ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 332, 2012-03-13 00:00

אורלי לוי אבקסיס: שלום, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, י"ט באדר התשע"ב, 13 במרס 2012.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שנעבור לסדר-היום, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון מס' 4), התשע"ב–2012; הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים (תיקון), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 17) (קשר בין קטין ובין הורי הוריו), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת זבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 5) (הצגת מועמדות לכהונה נוספת של רב ראשי לישראל), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת ציון פיניאן וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, ירדנה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הראשון בסדר-היום, והוא כמובן נאומים בני דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני פותחת את ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שמעוניין, מוזמן להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: ובינתיים, עד שאנחנו נקבל את התוצאות, אני מזמינה את ראשון הדוברים, חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

עתניאל שנלר: גברתי, תודה, חברי חברי הכנסת, זה יום שצריך לברך בו את תושבי הדרום, שעמדו בצורה יוצאת מן הכלל בימים האחרונים תחת הניסיון להרוג בנו, כאזרחי ישראל.

עתניאל שנלר: בד בבד, הארגוןStreet J האמריקני גינה את – ואני מצטט – "ההפצצות בעזה שהביאו להריגתם של 12 אזרחים תמימים", ביודעם כי צה"ל כיוון ופגע רק במחבלים.

עתניאל שנלר: בזמן שיותר ממיליון אזרחי ישראל נמצאים ארבעה ימים וארבעה לילות במקלטים, ואינם הולכים לעבודה וללימודים, וחרדים מפני האזעקה וה"קטיושה" וה"גראד" ומהמחבלים שיורים עליהם, הם, אותם מחבלים, מקבלים עידוד ותמיכה לא רק מאירן ומה"חיזבאללה", גם מצד ארגון שמאל יהודי-אמריקאי המכונהStreet J.

עתניאל שנלר: הודעתם האנטי-ישראלית והאנטי-מוסרית של Street J, ראוי שתהיה תמרור אזהרה לנו, כפוליטיקאים, ולאנשי ציבור מהשמאל, ובכלל זה – ואני אבקש מראש סליחה – ובכלל זה גם חברי סיעתי שתמכו בגוף הזה, כולל יושבת-ראש הסיעה שתמכה בגוף הזה, ואני בטוח שהיא לא עוד, שיחדלו מלתמוך באלה המגבים את המחבלים לרצוח יהודים.

עתניאל שנלר: קראתי בעיתון "ידיעות אחרונות" שראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט אמור להיות הנואם המרכזי בכנס השנתי שלהם בסוף החודש בארצות-הברית.

עתניאל שנלר: די.

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: אני קורא לו, אנא הישאר בארץ, נתנער כולנו, נהיה לויאלים ופטריוטים למדינה היהודית-ציונית בלי קשר לוויכוחים פוליטיים בתוכנו.

עתניאל שנלר: לכן הכנסת – או לפחות אני מציע – נתנער מארגון שמברך את רוצחי הישראלים, אלה שיורים עלינו טילים מעזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת שנלר.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אילן גילאון, ומייד אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי.

אילן גילאון: זה ממש יוצא טוב, כי אני אחד ממיליון האנשים שכביכול היו במקלטים, אפילו בחוד החנית, באשדוד, כל אחד יודע.

אילן גילאון: ואני חושב שמדינה, לא רק יש לה זכות, אלא גם חייבת להגן על אזרחיה, אבל במקרה הזה צריך לפשפש ולבדוק היטב היטב, בלי להיכנס למסקנות, מדוע דווקא היה צריך לתקוף ולהוריד את קייסי באותה הזדמנות, במרכז עזה; לא ברור לי לגמרי.

אילן גילאון: אחרי שהתגאה ראש הממשלה בכך שהוא הצליח להעלים את הבעיה הפלסטינית בארצות-הברית, ולדבר רק על הנושא האירני, הנה באו הפלסטינים כדי לתת לו תזכורת שהם עדיין קיימים שם.

אילן גילאון: והשאלה המרכזית, גברתי, שאני שואל את עצמי, מתוך האזעקות באשדוד, כמי שמאמין שעוטף-עזה זה בעצם כל מדינת ישראל, היא: איך קרה, אחרי כל השנים האלה, שאנחנו חייבים לדון עם ארבעה גורמים שונים?

אילן גילאון: יש לנו היום "הג'יהאד האסלאמי" – ומה שהיה ה"חמאס" לאש"ף, יש לנו "הג'יהאד האסלאמי", ויש לנו "ועדות ההתנגדות" – ומה שהיה "הג'יהאד האסלאמי" ל"חמאס", הם ל"חמאס".

אילן גילאון: מדוע אנחנו צריכים לעסוק בארבעה גורמים קיצוניים כאשר יכולנו לעסוק עם גורם אחד מתון שהיה יכול להיות פרטנר באמת לפתרון של הבעיה, וזה – קוראים לו אבו מאזן והרשות הפלסטינית?

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אילן גילאון.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אריה אלדד, ומייד אחריו – חבר הכנסת יעקב כץ.

אריה אלדד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, היום התקיים בוועדת החינוך דיון על-פי בקשתה של חברת הכנסת ציפי חוטובלי ובקשתי בנושא הרס העתיקות בהר-הבית.

אריה אלדד: הנושא הוא ישן, והחרפה של התעלמות ממשלת ישראל ממה שמתרחש בהר מתחוללת לנגד עינינו.

אריה אלדד: מי שמבקר בהר לעתים כאלה או אחרות יודע שיותר משנה מונחים גזעי עצים בני יותר מ-3,000 שנה, חלקי חילוף של בית-המקדש הראשון שהוצאו ממרתפי אל-אקצא, והם מונחים בשמש ובגשם, חלקם משמשים להסקה, לחימום חביות זפת על ההר, וממשלת ישראל אינה עושה דבר.

אריה אלדד: מבקר המדינה כתב דוח, והוועדה לביקורת המדינה החליטה, על-פי בקשת ראש הממשלה, להטיל חיסיון על הדוח.

אריה אלדד: אינני מבקש לעסוק בעבר, אבל אם לא נדע מה היו הפגמים בהתייחסות ממשלות ישראל לדורותיהן, שאפשרו את חפירת "אורוות שלמה" כמסגד ענק ושפיכת עשרות אלפי טונות של עפר עם שרידים ארכיאולוגיים החוצה, אם לא נדע מה היו המהלכים שאפשרו חפירות עם טרקטור בהר-הבית, לא נדע איך למנוע את התהליך הזה בעתיד.

אריה אלדד: אני קורא מכאן לוועדה לביקורת המדינה להסיר את החיסיון שהטילה על הדוח.

אריה אלדד: מומחי ביטחון אומרים שאין בפרסומו משום פגיעה בביטחון המדינה.

אריה אלדד: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שצייתי קודם, עכשיו חבר הכנסת יעקב כץ, ומייד אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין מדינה בעולם שהיתה מתירה לכוחות אויב לירות עליה מאות – היום כבר מדובר גם על אלפים בשלוש השנים האחרונות, אבל מאות טילים ביומיים, בלי תגובה.

יעקב כץ: אני רוצה מפה לפנות לרמטכ"ל, שאנחנו אוהבים אותו, כי הוא הרמטכ"ל של צבא-הגנה לישראל, אבל אני רוצה להאיר לו הארה – באל"ף, לרמטכ"ל, ואני יודע שהודעה בכנסת תגיע לאוזניו.

יעקב כץ: הוא הודיע היום שהוא השתמש – שצה"ל השתמש רק באלפית מכוחו.

יעקב כץ: הוא היה יכול לומר: השתמשתי באלפית מכוחי כשמדינת ישראל כולה נמצאת במרחבים פתוחים, ובתי-הספר כולם לומדים, ומיליון תושבים לא נמצאים מתחת לאדמה והעסקים פורחים.

יעקב כץ: אבל אם מיליון אנשים נמצאים במקלטים ובתי-הספר מושבתים – יקום תלמיד בן שבע וישאל אותו: אדוני הרמטכ"ל, מה החוכמה באלפית מהכוח?

יעקב כץ: בגלות זה אלפית מהכוח; בארץ-ישראל השתמשת באלפית מהכוח ואני ישבתי במקלט ולא יכולתי ללכת לבית-הספר.

יעקב כץ: ארץ-ישראל דורשת מחייליה, מקציניה ומצה"ל שלה להשתמש בכל הכוח, כפי שכל מדינה בעולם היתה עושה אילו היא היתה מופגזת במאות ואלפי טילים – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יעקב כץ: – – בכל כוחה כדי להשמיד את כוחות האויב כך שאנחנו נשב ונוכל להתנהג בצורה נורמלית ואלה שפוגעים בנו – הם יהיו במקלטים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב כץ.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אורלי לוי אבקסיס: ומייד אחריו – חבר הכנסת שלמה מולה.

גאלב מג'אדלה: אני רשום אצלך, גברתי היושבת-ראש?

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש – – –

גאלב מג'אדלה: נדמה לי שאני באתי לפני חבר כנסת גנאים.

מסעוד גנאים: חשבתי, בגלל הנגד לא תיתן לי לנאום.

אורלי לוי אבקסיס: לפי הפלט.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אחרי המהומה וההסתה נגד השופט סלים ג'ובראן כי הוא לא שר את ההמנון, ראש הממשלה שלח מסר לשופט, אבל דרך שליחו ויועצו המדיני, יצחק מולכו, שלפיו אין פגם, או זה לא נורא שהוא לא שר את מילות ההמנון.

מסעוד גנאים: כאילו הוא לא מצפה מערבי שהוא ישיר את ההמנון, והוא מבין ללבו.

מסעוד גנאים: המסר של ראש הממשלה חשוב ויש בו אמירה, שהיא: אסור לכפות על ערבים לשיר את ההמנון, שכולו מדבר ליהודים ולציונים, ואין מקום בו לא לנפש הערבייה ולא לגוף הערבי.

מסעוד גנאים: אבל השאלה היא, למה ראש הממשלה לא יצא בגלוי ובקול רם מול התקשורת במסר הזה?

מסעוד גנאים: למה הוא מפחד מחברי הכנסת מהימין?

מסעוד גנאים: היה עליו לגלות מנהיגות ולהביע את דעתו בגלוי, ולא להסתתר מאחורי שליחים.

מסעוד גנאים: כי השופט סלים ג'ובראן הוא שופט ערבי שחי בישראל ולא באוסטרליה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת שלמה מולה, ומייד אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו היום היינו עדים לדיון בוועדה לביקורת המדינה בעניינו של עוזי ארד והמועצה לביטחון לאומי וראש הממשלה ושר הביטחון.

שלמה מולה: האמת היא, כאיש ציבור, כחבר כנסת, אני פשוט הייתי נבוך לשמוע מה שד"ר עוזי ארד אומר על ראש הממשלה – ההתקוטטות שביניהם, על חשבון מדינת ישראל.

שלמה מולה: מה שאומר בשורה התחתונה – בסופו של דבר, מה שמתברר לנו, עוזי ארד אומר: ראש הממשלה נותן הוראות לשקר, להעביר דברי שקר למבקר המדינה.

שלמה מולה: המשמעות של זה, בעצם: לא רק זה; לא רק שהוא מבקש שיעבירו דבר שקר למבקר המדינה, אלא מה שמתברר לנו – לא מקיימים חוק במדינת ישראל, את חוק המועצה לביטחון לאומי.

שלמה מולה: המשמעות של זה: ראש הממשלה ושר הביטחון עבריינים דה-פקטו.

שלמה מולה: מה היה קורה אם אזרח קטן לא היה מקיים חוק?

שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות אזרח שעובר ברמזור אדום; מה אנחנו היינו – – –?

שלמה מולה: ראש הממשלה ושר הביטחון עבריינים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת שלמה מולה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ומייד אחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

מיכאל בן-ארי: תודה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, השבת אנחנו נקרא שתי פרשות ופרשה אחת נוספת, נסיים את חומש שמות בפרשות ויקהל-פקודי, ונוסיף על כך אחת מארבע פרשיות שמופיעות לקראת סוף חודש אדר.

מיכאל בן-ארי: בעצם, עוד לפני חודש אדר, ועד שבת הגדול ארבע פרשיות, ואחת מהן היא שבת פרשת פרה.

מיכאל בן-ארי: אבל אי-אפשר להיות פטור בלא כלום בעניין של הדרום.

מיכאל בן-ארי: היו פה אתמול, בוועדת חוץ וביטחון, קצינים מהצבא, ואני אמרתי להם: אני כאזרח, כמי שמשלם מסים, כמי שחלק ניכר מהמסים שלו משולמים לתקציב הביטחון – אני לקוח לא מרוצה.

מיכאל בן-ארי: תפסיקו לדבר על עמידה איתנה.

מיכאל בן-ארי: אין שם שום עמידה איתנה.

מיכאל בן-ארי: מה אתם רוצים, שאנשים יתרסקו ברחובות?

מיכאל בן-ארי: אנשים לא מתרסקים ברחובות כי אין להם ברירה.

מיכאל בן-ארי: אבל בואו נפסיק לדבר על עמידה איתנה.

מיכאל בן-ארי: אבל מלה אחת על פרשת השבוע: פרשת השבוע מסיימת את החומש – החומש שמתחיל בגלות ומסתיים בגאולה, כמו שאומר לנו הרמב"ן: חומש הגלות והגאולה.

מיכאל בן-ארי: הגאולה לא מסתיימת בפרשת בשלח כשעם ישראל יוצא ממצרים, אלא בבניין המשכן, בהשראת שכינה.

מיכאל בן-ארי: ובעניין הזה דיבר קודם חברי, חבר הכנסת אלדד: אנחנו מפקירים, בעצם, את הטופ, את השיא שאליו עם ישראל צריך להגיע – אל הר-הבית ובית-המקדש.

מיכאל בן-ארי: אני מחזיק פה את הרשימה של ח"י עיקרי התחייה שכתב בזמנו אחד מהמנהיגים הדגולים, לוחמי חירות ישראל, יאיר שטרן.

מיכאל בן-ארי: הוא מתחיל מהעם – – –

אורלי לוי אבקסיס: רק שלא נשאר לך זמן לקרוא את כולם.

מיכאל בן-ארי: אני לא קורא את הכול.

מיכאל בן-ארי: אני אקרא שניים, שלושה – את העקרונות הראשונים, ולאחר מכן את הסוף.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: העם, המכורה, העם ומכורתו וכו'.

מיכאל בן-ארי: אבל הדבר המסיים, החותם, זה הבית.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: "בניין הבית השלישי כסמל לתור הגאולה השלמה".

מיכאל בן-ארי: ולוואי שנפנים את זה שבלי הר-בית, בלי בית-המקדש, אנחנו לא מגיעים לתור הגאולה השלמה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מבוססים, איפשהו, הרחק הרחק משם.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורלי לוי אבקסיס: ועד שתגיע לעמדת הדיבור אנחנו נברך בברכת ברוכים הבאים את הסטודנטים מהאוניברסיטה הפתוחה שנמצאים אתנו כאן ביציע.

אורלי לוי אבקסיס: ברוכים תהיו.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, אני קודם כול מצטרף לברכות לסטודנטים ולסטודנטיות של האוניברסיטה הפתוחה.

גאלב מג'אדלה: ברוך בואכם למשכן הכנסת.

גאלב מג'אדלה: לשם שינוי, גברתי היושבת-ראש, הדרום הוא חשוב, והרגיעה שהושגה היא מאוד חשובה.

גאלב מג'אדלה: אבל אני חושב שמה שעובר עלינו כאן, בארץ, ביוקר המחיה – היה דיון ממצה וחשוב אתמול בוועדת הכספים.

גאלב מג'אדלה: שמענו הסברים למה אצלנו עולה יוקר המחיה ביותר מ-35% על החברה האירופית, כשאנחנו, מבחינת שכר, מפגרים אחריהם.

גאלב מג'אדלה: תארי לעצמך: זוג, מפרנס יחיד, 4,000 שקל פלוס, עם ארבעה ילדים – איך הוא יכול להתחיל את החודש?

גאלב מג'אדלה: זאת הבעיה שצריכה להתמודד אתה החברה הישראלית, והמחאה שהיתה היא רק הניצוץ ותחילת הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, ומייד אחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף למה שאמר חברי גאלב מג'אדלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום היה דיון מאוד מקיף בוועדת הכלכלה על נושא משק האנרגיה בישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על אחת השאלות שנשאלו – שאלות שלי – אמר יושב-ראש חברת החשמל כי בכוונתו לפנות לשר האנרגיה ולהכריז על מצב חירום במשק האנרגיה במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מנסה להוביל איזשהו מהלך עם חברת החשמל, וגם עם משרד התשתיות, שפונה בינתיים – עד שזה יוסדר, או בחוק או בתקנות – שפונה לכל מוסדות הציבור, ובתחילה לכנסת ישראל, שנתחיל להתייחס בצורה אחראית לבזבוז החשמל הבלתי-פוסק, עם הדלקת המזגנים הלא-ברורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בחורף קר, כשאנחנו מגיעים לכנסת, לפעמים, ויש פה 18 מעלות; אנחנו נכנסים לחנות – "סופר-פארם", "ניו-פארם", לא משנה – ואנחנו קופאים בזמן הקנייה; אנחנו נכנסים לסופרים, אנחנו קופאים בסופרים; אנחנו מגיעים לקופות-החולים חצי חולים – יוצאים עם דלקות ריאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזו פשוט התנהגות לא אחראית כלפי משק האנרגיה במדינת ישראל, ואנחנו צריכים לחשוב על התייעלות אנרגטית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי ששומע אותי עכשיו, ואני מקווה שגם בכנסת, בתחילה, אנחנו ניתן את הדוגמה, ונבין שהורדה של 2 מעלות במזגן יכולה להביא אותנו עד ל-15% חיסכון במשק האנרגיה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נתחיל מפה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ומייד אחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, היום מתפרסמים נתונים של בנק ישראל על כך שמעמד הביניים ממשיך להצטמק, ויש זליגה – אפילו יותר מזליגה – לעבר המעמד הנמוך.

