ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 323, 2012-02-20 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברתי חברת הכנסת, שני חברי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ז בחודש שבט תשע"ב, 20 בחודש פברואר 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/4049/18 וכלה בהצעת חוק פ/4079/18 – הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ביטול המועצות הדתיות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק העונשין (תיקון – ניעור וטלטול פעוט), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ועפו אגבאריה; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת גזענות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – נשיאת הוצאות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (הרחבת ההגדרה של ארגון טרוריסטי), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – דיווח על פריצה למאגר מידע), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, יעקב כץ, אורי מקלב ואורית זוארץ; הצעת חוק העונשין (תיקון – התחזות לאדם), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת יעקב כץ, עתניאל שנלר, יריב לוין ודני דנון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, יוחנן פלסנר, יריב לוין, זאב אלקין, יואל חסון, רוברט טיבייב, רחל אדטו, רוחמה אברהם-בלילא, רוברט אילטוב, משה מטלון, חמד עמאר, שי חרמש, אריה ביבי, יצחק הרצוג, ציפי חוטובלי, רונית תירוש, יעקב אדרי, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, כרמל שאמה-הכהן, שלמה מולה, דניאל בן-סימון, אופיר אקוניס, נחמן שי, אבישי ברוורמן, מרינה סולודקין, איתן כבל, חיים כץ, ציון פיניאן, זאב בילסקי, אורית זוארץ, גדעון עזרא ומירי רגב; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות ממכחיש שואה), מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: השבות, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – רוב בוועדה לבחירת שופטים), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – מניעת פגיעה בערכים דתיים), מאת חבר הכנסת אריה ביבי; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזור שיקום (כפר-שלם),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ב–2012, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – הקמת רשות לאומית לדיור ציבורי), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק דיור סוציאלי, התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הארכת התקופה לקבלת החזר כספי בשל החזרת ביגוד והנעלה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – ביטול תיקון מס' 4), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הגברת האכיפה של משטרת ישראל בכבישים ובצמתים מסוכנים, התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כפגיעה בעבודה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – שילוב במעגל העבודה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מירי רגב ואורית זוארץ; הצעת חוק שירותי הכבאות (תיקון – אי-גביית תשלום בעד שירותים הניתנים בשעת התקפה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלומי השתתפות עצמית לחולה במחלה כרונית), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק למניעת אלימות (שירותי רווחה), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות) (תיקון – עוסק ברכב), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת מירי רגב ואריה ביבי; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (הבטחת מלאי תרופתי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ב–2012, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הדיינים (תיקון – ידע במשפט אזרחי), התשע”ב–2012, מאת חברת הכנסת אורית זוארץ; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי-חיים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת עינת וילף, דב חנין ואיתן כבל; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – הסכמה לכריכה), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת אורית זוארץ, דניאל בן-סימון ודב חנין.

ירדנה מלר-הורוביץ: בקשת ועדת הכספים לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת לפצל את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של בולגריה בנושא ביטחון פנים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלונה בהכנת העורף למצב חירום;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מצב נכסי הווקף המוסלמי בישראל

ראובן ריבלין: רבותי, יש לנו היום הצעות אי-אמון של סיעות קדימה, העבודה ומרצ, וחד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד; שלוש הצעות אי-אמון, שהראשונה בהן היא הצעת האי-אמון של סיעת קדימה בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בהכנת העורף למצב חירום, הצעת אי-אמון שעליה ישיב השר להגנת הסביבה, השר מתן וילנאי.

גלעד ארדן: להגנת העורף.

מתן וילנאי: – – –

ראובן ריבלין: הגנת העורף.

ראובן ריבלין: השר להגנת העורף.

שלמה מולה: הוא כבר השגריר, לא?

גלעד ארדן: אני לעורף של ביבי.

ראובן ריבלין: גם חשוב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין תציע את ההצעה בשם סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, כנסת נכבדה, סיעת קדימה החליטה להגיש הצעת אי-אמון בנושא "כישלון ממשלת נתניהו בהכנת העורף למצב חירום", מכיוון שאירועים שהתרחשו בשבוע שעבר הדאיגו מאוד את הציבור הישראלי.

מרינה סולודקין: הממשלה החליטה למנות באופן חפוז את מתן וילנאי, השר להגנת העורף, לתפקיד של שגריר ישראל בסין.

מרינה סולודקין: המהלך כלל לא הוסבר לציבור, לא מבחינת מצב העורף ומוכנותו למלחמות הבאות ולא מבחינת מצב היחסים בין ישראל לבין סין.

מרינה סולודקין: ניתן לפרש את התפטרותו הפתאומית של השר וילנאי בדרכים שונות: או שהמשרד שלו, שמרכז את כל עבודת ההכנה של העורף למצב חירום, לא קיבל את התקציבים הנדרשים; או שהתקלקלו היחסים האישיים בין השר וילנאי לבין ראש הממשלה ושר הביטחון, ומינויו לשגריר ישראל בסין הוא בעצם גירוש בכבוד.

מתן וילנאי: זה בשם סיעת קדימה מה שנאמר כאן או בשם חברת הכנסת מרינה – – –

ראובן ריבלין: הדברים האמורים הם בשם סיעת קדימה.

מתן וילנאי: סיעת קדימה עומדת מאחורי הדברים האלה?

מתן וילנאי: אני רוצה לשמוע את זה.

ראובן ריבלין: חברי, כבוד השר – – –

מתן וילנאי: – – –

מרינה סולודקין: למה לא?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין – – –

מרינה סולודקין: למה אתה מתחיל – – –

ראובן ריבלין: הוא מדבר בשם – – –

מתן וילנאי: – – – זה הכול – – –

מרינה סולודקין: גירוש כבוד של השר הלא-נוח מהממשלה שלא רוצה לעסוק בנושא הכנת העורף; או אולי מדובר בסיבות פנים-מפלגתיות – התפתחויות כלשהן בתוך סיעת העצמאות.

מרינה סולודקין: אני לא רוצה לנחש מהן הסיבות האמיתיות.

מרינה סולודקין: אני גם לא רוצה להתנפל על השר וילנאי.

מרינה סולודקין: אתה שומע?

מרינה סולודקין: יש לו רקורד צבאי מצוין, ומ-2007, עת מינויו לתפקיד סגן שר הביטחון האחראי לעורף ולמערך המילואים, הוא מילא את תפקידו באופן משביע רצון.

מרינה סולודקין: ההוכחה לכך – המיגון של עוטף-עזה.

מרינה סולודקין: אבל אנחנו, בסיעת קדימה, טוענים שההחלטה למנותו לתפקיד שגריר ישראל בסין והתפטרותו מתפקיד השר להגנת העורף היו חפוזות, בלתי אחראיות ומסוכנות.

מרינה סולודקין: בואו נזכור בפני איזה אתגרים ואיזה סכנות ניצבים מדינת ישראל והאזרחים היום.

מרינה סולודקין: אנחנו נמצאים על סף הכרעה בנושא הגרעין האירני.

מרינה סולודקין: התפתחויות שיכולות להתרחש בסוריה בתקופה הקרובה עלולות לגרום לתגובות שרשרת.

מרינה סולודקין: התקפות של "חיזבאללה" ו"חמאס" על העורף הישראלי – מדובר בגשם של טילים מסוגים שונים ולטווחים שונים שיכול לרדת על יישובינו כבר בשבועות הקרובים.

מרינה סולודקין: וזה עוד לפני שנזכיר את המצב הלא-יציב במצרים שלאחר תקופת מובארק – סכנה ממשית של התקפות טרור על גבול ישראל-מצרים.

מרינה סולודקין: גם בירדן כל כך לא שקט.

מרינה סולודקין: ומה מצב העורף שלנו?

מרינה סולודקין: לפני כמה חודשים יצאה ועדת העלייה והקליטה בראשות חבר הכנסת דני דנון לסיור באשקלון במטרה לבדוק האם ישנם מקלטים בשכונות של הבנייה הקלה, שכונות שבהן מתגוררים בעיקר העולים של שנות ה-90, ומה קורה עם מיגון בתי-הספר בדרום.

מרינה סולודקין: חברי הוועדה השתכנעו בעקבות הביקור שהמיגון אינו מספיק.

מרינה סולודקין: ממשלות ישראל, כולל הממשלה הנוכחית, קיבלו כבר התראות רבות על המצב הבעייתי בתחום ההגנה על העורף מפני התקפות בנשק קונבנציונלי, שלא לדבר חלילה על נשק לא קונבנציונלי.

מרינה סולודקין: מלחמת לבנון השנייה הוכיחה שלישראל אין מספיק אמצעים יעילים ותשתיות נחוצות לארגון הגנה על העורף.

מרינה סולודקין: למזלנו הוכח גם שלאזרחי ישראל יש כושר עמידה לא מבוטל.

מרינה סולודקין: אבל אי-אפשר לסמוך רק על כושר העמידה של האזרחים של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: גם במסקנות ועדת-וינוגרד וגם בדוחות של מבקר המדינה הודגש פעמים רבות המצב העלוב של שירותי הכבאות, ההצלה והבריאות שנועדו לספק הגנה על העורף בתקופות חירום.

מרינה סולודקין: בעקבות אסון הכרמל הגיע מבקר המדינה למסקנה ששירותי הכבאות יקרסו במצב חירום.

מרינה סולודקין: אדרבה, בין 2006 ל-2010, שיעור התקנים לעובדי המינהל בשירותי הכבאות עלה מ-14% ל-29%, בזמן ששיעור הכבאים הפועלים בשטח ירד מ-86% ל-71%.

מרינה סולודקין: כאילו עובדי המינהל יפעלו בשטח בזמן חירום.

מרינה סולודקין: אנחנו לא קיבלנו מהממשלה תשובות על השאלות החשובות: האם הקמת המשרד להגנת העורף היה צעד נכון ויעיל להגברת שיתוף הפעולה בין המוסדות השונים העוסקים במלאכה, כולל רשות חירום לאומית, משרדי הממשלה והצבא?

מרינה סולודקין: אני אישית חושבת שכן.

מרינה סולודקין: האם המשרד ימשיך להתקיים לאחר עזיבתו של השר וילנאי?

מרינה סולודקין: אם כן – מי יהיה מחליפו?

מרינה סולודקין: ולמה לא בוצעה חפיפה מסודרת בין השר היוצא לבין השר הנכנס?

מרינה סולודקין: מה סכום התקציב של המשרד, או שפעם נוספת הוא יועבר למשרד הביטחון ושר הביטחון יחליט על דעת עצמו מה לתקצב ומה לא?

מרינה סולודקין: האם העברת שירותי הכבאות ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים ולא למשרד להגנת העורף או לרשות חירום לאומית היתה צעד נכון?

מרינה סולודקין: האם השאלות האלה נדונו בכלל במסגרת כלשהי?

מרינה סולודקין: אך הממשלה אפילו לא יודעת לשאול את עצמה את השאלות הללו, שלא לדבר על לתת תשובות ברורות עליהן.

מרינה סולודקין: החלפת השר במשרד להגנת העורף בזמן כל כך קריטי היא צעד על גבול רשלנות פושעת, הזנחת האינטרסים החיוניים ביותר של מדינת ישראל ומשחק מסוכן בחיי אזרחיה.

מרינה סולודקין: לכן אני קוראת לכם, עמיתי חברי הכנסת, להצביע אי-אמון בממשלה הנוכחית.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: כבוד השר מתן וילנאי ישיב על הצעת האי-אמון על אותם דברים שהתייחסו אליו אישית.

ראובן ריבלין: אתה חבר יקר.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההרצאה הזאת ממש מעודדת, בצורה בלתי רגילה.

מתן וילנאי: אם זה מה שנותר לקדימה כדי לתקוף את ממשלת ישראל, מצבה של הממשלה משופר לאין שיעור.

מתן וילנאי: אני רוצה לשמוע פה את חברי בקדימה – חלקם חברים אישיים שלי – שותפים להתקפה הנלוזה הזאת על מתן וילנאי.

מתן וילנאי: אבי, אתה מתכוון לזה, דיכטר?

מתן וילנאי: אתה מתכוון לזה?

מתן וילנאי: אחרי שאני חמש שנים עוסק בזה?

מרינה סולודקין: – – –

מתן וילנאי: לא, לא, עכשיו אני מדבר – –

מרינה סולודקין: לא ככה.

מתן וילנאי: – – עכשיו אני מדבר.

מתן וילנאי: נתתי לך את כל מה שאת רוצה – להגיד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, השר ניסה להתפרץ לדברייך ולא נתתי.

מתן וילנאי: נתתי לך את הכול.

מתן וילנאי: נחמן, אתה תומך בדברים האלה?

מתן וילנאי: מולה, אתה תומך בדברים האלה?

מתן וילנאי: דליה, את תומכת בדברים האלה?

מתן וילנאי: אתם סיעת קדימה.

ציפי לבני: תודה רבה.

מתן וילנאי: אני לא מדבר על רחל, ועל אריה.

מתן וילנאי: אליכם אני צריך לפנות – –

ציפי לבני: אני תומכת.

מתן וילנאי: – – אחרי שחמש שנים אני עוסק בעניין הזה?

מתן וילנאי: פעם ראשונה בהיסטוריה.

מתן וילנאי: פעם ראשונה.

מתן וילנאי: אחרי שדורות על דורות התחמקו מזה, באמנות רבה.

מתן וילנאי: אחרי 50 שנה בביטחון ישראל – לא שנה ולא שנתיים, 50 שנה.

מתן וילנאי: יש אחד באולם – אחד – שעושה חמש שנים את תפקידו בחמש השנים האחרונות?

מתן וילנאי: אין אחד, אני אומר לכם מייד.

מתן וילנאי: לזכותו של ראש הממשלה אולמרט – איש קדימה – לזכותו, זה נכון.

מתן וילנאי: כל הצמרת הביטחונית התחלפה בשנה האחרונה.

מתן וילנאי: במי נזכרת מפלגת קדימה?

מתן וילנאי: במתן וילנאי.

מתן וילנאי: לא התחלף הרמטכ"ל, לא התחלף סגן הרמטכ"ל, לא התחלף ראש אמ"ן, לא התחלף מפקד חיל האוויר, לא התחלף מפקד חיל הים.

מתן וילנאי: במי נזכרים?

מתן וילנאי: בפוליטיקאים.

מתן וילנאי: הכי קל.

מתן וילנאי: רק 50 שנה בביטחון.

מתן וילנאי: ממש כלום.

מתן וילנאי: זאת הצעה לא ראויה.

מתן וילנאי: זה מוכיח על אוזלת יד קשה מאוד של קדימה, ואני ממליץ להוריד אותה מסדר-היום, ואין ספק שההצבעה צריכה להיות חד-משמעית – הן על-ידי אנשי קדימה – נגד הצעת האי-אמון הזאת, כפי שנוהגים לקרוא לזה.

מתן וילנאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר וילנאי.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, הוא ענה לך, הוא לא – אני אתן לך אחרי – טוב, כבוד השר וילנאי, אני באמת-באמת – בבקשה, חברת הכנסת סולודקין, באופן יוצא מן הכלל, הואיל והשר וילנאי מאוד מאוד נפגע מהדברים, שהרי הם הופנו אליו.

רונית תירוש: ואנחנו מאוד נבוכים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאני לא צריכה לתת הסברים.

מרינה סולודקין: אני דיברתי על הרקורד המצוין של השר בכל מקום שהוא היה.

מרינה סולודקין: האי-אמון שלי – החלטה חפוזה של הממשלה למנות שגריר בסין בזמן שאין שר נכנס.

מרינה סולודקין: בגלל זה – – –

קריאות: – – –

מרינה סולודקין: כן, אדוני, אני חושבת שאתה חירש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר וילנאי – תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-האמון של סיעות העבודה ומרצ, ואותה יציג חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אשר יביא את הצעת האי-אמון בנושא: הכישלון המחפיר של הממשלה בהתמודדות עם העוני המעמיק והרחבת הפערים בחברה הישראלית – הצעת אי-אמון מטעם העבודה ומרצ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: קדימה יכולה להצטרף אלי, אדוני היושב-ראש, אין בעיה.

ראובן ריבלין: ברצון רב.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני מביע אי-אמון בממשלה, ומבקש את תמיכת הבית.

גאלב מג'אדלה: אני מפריע להם?

ראובן ריבלין: רבותי – –

גאלב מג'אדלה: אם אני מפריע למישהו – – –

ראובן ריבלין: – – חברת הכנסת סולודקין, חבר הכנסת מג'אדלה לא הפריע.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זה מפריע לו קצת, כן.

גאלב מג'אדלה: להיפך, דאגתי לשקט תעשייתי שם בשבילךְ.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אנחנו כמפלגה סוציאל-דמוקרטית, סדר-יומנו הוא גם הנושא המדיני, אבל גם הנושא החברתי.

גאלב מג'אדלה: ולכן אנחנו מביעים אי-אמון היום בממשלה בנושא העוני והפערים החברתיים בחברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: למרות שיש לנו שר בתחום הרווחה, שר טוב – אבל הממשלה היא גרועה, מה לעשות?

גאלב מג'אדלה: אתה לא במקום הנכון.

גאלב מג'אדלה: מה להגיד לך, אדוני היושב-ראש?

גאלב מג'אדלה: להגיד לך ששיאן השכר מרוויח פי-370 מהשכר הממוצע במשק?

גאלב מג'אדלה: ופי-736 משכר המינימום במשק?

גאלב מג'אדלה: זו מדינה שיש בה חלוקה צודקת?

גאלב מג'אדלה: זו מדינה שרוצה שהאיום הפנימי החברתי, הפערים, ילכו ויצטמצמו?

גאלב מג'אדלה: להזכירכם, השכר הממוצע במשק היום הוא 8,571 שקל.

גאלב מג'אדלה: מולה – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מה זה?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מולה – –

ראובן ריבלין: – – אספות העם פה – – –

גאלב מג'אדלה: – – העוני, אני חושב שהוא הנושא שחשוב לך.

גאלב מג'אדלה: במקרה חשוב לך הנושא של העוני, כי אנחנו נחשבים כנציגי השכבות החלשות.

גאלב מג'אדלה: להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, דבר שאתה יודע – שכר המינימום הוא 4,300 שקל.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, עשיתם את החשבון?

גאלב מג'אדלה: 370 פעם יותר גדול שכר שיאן השכר מהשכר הממוצע, ו-736 פעם יותר גדול משכר המינימום.

גאלב מג'אדלה: זו חברה שרוצה להיות חברה מתוקנת?

גאלב מג'אדלה: חברה דמוקרטית?

גאלב מג'אדלה: חברה שהאזרח יכול להרגיש בה שהוא רוצה לחיות בכבוד?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אלכס מילר, שב תשמע את הנתונים המדהימים.

גאלב מג'אדלה: תחזרו לעם.

גאלב מג'אדלה: תחזרו לציבור.

גאלב מג'אדלה: לפני 20 שנה, לפני שקיבלתם את השלטון, שכבות הביניים היו יותר מ-70% מהאוכלוסייה בישראל.

גאלב מג'אדלה: היום אין.

גאלב מג'אדלה: נגמר.

גאלב מג'אדלה: זה לא קיים.

גאלב מג'אדלה: או עשירים או עניים.

גאלב מג'אדלה: ואם אדוני היושב-ראש רוצה לדעת, 71% מהילדים אין להם ספרי לימוד וציוד לבית-הספר.

גאלב מג'אדלה: ואנחנו רוצים תלמידים חכמים, דור העתיד.

גאלב מג'אדלה: העתודה שלנו זה התלמידים, הילדים שלנו.

גאלב מג'אדלה: להגיד לך ש-53.2% מהמשפחות הערביות בישראל עניות?

גאלב מג'אדלה: זו יכולה להיות בשורה לחברה שהמיעוט רוצה להשתלב ולחיות בכבוד בתוכה?

גאלב מג'אדלה: אני לא אדבר על החרדים, כי אני משאיר את זה לנציגים החרדים שמצבם יותר חמור.

גאלב מג'אדלה: אז מה נוצר, אדוני, בארץ?

גאלב מג'אדלה: מה נוצר בחברה הישראלית?

גאלב מג'אדלה: זאת חברה שבה רצינו תמיד לשאוף למצב שכולנו רוצים להרגיש זקיפות קומה, מתפרנסים בכבוד.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע שגם זוג שעובד בישראל – תיכף אני אגיד לך את הנתון – נחשבים לעניים?

ראובן ריבלין: מתחת לקו העוני.

גאלב מג'אדלה: מתחת לקו העוני.

ראובן ריבלין: 40%.

גאלב מג'אדלה: אדוני, משפחות שעובדות מהוות 50.6%; אנשים עובדים נמצאים מתחת לקו העוני – לא מובטלים, לא מקבלי הבטחת הכנסה.

גאלב מג'אדלה: זוג עובד – יוצא בבוקר, חוזר בערב – רוצה לעבוד, לחיות בכבוד.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אני אשאל אותך, השר כחלון, שאלה שתעביר אותה לשר האוצר, חבר שלי, ד"ר שטייניץ: למה הממשלה הזאת לא משקיעה בשכבות החלשות כדי שהשכבות החלשות יעלו מעל לקו העוני ויביאו צמיחה לישראל?

גאלב מג'אדלה: ואדוני יודע את המשמעות של צמיחה.

גאלב מג'אדלה: אני אתן לך דוגמה, דבר שאמרתי אותו לא פעם אחת.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אני אחזור עליו בשבילך – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, עד פה שומעים אותך – –

גאלב מג'אדלה: לא, דוקטור, דוקטור.

ראובן ריבלין: – – חבר הכנסת מג'אדלה רוצה לומר את דבריו.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול להתווכח עם חבר הכנסת ביבי כשהוא מדבר מעל הבמה.

ראובן ריבלין: צאו החוצה – – –

גאלב מג'אדלה: צאו להתייעצות סיעתית ותחזרו.

גאלב מג'אדלה: אין בעיה.

ראובן ריבלין: באמת, מפריע לו בצורה – – –

גאלב מג'אדלה: התייעצות סיעתית מותר לכם.

גאלב מג'אדלה: עכשיו תאמר לי, השר כחלון, 13,427 מורות ומורים ערבים מחזיקים בגאווה תעודת B.Ed.

גאלב מג'אדלה: – מורה בכיר בישראל – ויושבים בבית.

גאלב מג'אדלה: אחרי ארבע שנים של לימוד, שכר לימוד, יום ולילה לימודים – יושבים בבית.

גאלב מג'אדלה: למה?

גאלב מג'אדלה: כי אין שעות למשרד החינוך לקלוט אותם.

גאלב מג'אדלה: יודע אדוני, אם אנחנו קולטים במערכת החינוך או במערכות נוספות, מהסבה מקצועית עד אחרים – יודע מה זה נותן ל-13,427 משפחות שמקבלות שכר נוסף?

גאלב מג'אדלה: איזו צמיחה זה יביא לתל"ג הישראלי?

גאלב מג'אדלה: כמה עולה התל"ג שלך כאזרח בצפון תל-אביב מבלי לעשות שום דבר?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, אדוני, שיש עוד 22,400 ומשהו – אין לי המספר המדויק – אקדמאים, תואר ראשון ושני, אזרחים ערבים שלא עובדים במקצוע שלהם?

גאלב מג'אדלה: יודע, אדוני, איזו ברכה תביא קליטתם בעבודה לחברה הישראלית?

גאלב מג'אדלה: מה התרגום המעשי, אדוני השר?

גאלב מג'אדלה: מקבלים משכורת ב-1 בחודש, ב-10 בחודש הולכים ל"סופר-פארם", ל-yes, לסופרמרקטים – מוציאים את הכסף בחזרה.

גאלב מג'אדלה: עושים צמיחה.

גאלב מג'אדלה: מה רוצה החברה יותר טוב מזה?

גאלב מג'אדלה: למה הממשלה לא עושה את זה?

גאלב מג'אדלה: מה, היא רוצה להנציח את העוני?

גאלב מג'אדלה: רוצה להנציח את העוני בכל מחיר?

גאלב מג'אדלה: רוצה שאזרחיה ילכו עניים, יידרדרו לפשע, לאלימות?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשהשכן שלי עני אני מודאג מאוד, כי הבית שלי בסכנה.

גאלב מג'אדלה: והיו דברים מעולם.

גאלב מג'אדלה: אז למה, אדוני השר, לא תוביל את הממשלה הזאת לכיוונים של סגירת פערים, שיהיה טוב יותר לאזרחים, שאנשים ילכו לעבודה, שתהיה תעסוקה?

גאלב מג'אדלה: הורדתם את האבטלה, אבל לא חלחלתם בצמיחה.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לא נוכל להיות זקופי קומה בחברה הישראלית ולא נוכל לומר, רוצים לבנות את עתידנו בחברה שראוי לחיות בה, כאשר אנחנו נמצאים בשיעור עוני כזה גדול ובפערים חברתיים כאלה גדולים שנמצאים רק במקומות מסוימים בעולם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עברנו מזמן הרבה מדינות ב-OECD ומחוץ ל-OECD בפערים החברתיים, בעוני.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להיות גאה איפה שאני חי; האיום הזה – שי חרמש, אל תפריע לשר להקשיב.

גאלב מג'אדלה: הוא לא מסוגל להקשיב וגם לדבר אתך.

גאלב מג'אדלה: הוא אחר כך מתבלבל.

גאלב מג'אדלה: הוא בלאו הכי בממשלה מבולבלת – אתה מוסיף לו גם חטא על פשע?

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להיות בחברה שראוי לחיות בה; אני רוצה להיות מפרנס בכבוד למשפחתי; אני רוצה שהעניים בארץ הזאת – נצמצם את העוני שלהם עד לאפס.

גאלב מג'אדלה: ואני לא רוצה לבוא אליך בטענות.

גאלב מג'אדלה: אני הייתי רוצה שיענה לי שר האוצר – שקיבל את עמדתי בוועדת הכספים, שהוא מוכן ללכת לפרויקטים ביישוב הערבי כדי לקלוט עשרות אלפי אזרחים ערבים שלא עובדים, כדי לצמצם את הפערים, כדי להקטין את ממדי העוני; כדי שהאזרחים יוכלו לחיות בכבוד, יסתכלו לילדים שלהם בעיניים.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, אדוני השר, מה הרגשתו של אבא שלא מסוגל לתת לבנו את מבוקשו במוצרי היסוד ובחיים הבסיסיים?

גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר על מותרות.

גאלב מג'אדלה: אני יודע שאדם מסוגל לעשות את הרע ביותר כדי לא לעמוד במצב שלא יוכל לתת לבן משפחתו את מבוקשו בצרכים הבסיסיים.

גאלב מג'אדלה: אני אספר לך סיפור קצר.

גאלב מג'אדלה: שר האוצר, בזמנו, סילבן שלום, כשהייתי חבר הנהגת ההסתדרות, בא כאורח של הנהגת ההסתדרות, וסיפרתי לו, אמרתי לו: אדוני השר – –

ראובן ריבלין: יש לך עוד שתי דקות.

גאלב מג'אדלה: – – יש לי בן בכיתה ג', והמורה שלו אמרה לי בבושת פנים: יש כאן ילדים בכיתה שמחליפים בגדים פעמיים בשבוע, ויש כאן ילדים שלא מסוגלים לקנות "ביסלי".

גאלב מג'אדלה: ואז זה עלה 90 אגורות, עוד לא הגיע לשקל.

גאלב מג'אדלה: אני מסיים בזה ומקווה – – –

ראובן ריבלין: יש לך עוד דקה.

גאלב מג'אדלה: אני מסיים בזה ומקווה שהממשלה הזאת תחליף דיסק.

גאלב מג'אדלה: מילא, בנושא המדיני – לא תולים תקוות כי אנחנו יודעים, אתם בְּקואליציה – לא תלך לשלום בחיים.

גאלב מג'אדלה: אבל בנושא החברתי?

גאלב מג'אדלה: אתם תנועת הליכוד.

גאלב מג'אדלה: המלבוש – חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי?

ראובן ריבלין: מרפא, מלבוש, מעון, מורה – – –

גאלב מג'אדלה: מה?

גאלב מג'אדלה: אני לא מאמין.

גאלב מג'אדלה: הלכתי לקרוא.

גאלב מג'אדלה: אמרו לי: ז'בוטינסקי היה חברתי.

גאלב מג'אדלה: הלכתי לקרוא – מצאתי:

גאלב מג'אדלה: חמישה דברים שהם הדאגה של הממשלה או של השלטון לאזרח.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר לשעבר גאלב מג'אדלה.

ראובן ריבלין: אני קורא לשר משה כחלון.

ראובן ריבלין: דרך אגב, גם הוא לא נולד שר.

ראובן ריבלין: הוא גם לא נולד שר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, שיירשם בפרוטוקול שרצינו למחוא כף, רק אסור.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, השר מתכונן לענות לך.

איתן כבל: שיירשם בפרוטוקול שרצינו למחוא כף, רק אסור.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ בנושא הכישלון של ממשלת נתניהו בטיפול בנושא החברתי.

 משה (מוץ) מטלון: לבוא ולומר שאין בעיות חברתיות זה לא נכון; לבוא ולומר שהכול טופל זה לא נכון; לבוא ולומר שהכול התחיל אתמול או לפני שלוש שנים זה גם לא נכון; לבוא ולומר שאפשר לפתור את כל הבעיות בקדנציה, בשלוש שנים או בשנתיים, זה גם אחיזת עיניים.

 משה (מוץ) מטלון: אבל תמיד יש גבול בין הלא-נכון לבין מה שאפשר.

 משה (מוץ) מטלון: כשזה קצת זז לכיוון הצביעות מתחילה להיות בעיה.

 משה (מוץ) מטלון: אז אני באמת לא רוצה להתנגח פה, לא עם הממשלה הקודמת ולא עם הקודמת של הקודמת.

 משה (מוץ) מטלון: אני אשתדל להיצמד רק לעובדות ולבוא לדווח לחברי הכנסת על הפעולות שנעשו במשרד הרווחה בשנה האחרונה, ובלי לפרט או להיכנס לנושאים גם איך הדברים קרו.

 משה (מוץ) מטלון: על כל פנים, בשנת 2011, נובמבר 2011, התפרסם דוח העוני, שהצביע על ירידה בממדי העוני במדינת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא הבלטנו את זה, כי הירידה היא כל כך לא משמעותית – של שליש אחוז – שלא רציתי, וגם הנחיתי במשרד שלא יעשו מזה טררם גדול, כי זה לא מספיק.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא מספיק.

 משה (מוץ) מטלון: השאיפה שלנו, שממדי העוני ירדו באחוזים הרבה-הרבה יותר גדולים והרבה יותר גבוהים.

 משה (מוץ) מטלון: אולי אפשר לשמוח שזה לא עלה, אבל אי-אפשר להגיד על שליש אחוז ירידה שזו ירידה.

 משה (מוץ) מטלון: אבל חשוב לציין מה הסיבה.

 משה (מוץ) מטלון: הסיבה של הירידה בממדי העוני היא בעיקר בשלוש אוכלוסיות: חרדים, ערבים וקשישים.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו רואים – בשלוש הנקודות האלה היתה התערבות ממשלתית.

 משה (מוץ) מטלון: בחרדים – הממשלה השקיעה כסף כדי לייצר מקומות עבודה, להכשיר מקומות תעסוקה, ואמר את זה חבר הכנסת מג'אדלה, השר לשעבר.

 משה (מוץ) מטלון: בדרך כלל כשעובדים – לא עניים, והוא אמר קצת בצדק, הדבר המזעזע, שאנשים גם עובדים וגם עניים.

 משה (מוץ) מטלון: אבל בדרך כלל האנשים שעובדים – אני לא אומר שהם מביאים הביתה כל מה שהם רוצים וחיים בכבוד ויכולים לקנות לילד שלהם דברים אלמנטריים, ולהגיע לדירה או לכל מיני נכסים מהסוג הזה; לזה לצערי יש הרבה כאלה שלא מגיעים.

 משה (מוץ) מטלון: אבל בכל זאת, כשזוג עובדים הם לא יהיו מתחת לקו העוני, בדרך כלל.

 משה (מוץ) מטלון: והממשלה השקיעה במגזר החרדי הרבה מאוד כסף, ואנחנו רואים שהיתה שם איזו יציאה, זאת אומרת עלייה מעל קו העוני של חלק מהאוכלוסייה הזאת, וזה למעשה מנע את המשך ההידרדרות, עצר, אפילו העלה אותם טיפה.

 משה (מוץ) מטלון: במגזר הערבי אותו דבר.

 משה (מוץ) מטלון: גם שם אנחנו רואים שהדוח מצביע על עלייה של כשליש אחוז מעל קו העוני.

 משה (מוץ) מטלון: החלק השלישי זה הקשישים, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: מה שגרם לקשישים להפסיק להידרדר, לעצור, אפילו לעלות טיפה, זה תוספת הקצבאות.

 משה (מוץ) מטלון: התוספת בקצבאות של ממשלת נתניהו גרמה לכך – ואני חייב לומר שמי שזכאי לקרדיט הזה, שהיה שר הרווחה, זה היה בוז'י הרצוג, זה לא אני.

