה להתחיל בחיפה הפעלה של מערכת הסעת המונים המבוססת על אוטובוסים מרובי קיבולת, בהשקעה תקציבית של מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: ההכנות להקמת "הקו האדום" ברכבת הקלה בתל-אביב עומדות לפני סיום, בהשקעה ממשלתית של 1.2 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: בנוסף, מיועד תקציב לפיתוח נתיבים בלעדיים לתחבורה ציבורית ולהקמת מערכות בקרה, ניהול ותכנון תחבורה ציבורית במסגרת המגמה לשיפור התחבורה הציבורית ועידוד השימוש בה.

יצחק כהן: תמיכות בענף התחבורה הציבורית – היקף התמיכות בשנים 2011–2012 יעמוד על 3.1 מיליארד ש"ח ו-3.3 מיליארד ש"ח בהתאמה.

יצחק כהן: התמיכות מיועדות להפחתת עלויות המשתמשים ושימור הכדאיות הכלכלית למפעילים.

יצחק כהן: תוכנית "נתיבי ישראל" – פיתוח רשת הכבישים בצפון, למרות המשך פיתוח כביש חוצה-ישראל; הקמה של מסילות רכבת לכרמיאל, עפולה ובית-שאן.

יצחק כהן: המשך דרומי של כביש חוצה-ישראל – – –

אחמד טיבי: – – –

יצחק כהן: קום, תעמוד על הרגליים ותגיד "שאפּו", תגיד "בּראבו".

מגלי והבה: מה עם הפערים?

מגלי והבה: העוני?

יצחק כהן: רגע.

יצחק כהן: מיסוי.

יצחק כהן: דחילק.

יצחק כהן: נגיע, נגיע.

אחמד טיבי: אני רגיל לשמוע את הנאום הזה בשנתיים האחרונות.

יצחק כהן: אז תתרגם אותו.

יצחק כהן: תתרגם אותו לשפת המעשה.

אחמד טיבי: אני מוכן לחדש.

יצחק כהן: מיסוי – מס הכנסה שלילי.

טלב אלסאנע: – – –

יצחק כהן: פריסה ארצית של מס הכנסה שלילי והגדלת המענקים הניתנים לזכאים.

יצחק כהן: בפרט הוגדלו המענקים הניתנים להורים במשפחות חד-הוריות; הקפאת מתווה הפחתת מס הכנסה לבעלי משכורות גבוהות והעלאת מס הכנסה לבעלי משכורות גבוהות, מעל 41,000 ש"ח, מ-44%, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, ל-48%; הפחתת מס הכנסה למשתכרים בין 8,000 ל-14,000 שקלים בשתי נקודות אחוז; תוספת של שתי נקודות זיכוי לאבות עובדים עם ילדים עד גיל שלוש.

יצחק כהן: זה נורא משעמם, אבל זה המון המון המון עשייה ועשייה חברתית.

יצחק כהן: העלאת מס החברות בנקודת אחוז, מ-24% ל-25%, לצד העלאת המס על רווחי הון.

יצחק כהן: בינוי – ידידי שר השיכון ושר האוצר, האצת הבנייה למגורים על מנת להגדיל את היצע הדירות ולהוריד את מחירן; הפחתה של נקודת אחוז בריבית על משכנתאות מיועדות של משרד השיכון, ועוד ועוד והרשימה ארוכה.

יצחק כהן: אז על מה אתם מלינים?

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לעשות, יש עוד פערים בחברה הישראלית, יש עוד עניים בחברה הישראלית.

מגלי והבה: זה הנושא.

יצחק כהן: צריך להמשיך באותו כיוון ולהמשיך להציל את החברה הישראלית.

יצחק כהן: תצטרפו לעשייה, תפסיקו לקטר.

טלב אלסאנע: עשייה נגד מי, או בעד מי?

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: מה אתה מציע, אדוני?

יצחק כהן: אני מציע קודם כול לאמץ את הסטארט-אפ שהצעתי.

יצחק כהן: דבר שני – מה שהחברים באופוזיציה ירצו.

יצחק כהן: מה אתם רוצים?

יצחק כהן: מה אתה רוצה?

יצחק כהן: זה דמוקרטית, יהודית-דמוקרטית.

יצחק כהן: מה אתה רוצה?

יצחק כהן: אתה דמוקרטי, מה רוצה?

מוחמד ברכה: שאל את המציעים, מה אתה שואל אותם?

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: הם לא יכולים, הם מבקשים לדון במליאה, אבל אני הבנתי שיש הצעה כאן של ועדת הכספים.

זהבה גלאון: ועדה.

יצחק כהן: קיבלתם.

יצחק כהן: תראו איזה פרגון לקראת החג.

יצחק כהן: ועדה.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק כהן: חג כשר ושמח, בהדגשה על הכשר והשמח.

משה גפני: אדוני סגן השר, אני מציע ועדת כספים.

משה גפני: אני מבקש להביא את שר האוצר.

מגלי והבה: כן, ועדת הכספים.

יצחק כהן: כספים, כספים.

יצחק כהן: בגלל שמגלי והבה חבר בה אני רוצה שיהיה בכספים.

אורי מקלב: אוקיי, אז יש הסכמה, אבל לפני שאנחנו עוברים להצבעה יש עמדה נוספת של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אורי מקלב: טלב אלסאנע.

יצחק כהן: אני רוצה לאחל לכם ולכל בית ישראל חג כשר ושמח.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: יש לך עמדה נוספת?

טלב אלסאנע: בנושא הבא, לא בנושא הזה.

אורי מקלב: בנושא הבא.

אורי מקלב: אם כך, חברים, אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: מי בעד שההצעה הזאת תעבור לדיון בוועדת הכספים?

אורי מקלב: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

אורי מקלב: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

אורי מקלב: אתה ספרת, אדוני?