ג'מאל זחאלקה: קריאה אחרת של הנתונים האלה היא העלייה במדדי האי-שוויון בישראל.

ג'מאל זחאלקה: אני, גברתי, שאלתי מומחים, והם הסבירו לי שלא מדובר בתופעת טבע, אלא בתהליכים שמובלים על-ידי אנשים, בני-אדם, שיושבים בממשלה, והגורם המכריע בהצטמקות או התרחבות מעמד הביניים זה מדיניות הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת טוענת שהיא מייצגת את כולם, מייצגת את העם, מייצגת את מעמד הביניים, אבל אנחנו רואים שהיא מייצגת את ההון הגדול ואת האינטרסים של ההון הגדול, והגיע הזמן להחליף אותה לפני שהיא תביא לשינויים ותקבע שינויים, כמו חוק תכנון ובנייה שיהיה בכייה לדורות ויפגע עוד יותר בשכבות החלשות ויפגע עוד יותר במעמד הביניים המצטמק.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה.

אורי אורבך: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני יודע שלא מקובל לעשות פרסומת מסחרית בכנסת, אבל קראתי היום שהדמות הזאת של "במבה" הולכת לייצג את ישראל במשלחת האולימפית בלונדון, באולימפיאדת לונדון.

גאלב מג'אדלה: את "אסם", "אסם".

אורי אורבך: את "אסם", כן.

אורי אורבך: זה נורא מצא חן בעיני, האמת.

אורלי לוי אבקסיס: במיוחד החיתול.

אורי אורבך: אני חושב שזה פשוט – כן, התינוק עם החיתול גם, זה מבטא, אני חושב, את היכולות של חלק מהספורטאים שלנו.

אורי אורבך: אבל אני חושב – עלה לי רעיון לפתח את זה עוד קצת, אם כבר חברות מסחריות מייצגות את ישראל, וזה יפתור עוד כמה בעיות, למשל ההמנון.

אורי אורבך: אני חושב שההמנון החדש שאני מציע, יכול לפתור אפילו את הבעיה של השופט ג'ובראן, שאפילו הוא יוכל לשיר אותו.

אורי אורבך: יש לי את המלים החדשות – –

גאלב מג'אדלה: כן.

אורי אורבך: – – וזה מבטא את ערכי – שימו לב מה המלים: "אבא, אמא, 'במבה' / דבר ראשון על כל לשון / אין, אין, אין כמו 'במבה' / תמיד נגמר ביום ראשון / כי אין, אין, אין כמו 'במבה' / לא נותן לא מחפש / כי אין, אין, אין תחליף / אין, אין כמו 'במבה' / אין, אין, אין כמו 'במבה' / לא היה כמו לא היה ואין כמו 'במבה' / אין, אין, אין כמו 'במבה' של 'אסם'".

אורי אורבך: תראו, זה גם ערכי המשפחה – –

גאלב מג'אדלה: אנחנו מסכימים.

אורי אורבך: – – "אבא, אמא "במבה" – זה גם עבר הווה ועתיד, זה גם אין תחליף, זה גם ייתנו – יקבלו, זה גם שבת מוזכרת – תמיד נגמר ביום ראשון.

אורי אורבך: יש פה את כל ערכי המותג שנקרא: "החברה הישראלית במדינת ישראל".

אורי אורבך: ולכן, לא רק באולימפיאדה צריך שהתינוק של "אסם" יבטא אותנו, גם את המנון המדינה, כדי שגם אתם, חברי הערבים, תוכלו לשיר, להחליף את "התקווה", כי אין כמו "במבה".

אורלי לוי אבקסיס: ואפשר לתת פרויקט לנערי האוצר לתמחר כמה ייכנס לקופת המדינה בעקבות זה שניתן להם את הזכות ל– – – את ההמנון.

אורי אורבך: המדינה תשלם לחברה המסחרית על השימוש בזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: אה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה יודע, באולימפיאדה – – –

אורי אורבך: המדינה צריכה לדעת אצל מי היא עובדת בסופו של דבר.

גאלב מג'אדלה: – – – אנחנו מסכימים.

אורלי לוי אבקסיס: מעניין.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי אורבך.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת, חבר הכנסת חמד עמאר.

גאלב מג'אדלה: אורי, אנחנו מסכימים.

אילן גילאון: תדע לך שהרב כדורי מאוד אהב "במבה".

גאלב מג'אדלה: נתחיל לשיר את זה ממחר.

גאלב מג'אדלה: נתחיל לשיר את זה ממחר.

אורי אורבך: אבל במנגינה של "התקווה".

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, אני אעלה גם השבוע את אחת הבעיות של תכנון ובנייה באחד היישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: אני אדבר השבוע על היישוב ג'וליס, שמונה קרוב ל-6,000 תושבים.

חמד עמאר: תוכנית המיתאר האחרונה שאושרה ליישוב היתה בשנת 1992.

חמד עמאר: הוגשה, הונחה תוכנית המיתאר, הופקדה בשנות ה-80, לקח לה קרוב לתשע שנים לעבור אישור, ב-1992 אושרה.

חמד עמאר: מאז לא אושרה שום תוכנית מיתאר, שום הרחבה ליישוב.

חמד עמאר: ביישוב היום יש יותר מ-200 בתים שהם מחוץ לתוכנית המיתאר.

חמד עמאר: הם נבנו על אדמות פרטיות ללא רישוי וללא אישור.

חמד עמאר: ביישוב הזה קרוב ל-15 שנים שלא חולק מגרש אחד לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: 15 שנים – מגרש אחד לא חולק לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: השתחררו מאות חיילים ביישוב הזה ומגרש אחד לא חולק ביישוב הזה.

חמד עמאר: לכן אני אומר:

חמד עמאר: כל הנושא של התכנון ובנייה במגזר הדרוזי צריך להיות בסדר העדיפויות של הממשלה, וצריך להשקיע המון כסף בתוכניות מפורטות, תוכניות מיתאר, על מנת שנפתור את הבעיה.

חמד עמאר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת חמד עמאר.

אורלי לוי אבקסיס: בהמשך גם יש לך הצעת חוק, כפי שאני רואה כאן, וגם לח"כים אחרים, אז בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: ציון היום הלאומי למדע

אורלי לוי אבקסיס: וכעת אנחנו עוברים לנושא: ציון היום הלאומי למדע – הצעות לסדר-היום מס' 7552, 7863 ו-7881.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתחיל עם דברים בשם יושב-ראש הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת, כנסת נכבדה, כנסת ישראל מציינת היום את יום המדע בסמיכות ליום הולדתו של המדען היהודי הדגול אלברט איינשטיין.

אורלי לוי אבקסיס: הלב מתרחב למראה ההצלחות המדעיות של מדינת ישראל הצעירה, הצלחות שאינן מביישות מדינות בעלות מסורת מדעית מפותחת.

אורלי לוי אבקסיס: אך ההתפתחות המדעית איננה דבר המובן מאליו.

אורלי לוי אבקסיס: היא ודאי לא נעשית מאליה.

אורלי לוי אבקסיס: תשתיתה המדעית של מדינת ישראל הונחה על-ידי היישוב היהודי עם הקמת האוניברסיטה העברית בירושלים והמאמץ הגדול להביא אנשי רוח ומדענים גדולים לקחת חלק בבניין המדע בארץ-ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: מוקדם יותר היום התקיים בכנסת טקס הענקת פרס למדענים צעירים.

אורלי לוי אבקסיס: "אם אין קמח – אין תורה".

אורלי לוי אבקסיס: אם אין תקציב – לא יהיה מדע.

אורלי לוי אבקסיס: האיינשטיינים של המחר צריכים את הסביבה הנכונה לצמוח ולהתפתח, ועלינו להעניק להם אותה.

אורלי לוי אבקסיס: בימים אלו, שבהם נתונים תושבי הדרום למתקפת אש, אנו עדים לאופן שבו היתרון הטכנולוגי, "כיפת הברזל", משנה את מאזן האימה.

אורלי לוי אבקסיס: ההשקעה במדע, במחקר ובפיתוח, כמו גם בחקר מדעי הרוח ומסתרי הרוח האנושית, היא תמיד השקעה משתלמת, שתוצאותיה יהיו ניכרות מוקדם יותר מאשר מאוחר.

אורלי לוי אבקסיס: כדי שנוכל להמשיך ולחזות בנוער הנפלא הזה, היצירתי, המפתח, הביקורתי והיוזם, אנחנו חייבים להציב את העיסוק במדעים לצד מדעי הרוח בראש סדר העדיפויות הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לממשלת ישראל ולשרי המדע והחינוך להשקיע במדע, במחקר ובפיתוח, כי בנפשנו הוא.

אורלי לוי אבקסיס: היו ברוכים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא זה.

אורלי לוי אבקסיס: תחילה – יוזמת הדיונים של ההצעות לסדר-היום, חברת הכנסת רונית תירוש.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, יושבת-ראש הוועדה והיוזמת של היום המיוחד הזה, ובעיתוי מדהים, את מוזמנת לומר את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, לעונג לי שאת יושבת על הכיסא הזה, כמו גם מזכירת הכנסת, ירדנה.

רונית תירוש: אני אקשור את זה אחר כך לדברים שלי בנושא "נשים בישראל".

רונית תירוש: אכן, אנחנו היום מציינים את יום המדע הלאומי במדינת ישראל, וכבר בפתיח דברי אני אבקש מהשרים לסייע לנו במסגרת ועדת הסמלים לאשר את היום הזה ביומנים.

רונית תירוש: זאת אומרת, זה יום מאושר משנת 2000, אבל הוא עדיין לא אושר לרישום ביומנים, בלוחות שנה.

רונית תירוש: אני חושבת שהרישום הוא מאוד חשוב, כי אז תהיה יותר מודעות, התפוצה תהיה יותר רחבה, ומדינת ישראל אכן תשים את המדע במקום הראוי לו.

רונית תירוש: היום חגגנו יחד עם 55 תלמידים שהתחרו על המקומות הראשונים בנושאים של המצאות מדעיות, תגליות מדעיות.

רונית תירוש: ישבו באולם גם בני משפחה נרגשים, חבר השופטים, כמובן, שכלל גם את האוניברסיטה העברית – את פרופסור גוטפרוינד, שהוא בעצם מוביל את התחרות – את המוזיאון למדע על-שם בלומפילד בירושלים, את נציגת "אינטל" בישראל – בעצם סגנית "אינטל" העולמי, וגם כמובן נשיאות האקדמיה למדעים שלנו בישראל, ועוד רבים וטובים.

רונית תירוש: אני עוד מעט אקריא, אחרי שקצת אצור סקרנות, את שמות הזוכים והעבודות שהם כתבו.

רונית תירוש: אבל אני רוצה לומר משהו על יום המדע ועל חשיבותו.

רונית תירוש: אנחנו חוגגים אותו, מציינים את יום המדע, ביום ההולדת של אלברט איינשטיין.

רונית תירוש: היום זה בעצם 133 שנה להולדתו.

רונית תירוש: ומדוע אלברט איינשטיין?

רונית תירוש: משום שהוא המדען האולטימטיבי, לאו דווקא בגלל התגלית שלו על תורת היחסות, שהיא מאוד-מאוד חשובה לתשתיות חיינו, אלא אולי בעיקר, לפחות מבחינתי, מהסיבה שהוא תמיד חתר לאיזון בין המדעים לבין הרוח, בין המדעים לבין הערכים.

רונית תירוש: אנחנו יודעים שמדען, ככל שתגליתו תהיה חשובה, אבל הוא חלילה ימעד וינצל, הוא או אחרים, את תגליתו להיבטים פחות מועילים לאנושות – ואני בעניין הזה אזכיר את נובל ואת הדינמיט.

רונית תירוש: לקחו את זה למקום לא טוב במקרה הזה, אז החזירו באיזון לפרסי נובל, שיש לנו הכבוד לככב שם עם כמה וכמה מדענים שלנו, שבהחלט ראוי לציין אותם ביום הזה.

רונית תירוש: אני חושבת שהאיזונים הללו בין רוח, ערכים ופרגמטיות של חקר והמצאה הם האיזונים הנכונים, וזה מה שצריך להיות ב-DNA.

רונית תירוש: זה מזכיר לי את השיבוט הגנטי שגם הוא דבר שיש בו היבטים חיוביים והוא עניין של מדע באמת והוא נוצר להשבחת הגזע והמין האנושי.

רונית תירוש: יחד עם זאת, כולנו יודעים לאן ניתן חלילה להגיע באמצעות אותן המצאות ותגליות בתחום הזה.

רונית תירוש: המדען – המדען בכל מקום בעולם, בוודאי גם בארץ, צריך סביבת מחקר תומכת.

רונית תירוש: הוא צריך תקציבים, הוא צריך אפשרויות לבוא במגע ובקשר עם מדענים בחו"ל, על מנת שתיווצר שם הפריה האחד של השני; הוא צריך, כפי שאמרתי, את אותו מוסר גבוה וערכים אנושיים; הוא צריך שתהיינה בו תכונות של חקר, של ספקות, של העלאת ספקות, של שאילת שאלות, של דיוק ושל התמדה במחקר.

רונית תירוש: אני רק אתלה באילנות גבוהים כשאני אזכיר את פרופסור שכטמן, חתן פרס נובל לכימיה בשנה האחרונה, שעבר דרך חתחתים במשך למעלה מ-20 שנה עם התגליות שלו, והיו מי שכפרו בתגליות, היו מי שגיחכו וצחקו, והוא לא ויתר, הוא לא ויתר.

רונית תירוש: ולשמחתנו כולנו – לשמחת האנושות, לא הישראלים דווקא – באמת לאחר שני עשורים היו מי שמצאו שתגליתו היא נכונה, היא תורמת למדע, לחיים שלנו, גם היומיומיים, וזה רק מוכיח שאסור לוותר.

רונית תירוש: כשראיתי את התלמידים הללו ושמעתי את הדרך שהם עושים – גם הם לא מוותרים.

רונית תירוש: הם לא מוותרים.

רונית תירוש: נכון, חבר הכנסת דודו רותם?

רונית תירוש: לא מוותרים התלמידים שלנו, למרות ששמעתי מכמה הורים שיש בתי-ספר שמערימים קשיים, כי כשהם רוצים לצאת ולעשות מחקר במכון ויצמן או במקום אחר, אז לא כל כך מקלים עליהם ולא כל כך מהר נותנים להם אישור יציאה.

רונית תירוש: אין מה לעשות, החקר לא יכול להתמצות רק בין כותלי בית-הספר.

רונית תירוש: אנחנו צריכים לנצל את המעבדות שיש לנו במוסדות השונים, המוסדות האקדמיים.

רונית תירוש: אני פונה גם מכאן בקריאה לכל אותם מנהלים שבוודאי מתהדרים, ובצדק, בהישגים של התלמידים הללו, שבאמת ייקחו בחשבון שהם צריכים גם לצאת ולהפסיד הרבה מאוד שעות, אבל אני סומכת עליהם שהם ישלימו את השעות וגם יצליחו לעמוד במשימות של בית-הספר עצמו.

רונית תירוש: אמר פרופסור ריצ'רד פיינמן, שהוא גם זוכה פרס נובל, אמריקני, אגב, בפיזיקה; הוא אמר משפט שאני חושבת שצריך לחרות אותו על לוח לבנו – שהמדע הוא בעצם אמונה בבורותו של המומחה.

רונית תירוש: כלומר, במלים אחרות, שנדע עד כמה אנחנו לא יודעים.

רונית תירוש: ככל שנהיה פחות יהירים ונדע שאנחנו לא יודעים מספיק ולא יודעים די ונמשיך לחקור, כך אנחנו נצליח להגיע באמת לתוצרים של תגליות משמעותיות, ואז גם נוכל להיות נמנים עם אלה שנקראים מדענים.

רונית תירוש: יש לנו שבעה מוסדות אקדמיים שנמצאים בקדמת המפה של תחום המחקר בעולם כולו, ואני אציין: זה הטכניון, זה מכון ויצמן, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל-אביב, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת בן-גוריון.

רונית תירוש: הם מדורגים במקום ה-12 מתוך 37 מקומות, על-פי ה-academic ranking of world universities, הם גם מדורגים בין 150 האוניברסיטאות המובילות מתוך 500 המובילות בעולם, על-פי ה-Times Higher Education, ואם אנחנו נרד לרזולוציות של פקולטות מסוימות, נמצא אותן גם במקומות עוד יותר טובים.

אורלי לוי אבקסיס: לא נשאר לך הרבה זמן.

רונית תירוש: מאחר שהיושבת-ראש אומרת שלא נשאר עוד הרבה זמן לפרט, אני בכל זאת רוצה לציין את אותם תלמידים שזכו היום בפרסים, ואלה שמותיהם – לפחות; אני לא אזכיר את העבודות שלהם, את הנושאים, אני רק אומר שזה נע ממדעי הרוח למדעים מדויקים, לטכנולוגיות גבוהות.

רונית תירוש: ואני כן אזכיר שבמקום הראשון אבישי קטקו – אני מקווה שאני מציינת נכון את השם – ומיה בראון זכו בפרס ראשון על פרויקט חיטוי מים באמצעות קרינת שמש, והם אמרו שהפרויקט שלהם יסייע למדינות אפריקה לחטא באמצעים מאוד מועטים את מי השתייה המזוהמים שנמצאים בקרבם.

רונית תירוש: כמו כן זכו טובה טטיאנה חנימוב, הדס ענבר, עמית שפרן, עמית כהנא, אור שגיא, אלפארוק אבו אלחסן, שירה הברמן, איתי לשם – אור שגיא, אמרתי – לידור אלדבח, שי קרייתי, רועי טל יוסף והדס זהבי.

אורלי לוי אבקסיס: ברכות לזוכים.

רונית תירוש: תרשי לי בקצרה.