 משה (מוץ) מטלון: אני רק קורא לכם את הנתונים.

 משה (מוץ) מטלון: אבל דוח 2011 מדבר על 2010, וזה לא היה בזמני.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אני גם יכול לבשר לכם – כפי שאמרתי, הדוח מתפרסם בנובמבר שנה לאחר מכן – שהמגמות והפרמטרים שמדברים על 2011, מדברים על כך שגם ב-2011 תהיה עלייה של אוכלוסיות רבות מעל קו העוני, וזה גם נתון מעודד, נתון מעניין.

 משה (מוץ) מטלון: השנה אנחנו מדברים על סוג של רווחה אחרת.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו מדברים על סוג של רווחה שתאפשר לאנשים לצאת לעבודה.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו יודעים שוועדת-טרכטנברג המליצה על רפורמה במס, להקל על זוגות צעירים, וזה אכן עבר.

 משה (מוץ) מטלון: חינוך חינם לגילאים שלוש-ארבע אכן עבר.

 משה (מוץ) מטלון: עיגון מעמדם של עובדי הקבלן ושיפור תנאי העסקתם, כפי שסוכם לאחרונה, עבר.

 משה (מוץ) מטלון: המלצות לשיפור התחרות במשק – כולנו יודעים, כשיש תחרות המחירים הם הרבה יותר סבירים, מחירים תחרותיים, ההכנסה הפנויה גדלה – וזה גם עבר.

 משה (מוץ) מטלון: על מנת לסייע לאוכלוסיות חלשות כמו חד-הוריות, שהיו נאלצות לעבוד 10% או 15% משרה, כי מסכום מסוים על כל שקל שהן היו מרוויחות היו לוקחים להן 60 אגורות, מה שנקרא בשפה המקצועית disregard – אנחנו שינינו את זה עכשיו.

 משה (מוץ) מטלון: הממשלה הוסיפה כ-175 מיליון שקל לטובת העניין הזה, שאותן אמהות חד-הוריות יוכלו לצאת לעבודה ולהתפרנס ולהגיע לרמת שכר גבוהה יחסית, ועדיין הקצבה שלהן לא תיפגע.

 משה (מוץ) מטלון: כי כולנו מבינים, אדוני היושב-ראש, שמי שמשתכרת 4,000–5,000, אז גם היא תהיה ענייה, גם הבן שלה יהיה עני, ובדרך כלל גם המעגל השני, השלישי והרביעי.

 משה (מוץ) מטלון: לכן, זה עולה קצת כסף, אבל אפשרנו להן; עכשיו אנחנו מאפשרים להן לצאת לעבודה, מה שנקרא "מניית הזהב" של הבטחת הכנסה לא תיפגע.

 משה (מוץ) מטלון: ולמה מניית הזהב, אדוני היושב-ראש?

 משה (מוץ) מטלון: כי מי שמקבל הבטחת הכנסה זכאי להטבות נוספות, כמו אגרת חינוך, רשות השידור, ארנונה, הנחות במוסדות האלה, ואז לא היה כדאי להן לעבוד, כי היא יכולה להשתכר עוד 200 שקלים, אבל הטבות של 500 יורדות לה.

 משה (מוץ) מטלון: לכן אמרנו: גם תעבדו וגם נשמור לכן על ההטבות.

 משה (מוץ) מטלון: ואנחנו נותנים להן סיכויים, כי אם הן עובדות, יוצאות לעבודה, ואחר כך גם משתלמות ומתמקצעות, אז הן יכולות גם להגיע הרבה יותר רחוק מאשר אם הן נשארות בבית ואומרות: לא כדאי לי לעבוד ולא כדאי לי להשתלם, כי אז אני מאבדת את ההטבות האלה.

 משה (מוץ) מטלון: אז פה מדובר על 200 מיליון, אבל יהיו 175 מיליון, כי זה התחיל ברבע השני של השנה, אז 25 מיליון כנראה לא ינוצלו.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו מפעילים השנה פרויקט חדש שנקרא "מרווחה לתעסוקה".

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו משקיעים בפרויקט הזה כ-20 מיליון שקל.

 משה (מוץ) מטלון: זה פרויקט שיגיע למשפחות – יגיע סוג של מאמן.

 משה (מוץ) מטלון: לא, חלילה, לא פטרון ולא איזה אדם שירגיש: אתם לא מבינים שום דבר, לכן אני פה.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו שולחים אדם שהוא סוג של יועץ למשפחות במצוקה, לסייע להן, להדריך אותן, להיות מעורב, כמובן בשיתוף פעולה.

 משה (מוץ) מטלון: אותן משפחות יוכלו לקבל סיוע, אבל בדברים נקודתיים, כמו אם חלילה ניתקו להן חשמל, מים, דברים מהסוג הזה, ילד שזקוק למשהו.

 משה (מוץ) מטלון: כל משפחה תקבל 10,000 שקל, ואז ילוו אותם ויעודדו אותם לחיים של תעסוקה וחיים סבירים.

 משה (מוץ) מטלון: עוד בעיה שאנחנו מנסים לפתור, חלקה כבר פתרנו, וזה הרבה מאוד במגזר הערבי, זה הנושא הזה של ה"מצ'ינג".

 משה (מוץ) מטלון: כל עירייה שרוצה להיכנס לפרויקט צריכה לשלם 25% מהעלות שלו.

 משה (מוץ) מטלון: אז אנחנו נמצאים במצב אבסורדי.

 משה (מוץ) מטלון: כשאני אומר עירייה, אני מדבר על רשות מקומית.

 משה (מוץ) מטלון: אז רשויות מקומיות חלשות – אנחנו באים ומציעים להן כסף, הן אומרות: בסדר גמור, אבל אם אנחנו מחויבות ב-25%, אין לנו מאיפה להביא את זה, אז קחו את הכסף חזרה.

 משה (מוץ) מטלון: אותה רשות שהיא חלשה, מחזירה לי את הכסף, והם זקוקים לדבר הזה פעמיים: פעם אחת כי הם חלשים, פעם שנייה, באופן טבעי כשאתה חלש אז רוב הרווחה זה אצלך.

 משה (מוץ) מטלון: והדבר האבסורדי, אדוני היושב-ראש, שאני עוד צריך להעביר את הכסף – הרי אני לא אחזיר אותו לאוצר, חבל; שישתמשו בו.

 משה (מוץ) מטלון: אז אני נותן את הכסף – –

ראובן ריבלין: למי שיש לו "מצ'ינג".

 משה (מוץ) מטלון: – – לרשויות חזקות, שצריכות פחות רווחה.

 משה (מוץ) מטלון: והדבר הזה ממש, מהיום הראשון שנכנסתי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, "הגשש החיוור" היה שר: בבית-הספר מלמדים אותנו שלא צריך לסמוך על המזל, כי צריך לעבוד, בזיעת אפיך לקחת לחם.

אריה ביבי: בזיעת אפיך תאכל לחם.

ראובן ריבלין: אבל מה?

ראובן ריבלין: תלמידים יש הרבה, בתי-ספר אין.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אין תקציב.

ראובן ריבלין: מה עושים?

ראובן ריבלין: מפעל הפיס.

ראובן ריבלין: כדי מה?

ראובן ריבלין: לבנות בתי-ספר.

ראובן ריבלין: בשביל מה?

ראובן ריבלין: ללמוד וללמד שלא לסמוך על המזל.

 משה (מוץ) מטלון: חשבתי: שלא להמר.

 משה (מוץ) מטלון: אולי מפעל הפיס גם מלמד אותנו לא להמר.

קריאה: – – – מפורש.

עפו אגבאריה: – – – אבל תרגמת את זה טוב מאוד.

קריאות: – – –

 משה (מוץ) מטלון: על כל פנים, אנחנו נאבקים יום-יום עם האוצר כדי להימנע מה"מצ'ינג" הזה.

 משה (מוץ) מטלון: אבל בכל זאת, כשיש קשיים אז אנחנו יודעים גם למצוא את הדרך איך לעשות את זה.

 משה (מוץ) מטלון: ויש הפרויקט הנפלא שנקרא התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון – עלות של 60 מיליון שקל.

 משה (מוץ) מטלון: התוכנית הזאת, אדוני היושב-ראש, הורחבה לעוד 80 רשויות מקומיות חלשות, ולשכונות חלשות ברשויות מקומיות מבוססות.

 משה (מוץ) מטלון: היא נעשית ללא "מצ'ינג".

 משה (מוץ) מטלון: והתוספת של השנה, הכנסנו את כל הסוציו-אקונומי מ-1 עד 3.

 משה (מוץ) מטלון: זאת אומרת שכל הרשויות הערביות בפנים, בפרויקט הזה, ללא "מצ'ינג".

 משה (מוץ) מטלון: וזה סוג של דרך.

 משה (מוץ) מטלון: מה אני אגיד לכם?

 משה (מוץ) מטלון: שאני אוהב את זה?

 משה (מוץ) מטלון: אני לא אוהב את זה.

 משה (מוץ) מטלון: להגיד לכם שזה נכון לעשות את זה?

 משה (מוץ) מטלון: לא נכון.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אם זה לא הולך, אז לא הולך.

 משה (מוץ) מטלון: בסוף הילדים האלה צריכים סיוע.

 משה (מוץ) מטלון: הילדים האלה שנמצאים בסיכון, זה יכול להיות בבאקה, בברטעה וברהט, ויכול להיות באופקים ובדימונה או בשלומי, מעלות – לא חשוב.

 משה (מוץ) מטלון: הילדים האלה לא יודעים מה זה "מצ'ינג" ולא יודעים מה זה – אני לא יודע – האוצר.

 משה (מוץ) מטלון: הם צריכים עזרה.

 משה (מוץ) מטלון: הילדים האלה נמצאים בסיכון, הילדים האלה לפני הידרדרות.

 משה (מוץ) מטלון: הילדים האלה צריכים שיאתרו אותם ויטפלו בהם.

 משה (מוץ) מטלון: אז זה, אדוני היושב-ראש, הפעולה שעשינו.

 משה (מוץ) מטלון: הצלחנו לקבל תוכניות ללא "מצ'ינג".

 משה (מוץ) מטלון: גם התוכנית הקודמת שדיברתי עליה היא ללא "מצ'ינג" – ללוות את המשפחות העניות.

 משה (מוץ) מטלון: וככה באמצעות זה אנחנו מנסים לצמצם ולהדביק פערים שהיו ברשויות החלשות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני חושב שצריך לברך גם את עובדי משרדך.

 משה (מוץ) מטלון: מה גם אותם?

 משה (מוץ) מטלון: רק אותם.

 משה (מוץ) מטלון: אני עושה משהו?

 משה (מוץ) מטלון: אני רק לא מפריע, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: גם שליש האחוז שירד הוא מגמה.

 משה (מוץ) מטלון: כן.

ראובן ריבלין: אם לא עלה, זה כבר דיינו.

 משה (מוץ) מטלון: זאת מגמה שתמשיך השנה, שאנחנו כבר מזהים שהיא ממשיכה השנה.

ראובן ריבלין: ובאמת הנושא הזה של ה"מצ'ינג" הוא דבר שהוא אבסורד כאשר מדובר בתקציב רווחה.

ראובן ריבלין: כי היו שרי פנים שהיו שואלים, אדוני השר, מה יותר טוב, למי לעזור?

ראובן ריבלין: למי שלא יכול לעזור לעצמו ואז הכסף ילך לטמיון, או למי שיכול לעזור לעצמו על מנת שאותו כסף שניתן יעזור.

ראובן ריבלין: ברווחה זה לא קיים.

ראובן ריבלין: ולכן, ביטול ה"מצ'ינג" לגבי דרגות 1 עד 3 הוא דבר שבאמת צריך – – –

 משה (מוץ) מטלון: לא.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה לדייק, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: לא ביטלנו את ה"מצ'ינג", לא הצלחנו.

 משה (מוץ) מטלון: אבל הצלחנו למצוא דרכים לתת להם תוכניות ללא "מצ'ינג" בכמה עשרות מיליונים – מעל 100 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אני דיברתי על רוח הדברים שלך, והיא חשובה ביותר.

 משה (מוץ) מטלון: זה כמובן, כמו שאמרתי, זו ממש בשורה, במיוחד לרשויות במגזר הערבי שסובלות באמת מהכנסות נמוכות וממצב סוציו-אקונומי נמוך.

 משה (מוץ) מטלון: תחום נוסף שעובר שינוי בימים האלה זה תחום של חסות הנוער.

 משה (מוץ) מטלון: חסות הנוער זה פנימיות לילדים, לחוסים.

 משה (מוץ) מטלון: חמש שנים – היו אצלי המדריכים, וטענו שחמש שנים לא שיפרו להם את השכר.

 משה (מוץ) מטלון: הם עמדו באמת עם רמת שכר מאוד-מאוד נמוכה; וגם לא שיפצו את המקומות.

 משה (מוץ) מטלון: בקיצור, שכחו אותם.

 משה (מוץ) מטלון: אז באמת הצלחנו במשרד מול משרד האוצר להוסיף להם 30 מיליון שקלים, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: ואני חושב שהיום הם כבר הגיעו לרמת שכר הוגנת של משהו בגבולות בין ה-32 ל-36 שקלים לשעה, כשהם קיבלו לפני זה 24 שקלים לשעה.

 משה (מוץ) מטלון: האנשים האלה הם אנשים חשובים, הם אנשים שעושים עבודת קודש; מטפלים בנערים שלנו שסטו מהדרך, והם מנסים להציל אותם.

 משה (מוץ) מטלון: ואני ממש אומר להציל אותם.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא לטפל, זה להציל אותם.

 משה (מוץ) מטלון: ולהציל את הילדים האלה זה עבודה חשובה ועבודת קודש.

 משה (מוץ) מטלון: ובאמת האוצר סייע לנו לפתור את זה – דבר שלקח הרבה מאוד זמן, אבל אני יכול לבשר שאנחנו ממש לקראת הסוף.

דוד רותם: – – –

 משה (מוץ) מטלון: אני חייב לומר פה, חבר הכנסת רותם, האוצר, כשאנחנו משכנעים אותו שהפרויקטים הם נכונים הוא נותן כסף.

 משה (מוץ) מטלון: האוצר הוסיף לנו עכשיו, בתקופה זו של שנה, כולל סיעוד, כ-2 מיליארד שקל.

 משה (מוץ) מטלון: 2 מיליארד שקל.

גאלב מג'אדלה: איך זה שרותם לא יודע מזה?

 משה (מוץ) מטלון: רותם – – –

דוד רותם: כי רותם לא ראה שנתנו לחוקרי נוער, חוקרי ילדים.

גאלב מג'אדלה: ציר חשוב בקואליציה לא יודע מזה?

 משה (מוץ) מטלון: חוקרי ילדים – גג סיימנו.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו ממש – השבוע ישבתי עם הממונה על השכר אילן לוין – – –

ראובן ריבלין: תקציב לחוקרי ילדים כבר יש.

ראובן ריבלין: עדיין לא הכשירו אותם.

 משה (מוץ) מטלון: לא, יש שם.

 משה (מוץ) מטלון: אני אענה לך, דוד רותם.

 משה (מוץ) מטלון: יש פה – – –

דוד רותם: – – – לקדם חוק – – –

ראובן ריבלין: זה בדרך.

 משה (מוץ) מטלון: לגבי חוקרי הילדים, נשאר לנו רק דבר אחד.

 משה (מוץ) מטלון: האוצר הקצה את הכסף.

 משה (מוץ) מטלון: כרגע, היות שמדובר ביחידה קטנה וחשובה – – –

ראובן ריבלין: זה אורלי לוי ועוד גורמים בכנסת עזרו לשר הרווחה.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו נמצאים ממש בישורת האחרונה בחוקרי ילדים, כי אנחנו רוצים באמת לייחד אותם.

 משה (מוץ) מטלון: זה קבוצה של אנשים שחוקרת ילדים בגילים שלוש, ארבע, חמש, שנפגעו מינית.

 משה (מוץ) מטלון: אני אומר לכם: לעמוד מול ילד או ילדה שנפגעו, רק לעמוד מולו, על זה כבר מגיע לך – אני לא יודע אם יש משהו שאפשר לתגמל אותך בזה.

 משה (מוץ) מטלון: ולשמוע מהילד או מהילדה מה קרה, ואיך קרה, ואיך לטפל בזה, זה דבר באמת קשה.

 משה (מוץ) מטלון: ולכן, הקבוצה של החוקרים האלה, שהיא קבוצה איכותית, אנחנו רוצים כרגע פשוט לייחד אותה כדי שנוכל להיות גמישים בשכר שלה ובתגמול שלה ובהוצאות הרכב, טלפון, לפטופים – כל מה שדרוש.

ראובן ריבלין: הם לא חייבים להיות עובדים סוציאליים, הם יכולים להיות קרימינולוגים – יחידת עילית.

 משה (מוץ) מטלון: כרגע, בדיוק.

 משה (מוץ) מטלון: יושב-ראש הכנסת – תמיד אני קורא לו שר רווחה על.

 משה (מוץ) מטלון: הוא מכיר את הכול בפנים בפנים ובפנים.

 משה (מוץ) מטלון: על כל פנים, באמת בסיוע גם של חברי הכנסת אורלי לוי וזבולון אורלב, וכמובן יושב-ראש הכנסת, שהוא לא אומר, אז הוא באמת הוביל את זה, אנחנו הגענו למצב שהאוצר הקצה לנו כסף.

 משה (מוץ) מטלון: ואנחנו עם הממונה על השכר מנסים לייחד את הקבוצה הזאת, כי אם אנחנו נגמיש להם את השכר, צריכים להגמיש לכל עשרות האלפים ברוחב.

 משה (מוץ) מטלון: אז עכשיו הממונה על השכר מחפש את הדרך לתת להם.

 משה (מוץ) מטלון: יהיו שם גם פסיכולוגים, גם קרימינולוגים, חינוך מיוחד – שהאנשים האלה ייוחדו, ואז תהיה לנו הגמשת שכר ונוכל לתת להם תגמול גבוה יותר.

 משה (מוץ) מטלון: אבל זה נכון, אדוני יושב-ראש ועדת חוקה.

 משה (מוץ) מטלון: הנושא הזה הוא בטיפול, ואני ממש אומר שהוא בישורת האחרונה.

 משה (מוץ) מטלון: לגבי ביטחון תזונתי – בקיץ האחרון, וחבר הכנסת מג'אדלה, אני מדבר על דברים, לא המשך של כלום.

 משה (מוץ) מטלון: מה שנוצר רק בשנה הזאת שאני שם.

 משה (מוץ) מטלון: מה שהיה קודם אני אומר.

 משה (מוץ) מטלון: רק – – –

גאלב מג'אדלה: אבל אני אמרתי לך, אתה לא הבעיה שלנו – – –

 משה (מוץ) מטלון: אני לא הבעיה, ואני לא הפתרון.

גאלב מג'אדלה: זה מדיניות הממשלה הקפיטליסטית – – – מה, יש לי טענות לרווחה?

 משה (מוץ) מטלון: אז אני רוצה לומר לך שהמדינה, הממשלה שאתה מגדיר אותה קפיטליסטית – –

גאלב מג'אדלה: אין לי טענות על הרווחה.

 משה (מוץ) מטלון: – – היא הרבה יותר חברתית מהרבה ממשלות שהיו בעבר.

 משה (מוץ) מטלון: תראה, קפיטליזם, סוציאליזם – זה דברים טובים לתיאוריות.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אם – – –

גאלב מג'אדלה: – – – קפיטליסט חזירי, לא קפיטליסט רגיל.

גאלב מג'אדלה: עליתם מדרגה.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא רוצה.

 משה (מוץ) מטלון: אני התחייבתי בפתח דברי לא לעשות השוואה.

גאלב מג'אדלה: – – – שהוא כאן.

גאלב מג'אדלה: לא שמתי לב שהאוצר פה.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא רוצה, אני אמרתי מה אני חושב על האוצר, ואני אחזור על זה.

 משה (מוץ) מטלון: האוצר נותן כסף לרווחה.

 משה (מוץ) מטלון: הנה, עומד פה שר הרווחה, ואומר את זה.

 משה (מוץ) מטלון: האוצר נותן כסף לרווחה, ונותן ביד נדיבה.

 משה (מוץ) מטלון: רק צריך לשכנע אותו – – –

קריאה: – – –

 משה (מוץ) מטלון: כן, כן.

 משה (מוץ) מטלון: מה יותר קל לי מלבוא ולהגיד: תשמעו, אין כסף, הם לא נותנים לי?

 משה (מוץ) מטלון: זה לא נכון.

 משה (מוץ) מטלון: יש גם אלוהים, אנחנו צריכים להיות הגונים.

 משה (מוץ) מטלון: הם נותנים.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אתה תקבל עוד – – –

 משה (מוץ) מטלון: אתמול, אתמול התקשרתי אליך?

 משה (מוץ) מטלון: אתמול?

יצחק כהן: אתמול אני חזרתי – – –

 משה (מוץ) מטלון: אתמול חזרת אלי.

 משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת מג'אדלה, הנה סיפור מהחיים.

יצחק כהן: – – – חמישי.

 משה (מוץ) מטלון: יום חמישי אנחנו יושבים על קמחא דפסחא.

 משה (מוץ) מטלון: אתה יודע מה זה, בחגים של המוסלמים אנחנו מחלקים גם לרשויות הלא-יהודיות.

 משה (מוץ) מטלון: ואז ישבנו וראינו שהסכום הוא נמוך.

 משה (מוץ) מטלון: מה עושים כשיש בעיה?

 משה (מוץ) מטלון: מתקשרים לחברים, לא?

 משה (מוץ) מטלון: הרמתי טלפון לסגן שר האוצר איציק כהן.

 משה (מוץ) מטלון: אמרתי לו: איציק, תשמע, אנחנו צריכים כסף לקמחא – הרי לא יכול להיות שהסכום הזה הוא סכום מצחיק.

 משה (מוץ) מטלון: והשאיפה שלנו השנה היא לתת סלי מזון, אבל את רוב הכסף לתת בתלושים.

 משה (מוץ) מטלון: אני, באופן אישי, קשה לי מאוד עם ההשפלה הזאת של העוף והאורז והביצים שנשברות, והעוף שמופשר על הסוכר, והסוכר מתקשה, ואנשים מקבלים את זה הביתה.

 משה (מוץ) מטלון: והילד שואל מה זה, אז האבא אומר: אנשים טובים נתנו לנו את זה.

 משה (מוץ) מטלון: והילד לומד שלפני החג מישהו צריך לבוא לתת לך אוכל.

 משה (מוץ) מטלון: אני אישית לא אוהב את זה, וכועסים עלי ומבקרים אותי, אבל בסדר, מה לעשות.

גאלב מג'אדלה: גם אנחנו.

 משה (מוץ) מטלון: והשנה – וזאת תהיה השנה הראשונה למעשה שאנחנו נעבור, אנחנו נחלק 13.5 מיליון שקל לפי החלוקה הבאה: 3.5 מיליון זה המקור; 5 קיבלנו מהאוצר, באמת בהובלה של סגן שר האוצר יצחק כהן – זה מצווה כפולה גם לנזקקים, גם לשמח אנשים, גם לחג, גם לא להשפיל אותם, שזה הדבר הכי גדול; ועוד 5 מיליון "מצ'ינג" עם קרן הידידות, שגם פה הזדמנות להודות לה.

 משה (מוץ) מטלון: 10 מיליון אנחנו נחלק בתלושים.

 משה (מוץ) מטלון: תלושים – לך ל"סופּר", ותקנה מצדי שוקולד "מוצרט".

 משה (מוץ) מטלון: מה שאתה רוצה.

 משה (מוץ) מטלון: לא אלכוהול ולא סיגריות.

 משה (מוץ) מטלון: האנשים האלה יקבלו את התלוש של ה-400 או 500 או כמה שזה יתחלק, אני לא יודע, 200, לא חשוב כמה.

 משה (מוץ) מטלון: ילכו עם זה ל"סופר", ירכשו את המוצרים שהם רוצים, בלי החבילות, ובלי התורים האלה, ובלי השפלות, ובלי זה שמביאים את הצלמים לצלם כמה עם ישראל סובל, וכל הזמן יש לו עני תורן ויש לו זקן תורן ויש לו זקנה.

 משה (מוץ) מטלון: רק שיבוא צלם ויזמין מה שהוא רוצה, והוא מקבל.

 משה (מוץ) מטלון: בקיץ עשינו עוד משהו באמת שסייעה לנו בו חברת הכנסת רוחמה אברהם.

 משה (מוץ) מטלון: היא באה ושאלה אותי למה בקיץ אין הזנה לילדים.

 משה (מוץ) מטלון: הרי עד יולי יש בבית-הספר תוכניות הזנה, עד יוני-יולי יש בקייטנות, ובאוגוסט אין.

 משה (מוץ) מטלון: אז באמת השנה, שוב, התחלנו בפיילוט שהצליח ואנחנו נרחיב אותו לכל הארץ.

 משה (מוץ) מטלון: יחד עם קרן רש"י.

 משה (מוץ) מטלון: לכל ילדי הרווחה נתנו ארוחה חמה בקיץ – בפיילוט, סליחה, לא לכולם, לערים שהוחלט עליהן.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא זוכר את המספר, אבל זה כמה אלפים.

 משה (מוץ) מטלון: דבר נוסף שאנחנו הולכים לטפל בו, זה הנושא של שולחן עגול.

 משה (מוץ) מטלון: יש פה איזה אבסורד.

 משה (מוץ) מטלון: יש התייקרויות מחירים כל פעם ואין עדכונים בקצבאות, ואין שום התייחסות לשכבות החלשות.

 משה (מוץ) מטלון: לפעמים יש התייקרויות של 10%, 20%, 30%.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו עכשיו, יחד עם האוצר, נקים שולחן עגול, והשולחן העגול הזה ידון – כל התייקרות על מי היא השפיעה, כמה היא פגעה באנשים; שנוכל לדעת, באמת.

 משה (מוץ) מטלון: קרה משהו, אני יודע, קרה אירוע – אתה בודק מי נפצע, מי נהרג; צריך לבדוק גם מה התוצאה של ההתייקרויות האלה.

 משה (מוץ) מטלון: מה הגורם, זה פחות חשוב.

 משה (מוץ) מטלון: עליית מחירי הדלק, המסים, אני לא יודע מה.

 משה (מוץ) מטלון: אבל קרה משהו בסוף.

 משה (מוץ) מטלון: מי שיכול לקנות שלושה קילו אורז, פתאום יכול לקנות רק שניים.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא אומר – קודם כול שנדע מזה, נדע מה קרה לאנשים האלה.

 משה (מוץ) מטלון: מי שמשתכר בקצבאות של 2,000–2,200 שקל, פתאום הקטניות התייקרו, והקמח התייקר, והאורז התייקר, והשימורים התייקרו – קרה לו משהו, אי-אפשר להגיד: לא קרה כלום.

 משה (מוץ) מטלון: והשולחן הזה, כל פעם אחרי התייקרות, ישב, יבדוק, יראה מה התוצאה של ההתייקרות הזאת, וצריך למצוא דרך לפצות את החלשים שנפגעו; אני לא אומר על כל התייקרות של שקל, אבל אנחנו רואים לפעמים סדרה כזאת של התייקרויות.

 משה (מוץ) מטלון: אי-אפשר לבוא ולהגיד, נחכה לעדכון הקצבאות הבא.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא פייר, זה לא הגון, זה לא אנושי, זה לא מוסרי, זה לא ערכי.

 משה (מוץ) מטלון: האנשים האלה, אין להם מאיפה לייצר מקורות הכנסה נוספים, ואין להם גם תוכניות חיסכון לפרק, ואין להם גם ממי ללוות כסף.

 משה (מוץ) מטלון: להם הבנקים לא נותנים.

 משה (מוץ) מטלון: זה התפקיד שלנו.

 משה (מוץ) מטלון: לא הצלחנו לבלום את עליות המחירים, צריכים לפצות אותם.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בוודאי אתה וחברי הכנסת, תשמחו לקדם בברכה משלחת של חברות בית-הנבחרים של ארצות-הברית, בראשות חברת הקונגרס ג'קי ספיר וברברה לי.

ראובן ריבלין: Welcome to Israel, welcome to Jerusalem, welcome to our shrine to democracy, the Knesset, the parliament of Israel, welcome.

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

 משה (מוץ) מטלון: טוב, אני – יש לי עוד הרבה, אבל אני באמת שמח לקרוא את זה, אבל אני – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי ששכנעת אותנו שאפשר להצביע נגד האי-אמון.

 משה (מוץ) מטלון: כן, שאפשר, אפשר להצביע אמון בממשלה.

 משה (מוץ) מטלון: אז אני רק רוצה לומר, אדוני, ברשותך, אתה יודע שאני לא נוהג לדבר הרבה, אבל זה באמת חשוב לי.

 משה (מוץ) מטלון: כי יש פה איזו תחושה או מנסים לצייר איזה מצב שהממשלה הזאת לא עושה מספיק בחלק החברתי.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שזו טעות.

 משה (מוץ) מטלון: ויש לי עוד עשרות דוגמאות שכתובות כאן.

 משה (מוץ) מטלון: גם עם הקשישים בביטוח לאומי, עם הנכים שאנחנו מכירים, וזוכרים את ההפגנות שלהם פה בגשם.

 משה (מוץ) מטלון: עכשיו הוספנו להם מעל 200 מיליון שקלים בקצבאות.

 משה (מוץ) מטלון: 4,800 ילדים נכים, אדוני היושב-ראש – ראינו את הכתבה של חיים ריבלין בטלוויזיה, זה היה פשוט – מי שיש לו משהו בפנים חוץ מאבן, לא יכול שלא לבכות, לראות את הכתבה איך הילדים האלה סובלים, ואיך המשפחות שלהם סובלות.

 משה (מוץ) מטלון: אני שמח לבשר שהצלחנו לפתור להם את העניין, הוספנו להם כסף, הגדלנו להם את הקצבה ב-28%.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו משנים את סל השירותים.

 משה (מוץ) מטלון: אני יכול לבשר גם שהבעיה הזאת נפתרה.

 משה (מוץ) מטלון: הבעיה של הקשישים, כפי שאמרתי, שעוברים – אני לא מאשים אף אחד, לא את עובדי ביטוח לאומי, לא אף אחד – אבל היו עוברים בדיקות לא ידידותיות, בוא נגיד את זה בשפה עדינה.

 משה (מוץ) מטלון: היום הדברים האלה כבר עברו.

 משה (מוץ) מטלון: כל אדם מגיל 80, בשלוש ערים כרגע – שוב, זה פיילוט – יכול באמצעות רופא לקבל את שעות הסיעוד שמגיעות לו.

 משה (מוץ) מטלון: ואני שמח גם להודיע, שאני, כשהגעתי למשרד היו לי ארגזים של תלונות בפניות ציבור לגבי הנושא הזה של הקשישים, עם הסיעוד, עם ההשפלות, וכל הסיפור הזה.

 משה (מוץ) מטלון: אני שמח להודיע לכם שבדרך לפה בדקתי, אפילו אין תלונה אחת.

 משה (מוץ) מטלון: זאת אומרת שהמסר חלחל.

 משה (מוץ) מטלון: גם הבודקים והבודקות בביטוח לאומי, וגם הפקידים – זה חלחל, ההתייחסות היא שונה, אנשים מקבלים יחס הרבה יותר טוב, כי פשוט זו היתה הרוח.

 משה (מוץ) מטלון: אני אעצור פה, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: אף שקצת חבל לי, יש עוד הרבה מאוד דברים שאנחנו עושים – שהממשלה, זה לא אנחנו.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא עושים טובה לאף אחד.

 משה (מוץ) מטלון: גם בקרב העיוורים – אני רואה פה – וגם באוכלוסיות נוספות.

 משה (מוץ) מטלון: יש המון, המון, המון עשייה בממשלה בכל התחומים ובמיוחד בתחום החברתי.

 משה (מוץ) מטלון: יש לי גיבוי מלא כשר רווחה מראש הממשלה לעשות רווחה, רווחה אחרת, ואנחנו עושים רווחה אחרת.

 משה (מוץ) מטלון: וכמובן ממשרד האוצר, אני מוצא שם בעלי-ברית אמיתיים שמבינים, ואני שמח שמשרד האוצר לא מפזר את הכסף לכל עבר סתם.

 משה (מוץ) מטלון: אבל כשאנחנו מגיעים עם פרויקטים טובים, נכונים, אמיתיים, אז יש כסף.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא הייתי מוכן להיות שר רווחה ולעמוד פה, ולהגיד: רבותי, אין לי כסף, מה אני אעשה.

 משה (מוץ) מטלון: לא הייתי אומר את זה, וגם לא הייתי שר רווחה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר הרווחה וגם התקשורת, השר משה כחלון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת השיח' אברהים צרצור לבוא ולנמק את הצעות האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא נכסי הווקף המוסלמי בישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור, בבקשה, ואחריו ישיב השר יצחק כהן.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, כנסת נכבדה, היות שאני הולך לדבר על נושא דת, נושא נכסי ווקף מוסלמי וחופש פולחן, אינני יכול להתעלם מפעולה מתועבת שבוצעה הבוקר כנגד הכנסייה הבפטיסטית בירושלים, בעמק המצלבה.