אורי מקלב: בכל אופן יש רוב ודאי.

אורי מקלב: יש פה אחד לוועדת הכספים.

אורי מקלב: אנחנו מודים לך, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: יש לך עוד איזושהי הצעה לסדר-היום שאתה אמור לענות עליה.

אורי מקלב: יום האדמה ומצוקות הציבור הערבי בנגב

אורי מקלב: נעבור להצעה לסדר-היום מס' 7926, בנושא: יום האדמה ומצוקות הציבור הערבי בנגב.

אורי מקלב: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מוחמד ברכה, סגן יושב-ראש הכנסת.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום שישי האחרון ציין הציבור הערבי את יום האדמה, יום השנה ה-36 ליום האדמה, שהתחולל לראשונה ב-30 במרס 1976.

מוחמד ברכה: הפצע הזה עדיין פעור מאז ועד היום, משתי סיבות: הסיבה הראשונה – שבאותו יום נהרגו בידי כוחות הביטחון של מדינת ישראל שישה אזרחים ערבים, והם ח'יר יאסין וח'דיג'ה שואהנה, ורג'א אבו ריא וח'דר ח'לאילה, ראפת זוהיירי ומוחסן טאהא.

מוחמד ברכה: כל הקריאות לחקור את הריגתם של ששת האזרחים אז נפלו על אוזניים סתומות בתוך הממשלה ובתוך המעגל של מקבלי ההחלטות במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הפצע עדיין פעור.

מוחמד ברכה: הפצע פעור גם בגלל שממשלות ישראל לא הסיקו את המסקנה המתבקשת, והיא להתייחס למצוקות של האזרחים הערבים כאל מצוקות של אזרחים, במיוחד בכל מה שקשור לעניין הפקעת הקרקעות, כל מה שקשור לשטחי השיפוט וכל מה שקשור להכרה ביישובים הערביים, שרובם ככולם היו קיימים עוד לפני קום המדינה.

מוחמד ברכה: מעבר לזה הייתי אומר, אדוני היושב-ראש, שבתקופה האחרונה, בימי הממשלה הזאת ובימי קודמתה, הדברים מחריפים עד לידי יצירת קטסטרופה כנגד הציבור הערבי, בנגב בעיקר, אבל גם במקומות אחרים, ואני אתייחס לזה.

מוחמד ברכה: ב-2007 הממשלה החליטה לבחון מה שנקרא "הסדרת ההתיישבות בנגב".

מוחמד ברכה: הוקמה ועדה בראשות השופט גולדברג.

מוחמד ברכה: אחר כך הוקמה ועדת יישום של הממשלה בראשות מר פראוור.

מוחמד ברכה: גם אחרי המסקנות של פראוור, היועץ לביטחון לאומי, מר עמידרור, נכנס לתמונה, ותמונת הסיכום היא שאנחנו הולכים מדחי לדחי בכל מה שקשור להתייחסות לזכותם של האזרחים הערבים בנגב על קניינם ועל אדמתם ועל בתיהם.

מוחמד ברכה: בעצם, התוכנית היום מדברת על עקירה, על טרנספר של קרוב ל-30,000, אם לא יותר, תושבים, אזרחים ערבים מהנגב, ממקום מושבם, מיישוביהם, וריכוזם ביישובים שנעדרים כל תשתית אפשרית של החיים המסורתיים, הרגילים, של האזרחים בנגב, של ערביי הנגב.

מוחמד ברכה: בעצם, זה מעין יצירת מחנות עבודה זולה שבה ישוכנו אלה שייעקרו מבתיהם ומיישוביהם ללא שום תשתית, וזה על-פי הניסיון שהיה עם שבעת היישובים שכבר הוקמו בנגב שבהם רוכזו האזרחים הערבים, שאין בהם שום תשתית להתפתחות עצמית או ליצירת תשתיות של מקומות עבודה בתוך היישובים, אלא הם יהפכו למעין כוח עבודה, או רזרבה של כוח עבודה זול, של היישובים והתעשייה של האזור.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות מצב, אדוני סגן השר, שמדינה אינה מתכננת את צעדיה על מנת לכבד את הקיום הבסיסי של האנשים בבתיהם, זאת אומרת, מתייחסת ליישוב הערבי הבדואי בנגב, מה שנקרא "יישוב בלתי מוכר", כאילו שזה בעיה – לא שצריך לחבר את השירותים למקום וצריך שהמדינה תמלא את תפקידה כלפי המקום, שכפי שאמרתי הוא קיים עוד לפני קום המדינה, אלא חושבים במושגים של קולוניאליזם, של כיבוש, של שלטון זר שבא לעקור תושבים ולייצר מציאות חדשה.

יצחק כהן: בבנייה החוקית?

מוחמד ברכה: אני מדבר על כפרים עכשיו, על כפרים שנקראים "בלתי מוכרים".

מוחמד ברכה: אגב, המושג הזה – אני לא יודע אם הוא קיים במקום אחר בעולם, יישוב בלתי מוכר שעוד הוקם או קיים לפני קום המדינה שלא הכירה בו.

מוחמד ברכה: זה מצב אבסורדי לחלוטין.

מוחמד ברכה: הגישה הזו היא גישה – להגיד אנטי-אזרחית זה כלום.

מוחמד ברכה: זו גישה נפשעת, שבאה לעקור אנשים מבתיהם ולחסל את קיומם של יישובים שלמים.

מוחמד ברכה: בנוסף לכך, התוכנית של פראוור מדברת על הנחת היד על הרוב המכריע של האדמות של האזרחים הערבים בנגב.

מוחמד ברכה: מדובר על מאות אלפים – 600,000, 700,000 דונם – שמציעים מולם להשאיר בידי התושבים שיש להם תביעות קניין קרוב ל-90,000.