רונית תירוש: במדרש רבה על ספר קהלת נאמר כך: "בנוהג שבעולם אלף בני-אדם נכנסין למקרא יוצאין מהן מאה למשנה, יוצאין מהן עשרה לתלמוד, יוצא מהם אחד להוראה".

רונית תירוש: התפיסה המיוצגת במדרש גורסת כי כדי להגיע למצוינות המאפיינת מיעוט של יחידי סגולה הראויים להוראה יש ללמד ציבור רחב.

רונית תירוש: בהתאמה לענייננו, נראה כי היכולת לבצע מחקר והוראה אקדמיים מעולים היא פועל יוצא של חשיפה של אוכלוסיות רחבות לידע המדעי לגווניו.

רונית תירוש: ופה המקום להתחיל דיון אחר בזמן אחר על בריחת מוחות ועל עצירתם והחזרתם של כל המדענים למדינת ישראל.

רונית תירוש: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת רונית תירוש, שגם יזמת את ציון היום המיוחד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני כבר מזמינה את חבר הכנסת מיכאל בן-ארי לבוא ולשאת דברים, כמובן באותו נושא – היום הלאומי למדע.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, גברתי חברת הכנסת רונית תירוש, יוזמת הדיון, אני אתחיל דווקא במה שסיימת, באותו מדרש.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: אלף נכנסין, מאה, ובסוף נשארים יחידי סגולה שמגיעים אל הטופ שבטופ.

מיכאל בן-ארי: כששואלים אותי מדי פעם מה אני עושה, אני אומר שאני מורה בהפסקה.

מיכאל בן-ארי: יש כאלה שרוצים להחזיר אותי – – –

רונית תירוש: גם אני.

מיכאל בן-ארי: אני מורה בהפסקה, רוצים לקצר לי את ההפסקה.

מיכאל בן-ארי: יש כמה שרוצים לקצר לי את ההפסקה, אבל בינתיים אני בהפסקה ואני פה, אבל מיטב ימי הבוגרים עסקתי בחינוך, עסקתי בהוראה, ואני מכיר את הטעות של מורים ולפעמים של הורים.

מיכאל בן-ארי: והטעות של מורים ולפעמים של הורים זה שעוסקים בשפיץ או עוסקים בשוליים ושוכחים את מרכז הכובד.

מיכאל בן-ארי: כשאני רואה את יום המדע, עם כל הכבוד – זאת אומרת, אני מעריך מאוד מדע, אצלי, כמי שעסק בחינוך, כמי שמכיר את הכישלון העצום של מערכת החינוך, שהרסה והחריבה את החינוך הטכנולוגי לפני כ-15 שנה במו ידיה, ותיכף אני ארחיב למה אני מתכוון – אז אני מתחלחל, והתחושה שלי היא תחושה רעה מאוד, ושאף אחד לא יבין שחס ושלום אני נגד לקחת את הכשרונות הצעירים.

מיכאל בן-ארי: אם היו לי עכשיו השמות של כל הנערים והנערות והיה זמן, הייתי מקריא ומשבח אותם ומעלה אותם על נס, כי באמת הם סוללים לנו דרך לכל מיני דברים מאוד-מאוד טובים, אבל בדרך אנחנו שוכחים את מרכז הכובד.

מיכאל בן-ארי: ואת, בתור מנכ"לית משרד החינוך ובתור מי שעסקה בחינוך של בית-ספר מקיף, עם אוכלוסייה מגוונת ביותר, בעירוני ט', מה שפעם קרו לו "סינגלובסקי", אם אני לא טועה – – –

רונית תירוש: לא.

מיכאל בן-ארי: זה בנפרד.

רונית תירוש: זה עירוני ט', היה ונשאר.

מיכאל בן-ארי: היה ונשאר.

מיכאל בן-ארי: את יודעת איפה נמצא מרכז הכובד או איפה עיקר העבודה שלנו, ואת גם יודעת באיזה משבר נמצאת מערכת החינוך שלנו.

מיכאל בן-ארי: מערכת החינוך שלנו, המשבר שלה הוא לא בחינוך המדעי, "הטוֹפּי", כשילדים מוכשרים, שכבר בכיתה ט' ובכיתה י' לומדים קורסים אוניברסיטאיים – ויש כאלה, וצריך לתמוך בהם וצריך לעודד אותם וצריך לפתח אותם ולא לתקוע אותם.

מיכאל בן-ארי: אם הילד יכול לסיים את התואר הראשון שלו בסוף י"א או בסוף י"ב, אנחנו צריכים בתור מערכת לתת לו את האפשרות.

מיכאל בן-ארי: אבל יש המוני המוני ילדים שבאים – ואני, בתור מי שעסק בבית-ספר די דומה לזה שעסקת, בית-ספר של תלמידים, של ילדים שבאים מבתים רגילים, נורמטיביים, אני לא רוצה להשתמש בביטוי "קשי יום", כי הילדים האלה היו ילדים טובים, הם באו עם פת הלחם בבוקר, הם בדרך כלל התלבשו נקי, הם היו ילדים נורמטיביים לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: לא שאיפות גדולות, לא בתחתית, אבל עם חוסרים עצומים-עצומים בהרגלים, או מה שהגדרתי קודם – בשאיפות המינימליות: מדינה, חברה, צריכה, מגוון של דברים.

מיכאל בן-ארי: לקחו את כל מערכת החינוך והפכו אותה למערכת חינוך עיונית.

מיכאל בן-ארי: אם אתה לא לומד מתמטיקה ואנגלית, אתה לא בעניין.

מיכאל בן-ארי: פעם היה יכול ילד להיכנס לבית-ספר בכיתה ט', להיכנס לבית-ספר מקצועי, וזה היה כבוד, וללמוד מכונאות רכב, ולסיים את בית-הספר בתור חשמלאי, או להמשיך לי"ג-י"ד ולסיים בתור הנדסאי חשמל.

מיכאל בן-ארי: היום, בפינצטה תמצא כאלה בתי-ספר.

מיכאל בן-ארי: פעם בכל בית-ספר מקיף היו מסלולים כאלה.

מיכאל בן-ארי: ילדים בכיתות הכוון היו באים עם ארגז הכלים.

מיכאל בן-ארי: בתור מחנך, בתוּר רב של בית-הספר, הייתי רואה בבוקר – –

דניאל הרשקוביץ: בתוֹר.

מיכאל בן-ארי: בתוֹר.

מיכאל בן-ארי: תודה.

מיכאל בן-ארי: – – את התלמיד מגיע עם ארגז הכלים הקטן, ורואה את האחריות שלו, רואה את העבודה שלו במעבדה, ורואה איך הוא מתחיל בכיתה י' את המסלול – בדרך כלל, המסלול המקצועי מתחיל בכיתה י' – ואיך הדבר הזה, ההכשרה המקצועית הזאת מפתחת אותו ומלמדת אותו להיות אדם תורם, קודם כול לעצמו, אחראי, יודע לאן הוא מגיע.

מיכאל בן-ארי: מה עשתה מערכת החינוך?

מיכאל בן-ארי: היא מתהדרת במספר מסוים של 20 ילדים מקסימים, נהדרים, כולם מתוקים מדבש, אבל אני לא יודע לספור כמה אלפים נמצאים לא במקום שבו הם צריכים להיות, כי שכחנו את החינוך הטכנולוגי.

מיכאל בן-ארי: ברשותךְ , אם יורשה לי עוד דקה אחת.

מיכאל בן-ארי: אני חייב לומר עוד משהו אחד.

מיכאל בן-ארי: כמה פעמים שמעתי פה את הנשיא פרס: "היי-טק, היי-טק".

מיכאל בן-ארי: כל המדינה – מלאה הארץ עורכי-דין ואנשי היי-טק.

מיכאל בן-ארי: תחפש שרברב, תחפש חשמלאי, תחפש חקלאי, תחפש מישהו בעבודה כפיים שגאה בעבודתו – לא תמצא.

דוד רותם: אתה יכול לקחת עורך-דין.

מיכאל בן-ארי: אני יכול לקחת עורך-דין?

מיכאל בן-ארי: אני אקח חליל – – –

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהם מובטלים.

מיכאל בן-ארי: אני אקח חליל, מאה עורכי-דין.

מיכאל בן-ארי: אתה לא מדבר על העורך-הדין האישי שלי, אני מבין.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שדודו התכוון לכך: מאחר שהשוק מוצף בעורכי-דין, תוכל לקחת עורך-דין שיעשה לך עבודה מקצועית בתחום – – –

מיכאל בן-ארי: הוא התכוון.

מיכאל בן-ארי: ברשותךְ, אני חייב לסיים בסיפור מפורסם – –

אורלי לוי אבקסיס: ובזה אתה מסיים.

מיכאל בן-ארי: – – ובזה אני אסיים, על תחרות חתירה בין שתי קבוצות, קבוצה ישראלית וקבוצה יפנית.

מיכאל בן-ארי: בשתי הקבוצות היו שמונה אנשי צוות.

מיכאל בן-ארי: אחרי התחרות הראשונה היפנים לקחו, בהפרש ניכר, את הישראלים.

מיכאל בן-ארי: עשו בדיקה וראו שאצל היפנים יש שבעה חותרים ומנהל אחד, ואצל הישראלים – שבעה מנהלים וחותר אחד.

מיכאל בן-ארי: הביאו אנשי צוות שבדקו, ואחרי חודשיים הגישו את הדוח ואמרו שזה באמת לא יכול להיות שבעה מנהלים.

מיכאל בן-ארי: קבעו: ארבעה מנהלים בכירים ביותר, שני מנהלים בכירים, מנהל ביניים וחותר אחד.

מיכאל בן-ארי: עשו תחרות נוספת – ושוב, בהפרש עוד יותר גדול.

מיכאל בן-ארי: הביאו את ועדת החקירה והחליטו לפטר את החותר, אבל את הבונוסים בכל זאת שילמו למנהלים.

מיכאל בן-ארי: אז, רבותי, בואו ניכנס לפרופורציות.

מיכאל בן-ארי: אנחנו צריכים חותרים.

מיכאל בן-ארי: מדינת ישראל צריכה חותרים.

מיכאל בן-ארי: צריכים גם מדענים, אבל פרופורציות, לכל הרוחות.

מיכאל בן-ארי: פרופורציות.

מיכאל בן-ארי: תנו לילדים את עבודת הכפיים, שהיא עבודה נהדרת, היא מחנכת, והיא נותנת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיכאל בן-ארי: יש הרבה ילדים שזה התחום שלהם.

מיכאל בן-ארי: תנו להם להיות נגרים, שרברבים, מכונאים.

מיכאל בן-ארי: הם רוצים את זה.

מיכאל בן-ארי: תפסיקו לבלבל להם את השכל עם חמש יחידות פיזיקה, כימיה ומתמטיקה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: ישיב, כמובן, שר המדע והטכנולוגיה, השר דניאל הרשקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד השר, בבקשה.

רונית תירוש: אין לי ויכוח אתך – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

דניאל הרשקוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, חברת הכנסת רונית תירוש, שיזמה את הדיון, נתחיל ככה: מאחר שמדע בדרך כלל נרכש במערכת החינוך, הרי מטבע הדברים הדיון ביום המדע הלאומי או הבין-לאומי גולש להיות דיון בכל תחלואות מערכת החינוך או הדברים הדורשים תיקון, כפי שהעלה כאן חבר הכנסת בן-ארי, ובמידה מרובה של צדק.

דניאל הרשקוביץ: אבל מאחר שלא אגלוש היום לכל בעיות מערכת החינוך, אני רוצה לראות ביום המדע הבין-לאומי סיבה למסיבה, ואני חושב שיש היום סיבה למסיבה.

דניאל הרשקוביץ: ציינה כאן חברת הכנסת תירוש את התלמידים המצטיינים, עבודות מדהימות שהיום זכו להכרה ולהוקרה, ואני באמת רוצה לעשות משהו שהוא לא כל כך מקובל בדרך כלל – כי שוב, אנחנו בדרך כלל עוסקים בצרות – ולקחת את יום הולדתו ה-133 של אלברט איינשטיין ולהשתמש בו אולי גם כיום שבו מדינת ישראל יכולה לטפוח לעצמה על השכם.

דניאל הרשקוביץ: לפני קצת יותר משלושה חודשים בילינו רעייתי ואני בשבת בשטוקהולם, בירת שבדיה.

דניאל הרשקוביץ: אגב, יום קצר מאוד: השמש זורחת ב-09:00 ושוקעת ב-15:00, וקר בחוץ וכו', אבל היה חם מאוד בלב, כי במוצאי אותה שבת היינו באולם הקונצרטים של שטוקהולם, ועל הבמה עמד פרופסור דן שכטמן, חבר מהטכניון, וקיבל את פרס נובל לכימיה.

דניאל הרשקוביץ: באותם רגעים חשבתי לעצמי על כך שקודם כול זה כבר עניין שחורג מהמקריות: דן שכטמן הוא השלישי מן הטכניון, הרביעי מישראל בשבע השנים האחרונות בכימיה, השישי בעשר השנים האחרונות במדעים.

דניאל הרשקוביץ: אלה דברים שהם ללא ספק חורגים מכל פרופורציה ביחס לגודלה של מדינתנו.

דניאל הרשקוביץ: אבל לא רק זאת.

דניאל הרשקוביץ: חשבתי על כך שאני נמצא שם כבן לניצולי שואה, כאשר הורי, כמו רבים מעמנו, לפני 67 שנים אך יצאו מן התופת, מגיא ההריגה; כבן למדינה שנולדה לפני 64 שנים כנגד כל הסיכויים – כל האוכלוסייה היהודית כאן היתה כ-650,000 איש, כשהם מוקפים במיליונים שיש להם מטרה אחת: להשמידם ולכלותם.

דניאל הרשקוביץ: המדינה הזאת היא ללא אוצרות טבע ועם צרות שיכולות להספיק ל-70 מדינות, כאשר היא נתונה למתקפות וניסיונות השמדה, פשוטו כמשמעו, מאז ועד היום, כי גם היום יש כאלה שמבחינתם אין למדינת ישראל מקום על הגלובוס, והם לא מסתפקים באמירות ובהצהרות אלא גם משתדלים להצטייד בנשק שאולי יקדם אותם אל המטרה הזאת.

דניאל הרשקוביץ: המדינה הזאת ב-64 שנות קיומה נלחמת על קיומה ללא הפסק.

דניאל הרשקוביץ: המדינה הזאת ב-64 שנות קיומה קולטת עלייה, כשרוב העלייה שהגיעה לכאן היתה עלייה נצרכת, עלייה שרובה נטולת כול.

דניאל הרשקוביץ: תרבויות שונות, מנהגים שונים, וכאן צריכים להתמזג לעם אחד, לתרבות אחת; חלקם אפילו משתמשים בשפות שונות.

דניאל הרשקוביץ: והתפתחה כאן לנגד עינינו, גברתי היושבת-ראש, מעצמה.

דניאל הרשקוביץ: וזוהי מעצמה.

דניאל הרשקוביץ: אני לא מדבר על כך שהיא מעצמה תורנית כי היא המרכז הרוחני של עם ישראל מזה שנים רבות, אבל מעצמה מדעית וטכנולוגית; מעצמה לא רק יחסית, לא רק מקומית, אלא מעצמה אבסולוטית.

דניאל הרשקוביץ: והמעצמה הזאת היא היום יצואנית המדע והטכנולוגיה הגדולה בעולם.

דניאל הרשקוביץ: והמעצמה הזאת היא היום – מירב הציוד הרפואי המתקדם נוצר, מיוצר, הוא פרי פיתוח וייצור של המעצמה הזאת.

דניאל הרשקוביץ: והמעצמה הזאת היא מעצמה בתחומים רבים, כגון תחום החלל, כאשר בתחום החלל יש לנו טכנולוגיות וסוגי לוויינים שלאחרים אין, אפילו לא לארצות-הברית, המובילה בחלל.

דניאל הרשקוביץ: והמעצמה הזאת – שישה ממדעניה בעשר השנים האחרונות עמדו על הבמה שם בשטוקהולם וקיבלו את פרסי נובל, ארבעה בכימיה, שניים בכלכלה.

דניאל הרשקוביץ: אני חושב שזוהי ההזדמנות, ביום המדע, למדינה הזאת לטפוח לעצמה על השכם, לראות גם את חצי הכוס המלאה – ולעניות דעתי, יותר מחצי כוס מלאה.

דניאל הרשקוביץ: שוב, לא נפתרו כל הבעיות, יש עוד הרבה מה לעשות.

דניאל הרשקוביץ: אגב, אף פעם לא תיפתרנה, כי השקעה בחינוך, השקעה במדע, השקעה בהשכלה – כל אלה בבחינת דברים שאין להם שיעור.

דניאל הרשקוביץ: כמה שלא נשקיע, הקומץ לא ישביע את הארי.

דניאל הרשקוביץ: תמיד יש מקום להשקיע יותר.

דניאל הרשקוביץ: ולכן, גם כעת, בעומדי כאן על בימת הכנסת, אהיה כאן האחרון שיאמר שהשקענו מספיק, שאנחנו משקיעים מספיק, שאיננו צריכים להשקיע עוד משאבים.

דניאל הרשקוביץ: יחד עם זאת, דווקא העובדה שלא השקענו מספיק מעצימה את הישגי ההון האנושי, שהוא ההון העיקרי של מדינתנו.

דניאל הרשקוביץ: וכאשר אני רואה פה, ביציע האורחים, בני-נוער, אני באמת מתמלא גאווה ותקווה, כמו הגאווה שחשתי היום בעת האירוע המכובד מאוד באודיטוריום של הכנסת.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו עדיין נמצאים תחת רישומם של ימי הפורים.

דניאל הרשקוביץ: המדרש מתאר שכאשר נגזרה הגזירה, אותה גזירת פתרון סופי לאבד ולהרוג את כל היהודים, מרדכי יצא, במלים של היום נאמר שהיה קצת מדוכא, הלך ברחוב, ואז ראה שלושה תינוקות ופנה אל התינוקות ואמר לכל אחד ואחד מהם: "פסוק לי פסוקך", דהיינו, אמור לי משהו שלמדת.