אברהים צרצור: אותה פעולה מתועבת שביצעו אותן כנופיות יהודיות, כנופיות של "תג מחיר", והפעם, כפי שאמרתי, כנגד הכנסייה הבפטיסטית.

אברהים צרצור: הדבר המגעיל ביותר, כבוד היושב-ראש, שהם לא הסתפקו בריסוס, מה שנקרא, ססמאות שאנחנו רגילים לשמוע אותן, כמו "מוות לערבים" או "כהנא צדק", אלא עברו גם את הגבול הזה ותקפו, בצורה שהטעם הטוב שלי ושלכם לא מרשה לי בשום פנים ואופן להזכיר את אותן מלים שהם ריססו על קירות הכנסייה שבהן פגעו בצורה קשה ביותר ברגשות של נוצרים, כשהם התייחסו לישו, עליו השלום, ולאמו מרים, עליה השלום.

אברהים צרצור: הכותרת, כפי שאנחנו יודעים, תג מחיר.

אברהים צרצור: אני חייב להגיד לך, כבוד היושב-ראש, ולכולכם גם, שאין לי כל ספק שביום מן הימים המתקפה הזאת תגיע גם לבתי-כנסת יהודיים, של רפורמים, ושל קונסרבטיבים וכו'.

אברהים צרצור: המתקפה הזאת התחילה עם המקומות הקדושים של המוסלמים, עכשיו עברה למקומות הקדושים של הנוצרים, ואין לי שום ספק שהיא תגיע בסופו של דבר גם לבתי-כנסת של אלה ששונים באידיאולוגיה מאלה שתוקפים – בשלבים הבאים.

אברהים צרצור: אז הגיע הזמן לבלום את הכנופיות האלה, לעצור אותן עד כמה שאפשר מהר, לפני שיהיה מאוחר, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: עכשיו אני אחזור לנושא של נכסי הווקף המוסלמי, ואני אתמקד, כבוד היושב-ראש, ברשותך, בשני נושאים; הנושא הראשון הוא נכסי הווקף המוסלמי והמקומות הקדושים למוסלמים, והסוגיה השנייה היא שירותי הדת לאוכלוסייה המוסלמית כפי שבאים לידי ביטוי בתקציבים המוקצים על-ידי משרד הפנים דהיום בכל הנושא של שירותי דת לאוכלוסייה המוסלמית.

אברהים צרצור: אני אתחיל עם נכסי הווקף המוסלמי והמקומות הקדושים למוסלמים, בתמציתיות, ואני אתחיל בסקירה כללית, סקירה היסטורית.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כולנו יודעים ש-1 חלקי 16 משטח הארץ לפני 1948 היה ווקף אסלאמי, וזה מצביע על עוצמת המוסד הזה, שנקרא מוסד נכסי ההקדש המוסלמי.

אברהים צרצור: היות שהוא קשור בטבורו לערך שנקרא תרומה לטובת הכלל, ואני חושב שהערך הזה קיים לא רק בדת האסלאם.

אברהים צרצור: הוא קיים בכל הדתות, גם ביהדות וגם בנצרות.

ראובן ריבלין: ביהדות זה ההקדש.

אברהים צרצור: זה אותו מושג כמעט.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו, בתוך החוויה הישראלית שהתחילה להתגבש במאה ה-18, אימצנו את הנושא של ווקף להקדש היהודי, ודאי, מבחינת דיני המקרקעין אצל העות'מאנים.

אברהים צרצור: נכון.

אברהים צרצור: מוסד הווקף האסלאמי באמת הפך לאחד המוסדות החזקים ביותר בתולדות האסלאם.

אברהים צרצור: המוסד הזה באמת פתר בעיות שהממשל המרכזי, כפי שאנחנו קוראים לו היום, לא הצליח לפתור.

אברהים צרצור: לכן, כשנפלה הממשלה המוסלמית ב-1924, למשל בטורקיה, המוסד של הווקף המשיך במלאכת השירותים שלו – לכל האוכלוסיות, דרך אגב, ללא הבדל דת, גזע, מין וצבע; הוא שירת את כל האוכלוסיות שגרו במסגרת, או בתחום האימפריה והממשלה והמדינה האסלאמית לכל אורך ההיסטוריה הארוכה, כפי שאנחנו יודעים.

אברהים צרצור: הנקודה השנייה, בשנת 1948, כשמדינת ישראל קמה, כל נכסי הווקף המוסלמי היו תחת הפיקוח של מוסד שנקרא המועצה האסלאמית העליונה, שעמד בראשה באותם שנים המופתי אמין אל-חוסייני.

אברהים צרצור: עכשיו, בשנת 1948 התפרקה המועצה הזאת וכל חבריה גורשו או היגרו מפלסטין, ובשנת 1950 כנסת ישראל חוקקה את החוק של נכסי נפקדים, ומתוקף החוק הזה מדינת ישראל הפקיעה את כל נכסי הווקף המוסלמי.

אברהים צרצור: זאת אומרת, מדינת ישראל התייחסה לנכסים האלה כאל נכסי נפקדים, על אף שכולנו יודעים – ההגדרה ההלכתית של המושג ווקף היא תרומה של מוסלמים לטובת הכלל, וברגע שהתרומה הזאת ניתנת לטובת הכלל, היא הופכת למה שנקרא נכס שבבעלות הקדוש-ברוך-הוא.

אברהים צרצור: לצערי הרב, ישראל החליטה שהקדוש-ברוך-הוא גם הוא נפקד, לפי חוק נכסי נפקדים, ועל כן כל הנכסים האלה, שרשומים על שמו – וזה לא הגזמה, דרך אגב, כך הדברים מוגדרים בהלכה האסלאמית – הופקעו באופן מלא על-ידי מדינת ישראל, ונשארו דברים קטנים שאני אדבר עליהם אחר כך.

דוד רותם: ממי למדנו?

חנא סוייד: הוא נוכח נפקד.

אברהים צרצור: אבל הם התייחסו אליו כנפקד, תאמין לי, כנראה זה כך.

דוד רותם: – – – כל נכסי ההקדש היהודי בכל ארץ-ישראל, כשהיתה בידי הירדנים – – –

אברהים צרצור: אתה יודע מה, אני לא אכנס לסוגיה הזאת, אני עכשיו באמת לא יכול לדחות את הטענה הזאת או לקבל אותה, אבל אין לי שום ספק, דרך אגב, אם אני שופט את הסוגיה הזאת מזווית ראייה של האסלאם, מוכח מעל לכל ספק שיהודים ונוצרים חיו כשותפים מלאים במדינת האסלאם, ולא כמשת"פים.

אברהים צרצור: כל הנכסים שלהם נשמרו בצורה מלאה על-ידי המוסלמים.

אברהים צרצור: יש כל כך הרבה הוכחות, דרך אגב, לא רק בתקופה הראשונה של האסלאם, אלא לאורך כל התקופה, ובמיוחד בתקופה העות'מאנית, שבה באמת נכסי הווקף של כל הדתות נשמרו בצורה דקדקנית, מתוקף האמונה של המוסלמים ושל השליטים המוסלמים שזה עניין של מצוות חובה, זה לא עניין שהוא תחת השלטון של מה שנקרא שיקול דעת של נשיא או של סולטן כזה או אחר.

אברהים צרצור: עכשיו, אמרנו שבשנת 1950 הכנסת חוקקה את חוק נכסי הנפקדים; בשנת 1965, כבוד היושב-ראש, הכנסת תיקנה את החוק הזה, והוסיפה פרט כזה, סעיף כזה, שכלל חובה להקים מה שנקרא ועדי נאמנים של נכסי הווקף המוסלמי.

אברהים צרצור: לצערי הרב – אני אומר לך במלוא הכנות – נכסי הווקף באו כדי – פשוט מאוד – לחסל את שארית הווקף המוסלמי, ולכך יש כל כך הרבה הוכחות, במיוחד בערים המעורבות, עכו, חיפה, יפו, לוד, רמלה ואפילו באר-שבע, ואני גם אתייחס לסוגיה של באר-שבע.

אברהים צרצור: עכשיו, יש חוק שנקרא, כבוד היושב-ראש, חוק נכסי – לא חוק נכסי – חוק שמירה על המקומות הקדושים, התשכ"ז–1967, שלפי סעיף 4 שלו חייב שר הדתות או השר הממונה להתקין תקנות שלפיהן הוא צריך להגדיר רשימה של מקומות קדושים לפי הצעה של אלה שנוגעים בדבר, ולאחר הסכמת שר המשפטים.

אברהים צרצור: לצערי הרב, מאז אותו חוק, שחוקק בשנת 1965, ועד היום, כבוד היושב-ראש – וזה הדבר שיפתיע אותך, אם אתה לא יודע את העובדה הזאת, אבל יפתיע את אלה שאינם יודעים – מאז 1967 ועד היום שום שר לא השתמש בסעיף הזה כדי להגדיר רשימה של מקומות קדושים של מוסלמים ונוצרים.

אברהים צרצור: בשום פנים ואופן – 100% התקנות שהותקנו במשך כל כך הרבה שנים התייחסו למקומות הקדושים של היהודים בלבד.

אברהים צרצור: וזה דבר, באמת, שהדעת לא סובלת.

אברהים צרצור: התקנות האלה מגדירות, כבוד היושב-ראש, מהם המקומות הקדושים, וקובעות גם מהם המעשים האסורים בתחומי מקומות אלה, בצד עונשים לעובר על ההוראות המגדירות את המעשים האסורים.

אברהים צרצור: נוסף על כך, בתוספת לתקנות יש רשימה של המקומות הקדושים – ליהודים בלבד, וזה דבר מצער מאוד.

אברהים צרצור: נוסף על כך, כבוד היושב-ראש, יש חוק העונשין, תשל"ז–1977, שאוסר בכל תוקף פגיעה במקומות הקדושים, וקובע סנקציה פלילית נגד המחלל מקום קדוש.

אברהים צרצור: זה ברמה התיאורטית, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: עכשיו, אם נבוא ובצורה תמציתית נתייחס למציאות של נכסי הווקף המוסלמי, ואני אתחיל עם המקומות הקדושים המוסלמיים במבחן המציאות, ואני אגיד, ככה, בצורה תמציתית, כפי שאמרתי – מאות מסגדים נהרסו כליל, בתחום מדינת ישראל, מאז 1948, עשרות מסגדים נהרסו בצורה חלקית, מסגדים שהפכו לבתי-כנסת, ויש לי רשימה ארוכה מאוד, שאני לא אמנה אותה בפניכם; יש מסגדים שייעודם שונה באופן משפיל, כמו מחסנים וכו'.

אברהים צרצור: המסגדים מחוללים עד הרגע הזה, כמו בטבריה או בחיטין, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: בשעת שאלות – הפניתי גם לשר התיירות, אני התייחסתי למסגדים האלה, שנמצאים בלב טבריה.

אברהים צרצור: כבודו יודע שמאות, אם לא אלפים, של מוסלמים נוהרים בהמוניהם למקומות האלה בחגים ובזמנים שונים, והם לא מוצאים אפילו מקום אחד להתפלל בו.

אברהים צרצור: הם מתפללים בחצרות, הם מתפללים על המדשאות וכו', דבר שיכול להפריע לאנשים שאינם מעוניינים לראות מוסלמים שמתפללים ככה באוויר הצח.

אברהים צרצור: אז פנו, ופנינו, לאורך כל עשרות השנים האחרונות פנינו לכל המשרדים השונים וביקשנו לפחות לשפץ את המקומות – שלושה מסגדים אדירים, שיכולים להפוך לאטרקציה תיירותית נוסף על ייעודם כמקומות קדושים שמוסלמים יכולים להתפלל שם בצורה מסודרת, ושלא ייאלצו – – –

ראובן ריבלין: ברמלה?

אברהים צרצור: לא לא, בטבריה, בטבריה, העיר הזאת, התיירותית, אפשר להפוך מסגדים שנבנו לפני 300 שנים ועדיין עומדים איתנים וחזקים בלב העיר העתיקה, מקומות יפים מאוד שאפשר להפוך אותם, כפי שאמרתי, לאטרקציה תיירותית נוסף על היותם מסגדים.

אברהים צרצור: עכשיו, איך מערכת המשפט מתייחסת לנושא של הווקף – אני אמנה בפניך, כבוד היושב-ראש, כמה סוגיות.

ראובן ריבלין: הפריעו לך, אני נותן לך עוד שתי דקות נוספות.

אברהים צרצור: תודה.

אברהים צרצור: בשנת 2007 עתרנו לבג"ץ וביקשנו שבית-המשפט המכובד יורה לממשלת ישראל לפתוח את מסגד באר-שבע כמסגד למוסלמים.

אברהים צרצור: אני אפתיע את כולכם ואני אגיד לכם, כבוד היושב-ראש, שיש היום 7,000 תושבים, תושבי העיר באר-שבע – רשומים, עובדים, לנים, משלמים מסים לעיריית באר-שבע – 7,000 מוסלמים, שלא מוצאים להם מקום להתפלל באותה עיר, אף-על-פי שהמסגד קיים, עם הצריח, יפה למהדרין.

אברהים צרצור: מה היתה ההחלטה של בית-המשפט העליון?

אברהים צרצור: הוא הבין, ושמע, והתפתל, ובסופו של דבר החליט להפוך את המסגד הזה למוזיאון לתרבות האסלאם – כשלב ראשון – והוא פנה אלינו ואמר: תשמעו, היום אני אחליט להפוך את המסגד הזה למוזיאון לתרבות האסלאם, ולא לתרבות בכלל, שלא לחלל, חלילה, את המסגד הזה, אבל אני נותן לכם את האפשרות להכין תוכנית מיתאר שתהפוך את הייעוד של המקום למסגד, ואני אעזור לכם בקטע הזה.

אברהים צרצור: מאוד מקווים שזה יתבצע.

אברהים צרצור: אנחנו עתרנו לבג"ץ בשנת 2004, וביקשנו מבג"ץ להורות לממשלת ישראל לאשר 54 מקומות קדושים שהגשנו לבית-המשפט העליון, וכמו כן להורות על שמירת 54 בתי-קברות של מוסלמים, שקיימים בכל רחבי הארץ.

אברהים צרצור: לצערי הרב, בית-המשפט העליון, במקום לאשר ולהורות באופן מיידי, הוא החליט להפנות את הנושא הזה למעין ועדה שמאז 2004 ועד היום היא דנה, אבל תוצאות אין, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: עכשיו המוסלמים ביפו רצו לנסות גם – אולי באמת אם נדבר על נכסי הווקף בכלל, קשה מאוד שממשלת ישראל תכיר בכל הנכסים האלה, אז חברים מהמוסלמים ביפו פנו לבג"ץ, עתרו לבג"ץ וביקשו שבית-המשפט יורה לממשלת ישראל לחשוף את האומדנים של נכסי הווקף, השטחים, הכמויות וכו' וכו', נוסף על ההכנסות של הווקף ביפו באופן נקודתי – שהווקף הזה מכניס לאוצר המדינה – היות שכל ההכנסות של הווקף, כבוד היושב-ראש, נכנסות לאוצר לפי החוק.

אברהים צרצור: כשהדיון נמשך יותר משנתיים, בג"ץ ביקש משר החוץ להגיב על העתירה הזאת, ומה היתה תגובתו של שר החוץ?

אברהים צרצור: הוא אמר בצורה מכרעת: אין לנו לחשוף את האומדנים והשטחים והכמויות וההכנסות של נכסי הווקף ביפו, היות שזה עלול לפגוע ביחסים הבין-לאומיים של מדינת ישראל או בנכסיה הלאומיים.

אברהים צרצור: במקום שבג"ץ יזרוק את התגובה הזאת אל מחוץ לכותלי בית-המשפט העליון המכובד, הוא קיבל את התגובה הזאת ודחה את העתירה, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: אני לא רוצה – באמת, יש כל כך הרבה דברים שאפשר להגיד, אבל אני מגיע לכנסת, איך היא התייחסה – לפני כשנתיים – –

דוד רותם: – – – אתה מבקש שהממשלה – – –

אברהים צרצור: רק רגע, רק רגע, ידידי.

אברהים צרצור: רק רגע.

ראובן ריבלין: הוא מסיים, הוא מסיים.

אברהים צרצור: אני מסיים.

אברהים צרצור: – – אני גם פניתי במסגרת עבודתי בכנסת – גם במסגרת חברותי בוועדת הפנים, ושם גם דנים בסוגיה הזאת – פניתי לפני שלוש שנים למחלקת המחקר והמידע וביקשתי שיכינו חוברת, כפי שמכינים בכל תחום, בנושא של הווקף.

אברהים צרצור: לאחר חודשים פניתי, ופניתי ופניתי, אבל בסוף המנהלת המכובדת אמרה לי: כבוד השיח', חבר הכנסת אברהים צרצור, אני חייבת להגיד לך, כל הגורמים הממשלתיים שפנינו אליהם כדי להזרים את הנתונים שיכולים להיות בסיס למסמך שאנחנו יכולים להגיש סירבו להגיש לנו כל חומר שיכול לעזור בקטע הזה, ועל כן אני מודה בפניך, המחלקה אינה יכולה להכין מסמך כפי שאתה מבקש.

אברהים צרצור: זה המצב, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: מאוד מקווים שביום מן הימים המצב הזה, הגרוע, ישתנה, לטובת כולנו, היות שאנחנו מדברים על נושא כל כך רגיש – לא ביטחוני, לא כלום – נושא הקשור בטבורו לחופש הפולחן של כולנו.

אברהים צרצור: תודה.

ראובן ריבלין: כבוד השיח', חבר הכנסת צרצור, מכון המחקר יכול לדעת איך להשיג נתונים.

ראובן ריבלין: אם לא נותנים לו אותם זאת בעיה, אבל אני אברר את הנושא שאתה דיברת עליו.

אברהים צרצור: מאה אחוז.

אברהים צרצור: תודה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד סגן השר, השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, להשיב על הצעת האי-אמון, ומבקש מסגן היושב-ראש חבר הכנסת אדרי לבוא ולהחליף אותי.

ראובן ריבלין: אנחנו מנסים להסביר לעולם כולו שאין לנו מלחמה עם האסלאם.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השיח' אברהים צרצור, עד כמה שמופיע בספרים של האפוטרופוס לנכסי נפקדים, אין כיום ברשות האפוטרופוס לנכסי נפקדים נכסי ווקף בישראל.

יצחק כהן: חוק נכסי נפקדים, התש"י–1950, הסדיר את סוגיית נכסי הנפקדים, ומדינת ישראל פועלת לאורך כל השנים בהתאם לחוק זה.

יצחק כהן: אתה גם ציינת את זה בדבריך.

יצחק כהן: ציינת את זה.

יצחק כהן: על כל פנים, על-פי החוק הקיים, שחוקק בתש"י–1950, אם אנחנו פועלים – והמדינה פועלת – על-פי החוק, אז למעשה כיום ברשות האפוטרופוס לנכסי נפקדים – אין לו נכסי ווקף בישראל.

אברהים צרצור: איפה הנכסים האלה?

יצחק כהן: זה שאלה.

עפו אגבאריה: אז למי שייכים המסגדים?

אברהים צרצור: אם אין שם אז איפה?

אברהים צרצור: זו לא תשובה.

יצחק כהן: האפוטרופוס לנכסי נפקדים פועל על-פי חוק.

יצחק כהן: על-פי החוק הוא הסדיר את זה כבר, אתה מבין?

יצחק כהן: הסדיר את הסוגיה.

יצחק כהן: מדינת ישראל פועלת על-פי החוק.

יצחק כהן: העלית פה סוגיה במשך יותר מעשר דקות, אבל התשובה אינה ברשות האפוטרופוס.

יצחק כהן: זה מה שאני יכול להגיד לך.

יצחק כהן: תשובה קצרה, מתומצתת, שלמעשה אין כיום ברשות האפוטרופוס לנכסי נפקדים נכסי ווקף בישראל.

יצחק כהן: כפי שאמרתי לך, החוק – – –

אברהים צרצור: אז איפה הם, כבוד השר יצחק כהן?

יצחק כהן: זו שאלה טובה, אבל זו לא שאלה לתשובה הזאת – – –

עפו אגבאריה: איזה מין תשובה זו?

עפו אגבאריה: באמת.

מסעוד גנאים: אותה תשובה – לפני כ-90 שנה.

אברהים צרצור: אין תשובה על שאלה פשוטה – – –

מסעוד גנאים: עדיין לא מצאתם את הווקף – איפה הוא?

יצחק כהן: לא, לא.

מסעוד גנאים: אז אני אומר לך, דרך אגב – – –

יצחק כהן: סוגיית נכסי נפקדים – – –

מסעוד גנאים: הם העבירו את זה לרשות אחרת.

יצחק כהן: יכול להיות, אבל החוק שחוקק ב-1950 הסדיר את העניין הזה.

יצחק כהן: על כל פנים, זו התשובה.

יצחק כהן: תודה רבה לך – – –

יעקב אדרי: תודה לסגן השר יצחק כהן.

אברהים צרצור: כל הכבוד – – –

יעקב אדרי: ראשון הדוברים – –

עפו אגבאריה: זה באמת בושה – נתן תשובה כזאת.

יעקב אדרי: – – חבר הכנסת זאב בילסקי מקדימה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת משה מטלון.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבל שהשר להגנת העורף לא נמצא כאן, אבל אני חושב שנעשה לו עוול, מכיוון שהוא בן-אדם עטור הישגים, אדם שמילא בהצלחה רבה את תפקידו כסגן שר הביטחון, וממשלת ישראל, כפי שהיא מחליטה חדשות לבקרים, החליטה החלטה שאני בטוח שהיא אך ורק ממניעים של טובת העם והמדינה, והחליטו על הקמת משרד.

זאב בילסקי: האם אני צודק, אדוני?

זאב בילסקי: רק זה מה שעמד לנגד עיניהם, והחליטו על הקמת המשרד, ומינו את השר מתן וילנאי להיות השר להגנת העורף.

זאב בילסקי: והאמת היא שאני מאוד שמחתי – גם בן-אדם ראוי וגם בעת הזאת, כשכולנו מדברים מה יהיה באירן, מה יהיה ב-16:00, ב-17:00, איך נתקוף שם, איך נעשה שם – כדאי שגם מישהו יחשוב על תושבי מדינת ישראל.

זאב בילסקי: ואמרתי: ברוך השם, יש שר שחושב בשביל כולנו.

זאב בילסקי: אבל אני רוצה להגיד לכם, חברי הכנסת היקרים, ידידי היושב-ראש, פשוט לקחו בן-אדם מוכשר וטוב, ובמשך שנה עינו אותו, ביזו אותו, לא נתנו לו סמכויות, לא נתנו לו תקציבים.

זאב בילסקי: הבן-אדם מסתובב בכל הרשויות במדינת ישראל, דיבר עם ראשי ערים, עשה תוכניות, ניסה – שום דבר.

זאב בילסקי: ולכן, כמי שחבר בוועדת החוץ וביטחון ויושב-ראש ועדת משנה להגנת העורף, אני יכול להגיד לכם ממקור ראשון שהאשמה פה היא בממשלת ישראל ובעומד בראשה.

זאב בילסקי: ולכן, אנחנו רוצים שהבית הזה יתאחד, ופעם אחת אני מציע גם ליושבים בצד הזה להתאחד ולהצביע אי-אמון בממשלת ישראל ובעומד בראשה בגלל מה שהם עושים לנו, אזרחי מדינת ישראל, בכל הקשור להגנת העורף.

זאב בילסקי: ונתחיל עם ערכות המגן.

זאב בילסקי: הממשלה הזאת מחלקת ערכות, בחודש הבא נגמרות הערכות, 40% מהתושבים אין להם – ואתם יודעים מה, גם לא יהיו להם.

זאב בילסקי: זה לא מוצר מדף שאפשר לקנות אותו בסין בסופרמרקט.

עפו אגבאריה: אבל אין אף אחד בצד השני, רק נסים זאב – – –

זאב בילסקי: לא משנה, אבל רוחם שורה על הספסלים.

עפו אגבאריה: הוא הנציג היחיד.

נסים זאב: אני לא מספיק מכובד בשבילך?

נסים זאב: מה – – –

זאב בילסקי: זה נכון.

מסעוד גנאים: ועוד איך.

מסעוד גנאים: ועוד איך.

עפו אגבאריה: לכן אמרתי, הנציג היחיד.

זאב בילסקי: חבר הכנסת נסים זאב מאוד מכובד בשבילנו, ובאמת אתה שקול כנגד הממשלה כולה וגם הצד הזה של הכנסת, ולכן אני פונה אליך – – –

נסים זאב: אני אקח את זה מאוד ברצינות, מה שאתה אמרת עכשיו.

זאב בילסקי: אני אמרתי את זה מכל הלב ואני באמת חושב שהיכולות שלך לא נופלות מכל היכולות של האנשים שעושים פה, ולכן אני אפנה אליך ואשאל אותך, אולי יש לך רעיון מאיפה ניקח עוד 40% ערכות מגן לאלה שלא יהיה להם אחרי מרס.

זאב בילסקי: אבל נלך הלאה, אדוני.

זאב בילסקי: ויש 1.7 מיליון תושבים במדינת ישראל שאין להם ממ"ד, אין להם מקלט.

זאב בילסקי: לא עושים כלום.

זאב בילסקי: תוכנית שנקראת תמ"א 38 לחיזוק מבנים, אדוני היושב-ראש – היית ראש עיר מצטיין, אתה מכיר את הנושא – שום דבר לא קורה עם זה.

יעקב אדרי: הרב נסים מתפלל בעבור כולם.

ישראל חסון: תגיד, איזה שר מקשיב לך?

זאב בילסקי: השרים לא מקשיבים, אבל – – –

ישראל חסון: איזה שר – – –

זאב בילסקי: לא, לא, ישראל, נסים זאב – סיכמנו שהוא שקול – –

יעקב אדרי: היום הוא מייצג גם את הממשלה.

זאב בילסקי: – – כנגד כל היושבים כאן, ויש לו גם יתרון עליהם כי הוא יכול להתפלל בשביל כולם.

נסים זאב: אם אדוני היושב-ראש יאפשר לי – –

ישראל חסון: נסים זאב בתפקיד ראש הממשלה, לא סתם.

נסים זאב: – – אני אשב יותר קדימה – – –

זאב בילסקי: ולכן, אני רוצה – – –

ישראל חסון: נסים זאב וראש ממשלה – – –

נסים זאב: שתרגישו שיש שר בממשלה.

זאב בילסקי: יכול להיות שיגיע – – –

עפו אגבאריה: אתה תהיה ראש ממשלה, לא שר – – –

זאב בילסקי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם ולבקש מכל ידידי הטובים בבית הזה להצביע אי-אמון בממשלה ובעומד בראשה – –

ישראל חסון: זאביק, למען – – –

זאב בילסקי: – – על כל מה שלא נעשה פה למען אזרחי מדינת ישראל בכל הקשור להגנת העורף.

זאב בילסקי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

ישראל חסון: – – – אל תרד, מה אתה יורד.

ישראל חסון: אין שר.

ישראל חסון: דבר – – –

יעקב אדרי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

רחל אדטו: אין שר, בואו נפעיל הצבעה עכשיו – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 17) (אגרות), התשע"ב–2012; הצעת חוק הרשות הלאומית למלחמה בסמים (תיקון מס' 3) (הרחבת תפקידי הרשות לעניין שימוש לרעה באלכוהול), התשע"ב–2012; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 13) (הרכב ועדת שחרורים מיוחדת בעניין אסיר שנשפט בבית-משפט צבאי), התשע"ב–2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכספים בדבר תיקון טעויות בחוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 7), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; והצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הפסקת מימון האולפנים לעברית על-ידי הסוכנות היהודית, הצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב אדרי: תודה למזכירת הכנסת.

יעקב אדרי: 1.

יעקב אדרי: כישלונה בהכנת העורף למצב חירום;

יעקב אדרי: 3.

יעקב אדרי: מצב נכסי הווקף המוסלמי בישראל

יעקב אדרי: אני מבקש לאתר את אחד השרים שיבוא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, יש שתי אפשרויות – או שנמתין לשר או שתעלה בזמנך החופשי – – –

נסים זאב: אבל אני לא עכשיו בתור.

יעקב אדרי: אתה עכשיו.

יעקב אדרי: משה מטלון לא נמצא.

אבישי ברוורמן: לא.

יעקב אדרי: הזמן שלך חופשי עד שיגיע השר ואז נתחיל.

קריאה: – – –

עפו אגבאריה: אז גם במקום שר אתה תהיה – – –

אבישי ברוורמן: מה זה משנה אם השר יושב.

אבישי ברוורמן: הלוא זה לא משנה, זה כאילו אתה מדבר לקיר ממילא, נכון?

יעקב אדרי: לא, זה הנוהל, חבר הכנסת אבישי.

אבישי ברוורמן: יש נוהל, אבל הבעיה שהנהלים הופכים להיות – אנחנו בנוהל, בלי תוכן, והאוזניים לא שומעות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו יודעים את ההלכה שבקריאת שמע צריך שאדם ישמיע לאוזניו, ומכיוון שאנחנו יכולים להשמיע לאוזנינו כשאנחנו מדברים ואנחנו מרוצים ממה שאנחנו אומרים, אנחנו נוכל – באמת, אנחנו מאוד מרוצים, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אז גם אם אין פה אנשים, ולפעמים אנחנו רגילים לראות כנסת ריקה, אולי אחד או שניים נמצאים, אפילו בהצעות חוק שהן באמת חשובות מבחינת חברי הכנסת, אבל לפעמים זה בסוף היום ולא נמצאים ואנחנו בכל זאת מעבירים בהצבעה של שניים או שלושה חברים, אז גם בהצעת אי-אמון, שזה כמעט משהו וירטואלי, שכמעט כל שבוע מגישים – בגלל הביטחון ובגלל הכלכלה ובגלל נושאים כאלה ואחרים – אנחנו כבר רגילים, איך אומרים, לפזמון הזה שחוזר על עצמו.

אבישי ברוורמן: – – – אולי בכלל צריך לבטל את כל הדברים – – –

נסים זאב: לא, לא צריך לבטל שום דבר.

נסים זאב: אנחנו נמצאים פה כדי לדבר, כדי להשמיע לעצמנו, להביע – – –

יעקב אדרי: רבותי, תנו לו, יש לו עוד שתי דקות לדבר, חבל.

נסים זאב: בסדר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אני רוצה לומר משהו בנושא של מה שהעלה חבר הכנסת צרצור.

נסים זאב: כולנו יודעים שב-1950 מינתה מדינת ישראל, מתוקף חוק האפוטרופוס לנכסי נפקדים, נכסיהם של תושבי ארץ-ישראל במדינת ישראל שעזבו את המדינה – וידוע שחלקם עזבו למדינות אויב, והנכסים הועברו בעצם לניהול האפוטרופוס ומשרד הדתות, והיו גופים כמו הרשות לפיתוח – לפני שהיה מינהל מקרקעי ישראל, אדוני היושב-ראש, היתה הרשות לפיתוח – והוחלט שרווחי הנכסים יועברו בייעוץ נציגים מהמגזר המוסלמי למימון שירותי דת, רווחה ומוסדות חינוך במגזר הערבי.

נסים זאב: זאת אומרת, זה לא משהו שהלך באופן אוטומטי כהפקעה במדינת ישראל אלא בכל זאת היה מצב שאותם גופים שהיו שותפים אמרו שאותם רווחים ילכו למימון לצורך אותם מוסדות של ערביי ארץ-ישראל.

נסים זאב: ברור שתנועת ה"חמאס", אדוני היושב-ראש, רואה בכל שטחי מדינת ישראל אדמת ווקף.

נסים זאב: אין פה מטר אחד במדינת ישראל, כולל כנסת ישראל, שזה לא שייך לווקף המוסלמי, הכול שלהם – –

עפו אגבאריה: אתה מכיר את המסגד ליד השעון ביפו?

נסים זאב: – – אז אם אנחנו הולכים לפי תורת האסלאם, אנחנו צריכים להחזיר תיכף ומייד את הכול.

עפו אגבאריה: נסים, אתה מכיר את המסגד ליד השעון ביפו?

נסים זאב: אני מכיר גם את השעון – –

עפו אגבאריה: מה יש בתוכו?

נסים זאב: – – תראה, אני, אין לי שעון – –

עפו אגבאריה: מה יש בתוכו?

נסים זאב: – – אבל את המסגד עם השעון אני מכיר – –

עפו אגבאריה: מה יש בתוכו?

נסים זאב: – – ואתם רוצים – אני אגיד לך מה אתם רוצים.

עפו אגבאריה: מה זה שייך ל"חמאס"?

נסים זאב: אתם רוצים לכבוש את ארץ-ישראל, את יפו, את רמלה – –

עפו אגבאריה: אבל מה זה שייך, יש שם מסגד.

נסים זאב: – – אני אומַר לך מה אתם רוצים.