מוחמד ברכה: בחשבון גס אחר, על כל 100,000 דונם מציעים פחות מ-1%, בעצם.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא בלתי נתפס.

מוחמד ברכה: המדינה, אין לה זכות, גם אם היא הריבון, לקחת לידיה את הזכות הקניינית של אזרחים.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא לא יכול להיות, והוא לא יעמוד בשום קריטריון תקין.

מוחמד ברכה: חוקרים רבים, גם בארץ, אמרו את דברם בעניין הזה, אבל גם מוסדות מחו"ל באו ודיברו על חוסר הלגיטימיות המשווע בכל ההתנהלות וההתנהגות הזאת של המדינה כלפי האזרחים הערבים בנגב.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר, זה הנושא העיקרי שמונח על סדר-יומה של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, ומי שחושב שהוא יכול לתפוס את הערבים הבדואים בצד ולעשות כל מיני מניפולציות, או לבודד אותם מכלל המאבק של האוכלוסייה הערבית ושל כלל האנשים הדמוקרטיים במדינת ישראל, הוא טועה.

מוחמד ברכה: התוכנית הזאת של הממשלה אין לה מקום.

מוחמד ברכה: גם בחקיקה אסור שהיא תכובד, כי היא בלתי חוקתית בעליל, היא פוגעת בזכות הקניין הבסיסית, כי היא מפקיעה ומוציאה אנשים מבתיהם.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא יכול לתפוס בשום ערכאה משפטית הגיונית.

מוחמד ברכה: בנוסף, ביום שבת היינו ביפו, בתהלוכה רבת-משתתפים.

מוחמד ברכה: יש מצב, ואני אומר את זה בגלוי, גם אם יעמדו כאן כל שרי הממשלה ויגידו: לא נכון; יש מגמה בתוך ממשלות ישראל והממשלה הזאת ליצור מצב של פינוי האזרחים הערבים מהערים המעורבות – זה קורה ביפו, זה קורה בלוד, זה קורה ברמלה, זה קורה בעכו, זה קורה גם בחיפה – ומנסים לקלוט כל מיני אנשים שבאים בשליחות כביכול ציונית או דתית של כל מיני קבוצות של קיצונים, לנטוע אותם או לשתול אותם בתוך היישובים האלה, וגם להתייחס לבתים – במקום לשפץ אותם לטובת הכלל, מתייחסים אליהם כאל סחורה למרבה במחיר, היות שיש כל מיני יפי נפש שחפצים ברמת חיים וכו' וכו' בבתים ישנים מסורתיים ערביים, מה שתגידו, על מנת להתיישב בהם.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים בזה סכנה שנייה של כלל הציבור הערבי, ושאף אחד לא יחשוב שיש מצב שאפשר לבודד את האזרחים הערבים בערים המעורבות וכאילו לחסל את הקיום הזה.

מוחמד ברכה: זה גם קיום אנושי, זה גם קיום אזרחי, זה גם קיום היסטורי וזה גם קיום לאומי, וצריך להבין את זה.

מוחמד ברכה: כשאנחנו מדברים על זכויות אזרחיות לאומיות צריך להבין שלערים האלה יש היסטוריה ויש מקום בהיסטוריה ובתרבות ובמסורת.

מוחמד ברכה: לכן גם מהסיבה האזרחית וגם מהסיבות האחרות אני חושב שהממשלה משחקת באש.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני קורא לממשלה לפחות להפנים משפט אחד מהדוח של ועדת-אור, והוא הצורך בהתייחסות לעניין האוכלוסייה הערבית כאל עניין אזרחי, ולא תמיד להתייחס כאל בעיה ביטחונית ועניין ביטחוני ועניין אסטרטגי ועניין דמוגרפי ועניין של רוב יהודי וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אנחנו לא נתינים, לא של נתניהו ולא של מי שהיה לפניו ולא של מי שיבוא אחריו.

אורי מקלב: – – –

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: ואנחנו לא נמצאים כאן בחסד – האדמות הן שלנו, הבתים הם שלנו, ההיסטוריה היא שלנו, ואנחנו נטועים חזק בתוך הארץ הזאת.

מוחמד ברכה: אפשר לדבר גבוה ואפשר לדבר נמוך, אבל לפחות שהממשלה תאמץ גישה אזרחית – – –

יצחק כהן: מה אתנו?

מוחמד ברכה: אני מדבר על עצמי עכשיו, אני לא מדבר עליך.

מוחמד ברכה: – – – תאמץ גישה אזרחית כלפי העניינים של הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: יום האדמה היה יום מאבק.

מוחמד ברכה: אנחנו לא ששים – לא ששים לאותו יום של הפיצוץ, אבל הממשלה דוחפת למקום שמביא רק לפיצוץ.

מוחמד ברכה: מצוקת דיור, הפקעת קרקעות, עקירת אנשים, צמצום שטחי שיפוט, אלה דברים שיכולים להביא אסון.

מוחמד ברכה: ואני לא רוצה לדבר במושגים של התייפייפות של יחסי יהודים וערבים, אני מדבר לא על איך אתה תקבל אותי ואיך אני אקבל אותך, אני מדבר על איך המדינה צריכה לקבל את אזרחותם של האזרחים הערבים, על כל המשתמע מכך מהבחינה האזרחית וגם מהבחינה הלאומית, באופן מלא.

מוחמד ברכה: לכן אני מציע לממשלה היום לגנוז את התוכנית שנקראת "תוכנית פראוור", ויש תוכנית אלטרנטיבית, שעוצבה על-ידי מומחים, מומחים בעלי שם, שיכולה לשמור על המצב הקיים ולשמור על היישובים ועל מתן שירותים להם, ויש מקום שהממשלה באמת תשנה את התחנה בראש שלה ותתייחס לערבים כאל אזרחים ולא כאל בעיה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אחמד טיבי, הדובר הבא, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן ישיב סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכובדי סגן שר האוצר מטעם סיעת ש"ס, כולם רוצים להיות חברתיים, זה במודה.