דניאל הרשקוביץ: וכששמע מרדכי את דברי אותם תינוקות של בית רבן, אותם תלמידים, אז הוא נתמלא שמחה גדולה, כי הוא ידע שהעתיד הוא כאן.

דניאל הרשקוביץ: גברתי היושבת-ראש, העתיד של מדינת ישראל הוא לא במצבורי הגז, למרות שהם ללא ספק יכולים לעזור, ואנחנו בוודאי נשתדל להיעזר בהם, אבל העתיד האמיתי של מדינת ישראל – – –

אורלי לוי אבקסיס: מהתמלוגים נוכל לממן את המדע.

דניאל הרשקוביץ: בדיוק.

דניאל הרשקוביץ: העתיד האמיתי – – –

סטס מיסז'ניקוב: גם את המדע.

אורלי לוי אבקסיס: גם.

דניאל הרשקוביץ: גם את המדע.

דניאל הרשקוביץ: העתיד האמיתי הוא כאן, הוא פה ביציע – אותם בני-נוער שהיום אולי יושבים כאן ומאזינים לדיון, ומי יודע אולי בעוד כמה שנים מי מהם יעמוד על הבמה שם בשטוקהולם – –

אורלי לוי אבקסיס: אמן.

דניאל הרשקוביץ: – – אותם בני-נוער שללא ספק התווספו לאלה שתורמים למעמדה המיוחד של מדינת ישראל.

דניאל הרשקוביץ: ושוב, אני חוזר ואומר, אנחנו לעולם לא נוכל לנוח על זרי הדפנה.

דניאל הרשקוביץ: יחד עם זאת, זה היום באמת לברך ולהודות לקדוש-ברוך-הוא על מה שיש, להמשיך לטפח את הדור הצעיר ולדעת שניתן להוסיף.

דניאל הרשקוביץ: הזכרתי היום בנאומי באודיטוריום את דבריו המדהימים של איינשטיין, שאמר: כל המדע שלנו, כשהוא נמדד אל מול המציאות, הוא פרימיטיבי וילדותי, ויחד עם זאת, הוא הדבר היקר ביותר שיש לנו.

אורלי לוי אבקסיס: ואם יותר לי אני אוסיף משהו, דווקא בגלל שאני מכירה את השקפת עולמך, הוא אמר את אחד המשפטים המעניינים ביותר: אלוהים לא משחק בקוביות.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה לא עניין של מזל, אלא יש פה חוקיות קבועה וידועה מראש, רק נשגב מבינתנו להבין לפעמים.

דניאל הרשקוביץ: נכון.

דניאל הרשקוביץ: באמת אני מודה על התוספת החשובה.

דניאל הרשקוביץ: ולכן, ככל שנעסוק יותר במדע, נבין עד כמה אנחנו לא יודעים, אבל עד כמה יש לנו מקום ללמוד ולהוסיף, ולהוסיף את הנדבכים שלנו.

דניאל הרשקוביץ: ובעזרת השם, אנחנו מאחלים בזה היום למדינת ישראל שתמשיך לשמור ולשמר את מעמדה כמעצמה מדעית טכנולוגית ונזכה לרוות רוב נחת מפרי עמלנו.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני שר המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת דניאל הרשקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רק נציין ונברך את האורחים שנמצאים אתנו ביציע.

אורלי לוי אבקסיס: כאמור, נמצאים כ-30 שגרירי האיחוד האירופי, אורחי חבר הכנסת יצחק הרצוג.

אורלי לוי אבקסיס: Welcome.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' כ/431; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 25765; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012 – לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דודו רותם.

אילן גילאון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני ממלאת הוראות, אילן.

אורלי לוי אבקסיס: שלא תחשוב שיש חוקיות לזה שבמקרה יש קשר בין הדברים.

אילן גילאון: אני מסביר לו שאין לנו כל היום, שייגש לדוכן.

אורלי לוי אבקסיס: את סדר-היום אני מקבלת מהמזכירות, אתה מבין.

דוד רותם: גברתי לא צריכה להתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: שלא ייווצר הרושם שמישהו שינה את סדר-היום כדי להיטיב עם – – –

דוד רותם: גם אם סדר-היום שונה כדי שאני אגיש קודם לא קרה כלום.

אילן גילאון: – – – כולנו עצובים פה.

דוד רותם: לא יקרה שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, יושב-ראש ועדת חוקה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש לי זכות גדולה להציג את החוק שעוסק בהרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית בשירות הציבורי, הצעת חוק של חברי הכנסת חמד עמאר, יריב לוין ואלכס מילר.

דוד רותם: אנחנו משלמים חוב של כבוד לעדה הדרוזית, שהיא עדה שנאמנה למדינת ישראל, משרתת בצבא-הגנה לישראל.

דוד רותם: ואנחנו תמיד מדברים על קשר הדם.

דוד רותם: ולא – הפעם אנחנו מדברים על קשר החיים, על קשר החיים שבין מדינת ישראל לבין העדה הדרוזית.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק, שאני מקווה שתהפוך לחוק, יהיה ייצוג הולם של בני העדה הדרוזית בקרב עובדי החברות הממשלתיות וגם בעיריות שלמעלה מעשירית מהתושבים ולא יותר מהמחצית הם בני העדה הדרוזית.

דוד רותם: גם בעיריות האלה תהיה חובת ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית.

דוד רותם: להצעת החוק, כמקובל בוועדת חוקה, אין הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: רק כשהיושב-ראש מסתייג.

דוד רותם: כשהיושב-ראש מסתייג אז אחר כך היושבת-ראש דואגת שהוא יסיר את ההסתייגות שלו.

דוד רותם: אגב, הוא גם בדרך כלל לא מסתייג אלא הוא מתקן את החוק במקור.

דוד רותם: על כל פנים, אין לה הסתייגות, כי זו הצעת חוק צודקת, נכונה וראויה, ואני קורא לבית לאשר אותה בקריאה השנייה והשלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

אורלי לוי אבקסיס: כפי שצוין כבר על-ידי יושב-ראש הוועדה, לחוק הזה אין הסתייגויות, אך בהחלט יש בקשות לרשות דיבור.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון המבקשים, חבר הכנסת – גם המציע בעצם, מי שיזם את החוק – חבר הכנסת חמד עמאר, ומייד אחריו גם חבר הכנסת יריב לוין, השותף להצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת חמד עמאר, אתה מוזמן.

סטס מיסז'ניקוב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אלה בקשות לדיבור.

דוד רותם: איזה הסתייגויות?

אורלי לוי אבקסיס: לא מצביעים על הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יריב לוין שינה כמה דברים בתקנון, ואנחנו לאט-לאט מדביקים את הקצב ולומדים מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ברצוני קודם כול להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר סיעתי חבר הכנסת דודו רותם, שלקח את הנושא לידיים, ראה את החשיבות של הנושא וקידם את הנושא במהירות האפשרית.

חמד עמאר: אנחנו במושב הזה הצלחנו להעביר את זה בקריאה ראשונה, והיום אנחנו נעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית, ובאמת תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת חוקה.

חמד עמאר: אני גם רוצה להודות לחברי חבר הכנסת יריב לוין, שיזם יחד אתי את הצעת החוק, שיש בה כדי להביא כבוד לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: חברי חבר הכנסת יריב לוין הוא חבר אמת לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: אנחנו ביחד יוזמים הצעות חוק ומקדמים הצעות חוק לטובת העדה הדרוזית.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני רוצה להודות גם למפלגתי, מפלגת ישראל ביתנו, אשר נותנת לי את הגב לדאוג למגזר הדרוזי ומתגייסת לצדי בכל עת שאני צריך את עזרתה למען העדה הדרוזית.

חמד עמאר: החוק הזה, אני חושב, היה צריך לחוקק אותו מזמן, לא עכשיו.

חמד עמאר: העדה הדרוזית ידעה להשתלב במערכת הביטחון בצורה טובה ביותר, אבל במערכת האזרחית לא רק שלא ידעה להשתלב – לא השתלבה כמעט בכלל.

חמד עמאר: העדה הדרוזית גרה בפריפריה, רחוקה מהמרכז, רחוקה ממשרדי הממשלה, רחוקה מהמרכזים של חברות ממשלתיות.

חמד עמאר: ולכן, בהצעת החוק הזאת, אם נאפשר ונעזור וניתן את האפשרות לקלוט את החיילים המשוחררים הדרוזים בחברות ממשלתיות, זה יכול לקדם את העדה הדרוזית ויכול להעלות אותם למקום הנכון.

חמד עמאר: בנוסף, הנשים הדרוזיות והאבטלה הגבוהה בקרב הנשים הדרוזיות – החוק הזה אולי יכול לעזור, ואם ניישם את החוק הזה, אני אומר לכם, נוכל לגייס מאות חבר'ה צעירים לחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: עוד פעם תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

חמד עמאר: תודה לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת חמד עמאר, שבאמת זה לא החוק הראשון בנושא זה שאתה מקדם.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו באמת זכות הדיבור לחבר הכנסת היוזם במשותף, חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה גם כן לפתוח בדברי תודה, ולומר קודם כול תודה לחברי הטוב חבר הכנסת חמד עמאר, שמזכה אותי פעם אחר פעם באפשרות באמת לפעול ביחד אתו כדי להתחיל בדרך שיש לנו עוד לא מעט שלבים לעבור בה כדי לתקן גם את העוול שנעשה לבני העדה הדרוזית, ואני חושב שנעשה למדינת ישראל בכלל, כי כשאנחנו לא נותנים ולא דואגים למי שתורם למדינה, ולא מחזקים את אלה ששותפים לעשייה כאן, אנחנו בסוף פוגעים בכולנו.

יריב לוין: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, שבאמת נרתם למלאכה הזאת ואפשר את השלמת החקיקה כבר במושב הזה, וכמובן, לכל הצוות המצוין של הוועדה, לרבות הצוות המשפטי, שבאמת עשו מאמץ גדול כדי שאנחנו נוכל היום להביא את הנושא הזה לידי גמר.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, אמר קודם חבר הכנסת דוד רותם שאנחנו פורעים חוב.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו, איך אומרים?

יריב לוין: התחלנו לפרוע חוב.

יריב לוין: יש לנו עוד חוב גדול.

יריב לוין: אני חושב שחבר הכנסת חמד עמאר מוביל פה כבר תקופה ארוכה שורה של תיקוני חקיקה שכפי שהוא אמר היו צריכים להיעשות מזמן, ואנחנו צריכים להיות מחויבים ולהמשיך לפעול כדי להביא ולהסדיר את הסוגיה של העדה הדרוזית על כל מרכיביה באופן כזה שהיא תזכה למקומה ולמעמדה הראוי בכל רובדי החיים בחברה הישראלית.

יריב לוין: ואני רוצה לומר הערה אחת לסיום, והיא הערה חשובה.

יריב לוין: הצעת החוק הזאת, רבותי, היא הצעה הרבה יותר מהפכנית ממה שנדמה מתוכנה, משום שנדמה לי שזו הפעם הראשונה, או בוודאי אחת הפעמים הראשונות, שבה ניתנת הכרה נפרדת לבני העדה הדרוזית.

יריב לוין: לא ניסיון לשייך אותם לאוכלוסייה הערבית, לא ניסיון להכתיב להם להיות מיוצגים על-ידי אחרים, לא ניסיון לראות בשילוב אחרים כאילו שילוב של בני העדה הדרוזית, אלא התייחסות פרטנית לבני העדה הדרוזית באופן נפרד, כפי שצריך להיות וכפי שהדברים הם במציאות החיים האמיתית.

יריב לוין: אני חושב שזה קו שצריך להמשיך בו, צריך להתמיד בו, צריך לדאוג שבני העדה הדרוזית יזכו להכרה המלאה כעדה עצמאית, נפרדת, שזכאית לייצוג ולשילוב בכל המקומות ובכל רובדי העשייה בחברה הישראלית.

יריב לוין: אני שוב מודה לכולם, ומקווה שהכנסת תאשר את החוק החשוב הזה.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתגיע למקום אנחנו נפנה להצבעה על החוק בקריאה שנייה, ומייד אחר כך – בקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: נזכיר שהצעת החוק הזאת היא פרי יוזמה של חברי הכנסת חמד עמאר, יריב לוין ואלכס מילר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–2 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, לעבור לקריאה שלישית?

דוד רותם: היא עברה פה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: פה אחד.

דוד רותם: בקריאה השלישית גם פה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 9.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, פה אחד בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שחוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, עבר בקריאה השלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/442).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא כמובן הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5) (הודעת תשלום קנס בשל חנייה אסורה), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת – לקריאה הראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את החוק חבר הכנסת היוזם, חבר הכנסת אילן גילאון.

אורלי לוי אבקסיס: ובינתיים הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית (תיקון), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, מזכירת הכנסת הגברת ירדנה מלר.

אורלי לוי אבקסיס: (קריאה ראשונה)

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר יולי אדלשטיין, חברי חברי הכנסת, אני אנסה לצמצם את ההסבר בדקות מאוד מצומצמות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אילן גילאון: אני יודע, אבל הבנתי שלהביא גאולה לעולם זה גם לדבר בקיצור.

אילן גילאון: אגב, גברתי, את לא יודעת.

אילן גילאון: אני אפילו קבעתי תקדים בכנסת, ופעם אחת העברתי פה משהו שנקרא blind חוק – חוק עיוור.

אילן גילאון: אז יושב-ראש הישיבה היה חבר הכנסת גדעון עזרא – ואני מעומק לבי רוצה בהחלט לאחל לו החלמה מלאה ורפואה שלמה בשם כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אילן גילאון: ואז באתי ואמרתי:

אילן גילאון: התנאי שלי הוא שכולם מצביעים בעד החוק, ואני לא מסביר שום דבר ואנחנו עוברים הלאה לסדר-היום, וכך זה היה.

אורלי לוי אבקסיס: עבר?

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: זה היה פעם ראשונה שהיה בכנסת ישראל blind חוק, חוק חשאי.

אילן גילאון: אנשים חשבו שאנחנו מספיק הגונים, לא כדי לוותר על רמת-הגולן באותה הזדמנות, אלא לתת איזשהו חוק – ומשום שהחוק הזה כבר הוסבר פעם אחת והוא נובע מתוך איזה צורך שאצלנו, אני מניח שגם אצל גברתי, נערמו ערימות של תלונות של אנשים בעלי תג נכה במכוניתם שקיבלו דוחות חנייה בניגוד לחוק חניית נכים משנת 1994, הקובע מקומות מסוימים שבעל תג נכה יכול לחנות, ואדם ללא תג נכה לא יכול לחנות.

אילן גילאון: ואז, מה שקרה בפועל, שמי שנדרש להוכיח שהוא לא עבר עבירה זה היה אותו אדם שהיה צריך לכתת את רגליו, או את רגלו, או את גדמיו, ולהגיע לבית-המשפט כדי להוכיח שלא הוא היה, ושהוא פעל שלא בניגוד לחוק.

אילן גילאון: זה נבע בעיקר מרשלנות, אי-הבנה – –

אורלי לוי אבקסיס: אי-ידיעת החוק.

אילן גילאון: – – אי-ידיעת החוק – ואני אסתפק בזה.

אילן גילאון: זה גם מעבר לזה, אבל אני אסתפק בזה.

אילן גילאון: כך גררו אנשים.

אילן גילאון: בסופו של דבר, אני יודע שרק בעיריית תל-אביב עצמה בשנת 2010 בוטלו 5,100 דוחות שניתנו לבעלי תג נכה.

אילן גילאון: גברתי יכולה לתאר לעצמה כמה דוחות כאלה ניתנו.

אילן גילאון: ואז אמרו לי שהם לא יכולים להגיד לי כמה דוחות כאלה ניתנו, כי הם לא יודעים.

אילן גילאון: הם יודעים כמה הם ביטלו, וזה היה 5,100.

אילן גילאון: אז כדי לסבר את האוזן שאלתי: כמה דוחות נתתם לאנשים שחנו בחניית נכים ללא תג נכה?

אילן גילאון: ובכן, זה היה 6,100, כמעט אותו מספר שבוטלו לבעלי תג נכה.

אילן גילאון: כדי לא לסבך יותר מדי את העניין, החוק דורש במפורש שחובת ההוכחה תהיה על הנותן.

אילן גילאון: כלומר, לא אתה תבוא לבקש את התמונה בבית-המשפט, אלא שכאשר אתה תקבל את הדוח הביתה אתה תקבל את התמונה שממנה ניבטת העבירה שאותה ביצעת.

אילן גילאון: עבירה שאדם בעל תג נכה יכול לבצע היא כאשר הוא חונה במרחק של לא יותר מ-12 מטר ממעבר חצייה, או בתחנת אוטובוס, או במרחק שהוא מתחת ל-1.5 מטר מקיר תומך שנמצא שם, כדי לא לחסום את דרכו של רכב אחר או עגלת נכים אחרת.

אילן גילאון: החוק הוא לגמרי פשוט, רק שהוא הופך את היוצרות.

אילן גילאון: האמת היא שבהתחלה היה לנו גם כיוון של בכלל לשלול את הזכות מהפקחים מהרשויות המקומיות, רק אז הסתבר לנו בעצם שהאנשים הנכים האלה, בעלי תג הנכה, הם מקור הכנסה עצום לעיריות, ולכן העיריות נלחמות עליהם כל כך.

אילן גילאון: אחרת אי-אפשר להבין את ההתנגדות הכל-כך בוטה, הכל-כך נמרצת מצד הרשות המקומית.

אילן גילאון: אי לכך ובהתאם לזאת, ומשום שגם אני יודע שהחוק הזה הוא בהסכמה כללית – איך לא?

אילן גילאון: וגם הממשלה תומכת בחוק הזה – כן, לפעמים הממשלה, אגב, גברתי, תומכת גם בחוקים שלי.