נסים זאב: דרך המסגדים.

נסים זאב: אנחנו לא תמימים.

נסים זאב: הוא דיבר על טבריה, זה בדיוק אחת הבעיות המרכזיות, שרוצים לחזור לאותו מסגד בטבריה לא כדי להתפלל.

נסים זאב: זה לא העניין של התפילה פה.

נסים זאב: דרך התפילה, דרך המסגד, אתם רוצים לחזור לעיר טבריה – –

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: – – אתם רוצים גם את טבריה, את טבריה היהודית.

נסים זאב: זו האמת – –

עפו אגבאריה: יש גם בתי-כנסת בברלין – – –

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: – – אנחנו לא טיפשים.

נסים זאב: אנחנו רגישים מצד אחד לנושאים הדתיים – אני אומר לך, תסלח לי, חברי, לא שאני מזלזל או שאני יוצא נגד – אבל תבין שלא ייתכן, במקום שהוא מאוכלס כולו ביהודים מסביב למסגד, ההיסטוריה שהיו שם ערבים, היום להחזיר את זה כבית-תפילה של המסגד ולהביא אלפים והמונים מהפריפריה רק כדי להתפלל במקום הזה – – –

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אז רק דקה, אני לא הספקתי לומר שום דבר.

יעקב אדרי: נתתי לך עוד דקה וחצי, קיבלת עוד שתי דקות אפילו.

נסים זאב: טוב, אדוני, אז אם כך אני אסיים.

נסים זאב: אני מצטער מאוד.

נסים זאב: אני אשלים את דברי יותר מאוחר בהצעת חוק שאנחנו נעלה.

נסים זאב: תודה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: תודה, אדוני.

יעקב אדרי: אני מצטער, אבל אני פשוט מפסיק את הישיבה.

יעקב אדרי: מדובר על נפקדים, אז גם – – –

אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך פה נזיפה.

יעקב אדרי: השר התורן לא נמצא כאן.

קריאה: מה זה הדבר הזה – – –

יעקב אדרי: אני לא יודע מי השר התורן – – –

אבישי ברוורמן: זו פעם ראשונה – לפחות אני שש שנים בכנסת – לא היה מצב שלא יהיה שר.

עפו אגבאריה: באמת, זה לא ביזיון?

עפו אגבאריה: אני מציע לנסים זאב, תשב במקום ראש הממשלה – – –

נסים זאב: אז לפחות, אדוני היושב-ראש, היה נותן לי להמשיך לדבר עוד חמש דקות.

נסים זאב: אני אפילו התחלתי לדבר.

יעקב אדרי: לא, לא.

עפו אגבאריה: אז צריך לתת לו, כי אין ממשלה.

רחל אדטו: אני מציעה הצבעה.

עפו אגבאריה: אז צריך לתת לו, כי אין ממשלה, או שתכריז על הפסקה.

יעקב אדרי: רבותי, הפסקה חמש דקות.

יעקב אדרי: אני מודיע על חידוש הישיבה, השר אטיאס הגיע.

יעקב אדרי: אנחנו ממשיכים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מטלון, בבקשה.

יעקב אדרי: הנה, הוא כבר מגיע.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר לענייני שיכון, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אז כמדי שבוע אנחנו מתכנסים, דנים בהצעות אי-אמון, שומעים את קולותיהם המרירים, המתוסכלים, של יושבי האופוזיציה.

 משה (מוץ) מטלון: הפעם בחרו למחות, בין היתר, על מדיניות הממשלה ביחס למאמצים העליונים שזו נוקטת לשם טיפול מעמיק בבעיות חברתיות של חלקים נרחבים בקרב אזרחי ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: ונכון, יש בעיות וחייבים לטפל בבעיות.

 משה (מוץ) מטלון: מתיימרים לזעוק בשם הפערים הכלכליים והחברתיים בין אזרחי המדינה, אולם בפועל היו אלו הם עצמם – אני מדבר על אנשי קדימה בעיקר – אשר סייעו לייצר, לשמר מצב בלתי נסבל – –

אריה ביבי: כן, ידידי, שלום לך.

 משה (מוץ) מטלון: אוה, שלום חבר הכנסת ביבי – – –

אריה ביבי: מה שלומך?

 משה (מוץ) מטלון: ברוך השם.

 משה (מוץ) מטלון: – – של אי-שוויון ושל חוסר צדק משווע, כאשר במו-ידיהם האריכו את תוקפו של חוק טל – חוק ביזיוני לתפיסתי – חוק שנולד בחטא, הוארך בחטא, וכל מי שנתן ידו להארכת העוול הזה בדמות חוק טל, חי בחטא עד עצם היום הזה.

אריאל אטיאס: רק להזכיר לך שגם ישראל ביתנו בממשלה הקודמת תמכה בחוק הזה ו-11 אצבעות – – – ואין פוצה פה ומצפצף.

אריאל אטיאס: אותה ממשלה בדיוק.

אבישי ברוורמן: יפה דיברת.

 משה (מוץ) מטלון: אז עכשיו נשנה את זה.

אריאל אטיאס: תלכו לבג"ץ.

 משה (מוץ) מטלון: גם דרך הבג"ץ.

 משה (מוץ) מטלון: אבל היום אני בא להגן על הממשלה ולא לתקוף את השר, אוקיי?

 משה (מוץ) מטלון: יטיבו לעשות כולם אם יחדלו מהעמדת הפנים, מזריקת ססמאות נבובות אל חלל המליאה, וייקחו על עצמם את האחריות המתבקשת.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אנחנו עדים, אדוני היושב-ראש, לניצול ציני, מתמשך, של אנשים בבית הזה.

 משה (מוץ) מטלון: כשדנים על השוויון בנשיאה בנטל, כל פוליטיקאי החצר קופצים על כל טרמפ להצדיק את קיומם.

 משה (מוץ) מטלון: אותם אנשים יודעים היטב כי הממשלה הנוכחית פועלת באופן יעיל ומסור למען קידומו של שוויון אמיתי בנשיאה בנטל, הן בשירות המדינה והן בשוק העבודה.

 משה (מוץ) מטלון: אנו יודעים לקדם חוקים אשר בסופו של דבר יודעים להיטיב עם מדינת ישראל, עם ערכיה, עם צרכיה.

 משה (מוץ) מטלון: גם היום יעלו פה חוקים מהסוג הזה, אפילו חוק שלי ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ יועלה פה היום לקריאה שנייה ושלישית, חוק ערכי, לטעמנו, מאין כמוהו.

 משה (מוץ) מטלון: אני מסתכל על הנושאים שחברי האופוזיציה מעלים ואני משתומם כיצד חברי כנסת ללא אג'נדה חברתית או ביטחונית של ממש באים לתקוף ממשלה שפועלת בנושאים אלה ללא לאות, שהרי שוויון בנשיאה בנטל הינו הצעד הראשון לצמצום פערים חברתיים וביטול חוק טל הינו צעד ראשון בדרך לשוויון אמיתי ונשיאה בנטל הביטחוני והכלכלי של מדינת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: לכם, חברי באופוזיציה, היה נוח לשבת במשך שנים ולהמשיך במצב הקיים המבטא את חוסר האיזון המשווע הזה, ועכשיו, כאשר באים לעשות את הסדר הנדרש – ואני מקווה שייעשה הסדר הנדרש – למען השוויון ושמירת הדמוקרטיה, אתם טוענים כי כשלנו בהתמודדות עם הפערים; טענה מעניינת לכשעצמה, שהרי זוהי הממשלה הראשונה מזה זמן שניחנה באומץ הרוח להתמודד עם פערים אלה מלכתחילה.

 משה (מוץ) מטלון: ממשלה זו הוכיחה וממשיכה להוכיח, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כי היא עשתה ותעשה הכול להחלת השוויון והצדק על כל אזרחי ישראל – חרדים, חילונים, ערבים כיהודים – ומוטב שדווקא אתם, חברי באופוזיציה, תעשו חשבון נפש עם עצמכם ותבדקו היטב מה תרם כל אחד ואחת מאתנו למטרה נעלה זו.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת משה מטלון.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר אריאל אטיאס, חברי חברי הכנסת, לצערי, ממשלת ישראל לא הפנימה את לקחי המחאה החברתית בקיץ.

אבישי ברוורמן: צר לי, כאשר ראש הממשלה ושר האוצר מציגים קבל עם ועולם איזו הצלחה היא ישראל.

אבישי ברוורמן: נכון, אני מקבל, לישראל חוב תוצר סביר; נכון, בישראל אין אינפלציה; נכון, אנחנו גם מדינה שיש בה קבוצה מדהימה של אנשים יצירתיים, ואנחנו אולי מקום שני בעולם כולו בסטארט-אפים.

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו המדינה – ואני אומר מעל דוכן הכנסת, אדוני היושב-ראש – האי-שוויונית ביותר במערב.

אבישי ברוורמן: לפי הסטטיסטיקה הרגילה ארצות-הברית יותר אי-שוויונית מאתנו.

אבישי ברוורמן: במדד כמה המאיון העליון לוקח – אצלם זה קצת יותר.

אבישי ברוורמן: במדד של איזה סטטיסטיקה, מדד בשם "ג'יני", אנחנו פחות אי-שוויוניים.

אבישי ברוורמן: אבל כשלוקחים, אדוני השר, את המחירים בניו-יורק ומיאמי בכל המוצרים הבסיסים, הדלק והמים, ומשווים אותם לירושלים, באר-שבע ותל-אביב, בכוח הקנייה, אנחנו המדינה הענייה ביותר והאי-שוויונית ביותר במערב.

אבישי ברוורמן: ולכן, יש או כלכלה צודקת או כלכלה לא צודקת – ואני מדבר אליך – ולכן ההתייהרות הזאת של שר האוצר – איזה מדינה, אנחנו הטובים בעולם – שלוקחים רק חלק, כשאותו מאיון עליון עם הצמיחה שלו שלא מחלחלת למטה, התוצאה היא פגיעה בכל הסולידריות החברתית של ישראל.

אבישי ברוורמן: בזמן האחרון יש פתאום סערה חדשה סביב התמונה שמראה ש"פסק זמן" בארצות-הברית זול משמעותית ממחירו בארץ – 0.69 סנט בארצות-הברית לעומת המחיר בארץ, יותר מ-5 שקלים.

אבישי ברוורמן: זה כבר הרבה יותר, כמעט דולר וחצי.

אבישי ברוורמן: זהו ביטוי, דוגמה ליוקר המחיה, כאשר מוצרים ישראליים באופן אבסורדי עולים יותר מאשר מוצרים דומים במדינות המערב.

אבישי ברוורמן: זוהי גם תוצאה של חוסר תחרותיות שנובעת מריכוזיות, ממשטר של קפיטליזם אוליגרכי, של טייקונים, שקובעים סטנדרט מחירים גבוה, וכן מתאמים מחירים.

אבישי ברוורמן: ראש הממשלה בנימין נתניהו לא עושה שום דבר לשינוי אמיתי.

אבישי ברוורמן: הוא באותה תפיסה, שאם נוריד מסים למאיון העליון הוא יסחוב את המשק – אותה תפיסה שלא קרתה ולו במקום אחד בעולם, ואפילו השר כחלון והשר אטיאס, שמסכימים לתפיסתי, שהובלתי אותה בעולם, מנענעים בראש והולכים באותה מדיניות.

אבישי ברוורמן: ועדת-טרכטנברג היתה בימוי מאוד יפה – שום דבר לא יושם בה.

אבישי ברוורמן: היתה הצגה גדולה, וזה לקח את כל המחאה הצדה.

אבישי ברוורמן: ולכן, טוב יעשה הציבור אם יתחיל להבין מה הוא מקבל; איך מצביעי ליכוד, אנשים שחלק גדול מהם הם קשי יום, שברור שהם בעשירונים התחתונים – כאשר אותה מדיניות הובילה אותם לעברי פי-פחת, ממשיכים להצביע למדיניות של ניוט גינגריץ'?

אבישי ברוורמן: אותו פטרון, שלדון אדלסון, שמממן את ניוט גינגריץ' – – –

יעקב אדרי: תודה.

אבישי ברוורמן: – – – את בנימין נתניהו.

אבישי ברוורמן: וכאן אני מסכם – מלה אחרונה, אדוני היושב-ראש:

אבישי ברוורמן: יש כנראה סיבה מדוע באנגלית אין תרגום למלה "פראייר".

אבישי ברוורמן: לאזרחים הישראלים, סוף כל סוף, נמאס להיות פראיירים בגלל המחאה החברתית, והבחירות האלה, אריאל, צריך לעורר אותן כדי להחליף את השלטון.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת אבישי ברוורמן.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יעקב אדרי: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבינוי והשיכון, השר המקשר, סיעת ישראל ביתנו הגישה היום עתירה לבג"ץ נגד הסעיפים המתייחסים לדיור בהמלצת דוח ועדת-טרכטנברג – מיצוי כושר ההשתכרות לזכאות או להנחה בדיור.

מנחם אליעזר מוזס: קל מאוד להגיש עתירות ולטעון שהסעיפים הללו מסייעים רק לחרדים, ועוד אמירות דמגוגיות וזולות, אבל האם כל מצביעי ישראל ביתנו הם זוגות ששני בני-הזוג עובדים וממצים כושר של 125% השתכרות?

מנחם אליעזר מוזס: האם אין אצלם הרבה משפחות החיות מתחת לקו העוני?

מנחם אליעזר מוזס: האם כל הזוגות אצלם עובדים ומשתכרים?

מנחם אליעזר מוזס: אין אבטלה?

מנחם אליעזר מוזס: אין פיטורין?

מנחם אליעזר מוזס: 30% מכלל הזוגות הצעירים בישראל, שהם, לפי נתוני הביטוח הלאומי, 160,000 משפחות, זכאים לדיור ולא ממצים את כושר ההשתכרות.

מנחם אליעזר מוזס: מדובר בכאלה שמשום מה לא מצאו עבודה, פוטרו מהעבודה או לא שפר עליהם מזלם ולא השיגו עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא רוצה לחשוד שכל 160,000 הזוגות האלה בכוונה לא רוצים לצאת לעבוד.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו באה ישראל ביתנו ומבקשת להעניש אותם – לא מצאתם עבודה?

מנחם אליעזר מוזס: מגיע לכם עונש, גם דירה לא תקבלו.

אריאל אטיאס: הנחה.

מנחם אליעזר מוזס: הנחה.

מנחם אליעזר מוזס: באותו בית, זה יזכה להנחה וזה לא.

מנחם אליעזר מוזס: זה ממש יהיה צדק חברתי.

מנחם אליעזר מוזס: החלוקה הזאת צריכה להיות שוויונית בין כל חלקי האוכלוסייה.

מנחם אליעזר מוזס: מה שישראל ביתנו מבקשת לעשות זה דבר אחד: לסייע למעמד הביניים, אלה ששני בני-הזוג עובדים ומשתכרים, ולפגוע בשכבות החלשות, אותם זוגות צעירים שלמרבה הצער לא מצאו עבודה או מצאו עבודה במשרה חלקית.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה מכאן לחזק את ידיכם, שר הבינוי והשיכון וראש הממשלה, על החלטת

מנחם אליעזר מוזס: כם האמיצה לבטל את הסעיפים המפלים הללו, וגם את היועץ המשפטי לממשלה, שתמך בהחלטות האלה, ולא ניתן יד להדרת חלשים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מנחם מוזס.

יעקב אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת עינת וילף – לא נמצאת.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

יעקב אדרי: טלב אלסאנע – גם לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

יעקב אדרי: מיכאל.

יעקב אדרי: ברשותך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, אני רוצה לברך משלחת של חברי הפרלמנט האירופי שנמצאים כאן אתנו – אני רוצה לברך אתכם בברכת ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

יעקב אדרי: בבקשה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, השבוע ביום רביעי בערב, ערב ראש חודש אדר, אנחנו נציין חמש שנים לטבח הנורא בישיבת "מרכז הרב", שבו נרצחו שמונה נערים ובחורים צעירים בחדר הספרייה של הישיבה.

מיכאל בן-ארי: באותו יום, שהיה יום קשה מאוד, הן למי שמקורב לישיבה, הן למי שמקורב למשפחה, הן לעם ישראל כולו, שבו נרצחו שמונה קדושים, שתיכף אזכיר אותם בשמותיהם, אחד-אחד, בחורי חמד, נערים ובחורים שמסרו את נפשם.

מיכאל בן-ארי: ומי שלא למד בישיבה, ומי שלא מכיר עולם של תורה, לא מכיר את המושג של "למסור את הנפש" על לימוד תורה, אבל אני, שישבתי בבית-המדרש, ומכיר את בית-המדרש – רק נמחיש את הדברים: משמונת הנרצחים, ארבעה היו תלמידי תיכון, בהם נערים רכים בני 14–15, שבשעה הזאת, בבית-המדרש שלהם, לא היה אפשר ללמוד, כי פינו את הספסלים, כי בערב ראש חודש בישיבות מביאים מוזיקה, ורוקדים ושרים "משנכנס אדר מרבים בשמחה".

מיכאל בן-ארי: אז הבחורים הצעירים האלה, הרב מוזס, לא מצאו את השעה הריקה הזאת כדי ללכת לשוחח עם חברים, או לפצח גרעינים, או לעשות משהו אחר, אלא נכנסו לחדר הספרייה של הישיבה הגבוהה שצמודה לישיבה לצעירים – גם אני הסתופפתי באותו בית-מדרש – ואל המקום הזה נכנס רוצח מתועב.

מיכאל בן-ארי: הרוצח הזה הגיע משכונת ארמון-הנציב, מה שנקרא הר-כביר, ג'בל-מוכבר.

מיכאל בן-ארי: שמו עלא הישאם חוסיין אבו דהיים, בן 26 בסך הכול, נהג הסעות.

מיכאל בן-ארי: הוא היה רגיל להביא הסעות לאזור, הוא הכיר את הישיבה מבפנים, הוא התפרנס מחברת הסעות שעשתה הסעות לטובת הישיבה, אבל יום אחד הוא החליט שהוא נכנס למקום עם רובה קלצ'ניקוב, ופשוט ירה לכל עבר.

מיכאל בן-ארי: חלק מהנערים, לאחר ששכבו על הרצפה, הוא ירה בהם שוב ושוב, לעשות וידוא הריגה.

מיכאל בן-ארי: מי שהיה שם בישיבה ראה את הכדורים שנורו וחדרו דרך הבחורים שלנו, דרך הנערים, אל הרצפה.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה להזכיר, ממש, כיוון שהזמן קצר, את שמותיהם של הנרצחים: יונדב חיים הירשפלד, השם ייקום דמו, בנו של המוהל המפורסם הרב צמח הירשפלד, בן 19, הרבה יש לספר עליהם, אבל אין לי זמן.

מיכאל בן-ארי: יונתן יצחק אלדר משילה, נער צעיר בן 16; רועי אהרן רוט, בן 19, אוהב תורה, אוהב תפילה; דורון מהרטה, איש העדה האתיופית, עלה ב"מבצע שלמה", מסר נפש על לימוד תורה, תלמיד חכם שהיה מקרב – היה מתנדב בקהילה במבשרת-ציון.

יעקב אדרי: תודה.

מיכאל בן-ארי: אם אפשר עוד שניים-שלושה שמות, אני מסיים.

יעקב אדרי: כן, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: יוחאי ליפשיץ, בנו של חברי לישיבה, של הרב טוביה ליפשיץ מישיבת הכותל, בן 18; אברהם דוד – אברהם דוד מוזס, נער צעיר, שגם הוא נטבח על-ידי אותם פורעים; ובנו של הרב יורם כהן, שאף הוא נרצח, ילד צעיר, מי שראה את פניו הרכות באותו טבח נורא ואיום.

מיכאל בן-ארי: ביתו של המחבל לא נהרס.

מיכאל בן-ארי: בירושלים נתנו לעשות סוכת אבלים.

מיכאל בן-ארי: אצל המשפחה שלו בירדן שרצו לעשות סוכת אבלים – שם לא נתנו.

מיכאל בן-ארי: פה היתה סוכת אבלים.

יעקב אדרי: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: אני מאוד מקווה שנלמד להתייחס לטובחים שלנו כמו לטובחים, ולחסל אחת ולתמיד את הרצון ואת החשק לפגוע בנו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש, על התבשיל שמכינים לנו בעניין חוק התכנון והבנייה; והסידור שעד יום שלישי הבא, נדמה לי, צריך להגיש את כל ההסתייגויות להצעת החוק לרפורמה השמנה – ויצא לך ולי כמה פעמים הזדמנות להשתתף בדיונים סביב הרפורמה המסובכת הזו.

חנא סוייד: לצערי הרב, אני חייב לציין עובדה: מספר חברי הכנסת שהשתתפו – – –

יעקב אדרי: אתה בין הבודדים.

חנא סוייד: אני בין הבודדים, וגם אתה היית מגיע מפעם לפעם וגם משתף מהניסיון שלך.

חנא סוייד: אבל, אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיד בביטחון מלא ובאופן האובייקטיבי ביותר, שהרפורמה הזו לא נדונה, למצער, מנקודת המבט של הציבור, דיה ודי הצורך.

חנא סוייד: הרפורמה הזו הוכנה במסדרונות משרד המשפטים, בעיקר במשרד הפנים במידה זו או אחרת, אבל במידה מועטה.

חנא סוייד: תבשיל גדול – 600, 650 סעיפי חוק מסובכים.

חנא סוייד: חלק מהם תיאורטיים, ולא זכו לדיון ולביקורת מטעם הציבור.

חנא סוייד: נכון, אדוני היושב-ראש, שהיו והשתתפו בדיונים נציגי השלטון המקומי, השתתפו נציגי המתכננים, השתתפו נציגי השמאים, השתתפו נציגים של ארגונים שונים כאלה ואחרים.

חנא סוייד: אבל נציגי הציבור, שזה חברי הכנסת – מידת ההשתתפות היתה מידה נמוכה למדי.

חנא סוייד: וזה עכשיו בא במיוחד כשאנחנו מתבקשים להגיש את כל ההסתייגויות שלנו על החוק המסובך הזה עד יום שלישי.

חנא סוייד: מי יכול להגיד בביטחון, ושיהיה באמת רציני באמירה, שעד יום שלישי הבא – או בטענה שעד יום שלישי הבא – אפשר להגיש הסתייגויות רציניות על הצעת החוק הזו?

חנא סוייד: זה בעצם דבר שלא יקרה.

חנא סוייד: כשבמה

חנא סוייד: לך הדיונים אנחנו היינו מבקשים להגיש הסתייגויות, כל הזמן היו אומרים לנו: תמתינו עם ההסתייגויות.

חנא סוייד: עכשיו אני לא יודע, אף שהשתתפתי כמעט בכל הישיבות, אני לא יודע מה הנוסח הסופי של הרפורמה, על-פי הדיונים שהתקיימו.

חנא סוייד: גם אם יגידו לי עכשיו שזו הרפורמה בצורה המעודכנת ביותר שלה – אין לי זמן עד יום שלישי ללמוד אותה ולהגיש הסתייגויות מושכלות.

חנא סוייד: לא הסתייגויות סתם בשביל לדבר, אלא הסתייגויות לגופו של עניין.

חנא סוייד: גם אני, כמי שהשתתף בדיונים, לא יכול לעשות את זה, ולכן אני חושב שאנחנו בפני מחטף.

חנא סוייד: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, כסגן יושב-ראש הכנסת וחלק מהנשיאות של הכנסת, להפעיל את ההשפעה שלך אצל יושב-ראש הכנסת שדבר כזה לא ייעשה.

חנא סוייד: לא יכול להיות.

חנא סוייד: זה מחטף.

חנא סוייד: זה בעצם לאשרר או לדחוף חוק שלא עבר ביקורת ציבורית אמיתית.

חנא סוייד: לדחוף אותו להצבעות "בליינד", מה שנקרא, בלי להבין בדיוק את הדקויות ואת המשמעויות של סעיפי החוק השונים.

חנא סוייד: החוק הזה ישרת את מערכת התכנון לעשרות שנים לבוא.

חנא סוייד: אם הוא יאושר במחטף הזה – לכולם, לכל המערכת, לכל המערכת, לפיתוח של המדינה, לראייה האסטרטגית של פיתוח המדינה ייעשה עוול.

חנא סוייד: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מאוד מבקש שאתה תעביר את המסר הזה, כי אתה היית חלק ממנו; בעצם, מהביקורת עליו.

חנא סוייד: תעביר אותו הלאה, ושאנחנו לא נהיה עדים למחזה מצער כזה.

חנא סוייד: תודה.

יעקב אדרי: תודה לך.

יעקב אדרי: אני אעביר את זה כמובן.

חנא סוייד: תודה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד שרת הקליטה, חברי חברי הכנסת, לא הייתי מצביע אי-אמון בממשלה בשל אי-יכולתה להתמודד עם נושא העוני, כי לא היתה לי גם שום ציפייה שממשלה זו – כמו קודמתה – בכלל תנסה, אדוני, להתמודד עם בעיית העוני.

אילן גילאון: אני רוצה להעלות בעיקר דבר אחד.

אילן גילאון: הבוקר הייתי בבית-המשפט לעבודה בתל-אביב, שם נדון עניינם של עובדי הרכבת:

אילן גילאון: התביעה לנצל את זכות השביתה כדי להילחם, כדי להיאבק כנגד מדיניות הממשלה, שבאה לידי ביטוי באמצעות שר התחבורה – להוציא למיקור-חוץ, מה שקוראים; לתת שירותים – לקנות שירותים מבחוץ ולא מתוך ה-staff pool של הרכבת, של העובדים של הרכבת.

אילן גילאון: מדובר בוועד עובדים שעשה לא מעט טעויות, אדוני.

אילן גילאון: קודם כול בכך שהוא הפר את צו בית-המשפט לפני שבוע, ובהתבטאויות כאלה ואחרות.

אילן גילאון: אבל בסופו של דבר – ומכאן אני פונה לכל הציבור הישראלי ובכך לציבור הנוסעים ברכבת – נגרמת להם אי-נוחות רבה.

אילן גילאון: בסופו של דבר, מדובר, אדוני, בקבוצת אנשים שבשורה האחרונה נלחמת על מקום עבודתה.

אילן גילאון: וכל אחד מנוסעי הרכבת, כאשר נגרמת לו האי-נוחות הזאת, צריך לזכור שבקלי קלות הוא יכול להיות במקום אחד מהאנשים האלה ברכבת, שעלול בסופו של דבר לאבד את מקום עבודתו.

אילן גילאון: כי ככה זה מתחיל.

אילן גילאון: בהתחלה אנחנו עושים קצת מיקור-חוץ, ולאחר מכן אנחנו מוציאים לעבודות קבלן את הקופות, כפי שזה היום קורה, ומכניסים סדרנים שהם עובדי קבלן, ואחרי זה אנחנו ניתן לידיים פרטיות את הקרונות, ולאחר מכן את המסילות, ובסופו של דבר את הקטר לכל הממעיט במחיר.

אילן גילאון: כי מדינת ישראל, למרות מחאת הקיץ האחרונה, מבקשת להיפרע מאחריות לנכסיה שלה, ובעיקר מן האחריות לתת לאנשים עבודה.

אילן גילאון: אדוני, תופעת עבודת הקבלן היא תופעת "סרסוּרוּת" של עבודה בכל קנה מידה שלא תיקח אותה.

אילן גילאון: תיווך העבודה הוא דבר שמקומו לא יכירנו במדינת ישראל.

אילן גילאון: לו היה הדבר בידי – ואמרתי לא פעם אחת – הייתי מלאים, אדוני, את כל שוק העבודה במדינת ישראל.

אילן גילאון: וכך אני לא צריך ללכת ל-OECD, אני יכול לחזור אחורה 30 או 40 שנה ולהסתכל כיצד מדינת ישראל היתה אחראית למתן עבודה לעובדיה.

אילן גילאון: החל בכנסת ישראל, שהיא לוקחת מיקור-חוץ; כלה בעבריינים הגדולים ביותר, משרד האוצר וממשלת ישראל, שלוקחת עובדי קבלן מתחת למחיר האפשרי בכלל כדי שהם יקיימו את התנאים הנדרשים בחוק; וכך הלאה.

אילן גילאון: לכן – משפט אחרון, אדוני, הבנתי שזמני תם – אולי לא נוח לנו עם עובדי הרכבת, אבל אלה אנשים שנלחמים גם על מקום העבודה שלהם וגם על העבודה המאורגנת של כולנו, וכדאי שאנחנו נתמוך במאבק הזה, כי הוא מאבק צודק.

אילן גילאון: תודה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, "אללה חָיַּאכּוּ – חָיַּאהוּם".

טלב אלסאנע: בהמשך לדבריו של חברי חבר הכנסת אברהים צרצור, אני רוצה לציין שהסוגיה הזו של ההתייחסות למקומות הקדושים של האזרחים הערבים המוסלמים במדינה – בזה נבחנת הדמוקרטיה הישראלית.

טלב אלסאנע: ובמבחן הזה היא נכשלה.

טלב אלסאנע: אחד הכישלונות המהדהדים, אדוני היושב-ראש, הוא ההתייחסות למסגד בבאר-שבע.

טלב אלסאנע: מסגד זה, שהוקם ב-1906, שהמוסלמים תרמו את האדמות שעליהן הוקם, והיה אמור לשרת את האוכלוסייה הערבית המוסלמית, ועד 1948 שירת את הייעוד הזה, ב-1948 הפך להיות בהתחלה בית-מעצר, ואחר כך מוזיאון.

טלב אלסאנע: ותארו לעצמכם, רבותי, שמדי יום מגיעים לבאר-שבע, כדי לקבל את השירותים ממשרדי הממשלה השונים, אלפי מוסלמים, ואין להם מקום להתפלל פרט למקומות הציבוריים, ברחובות, בשטחי ציבור, במקום להתפלל במסגד, שלמטרה הזאת נועד ולמטרה הזאת הוקם.

טלב אלסאנע: באר-שבע, שהיא העיר של אברהם אבינו, אמורה להוות סמל לדו-קיום של בניו של אברהם אבינו, יהודים וערבים כאחד, הפכה להיות סמל של ניכור, נישול וחילול מקומות קדושים.

טלב אלסאנע: הדבר, לדעתי, חצה את כל הקווים כאשר בית-המשפט הגבוה לצדק קיבל החלטה, שלדעתי לא מספקת את רצוננו, אבל יש בה איזו מידה מסוימת של ניסיון לתקן את העוול ההיסטורי – ואמרו: המקום הזה, חלקו ישרת את התרבות של המזרח, היינו התרבות המשותפת של הערבים ושל היהודים, של המוסלמים ושל היהודים, ואנחנו ביקשנו שתהיה גם פינת תפילה באותו מקום – אם בכנסת יש חדר תפילה, אם בכל מיני מקומות, באוניברסיטאות, בבית-חולים "סורוקה", אז מה הבעיה שהמקום הזה ישרת את הייעוד?

טלב אלסאנע: איזה מסר יותר טוב מהדבר הזה, שמעבירה המדינה לאזרחיה הערבים ולאזרחיה המוסלמים, שהם אזרחים לגיטימיים, כולל המסגדים שלהם והמקומות הקדושים שלהם?

טלב אלסאנע: כאשר כבודו של אדם הוא לא רק כבודו האינדיבידואלי, הוא גם כבוד של המוסדות שהם חלק מהזהות הקולקטיבית, כולל המקומות הקדושים.

טלב אלסאנע: וראו, רבותי, מה שקרה – גם מבזים את החלטת בית-המשפט הגבוה לצדק, כאשר הופכים אותו בפעם שנייה למוזיאון, לא בהתאם להחלטה של בית-המשפט, אלא בניגוד להחלטה של בית-המשפט, וזו רמיסה של הערכים הדמוקרטיים, זו פגיעה ברגשותיהם של המוסלמים וזה חילול המקומות הקדושים.

טלב אלסאנע: ולכן אני קורא לממשלה, לראש הממשלה, שזו אחריותו, כי מי שהיה אחראי לעניין של המקומות הקדושים הוא הנציב העליון בזמן המנדט הבריטי, הסמכויות של הנציב העליון עברו לראש הממשלה, ולכן בסוגיות הדתיות זה תפקידו של ראש הממשלה להתערב ולשים קץ להמשך החילול של המקומות הקדושים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יעקב אדרי: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכתחילה התכוונתי לדבר בסוגיות מדיניות שעומדות על הפרק, אבל מאחר שלפני ימים אחדים צפה ועלתה פרשת גבעת-התחמושת, או יותר נכון עלה החשש שאתר הגבורה בגבעת-התחמושת ייסגר בגלל בעיות תקציביות, כלומר המדינה לא מעבירה את כל התקציבים הדרושים לאחזקתו של אתר הגבורה בגבעת-התחמושת, חשבתי שחובתי, בהזדמנות הראשונה שאני עולה כאן אל הדוכן, לומר את הדברים.

זבולון אורלב: ואני אומר זאת כמי שבמלחמת ששת הימים היה חייל מילואים בחטיבת הצנחנים 55, בגדוד 71, שפיקד עליו עוזי עילם.