אחמד טיבי: מי מותקף הכי הרבה?

אחמד טיבי: יש רק קבוצה אחת של חברי כנסת שמקוטלגת תחת כותרת, קוראים להם "הח"כים הערבים", ותמיד מי שרוצה להתחכם או לעקוץ, אומר להם: למה אתם לא עוסקים בנושאים הקשורים למגזר?

אחמד טיבי: זאת הטענה של מי שאין לו טענה.

אחמד טיבי: בדיקה קלה של רישומי הכנסת מעלה, חבר הכנסת יצחק כהן, ידידי סגן שר האוצר, שמעל 80% מהפעילות של חברי הכנסת הערבים – זאת הכותרת; כלומר, משלוש הסיעות – היא בעניינים חברתיים-כלכליים של הציבור הערבי.

אחמד טיבי: מתוך הפעילות הזאת, לדעתי 20%–30% זאת פעילות אוניברסלית בנושאים המעניינים את כלל האזרחים במדינת ישראל.

אחמד טיבי: אבל בכל זאת מנסים להדביק את התדמיות, ואנשים שבחיים לא עסקו בנושא כלכלי-חברתי נכנסים לטרנד ומקטלגים את עצמם כחברתיים.

אחמד טיבי: יש כאלה שבורחים לחברתי כדי לא לעסוק במדיני.

אחמד טיבי: אנחנו עומדים על שתי רגליים: גם הרגל האזרחית – זכויות אזרחיות, וגם הרגל המדינית – נושאים מדיניים.

אחמד טיבי: אנחנו חושבים שזה קשור.

אחמד טיבי: למשל לכיבוש יש השלכה ישירה על המצב החברתי-כלכלי של הציבור בישראל.

אחמד טיבי: אומנם השתתפתי בהפגנות של המחאה החברתית, אבל יש לי ביקורת על זה שהם נזהרו, היו מאוד זהירים לא לגעת למשל בקיפוח וההדרה של 20% מהאוכלוסייה, שזה הציבור הנאנק ביותר תחת אי-הצדק החברתי, שזה הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אגב, המחאה ההמונית היתה חשובה, אבל היא נכשלה.

אחמד טיבי: אתם, ראש הממשלה והממשלה שאתה חבר בה, הצלחתם לרוקן אותה מתוכן, להכשיל אותה.

אחמד טיבי: בהשוואה בין המחאה הזאת, ההמונית, לבין למשל המחאה של עובדי הרכבת, שהיתה בוטה, עם אמצעי סנקציות כנגד הציבור – שביתות, השבתות – הם הצליחו להעלות את המשכורת שלהם ב-30% ולהבטיח ביטוח תעסוקתי ל-25 שנים.

אחמד טיבי: הישג יפה.

אחמד טיבי: כי הם היו, סליחה על הביטוי, ברוטליים; אגרסיביים, לא רוצה להגיד "ברוטליים".

אחמד טיבי: ככה זה בישראל, חבר הכנסת בן-סימון.

מוחמד ברכה: נחושים.

מוחמד ברכה: נחושים.

אחמד טיבי: מעבר לזה, ובצדק.

אחמד טיבי: מותר לעובדי הרכבת, גם אם הם עושים טעות זו או אחרת ביחסי ציבור, לקבל את הזכויות שלהם.

אחמד טיבי: ככה זה בישראל, חבר הכנסת בן-סימון, או שאתה על הקטר או שאתה מקטר.

אחמד טיבי: אנחנו מתלוננים, משמיעים – – –

יצחק כהן: איפה אתה על הקטר?

אחמד טיבי: אנחנו לא על הקטר – –

דניאל בן-סימון: מתחת לקטר.

אחמד טיבי: – – לא בגלל שאנחנו לא רוצים להיות על הקטר, בגלל שאתם הצבתם אותנו על המסילות, ונוסעים; תרתי משמע.

אחמד טיבי: לגבי יום האדמה, כך זה היה – שישה אנשים נורו ונהרגו.

אחמד טיבי: לגבי ההפגנות באוקטובר 2000 – אנשים נהרגו מירי צלפים.

אחמד טיבי: כך שלא בכדי המחאה היתה בגליל, דיר-חנא, ההפגנה המרכזית, בוואדי-אל-נעם, בנגב וגם ביפו.

אחמד טיבי: מה המסר?

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: אזכרה והצדעה לשהידים שנפלו – שלא יקפצו פה אנשים ויגידו: וואי, הוא אמר "שהידים".

יצחק כהן: אין אנשים.

אחמד טיבי: שהידים זה לא פיגועים; שהידים זה אנשים שנהרגו למען המולדת.

אחמד טיבי: השהידים של יום האדמה נהרגו ולא הרגו.

אחמד טיבי: כדי שהבורות הישראלית לא תתפרץ מייד.

אחמד טיבי: לכן אני אומר: השהידים שנהרגו בעראבה, דיר-חנא, סח'נין וטייבה ב-1976, כך גם היום מקבל היום הזה משנה תוקף, יום האדמה, בדרום עם תוכנית פראוור, שמאיימת להפקיע 800,000 דונם כמעט, באזור שהוא האזור היחידי בעולם שיש בו מה שקרוי "כפרים לא מוכרים", כלומר המדינה לא מכירה באזרחים, באזרחים שלה, שהיו שם לפניה.

אחמד טיבי: בדקתי בקונגו-ברזוויל – אפילו בקונגו-ברזוויל לא קיים ואין מושג כזה "כפרים לא מוכרים".

אחמד טיבי: בעולם לא השלישי – הרביעי.

אחמד טיבי: אבל יש כוונה – – –

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: ההשוואה היא השוואה פסולה מוסרית ופוליטית.