אילן גילאון: אני אומר תמיד שגם שעון שעומד, פעמיים ביום הוא מראה את השעה הנכונה, וכנראה הפעם השעה היתה הנכונה – אני מבקש מהבית, על כל חבריו הרבים, להצביע בעד החוק הזה, ואני מקווה שהוא יעבור פה אחד.

אילן גילאון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אילן גילאון.

אורלי לוי אבקסיס: נציין שזו עוד נקודה בשלל הדברים שאתה עושה למען אנשים עם מוגבלויות, שלא להזכיר את ועדת המשנה של ועדת העבודה והרווחה והבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בשם החברה כולה מודים לך, ומקווים שהצעת החוק הזאת תעבור מהר גם בקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותך, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5) (הודעת תשלום קנס בשל חנייה אסורה), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 5) (הודעת תשלום קנס בשל חנייה אסורה), התשע"ב–2012, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה פה אחד, והיא תחזור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה בהצלחה.

אילן גילאון: זה יותר מנדטים מאשר יש למפלגתי.

אילן גילאון: בכל זאת זה הישג.

ליה שמטוב: אנחנו במיוחד הגענו להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: זה נושא שצריך להיות בקונסנזוס בבית הזה, ואני מאמינה שזה כך.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/442).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הבא הוא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 115) (הרחבת איסור ביצוע עבירות מין על-ידי מטפל נפשי), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת נחמן שי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: גברתי, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת מנסה להיכנס לעולם חדש, עולם המטפלים האלטרנטיביים.

נחמן שי: לנגד עינינו צמח פה שוק עצום של אנשים שמתמחים בדרך זו או אחרת בהושטת טיפול אלטרנטיבי, גם נפשי וגם פיזי, בצורות שונות ומגוונות.

נחמן שי: האמת היא שהטיפול האלטרנטיבי מוכר.

נחמן שי: הוא טיפול שגם רופאים מכירים בו.

נחמן שי: בארצות אחדות בעולם הוא כמעט הטיפול היחיד, ובמקומות אחרים הוא טיפול נוסף, טיפול שמסייע גם בישראל, וקופות-החולים מכירות בו.

נחמן שי: אני לא רוצה לערער על כך.

נחמן שי: אני מקבל את זה בהחלט.

נחמן שי: אבל כמו בכל שדה יש גם קוצים בשוליים, וצומחים צמחי פרא שצריך לבער אותם.

נחמן שי: הנקודה שאנחנו נגענו בה, גברתי היושבת-ראש, חברי, היא העובדה שכתוצאה מטיפול בידי אנשים שאין זה מקצועם, או שהם רוצים להשתמש בכוחם בדרך שלילית ובדרך מעוותת, אנחנו נתקלנו בסדרה ארוכה של מקרים שבהם היה שימוש לרעה בכוח של המטפלים האלטרנטיביים, עד כדי קיום יחסי מין בין המטפל לבין המטופל.

נחמן שי: היו מקרים שהובאו גם לבתי-משפט, ובתי-משפט נאבקו בסוגיה הזאת, ונתגלה, דרך אגב, איזה חלל משפטי פה.

נחמן שי: וכך, גם בעזרת המרכז לנפגעי תקיפה מינית, "מרכז נגה", אנחנו הכנו הצעת חוק חדשה שהוגשה לכנסת, ואני מביא אותה עכשיו, אחרי שהיא כבר נדונה בוועדה.

נחמן שי: הצעת החוק הזאת מצטרפת ומרחיבה את האיסור לביצוע עבירות מין על-ידי מטפל נפשי.

נחמן שי: היא קיבלה גם את ברכת הממשלה, לאחר דיונים שעשינו אתה, והיא גם צומצמה בדרכה מההצעה המקורית אל ההצעה שאני מביא היום לפניכם.

נחמן שי: זה דבר טבעי, ואני מקבל אותו.

נחמן שי: אנחנו אומרים כך: כדי להרחיב את ההגדרה של מטפל נפשי כך שתחול גם על מי שאינו עוסק בטיפול נפשי באופן מוסדר ומקצועי, אך מטפל במטופלים הסובלים מבעיות הנובעות ממצוקה נפשית או רגשית, מוצע למחוק מההגדרה מטפל נפשי את המלים "פסיכולוג", "פסיכיאטר" או "עובד סוציאלי" או מי שמתחזה לאחד מאלה, וכן את המלים "באופן מקצועי".

נחמן שי: במקום זה נאמר שהמטפל הנפשי לא יוכל לקיים יחסים ולא יוכל לנצל לרעה את החולשה של המטופלים שלו.

נחמן שי: אנחנו מגדירים את ההגדרה הזאת ומכניסים לתוכה גם את המטפלים הנפשיים האלטרנטיביים, ואנחנו לא פוגעים בכך בסעיפי החוק הנוכחיים, שאוסרים על פסיכולוג, פסיכיאטר או עובד סוציאלי או מי שמתחזה לאחד מהם לעבור את אותן עבירות מין, שכמובן, הדבר אסור.

נחמן שי: זאת היתה ההרחבה.

נחמן שי: הכנסנו לתוך גדר החוק הזה גם את מי שנותן טיפול נפשי או מתיימר לתת טיפול כזה ואינו נמנה עם שלושת בעלי המקצוע שהוגדרו לעיל.

נחמן שי: זאת אומרת, בנקודה הזאת הרחבנו והכנסנו גם את המטפל הנפשי האלטרנטיבי.

נחמן שי: מצד שני, בכל זאת בחוק כפי שהוא היום מוטל עונש חלוט של שלוש שנים לפחות על פסיכולוג, פסיכיאטר או עובד סוציאלי או מי שמתחזה לאחד מאלה, אם אומנם ביצע עבירות מין ביחס למטופליו.

נחמן שי: זה קבוע היום בחוק.

נחמן שי: מה שלא הצלחנו – להגיע לכך שהדבר יחול גם על אותו מטפל נפשי אלטרנטיבי, וכאן זה יישאר לשיקול דעתו של בית-המשפט איזה עונש להטיל על אותו מטפל.

נחמן שי: אז מצד אחד הרחבנו, מצד אחר לא הרחבנו אלא הכנסנו את זה למסגרת אחרת.

נחמן שי: אבל אני חושב שאנחנו עושים בהצעת החוק הזאת, או בחוק הזה, שאני מקווה שיקבל את הסכמת הכנסת, צעד אחד קדימה במובן זה שאנחנו מתחילים, הייתי אומר, להסדיר את השוק הזה של המטפלים האלטרנטיביים.

נחמן שי: בדיונים בכנסת הופיעו גם מטפלים אלטרנטיביים.

נחמן שי: בהתחלה הם חששו, ואחרי שהסברנו להם הם קיבלו את זה בברכה, כי גם הם – אנשים שזה מקצועם והם מכירים בו, והוא מוכר – גם הם חוששים מכך שלתוך המקצוע הזה יחדרו אנשים שאו אינם בעלי מקצוע, או שמשתמשים לרעה בכוח שניתן להם ומנצלים את חולשותיהם של המטופלים או המטופלות.

נחמן שי: זוהי הצעת החוק – אני חושב שיש בה בשורה מסוימת.

נחמן שי: אני שמח על כך – אני שמח שהוועדה אישרה את הצעת החוק במתכונת הראשונה שלה, ומביא את זה לכאן, ואני מקווה לקבל את הסכמתכם ואת תמיכתכם.

נחמן שי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותך, אם אפשר שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני קודם כול מודה לך מאוד על שצירפת אותי ליוזמה הזאת.

נחמן שי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: רק שאני שמה לב, ולא נעים לי להודות, שעדיין מטפלת או מטפלות לא נכנסות לקטגוריה הזאת – –

נחמן שי: למה?

אורלי לוי אבקסיס: – – זה עדיין נשאר ככה: "שעניינו יחסי מין בין מטפל נפשי למטופל, קובע כי דינו של מטפל נפשי הבועל אשה או עושה מעשה סדום בתקופת הטיפול הנפשי ועד תום שלוש שנים" – זה גם מה שנמצא היום – וגם בהמשך שוב פעם אנחנו רואים, גם בתיקון: "בחוק נקבעו חזקות חלוטות שלפיהן מטפל נפשי שבועל קטינה או עושה מעשה סדום בקטין שמלאו להם 16 שנים", וכדומה, וכדומה.

נחמן שי: את מתכוונת ללשון זכר ולשון נקבה.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

נחמן שי: אבל אני חושב שבחוק, תמיד כשמדובר בזכר, מדובר גם בנקבה.

נחמן שי: אם לא, אז זה דורש חוק – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו זמן עוד לתקן.

נחמן שי: זה דורש חוק מיוחד לשם כך, אבל נדמה לי שבכל מקרה שמדובר בגבר, מדובר באשה – גם מצד המטפל וגם מצד המטופל.

אורלי לוי אבקסיס: כי גם לה יכול להיות כוח בעת הטיפול – –

נחמן שי: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: – – ושליטה מסוימת על עצמאותו של המטופל.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: טוב, אז אני מקבל את הערתך, ואם תהיה הזדמנות אנחנו נעשה את התיקון הזה.

נחמן שי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו דוברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין, אתה מעוניין לנצל את זכותך?

דב חנין: לא, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: מוותר.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אני פשוט מדלגת על אלה שאינם במליאה, אז לכן יש קצת התמהמהות.

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחריו – חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, במדינת ישראל אין פשיעה לאומנית, אין טרור לאומני.

מיכאל בן-ארי: שאף אחד לא יבלבל את אהרונוביץ עם העובדות, שאף אחד לא יגרום לנו להסתכל מול המציאות.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מאוד מבקשים – דוברוּת המשטרה, פרקליטוּת המשטרה – אנחנו מאוד מבקשים.

מיכאל בן-ארי: פעם היו אומרים על כל אירוע כזה: לא ברור מה הרקע; היום מייד אומרים: זה לא לאומני, זה לא לאומני.

מיכאל בן-ארי: אזרחי ישראל יכולים להרגיש בטוחים כשהם באים לבית-החולים בעיר התחתית בחיפה; אזרחי ישראל יכולים להרגיש בטוחים כשאשה מסתובבת בנהרייה; אזרחי ישראל יכולים להרגיש בטוחים לקחת את הכלב לטיול בערב ברחובות רמלה – לא רמאללה – ברחובות רמלה, לטייל.

מיכאל בן-ארי: ככה אומר לנו השר לביטחון פנים – של ליברמן, יש לומר – אהרונוביץ, יצחק אהרונוביץ.

מיכאל בן-ארי: כי אין פה פשיעה לאומנית.

מיכאל בן-ארי: גם אם חרטו על ראשו של חייל את האותיות אש"ף זה לא אש"ף, זה "אני שונא פרענקים" – זה הראשי תיבות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה הפרקליטות פה מחליטה אם להעמיד את האנשים לדין.

מיכאל בן-ארי: תפסיקי, זה לא הפרקליטות.

מיכאל בן-ארי: מביאים אותם למשטרה, ועכשיו התפרסמה ידיעה – כשבאו להתלונן על התקיפה בנהרייה, הגיעו למשטרה, אמר להם החוקר: אל תגידו שזה על רקע לאומני, אל תגידו את הקריאות האנטישמיות שהיו שם, כי ישנה הנחיה.

מיכאל בן-ארי: עמד פה השר לביטחון פנים לפני שבועיים.

מיכאל בן-ארי: הבאתי שוב פעם את פרשת הפוגרום בבית-העלמין במרחביה.

מיכאל בן-ארי: 42 קברים נופצו, לוחות השיש סולקו, אבני בזלת נזרקו לתוך חלל הקברים – מישהו שם התאמץ מאוד; שמונה – לא אחד – נתפסו, מכפר-סולם.

מיכאל בן-ארי: מה אומר לי פה השר לביטחון פנים?

מיכאל בן-ארי: הם עשו את זה משעמום.

מיכאל בן-ארי: למה משעמום הם לא הלכו לאיזה בית-עלמין מוסלמי, לדוגמה?

מיכאל בן-ארי: כל השעמום שלהם מתמצה בבית-עלמין של יהודים באישון לילה, בשרפה, בכתובות נאצה?

מיכאל בן-ארי: אז אנחנו יכולים להמשיך לטמון את הראש בחול ולהגיד לאזרחים שלנו: אתם יכולים להסתובב עם הכלב ברחובות, ואם יהרגו אתכם נגיד שהפשיעה גואה.

מיכאל בן-ארי: אגב, המשמעות היא משמעות של נזק כלכלי למשפחה.

מיכאל בן-ארי: המשפחה של היהודי שנרצח אתמול ברמלה לעולם לא תקבל פיצוי כנפגעת טרור, לעולם.

מיכאל בן-ארי: היא תצטרך לרוץ אחרי הרוצחים בתביעה אזרחית, ואולי היא תקבל משהו ואולי היא לא תקבל כלום.

מיכאל בן-ארי: אגב, אותו דבר היה במרחביה.

מיכאל בן-ארי: הם לא קיבלו מס רכוש על הקברים שלהם.

מיכאל בן-ארי: אני התרוצצתי פה בכנסת מקצה לקצה, ובסופו של דבר אמרו לי: תביא את זה לוועדת כספים.

מיכאל בן-ארי: אמרתי: תכירו שזו פשיעה לאומנית, כי זה מה שהיה, כדי שהם יקבלו מה שנקרא מס רכוש.

מיכאל בן-ארי: קרצו כל מיני קריצות, הפקידים של האוצר ביניהם, אמרו לי: בן-ארי, יהיה בסדר, יהיה בסדר, העבירו את הכסף – אני לא יודע איך, אני לא יודע באיזה פטנט, באיזה סעיף – נתנו למזכירות במרחביה את הפיצוי כדי לשקם את הקברים.

מיכאל בן-ארי: אבל לא, בשום אופן, כי אין פה פשיעה לאומנית, חבר הכנסת לוין.

מיכאל בן-ארי: אין, לא יעזור, יצעקו יהודים.

מיכאל בן-ארי: היהודי שנרצח – גסס, הגיע אל הכביש, אמר: הרגו אותי בגלל עזה.

מיכאל בן-ארי: ויש פה חברי כנסת שמסיתים, שמסיתים, הולכים לאוהל של רוצחים, מסיתים את ה"שוהדא" שלהם, מסיתים נגד מדינת ישראל – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה, חבר הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: – – אזרחי ישראל, וימשיך השר אהרונוביץ של ליברמן לומר: אין פה פשיעה לאומנית.

מיכאל בן-ארי: לא, רבותי; לא, אין פה פשיעה לאומנית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: רבותי, בואו נצא מהחלום.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: רק נזכיר שיש זכות מלאה לכל חבר כנסת לעלות, גם אם ביחס לחוק מסוים, ולדבר על מה שעולה בדעתו או מה שחשוב לו, גם אם הוא לא נתן התייחסות לחוק הספציפי.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת רשות הדיבור לחבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לחזור בכל זאת ולדבר על הנושא של הצעת החוק החשובה הזאת ולהודות לך, חבר הכנסת נחמן שי, שאתה מוביל את המהלך הזה, וגם כמובן לחבר הכנסת , יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שמסייע בידינו לקדם את הנושא.

יריב לוין: רבותי, אני חושב שהגיע הזמן לשים על השולחן בהקשר הזה שאלה שאני חושב שאנחנו נדרשים לה בהרבה מאוד היבטים, והיא, האם נכון ללכת בקו של הסדרה של מקצועות או שנכון להימנע מזה ככל הניתן.

יריב לוין: הסוגיה הזאת עולה בהרבה מאוד מקרים; היא נוגעת לבודקי פוליגרף והיא נוגעת לקרימינולוגים והיא נוגעת לשורה שלמה של עוסקים במקצועות כאלה ואחרים שאינם מוסדרים, ושלטעמי נכון נעשה אם נסדיר אותם, משום שכאשר אתה מסדיר עיסוק במקצוע אתה קובע גבולות, אתה מייצר מערכת של אתיקה שמאפשרת להרחיק ממנו אנשים שאינם מתאימים ומועלים בתפקידם, ואתה בסופו של התהליך מגן על הציבור מפני אנשים שמנצלים את האמון שניתן בהם מתוקף היותם נחזים להיות בעלי אותו מקצוע ומועלים באותו אמון.

יריב לוין: ואז נוצר מצב – בגלל התנגדות נמשכת וקיימת אצל חלק מהחוגים המקצועיים, בעיקר במשרד המשפטים, לתהליך של הסדרה, אנחנו נמצאים בשני קצוות: בקצה אחד – מקצועות מוסדרים שבהם יש גם מערכת של ענישה ומערכת של אתיקה ומערכת של איסורים פליליים וכן הלאה; ובצד שני – הרבה מאוד מקצועות לא מוסדרים, וכשהם לא מוסדרים הם לא מוסדרים גם בהיבטים האלה של ענישה ושל אתיקה ושל הגנה על הציבור מפני אנשים שמועלים באמון שניתן בהם.

יריב לוין: ואני חושב שהצעת החוק שאנחנו מביאים לכאן היום באה לפחות לבוא ולומר: גם אם לא באים ומסדירים את המקצוע, זה בהחלט לא אומר שאפשר להתעלם מפוטנציאל הנזק שישנו מצד מי שמנצל את המעמד שהוא רוכש לו כמי שנותן את אותו שירות ומנצל אותו לרעה.

יריב לוין: וגם אם אנחנו לא מסדירים רישוי או לימודים או כל מיני דברים מן הסוג הזה כתנאי לעסוק בכל אותם מקצועות אלטרנטיביים – אגב, אני בדעה שצריך לחפש את הדרך, עד כמה שאפשר, כן להכניס את הדברים למסגרת מחייבת – הרי שוודאי זה לא פוטר אותנו מן ההכרח לקבוע ענישה מסודרת ומערכת של דין פלילי מסודר שתטפל ותרתיע ותעניש את אלה שנוהגים שלא כשורה.