זבולון אורלב: זה הגדוד שלחם, וכבש, ושחרר את שיח'-ג'ראח, ולאחר מכן את העיר העתיקה, גדוד-אח לגדוד 66, שהיה גדוד קצת יותר מבוגר מאתנו, שלחם ושחרר את גבעת-התחמושת.

זבולון אורלב: אני עומד כאן, ואני אומר לעצמי: מה אני יכול לומר לרעי הלוחמים?

זבולון אורלב: מה אני יכול לומר למשפחות השכולות?

זבולון אורלב: מה אני יכול לומר לאתר שהתקדש בדמם של 36 לוחמים, אולי בקרב שהוא המעוטר ביותר בעיטורים של גבורה, עוז ומופת, וצל"שים, אתר שהפך להיות מופת למורשת קרב, אתר שאין שני לו כאן בירושלים, אף שירושלים עברה קרבות קשים מאוד לאורך כל השנים?

זבולון אורלב: האם בגלל סכומים – שכחבר ועדת הכספים אני אומר:

זבולון אורלב: זה בושה בכלל לדבר עליהם – יש חשש שייסגר כזה אתר?

זבולון אורלב: אז קראתי שגם שר האוצר וגם ראש הממשלה אומרים: הוא לא ייסגר, ואני מברך אותם, ואני מאמין להם.

זבולון אורלב: אבל, אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים שמרגע שראש הממשלה ושר האוצר נותנים הוראה, עד שזה מגיע למטה, מתקיים הכלל שאמר עגנון: "עד שבאה נחמה יוצאת הנשמה".

יעקב אדרי: אבל היום זה נסגר.

זבולון אורלב: אני מקווה.

זבולון אורלב: אני גם ביקשתי, אני אומר לך, להעלות את זה כהצעה רגילה לסדר-היום, ואני יודע שנשיאות הכנסת אישרה, גם כדיון מהיר – אני לא יודע באיזו ועדה.

זבולון אורלב: אני חושב שממש בושה למדינת ישראל שאדם כמוני צריך לעמוד כאן ולדבר על הנושא הזה בסוגיית אי-אמון, במקום לדבר על דברים שבאמת עומדים ברומו של עולם, אבל בעיני זה עומד ברומו של עולם.

זבולון אורלב: אני לא יודע איך נסגר, מה נסגר הדבר הזה, אבל – –

יעקב אדרי: על כמה מדובר, חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: – – מדובר בסכומים פעוטים, אם אינני טועה, בסוגיה של מאות אלפים – נדמה לי 800,000–900,000, מיליון שקל.

זבולון אורלב: אינני יודע במה מדובר, וחברי ורעי הטוב מנחם לנדאו, שהיה סגן ראש השב"כ, שהיום בהתנדבות עומד בראש העמותה, יחד עם סגן-אלוף במילואים כתרי, שהוא סמח"ט ומנהל את האתר הזה – אני מבקר שם הרבה, במקום, ומעביר שם הרבה מורשת קרב, כאיש שגם הוא נושא את עיטור המופת, בסוגיה הזאת, ואני אומר: המקום מתנהל בצניעות.

זבולון אורלב: ואני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שבאמת, ביום רביעי, כשיענו על ההצעה לסדר-היום, יוכלו – כאן, מעל במת הכנסת, לא בעיתונות ולא בשום מקום אחר – להתחייב ולהבטיח שהמקום הזה יוכל להמשיך לפעול.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יריב לוין.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול ביקרתי בבית-החולים "זיו" בצפת את האסיר המינהלי ח'דר עדנאן, השובת רעב זה 64 ימים.

ג'מאל זחאלקה: מצבו קריטי, חייו בסכנה, ועלולה להתרחש הידרדרות פתאומית לא צפויה במצבו הבריאותי, וחס וחלילה עלול להיות הגרוע מכול, מבחינתו ומבחינתנו, וזה כמובן עלול להצית את כל בתי-הכלא של האסירים הביטחוניים, וגם את השטח כולו, במיוחד בגדה וברצועה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר לא רק בעניינו של האסיר ח'דר עדנאן, אלא בעניין העקרוני של המעצר המינהלי, והמעצרים המינהליים הם בוויכוח חריף לא רק בשנים האחרונות.

ג'מאל זחאלקה: כבר בשנות ה-40, בזמן המנדט הבריטי, כאשר יצאו החוקים שמאפשרים מעצרים מינהליים, היתה מחאה רבתי נגדם, היתה קריאה לבטלם, ונטענו טענות קשות מאוד נגדם, שהם לא חוקיים, לא לגיטימיים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאין מקום למעצרים מינהליים.

ג'מאל זחאלקה: אין מקום לכך – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת דב חנין.

ג'מאל זחאלקה: – – שאדם יהיה עצור תקופה ארוכה ללא משפט.

ג'מאל זחאלקה: התיקון שנעשה – אולי לפני יותר מעשר שנים, לפני 15 שנים – לא שיפר את המצב בכלל, הוא – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – שיפר את ההצגה, כי כיום מתנהל דיון בפני שופט על מעצר מינהלי, אבל הדיון הוא בעצם במעמד של צד אחד, כי החומר המוגש לשופט הוא חומר סודי, לא העציר ולא נציגו יכולים לעיין בו ולתת מענה למה שכתוב בו.

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל, כאשר יש למדינה ראיות מספיק חזקות נגד, שיכולות להיות קבילות בבית-משפט, פשוט מעמידים אותו לדין.

ג'מאל זחאלקה: האסיר ח'דר עדנאן אמר לי: או שישחררו אותי או שיעמידו אותי לדין; אני מוכן לעמוד לדין.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא יכול להיות שאני אשאר בכלא ללא משפט.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שהוא ימשיך לשבות רעב אם לא עושים אחד מהשניים – משחררים אותו או מעמידים אותו למשפט.

ג'מאל זחאלקה: היות שלא רוצים להעמיד אותו למשפט, אני חושב שהגיע הזמן לשחרר אותו ולגמור את הפרשה הזאת ולערוך דיון רציני בביטול המעצרים המינהליים ככלל.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, מדי שבוע, יום שני – איזה כינוי כבר נכנה את הדיון המיותר כמעט?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, מוסד האי-אמון – –

מרינה סולודקין: אז תבטלו, תבטלו.

מרינה סולודקין: אתם הממשלה עכשיו.

יריב לוין: – – ואתה ותיק ממני בהרבה בכנסת הזו – הוא מוסד חשוב, הוא מוסד שצריך להעביר מסר, הוא אמצעי פרלמנטרי ראשון במעלה, שבעיני, צריך לנקוט לא כל יום, אלא במקרים יוצאים מן הכלל, כאשר יש עילה אמיתית; ולבוא ולומר לציבור, כן, הגיע הזמן להחליף את הממשלה, להביע בה אי-אמון משום שהיא – בנושא מהותי, קרדינלי, מרכזי – איננה עושה את מה שצריך לעשות.

יריב לוין: והנה, אנחנו מוצאים את עצמנו במין ריטואל קבוע של הגשת הצעות סיטוניות כל שבוע, והדברים הגיעו לידי כך שגם הדמיון כבר – איך אומרים?

יריב לוין: – לא מה שהיה בשנה הראשונה והשנייה של הקדנציה הזאת; והנושאים חוזרים על עצמם, כמעט בלתי רלוונטיים עד כדי כך ששני הדוברים לפני, חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת זחאלקה – שניהם דיברו על דברים חשובים, ואף אחד מהם לא דיבר על הנושא של אף אחת משלוש הצעות האי-אמון האלה, כולל חבר הכנסת זחאלקה עצמו, שרוצה – – –

זבולון אורלב: – – – יש אמון בממשלה.

יריב לוין: לא, אני אומר – חבר הכנסת אורלב יכול לומר, שמע, לא אני יזמתי את העניין, אבל לפחות חבר הכנסת זחאלקה הגיש הצעת אי-אמון על נכסי הווקף המוסלמי בישראל; עילה קצת מוזרה להחליף בגללה את הממשלה.

יריב לוין: יש לי חדשות, חבר הכנסת זחאלקה, כל ממשלה שלא תהיה, את מה שאתה רוצה לעשות, כנראה לא תעשה בתחום הזה, וגם אתה יודע.

יריב לוין: אבל אתה מצאת לנכון להעלות נושא אחר, חשוב ורלוונטי כשלעצמו, אבל בכלל לא הנושא הזה.

יריב לוין: סיעת קדימה, לעומת זאת, מציעה לנו לדון בכישלון ממשלת נתניהו בהכנת העורף למצב חירום.

יריב לוין: במלים אחרות, חברת הכנסת סולודקין, את יודעת למי מראים חצי עבודה, ואתם הרי לא כאלה.

יריב לוין: לכן אני שואל, מה החיפזון?

יריב לוין: הרי מעצם הגדרת הנושא שהבאתם משתמע – –

מרינה סולודקין: – – – את – – –

יריב לוין: – – שאין לכם שום טענה אמיתית לגופו של עניין – –

מרינה סולודקין: – – –

יריב לוין: – – שום טענה אמיתית לגופו של עניין.

יריב לוין: הרי אם היו טענות לא הייתם דנים במשהו עתידי.

מרינה סולודקין: – – – לא מספיק.

יריב לוין: הרי כולנו יודעים שאנחנו נמצאים באמצע תהליך ממושך; אגב, תהליך שהתחיל עוד לפני הממשלה שלכם ונמשך בתקופה שלה ושהרבה מסקנות הופקו אחרי שהתברר שהעורף בתקופה שלכם לא היה מוכן כפי שצריך היה להיות.

יריב לוין: והתהליך הזה הוא תהליך נמשך ותהליך שמתקדם.

יריב לוין: לבוא היום וכבר להכריז עליו ככישלון ולדעת לנבא שהוא לא הצליח, ולבוא ולהגיד שבגלל זה נחליף את הממשלה – אתם באמת חושבים שמישהו מתייחס לזה ברצינות?

יריב לוין: מישהו באמת מעלה על דעתו?

ראובן ריבלין: הואיל ואני חדש אני נותן עוד דקה.

יריב לוין: מישהו מעלה על דעתו להתייחס לזה ברצינות?

יריב לוין: ואני מסתכל גם על ההצעה של סיעות העבודה ומרצ: הכישלון המחפיר של הממשלה בהתמודדות עם העוני המעמיק והרחבת הפערים בחברה הישראלית.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: איזה מין אמירות כלליות כאלה, גם לא נכונות.

יריב לוין: אבל כל מיני טענות סרק, רבותי.

יריב לוין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שאנחנו ננהג במוסד האי-אמון ביתר כבוד ונחזיר לו את המשקל ואת המעמד שמגיע לו.

יריב לוין: ואני קורא לסיעות האופוזיציה להעלות נושאים אמיתיים, לדבר בהם ולא בכל מיני עניינים אחרים; וכאשר אין טענות אמיתיות, זה לא נורא לבוא ולומר, רבותי, השבוע לא נציע הצעת אי-אמון, השבוע אנחנו לא חושבים שקרה משהו שמצריך את החלפת הממשלה הטובה הזאת שההישגים שלה באים לידי ביטוי, בין היתר, בהיעדר עילות של ממש להגיש הצעות אי-אמון לגביה לאורך תקופה כל כך ארוכה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: השר כחלון מבקש לסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: אדוני דיבר באריכות רבה, מדוע צריך לדחות את ההצעות.

ראובן ריבלין: אתה בוודאי תרחיב לגבי העניינים.

ראובן ריבלין: דיברת למעלה מ-40 דקות, לא חזרת על משפט אחד, ולו פעם אחת.

ראובן ריבלין: אבל עכשיו, אתה, כמובן – רבותי, נא לשבת, כי ברגע שהשר כחלון גומר את דבריו אנחנו מייד מצביעים.

ראובן ריבלין: הוא לא מתכוון לעשות איזה פיליבסטר או משהו.

 משה (מוץ) מטלון: לא, לא.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

ראובן ריבלין: לא עולה על דעתו.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אחד הנושאים של האי-אמון היה כל העיסוק בנושאים החברתיים של ממשלת נתניהו.

 משה (מוץ) מטלון: ואני אמרתי את זה קודם, ואני חוזר ואומר – אבל זה המשפט היחידי שאני אחזור עליו פעמיים, לא אחזור יותר.

 משה (מוץ) מטלון: בכל היתר אני אגיד דברים חדשים.

ראובן ריבלין: להדגיש אדוני יכול.

 משה (מוץ) מטלון: כן, להדגיש.

 משה (מוץ) מטלון: ממשלת נתניהו בשלוש השנים האחרונות פעלה ללא לאות ופועלת בתחומים החברתיים.

 משה (מוץ) מטלון: אני הצגתי חלק גדול מההישגים בחלק הגדול של הדברים שלי, ועכשיו, היות שנותרו לי דקות מספר, אז אני אמשיך.

 משה (מוץ) מטלון: במסגרת הפעילות שלנו למען הקשישים, נוסף על הסיעוד, נוסף על הגדלת קצבאות שגרמו לעלייה מקו העוני להרבה מאוד קשישים, היתה איזו בעיה בביטוח לאומי לקשישים, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: היה מצב שמי שהגיעו בדרך כלל מארצות צפון-אפריקה, הגיעו ללא תאריך – לא ידעו את התאריך המדויק של הלידה.

 משה (מוץ) מטלון: ואז רשמו להם בתאריך 00.

ראובן ריבלין: או שאלו אותם מה גילם, וכך זה נרשם.

 משה (מוץ) מטלון: כן.

ראובן ריבלין: אחרי זה באו בקשות לשינוי.

 משה (מוץ) מטלון: אוקיי.

 משה (מוץ) מטלון: ואז, אחרי תקופה מסוימת התברר הגיל, וכשעדכנו את זה חייבו אותם בפער אם הם קיבלו קצבאות או גמלה או פנסיה או כל מיני – – –

ראובן ריבלין: בוא אני אספר לך: היו אנשים שלא רצו ללכת לצבא, אז הם היו בגיל מסוים.

ראובן ריבלין: אחרי זה רצו להוציא אותם בגלל גילם המופלג, אז הם ביקשו שינוי – – –

 משה (מוץ) מטלון: לא, זה לא זה, מה פתאום.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא עניין של צבא.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר על אנשים שהגיעו לארץ כבר אחרי גיל של שירות בצבא.

ראובן ריבלין: נכון, נכון.

ראובן ריבלין: אבל היו כאלה – – –

 משה (מוץ) מטלון: האנשים האלה שאם היום הם בני 85–86 והגיעו בשנות ה-50 הם כבר היו אחרי – – –

ראובן ריבלין: הם כבר היו – – –

 משה (מוץ) מטלון: הם כבר היו אחרי.

 משה (מוץ) מטלון: דווקא הצעירים שמספרים לי, קרובי המשפחה שלי, שהגיעו בגיל 15–16 – –

ראובן ריבלין: הם העלו את הגיל.

 משה (מוץ) מטלון: – – שהם העלו את הגיל כדי שילכו לצבא שיהיה להם גם אוכל.

ראובן ריבלין: נכון, נכון.

ראובן ריבלין: זאת הדוגמה, נכון.

 משה (מוץ) מטלון: אנשים שינו.

 משה (מוץ) מטלון: על כל פנים, פעלנו להחזרת חוב לעשרות קשישים – אתה רואה, מדובר בקשישים – עקב שינוי תאריך הלידה במרשם האוכלוסין.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שאנחנו תיקנו פה איזו עוולה.

 משה (מוץ) מטלון: האנשים האלה פתאום מצאו את עצמם עם חוב של 10,000–20,000 שקל, ובאמת זה לא היה פייר.

 משה (מוץ) מטלון: הם לא ידעו את התאריך, ואלה אנשים שקיבלו את הכסף הזה וצרכו אותו, זה לא איזה סכומים שהלכו להשקעה במניות.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שגם צריך להגיד כל הכבוד לביטוח לאומי שהסכימו, ובאמת האנשים האלה מקבלים את הכסף ממש עד האגורה האחרונה.

 משה (מוץ) מטלון: לגבי מענק החימום, אדוני היושב-ראש, לפני כמה חודשים – ואתה יודע שאני אוהב גם לסייר בארץ, סיירתי אצל אחינו בני עלמה ודלתון – –

ראובן ריבלין: בצפון.

 משה (מוץ) מטלון: – – וכל היישובים בצפון, ושם באו, כמובן, בטענה צודקת, שמשהו כמו 450 שקלים לעונה לחמם את הבית – זה לא מספיק, ואלה אזורים קרים במיוחד.

 משה (מוץ) מטלון: ואני רוצה לומר לך שבפנייה למשרד האוצר – בשלוש דקות משרד האוצר הבין את החשיבות, הבין שאסור לנו להשאיר את קשישינו, את הורינו, במצב הזה, שקר להם בלילה, והם הכפילו – לפי בקשה שלי, כמובן, אבל זה כמובן האוצר – את מענק החימום, והקשישים באזורים הקרים מקבלים היום מענק חימום מוכפל, ואני חושב שגם זאת פעולה חשובה.

 משה (מוץ) מטלון: זה עלה בגבולות ה-12–13 מיליון, אבל, אדוני היושב-ראש, זה לא הכסף ולא מספר האנשים.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, אלה המסרים שחשוב לנו, בתור ממשלה – בתור ממשלה חשוב לנו להעביר את המסרים האלה, שממשלת ישראל לא אדישה ולא עומדת בצד כשהיא רואה ומזהה מצוקות של אוכלוסייה.

 משה (מוץ) מטלון: לגבי הנכים הקשים, אדוני היושב-ראש, פעלנו לאחרונה להעניק להם הנחה בחשמל בשיעור של 50% על 40 קילוואט-שעה ראשונים.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר על נכים קשים, ברמת נכות של 150%, אנשים שמקבלים קצבת שירותים מיוחדים, שזה באמת הנכים הקשים.

 משה (מוץ) מטלון: יש עוד משהו חדש, אדוני היושב-ראש, ביטוח לאומי עדכן השנה, אחרי 50 שנה, יותר מ-50 שנה, את ספר הליקויים.

 משה (מוץ) מטלון: היו, אדוני היושב-ראש, אנשים עם מחלות, כולם ידעו שהם חולים, כולם ידעו שהם נכים, אבל זה לא הופיע בספר; לא הופיע בספר, אז לא היה אפשר לתת להם, הרי צריך מתוקף משהו לתת להם את זה.

 משה (מוץ) מטלון: היום הספר הזה, אחרי 50 שנה, עודכן.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, כי בעוד כמה דקות השר מסיים את דבריו ואנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: שר החוץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, כולם – סגן ראש הממשלה מרידור, נא לשבת במקומות.

 משה (מוץ) מטלון: המהלך הובל על-ידי טובי המומחים בארץ – בהתנדבות, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – מנהלי מחלקות, פרופסורים לרפואה, התגייסו כדי לטפל בזה, לתקן את זה, וזאת הזדמנות גם לומר להם תודה, וצריך לציין שעשו את זה ממש בהתנדבות מלאה, ללא כל תשלום.

 משה (מוץ) מטלון: הגדלנו את שיעור הקצבה של כ-4,800 ילדים התלויים לחלוטין בעזרת הזולת, הרחבנו את הקרן במשרד הרווחה לטיפול אישי סיעודי, הוספת זכאות לקרן לנכים מונשמים המתגוררים בקהילה ומעסיקים שני עובדים בסיעוד למשך כל שעות היממה.

 משה (מוץ) מטלון: התוספת תהיה כ-1,100 ש"ח בחודש.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, יש ילדים, לצערי, שלא מסוגלים לנשום בכוחות עצמם; הילדים האלה זקוקים לשני עובדים, כי הם צריכים טיפול של 24 שעות, ובאמת – – –

ראובן ריבלין: נראה לי ששכנעת אותם.

ראובן ריבלין: לא לא לא, כבוד השר איתן, הוא לא – – –

 משה (מוץ) מטלון: אני חייב למלא את כל הישגי הממשלה בתחום הרווחה.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: כל זמן שאתה מדבר לעניין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אבל אני חושב ששכנעת את כולם, ואת אלה שלא שכנעת כבר לא תשכנע בעוד נימוקים.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, יש הרחבה – ל-1,000 ילדים מועדוניות שיקומיות, 400 ילדים כל שנה.

 משה (מוץ) מטלון: תיקנו גם עוול לציבור העיוורים, שכאשר הם היו מתחתנים עם בן-זוג שהוא עיוור היתה פוקעת להם הקצבה.

 משה (מוץ) מטלון: היה עוד איזה עוול, אדוני היושב-ראש, שתיקנו – כשאנשים היו משלמים יותר לביטוח לאומי, ההחזר היה רק על שלוש שנים, אבל אם הם היו חייבים, היו מחזירים על כל התקופה.

 משה (מוץ) מטלון: היום אנחנו השווינו את זה; מה שחייבים לך ישלמו עד השקל האחרון, ומה שאתה חייב תשלם עד השקל האחרון, בלי שום אפליה ובלי שום פער, אם אתה חייב או חייבים לך.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאנחנו פה גם לא סיימנו את כל ההישגים של הממשלה בתחום החברתי, אבל אני אומר שוב – ואדוני יושב-ראש הקואליציה, מר אלקין – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שההישגים שאתה מנית עד עכשיו שכנעו רבים מחברי הכנסת.

 משה (מוץ) מטלון: אז אני רוצה לומר לך, ואני מקווה שגם ראש הקואליציה ישתכנע, שיש – – –

ראובן ריבלין: לא לא, אנחנו לא יכולים לחכות לראש הקואליציה; הוא צריך לחכות לנו.

ראובן ריבלין: עכשיו, נדמה לי, ראש הממשלה פה.

ראובן ריבלין: השר מרגי.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני הבנתי את הרמז, ואני אסיים.

 משה (מוץ) מטלון: מה שאתה תגיד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: זה מתן פרס לאנשים שלא שומעים בקול המצליפים, ואנחנו לא יכולים לחכות עד שכל אחד ייאסף בבית הזה.

 משה (מוץ) מטלון: אני על זה לא מתווכח.

 משה (מוץ) מטלון: אני מקווה – – –

דן מרידור: הוא מדבר לעניין.

ראובן ריבלין: אין לי ויכוח.

ראובן ריבלין: הוא גם אמר – עד כדי כך שהוא שכנע אותי.

 משה (מוץ) מטלון: אני גם מקווה, אדוני היושב-ראש, שאתה לא כופר לפחות בהישגים של הממשלה.

ראובן ריבלין: לא רק, אני מעריך – דרך אגב, אדוני לא דיבר בשביל פיליבסטר בתגובה על ההצעה לסדר.

 משה (מוץ) מטלון: לא, יש לי עוד תשובות.

ראובן ריבלין: אני בטוח.

ראובן ריבלין: הרי את הישגיך קשה למנות, הרי אנחנו צריכים שלושה ימים רצופים.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע – אני מבקש, על סמך מה שאמרתי – – –

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבעקבות דבריו של יושב-ראש הכנסת אפשר להביע אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: גם לתשובות השרים יש מגבלה, הרי אנחנו לא יכולים לשבת עד שכל אחד ייאסף בבית.

ראובן ריבלין: מי שלא הבין שהוא צריך להגיע עד עכשיו להצבעה – לא יצביע.

ראובן ריבלין: אין פה דבר שהוא דרמטי.

ראובן ריבלין: אני רואה מלמעלה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי.

ראובן ריבלין: לפנינו שלוש הצעות אי-אמון, שהראשונה שבהן היא הצעת האי-אמון מטעם סיעת קדימה, שנושאה: כישלון ממשלת נתניהו בהכנת העורף למצב חירום, כפי שנומק על-ידי חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע, מי בעד ומי נגד האי-אמון, ומי נמנע.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 31 בעד, אולם 50 מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של חברת הכנסת סולודקין בשם סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות העבודה ומרצ בנושא: הכישלון המחפיר של הממשלה בהתמודדות עם העוני המעמיק והרחבת הפערים בחברה הישראלית, כפי שנומק על-ידי חבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה-מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה-מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 50 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתן של סיעות העבודה-מרצ, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מג'אדלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ואנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: נכסי הווקף המוסלמי בישראל, כפי שנומקה ופורטה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 11 נגד – 58 נמנעים – 8 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 11 בעד, 51 נגד, שמונה נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא נכסי הווקף המוסלמי בישראל, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מציע להעביר את הפרוטוקול – שיח' צרצור, חבר הכנסת צרצור, אני מציע להעביר את הפרוטוקול לשר מרגי – להעביר את פרוטוקול דבריך לשר מרגי.

ראובן ריבלין: תודה רבה – כי זה הרבה יותר – תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/643; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' ; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 136), קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה לעלות ולהציג את החוק.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 136), התשע"ב–2012, הצעת חוק ממשלתית, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: סעיף 362 לחוק הביטוח הלאומי קובע בסעיפים קטנים (א)(1) ו-(2) את האופן שבו יחזיר המוסד לביטוח לאומי תשלומים ששולמו לו ביתר.

חיים כץ: הוראות הסעיף האמור קובעות כי במקרה שבו נגבה תשלום היתר על-פי דרישת המוסד, הוא יוחזר בצירוף תוספת הפרשי הצמדה למדד, ואילו במקרה שבו שולם תשלום היתר שלא על-פי דרישת המוסד, הוא יוחזר בתוספת הפרשי הצמדה למדד, אשר לא תשולם בשל תקופה העולה על שלוש שנים.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת לבטל את מגבלת הזמן הקבועה בסעיף האמור, ולקבוע כי תשלום היתר יוחזר בתוספת הפרשי הצמדה, ללא מגבלת זמן, הן אם שולמה לפי דרישת המוסד והן אם לא.

חיים כץ: במהלך דיוני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בהכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, ביקשה הוועדה להבטיח כי המוסד לביטוח לאומי לא יתעכב בהשבת תשלומי יתר למבוטחים.

חיים כץ: ובהתאם לכך, נוספה להצעת החוק הוראה שלפיה המוסד ישיב תשלומי יתר בתוך 12 חודשים מיום שהומצאו לו כל הנתונים הנדרשים לצורך ביצוע ההחזר.

חיים כץ: במידה שהמוסד יתעכב בהשבת תשלומי היתר, הוא יישא בתשלום ריבית שנתית של 1% בעד החודש ה-13 ואילך, זאת בנוסף להצמדה למדד הקבועה כיום.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: יחד עם זה אני רוצה להודות – –

יעקב אדרי: רבותי – – –

מאיר שטרית: – – –

חיים כץ: – – לשר הרווחה – תתאפק עכשיו דקה.

חיים כץ: אני רוצה להודות לשר הרווחה על השתתפותו בזה שפעם ראשונה החזרים – – – לא ישולמו מעבר לשנה, תשולם עליהם ריבית בנוסף להצמדה.

חיים כץ: נכון שהריבית היא נמוכה – 1%.

חיים כץ: אבל זה סדק בקיר.

חיים כץ: מעולם זה לא היה, וזה פעם ראשונה.

חיים כץ: וזה ייתן אינסנטיב לביטוח לאומי לשלם – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: לא משנה, עד היום לא היה.

חיים כץ: עזוב, לא היה.

חיים כץ: עשינו סדק בקיר.

חיים כץ: תגיד ברוך הוא, ברוך הוא וברוך שמו.

קריאה: – – –

חיים כץ: לא יודע, אני יודע מה היה עד היום.

חיים כץ: עד היום היתה הצמדה, לא היתה ריבית מעבר להצמדה.

חיים כץ: עשינו סדק בקיר.

חיים כץ: אתה יודע מה זה לעשות סדק בקיר?

חיים כץ: סדק בקיר, אחרי זה נפרוץ את הקיר.

מאיר שטרית: סדק סדק תרדוף.

חיים כץ: וזה תקדים, ואני רוצה עוד הפעם להודות לשר הרווחה על התקדים הזה.

חיים כץ: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה וילמה מאור ולצוות – מעיין, אתי וכל השאר.

חיים כץ: ואני רוצה להודות לצוות המשפטי בראשות נועה, ולאייל, ולעוזרי הפרלמנטריים לי קטקוב ואילן מרסיאנו, על העזרה בהכנת החוק הזה.

חיים כץ: אני מקווה שהכנסת תתמוך בחוק הזה, והוא יירשם בספר החוקים.

חיים כץ: וזה אחד מתוך שישה שתעלה היום הוועדה לדיונים.

חיים כץ: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש העבודה והרווחה, על החוק החשוב הזה.

יעקב אדרי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 136), התשע"ב–2012.

יעקב אדרי: רבותי, היות שאין הסתייגויות, ואין בקשה לרשות דיבור, אנחנו מצביעים כמקשה אחת – בבקשה, בקריאה שנייה כמובן.

יעקב אדרי: רבותי, אנחנו מצביעים.

יעקב אדרי: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יעקב אדרי: בעד – 46, אין נגד.

יעקב אדרי: רבותי, החוק נתקבל בקריאה שנייה.

יעקב אדרי: האם ליושב-ראש – – –

קריאה: – – –

יעקב אדרי: אנחנו ניגשים להצבעה.

יעקב אדרי: קריאה שלישית, בבקשה.

יעקב אדרי: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שלישית.

יעקב אדרי: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 38 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 136), התשע"ב–2012, נתקבל.

יעקב אדרי: טוב, רבותי, החוק נתקבל בקריאה שלישית – בעד – 38, אחד נגד – ויירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעת חוק הביטוח הלאומי – אדוני המזכיר, זה היה.

יעקב אדרי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/652).

יעקב אדרי: ]

יעקב אדרי: אנחנו עוברים לנושא הבא:

יעקב אדרי: הצעת חוק ליישום שינוי בסדרי עדיפויות בתקציב המדינה לשנת הכספים 2012 ולמימון השינוי החברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (דחיית תוספת לקצבאות ילדים).

יעקב אדרי: אדוני המזכיר, מי מציג את הנושא?

יעקב אדרי: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה יעלה ויבוא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק ליישום שינוי סדרי העדיפויות בתקציב המדינה לשנת הכספים 2012 ולמימון השינוי החברתי-הכלכלי (תיקוני חקיקה).

יצחק כהן: בחוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009–2010 נעשה תיקון לחוק הביטוח הלאומי שבמסגרתו ניתנה תוספת לקצבאות הילדים בעלות של למעלה ממיליארד וחצי ש"ח.

יצחק כהן: אני חוזר, ניתנה תוספת לקצבאות הילדים בלמעלה ממיליארד וחצי ש"ח.

יצחק כהן: ולפי התיקון נקבע כי התוספת תינתן במספר פעימות, כך שבהבשלה מלאה תינתן תוספת של 100 ש"ח עבור קצבת הילדים לכל אחד מהילדים השני, השלישי והרביעי במניין ילדיו של ההורה.

יצחק כהן: בנוסף, הוקפאה קצבת הילדים עבור הילדים האמורים עד לתאריך 31 בדצמבר 2012.

יצחק כהן: נכון להיום ניתנה מרבית התוספת, כמעט כל המיליארד וחצי ש"ח, כך שקצבת הילדים עבור כל אחד מהילדים השני, השלישי והרביעי הוגדלה בסכום של 93 ש"ח.

יצחק כהן: ביום 1 באפריל 2012 אמורה להינתן התוספת האחרונה לקצבת הילדים בסכום של 7 שקלים עבור הילד השני, השלישי והרביעי.

יצחק כהן: לנוכח הצורך במימון תוספות התקציב הנובעות מיישום החלטת ממשלה מס' 4088 מ-8 בינואר 2012 בעניין שינוי סדרי העדיפות בתקציב המדינה לשנת 2012, שעיקרה חינוך חינם בגני-ילדים ציבוריים – זוהי מהפכה אמיתית, רבותי.

יצחק כהן: זה חיסכון של אלפי שקלים בחודש לכל משפחה – חינוך חינם בגני-ילדים ציבוריים עבור ילדים גילאי שלוש וארבע.

יצחק כהן: זו בשורה למשפחות עם ילדים בגני-ילדים שיקבלו סבסוד מלא, וסבסוד מסגרות לימודיות בשעות אחר-הצהריים עבור ילדים בגילים שלוש עד תשע.

יצחק כהן: מוצע לדחות בשנה את מתן התוספת לקצבת הילדים, מ-1 באפריל 2012 ל-1 באפריל 2013.

יצחק כהן: כמו כן מוצע להאריך בשנה נוספת את הקפאת עדכון הקצבאות בעבור הילדים האמורים מ-1 בינואר 2013 עד 1 בינואר 2014.

יצחק כהן: צפוי שהתיקון יביא לחיסכון שנתי של 200 מיליון.

יצחק כהן: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לסגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

יעקב אדרי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד – לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יעקב אדרי: לא? טוב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת עפו אגבאריה – לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר משהו על סדרי עדיפויות מאוד מעניינים.