אחמד טיבי: אין להשוות בין התנחלות שהיא על אדמה שנגזלה מבעליה העיקריים, שזה הפלסטינים – –

יצחק כהן: מה ההבדל?

אחמד טיבי: – – לבין אדמה של אזרחים ערבים בתוך גבולות מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אנחנו לא עברנו על החוק הבין-לאומי; ההתנחלויות הן עבירה על החוק הבין-לאומי.

אחמד טיבי: לא גזלנו אדמה מאיש.

אחמד טיבי: אתה מכיר מישהו מאתנו שגזל אדמה מיהודי?

אחמד טיבי: אני מכיר הרבה יהודים שגזלו אדמות מערבים, בעיקר המדינה, בהיותה – איך אתה אומר – בהיותה מדינה יהודית.

אחמד טיבי: המרכיב הזה בהגדרה של ישראל, "יהודית ודמוקרטית" – המרכיב הראשון גוזל מהמרכיב השני.

יצחק כהן: יש סתירה פנימית.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, קוראים לזה: אוקסימורון, דבר והיפוכו.

יצחק כהן: זו מדינה יהודית עם שלטון – –

אחמד טיבי: "יהודית ודמוקרטית" היא אוקסימורון, כמו למשל לומר – –

יצחק כהן: – – עם שלטון – – –

אחמד טיבי: – – שתיקה רועמת.

אחמד טיבי: זה אוקסימורון.

אחמד טיבי: גם שתיקה וגם רועמת.

אחמד טיבי: אוקיי?

אחמד טיבי: לכן, "יהודית ודמוקרטית" זה אוקסימורון.

יצחק כהן: זה יהודית – – –

אחמד טיבי: זה כמו שהביטוי "ערביי ישראל" הוא אוקסימורון.

אחמד טיבי: המדינה מתייחסת אל הערבים כאל אויבים, כך כתב דוח השופט אור; מה שאנחנו אומרים תמיד קיבל משנה תוקף בדוח רשמי, ועדת חקירה – אמר:

אחמד טיבי: המשטרה מתייחסת אל האזרחים הערבים כאל אויב.

אחמד טיבי: לכן היא יורה בהם באמצעות צלפים.

יצחק כהן: אתה מסית למרד.

אחמד טיבי: מה אמרת?

יצחק כהן: אתה מסית למרד?

אחמד טיבי: טרם.

אחמד טיבי: לכן, אני אומר שזו אחריות של הממשלה לצמצם את הפערים.

אחמד טיבי: לאחרונה, רבותי, אני נושא שני דגלים בעבודתי הפוליטית-פרלמנטרית: דגל של התעסוקה – באמצעות ועדת החקירה הפרלמנטרית לקליטת ערבים, שאין דבר יותר סביר, נחוץ, מהפעילות הזאת, מהנושא הזה, ואז קמו עליה 29 ח"כים, כדי לבטל אותה, אחרי שהמנהיג שלהם הורה להם להחרים את הוועדה.

אחמד טיבי: הוא הורה, יושב-ראש ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: הנושא השני הוא אלימות.

אחמד טיבי: חברה ש-60% מהילדים שלה הם תחת קו העוני, עם שיעורי האבטלה הגבוהים ביותר בארץ; מתוך רשימה של 20 היישובים עם שיעורי האבטלה הכי גבוהים, 19–20 הם בדרך כלל יישובים ערביים; לפעמים מתפלח איזה יישוב יהודי, שלומי או משהו כזה.

אחמד טיבי: הרי אתם אומרים – מה אתם עושים?

אחמד טיבי: תעזרו לנו לקדם את הנושאים האלה.

אחמד טיבי: אנחנו מציגים את הנושאים האלה כאן, בכנסת, במקום שבו הנושאים האלה צריכים להיות מוצגים.

אחמד טיבי: נגיד שיש מצב היפותטי ואין ח"כים – אין ביטוי כזה "ח"כים ערבים" – הכנסת ריקה מח"כים אלה שאתם מתקיפים אותם כל הזמן.

אחמד טיבי: מה, אתם תתחילו להעביר תקציבים?

אחמד טיבי: יהיו תשתיות?

אחמד טיבי: כביש הגישה לאזור התעשייה בטייבה ייסלל מייד?

אחמד טיבי: תהיה תעסוקת נשים בנגב?

יצחק כהן: הרמזור.

יצחק כהן: הרמזור.

טלב אלסאנע: תשתיות – – –

אחמד טיבי: הרמזור, אחרי הנאום ה-13, בוצע.

אחמד טיבי: תשתיות בכפרים הלא-מוכרים, טיפות-חלב, בתי-ספר, כבישים – יש אנשים שלא שמעו על זה.

אחמד טיבי: אום-אלחיראן זה יישוב לא מוכר, אדוני סגן השר.

אחמד טיבי: ביקרתי בו.

אחמד טיבי: אין להם מים.

אחמד טיבי: אספקת מים אין.

אחמד טיבי: יש לידם חוות יחיד, נדמה לי שקוראים לבעלים איציק.

אחמד טיבי: איציק, יש לו מים, יש לו חשמל.

טלב אלסאנע: לעדרים שלו, לעדר שלו.

אחמד טיבי: לעדר שלו חשוב מים.

אחמד טיבי: לעדר.

אחמד טיבי: בכל זאת, צער בעלי-חיים, גידול בעלי-חיים.

אחמד טיבי: איציק מסרב לחבר את אום-אלחיראן עם צינור המים שלו, כי גם מבקשים ממנו לסרב, מי שיכולים.

עכשיו נשמע את האיציק השני, מה יגיד על זה.

אחמד טיבי: איציק יקרא את הרשימה שאתה מכיר.

נא לסיים.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לכן, מה עושים הילדים של אום-אלחיראן וההורים שלהם?