יריב לוין: אני חושב אפילו מעבר לזה, חבר הכנסת שי – אני חושב שבמקרים האלה זה אפילו יותר חשוב, כי במקום שבו העניין פרוץ, שימת הגדרות האלה חיונית.

יריב לוין: ומכאן, אני חושב שהצעת החוק הזאת, שגם את, גברתי היושבת-ראש, שותפה לה, היא הצעה חשובה מאוד, גם לגופה וגם מבחינת התוויית דרך לנושאים דומים אחרים.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 115) (הרחבת איסור ביצוע עבירות מין על-ידי מטפל נפשי), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת נחמן וקבוצת חברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 115) (הרחבת איסור ביצוע עבירות מין על-ידי מטפל נפשי), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף נעבור גם לתוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: התוצאות: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאן פה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה הראשונה וחוזרת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/443).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 8) (שיעור מזערי של דמי ניהול), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אמנון כהן – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת היוזם, אמנון כהן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אמנון כהן, לרשותך עשר דקות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 8) – סעיף 32 לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים מאפשר לשר האוצר לקבוע שיעור מינימלי של דמי ניהול שרשאית חברה מנהלת של קופות גמל לגבות מעמיתיה.

אמנון כהן: לאחרונה אישרה ועדת הכספים תקנות המפחיתות את גובה דמי הניהול בקופות גמל מ-2% מהיתרה הצבורה ל-1.05%.

אמנון כהן: במהלך הדיונים בוועדה הסתבר שבשל פערים בכוח מיקוח קיימים עמיתים, בעיקר עמיתים מאורגנים ועמיתים עם יתרה גבוהה יחסית שמשתלם לחברות המנהלות למשוך אליהן, הנהנים מדמי ניהול נמוכים במיוחד.

אמנון כהן: לעומת זאת, עמיתים אחרים נדרשים לשלם שיעור דמי ניהול גבוה, הקרוב לשיעור המרבי.

אמנון כהן: לטענת החברות המנהלות, לא פעם שיעור דמי הניהול הגבוה שנדרשים עמיתים ללא כוח מיקוח לשלם נועד לצורך סבסוד שיעור דמי הניהול הנמוך שממנו נהנים עמיתים מאורגנים או בעלי יתרה גבוהה.

אמנון כהן: למעשה, יוצא שדווקא העמיתים החלשים יותר הם שמסבסדים את העמיתים החזקים.

אמנון כהן: הצעת החוק מעניקה לשר האוצר סמכות לקבוע גם שיעור דמי ניהול מינימלי, כלומר רצפה שלא ניתן לגבות דמי ניהול נמוכים ממנה.

אמנון כהן: כך למעשה ניתן יהיה למנוע מהחברות המנהלות להעניק לעמיתים מסוימים שיעור דמי ניהול נמוך במידה כזאת המחייבת אותן לפצות את עצמן על חשבון עמיתים אחרים.

אמנון כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אמנון כהן, וגם על כך שאתה חוסך לנו זמן.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט קצר ולעניין.

אורלי לוי אבקסיס: גם להצעת החוק הזאת נרשמו לרשות דיבור.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, אתה מוזמן לעלות, ומייד אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר.

אורלי לוי אבקסיס: מוותר.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר גמור.

אמנון כהן: הוא תומך – – –

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, תפטרו אותי בבקשה מפיננסים וזה, למה קופות הגמל – אני לא יודע איך הדברים האלה נראים.

מיכאל בן-ארי: גם אם אני אראה אותם מול העיניים אני לא מזהה.

אורלי לוי אבקסיס: האמת, שקשה מאוד לזהות את זה בתלוש משכורת שמקבלים.

מיכאל בן-ארי: קשה לזהות, את אומרת.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים זה נשמע כמו סינית.

מיכאל בן-ארי: קשה לזהות את העניין הזה, אז אין לי אלא לסמוך על אמנון כהן.

מיכאל בן-ארי: הוא כוהן והוא בטח מבין מה העניינים, ולכן אנחנו לא נתערב.

אמנון כהן: יש לי דיונים בוועדה.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהוא מאוד עקרוני.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לחזור על דברים או על תמצית דברים שהזכרתי קודם בתמציתיות בנאומים בני דקה.

מיכאל בן-ארי: אתמול, בישיבת עדכון בוועדת החוץ והביטחון, פניתי לקצינים הבכירים שהגיעו למקום ואמרתי להם: אני לקוח של המערכת הצבאית.

מיכאל בן-ארי: אני אזרח של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אני לקוח לא מרוצה.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות שתבואו אלי ותגידו: אנחנו הצלחנו 90% יירוט, 97% יירוט.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות שדובר צה"ל מדברר את עצמו לדעת ומספר לנו שהתינוקות, והקשישים, והנכים, וסתם אנשים רגילים כמונו, יש להם כוח עמידה.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות.

מיכאל בן-ארי: אחד הדברים הראשונים, או הייתי אומר הדבר היחיד שאזרח דורש ממשלתו, והעיקרי, זה: תיתנו לי בבקשה ביטחון.

מיכאל בן-ארי: תנו לי את האפשרות לנהל את חיי.

מיכאל בן-ארי: זו האחריות שאני מטיל עליכם.

מיכאל בן-ארי: לפני כמה שנים עוד היה פה ראש ממשלה שקראו לו אהוד אולמרט.

מיכאל בן-ארי: הוא עשה כמה דברים יותר טובים, פחות טובים.

מיכאל בן-ארי: יום אחד הוא מגיע לאשקלון, גברתי היושבת-ראש, בזמן שמי שהיה מנכ"ל משרדו אמר: ה"קסאמים" זה חפצים מתעופפים.

מיכאל בן-ארי: כנראה לא התעופף לו אף פעם ליד הראש.

מיכאל בן-ארי: מגיע ראש הממשלה אולמרט, מה הוא אומר לאנשי אשקלון?

מיכאל בן-ארי: תתרגלו.

מיכאל בן-ארי: תתרגלו.

מיכאל בן-ארי: אז עוד לא הייתי חבר כנסת, אבל אמרתי לעצמי, כאזרח, אם ראש ממשלה אומר לאזרחיו: תתרגלו שמתקיפים אתכם, תתרגלו שאתם נמצאים בתוך מקלטים – הוא סיים את תפקידו.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, צריך להבין שיש כאן שקר שמשקרים לרוב רובם של תושבי ישראל.

מיכאל בן-ארי: יש מיליון אזרחים שלא נמצאים פעם בחודשיים במתקפה, הם יום-יום במתקפה.

מיכאל בן-ארי: קוראים לזה טפטוף.

מיכאל בן-ארי: טפטוף.

מיכאל בן-ארי: טפטוף זה נשמע עדין כזה.

מיכאל בן-ארי: טפטוף.

מיכאל בן-ארי: אבל הטפטוף הזה אומר שאת כאמא ואני כאבא, כל יציאה של הילד החוצה לשחק עם הילד השכן; כל יציאה למגרש הכדורגל; כל יציאה לחוג – כל יום, לא כשיש הסלמה, בימי הרגיעה – אתה מלא חרדה, הילד מלא חרדה, העסקים נפגעים, ובסופו של דבר מדינת ישראל לא עושה את תפקידה.

מיכאל בן-ארי: שאלו אותי השבוע: מה אתה אומר לתושבי הדרום?

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: אמרתי: אני מתבייש.

מיכאל בן-ארי: אני מתבייש שאני יושב בבית הזה, שלא נותן לתושבי הדרום מענה, ולא אומר: ההתנתקות היתה פשע כלפי אזרחי ישראל, הן כלפי מי שגורש, הן כלפי אלה שחוטפים היום את ה"קסאמים" בעקבות הפשע של ההתנתקות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 8) (שיעור מזערי של דמי ניהול), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אמנון כהן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 8) (שיעור מזערי של דמי ניהול), התשע"ב–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה הראשונה ותחזור לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/442).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה בסדר-היום, והיא הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9) (פרסום החלטות), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את החוק היוזם, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני שמח לעמוד כאן היום בפניכם, עמיתי חברי הכנסת, ולהציג בפניכם הצעת חוק שהיא מהפכה.

דב חנין: הצעת החוק הזאת יוצרת שקיפות במערכת רשות מקרקעי ישראל, שהיא המערכת שמנהלת בעצם את רוב רובן של הקרקעות במדינת ישראל.

דב חנין: רשות מקרקעי ישראל, בהחלטותיה, קובעת זכויות בקרקעות הציבור ומשפיעה בהחלטותיה במגוון גדול מאוד של אפיקים על החברה, על הסביבה, על הכלכלה, על המשפט, על הזכויות ועל המעמד של כל אחד ואחת מאתנו.

דב חנין: היום, עמיתי חברי הכנסת, רוב רובן המכריע של ההחלטות של מינהל מקרקעי ישראל אינן נגישות לציבור.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, מתוך 2,655 החלטות של רשות מקרקעי ישראל בשמונה השנים האחרונות, כמה נגישות לציבור?

אורלי לוי אבקסיס: כמה באמת?

דב חנין: 77 מתוך 2,655.

דב חנין: הדבר הזה הוא בלתי נסבל.

דב חנין: הדבר הזה גם מעורר הרבה זעם ציבורי וכעס ציבורי מוצדק, כי אומר הציבור: אם רשות מקרקעי ישראל מנהלת את המקרקעין שלנו, לפחות נדע מה נעשה במקרקעין האלה, מי מקבל זכויות, מי מקבל מעמד, מי לא מקבל מעמד.

דב חנין: ויש היום, גברתי היושבת-ראש, הרבה מאוד ביקורת על רשות מקרקעי ישראל בגלל האי-שקיפות הזאת.

דב חנין: והביקורת הזאת, אני אומר את זה בצער, לפעמים מובילה למסקנות מוטעות, מסקנות שאני מתנגד להן, שאומרות שאולי בכלל כדאי לפרק את רשות מקרקעי ישראל, ובמקום רשות מקרקעי ישראל – בואו נפריט את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה לא רוצה את זה.

דב חנין: אני לא רוצה את זה, אבל כשהציבור רואה מערכת שהיא לא שקופה, הוא אומר: מאיזו בחינה המערכת הזאת היא בכלל ציבורית?

דב חנין: מה ציבורי בה אם אני, הציבור, אינני יודע מה שמתקבל במוסדות של מינהל מקרקעי ישראל?

דב חנין: הבעיה העיקרית נמצאת לא בהחלטות המועצה של רשות מקרקעי ישראל, אלא כמובן בהחלטות ההנהלה של רשות מקרקעי ישראל.

דב חנין: אני רוצה לתת דוגמה של שורה של החלטות שלא מתפרסמות, לא זכו לפרסום: החלטה 1424, שעוסקת בנוהל טיפול במחצבות; החלטה 1490, החלטה שעוסקת ברכישת זכויות במגרש על-ידי חבר קיבוץ בתוכנית הרחבה של קיבוץ או מושב; החלטה 1594, שעוסקת בבנייה, קליטה ואכלוס של דירות בקיבוצים; החלטה 1391, שעוסקת במבצע היוון ביובל חכירה והיוון חוזים בתקופת החכירה השנייה; החלטה 1480, שעוסקת בהקצאת קרקע לתאגידים בפטור ממכרז; החלטה 1507, שעוסקת בשוויון בין חברי האגודה החקלאית לעניין חלוקת הקרקעות; החלטה 1445 – הקצאה לבני מקום, הרשמה והגרלה; החלטה 1422 – תקבולים לקרן קיימת לישראל משיווק קרקעות שעליהן חלה חכירה לטובת קרן קיימת לישראל.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, זה בוודאי מזכיר לך את ההסכמים של הדיור הציבורי, שבהם כספי הדיור הציבורי התגלגלו לסוכנות.

דב חנין: אז גם פה כל מיני כספים מגיעים לקרן קיימת – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא נכון.

דב חנין: לא התגלגלו?

אורלי לוי אבקסיס: מה לא התגלגל?

יולי יואל אדלשטיין: אתם פשוט חוזרים אחורה.

יולי יואל אדלשטיין: כשמחוקקים חוק רצוי לדעת שלצד חברות ממשלתיות יש גם חברות לא ממשלתיות, וכשיש מחוקקי חוקים שלא יודעים את הנתון הזה – – – אחר כך שלא יופתעו שבעלי – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי – – – את העניין הזה כדי – – –

דב חנין: אתה צודק.

דב חנין: אדוני השר, אתה צודק, אני רק אומר – אני כרגע לא נכנס אפילו לעניין לגופו, אני לא אומר.

דב חנין: אפשר להעביר, אפשר לא להעביר – לסוכנות.

דב חנין: אני כרגע מדבר על ההיבט של השקיפות.

יולי יואל אדלשטיין: אם מישהו לוקח ממישהו, אז הוא צריך להחזיר לו את הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דורשים את החזרת הכסף של הדיור הציבורי למקום.

דב חנין: כל הוויכוח, אדוני השר, כרגע הוא רק על ההיבט של השקיפות.

דב חנין: אתה יודע, אפשר להחליט לתת לקרן הקיימת, אפשר לתת לסוכנות היהודית את הכספים של הדיור הציבורי, הכול אפשרי, אבל כשאנחנו עוסקים בכסף ציבורי, כשאנחנו עוסקים בהחלטות שיש להן משמעות ציבורית, הדברים האלה צריכים להיות שקופים לציבור.

דב חנין: ואז, למשל אם הנושא של הסוכנות היהודית היה ידוע בזמנו, אני מניח שחברת הכנסת אורלי לוי – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה ידוע לי ולעוד שני חברי כנסת, שניסו לשכנע את ה-117 הנותרים, אבל לא הצלחנו, כי הרי הציבור – – –

דב חנין: וצר לנו עד היום.

דב חנין: עד היום צר לנו שלא הצלחתם.

דב חנין: בכל מקרה, אני אמשיך: החלטה 1489, שעוסקת בהשכרה או חכירת משנה של מקרקעי ישראל; החלטה 1471 זו החלטה שעוסקת ב"איקאה"; בהצעת פשרה שגובשה בתביעת "בית אבן בנייה וייזום בע"מ" נגד רשות מקרקעי ישראל.

דב חנין: הדוגמאות הן רבות רבות.

דב חנין: אני לא אעבור על כל הרשימה.

אורלי לוי אבקסיס: ואיך הצלחת אתה להגיע למקור הזה?

דב חנין: גברתי, יש עדיין גופים שנלחמים למען שקיפות, ולפחות את הכותרות של ההחלטות הם יודעים.

דב חנין: לפעמים הם מגיעים גם להחלטות.

דב חנין: את יודעת, אם את מתאמצת, את יכולה להגיש בקשה של חופש המידע, לשלם אגרה ולהיכנס להליכים ולהתווכח, וכן מותר ולא מותר, ואם יש לך נשימה ארוכה ויש לך עורך-דין טוב – –

אורלי לוי אבקסיס: וכיס עמוק.

דב חנין: – – ויש לך כיס עמוק, את מגיעה בסופו של דבר להחלטות.

דב חנין: את כל זה הצעת החוק הזאת באה לשנות.

דב חנין: אנחנו אומרים: גוף ציבורי כמו מינהל מקרקעי ישראל – היום רשות מקרקעי ישראל – חייב להתנהל בצורה שקופה.

דב חנין: היא מנהלת נכסים של הציבור, כספים של הציבור, קרקעות של הציבור.

דב חנין: היא מחליטה בקרקעות של הציבור ובכספים של הציבור, וההחלטות שלה צריכות להיות גלויות לציבור באופן מלא.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שזאת הצעת חוק מהפכנית.

דב חנין: אני חושב שהצעת החוק מגינה על רשות מקרקעי ישראל, כי אני בעד מערכת ציבורית.

דב חנין: אני בעד מערכת ציבורית.

דב חנין: אני בעד קיומה של רשות מקרקעי ישראל כרשות שמנהלת את מקרקעי המדינה, את מקרקעי הציבור, אבל הרשות הציבורית הזאת יכולה להתקיים ויכולה ליהנות מאמונו של הציבור אך ורק אם היא מתנהלת בשקיפות.

דב חנין: אם כל אחד ואחת מאתנו – יושב אתנו פה חבר הכנסת אריה אלדד, יושב-ראש השדולה למלחמה בשחיתות.

דב חנין: אדוני חבר הכנסת אלדד, אתה בוודאי תדע יותר טוב מחלק מחברי הכנסת לספר לנו עד כמה מערכות שמתנהלות בצורה לא שקופה, ובוודאי כשאתה מנהל בצורה לא שקופה נכסים וקרקעות, והחלטות שלך יש להן משמעות כלכלית מרחיקת לכת, עד כמה הדבר הזה הוא פתח, חס וחלילה, גם לשחיתות וגם לסידור עניינים מתחת לשולחן ומחוץ לשולחן ובפרוזדורים ומחוץ לפרוזדורים.

דב חנין: אמר פעם מי שאמר, והוא צדק בזה: אור השמש הוא המחטא הטוב ביותר.

דב חנין: ולכן, ברגע שהמערכת הזאת של רשות מקרקעי ישראל תהיה מערכת שקופה, אנחנו מדברים פה לא רק על דמוקרטיה, לא רק על נורמות דמוקרטיות, לא רק על נורמות ראויות של ניהול הרכוש הציבורי – אנחנו מדברים פה על כלי ממדרגה ראשונה במאבק בשחיתות.

דב חנין: הצעת החוק היא הצעת חוק מאוד מאוזנת, ואני רוצה להעריך את הצוות המקצועי של ועדת הכלכלה, שסייע בידינו בעבודה בעניין הזה.

דב חנין: העיקרון אומר שכל ההחלטות צריכות להיות מפורסמות.

דב חנין: החלטות של המועצה יפורסמו גם ברשומות, כמובן, וגם באתר האינטרנט של הרשות.

דב חנין: ההחלטות של הנהלת הרשות יפורסמו באתר האינטרנט של הרשות – זו רשות שיש לה אתר אינטרנט.