מיכאל בן-ארי: אתם יודעים, חברי הכנסת, גברתי השרה, הימים ימים קרים, קרים מאוד וקפואים אפילו, הלילות מאוד קרים, ובתל-אביב, כפי שאנחנו יודעים, יש הרבה-הרבה אנשים שהבית שלהם נמצא אי-שם, רחוק, בלב אפריקה, וכשהם באו פה, לארץ, אין להם בית, והם ישנים ברחובות, ואז לבו החנון והרחום של ראש עיריית תל-אביב – שהוא איש חסד, רחמן בן רחמן, אחד מהאנשים שהחמלה יוצאת מלבו – החליט לעזור למסתננים הבלתי-חוקיים, אותם מסתננים שהפכו את חייהם של תושבי הדרום לגיהינום עלי אדמות – מעשי שוד, הטרדות מיניות, תקיפות מיניות, פריצות לבתים, קשישים וקשישות שמפחדים לצאת החוצה מהבית וללכת לשוק, חיים של אימה – אבל עכשיו אדון ראש העיר רוצה לעשות חסד ולהקים להם מרכז שבו הם יוכלו לישון, ולהגן עליהם מהקור.

מיכאל בן-ארי: אני בעד.

מיכאל בן-ארי: יש מישהו נגד?

מיכאל בן-ארי: אני בעד.

מיכאל בן-ארי: אבל איפה הוא רוצה להקים את המרכז הזה, תנחש, חבר הכנסת מולה – בדרום תל-אביב.

מיכאל בן-ארי: זה כבר לא גזירת גורל.

מיכאל בן-ארי: את האוהלים – אני שלחתי לו מכתב היום, לראש עיריית תל-אביב, בעניין של סדרי העדיפויות – יש שכונות מבוססות בצפון העיר.

מיכאל בן-ארי: יש מרכז שנקרא מרכז שוסטר, שם האנשים גם יוכלו לא רק לארח אותם באוהל, אלא לארח אותם בבתים שלהם, לתת להם מפת לחמם, או מהבאגט שלהם, או אני לא יודע ממה.

מיכאל בן-ארי: ויש לי פתרון יותר טוב: אוניברסיטת תל-אביב, ששם יש פקולטה לענייני הפליט – בלילה אין מי ששוכן שם, בתוך הבניינים.

מיכאל בן-ארי: אני מציע שאת כל המסתננים הבלתי-חוקיים, שאתם קוראים להם פליטים, נשכן בקמפוס של אוניברסיטת תל-אביב.

מיכאל בן-ארי: תאמינו לי, אחרי לילה אחד – לא אחרי שני לילות, גם בפקולטה לענייני הפליט בתל-אביב יבינו עם מי יש לנו עסק.

מיכאל בן-ארי: יבינו עם מי יש לנו עסק.

מיכאל בן-ארי: לא מדובר בפליטים ולא מדובר ברחמים.

מיכאל בן-ארי: מדובר באכזריות כלפי תושבי מדינת ישראל ובהפקרות של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: יש כאן הפקרות.

מיכאל בן-ארי: דרום תל-אביב הפכה להיות אפריקה.

מיכאל בן-ארי: האלימות שמתפרצת עכשיו היא קצה הקרחון של מה שהולך להיות פה, ופה רדומים.

מאיר שטרית: יש חצי מיליון מרוקאים.

מאיר שטרית: זה אפריקה.

מיכאל בן-ארי: ידידי היקר, המרוקאים הם אחים שלי.

מאיר שטרית: אני מאפריקה.

מיכאל בן-ארי: אתם צפונים.

מיכאל בן-ארי: בדיוק, אני מדבר על הצפונים, שלא מוכנים – מוכנים לעשות חסד עם הסודנים, ואת הרחמנות שלהם בדרום תל-אביב.

מיכאל בן-ארי: אז אני אומר לו: אדון חולדאי, אם אתה באמת רחמן, בוא נראה אותך לא מקים מאהל, מקים אוהל סיירים במרכז שוסטר.

מיכאל בן-ארי: ישחטו אותך כל הסלבריטאים בתקשורת, החברים שלך, ישחטו אותך, בערוץ-2, בערוץ-10, יקרעו אותך.

מיכאל בן-ארי: את החסד הם רוצים לעשות אצל המסכנים בדרום תל-אביב.

מיכאל בן-ארי: אז אני אומר לכם: תפסיקו עם האפליות.

מיכאל בן-ארי: אם מדברים על העדיפות – עדיפות על צפון תל-אביב שיארחו, מה שקראתי פעם: רמת-אביב תחילה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, חבר הכנסת בן-ארי, אני לא מבין.

שלמה מולה: אפשר לחשוב שבבית הזה יש מחלוקת שיש בעיה של עובדים זרים במדינת ישראל, אבל באיזה שנאה אתה מדבר אל בני-אדם?

מיכאל בן-ארי: אני מדבר באהבה לעם שלי.

שלמה מולה: איך אתה מדבר, באיזה שנאה – – –

מיכאל בן-ארי: אני לא מדבר בשנאה.

מיכאל בן-ארי: אני מדבר באהבה לעם שלי.

שלמה מולה: האם עם ישראל – הוא צריך להשתמש במושגים כפי שאתה משתמש בהם?

מיכאל בן-ארי: אלה העובדות.

מיכאל בן-ארי: אל תתעלם מהעובדות.

שלמה מולה: ואני אומר לך, השנאה שאתה זורע, השנאה שאתה זורע – – –

מיכאל בן-ארי: נראה אותך גר שם יום אחד.

מיכאל בן-ארי: יום אחד.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני, שמענו באשקלון – איזה לינץ' עשו שם לעיתונאים.

יעקב אדרי: אדוני, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אני מרחם על העם שלי.

שלמה מולה: למה לך לזרוע שנאה?

שלמה מולה: למה לך לזרוע שנאה?

שלמה מולה: יש אנשים שהגיעו לכאן, וכולנו לא מסכימים.

שלמה מולה: מדינת ישראל חטאה – – –

מיכאל בן-ארי: הביתה.

מיכאל בן-ארי: הביתה.

מיכאל בן-ארי: יש להם בית.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, פעם אחרונה.

שלמה מולה: אבל השנאה שאתה זורע, בעצם, שאתה בא ואומר: יאללה, בוא נגרש אותם, לפגוע בזכויותיהם.

שלמה מולה: אני חושב – – –

מיכאל בן-ארי: שלח אותם הביתה.

מיכאל בן-ארי: למה לגרש?

מיכאל בן-ארי: הביתה.

מיכאל בן-ארי: הביתה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב אדרי: בבקשה, תמנע ממני.

שלמה מולה: אני חושב – ישראל צריכה להתגונן, היא צריכה לעשות כל מאמץ, מי שלא חוקי שלא ייכנס בה – ייכנס אל ארץ-ישראל, זה נכון, בדרכים לגיטימיות, בדרכים שהן מכבדות – גם את האנשים שבאו לכאן כאורחים.

שלמה מולה: אברהם אבינו היה מכניס אורחים ידוע, מכובד ומוערך.

שלמה מולה: ככה התחנכנו.

שלמה מולה: אני חושב – –

מיכאל בן-ארי: – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

שלמה מולה: – – שאין אחד שרוצה לתת מעמד כלשהו לאנשים כאן, שלא מגיע להם, ואפשר גם לבקש מהם ללכת למדינה שלישית.

שלמה מולה: המערכות צריכות לטפל בזה כדי להעביר אותם למדינה שלישית, או להחזיר אותם לארצותיהם.

שלמה מולה: אבל השנאה שלך, מה אתה רוצה שהאנשים האלה יעשו בתקופה הזאת, כשהם נמצאים בתקופת מעבר אצלנו – –

מיכאל בן-ארי: – – –

שלמה מולה: – – אתה רוצה לסגור אותם בגטאות?

שלמה מולה: לכלוא אותם?

שלמה מולה: מה זה – – –

מיכאל בן-ארי: באוניברסיטת תל-אביב יש קמפוס ענק.

מיכאל בן-ארי: קמפוס ענק.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה, אני לא יכול.

שלמה מולה: אדוני, לעצם העניין, לעניין החוק עצמו, אדוני היושב-ראש – הממשלה הזאת, אחרי המחאה החברתית, כולנו קיווינו, כולנו פיללנו, כולנו חשבנו שהיא תעשה משהו עם המחאה החברתית הזאת.

שלמה מולה: העיסוקים של העברת התקציבים מסעיף אחד לסעיף השני, ולכאן ולכאן, זה לא נותן בכלל מענה אמיתי לאותה מחאה חברתית שהיתה.

שלמה מולה: היה צריך לקבוע סדר עדיפויות אחר, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: היה צריך להביא תקציב אחר לחלוטין, שהוא ממוקד.

שלמה מולה: עכשיו, בכלל, בשבוע האחרון, אנחנו נמצאים באיזה פסטיבל מאבקי כוחות בין משרד האוצר למשרד הביטחון.

שלמה מולה: עם ישראל מבולבל, אני לא יודע מי צודק, שמעתי את ראש הממשלה אתמול בוועידת הנשיאים אומר: גם משרד הביטחון צודק, גם משרד האוצר צודק – אדוני ראש הממשלה, אתה לא באת להיות ראש הממשלה כדי להגיד ששני המשרדים צודקים.

שלמה מולה: אתה צריך להכריע.

שלמה מולה: אתם מייצרים לנו בלבול והפחדה.

שלמה מולה: מה, ראש הממשלה הוא מהאו"ם?

שלמה מולה: הוא לא יודע מי צודק, שר הביטחון או שר האוצר?

שלמה מולה: ואז, בתווך, ראש הממשלה נהנה לו, כאילו הוא ראש ממשלה מהאו"ם, מאמריקה.

שלמה מולה: לכן, אני חושב, יש מהלכים שראש ממשלה צריך להוביל.

שלמה מולה: אמיתי.

שלמה מולה: לקבוע סדר עדיפויות נכון, ולא כאילו לקרוץ עין גם לשר הביטחון ולשר האוצר.

שלמה מולה: לא יעזור לו.

שלמה מולה: פשוט צריך לקבל החלטות.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני קורא פה בהסבר שהתוספת של 7 שקלים – 7 שקלים – לקצבאות הילדים בעד הילד השני, השלישי והרביעי – לדחות את התוספת הזאת בשנה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.

ניצן הורוביץ: הקצבאות האלה – הדחייה כאן, שמבקשים, של 7 שקלים, משקפת דבר הרבה יותר עמוק.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה ראש אגודת הידידות גרמניה–ישראל.

ניצן הורוביץ: אני בימים האחרונים הייתי בגרמניה בכנס גדול על יחסי גרמניה–ישראל, וככה ראיתי מקרוב את המצב הכלכלי-חברתי מבחינת ההוצאות בגרמניה, שהיא בכל זאת המדינה המובילה באירופה.

ניצן הורוביץ: בברלין שכר הדירה הממוצע הוא כחצי משכר הדירה בתל-אביב; כשאתה יוצא לערי השדה זה עוד הרבה פחות מזה.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת, גם המוצרים שקונים במכולת – ואני נכנסתי לסופרמרקט והשוויתי כמה מוצרים, זה עכשיו פופולרי לעשות בארץ – נמוך בעשרות אחוזים מהמחיר בישראל.

ניצן הורוביץ: למשל דברי חלב, דברי בשר, ביצים – אני מדבר אתך על מוצרים בסיסיים.

ניצן הורוביץ: מעל הכול, המשכורות הממוצעות הרבה יותר גבוהות.

ניצן הורוביץ: שאלתי, למשל שכר של גננת, שכר של סייעת, שכר של עובדת סוציאלית, שאנשים בארץ מרוויחים שכר ברמות נמוכות, שם השכר הוא יותר מפי-שניים מבישראל.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, כשאתה עומד בפני מצב שהדירות זולות, מוצרי המזון זולים והמשכורות גבוהות, רמת החיים גבוהה בהרבה.

ניצן הורוביץ: עכשיו אתה יודע, אדוני, שיש תופעה, שישראלים עוברים לגור במקומות האלה, בין היתר בגלל רמת המחירים, שהיא שונה לחלוטין מרמת המחירים בישראל.

ניצן הורוביץ: כשעובדת סוציאלית, כשגננת, בברלין מרוויחה שכר של 13,000 שקל בחודש, כששכר הדירה הוא פחות משליש מהמשכורת שלה, נשארת לה הכנסה פנויה שהיא יכולה להוציא על הרווחה, על הילדים, על החינוך, על התרבות, על הפנאי, מה שאשה עובדת מקבילה לה בישראל רק יכולה לחלום – על תנאי חיים כאלה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לך, אדוני, שזה מה שעומד פה ביסוד ההתנגדות שלנו לבקשה של הממשלה.

ניצן הורוביץ: כאן את השכבות הרחבות בארץ, שזה שכבות של אנשים שעובדים לפרנסתם, שוחקים את שכרם, שוחקים את רמת החיים שלהם, על זה היתה המחאה החברתית.

ניצן הורוביץ: וכשאתה רואה מה קורה במקומות אחרים, איך על אותה עבודה מרוויחים מצד אחד פי-שניים, ומוציאים פחות מחצי על שכר דירה, הוצאות אחרות, על חינוך, על רווחה, על קניות, על מזון, אתה מבין שאנחנו נמצאים כאן במצב קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: הממשלה לא רק שלא פותרת את העניין ולוקחת אותנו למצב יותר טוב, אלא גם מבקשת מאתנו, כמו כאן הערב, לדחות תוספות שהיו צריכות להשתלם לנו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יעקב אדרי: הדובר הבא, חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצביע נגד הצעת החוק, אבל אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, להתייחס לנושא שמטריד אותי, ולא רק אותי, אלא רבים מבני העדה הדרוזית.

מגלי והבה: חשוב לי שנמצא פה הרב גפני, וגם חבר הכנסת זאב, וגם חברי כנסת אחרים, במיוחד אני פונה לציבור הדתי.

מגלי והבה: לפני כשבוע באו לקבר נבי שועייב בקרני-חיטין תלמידי ישיבה לבקר בקבר.

מגלי והבה: כמנהגנו, אנחנו, בני העדה הדרוזית, הקבר שלנו והמקומות הקדושים שלנו הם פתוחים.

מגלי והבה: לצערי הרב, לאחר שבאו אותם תלמידי ישיבה – סגן שר האוצר, אני רוצה את הקשבתך גם, כיוון שאתה גם מחובשי הכיפות, ויש לך השפעה על אותם תלמידי ישיבה – הם נכנסו, אדוני היושב-ראש, לתוך הקבר בלי לכבד את ההנחיות שקיימות שם.

מגלי והבה: לא חלצו את נעליהם, נכנסו בצורה – הייתי אומר – שמתאימה לא לאנשי דת אלא לאנשים – אנשים מופרעים.

מגלי והבה: אני מדבר על תלמידי ישיבה חרדים, שנכנסו לקבר, ולא כיבדו את המקום, ופתחו בריקודים ובשירה, דבר שפוגע – – –

נסים זאב: איפה – – –

מגלי והבה: בקרני-חיטין, נבי שועייב.

מגלי והבה: אם אתה לא יודע איפה, אז אני אזכיר לך, חבר הכנסת נסים זאב, איפה המקום.

מגלי והבה: הם באו, ואני רוצה להגיד לחברי – גם חברי חברי הכנסת הדרוזים, גם הנהגת העדה, קיבלנו הרבה פניות לבוא חשבון עם אותם מנהיגים של אותם תלמידי ישיבה, הייתי אומר, שנכון שהם מופיעים בלבוש הדתי, אבל בהתנהלותם באותו מקום קדוש, בהתנהגותם באותו מקום, הוכיחו לכולם שכיבוד הדת בשיטה הזאת, או בצורה הזאת, ראוי לכל גינוי.

מגלי והבה: לכן, אדוני היושב-ראש, מעל במה זו אני מגנה את תלמידי הישיבה, אותם תלמידים חרדים, שאני ציפיתי מהם, או מצופה מהם, שהם יכבדו את העקרונות שהם גדלו עליהם, את תורת ישראל, ולא לפגוע בדתות אחרות ובסמלים של דתות אחרות, במיוחד כשהם באו בעקבות פרשת יתרו לבקר בקרני-חיטין.

מגלי והבה: האירוע הזה השאיר רושם רע מאוד על כל צעירי העדה הדרוזית, על כל הנהגתה, ומכאן אני פונה לאלה שיש להם הישיבות, לאלה שיש להם השפעה על אותן ישיבות, לפנות לרבים האחראים – אנחנו גם ננסח מכתב – אם רוצים לבוא לכבד את המקומות הקדושים, אנחנו נכבד אותם, אם רוצים להתנהג – ולא לכבד את המקומות הקדושים – אנחנו לא נרשה להם ואנחנו לא נכבד אותם.

מגלי והבה: לכן אני מצאתי לנכון לדבר על הנושא הזה, ואנחנו לא נעבור לסדר-היום, ולכן פניתי לאותם חברי כנסת שיש להם השפעה ויכולת במקומות שלהם, שיואילו בטובם ויעבירו את הבקשה הזאת, שיעבירו את הגינוי הזה, ושמקרים כאלה לא יישנו.

מגלי והבה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס להצעת החוק שמוצעת בפנינו, שבעצם הממשלה דוחה את התוספת של 7 שקלים לקצבאות ילדים, שנאמר בדוח-טרכטנברג – אני אומר, גם את קצבת הרש לוקחים?

מאיר שטרית: אז מה המשמעות של דוח-טרכטנברג?

מאיר שטרית: מה המשמעות של המחאה החברתית?

מאיר שטרית: הנה, חבר הכנסת גפני צוחק, כי אני בעצם דורש שיגדילו את קצבות הילדים, אם כבר המשפחות עם הרבה ילדים נמצאות בעוני, מתחת לקו העוני.

מאיר שטרית: אני רוצה לשתף את הכנסת בכמה אינדיקטורים מאוד מעניינים בתחום הכלכלה של המדינה בעשור האחרון, בשנים האחרונות בכלל.

מאיר שטרית: במדינת ישראל, במצב הנוכחי, אם מסתכלים על הנתונים בעשור, אז רואים שבעשור האחרון התמ"ג שלנו צמח ב-36%.

מאיר שטרית: בשנת 2000, נגיד, אם הוא היה 100%, עכשיו הוא 136%.

מאיר שטרית: לעומת זאת, אם לוקחים את העשירון הממוצע, זאת אומרת העובד השכיר בעשירון הממוצע, השכר שלו עלה – בעשור – תשמעו טוב – ב-4% – מ-100% ל-104%.

מאיר שטרית: אתה שומע, חבר הכנסת גפני?

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, יושב-ראש ועדת הכספים – חבר הכנסת מגלי – אני מדבר אליך, רציתי להבהיר שני דברים: התמ"ג שלנו עלה בעשור האחרון מ-100% – ב-36%, מ-2000 עד 2010.

מאיר שטרית: לעומת זאת, השכר של העשירון השישי, שזה העשירון הממוצע של העובד השכיר, עלה בעשור האחרון מ-100% ל-104%, זאת אומרת ב-4% בלבד.

מאיר שטרית: לעומת זאת, כאשר לוקחים את עשירון שכר המנהלים בכל החברות של המדד 25, תדריג 25, השכר שלהם עלה מ-100% ל-242%, זאת אומרת, עלה ב-150% נוספים, בהשוואה ל-4% של השכיר העובד הממוצע.

מאיר שטרית: זה נותן לך תמונה על מה שקורה בחברה הישראלית, אף-על-פי שהיתה צמיחה במדינת ישראל בעשור האחרון; לא גדולה, אגב.

מאיר שטרית: הצמיחה הממוצעת בישראל בעשור האחרון, אדוני היושב-ראש, היתה 1.6% – בכל העשור, זאת אומרת, בכל שנה – עושים ממוצע – הצמיחה 1.6%, שהיא אומנם גדולה מבכמה ארצות עשירות אחרות, אבל קטנה לאין ערוך מאשר בסין, ביפן, במקומות אחרים.

מאיר שטרית: אם הצמיחה היתה 1.6% במשק הישראלי, בממוצע – אנחנו רואים, אגב, שפירות הצמיחה לא הגיעו בכלל לעשירונים התחתונים.

מאיר שטרית: העשירון העליון מצבו השתפר מאוד וגדל מאוד, העניים נשארים עניים.

מאיר שטרית: אתה יודע, חבר הכנסת נסים זאב, כשמדברים על עניים, יהודה הלוי כתב שיר, ואני אצטט אותו; הוא אומר: אבוא לבית השר – אומרים כבר שכב.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: אבוא לבית השר – אומרים כבר רכב / אבוא לְעֵת עֶרֶב – אוֹמְרִים: כבר שכב / או יעלה מרכב, או יעלה משכב / אויה לאיש עני – נולד בלי כוכב.

מאיר שטרית: שיר מדהים של יהודה הלוי מלפני הרבה מאוד שנים.

מאיר שטרית: מה שאומר לך, שעניים תמיד נשארים למטה ואין להם דורש.

מאיר שטרית: ואני לא מבין למה אתם, הקואליציה, תומכת בחוק הזה של דחיית קצבאות – העלאה ב-7 שקלים, כן, זה הרבה.

מאיר שטרית: 7 שקלים לילד, אתה יודע מה אפשר לעשות ב-7 שקלים?

מאיר שטרית: אפשר לקנות ארטיק, שני ארטיקים, אולי, ב-7 שקלים.

אריה ביבי: לא, ב"שטראוס" לא.

מאיר שטרית: מה?

אילן גילאון: ארטיק שוקולד.

מאיר שטרית: לא "מגנום", קרח, קרטיב.

אילן גילאון: "שוקובו".

קריאות: – – –

מאיר שטרית: קרטיב אפשר לקנות ב-7 שקלים.

מאיר שטרית: למה אתם תומכים בחוק הזה?

מאיר שטרית: למה לדחות?

מאיר שטרית: אני לא מבין למה לדחות.

מאיר שטרית: יש כסף לכל הדברים האחרים, לזה אין?

מאיר שטרית: רק לקצבאות הילדים אין?

מאיר שטרית: ואתם מחזיקים את הקואליציה הזאת?

מאיר שטרית: חברים, אתם דופקים את האנשים שלכם.

מאיר שטרית: ואתה זוכר, חבר הכנסת גפני, את הוויכוח שלנו על מחירי הבשר?

מאיר שטרית: פתאום, אה, גילו את האור עם טרכטנברג, גילו פתאום שעל הבשר הטרי שבא מחוץ-לארץ יש מס של 190%.

מאיר שטרית: שאלתי אז, אתה זוכר, כשדנו בכל השרצים למיניהם שפטורים ממס:

מאיר שטרית: איך יכול להיות שבשר בקר, המס עליו הוא 190%?

מאיר שטרית: עכשיו נזכרו, מורידים את זה רק ל-90%.

מאיר שטרית: אתה מבין?

מאיר שטרית: 90%.

מאיר שטרית: השרצים עדיין חינם יהיו.

מאיר שטרית: אין שם עליהם מס.

מאיר שטרית: הרי זה אבסורדום, זה אבסורד.

משה גפני: לא ניתן לייבא שרצים.

מאיר שטרית: אני שואל אתכם, ואני אומר לכם, חברי הכנסת, בעיקר חברי הכנסת החרדים, שאתם הרי הנשוא, המושא של החוק הזה, למה אתם צריכים את החוק הזה שבעצם דופק אתכם, בשביל מה?

מאיר שטרית: למרות שזה 7 שקלים, אבל המסר הוא מסר רע.

מאיר שטרית: מה, מדובר בילד שלישי, רביעי וחמישי, להעלות 7 שקלים, אז אחד שיש לו חמישה ילדים מקבל עוד 7 כפול 3, עוד 21 שקלים לחודש, זה ממש אסון כלכלי.

מאיר שטרית: אני צריך להראות לכם את הבזבוזים של הממשלה בתחומים כל כך רבים אחרים, לעומת התוספת של קצת, כמה שקלים לחודש לילד?

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, נראה לי שאת החוק הזה צריך לדחות.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יעקב אדרי: לא, זאב, יש עוד זמן.

יעקב אדרי: אתה לא עולה?

יעקב אדרי: אוקיי, אז דב חנין, בבקשה.

יעקב אדרי: כן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

יעקב אדרי: הוספתי אותך.

נסים זאב: – – אני פשוט נמצא פה בהצגה, אפילו בקולנוע אתם לא יכולים לראות סרט ומחזות כפי שאתם רואים פה בכנסת הזו.

נסים זאב: כולם מקוננים על ה-7 שקלים ואף אחד לא אומר בתמורה למה.

נסים זאב: אני שואל אותך, חבר הכנסת שטרית, מה יותר חשוב למשפחה, 700 שקלים או 7 שקלים?

מאיר שטרית: 700 שקלים.

נסים זאב: 700 שקלים.

נסים זאב: אז אם נותנים חינוך חינם לגני-ילדים, שזה עלות של 700 שקלים, מול 7 שקלים, ומשפחה מקבלת – –

אילן גילאון: 7 שקלים.

נסים זאב: – – 7 שקלים.

אילן גילאון: 707 שקלים.

נסים זאב: שבעה דברים בגולם, שבעה שקלים.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שטרית, זכור לך שמי שקיצץ את קצבאות הילדים באמת – זה היה בזמן אריק שרון, אנחנו זוכרים את זה די טוב.

מאיר שטרית: בנימין נתניהו ואני.

נסים זאב: לא משנה.

נסים זאב: חברו יחדיו.

נסים זאב: שם קיצצו באמת, ואני רוצה לומר לך, אלפי משפחות נזרקו מבתיהן – –

מאיר שטרית: זה היה הליכוד.

נסים זאב: – – כי הם היו צריכים לשלם יש מאין, וכל החזרי הכספים ממשרד השיכון ולבנקים, זה היה דרך אותן קצבאות ילדים, שהיו נותנים חלק גדול, חלק הארי, החלק הנכבד – – –

מאיר שטרית: זה היה ליכוד.

נסים זאב: – – – היה החזר.

נסים זאב: זה היה ליכוד.

נסים זאב: ובשביל זה קדימה פרשה, נכון?

יעקב אדרי: לא.

קריאות: – – –

נסים זאב: טוב שאתה זוכר.

נסים זאב: אז אם כן, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להיות כל כך ציני, לבוא ולבכות על 7 שקלים, כאשר בתמורה אנחנו יודעים שוועדת-טרכטנברג באה וקבעה שנותנים גני-ילדים חינם לגילאי שלוש-ארבע.

נסים זאב: ואני חושב שזה דבר חשוב שיש קונסנזוס בכנסת הזאת למהלך הזה.

נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו צריכים להתרעם, זה על עצם הבג"ץ של ישראל ביתנו.

מאיר שטרית: נסים, בוא נבטל את כל קצבאות הילדים, ניתן את הכסף – – –

נסים זאב: בוא אני אגיד לך איפה הבעיה שלנו.

נסים זאב: ישראל ביתנו לא יכולה לראות שיש 160,000 משפחות שהן לא משתכרות, מה לעשות?

נסים זאב: יש שם ערבים ויש גם קצת חרדים, אבל רובם חילונים, ואין מצב שיש בכלל עבודה לבני-הזוג, אין מצב כזה, מה לעשות?

נסים זאב: מעל 60,000 משפחות, יש מצב שרק אחד מבני-הזוג משתכר ועובד, ובן-הזוג השני לא משתכר ועובד, אז מה לעשות?

נסים זאב: אז בשביל זה צריך לתת לו עונש?

נסים זאב: בשביל זה צריך ללכת לבג"ץ כדי שאותן משפחות ברוכות ילדים לא יקבלו את הזכות שלהן?

נסים זאב: איפה עקרון השוויון?

נסים זאב: איפה זכויות האדם?

נסים זאב: מה, זה לא חל בכנסת ישראל?

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו רוצים לתת מוסר, אני אומר לכל אחד ואחד שעולה על הדוכן, קודם כול טול קורה מבין עיניך.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת דב חנין, אחרון הדוברים, ואחריו ישיב לכולם שר האוצר.

יעקב אדרי: יסכם את הדיון שר האוצר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה בעצם לא עוסק בכסף.

דב חנין: החוק הזה בעצם עוסק בבושה, או יותר נכון באובדן הבושה.

דב חנין: באה הממשלה ומציעה לנו הצעה מעשית ראשונה בעקבות המחאה החברתית, ואני הייתי מאוד סקרן לראות מהי ההצעה המעשית הראשונה שמגיעה להשלמה בכנסת על-ידי ממשלת נתניהו.

דב חנין: וממשלת נתניהו לא מאכזבת.

דב חנין: הנה הצעה מעשית שיש לה משמעות כספית, עושים מעשה.

דב חנין: והממשלה באה ואומרת לנו במלוא הרצינות: הנה, מצאנו את המקור התקציבי ליישום החלטת הממשלה וליישום דוח ועדת-טרכטנברג.

דב חנין: דברי אלוהים חיים כמעט.

דב חנין: ויש מקור תקציבי, עמיתי חברי הכנסת, ואת ועדת-טרכטנברג ניתן לממש אם רק ייקחו 7 שקלים מעדכון קצבאות הילדים בעד הילד השני, השלישי והרביעי.

דב חנין: באמת, אני לא מבין מה המסר פה.

דב חנין: האם המסר נועד לצחוק על ועדת-טרכטנברג ולהגיד לוועדת-טרכטנברג שהיא לא ועדה רצינית, כי בעצם הנה זה מה שהעלויות שוועדת-טרכטנברג משיתה עלינו, או שאולי הבדיחה היא על חשבוננו, כי אני לא חושב שהבדיחה היא על חשבונם של הילדים, אני לא חושב שזה מצחיק אותם, ואני לא חושב שזה מצחיק את ההורים שלהם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזו פשוט מייצרת מודל של חוסר רצינות, של זריית חול בעיני הציבור, של התחמקות מהדרישות החברתיות, של התחמקות מהדרישה לשינוי סדר העדיפויות.

דב חנין: כי כן, את ההמלצות של ועדת-טרכטנברג ועדת-טרכטנברג הציעה לממן, אבל לא מהכספים של ילדים.

דב חנין: הוועדה הציעה לממן אותם מקיצוץ בתקציב הביטחון, בהחלט.

דב חנין: אבל קיצוץ בתקציב הביטחון מחייב מדיניות אחרת, מחייב סדר עדיפויות אחר, מחייב מהלכים אחרים לגמרי באזור, ולא הליכה למלחמה אזורית חדשה.

דב חנין: ולכן, כאשר רוצים מלחמה אזורית חדשה, כאשר רוצים להמשיך ולהשקיע בהתנחלויות, כאשר רוצים לסתום כל אפיק של הידברות ושל שלום, הדרך היחידה לממן את ועדת-טרכטנברג, זה באמת לקחת מהילדים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מציע להתנגד להצעה הזאת, כמו לכל ההצעות ההזויות האחרות שמגיעות משולחנה של ממשלת נתניהו.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון שר האוצר, השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: איפה זאב אלקין?

יצחק וקנין: אדוני יתחיל ואחרי כן ראש הקואליציה ייכנס.

יובל שטייניץ: כבוד ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, הצעת חוק ליישום שינויים בסדרי עדיפויות בתקציב המדינה לשנת 2012 נועדה לדבר אחד – נועדה לאפשר לממשלה ולכנסת ליישם את המסקנות המרכזיות של ועדת-טרכטנברג, שעולות כסף ושוות זהב.

יובל שטייניץ: עכשיו, אני רוצה להגיד לכנסת הנכבדה – כשהממשלה באה ודואגת, בסכומים של מאות מיליוני ומיליארדי שקלים, למשפחות צעירות עם ילדים קטנים, מחילה סוף-סוף, אחרי עיכוב של יותר מ-20–25 שנה, חוק חינוך חינם מגיל שלוש, מהלך שמדינת ישראל מחכה לו 20–30 שנה אבל שום ממשלה – שום ראש ממשלה לא העז לעשות אותו, בגלל העלות הנכבדת, הנה, ממשלת ישראל מספטמבר הקרוב מחילה חינוך חינם מגיל שלוש.

יובל שטייניץ: כשהממשלה מגדילה מאוד את הסבסוד של מעונות יום, את יום הלימודים הארוך, מעניקה למשפחות צעירות גם מס הכנסה שלילי – להורים לילדים קטנים, עובדים חלשים – גם נקודות זיכוי, גם לגבר וגם לאשה, כל זה יחד מצטבר לסכום שמגיע למאות וגם לאלפי שקלים למשפחה עם כמה ילדים צעירים.

יובל שטייניץ: כדי לממן את כל זה יש חבילה של מהלכים, שהם לא קלים, אבל הם נדרשים למען המטרה הנעלה, ולא ייתכן שהכנסת תברך על חינוך חינם מגיל שלוש ועל סבסוד מעונות יום ועל נקודות זיכוי להורים לילדים קטנים – לגבר, לאשה – ועל מס הכנסה שלילי, שמחזק את העובדים החלשים בישראל, ובאותו זמן, שהכנסת מברכת על הרפורמות החשובות האלה גם בחינוך, שעולות כסף – יושב כאן שר החינוך – גם בחינוך שעולות כסף, וגם בתמיכה במשפחות צעירות, הורים לילדים קטנים, היא לא תאשר את אותם צעדים שנדרשים כדי לאפשר את המהלך ההיסטורי הזה.

יובל שטייניץ: אי-אפשר לתמוך במהלך בלי לתמוך במקורות שלו.