אחמד טיבי: הם רוכבים על חמורים 8 קילומטרים כדי להביא מים.

אחמד טיבי: זה אמור לבייש אותך, את הממשלה שאתה חבר בה, את ראש הממשלה ואת מדינת ישראל.

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

לתפארת מדינת ישראל.

תודה.

אדוני, סגן השר יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, דבר אחד הסכמתי עם חברי ד"ר אחמד טיבי – שהמושג "יהודית דמוקרטית" יש בו איזושהי בעיה.

יצחק כהן: אבל בוא ונגדיר את זה ככה: זו מדינה יהודית עם שלטון דמוקרטי – –

ליהודים.

יצחק כהן: – – היא יהודית עם שלטון דמוקרטי.

דמוקרטיה ליהודים.

אחמד טיבי: השלטון יהודי.

אחמד טיבי: השלטון יהודי.

יצחק כהן: אתה מסכים אתי, בן-סימון?

דניאל בן-סימון: לא.

יצחק כהן: בבקשה.

יצחק כהן: טוב.

אחמד טיבי: הוא לא מסכים.

דניאל בן-סימון: זו מדינה דמוקרטית – – –

יצחק כהן: על כל פנים – – –

עם דמוקרטיה ליהודים, זה פשוט.

יצחק כהן: לא לא, זו מדינה יהודית עם שלטון דמוקרטי.

אחמד טיבי: אתנוקרטיה.

אחמד טיבי: יודוקרטיה.

יצחק כהן: על כל פנים, אני לא יודע אם אתה יודע, אבל אתה בטח יודע שהציבור הערבי בנגב, או הציבור הבדואי, מונה 200,000 נפש, ומהם כ-110,000 אזרחים בדואים המתגוררים בשבעה יישובי קבע – –

אחמד טיבי: ב"גוגל" יש את זה.

אחמד טיבי: מה שאתה אומר יש ב"גוגל".

יצחק כהן: לא לא לא.

יצחק כהן: – – הכוללים את העיר רהט – –

טלב אלסאנע: שם יותר מעודכן.

יצחק כהן: – – זאת אומרת שעברו לעיר רהט, ו-90,000 אזרחים בדואים מתגוררים ביישובי הפזורה, הכפרים הבלתי-מוכרים.

יצחק כהן: מה זה "כפר בלתי מוכר"?

יצחק כהן: משפחה בדואית רואה גבעה, לוקחת, בונה שם אוהל, ועוד אוהל, ועוד אוהל, ועוד אוהל – – –

אחמד טיבי: נו, באמת.

אדוני סגן השר – – –

אחמד טיבי: אתה רציני?

יצחק כהן: זו המציאות.

אחמד טיבי: אתה רציני?

אדוני סגן השר, באמת, אני – – –

יצחק כהן: מה זה "יישוב לא מוכר"?

יצחק כהן: מוחמד, אתה לוקח את החמור שלך – – –

יישוב לא מוכר זה יישוב שמונה כמה מאות אנשים וקיים מלפני קום המדינה – –

יצחק כהן: לא לא לא, זו פלישה.

– – מלפני שאתה באת לארץ הוא קיים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני נולדתי פה, אגב.

טלב אלסאנע: יש יישובים עם אלפים – – –

אחמד טיבי: אלפים.

יצחק כהן: לא לא לא.

טלב אלסאנע: – – – אל-פורעה.

טלב אלסאנע: אלפים.

יצחק כהן: זו פלישה לשטחי מדינה בלי דין ובלי דיין.

טלב אלסאנע: המדינה פלשה.

טלב אלסאנע: המדינה, באה לאחר – – –

יצחק כהן: זה הוויכוח שלנו, מי פלש ולאן.

טלב אלסאנע: היו כאן לפני 1948, ומי שצריך להכיר – הם צריכים להכיר במדינה.

יצחק כהן: אתה רוצה ללכת להיסטוריה עוד אחורה?

טוב, רבותי.

יצחק כהן: אתה רוצה להתקדם עוד – – –?

טלב אלסאנע: הרי הם אמורים להכיר, כי המדינה פלשה.

טלב אלסאנע: המדינה הגיעה לאחר מכן.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

יצחק כהן: העם היהודי חזר הביתה.

יצחק כהן: זה הבית של העם היהודי.

יצחק כהן: לא יעזור לך.

טלב אלסאנע: הם גרו בבית שלהם.

יצחק כהן: על כל פנים, אוכלוסיית הבדואים בנגב היא מהאוכלוסיות העניות ביותר – ובזה אני מסכים אתך – ונמנית באשכול הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר, אשכול 1.

טלב אלסאנע: כולם.

טלב אלסאנע: כולם.

יצחק כהן: בהכירנו במצב הזה, ומתוך רצון כן ואמיתי להביא אחת ולתמיד לפתרון ראוי לסוגיית המחלוקת על הקרקע, קיבלה ממשלת ישראל ביום 11 בספטמבר – אתה לא שמעת, ואתה לא מקשיב, ואתה אחר כך לא תדע.

טלב אלסאנע: הם יצרו את העוני, ועכשיו בשם העוני הם מנשלים אותם מהכול.

יצחק כהן: אם לא היתה מדינת ישראל הוא לא היה נוסע על חמור להביא מים?

טלב אלסאנע: כן...

יצחק כהן: למה, מצבו בסוריה יותר טוב, אצל אסד?

טלב אלסאנע: הרבה יותר טוב.

יצחק כהן: אה.

טלב אלסאנע: אין יישוב לא מוכר – – –

יצחק כהן: אל תנסה את זה בבית.

טלב אלסאנע: כל הזמן משווים עם סוריה.

טלב אלסאנע: למה לא משווים – – –

יצחק כהן: 10,000 הרוגים – לא פתחת ציוץ אחד, לא גינית ואפילו לא בצחוק.