דב חנין: אין היום, בשנת 2012, שום סיבה מעשית להשאיר את ההחלטות האלה בצורה לא גלויה ולא חשופה לציבור הרחב.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני פונה לכולכם ואני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני משוכנע שאנחנו נעשה את כל המאמצים כדי לסיים את החקיקה הזאת בקריאה שנייה ושלישית במהרה בימינו ונביא למהפכת שקיפות במקרקעי ישראל, נביא לחיזוק רשות מקרקעי ישראל, נביא לחיזוק האמון של הציבור במערכות שמנהלות את הנכסים שלנו, ונביא בסופו של דבר למערכת שהיא גם שקופה יותר, גם ציבורית יותר, גם דמוקרטית יותר, וגם, עמיתי חברי הכנסת – וזאת הנקודה האחרונה – כלכלית יותר.

דב חנין: כי האי-שקיפות – ויש בידי מחקרים בעניין הזה – מובילה גם לעליית מחירים, וככל שהמערכת תהיה שקופה יותר והגורמים השונים המתנהלים בשוק המקרקעין ידעו מהן ההחלטות שהתקבלו ומה בדיוק המשמעות שלהן, אנחנו בסופו של דבר נוביל גם להוזלה במחירי המקרקעין בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: גם להצעת החוק הזאת נרשמו דוברים – – –

נסים זאב: אני מבקש להירשם.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אני ארשום אותך, חבר הכנסת נסים זאב, רק להבא – להירשם קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תהיה מייד אחרי חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש עוד מישהו שמעוניין, זה הזמן, אני סוגרת את הרשימה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, היום כבר שעות ארוכות פה את על כיסא היושב-ראש, אז מלוא ההערכה על הניהול המוצלח של הישיבה הארוכה הזאת, מבחינתך.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מקרקעי ישראל – השבוע הלכתי לבקר במקרקעי ישראל.

מיכאל בן-ארי: לפני כחודשיים ימים ביקשתי ממשטרת ישראל רשות ללכת ולמחות מחאה ציבורית בעיר נצרת, שם מתגוררת חברת הכנסת זועבי, שם נמצאים משרדי מפלגת בל"ד, שנעמדים באופן שיטתי תמיד לצדם של אויבי ישראל, כמסורת אדמו"רם, האדמו"ר עזמי בשארה, שבזמן מלחמת לבנון השנייה – כפי שידוע לכולנו ועד שהוא לא יבוא לפה ויוכח אחרת – כיוון טילים ללבה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: רצינו למחות שם וקיבלנו רשיון מהמשטרה, בתיאום אתם.

מיכאל בן-ארי: אנשים שלי בלשכה הלכו, בדקו את המסלול, התרצינו, הסכמנו לכל מה שהמשטרה בקשה.

מיכאל בן-ארי: פתאום במוצאי שבת ישנה הודעה תקשורתית שההפגנה בוטלה.

מיכאל בן-ארי: איש לא טרח להודיע, מישהו מהאנשים, למה מי אנחנו?

מיכאל בן-ארי: אנחנו אזרחים?

מיכאל בן-ארי: אני חבר כנסת?

מיכאל בן-ארי: היה בינינו – מי אנחנו בכלל?

מיכאל בן-ארי: מפכ"ל המשטרה, דרך הדובר, הודיע שזה בוטל.

מיכאל בן-ארי: כיוון שכך, נאלצתי לבטל את האוטובוסים, האנשים שהתכוונו להתכנס ולהגיע, אבל הודעתי שאני, לעומת זה, כן אגיע ואנצל את חסינותי הפרלמנטרית.

מיכאל בן-ארי: הייתי בתוך העיר נצרת.

מיכאל בן-ארי: לצערי, משטרת ישראל מאוד מאוד מפוחדת.

מיכאל בן-ארי: מה שמעניין זה, שאחר כך ישבתי אצל ראש מועצה אזורית שכנה.

מיכאל בן-ארי: ישב שם הגזבר, אמר לי: חבר הכנסת בן-ארי, נכנסת לשם, לא יכולת לקחת ביחד אתך חוליה אחת של מס הכנסה או של מע"מ?

מיכאל בן-ארי: פה, רבותי, הסוד הגדול של מה שטוענים בפנינו לא פעם חברי כנסת ממעוז האויב שנמצא כאן.

מיכאל בן-ארי: הם רוצים שוויון.

אורלי לוי אבקסיס: הם מה?

מיכאל בן-ארי: שוויון.

מיכאל בן-ארי: גם אני רוצה שוויון.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה שוויון קודם כול בחובות, במס הכנסה.

מיכאל בן-ארי: מס הכנסה לא מכיר את הרחובות בנצרת; לא מכיר את בעלי העסקים בנצרת – זאת לא העיר היחידה כנראה – ולא מע"מ.

מיכאל בן-ארי: איך הוא אמר לי?

מיכאל בן-ארי: 150 מיליארד שקל מסתובבים במגזר ואיש לא נוגע בזה.

מיכאל בן-ארי: תמיד צועקים שם על מערכת החינוך, שהיא כל כך כל כך מקופחת.

מיכאל בן-ארי: פגשתי השבוע עורך-דין צעיר מכפר-סולם, כשהייתי בעפולה.

מיכאל בן-ארי: עצרנו שם, פגשתי, הוא אומר לי: מה זאת אומרת?

מיכאל בן-ארי: אצלנו מי שנבחר, החמולה לא משלמת ארנונה ואתה לא מתלונן, כי החמולה שממול עושה לך מה שעושה לך.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, אין אכיפת חוק, אין תשלום ארנונה, ואם כן, גם כן, אם במועצה כמו שלי, ראש המועצה משקיע אלפי שקלים בכל תלמיד, מתקציבו, על חשבון התושבים, במערכת החינוך, על מערכת החינוך האחרת מבקשים רק מכל אזרחי ישראל שישלמו, חוץ מהם.

מיכאל בן-ארי: אז איך אמר לי אותו גזבר?

מיכאל בן-ארי: אני אסיים, משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: נכנסת לנצרת – כל הכבוד.

מיכאל בן-ארי: למה לא לקחת אתך חוליה אחת של מס הכנסה?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: מייד לאחר מכן נצביע.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק היא חשובה ביותר.

נסים זאב: הפרסום והשקיפות מתחייבים.

נסים זאב: אני אומר לכם – סיפור קצר, עוד מתקופת בנימין בן-אליעזר.

נסים זאב: כאשר הוא היה אחראי למינהל מקרקעי ישראל, יצא איזשהו מכרז, באותו גוש וחלקה, אשר היה מיועד לשני מוסדות.

נסים זאב: מוסד אחד קיבל ב-2% לשנה, במקום דמי היוון, ומוסד אחר – חייבו אותו בדמי היוון, שזה 91%.

נסים זאב: המשמעות היתה שמוסד אחד היה צריך לשלם מאות אלפי דולרים באותו זמן על אותו שטח, והמוסד השני נתן 2%, שילם 2% ל-50 שנה.

נסים זאב: עכשיו, אם הדבר הזה היה מתפרסם והיה קריטריון אחיד, לא יכול להיות ולא היה עולה על הדעת שהמוסד השני לא היה יודע מה שהמוסד הראשון קיבל.

נסים זאב: הלוא כולם באו באותה העת, באותה תקופה, ונעשה פה איפה ואיפה.

נסים זאב: דבר נוסף אני רוצה לומר – בזמנו דיברתי עם שר השיכון, ואני מקווה שזה תוקן.

נסים זאב: מינהל מקרקעי ישראל מכר שטחים, אפילו בדמי היוון.

נסים זאב: בואו נצא מתוך הנחה שהוא נתן את הקרקע בדמי היוון עם 100% לבנייה.

נסים זאב: לימים, אחרי עשר, 20 שנה, יש תוספת בנייה, מה לעשות?

נסים זאב: אני מדבר על מוסדות ציבור.

נסים זאב: בא המינהל, אומר: אני בעל הקרקע.

נסים זאב: תשלם לי כאילו עכשיו אתה מקבל על כל מטר, כאילו אותו עדכון של לפני 20 או 30 שנה.

נסים זאב: זאת אומרת, בעצם המינהל נשאר בעל-הבית לכל החיים של אותו מוסד, או בעל המוסד.

נסים זאב: ואותו דבר, הוא הדין גם ברכוש הפרטי של בעלי בתים שרכשו קרקעות או דירות, כאשר מבקשים תוספת כזאת או אחרת, אפילו תוספת מרפסת.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על ביורוקרטיה, שצריך תכנון ואישור של מינהל מקרקעי ישראל, ועל כל שינוי כזה או אחר תמיד צריך את חתימת מינהל מקרקעי ישראל.

נסים זאב: אני חושב שאת הדבר הזה צריך לתקן מהיסוד.

נסים זאב: אני רוצה לומר – את העניין הזה של מאבק של שנים, של ארבע או חמש שנים, כדי לשכנע את המינהל שהוא גזלן, בעצם, אם היה אותו מוסד קונה את הקרקע מאדם פרטי, הוא לא היה בא אחרי 20 שנה ואומר לו: אם אתה רוצה תוספת, תשלם על התוספת שלך.

נסים זאב: בגלל שזה ממינהל מקרקעי ישראל, המינהל מרשה לעצמו לדרוש עבור התוספת, כאשר במגזר הפרטי זה לא קורה.

נסים זאב: לכן אני חושב שהשקיפות הזאת היא חשובה, הפרסום חשוב, כדי שכל אחד מאתנו ידע מה הזכויות ומה החובות שלו ואם יש שינויים כאלה ואחרים בין גוף כזה לגוף אחר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שהבטחתי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9) (פרסום החלטות), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון מס' 9) (פרסום החלטות), התשע"ב–2012, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד הצעות החוק – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה פה אחד ותחזור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/446).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9) (הודעה ללקוח המצטרף לחשבון), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת ליה שמטוב, פניה קירשנבאום ורוברט אילטוב – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: תציג את הצעת החוק היוזמת, כמובן, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק שיקים ללא כיסוי – הודעת בנק לבעלי חשבון, באה להטיל חובה על הבנק להזהיר לקוח המבקש להצטרף לחשבון קיים מפני בעיות קיימות העלולות להפוך את חשבונו ובעליו למוגבלים.

ליה שמטוב: במלים פשוטות, אם אני החלטתי להצטרף לחשבון קיים, נכון להיום, הבנק לא יפרט את ההיסטוריה של חשבון הבנק, וכך אני, אם אני אדם תמים, יכולה למצוא את עצמי בחובות ובעלת חשבון מוגבל, משום שלבעל החשבון המקורי סורבו שיקים, או היו לו בעיות עם החזרת הלוואות וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: כשמוסיפים שותף לחשבון לא מיידעים אותו היום?

ליה שמטוב: לא.

ליה שמטוב: היום זה לא חובה.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

ליה שמטוב: אז הצעת החוק שלי תחייב בנקים לפרט וליידע כל מצטרף לחשבון קיים על כל נתון העלול לפגוע במי שמצטרף.

ליה שמטוב: אני רוצה לציין שהצעת החוק הזאת של הצ'קים ללא כיסוי היא לא חוק תקציבי, והממשלה תמכה בהצעת החוק, אז אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בקריאה ראשונה.

ליה שמטוב: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה – – –

אורלי לוי אבקסיס: שלא סיים את תפקידו, יש לו עוד להכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

ליה שמטוב: כן.

ליה שמטוב: אז אני מקווה שאולי אחרי הפגרה אנחנו ישר נצביע בקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

ליה שמטוב: והיום אני מבקשת להצביע בקריאה ראשונה.

ליה שמטוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת ליה שמטוב.

אורלי לוי אבקסיס: זו בהחלט הצעת חוק צרכנית שבאה להגן על הלקוח, כי אפשר להבין עכשיו שלבנק יש אינטרס לא לגלות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ככה יש לו אפשרות לגבות את החובות מעוד אנשים.

ליה שמטוב: ודווקא היום הם תומכים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נעים להגיד, עכשיו הצלנו את המצב.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ניתן להם ליהנות מהספק שהם בהחלט מרוצים מהצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9) (הודעה ללקוח המצטרף לחשבון), התשע"ב–2012.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל בן-ארי לא נמצא, אני לא רואה פה את הדוברים האחרים, ולכן אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9) (הודעה ללקוח המצטרף לחשבון), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 9) (הודעה ללקוח המצטרף לחשבון), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לתוצאות ההצבעה: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה הראשונה ותחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון מס' 47) (תוספת לפדויי שבי שמלאו להם 80 שנים), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת יואל חסון וזאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק – אצלי כתוב חבר הכנסת זאב אלקין, רק שהוא איננו פה במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמור את ההזדמנות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לחוק הבא, ואם הוא יגיע עד אז, אנחנו ניתן לו את ההזדמנות להציע את הצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/451).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הבא בסדר-היום הוא הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 5) (הצגת מועמדות לכהונה נוספת של רב ראשי לישראל), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת ציון פיניאן וקבוצת חברי הכנסת – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת ציון פיניאן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת ציון פיניאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אזכיר את מה שאמרתי קודם, חבר הכנסת אלקין.

אורלי לוי אבקסיס: לאחר החוק הזה אנחנו נציע את הצעת החוק הקודמת, שהמציעים לא היו במליאה.

ציון פיניאן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 5) (הצגת מועמדות לכהונה נוספת של רב ראשי לישראל), התשע"ב–2012.

ציון פיניאן: מכובדי, הזכות לבחור ולהיבחר הינה זכות יסוד חוקתית מוכרת במדינת ישראל.

ציון פיניאן: עם זאת, החוק היום אינו מאפשר לרב ראשי מכהן להציג את מועמדותו לבחירה לכהונה הסמוכה לכהונתו.

ציון פיניאן: יש לציין שבשנים עברו רבנים ראשיים לישראל יכלו להתמודד בשנית על משרת הרבנים הראשיים ברצף של כהונה אחר כהונה.

ציון פיניאן: המצב שונה בתקופתו של השר אהרן אבוחצירא, שכיהן כשר הדתות, משיקולים אישיים ופוליטיים, ואז החוק שונה, ובשל כך היום לא ניתן לרב ראשי מכהן להציג מועמדותו ברצף לבחירה נוספת.

ציון פיניאן: החוק היום מאפשר לרבנים ראשיים להתמודד שנית רק אחרי הפסקה של עשר שנים בין כהונה לכהונה.

ציון פיניאן: לכול ידוע מה ערכם של משילות ורצף שלטוני.

ציון פיניאן: רבנים ראשיים מכהנים בתקופה של ביורוקרטיה ופרוצדורות, חצי מהקדנציה מתבזבזת על לימוד המערכת, ואין לרב הראשי הזמן והשהות לבצע רפורמות חשובות ונדרשות בעולם הרבנות.

ציון פיניאן: החוק המוצע בא לתקן זכות שמוקנית לכל אדם לבחור ולהיבחר, ובכך אנו מתקנים את המעוות.

ציון פיניאן: אבקש מחברי לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה להכנה לשנייה ושלישית.

ציון פיניאן: הצעת החוק קיבלה את תמיכת הממשלה.

ציון פיניאן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ציון פיניאן.

אורלי לוי אבקסיס: לחוק הזה לא נרשמו דוברים, ולכן אנחנו נעבור תיכף ומייד להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אחכה שתגיע למקומך, וגם שכבוד השר מרגי יגיע למקומו.

נסים זאב: אני מבקש לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: נסגרה הרשימה.

נסים זאב: לא, אני ביקשתי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: מזכירת הכנסת, חבר הכנסת נסים זאב ביקש לדבר?

נסים זאב: עוד לפני שהכרזת.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, תוך כדי הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נמתין רגע ולא נחרוג ממנהגנו כל חוק, נסים זאב – – –

נסים זאב: לא כל חוק.

נסים זאב: אם זה לא מעניין אני לא עולה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה תמיד מעניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: פשוט זה היה במקום אחר ולא ראיתי – – –

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לחברים שלפני 30 שנה, לפני שהיה השר משה נסים – – –

דוד רותם: "גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת".

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לפני כ-30 שנה, אדוני היושב-ראש של הוועדה – אז אני לא יודע מה הוחלט בוועדת החוקה.

נסים זאב: החליטו לשנות את המצב הקיים רק כדי שמרן רבי עובדיה יוסף לא ימשיך, חלילה וחס, עוד שנה אחת בתפקידו כרב ראשי לישראל.

נסים זאב: הנושא הזה היה פרופר, הייתי אומר בצורה מושלמת, פוליטי.

נסים זאב: לא היה שם שום שיקול מקצועי בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני עשיתי על זה סמינריון.

דוד רותם: לא, סליחה, מי עשה את זה?

נסים זאב: משה נסים.

דוד רותם: למה הוא עשה את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אביו היה – – –

דוד רותם: לא, לא, לא.

דוד רותם: כי הוא רצה שיקימו את ש"ס.

נסים זאב: לא, לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל הם קיבלו – – –

דוד רותם: מרן הרב – – –

נסים זאב: ש"ס עוד לא היתה.

נסים זאב: עוד לא היתה אפילו בחלום.

נסים זאב: אני אומר לך.

אורלי לוי אבקסיס: ש"ס היתה העונש.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דודו רותם, ש"ס היתה העונש על החטא הקדמון של "אגודה".

ציון פיניאן: – – –

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, דוד, אני רוצה לגלות לך את הסוד.

נסים זאב: כשבאתי למרן רבי עובדיה יוסף לפני הקמת התנועה ואמרתי לו: אנחנו רוצים להקים תנועה, הוא אמר לי: זה תלוי.

נסים זאב: אם אני אמשיך להיות רב ראשי לישראל, אני לא אוכל לתמוך בך, כי אני רב ראשי בתפקיד ציבורי, אני לא יכול.

נסים זאב: אבל אם בסופו של דבר החוק הזה יתקבל – השינוי שאז בזמנו משה נסים גרם – אז אני אהיה מוכן לשקול את זה בחיוב.