אילן גילאון: אדוני השר, אתם לא מתביישים שזה מקור – – –

יובל שטייניץ: לא, לא מתביישים בכלל.

אילן גילאון: לא מתביישים בכלל?

יובל שטייניץ: ואחד המקורות הוא דחייה של 7 שקלים בקצבת הילדים בערך שנה, לאחר שהממשלה כבר הוסיפה לקצבאות הילדים סכומים של עשרות ומאות שקלים למשפחה, אז בתוספת – היא לא מורידה – תוספת של 7 שקלים תידחה כאן בשנה.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת גילאון, לא שאנחנו לא מתביישים, אנחנו גאים.

יובל שטייניץ: מדוע?

יובל שטייניץ: מדוע?

יובל שטייניץ: אני אסביר לך מדוע.

אילן גילאון: – – –

יובל שטייניץ: כי הממשלה הזאת הוסיפה לקצבאות קשישים מאות שקלים ואלפי שקלים בשנה, והוסיפה לקצבאות ילדים, ומחזקת את העובדים החלשים במס הכנסה שלילי, ובהעלאת שכר המינימום, ובזכויות – לא רק בהעלאת שכר – בזכויות של פנסיה מהיום הראשון, וקרן השתלמות לעובדי שמירה וניקיון, וכאשר היא מעלה את קצבאות הילדים בצורה משמעותית, וגם את קצבאות הקשישים, והיא דוחה חלק קטן מההעלאה הזו בסך הכול בשנה, שנה וחצי, הממשלה יכולה להיות גאה – היא עושה את זה למען מטרה חשובה, של חינוך חינם מגיל שלוש, אז זה חלק ממערכת יותר רחבה של מקורות שנדרשים כדי ליישם את המהפך החברתי והחינוכי הזה, שמשמעותו גם חינוך מגיל שלוש, דהיינו שיפור מערכת החינוך בישראל.

יובל שטייניץ: אני חושב ששר החינוך גדעון סער הוא שר החינוך הראשון בתולדות המדינה שמשיק שלוש רפורמות – לא אחת; שלוש רפורמות ענקיות בתחום החינוך: גם רפורמה משמעותית בהשכלה הגבוהה, בעלות של מיליארדי שקלים, גם רפורמת "עוז לתמורה" בתיכונים, וגם, עכשיו, חינוך חינם מגיל שלוש; ונוסף על הערך החינוכי של המהלך הגדול הזה יש לו גם ערך של תמיכה במשפחות חלשות, שהחינוך יהיה חינם מגיל שלוש, ולכן לא יצטרכו לשלם על החזקת הילדים מגיל שלוש עד חמש.

יובל שטייניץ: אז כשמטפלים במהלכים כל כך חשובים, וכאשר הממשלה, ממשלת נתניהו, שוב מבצעת מהלכים חברתיים וחינוכיים חסרי תקדים בהיקפם ובמספרם – נכון, אז מאגמים מקורות ודוחים כמה מהלכים, או: חלקי-חלקים של מהלכים אחרים יידחו בשנה או בשנה וחצי.

יובל שטייניץ: אני לא אומר בדרך כלל שהמטרה מקדשת את האמצעים, אבל במקרה הזה המטרה הרבה יותר גדולה, חשובה ומשמעותית מהאמצעים, ולכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, שטוב תעשה הכנסת אם היא תאשר, כי אי-אפשר לתמוך ביישום המלצות טרכטנברג מצד אחד, ואחר כך, מצד שני, להכשיל את המקורות שנועדו ליישום ההחלטות האלה.

יובל שטייניץ: לכן אין לי ספק שהכנסת תאשר את המהלך הזה, ואני משוכנע שאחר כך הוא יאושר בוועדת הכספים ויאושר בקריאה שנייה ושלישית.

יובל שטייניץ: הכנסת הזאת גם מכירה את עמדתי – – –

יצחק וקנין: אדוני רכז הקואליציה, אתה יכול לגשת אלי רגע?

יובל שטייניץ: הכנסת הזאת מכירה גם את עמדתי – – –

אילן גילאון: – – – 7 שקלים – – – אתם לא עמותה.

יובל שטייניץ: הכנסת הזאת גם מכירה את עמדתי, שתקציבים לחינוך, רווחה, פריפריה, פיתוח הפריפריה, אבל קודם כול החינוך – זה סדר העדיפויות הנכון.

יובל שטייניץ: גם הביטחון חשוב, וגם הפיתוח חשוב, וגם התשתיות חשובות, אבל תקציבים לחינוך – במקרה הזה לחינוך מגיל שלוש – זה סדר עדיפויות נכון, שיקדם את הילדים, שיקדם את המשפחות הצעירות, יקדם את החינוך ויקדם את עתידה של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: לכן, אני קורא לכנסת לאמץ את זה, ואני חושב, ראש הממשלה נתניהו, שרי הממשלה, חברי הכנסת, שיש כאן עוד מהלך חשוב, שמאפשר תיקון חברתי וחינוכי גדול במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר האוצר, השר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק ליישום שינוי בסדרי עדיפויות בתקציב המדינה לשנת הכספים 2012 ולמימון השינוי החברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (דחיית תוספות לקצבאות ילדים), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 15 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ליישום שינוי בסדרי עדיפויות בתקציב המדינה לשנת הכספים 2012 ולמימון השינוי החברתי-כלכלי (תיקוני חקיקה) (דחיית תוספות לקצבאות ילדים), התשע"ב–2012, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 32 בעד, 15 נגד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה – – –

יצחק כהן: כספים.

יצחק וקנין: רבותי, אני הולך לפי מה שכתוב פה.

קריאות: – – –

קריאה: כספים.

יצחק וקנין: רבותי, כספים?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – – –

דב חנין: זכויות הילד.

יצחק וקנין: דב חנין – – –

דב חנין: זכויות הילד.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, אמרת משהו?

יצחק וקנין: לא שמעתי.

דב חנין: זכויות הילד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, זה יעבור לוועדת הכנסת, שתחליט לאיזו ועדה הצעת החוק הזאת תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: בקשת ועדת הכספים, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לפצל את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: הרחבת מבחני הבגרות בלשון, הצעתו של חבר הכנסת רוברט טיבייב.

נאזם בדר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/655).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 73) (בית-דין לעררים), התשע"ב–2012 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק מיסוי מקרקעין קובע בסעיף 88 שבו כי על החלטת המינהל בהשגה על הודעת שומה ניתן לערור לפני וועדת ערר.

יצחק כהן: לפי סעיף 89 לחוק מיסוי מקרקעין, תורכב ועדת הערר משלושה: שופט שיהיה יושב-ראש הוועדה ושני חברים שאחד מהם לפחות הוא נציג הציבור.

יצחק כהן: במהלך השנים שבהן פועלות ועדות ערר נשמעה ביקורת על הרכב הוועדות ועל האפשרות לניגוד עניינים של חברי הוועדה.

יצחק כהן: שניים מתוך שלושה חברים בכל ועדה אינם שופטים מקצועיים אלא עורכי-דין, רואי-חשבון או שמאי מקרקעין, שהם אנשי מקצוע פעילים בתחום מיסוי מקרקעין, ובמקביל לכהונתם כחברי הוועדה הם גם מייצגים לקוחות שייתכן שעניינם דומה לזה הנדון בפניהם, בפני רשות המסים, בפני בתי-משפט או ועדות ערר אחרות.

יצחק כהן: עניין זה אף נזכר בדוח מבקר המדינה 58ב לשנת 2008.

יצחק כהן: ערעורים על החלטת פקיד השומה לפי סעיף 152(ב) לפקודת מס הכנסה נדונים לפני שופט יחיד בבית-משפט מחוזי בהתאם להוראות סעיף 154 לפקודת מס הכנסה.

יצחק כהן: כך גם ערעורים על החלטות מנהל מע"מ לפי סעיף 83 לחוק מס ערך מוסף.

יצחק כהן: הואיל והסוגיות הנדונות לפני ועדת הערר לעניין מיסוי מקרקעין דומות במורכבותן לסוגיות הנדונות לפני בית-המשפט בענייני מס הכנסה ומס ערך מוסף, וכדי למנוע מצב של ניגוד עניינים אפשרי ואפילו מראית עין של ניגוד עניינים לגבי השופטים בוועדות ערר לפי חוק מיסוי מקרקעין, מוצע לקבוע כי עררים לפי חוק מיסוי מקרקעין יידונו אף הם לפני הרכב דומה.

יצחק כהן: על כן מוצע, רבותי, לשנות את הרכב ועדת הערר כך שלא תהיה מורכבת משלושה, אלא מדן יחיד שהוא שופט מכהן של בית-משפט מחוזי, ולדרישת הנהלת בתי-המשפט גם שופט בדימוס של בית-משפט כאמור, שימנה שר המשפטים.

יצחק כהן: שינוי ההרכב, כך שלא ימונו חברים שאינם שופטים מקצועיים ושהדין ייערך לפני דן יחיד כאמור, יפתור את בעיית ניגוד העניינים ועשוי אף להביא לייעול ההליך השיפוטי.

יצחק כהן: בהתאמה לכך מוצע לשנות את שם הוועדה ואת כל ההפניות אליה בחוק מ"ועדת ערר" ל"בית-דין לעררים", משום שהרכב בית-דין, בניגוד לוועדה, יכול לכלול שופט אחד בלבד.

יצחק כהן: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חנא סוייד – אני מבין שאיננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה עומד באמצע המליאה ומדבר בפלאפון.

יצחק וקנין: אולי תשב.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת חנין, שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עניינו של החוק הזה הוא מיסוי מקרקעין, ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, לנצל את ההזדמנות כדי לדבר על סוגיית המקרקעין וחקיקת המקרקעין בכללותה בכנסת.

דב חנין: כמובן שבהקשר הזה הנושא הראשון והבוער ביותר שעומד על שולחננו הוא סיום העבודה על הרפורמה הגדולה בתכנון ובבנייה, רפורמה שנעשתה בה עבודה לאורך שנתיים של דיונים בוועדה משותפת לוועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת הכלכלה של הכנסת.

דב חנין: במשך שנתיים ישבנו שם, מעטים מחברי הכנסת, אבל רבים רבים מאזרחי ישראל – אנשי מקצוע, אנשי ארגונים חברתיים, ארגונים סביבתיים – שהגיעו ובאו לפרוס בפנינו הרבה מאוד ביקורות, הסתייגויות וחששות מהרפורמה בתכנון ובבנייה.

דב חנין: החששות האלה באו ממקורות שונות ומכיוונים שונים – מארגוני סביבה, מארגונים חברתיים, מאנשי מקצוע בתחום התכנון, ממשפטנים, מאנשי המערכת הממשלתית, מנציגים של משרדי ממשלה שונים – מכל כיוון היתה ביקורת רצינית, מקיפה ומעמיקה על הרפורמה הזאת.

דב חנין: כל הדיונים האלה, אדוני היושב-ראש, לא סוכמו.

דב חנין: נערכו דיונים, אבל בסיום הדיונים לא נערכו הצבעות ולא התקבלו החלטות.

דב חנין: לאורך שנתיים לא התקבלה אפילו החלטה אחת בדיוני הרפורמה.

דב חנין: ועכשיו הממשלה מפרסמת בפנינו נוסח חדש של הצעת החוק, שכולל בתוכו הרבה מאוד שינויים בהשוואה לנוסח הקודם, ומבקשת מחברי הכנסת בתוך ימים ספורים להיערך להגיש הסתייגויות ולהתכונן למערכת של הצבעות שאמורה להתחיל, אדוני היושב-ראש, כבר בשבוע הבא.

דב חנין: הדבר הזה הוא דבר בעייתי ביותר וחמור, הוא פוגע ביכולתה של הכנסת לבצע בצורה ראויה ותקינה את עבודתה.

דב חנין: זוהי פגיעה ביכולת לקיים דיון ענייני ומעמיק על הנוסח האחרון של הצעת החוק, אותו נוסח חדש, שונה, שמוצג בפנינו עכשיו, ומתבקשים אנחנו ללמוד אותו, לדון בו ולאשר אותו בהליך בזק.

דב חנין: כך לא מייצרים, אדוני היושב-ראש, רפורמה לשנים.

דב חנין: כך מייצרים חבילה של טלאים והדבקות שתהיה לא פחות מאשר בכייה לדורות.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, קראתי בשמו לפני כן – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני עובר להצבעה על הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 73) (בית-דין לעררים), התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: קריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 73) (בית-דין לעררים), התשע"ב–2012, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/656).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: סעיף 6 בסדר-היום: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18) (קרן לתועלת הציבור והוראות לעניין חברה לתועלת הציבור), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר סילבן שלום, השר לפיתוח הנגב והגליל, בשם שר המשפטים.

סילבן שלום: איך זה גבוה, מי היה פה לפני?

יצחק וקנין: דב חנין.

סילבן שלום: ידעתי שזה מישהו גבוה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא את הצעת החוק בשם שר המשפטים, כך שאני מקריא את ההצעה ככתבה וכלשונה: הצעת החוק נועדה בעיקרה להסדיר מעמדה ופעילותה של קרן לתועלת הציבור.

סילבן שלום: בנוסף להוראות המיוחדות לעניין הקרנות שולבו בהצעת החוק מספר תיקונים נוספים שיחולו על חברות לתועלת הציבור בכלל, בין אם המדובר בקרנות ובין אם המדובר בחברות לתועלת הציבור אחרות, וכן תיקונים עקיפים דומים לחוק העמותות, התש"ם–1980, לעניין עמותות.

סילבן שלום: קרן לתועלת הציבור היא חברה לתועלת הציבור, והיא, ככלל, גוף מימוני המגייס משאבים ומעמידם לרשות ארגוני המגזר השלישי.

סילבן שלום: נוכח הטענה כי מיעוטן של קרנות ישראליות נובע בין היתר מהעובדה שאין בדין התייחסות מיוחדת למעמדן ופעילותן של קרנות, ועל מנת לעודד את הפילנתרופיה, מוצע לקבוע כלי נוסף לפעילות במסגרת פילנתרופית – קרן המיועדת למטרה זו בלבד.

סילבן שלום: על-פי ההערכה, פעילות הקרנות המתמקצעות בגיוס כספים ומשאבים מהציבור תקל ותוזיל את גיוס התרומות למגזר השלישי, ובכך תגדיל את סך המימון העומד לרשותו של המגזר השלישי לביצוע פעילותו החיונית.

סילבן שלום: כמו כן, ככלל, לארגוני המגזר השלישי יהיו כתובות ברורות למקורות מימון, וכללי החלוקה יהיו גלויים ונהירים.

סילבן שלום: יודגש כי הקרן נועדה להוות כלי תאגידי נוסף לאלו הקיימים כבר היום לרשות ארגוני המגזר השלישי, וכי אף אם מתקיימים בחברה לתועלת הציבור התנאים המוצעים לעניין, היא לא תהיה מחויבת לבקש הכרה כקרן לתועלת הציבור.

סילבן שלום: על-פי המוצע, ייקבעו שלושה סוגים של קרנות לתועלת הציבור: קרן משפחתית לתועלת הציבור, קרן בניהול פרטי לתועלת הציבור וקרן בניהול ציבורי לתועלת הציבור.

סילבן שלום: ההוראות הרלוונטיות לקרנות יחולו בשינויים המחויבים גם על קרנות זרות, שהן חברות חוץ לתועלת הציבור.

סילבן שלום: מוצע לחייב את הקרנות לחלק בכל שנה לכל הפחות שיעור מסוים משווי נכסיהן, וכן להגביל את הקרנות בהוצאות שהן רשאיות להוציא לניהולן ולפיקוח על הגופים שהן מממנות, על מנת להבטיח שמירב כספי הקרנות אכן יופנה למימון גופים ללא כוונת רווח.

סילבן שלום: בנוסף, הקרנות יחויבו בקיום משטר תאגידי משוכלל, כאשר סוג הקרן משליך על מידת השקיפות והממשל התאגידי שמוצע לקבוע.

סילבן שלום: כן מוצע לקבוע כי בנוסף לדיווחים החלים על חברות לתועלת הציבור, הקרנות תחויבנה להגיש לרשם ההקדשות דיווחים שנתיים לעניין הקריטריונים שלפיהם חולקו כספיהן, ולעניין רשימת הגופים שלהם חולקו הכספים, בשינויים המחויבים בין סוגי הקרנות השונים.

סילבן שלום: עוד מוצע להסדיר את המעבר של הקרנות בין סוג אחד למשנהו ולקבוע סנקציות על אי-עמידה בהוראות המיוחדות שמוצע לקבוע לקרן.

סילבן שלום: לסיכום, יצוין כי הסדרת פעילותן התקינה של קרנות לתועלת הציבור, יש בה כדי לתרום לביטחונם של התורמים לקרן שכספם ישמש, בעיקרו, למטרות שלשמן נתרם.

סילבן שלום: באופן נגזר, תוכלנה הקרנות לגייס כספים ביתר קלות.

סילבן שלום: יוזכר כי הוראות החוק המוצעות לעניין קרנות לתועלת הציבור גובשו בהמשך לדיונים שהתקיימו בשולחנות העגולים – שהוקמו בהחלטת ממשלה מס' 3190, מפברואר 2008 – שנועדו לחיזוק היחסים בין הממשלה, החברה האזרחית והמגזר העסקי וליצירת שיח מתמשך בין שלושת המגזרים.

סילבן שלום: נוכח כל האמור מתבקשת הכנסת הנכבדה לתמוך בהצעת החוק האמורה בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה השנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה לשר סילבן שלום.

יצחק וקנין: רבותי, אני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב מוותר?

יצחק וקנין: או – – –

סילבן שלום: תגיד לי, יגיע היום שחבר הכנסת נסים זאב יוותר?

נסים זאב: לא, אני ויתרתי – פעם – בחוק הקודם.

סילבן שלום: – – –

נסים זאב: – – –

סילבן שלום: – – –

יצחק וקנין: לפני כן הוא ויתר, אבל – – –

סילבן שלום: אין דבר כזה.

סילבן שלום: לא ראיתי את זה מעולם.

סילבן שלום: ביום שאני אראה את זה, יבוא המשיח.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר שהיה נוכח פה ראה שבחוק הקודם ויתרתי, למרות שהיה לי מה לדבר שם, והיו לי גם השגות.

נסים זאב: אבל אני בנושא הזה רוצה יותר הבהרה, ואני אגיד לך למה אני מתכוון.

נסים זאב: אני מבין שהחוק בעצם בא לקבוע מצב שאסיפת כספים וכולל הקדשות – כפי שאתה אמרת – שלא יהיה מצב שרוב הכסף שגובים מהציבור יהיה לצורך הנהלים הפנימיים של אותו ארגון או אותה עמותה.

נסים זאב: אני רוצה לדעת אם זו הכוונה – אדוני השר, אני מבקש שתשמע אותי, כי לי זה חשוב.

נסים זאב: כי ישנם אולי ארגונים או עמותות שהם בעצם אוספים כספים, ורוב הכסף הולך לניהול הפנימי שלהם – זה משכורות עתק של מנהלים וסגני מנהלים, ועובדים כאלה ואחרים, והחלק הקטן ביותר נשאר אולי לצורכי הציבור.

נסים זאב: ולכן, החוק בא בעצם לקבוע שצריך לתת דוח מפורט לגבי הכספים שנאספים, והמטרות שלשמן נאספו הכספים – האם הם הלכו לייעודם או לא הלכו לייעודם.

נסים זאב: אז אני רוצה להבין מה הקשר בין גביית כספים להקדשות, או פירות שבאים מהקדשות – איך זה עובד.

נסים זאב: זו סוגיה מאוד רצינית, מאוד רחבה, ואני לא חושב שמישהו פה נתן את הדעת, ויש לזה פה השלכות, איך שאני מבין, והדברים לא ממש נהירים ולא ברורים לי.

נסים זאב: ואני באמת רוצה שחברי הכנסת ייתנו את דעתם, ולא בהינף יד רק יצביעו על החוק הזה.

נסים זאב: והשר בכלל לא שומע אותי, רק דבר אחד הוא אמר: שהוא לא מאמין שאני ויתרתי.

נסים זאב: אז אני אומר לך: אני גם מוותר.

נסים זאב: אני אפילו לא גומר את השלוש דקות שלי.

נסים זאב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני הכרזתי שהוא אחרון, אבל אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עניין חלוקת התקציבים לעמותות הציבוריות זו סוגיה חשובה, ולדעתי הדבר הזה לחלוטין איננו מוסדר או מוגדר, גם מבחינת השקיפות, גם מבחינת הקריטריונים.

טלב אלסאנע: אבל בהזדמנות הזו אני רוצה להעלות סוגיה שהיא לא פחות חשובה, וזה העניין של ההקדש המוסלמי.

טלב אלסאנע: מאז 1948 כל ההקדש המוסלמי, שהוא בערך שישית מהיקף הנכסים של העם הפלסטיני, עברו להיות נכסים של נכסי נפקדים, בחסות האפוטרופוס הכללי.

טלב אלסאנע: ועל-פי חוק נכסי נפקדים, הפרי של נכסי הווקף המוסלמי אמור לשרת את האוכלוסייה המוסלמית בתחום של התרבות, חברה, או כל מיני שירותים חברתיים אחרים.

טלב אלסאנע: בפועל, האוכלוסייה הזו, האוכלוסייה המוסלמית, איננה נהנית מפירות נכסי הווקף המוסלמי.

טלב אלסאנע: לא יעלה על הדעת שמדינה המתיימרת להיות מדינה דמוקרטית – כך לפחות לפי ההגדרה – מנשלת את אזרחיה מנכסי הווקף שלהם.

טלב אלסאנע: הדבר המתבקש והדבר המתחייב הוא להכריז על החזרת נכסי הווקף על מנת שישרתו את האוכלוסייה המוסלמית, כי זו מטרתו של ההקדש או הווקף.

טלב אלסאנע: בשביל זה הוא נועד.

טלב אלסאנע: והדבר השני, עד שהדבר הזה יתבצע, יש צורך למנות ועדים נבחרים מקרב האוכלוסייה המוסלמית שינהלו את נכסי הווקף, ולא ועדים נאמנים שמתמנים על-ידי הממשלה.

טלב אלסאנע: והדבר השלישי, שהפירות של נכסי הווקף ישרתו את הקהילה, שאנחנו יודעים שהיא הקהילה הכי ענייה והסובלת מאבטלה הכי גבוהה.

טלב אלסאנע: לא רוצים חסד או טובה, רוצים זכות.

טלב אלסאנע: והזכות הזו, הגיע הזמן להחזיר אותה לבעליה ולהפסיק המשך הגזלה הזו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18) (קרן לתועלת הציבור והוראות לעניין חברה לתועלת הציבור), התשע"ב–2012 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

נסים זאב: זה חל גם על ההקדשות.

קריאות: – – – הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 18) (קרן לתועלת הציבור והוראות לעניין חברה לתועלת הציבור), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 15 בעד, אחד מתנגד ושניים נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/635).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: סעיף 7 בסדר-היום: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אדוני יתחיל להציג את הצעת החוק.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – בוז'י, הבטחתי לך?

יצחק כהן: הגיע.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני, הצעת חוק ממשלתית מס' 635.

יצחק כהן: הוועדה הציבורית לבחינת חלוקת זכויות הפנסיה בין בני-זוג שנפרדו, בראשותו של כבוד השופט שאול שוחט, מונתה ביום 17 בינואר 2008 בידי שר המשפטים ושר האוצר בעקבות הגשת כמה הצעות חוק פרטיות, בהן הצעת חוק חלוקת זכויות פנסיה בין בני-זוג, התשס"ז–2007, פ/2087/17, של חבר הכנסת חיים אורון ואחרים, וכן הצעת חוק חלוקת זכויות פנסיה של בני-זוג, התשס"ז–2007, פ/2080/17, של חברת הכנסת אורית נוקד.

יצחק כהן: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, כוללת את הפתרונות שגובשו על-ידי הוועדה ומתבססת על תזכיר חוק שצורף כנספח להמלצות הוועדה.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת – ודאי שהחוק הזה הוא די מורכב, ועוד יידונו סעיפיו – –

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא אומר?

חיים כץ: בוועדה – – –

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: – – בוועדה, אני חושב, של ידידי חבר הכנסת חיים כץ, ועל כן אבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק כהן: עוד שאלות?

יצחק וקנין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי את זה לגמרי.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק כהן: אמרתי, הוא חוק מורכב.

אורלי לוי אבקסיס: הוא עוזר לנשים?

יצחק כהן: בוודאי, ודאי.

יצחק כהן: אחרת לא הייתי מעלה אותו.

יצחק כהן: ודאי.

יצחק כהן: כפי שאמרתי, זה כולל את הפתרונות שגובשו על-ידי הוועדה, ומתבסס על תזכיר חוק שצורף כנספח להמלצות הוועדה.

יצחק כהן: אחרי שהפרטתם סוגי חיסכון פנסיוני – זה הכול נהיה בוועדה.

יצחק כהן: חיים כץ יודע לעשות את זה מצוין.

יצחק כהן: אדוני, אתה מסכים לקבל את זה לוועדה שלך?

חיים כץ: בשמחה רבה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

זהבה גלאון: איננו.

יצחק וקנין: ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

זהבה גלאון: גם איננו.

יצחק וקנין: וגם אם הוא אינו – דב חנין, הבא בתור.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את הממשלה – זה לא קורה הרבה – אני רוצה לברך את הממשלה על הצעת החוק.

זהבה גלאון: הצעת החוק הזאת מוגשת היום בעקבות המלצות של ועדה בראשותו של השופט שוחט, ועדה שהוקמה בעקבות הצעת החוק של חברי חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, ג'ומס.

זהבה גלאון: גם אני העברתי הצעה כזאת בקריאה טרומית כששבתי לכנסת, וההצעה שלי ממתינה בוועדת הרווחה של הכנסת.

זהבה גלאון: זו הצעה חברתית מהמעלה הראשונה, זו הצעה שעושה צדק ויוצרת באמת חלוקה אמיתית וצודקת של זכויות פנסיה בתהליך גירושין.

זהבה גלאון: חברת הכנסת אורלי לוי, שמעתי שאת שאלת על מה ההצעה, אני אגיד את זה בקצרה בזמן שעומד לרשותי.

זהבה גלאון: ברבות השנים קיבלנו המון תלונות ובקשות מנשים שהתגרשו – נשים שהתגרשו, תקוה רגר, העומדת בראש עמותת "גרנית", ונשים רבות אחרות.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת עושה צדק עם מאות אלפי נשים במדינת ישראל.

זהבה גלאון: הדגש הוא על "מאות אלפי נשים".

זהבה גלאון: מה שקרה עד היום זה שחוקי הפנסיה התייחסו לזכויות שנצברות כזכויות הבלעדיות של העמית.

זהבה גלאון: רק העמית היה רשום בקרנות הפנסיה – על-פי התקנות של קרנות הפנסיה וקופות הגמל, רק העמית יכול להיות רשום.

זהבה גלאון: אם חבר הכנסת כץ הוא העמית, זה רשום רק על שמו.

חיים כץ: מה רשום על שמי?

חיים כץ: – – –

זהבה גלאון: רציתי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – את זה עם אשתך עכשיו, חיים.

חיים כץ: בואי תסבירי לי מה אני מקבל.

זהבה גלאון: רציתי את תשומת הלב שלך, אדוני.

זהבה גלאון: אני מסבירה על מה ההצעה.

זהבה גלאון: אני מסבירה על מה ההצעה.

זהבה גלאון: בעצם ההצעה הזאת עומדת לשנות את המצב שהיה עד היום.

זהבה גלאון: אם נצברו זכויות בין בני-זוג, גם אם בתי-משפט פסקו פסיקות – הזכויות היו על שמו של העמית בלבד.

זהבה גלאון: הדבר הזה גרם – אדוני, אני לא שומעת את עצמי.

זהבה גלאון: הדבר הזה גרם, אדוני היושב-ראש, לכך שבמה שקשור להלכות השיתוף בזכויות הפנסיה – אם אחד מבני-הזוג צבר משהו, בדרך כלל זה נחשב נכס משותף במהלך גירושין, וכשזה נגע בזכויות העמית, זה נגע בו בלבד.

זהבה גלאון: הדבר הזה הביא לכך, נניח, שאם בני-זוג התגרשו, או אם העמית נפטר – בדרך כלל שבני-זוג התגרשו – הוא יצא לפנסיה, הזכויות של הפנסיה האלה עברו רק לאותו גבר.

זהבה גלאון: הן לא עברו גם כחלק משותף לאשה.

זהבה גלאון: כשבני-זוג מתגרשים, אדוני, היום, מחלקים את הרכוש ביניהם – את הדירה, את המכונית, חסכונות שהם צברו.

זהבה גלאון: ככה בית-משפט קובע.

זהבה גלאון: רק במקום אחד לא חילקו – את זכויות הפנסיה.

זהבה גלאון: זה נשאר על שמו הגבר.

זהבה גלאון: זה נשאר על שמו של העמית.

זהבה גלאון: הדבר הזה הוא בעצם קריטי מאוד אם העמית – אותו גבר – פורש לגמלאות, ואם העמית נפטר.

זהבה גלאון: אנחנו ראינו מצבים בלתי מתקבלים על הדעת.

זהבה גלאון: נניח בני-זוג התגרשו, אחר כך הגבר נישא לאשה אחרת – כל הכסף שהם צברו, כל הזכויות שהם צברו במהלך החיים, 30 השנה שהם חיו יחד, ברגע שהם נישאו, האשה החדשה – –

יצחק וקנין: אם אפשר – לסכם.

זהבה גלאון: אני מייד מסכמת, אדוני, אני רק מתארת את המצב.

זהבה גלאון: – – האשה החדשה, שהוא חי אתה, נניח, שנה או שנתיים, בעצם היתה זכאית לרשת את כל הזכויות שלו, זכויות לפנסיה שנצברו במהלך החיים המשותפים.

זהבה גלאון: לכן, ההצעה הזאת היא הצעה הוגנת, נכונה, חכמה.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת אומרת, שזכויות שנצברו במהלך השנים ייחשבו נכס משותף ויהיה אפשר לחלק אותן, וכך כל אחד מבני-הזוג בעצם יקבל רק את מה שהוא חסך בעצמו, ועכשיו הן יחולקו שווה בשווה.

זהבה גלאון: זו הצעה צודקת, שבעיני תביא – אני יודעת כמה נשים במדינת ישראל מחכות לזה.

זהבה גלאון: אני רוצה שוב לברך את הממשלה.

זהבה גלאון: זה אומנם לקח משנת 2008, הרבה שנים ישבו על המדוכה, אבל בסוף ייעשה צדק.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: מוותר.

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק הרצוג, ואחריו אחרון הדוברים, אם יהיה פה – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, ראשית אני מבקש לברך את סגן השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

יצחק הרצוג: אני פניתי אליו בשבועות האחרונים, וגם ליו"ר הקואליציה, בשאלה מדוע החוק הזה, שמחכה כל כך הרבה זמן לקידומו, לא הגיע, ואני שמח שהפקק הזה הוסר.

יצחק הרצוג: גם אלי פנו נשים שנמצאות במצב הבלתי-אפשרי והבלתי-מתקבל על הדעת שהמצב הקיים מייצר היום בכל מה שקשור לחלוקת רכוש בין בני-זוג.

יצחק הרצוג: אני חושב שהחוק הזה מייצר קודם כול צדק חברתי, הוא מונע מצב שבו נמצאת בת-הזוג, האשה, מול שוקת שבורה.

יצחק הרצוג: אני מאמין שבעבודה מואצת ונכונה היה ראוי ונכון לסיים את העבודה על החוק הזה לפני צאת הכנסת לפגרה, כדי שאחת ולתמיד גם דוח ועדת-שוחט ייושם וגם הצדק לא רק ייראה, אלא גם ייעשה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, חשבנו כבר שכבודו – – –

קריאה: – – – כל הזמן נמצא פה.

יצחק וקנין: הוא כל הזמן פה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה אולי חשוב להרבה ולרבים שכבר התגרשו בפועל ורוצים לעשות את חלוקת השלל, והעניין של החיסכון הפנסיוני הוא חשוב לבני-הזוג, אבל זו אליה וקוץ בה, כי ברגע שעושים חלוקת רכוש – ולא קשור אם הזוג התגרש או לא התגרש, וזה מהות החוק כאן – זה עלול ליצור מצב שבעצם: נו, אנחנו כבר יכולים להיפרד, בלאו הכי כבר חלוקת הרכוש בין בני-הזוג – חולק ביניהם, ואין שום בעיה – זה רק נושא טכני: ללכת לבית-הדין ולקבל את הגט.

נסים זאב: ואני רוצה לומר, אני בעד החלוקה הזאת, אבל לא יכול להיות שזה יהיה בכל שעה שתיראה לנכון בין בני-הזוג, מכיוון שזה בעצם מעודד את הגירושים, ואנחנו רוצים בתים בריאים ושלמים בעם היהודי, ואני לא יודע מה ההשלכות שיהיו לחוק הזה.