יצחק כהן: 10,000 נשחטו שם.

טלב אלסאנע: ב-1976.

יצחק כהן: תגיד מלה.

יצחק כהן: תגנה את זה.

טלב אלסאנע: מה זה קשור לעניין?

אדוני, אני לא יכול לקבוע לסגן השר מה יגיד – –

טלב אלסאנע: זה נושא הדיון עכשיו?

יצחק כהן: לא אתה – – –

– – אבל אתה לוקח את זה למקום אחר כדי לחמוק מהמקום המרכזי.

טלב אלסאנע: – – –

יצחק כהן: אני לא לוקח – הוא מדבר אתי על שהידים.

יצחק כהן: נו, באמת.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש – – –

טלב אלסאנע: הדאגה שלך לשהידים הסורים ממש – – –

טוב, רבותי.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני מאחל הצלחה לשני הצדדים.

יצחק כהן: עזוב.

רבותי.

יצחק כהן: על כל פנים, מתוך רצון כן ואמיתי להביא אחת ולתמיד לפתרון ראוי לסוגיית המחלוקת על הקרקע קיבלה ממשלת ישראל ביום 11 בספטמבר 2011 שתי החלטות משמעותיות הנוגעות באוכלוסיות הבדואיות בנגב.

יצחק כהן: החלטת הממשלה 3707, העוסקת בהסדרת תביעות הבעלות בקרקע והסדרת ההתיישבות – החלטה זו מאמצת את מתווה פראוור ליישום דוח-גולדברג ומקימה מטה יישום שיהיה אחראי לביצוע התוכנית, אשר בראשו מונה לכהן האלוף במילואים דורון אלמוג.

יצחק כהן: החלטה 3708, העוסקת בתוכנית לקידום הצמיחה והפיתוח הכלכליים לאוכלוסייה הבדואית בנגב – תוכנית זו, בהיקף חסר תקדים – – –

טלב אלסאנע: מה המומחיות של דורון אלמוג?

יצחק כהן: הוא פרויקטור.

טלב אלסאנע: מינו אותו לבצע מבצע צבאי?

טלב אלסאנע: הוא עבר מעזה לבדואים?

אחמד טיבי: עזה, נגב, פיקוד דרום.

יצחק כהן: החלטה 3708 – תרשום את זה – עוסקת בתוכנית לקידום הצמיחה והפיתוח הכלכליים – ודיברת על זה – לאוכלוסייה הבדואית בנגב.

יצחק כהן: תוכנית זו, בהיקף חסר תקדים של 1.2 מיליארד ש"ח, מבקשת לקדם את העצמאות הכלכלית של האוכלוסייה ושל היישובים, לחזק את הרשויות המקומיות ולשפר את תנאי החיים ביישובים, וכן לחזק את חיי החברה, את הקהילתיות ואת המנהיגות ביישובי הרשויות המקומיות הבדואיות בנגב.

יצחק כהן: כל זאת, באמצעות השקעה במנופי צמיחה כלכליים, ובמרכזם בתעסוקה, למעלה מ-300,000 מיליון ש"ח בחינוך, למעלה מ-100 מיליון ש"ח בתחבורה ציבורית, מעל 260 מיליון ש"ח בביטחון אישי, 215 מיליון ש"ח בתשתיות, ובפעולות נוספות התומכות בתעסוקה.

יצחק כהן: התוכנית מהווה הזדמנות היסטורית, לאחר הזנחה של שנים, להביא לשיפור משמעותי במצבה של האוכלוסייה בנגב ולקידומו לטובת כלל תושביו, יהודים ובדואים כאחד.

יצחק כהן: בין הפעולות הצפויות לתת מענה מותאם לצורכי האוכלוסייה כבר בשנת תקציב זו, 2012: פיתוח והקמה של אזורי תעשייה, הענקת תמריצים למעסיקים אשר יעסיקו בדואים בענפי התעשייה, קורסי הכשרות מקצועיות ולימודי סדנאות למבוגרים והרחבה משמעותית של היצע המסגרות לילדים במטרה לעודד יציאה של נשים בדואיות לעבודה, שיפור תשתית התחבורה הציבורית, וכן תיקונים נקודתיים בכבישים, שיאפשרו מעבר אוטובוסים בדרכים הקיימות.

יצחק כהן: בשלושת החודשים החולפים קיימה הממשלה מהלך הקשבה ואיסוף התייחסויות מהציבור, שלא היה כמותו ביחס לאף חוק בישראל, בהובלת השר בני בגין, שמטרתו להסביר את פרטי התוכנית לציבור הבדואי בנגב ולאסוף את התייחסותם אל תזכיר החוק שעומד במרכזה.

יצחק כהן: במסגרת המהלך בוצעו עשרות מפגשים עם בדואים בנגב, באוהלי האירוח שלהם, ישירות עם השר, וכן עם צוותים של הרשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב.

יצחק כהן: במפגשים אלה, שבהם השתתפו בסך הכול מאות בדואים, הוסברה התוכנית לפרטיה, בין היתר באמצעות כלים ייחודיים שפותחו לנושא בעברית ובערבית, ונאספו התייחסויות ותגובות על התוכנית.

יצחק כהן: מהלך זה הגיע לסיומו אתמול, ב-1 באפריל 2012, ועתה יועברו ההתייחסויות שהועלו, והשר יגבש לאורן את המלצותיו לתיקון תזכיר החוק נשוא התוכנית, ויביא אותן בפני ועדת השרים לענייני חקיקה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבפעם הראשונה בהיסטוריה נעשה מהלך כל כך דרמטי לטובת הבדואים בנגב ולהסדרת ההתיישבות שם.

מוחמד ברכה: מה מציע כבוד סגן השר?

יצחק כהן: מה שיבקשו החברים.

יצחק כהן: ד"ר טיבי, מה אתה מציע?