נסים זאב: מבחינתי תנועת ש"ס זה היה מהפך, ויכול להיות שמשמים עשה טובה בזמנו משה נסים, שהרב עובדיה יוסף נדחק ולא יכול היה להמשיך את כהונתו, ונבחר רבי מרדכי אליהו, עליו השלום, זכר צדיק לברכה.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר: זה לא מקובל, ולא היה מקובל מעולם, במשך עשרות בשנים, שרב ראשי לישראל, שיכול לתפקד ויש לו המשך השפעה ויכולת ההשפעה שלו, שעשר שנים זה הקריטריון.

נסים זאב: אגב, בבית-משפט – השופטים, למשל, אין להם שום הגבלה.

נסים זאב: יש חבר עמית, יש שופט עמית, יש דיין עמית.

נסים זאב: זאת אומרת, גם אחרי גיל 70 שנה יש אפשרות שדיין ושופט בית-משפט העליון יכול להמשיך בתפקידו.

נסים זאב: ורב ראשי לישראל, שזה התפקיד הבכיר ביותר – – –

דוד רותם: מה אתה רוצה, שיהיה רב ראשי עמית?

נסים זאב: ולכן אני חושב שנפלה באמת זכות לידי חבר הכנסת ציון פיניאן והחברים שהשתתפו בעניין הזה להמשיך את המסורת שהיתה במשך מאות ואלפי שנים.

נסים זאב: לא היו מורידים אף פעם נשיא של עם ישראל – הכוונה, של מועצת חכמי התורה, כמו רבן גמליאל ואחרים, עוד בזמנו.

דוד רותם: אתה טועה.

דוד רותם: מועצת חכמי התורה זה ש"ס, זה לא הרב הראשי לישראל.

נסים זאב: לא, לא.

נסים זאב: אני מדבר על מועצת הנשיאות שהיתה בזמן הסנהדרין.

נסים זאב: לא היה מצב שהיו מורידים נשיא ישראל אחרי חמש או עשר שנים.

נסים זאב: זה תקדים, לדעתי, שצריך לבטל אותו, ויבורכו המציעים על כך.

נסים זאב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה אומר שעכשיו אין צורך בש"ס?

אורלי לוי אבקסיס: אז היא תתפרק?

דוד רותם: כן, אבל אם נפרק את ש"ס אז נעביר את הכול – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה היה בגלל ההיסטוריה, איך ש"ס קמה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עכשיו, אם מתקנים, אז אולי אין טעם.

ציון פיניאן: נחזיר עטרה ליושנה.

דוד רותם: אם ש"ס מתפרקת אחרי החוק הזה, אז כדאי להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברים, מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 5) (הצגת מועמדות לכהונה נוספת של רב ראשי לישראל), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה הראשונה, חבר הכנסת ציון פיניאן, והיא תחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/449).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חוזרים להצעת החוק שהבטחנו קודם, והיא הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון מס' 4) (תוספת לפדויי שבי שמלאו להם 80 שנים), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת יואל חסון, זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלקין.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים – או כבוד השר – עדיין השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד בשמי ובשם חברי חברי הכנסת יואל חסון, דוד רותם, אברהם מיכאלי, עינת וילף ויריב לוין, להציג את הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון מס' 4) (תוספת לפדויי שבי שמלאו להם 80 שנים).

זאב אלקין: למעשה, בחוק תשלומים לפדויי שבי משנת 2005 מוסדרת הסוגיה של מתן הפיצויים לכל מי שנפל בשבי האויב במהלך שירות צבאי.

זאב אלקין: כמובן שהחוק נועד לבטא את החוב המוסרי של מדינת ישראל כלפי האנשים שנפלו בשבי האויב במאבק שלהם למען המדינה.

זאב אלקין: בין השאר, תחולת החוק הורחבה גם על מי שנפלו בשבי האויב במאבק על עצם הקמת המדינה – ותיקי המחתרות "ההגנה", אצ"ל ולח"י.

זאב אלקין: החוק קובע, בין שאר התשלומים, גם תשלום חודשי לפדויי שבי בגובה של כ-1,200 שקל, כאשר לאנשים בני 67 ומעלה התשלום הזה משולם כתשלום שנתי בתחילת השנה, בתשלום אחד.

זאב אלקין: הצעת החוק הזאת באה למעשה לתת תוספת מיוחדת בקרב הקבוצה הזאת, תוספת מיוחדת לאלה שהגיעו לגיל 80 ומעלה.

זאב אלקין: ברור שהיום אנחנו מדברים על ותיקי המחתרות.

זאב אלקין: פדויי שבי מגיל 80 ומעלה הם כמעט כולם ותיקי מחתרות.

נסים זאב: כמה כאלה יש היום?

זאב אלקין: כמה מאות.

דוד רותם: גם וטרנים שנלחמו ברוסיה?

זאב אלקין: מה?

דוד רותם: גם וטרנים שנלחמו ברוסיה?

אורלי לוי אבקסיס: – – – מדבר על הווטרנים.

זאב אלקין: וטרנים שמה?

דוד רותם: שהקימו את המדינה ברוסיה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: מדובר כאן על אלה שנלחמו במלחמות של מדינת ישראל או ותיקי מלחמות שנלחמו על עצם הקמתה של המדינה.

זאב אלקין: ישנם חוקים אחרים, שחבר הכנסת רותם מכיר אותם מצוין ואני מכיר אותם מצוין, ואפילו – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – וטרנים.

זאב אלקין: – – עבדנו על הבאתם, שעוסקים בווטרנים של מלחמת העולם השנייה.

זאב אלקין: אבל חזרה לענייננו – הצעת החוק הזאת באה להציע תשלום מיוחד, מעין תוספת של 25%, לתשלום החודשי לקבוצה הזאת, ולבטא בכך, ולו במעט, את החוב הענק שמדינת ישראל חייבת לאנשים האלה, שלמעשה היא הוקמה על-ידם – הוקמה, בין השאר, בזכות התרומה העצומה שהם נתנו, כולל סיכון החיים ושהות בשבי תקופות ארוכות מאוד, כולל כמובן חלק מהם שהיו גם בסכנה של עונש מוות והוצאה להורג.

זאב אלקין: חלקם גם הוצאו להורג.

אורלי לוי אבקסיס: גם הוצאו להורג.

זאב אלקין: אבל חלק מפדויי השבי האלה היו כמובן בסכנת חיים.

זאב אלקין: בהצעת החוק הזאת אנחנו גם – בגלל צורת התשלום המיוחדת הזאת, שלמעשה שולמה כבר בתחילת השנה לקבוצה הזאת, הצעת החוק הזאת גם שמה פסקת מעבר, שהשנה התוספת של ההפרש תשולם עד חודש פסח – כמובן, בהנחה שהכנסת תספיק לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה וקריאה שלישית עוד במושב הזה.

זאב אלקין: מדובר למעשה בתשלום חוב מוסרי, ולו במעט, שכולנו חייבים לאנשים האלה.

זאב אלקין: אני שמח מאוד שממשלת ישראל החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת, לאחר שצמצמנו אותה והבאנו את הנוסח החדש.

זאב אלקין: אני מודה במיוחד למשרד האוצר – נמצא כאן אתנו סגן שר האוצר – שכמובן, כל הצעת חוק שכרוכה בתשלום נוסף לא פשוט למשרד האוצר להסכים לה.

זאב אלקין: אבל הוא קיבל כאן החלטה שלאחר ההחלטה של ועדת – – –

ציון פיניאן: הוא לא כל כך רע כמו שחושבים.

זאב אלקין: מה?

ציון פיניאן: משרד האוצר לא כל כך רע כמו שחושבים.

זאב אלקין: לא משרד האוצר – – –

דוד רותם: – – –

זאב אלקין: המצב הכלכלי של מדינת ישראל, חבר הכנסת פיניאן, מעיד על כך שמשרד האוצר הוא טוב, רק לפעמים יש לנו אתו ויכוח בסוגיות עקרוניות – –

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים – – – אנחנו – – – יותר – – –

זאב אלקין: – – כי אנחנו חושבים שהוא עד כדי כך טוב, שהוא יכול להתחלק בטוב הזה גם עם קבוצות אוכלוסייה שונות במדינת ישראל – –

אורלי לוי אבקסיס: הם יכולים לתת רעיונות.

זאב אלקין: – – ועל זה מדי פעם יש לנו מחלוקת.

זאב אלקין: אבל במקרה – – –

ציון פיניאן: – – – הגענו למשרד האוצר.

זאב אלקין: אבל במקרה הזה אני שמח שמשרד האוצר חשב כמונו וקיבל החלטה, למרות שהתלבט, בסופו של דבר שלא לערער ולקבל את החלטת ועדת השרים.

זאב אלקין: אני מודה על זה למשרד האוצר, לשר האוצר ולסגנו.

זאב אלקין: זה מה שמאפשר לנו להשלים את החקיקה הזאת במהירות האפשרית, כי לגבי האנשים האלה הביטוי "יפה שעה אחת קודם" הוא נכון במאה אחוז.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

זאב אלקין: אני קורא כמובן לכל חברי חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ולאשר אותה.

זאב אלקין: אני מקווה שבעזרת הצוות של ועדת החוץ והביטחון, שעמל קשה על הצעת החוק הזאת כדי להכין אותה במהירות, גם נדע להביא אותה לאישור בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

זאב אלקין: יושב-ראש הוועדה מחויב לכך, וכמובן כל חברי הוועדה.

זאב אלקין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זאב אלקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת חוב קטן.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשהיו לי בעיות עם פקידים באוצר על דברים כל כך טריוויאליים, לגבי ילדים בסיכון, ולמשל החופשה בגלל אשפוז יילוד – הארכת חופשת לידה בתשלום, היתה אוזן קשבת דווקא מנציגי הכנסת, השר וסגן השר, ולכן הצלחנו להביא גם בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו, חבר הכנסת אלקין, עוברים להצבעה על הצעת החוק – – –

דוד רותם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, אנחנו עוצרים את ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: ישנם דוברים, ואנחנו ניתן להם את זכות הדיבור, כפי שביקשו כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: איזה לחץ יכול היה להיות פה.

אורלי לוי אבקסיס: מיני-דרמה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא יקרה מצב שלא ניתן לחבר הכנסת לממש את זכותו.

אריה אלדד: תודה רבה, גברתי.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה היה בטעות.

דוד רותם: די, תן לו לדבר.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק ודאי ראוי מאוד.

אריה אלדד: אם יש דבר אחד שאני מצטער על החוק הזה, זה שאני לא חתום עליו.

אריה אלדד: אבל כמי שהיה בנו של אחד מאותם פדויי שבי שישבו בכלא בירושלים ובלטרון כדי לשחרר ולהקים את מדינת ישראל, אני ודאי יודע להכיר בחשיבותו של החוק, ואני יודע גם עד כמה מתי מעט הם אלה העשויים היום ליהנות עוד מהחוק הזה.

אריה אלדד: והם הולכים ופוחתים מדי שנה, כשעולים לקברו של אברהם שטרן יאיר או לקברות אנשי לח"י האחרים.

אריה אלדד: אני ער לעובדה ששורת העומדים ושרים "חיילים אלמונים" בתום הטקס הולכת ופוחתת מדרך הטבע, וביניהם גם הולכים ופוחתים פדויי השבי.

אריה אלדד: אני מבקש מכל חברי הכנסת הנוכחים באולם לתמוך בכל לב בהצעת החוק הזאת.

אריה אלדד: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותכם – אין חבר כנסת שנרשם ושכחתי את שמו, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון מס' 4) (תוספת לפדויי שבי שמלאו להם 80 שנים).

אורלי לוי אבקסיס: מצביעים, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון מס' 4) (תוספת לפדויי שבי שמלאו להם 80 שנים), התשע"ב–2012, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה פה אחד, והיא חוזרת לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאנחנו ממשיכים בסדר-היום, ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, יש הודעה.

אורלי לוי אבקסיס: ההודעה הזאת גם מחייבת הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, שתי הודעות מטעם ועדת הכנסת, האחת שאיננה מחייבת הצבעה והשנייה מחייבת שנצביע ונאשר אותה.

): ההודעה הראשונה: ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום לנישואין של בני-זוג), התשע"ב–2011, פ/3579/18, הצעתם של חברת הכנסת פניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת, לשם הכנתה לקריאה הראשונה.

): וההודעה שנייה, שמחייבת הצבעה: ביום רביעי, י"ב באדר התשע"א, 16 בפברואר 2011, מליאת הכנסת העבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה את הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום), התש"ע–2009, פ/635/18, של חבר הכנסת עתניאל שנלר, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וזאת במסגרת בקשה שנגעה גם להצעת החוק שקודם לכן הודעתי על העברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, הצעת החוק של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, העוסקת באותו נושא.

): על כן, ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום), התש"ע–2009, פ/635/18, של חבר הכנסת עתניאל שנלר, מוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): אבקש את אישור הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: אז כאמור זה מחייב הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם מיכאלי: כמה הצבעות?

דוד רותם: רק אחת.

דוד רותם: רק של – – – הראשון לא צריך – – –

יצחק הרצוג: – – – לא נקלט – – –

דוד רותם: אתה לא נקלטת כי אתה לא רוצה להעביר אלי את החוקים.

דוד רותם: אתה פוחד שהוא שצריך לעבוד.

דוד רותם: הצבעה מס' 12 בעד הצעת ועדת הכנסת – 10 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום), התש"ע–2009, מוועדת הפנים והגנת הסביבה לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 10, נגד – אין ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהודעת יושב-ראש ועדת הכנסת עברה.

אורלי לוי אבקסיס: לפרוטוקול אני מודיעה שחבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג – – –

יצחק הרצוג: לא השתתף.

אורלי לוי אבקסיס: לא השתתף מאחר שלא נקלטה הצבעתו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להגיד מה היא היתה?

יצחק הרצוג: לא היה פדויי שבי?

דוד רותם: היה כבר.

דוד רותם: איחרת את פדויי שבי.

דוד רותם: עכשיו אנחנו מעבירים אליך – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו, ברשותכם, עוברים לנושא האחרון בסדר-היום, והוא: שאילתות לשר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: יענה עליהן סגן שר האוצר איציק כהן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל עם חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, קודם כול נחכה שסגן שר האוצר – – –

יצחק כהן: יתאים את הגובה של הדוכן.

אורלי לוי אבקסיס: ויברך על המים, כרגיל.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

אריה אלדד: אמן.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, ב-30 באוקטובר 2011 שודרה בערוץ-10 כתבה על מסמכים מסווגים של רשות המסים שנמצאו במבנה נטוש של הרשות.

אריה אלדד: רצוני לשאול: 1.

אריה אלדד: האם התיאור נכון?

אריה אלדד: 2.

אריה אלדד: אם כן – האם נחשפו פרטי מודיעים של הרשות?

אריה אלדד: 3.

אריה אלדד: היכן נמצאים היום כל המסמכים? 4.

אריה אלדד: מי אחראי להפקרת המסמכים הללו?

יצחק כהן: אני רוצה לשבח את חבר הכנסת הפרופסור אריה אלדד, שהוא היחיד מבין שואלי השאילתות שנמצא פה באולם.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

יצחק כהן: זאת תופעה שיש לברך עליה, מכיוון שיש חברי כנסת ששואלים, אנחנו טורחים, מכינים תשובות, מגיעים, והם לא כאן.

יצחק כהן: על כל פנים, פרופסור אריה אלדד, בעניין רשות המסים – לשאלה מס' 1: אכן הושאר חומר במשרדי רשות המסים ברחוב יפת ביפו, לאחר העברת יחידות הרשות למשרדים חדשים.

יצחק כהן: בלי להמעיט בחומרת האירוע, שזה חמור מאוד, ברצוני להבהיר כי החומר שנמצא אינו חומר מסווג ביטחוני.

יצחק כהן: לשאלה 2: למיטב ידיעתנו לא נחשפו פרטי מודיעים של הרשות.

יצחק כהן: לשאלה 3: החומר הושמד עוד בנובמבר 2011.

יצחק כהן: לשאלה 4: בעקבות האירוע מבצעת רשות המסים תחקיר שמטרתו בירור העובדות, הסקת מסקנות והפקת לקחים כדי למנוע הישנות אירועים דומים בעתיד.

יצחק כהן: שאלה נוספת?

אורלי לוי אבקסיס: שאלה נוספת, חבר הכנסת אריה אלדד?

אריה אלדד: מישהו עמד לדין משמעתי?

אריה אלדד: היו איזשהם הליכים משמעתיים כנגד מי שנקבע כאחראי להפקרה?

יצחק כהן: אנחנו – לשאלה מס' 4, שהיא למעשה חופפת לשאלה ששאלת עכשיו כשאלה נוספת: רשות המסים מבצעת תחקיר שמטרתו בירור העובדות.

יצחק כהן: לאחר מכן, אם תהיה הסקת מסקנות, יכול להיות שאחת המסקנות תהיה, כנראה, להעמיד לדין משמעתי, אבל כרגע היא מבצעת תחקיר.

אורלי לוי אבקסיס: מסתפק?

יצחק כהן: זהו?

אורלי לוי אבקסיס: זה הכול.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יצחק כהן: שאר השואלים לא כאן.

אורלי לוי אבקסיס: ישנה באמת רשימה של שואלים נוספים שהגישו שאילתות לשר אך אינם נמצאים פה, ולכן אנחנו מודים לך מאוד.

יצחק כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, סגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו סיימנו את סדר-היום אפילו לפני הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רק נודיע שמי שנשאר כאן ומעוניין, בשעה 19:00 יש חוג למקרא, באולם "נגב".

אורלי לוי אבקסיס: החברים מוזמנים.

אורלי לוי אבקסיס: תם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' באדר התשע"ב, 14 במרס 2012, בשעה 11:00.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבה זו נעולה.