אחמד טיבי: דיון.

כרמל שאמה-הכהן: דיון פה במליאה?

כרמל שאמה-הכהן: דיון במליאה.

מוחמד ברכה: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: ועדת פנים.

מוחמד ברכה: עמדה אחרת, של חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שלושה ימים העלו האזרחים הערבים, הציבור הערבי, את זיכרונם של קורבנות יום האדמה – ששת השהידים ששילמו מחיר כבד כאשר המדינה שלהם ירתה באזרחיה על אין סיבה ולמה, בגלל המאבק הבסיסי שלהם להמשיך ולחיות על אדמותיהם.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שממשלת ישראל תתנצל כלפי הציבור הערבי על מדיניות ההפקעה, הנישול והאפליה, וגם תישא באחריות לגבי קורבנות יום האדמה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מדברים כאן לגבי תוכנית פראוור על עניין של מגבלות.

טלב אלסאנע: אני שמעתי את השר בני בגין מדבר על מגבלות של קרקעות, מגבלות תכנוניות.

טלב אלסאנע: בנגב אין מגבלות.

טלב אלסאנע: הנגב הוא 60% משטח המדינה.

טלב אלסאנע: בנגב זה 8% מאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: בנגב יש מקום לכולם.

טלב אלסאנע: המגבלות הן בתחום של הרצון והנכונות לפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: מדברים על מגבלות של תכנון – מטרופולין באר-שבע.

טלב אלסאנע: התכנון אמור לשרת את האנשים, ולא שאנשים ישרתו את התכנון, ולכן צריך לשנות את התפיסה.

טלב אלסאנע: כאשר מאמצים תפיסה שוויונית, תפיסה צודקת, אפשר למצוא פתרון צודק.

טלב אלסאנע: אי-אפשר היום לאנוס את רצונם של 200,000 ולכפות עליהם פתרון לא רצוי להם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אנחנו, חברי הכנסת, נעבור להצבעה על ההצעות לסדר-היום בנושא יום האדמה ומצוקות הציבור הערבי בנגב – להעביר את זה לוועדת הפנים או להסיר מסדר-היום.

מוחמד ברכה: מי בעד להעביר את זה לוועדת הפנים?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

מוחמד ברכה: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מוחמד ברכה: הנושא יועבר לדיון בוועדת הפנים.

מוחמד ברכה: [נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף האחרון.

מוחמד ברכה: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, להביא בפני הכנסת את החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקון טעויות בחוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מונחת לפניכם הצעה לתיקון טעויות בחוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

כרמל שאמה-הכהן: הצעה זו מובאת לאישור הכנסת בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, לאחר שהוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת קבעה היום, י' בניסן התשע"ב, 2 באפריל 2012, בהתאם להצעת יושב-ראש הכנסת, כי אכן מדובר בטעויות לשוניות-טכניות שיש לתקנן.

כרמל שאמה-הכהן: חוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב-2012 – להלן: החוק – התקבל בכנסת ביום כ"ז באדר התשע"ב, 21 במרס 2012.

כרמל שאמה-הכהן: החוק מסדיר שינויים מבניים ברשות השידור, וכן הוראות נוספות הדרושות ליישומה של הרפורמה ברשות.

כרמל שאמה-הכהן: בעת הכנתה של הצעת החוק להנחה על שולחן הכנסת נפלו כמה טעויות לשוניות-טכניות בנוסח החוק, ומוצע לתקנן, כמפורט בדברי ההסבר להחלטה המוצעת.

כרמל שאמה-הכהן: כך, למשל, בסעיף שעניינו תיקון פקודת התעבורה נקבעו הוראות שנועדו להסדיר את היערכות משרד התחבורה להקפאה בהפחתת התוספת לאגרת רשיון הרכב הנגבית עבור רשות השידור, ובטעות הושמטה מהנוסח המלה "לא".

כרמל שאמה-הכהן: בסעיף המתייחס למתווה הקבוע בחוק לעמידת הרשות בחובת רכישתן של הפקות מקומיות נקבע בטעות – – –

מוחמד ברכה: אתה מעוניין להעביר את הדברים לפרוטוקול, בלי הקראה?

כרמל שאמה-הכהן: אפשר, אם זה אפשרי.

מוחמד ברכה: אי-אפשר?

מוחמד ברכה: אי-אפשר.

מוחמד ברכה: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: זה כבר נגמר.

כרמל שאמה-הכהן: כבר מסיימים.

כרמל שאמה-הכהן: בסעיף המתייחס למתווה הקבוע בחוק לעמידת הרשות בחובת רכישתן של הפקות מקומיות נקבע בטעות כי היקף ההשקעה בהפקות מקומיות קנויות בשנת 2015 יהיה זהה לזה של 2014, בניגוד להחלטת הוועדה המשותפת, שקבעה כי היקף ההשקעה בשנה זו יעלה, ולפיכך יש לתקן הנוסח כדי להתאימו להחלטות הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: בנוסף, מוצע לתקן את שמה של האקדמיה ללשון העברית המופיע בחוק, וכן כמה טעויות כתיב, טעויות הקלדה וטעויות במספור סעיפי החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אבקש כי הכנסת תחליט על תיקון הטעויות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת הכלכלה בעניין תיקון טעויות בחוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: מי בעד?

מוחמד ברכה: מי נגד?

מוחמד ברכה: בעד ההחלטה – רוב

מוחמד ברכה: ההחלטה בדבר תיקון טעויות בחוק רשות השידור (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, נתקבלה.

מוחמד ברכה: ההודעה אושרה.

מוחמד ברכה: בזה תם סדר-היום.

מוחמד ברכה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ח' באייר התשע"ב, 30 באפריל 2012, בשעה 16:00.

מוחמד ברכה: ישיבה זו נעולה.