זהבה גלאון: מה זה "מעודד גירושים"?

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אני אוכל להצביע.

נסים זאב: בלב כבד אני אומר לך: אני כל כך מזדהה עם הממשלה הזאת, בכל הצעה שהם מציעים אני – איך אומרים – קודם כול מרים ידיים בעד, אבל בחוק הזה יהיה לי קצת קשה.

נסים זאב: אולי אני אמנע, ברשותך, ואני מבקש שהממשלה לא תקפיד עלי, למרות חברותי בקואליציה.

יצחק וקנין: אנחנו לא נקפיד עליך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ב–2011, קריאה ראשונה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו, התשע"ב–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 16 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים.

יצחק וקנין: אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: סעיף 8, רבותי, של סדר-היום: בקשת ועדת הכספים, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לפצל את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

יצחק וקנין: יציג את הבקשה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

קריאה: גפני, מה זה?

משה גפני: חוק הבנקאות.

משה גפני: הורדנו שם איזה סעיף אחד, שאותו אני מפצל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכספים החליטה ביום כ"א בשבט התשע"ב, 14 בפברואר 2012, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לפצל את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, לשתי הצעות חוק נפרדות, כפי שאפרט.

משה גפני: אני קצת מגזים עם העניין, מכיוון שאנחנו את חוק הבנקאות – טיפלנו בו.

משה גפני: מדובר על סעיף קטן שאיננו קשור במישרין לחוק הזה, ואותו אנחנו מפצלים, ונדון בו בנפרד.

משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, חבר הוועדה ויושב-ראש הוועדה לשעבר, יודע שהגענו לפשרה בין בנק ישראל, נגיד בנק ישראל, לבין שלמה אליהו, וגם היו שם אנשים שהיו אתו יחד.

משה גפני: ישבנו אתם והגענו להסכמה.

משה גפני: האמת היא שלא הגענו להסכמה מוחלטת.

משה גפני: עוד היה מרחק קטן שהכרענו בו.

משה גפני: ייאמר לשבחם – בעיקר של הנגיד – אתה ראית איך נגיד הבנק קיבל החלטה?

משה גפני: במקום.

משה גפני: אמרתי לו: אני מכריע.

משה גפני: הסתכל על האנשים שלו, ואמר: אני מקבל.

משה גפני: טוב.

משה גפני: הצעת חוק הבנקאות המקורית קבעה מספר תיקונים שמטרתם הרחבת הפיקוח והבקרה על תאגידים בנקאיים ללא גרעין שליטה.

משה גפני: בהצעה נקבעו הוראות להתאמת חוק הבנקאות (רישוי) ופקודת הבנקאות למקרה של תאגיד שכל מחזיקי אמצעי השליטה בו אינם חייבים בהיתר מאת הנגיד, משום ששיעור ההחזקה של כל אחד מהם אינו עולה על 5%.

משה גפני: לפיכך, חלק הארי של הצעת החוק עוסק בהסדרת הפיקוח במקרה של בנק ללא גרעין שליטה, ובקשר עם אופן הצעת הדירקטורים בתאגיד בנקאי כזה, מינוים וכהונתם.

משה גפני: אגב, המדינה מכרה באישור של הוועדה החסויה של ועדת הכספים חלק מהמניות בבנק לאומי, ואנחנו אמרנו שעד שלא יהיה החוק הזה, לא יימכרו שאר המניות, ולאחר שהחוק הזה יאושר, למדינה תהיה אפשרות.

משה גפני: אני לא אומר שהיא מוכרת, אבל תהיה לה אפשרות למכור את המניות הנוספות.

משה גפני: בנוסף לתיקונים אלה, הצעת החוק כללה תיקונים טכניים נוספים בפקודת הבנקאות ובחוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981, הנובעים מחוק בנק ישראל, התש"ע–2010, שהחליף את חוק בנק ישראל, התשי"ד–1954, וגם את החוק הזה אנחנו חוקקנו.

משה גפני: בין הוראות אלה היתה גם הוראה שעניינה תיקון לסעיף 21 לחוק הבנקאות (רישוי) שעוסק בייחוד פעולות בתאגידים בנקאיים.

משה גפני: הוראה זו אינה קשורה באופן ישיר לבנק ללא גרעין שליטה, והיא תיקון אשר עומד בפני עצמו.

משה גפני: כיוון שוועדת הכספים מקיימת דיונים בנושא זה מזה זמן, סברנו כי יהיה זה נכון להותיר הוראה זו על שולחנה של ועדת הכספים על מנת שהוועדה תוכל לשקול ולגבש את ההסדר הראוי ביותר ביחס לנושא זה בכללותו.

משה גפני: לפיכך, אבקשכם לאשר את הצעתה של ועדת הכספים לפצל את הצעת החוק לשתי הצעות חוק נפרדות, כך שהצעת חוק הכוללת את סעיף 1(5) להצעת החוק, שעניינו ייחוד פעולות בתאגידים בנקאיים, תובא בהמשך – אין לזה קשר לבנק ללא גרעין שליטה.

משה גפני: הצעת החוק, שכוללת את סעיף 1, למעט פסקה (5) שבו, ואת סעיפים 2 ו-3 להצעת החוק, תובא בפני הכנסת בהקדם – וזה החוק הגדול, של חוק הבנקאות, מה שדיברתי עליו, על בנק ללא גרעין שליטה.

משה גפני: אנחנו בעצם סיימנו את הדיון בחוק הזה, ואני מתכוון, בעזרת השם, בימים הקרובים, כפי שאמרתי, להביא את זה לאישור מליאת הכנסת, ולכן אני מבקש את אישור המליאה לפיצול הצעת החוק.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על בקשת ועדת הכספים – – –

משה גפני: אפשר להחשיב אותי מפה, או שאני – – –

יצחק וקנין: אם כבודו ירצה, יכול להישאר.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: בקשת ועדת הכספים לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת לפצל את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה) – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד, רבותי?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד הצעת ועדת הכספים – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבלה.

אבישי ברוורמן: רגע, רגע, לא הצבענו.

אברהם מיכאלי: גם אני.

יצחק וקנין: אני אצרף אתכם.

יצחק וקנין: אני מצרף את הקולות של חבר הכנסת אבישי ברוורמן, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק וקנין: בסך הכול שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: בקשת ועדת הכספים לפיצול החוק נתקבלה.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: החלטת ועדת הכספים בדבר תיקון טעויות בחוק ייעול הליכי האכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

יצחק וקנין: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, תיקון טעויות שאני מתכבד להגיש בפני הכנסת בחוק ייעול הליכי אכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011 – המכונה "האכיפה המינהלית" – זאת הפעם הראשונה שחוק כבד וגדול בעצם משנה את הסדרים המשפטיים בכל מה שקשור לאכיפה.

משה גפני: ואני הוזמנתי לאחר החוק הזה להרצות בכמה מקומות בנושא של אכיפה מינהלית.

משה גפני: ואני רוצה להגיד לכנסת: אני אינני חסיד של החוק; קודם כול, אני בכלל לא חסיד, אבל לא חסיד של החוק הזה.

משה גפני: החוק הזה יימדד איך תתנהג הרשות לניירות ערך – האם היא תעשה את זה במידה, האם היא תעשה את זה בשכל, בגלל שזה הרי דבר שאתה יכול לקחת בן-אדם, ללא דיני הראיות, בלי בית-משפט, אתה יכול לגרום עוול.

משה גפני: אבל יש לזה מעלות גדולות.

משה גפני: בן-אדם, בכל אופן, הוא לא הולך להליך משפטי, הוא לא הופך להיות עבריין.

משה גפני: הוא יכול ללכת למסלול שהוא הרבה יותר קל.

משה גפני: אבל – כל זה תלוי בשיקול דעת.

משה גפני: זה שיקול דעת שבן-אדם לא ירגיש שיש לו מעמד כוחני שהוא יכול לקרוא למישהו – ואני תיארתי את הסיפור הזה בוועדה – הוא יקרא לאיזה מישהו, יסגור את הווילונות אצלו בחדר, ויגיד לו: תשמע, או שאתה עושה א', ב', ג', ואם לא, אתה יודע מה שאני מסוגל לעשות לך.

משה גפני: אם זה יקרה, אנחנו נצטרך לשנות את החוק.

משה גפני: אם ינהגו במידה וינהגו בשכל, זה חוק מצוין.

משה גפני: אז זה באמת מצב, בן-אדם לא הולך להליך ארוך, שפעמים רבות גם אי-אפשר להגיע לסופו.

משה גפני: בדרך בן-אדם גם נשחק.

משה גפני: והתהליך הזה הוא תהליך שאם הוא יצליח, הוא יהיה תהליך טוב.

משה גפני: ולכן, כפי שאמרתי, אני לא חסיד של החוק, אני חסיד של התהליך, שאם אכן יעשו את זה נורמלי, זה יהיה מודל לא רע.

משה גפני: אנחנו עשינו חוק דומה באגף שוק ההון, אבל שם כבר עשינו אותו מתון יותר, ואנחנו ממתינים לראות איך זה יתפתח.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת להצבעה החלטה של ועדת הכספים בדבר תיקון טעות בחוק ייעול הליכי האכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

משה גפני: חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות לניירות ערך נתקבל בכנסת ביום י"ב בשבט התשע"א, 17 בינואר 2011.

משה גפני: כזכור, מדובר בחוק חשוב ומשמעותי אשר קבע שני מנגנוני אכיפה מינהליים חדשים ברשות לניירות ערך; האחד, הליך אכיפה מינהלי שנערך על-ידי ועדת אכיפה מינהלית שהוקמה ברשות לצורך כך, והמנגנון השני הוא הסדר להימנעות מנקיטת הליכים.

משה גפני: אגב, אני לא הסכמתי.

משה גפני: בחוק הממשלתי המקורי, מנהל הרשות לניירות ערך לא יכול לשבת במותב.

משה גפני: הפכנו את זה לשני מותבים.

משה גפני: הוא לא יכול לשבת, זאת אומרת שהוא גם השופט, וגם התובע, וגם החוקר, וגם המוציא לפועל – זה לא קורה, החוק לא מאפשר את זה.

משה גפני: מדובר בחוק ארוך ומורכב, עמוס בפרטים.

משה גפני: הוועדה ניהלה מספר רב של דיונים וישיבות לצורך חקיקת החוק, וכל זאת בלוח זמנים לחוץ ודוחק.

משה גפני: בנוסח שהתקבל בכנסת נפלו כמה טעויות טכניות, בין השאר בשל לחץ הזמן: 1.

משה גפני: בסעיף 52מט לחוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, המובא בסעיף 1(10) לחוק ייעול הליכי האכיפה ברשות, נפלה טעות בהפניה לסעיף הקטן שמכוחו רשאי המותב לזמן אדם בפניו.

משה גפני: 2.

משה גפני: בתוספת השישית לחוק ניירות ערך, בפירוט של תאגיד בדרגה ד' נשמט בשל טעות דפוס הרף העליון של המדרגה.

משה גפני: 3.

משה גפני: בתוספת השביעית לחוק ניירות ערך, בחלק ג' שבה, בפרטים (10) ו-(11) נפלה טעות בהפניה להגנות המופיעות בפרט (9).

משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, כשנתת לי את ועדת הכספים, לא אמרת לי שיהיו את כל הפרטים האלה עם הסעיפים.

משה גפני: אמרת לי רק את העקרונות.

משה גפני: העיקרון מעניין, הפרטים כבר – אבל אין ברירה, אנחנו עובדים גם על הפרטים.

משה גפני: 4.

משה גפני: בתיקון סעיף 27 לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה–1995, המובא בסעיף 2(7) לחוק לייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך, יש הפניה שגויה להגדרה "הוראת דין כלכלי" שבסעיף 9א לחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד–1994.

משה גפני: לפי סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, החליטה היום ועדת הכספים, לבקשתו של יושב-ראש הכנסת, לתקן את הטעויות האמורות.

משה גפני: עורכת-הדין שגית אפיק, אם אלה הטעויות בחוק האכיפה המינהלית, אתם ראויים לציון לשבח.

משה גפני: אני בכל פרטי הסעיפים – באמת, אתן ראויות לציון לשבח, כפי שאמרתי.

משה גפני: בכל מקרה, אני מבקש את אישור מליאת הכנסת לתיקון הטעויות.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הכספים בדבר תיקון טעויות בחוק ייעול הליכי האכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד אישור ההחלטה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההחלטה – 11 נגד – אין נמנעים – 1 ההחלטה בדבר תיקון טעויות בחוק ייעול הליכי אכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבלה.

יצחק וקנין: 11 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: החלטת ועדת הכספים אושרה.

יצחק וקנין: [מס' כ/432; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לסעיף 10 בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 20), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ, שכבר נמצא על הדוכן.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 20), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פרטית שלי, שבאה בעקבות סיורים בהקדשים ובבניינים לאנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: אני רואה את תרומת הקהילה והעיריות, ולפתע פתאום נאלצו לחייב את אותם הקדשים בתשלום ארנונה, וראיתי איך ההקדשים האלה הולכים ונסגרים.

חיים כץ: רוב האנשים עם המוגבלות שמשתתפים בתעסוקה במפעלים המוגנים המוכרים על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים מופנים למפעל המוגן על-ידי משרד הרווחה, ואולם יש גם מפעלים שאליהם מופנים אנשים עם מוגבלות ממשרד הבריאות, משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי, ולעתים משתתפים בתעסוקה גם מעט אנשים עם מוגבלות שלא לפי הפניה של גורם כלשהו.

חיים כץ: ההפניה מהמשרדים השונים כרוכה גם בהתחייבות המשרד לתשלום בעבור ההשתתפות של אותם אנשים במערך התעסוקה, ואולם מקור מימון זה אינו עונה על כלל צורכי המפעלים המוגנים.

אריה ביבי: יש כאלה?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: 2 שקלים לשעה, 7 שקלים לשעה.

חיים כץ: עבודות מוגנות.

חיים כץ: יצוין כי הצעת החוק עוסקת רק במסגרות שמוכרות על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים – –

יצחק הרצוג: בראבו.

חיים כץ: אתה שמח על הצעת החוק הזאת, אה?

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: הצעת חוק זאת מוגשת ללא הסתייגויות, ואני פונה לחברי הכנסת בבקשה לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: כדי לחסוך לעלות אחר כך לדוכן אני רוצה להגיד תודה לצוות המשפטי של הוועדה – לנועה בן-שבת, לאייל לב-ארי, לשמרית גיטלין-שקד – –

יצחק וקנין: אתה בכלל יכול להישאר פה בחוקים הבאים.

חיים כץ: לא, אבל אני צריך להביא את ההקראות.

חיים כץ: – – לאייל לב-ארי, למנהלת הוועדה וילמה מאור ולפקידות הוועדה, אתי, ענת ומעיין, ולעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב – – –

יצחק וקנין: יש לציין, אדוני, שלוועדה שלך יש הספק גדול בחוקים – –

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: – – יוצא לי מדי שבוע, ככה – – –

חיים כץ: אני רוצה להגיד תודה מיוחדת לאחת מהצופות עכשיו, כנראה, בטלוויזיה, היועצת המשפטית של הוועדה שפרשה בחודש האחרון – ג'ודי וסרמן.

חיים כץ: ג'ודי וסרמן היתה אחת מאלה שחלמו לראות את החוק הזה עובר; היא הקדישה את עצמה לפעילות החברתית הזאת, והיה חשוב לה לראות את הצעת החוק הזאת עוברת.

חיים כץ: באמת, רציתי להגיש לה את זה כמתנת פרידה, ולבוא ולהגיד – יחד עם זה, לא הצלחתי לעשות את זה אז.

חיים כץ: אתה יודע, לפעמים בחקיקה, אמר לי דב חנין, צריך ללמוד איך מחוקקים.

חיים כץ: החוק הזה הוא שליש מחוק יותר מורכב, שיבוא בשבועות הקרובים, ובשליש הזה גמרנו את הנושא התקציבי, מאחר שפירקנו את החקיקה.

חיים כץ: ג'ודי וסרמן רואה עכשיו שליש מהחקיקה, השניים הבאים, של דב חנין ואילן גילאון, יעברו בשבועיים הקרובים, אני מקווה, ואני מודה לה בהזדמנות זו מהדוכן, והנה, השלמתי לה את השי שכה היתה ראויה לקבל בעבור תרומתה – לפחות בעבור תרומתה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בפרק הארוך של חייה כיועצת המשפטית של הוועדה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני מקווה שהחוק יקבל תמיכה במליאה, והוא יירשם בספר החוקים.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: רבותי, להצעה זו לא הוגשו הסתייגויות ולא בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, בקריאה שנייה על הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 20), התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–2 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, להצביע בקריאה שלישית?

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 20), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 20), התשע"ב–2012, נתקבלה בקריאה שלישית ותועבר לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/429; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49), לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת.

חיים כץ: אני מבקש לברך אותך על הזכות שנפלה בחלקי, שתהיי חברה בוועדה – המוכנות שלך, היכולת שלך, ההתמדה שלך.

אברהם מיכאלי: היום זה יום של "חיים שכאלה".

חיים כץ: תציע גם אתה הצעות חוק, אני אברך גם אותך כחבר פעיל בוועדה.

אברהם מיכאלי: – – –

חיים כץ: יגיע.

חיים כץ: מה אני אגיד לך, לפעמים אני כועס עלייך.

חיים כץ: 99 אוקטן.

חיים כץ: את צריכה לספור עד עשר לפני שאת מתפרצת.

חיים כץ: אבל בשורה התחתונה, תענוג.

חיים כץ: סעיף 6 לחוק עבודת נשים קובע את זכותה של עובדת שילדה לחופשת לידה.

חיים כץ: הסעיף קובע כי אם שתינוקה אושפז בבית-החולים במהלך חופשת הלידה לתקופה העולה על שבועיים, רשאית להאריך את חופשת הלידה.

חיים כץ: לפי המצב כיום, הארכת חופשת הלידה היא לתקופה של שמונה שבועות לכל היותר, שבעדם היא מקבלת תשלום אם היא זכאית לדמי לידה, וכמו כן, הזכאות היא חלקית בלבד.

חיים כץ: לדוגמה, אם תינוק מאושפז עד שישה שבועות, זכאית האם היולדת להארכה של ארבעה שבועות בלבד, ואם התינוק מאושפז לתקופה של עד עשרה שבועות, זכאית האם היולדת להאריך את חופשת הלידה עד שישה שבועות.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לשנות מצב זה ולקבוע כי ליולדת תהיה זכאות מלאה להארכת חופשת הלידה בתשלום, לפי משך תקופת האשפוז.

חיים כץ: כלומר, אם תינוקה אושפז לשישה שבועות, תהיה זכאית להארכה של שישה שבועות, שבעדם היא זכאית לתשלום.

חיים כץ: עוד מוצע לקבוע כי ההארכה המרבית תעמוד על עשרה שבועות, במקום שמונה שבועות כיום.

חיים כץ: חשוב לציין כי זכויותיה של העובדת במקום העבודה יישמרו בתקופת ההארכה, לרבות הפרשה לקופת הגמל על-ידי המעסיק – וזה בתקרות בדמי הניהול הנמוכים, שסגרנו היום – וכן זכויות הוותק, וכי עובדת שצברה תקופת אכשרה מלאה בביטוח הלאומי תהיה זכאית לדמי לידה בעבור כל התקופה שבה הוארכה חופשת הלידה.

חיים כץ: הצעת החוק מהווה בשורה אמיתית להורים של פגים או תינוקות הזקוקים לאשפוז מסיבות אחרות במהלך חופשת הלידה, אשר כעת יוכלו להתרכז ולהשקיע את מלוא זמנם ומרצם לטובת טיפול בתינוק הזקוק להם.

חיים כץ: יש להדגיש כי הצעת החוק תחול גם על עובדת, על יולדת – ואללה, יולדת עובדת, קרי קשר רציף, גם על יולדת עובדת.

חיים כץ: אחרת, אם היא לא יולדת, היא לא זכאית לתנאים.

חיים כץ: זה הקשר בין העובדת ליולדת – הצעת החוק תחול גם על יולדת עובדת שכבר בפועל נמצאת בחופשת לידה ביום פרסומו של החוק.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת מוגשת ללא הסתייגויות, ואני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק החשובה הזאת, שמהווה בשורה משמעותית ליולדות שלצערנו ילדו פגים או ילדו תינוקות שנאלצים להתאשפז.

חיים כץ: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: וגם פה, במסגרת התודות – – –

יצחק וקנין: אולי אדוני יגיד את זה בפעם אחת על כל החוקים.

יצחק וקנין: יש לך ארבעה חוקים, אחד אחרי השני.

יצחק וקנין: את התודות – – –

חיים כץ: תשמע, הם עבדו כל כך קשה.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: אני בשביל ההומור אומר את זה.

חיים כץ: הם עבדו כל כך קשה, אז אני אגיד להם את זה פעם אחר פעם אחר פעם.

חיים כץ: והיום, בחוק הזה, אני אומר להם את זה בפעם – זה החוק השלישי היום?

חיים כץ: אז בפעם ה-92.

חיים כץ: אנחנו נגיע היום ל-95.

חיים כץ: אז ליועצת המשפטית נועה בן-שבת, לאייל לב-ארי, לשמרית גיטלין-שקד, למנהלת המיתולוגית של הוועדה וילמה מאור ולעוזרות לה אתי, מעיין וענת, לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב.

חיים כץ: והפעם אנחנו מדלגים על ג'ודי וסרמן.

חיים כץ: הצופה, ג'ודי וסרמן.

חיים כץ: אני באמת אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49), התשע"ב–2012, קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–4 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, להצביע בקריאה שלישית?

חיים כץ: מבקש להצביע בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 49), התשע"ב–2012, נתקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס רוצה גם היא להודות ולברך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, היום הזה הוא יום כל כך מיוחד בעיני, כי אני גם נושאת את הלובי של הפגים בכנסת הזו, ואנחנו מצליחים ככה לקדם דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה רבה וענקית לחבר הכנסת חיים כץ ולוועדה שאני חברה בה.

אורלי לוי אבקסיס: לווילמה מאור.

אורלי לוי אבקסיס: ליועצות המשפטיות נועה בן-שבת, היועצת המשפטית של הוועדה, שטיפלה בנושא הזה, שמרית שקד-גיטלין שעשתה עבודה מהממת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לעוד כמה אנשים תודות, כי פה, צריך לזכור, זה לא רק הארכת חופשת לידה בתשלום מלא, עם שמירה על כל התנאים הסוציאליים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: וצריך להגיד תודה כי בימים האלו, אתה יודע, קצת קשה להחמיא למשרד האוצר, ואנחנו שומעים שתוקפים אותם מכל מיני כיוונים.

אורלי לוי אבקסיס: דווקא בנושא הזה, אני חייבת להגיד, ששיחות עם שר האוצר ופנייה גם לרגש שלו, וכן יש לו מודעות חברתית – וכן היתה אוזן קשבת.

אורלי לוי אבקסיס: כי עם הפקידים היתה קצת בעיה, ועם האישור של הנושאים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: והצלחנו, ביחד עם שר האוצר ועם העוזרת שלו עדי אביטן, שהיא יועצת שעזרה מאוד גם להעביר את זה, בלי שהחוק הזה עבר ועדת שרים לענייני חקיקה, חברים, שזה לא קורה הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא עברה באמת בצורה מהירה מאוד את הוועדה והגיעה לחקיקה סופית היום.

אורלי לוי אבקסיס: גם נציג האוצר, מר דב בארי, שעזר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להגיד תודה רבה לחברי לסיעה, חבר הכנסת מוץ מטלון, שהוא בעצמו הורה לתינוק שהיה פג והוא גם שותף לחוק הזה, שותף מאוד פעיל.

אורלי לוי אבקסיס: לאיתמר, שהיום אומנם הוא גדול, אבל החרדה שעברה עליהם כשהוא רק נולד היתה חוויה אמיתית, מחשלת, אבל באותו רגע מאוד מאוד מפחידה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הנושא הזה פה הוא לא משהו שבא ברגל.

אורלי לוי אבקסיס: גם משרד התמ"ת – דוד ימין, הנציג שלהם שם, עזר.

אורלי לוי אבקסיס: גם הביטוח הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד תודה ענקית לעמותת לה"ב, למען הפגים בישראל, בראשות מר מנשה דלל.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד תודה גם לעוזרים שלי, מגיע להם, לחלי, לבן ולנטע שחזרה עכשיו מחופשת לידה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שפה אנחנו מאריכים עד עשרה שבועות רצוף, יום אחרי – – –

חיים כץ: שלא נזדקק.

אורלי לוי אבקסיס: שלא נזדקק, אבל אם מגיעים לנקודות האלה, הוועדה תיקנה גם את הסיכומים שהיו עם האוצר, והגענו לסיכומים הרבה יותר מורחבים.

אורלי לוי אבקסיס: שוב, תודה רבה, חיים כץ.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: [מס' כ/430; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 135), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חיים כץ.

יצחק וקנין: אפשר לשכפל את זה, תגיד?

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, זה בא בעבודה קשה.

חיים כץ: אתה בא בבוקר, עושה עבודה עד סוף היום, מסיבית, נכנס לעומקם של דברים, ופה אתה קוצר את הפירות.

חיים כץ: אתה קוצר את הפירות לא מעט בגלל היוזמות של החברים.

חיים כץ: אני מתכבד להציג בפניכם הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 135), לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: את הצעת החוק הזאת יזמו חברי חבר הכנסת אריה ביבי, מירי רגב, איתן כבל, מיכאל בן-ארי ורחל אדטו, ואני מבקש לברך אתכם על היוזמה.

חיים כץ: ואני מסתכל איזה נושאים – אם אורלי לוי אבקסיס מתעסקת בנושא ילדים במצוקה, יולדות וזה, אז אריה ביבי – אריה, אני מדבר אליך – מתעסק בנושא של – בין היתר – צבא, שוטרים, עיגון הזכויות שלהם, שמירה על כבודם.

חיים כץ: בהצעה הזאת, סעיף 174 לחוק הביטוח הלאומי קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת במשך שישה חודשים לפחות, במהלך שנתיים שחלפו מיום שחרורו משירות סדיר, יהיה זכאי למענק עבודה מועדפת.

חיים כץ: חיילים משוחררים רבים נקראים לשירות מילואים במהלך התקופה של השנתיים לאחר שחרורם, וראה זה פלא, ואללה, אם הוא הולך למילואים אומרים לו, אתה לא זכאי.

חיים כץ: ואז הגיע היוזם ואומר – בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לקבוע כי התקופה של שנתיים שבהן עליהם להשלים שישה חודשי עבודה לצורך קבלת המענק תוארך בהתאם למספר הימים ששירתו במילואים.

חיים כץ: תהיה להם הזדמנות להשלים את התקופה הזאת של עבודה מועדפת, וכך נוכל להבטיח כי חיילים משוחררים אשר משרתים במילואים ותורמים מזמנם וממרצם למען ביטחון המדינה לא ייפגעו בשל כך בקבלת מענק עבודה מועדפת, ויעמדו לרשותם שנתיים מלאות לצורך השלמת תקופת העבודה הנדרשת.

חיים כץ: יש לציין גם פה כי הצעת החוק תחול באופן רטרואקטיבי על חייל משוחרר שהשתחרר משירות סדיר בתקופה של שנתיים שקדמו ליום התחולה.

חיים כץ: מסתכלים – זה לא מהיום ואילך, זה שנתיים אחורה.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת מוגשת ללא הסתייגויות.

חיים כץ: שים לב שבוועדה אצלנו זה בדרך כלל ללא הסתייגויות, גם אם בוועדה יש רוב לאופוזיציה – הוועדה היחידה בכנסת שיש בה רוב לאופוזיציה, וגם כאן ניצחו על המלאכה הצוות המשפטי – נועה בן-שבת, אייל לב-ארי ושמרית גיטלין-שקד, ועוד פעם, מנהלת הוועדה וילמה מאור, אתי, ענת ומעיין, וגם כאן – עוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב, ופעם נוספת למציעים, תודה רבה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת – אני מקווה שיאשרו את הצעת החוק בקריאה שנייה, ואפילו בקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: כאמור, להצעה זו אין הסתייגויות, ואין בקשה לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 135), התשע"ב–2012, קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–2 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אדוני, אני עובר לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 135), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 135), התשע"ב–2012, נתקבל בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אריה ביבי מבקש לברך בשם היוזמים.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, זה המעט שאנחנו יכולים לעשות לילדינו, באמת המעט – ילדינו שהם עושים את הסדיר, ואחר כך יוצאים למילואים, והיתה עוולה גדולה מאוד, שתוקנה ביום הזה.

אריה ביבי: אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שהוא באמת – אני מכיר הרבה מערכות, ושירתתי בהרבה מקומות, אבל אדם חרוץ כזה באמת לא ראיתי.

אריה ביבי: הוא מצאת החמה עד צאת הנשמה בוועדה, והוא מנהל את זה ביד רמה, ולא רק זה, הוא גם מנהל את זה בזריזות ובחוכמה.

אריה ביבי: ואני רוצה לברך את כל הצוות שלו.

אריה ביבי: אני פה לא אמנה את כולם, כי כבר מנו.

אריה ביבי: אני גם רוצה לברך את שותפי להצעה, ואת העוזרים שלי – את העוזרים שלי, שזה אורית ואיציק ביבי, שאני גם מאחל לו החלמה, הוא שוכב היום בבית.

אריה ביבי: אני גם רוצה לברך את 41 המתנדבים שלי, שעובדים בכנסת ועושים לעם ישראל, ולא משנה לאיזה מפלגה – כל מי שפונה אליהם, יש שם מוקד, והם עוזרים לו, וכמובן לחיילי צה"ל, לאנשי המילואים, שזאת ההצעה בשבילם.

אריה ביבי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה ביבי.

יצחק וקנין: [מס' כ/437; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – סעיף 13 לסדר-היום: הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי נחמן שי, איתן כבל ומירי רגב, אני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה שנייה ושלישית, את הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27), שיזם נחמן שי – איך אמרת לי היום בבוקר?

חיים כץ: ואללה, כל הצעת חוק – כל הצעת חוק מלחמה.

נחמן שי: זה מלחמות טובות, מלחמות טובות.

חיים כץ: כן, אז תבורך, תבורך.

חיים כץ: וההצעה הזאת זה סימן לבאות, כן ירבו.

חיים כץ: בסעיף 11(ג) לחוק פיצויי פיטורים, 1963, נקבע כי התפטרות של עובד בשל גיוסו לשירות סדיר או בשל התנדבותו לשירות לאומי, או התחלת שירות אזרחי, וסמוך לפניהם, תיחשב פיטורים לעניין הזכאות לפיצויי פיטורים.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת לקבוע כי גם התפטרות של עובד לשם התנדבות למה שמכונה "שנת שירות", וסמוך להתנדבות זו, תוך דחיית השירות הצבאי, תיחשב פיטורים לעניין הזכאות לפיצויי פיטורים.

חיים כץ: מדובר בשירות התנדבותי למטרה ציבורית או לאומית שאושרה לפי תקנות הביטוח הלאומי (ילד המשרת בהתנדבות בשירות למטרה ציבורית או לאומית), התשנ"ז–1997.

חיים כץ: לפי התקנות האמורות, השירות הוא בין השאר למטרות הדרכת נוער בתנועת נוער או בפנימיות, טיפול חינוכי וחברתי בילדים ונוער באזורים הנתונים במצוקה כלכלית, חברתית או תרבותית, והדרכה וחינוך לידיעת הארץ.

חיים כץ: מוצע כי הזכאות לפיצויי פיטורים תותנה בהתמדה של המתנדב בשירות זה במשך שישה חודשים לפחות, ובכך יינתן מעמד ראוי להחלטה של צעיר או צעירה להתנדב לשירות לטובת מטרה ציבורית או לאומית לפני שירות צבאי שהם מחויבים בו לפי החוק.

חיים כץ: והם, כמו חבריהם שהתגייסו, התנדבו לשירות לאומי או התחילו בשירות אזרחי, לא יאבדו את הזכאות לפיצויי פיטורים עקב ההתנדבות.

חיים כץ: גם הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, וגם עליה ניצחו הצוות המשפטי נועה בן-שבת, אייל לב-ארי ושמרית גיטלין-שקד, וכמובן וילמה מאור וצוות הבנות אתי, ענת ומעיין.

חיים כץ: וגם פה היו מעורבים העוזרים האישיים שלי אילן מרסיאנו ולי קטקוב.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: עוברים להצבעה בקריאה שלישית, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הוועדה, כן?

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה שלישית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 11 בעד.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27), התשע"ב–2012, נתקבלה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: 11 הצביעו בעד ואין מתנגדים, ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת נחמן שי, רשות הדיבור והתודות לך.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: אני רואה בהצעה הזאת צעד חשוב מאוד בצדק חברתי שכל כך רצינו בו, ואני מאמין שאנחנו מקדמים אותו בבית הזה.

נחמן שי: אני מאמין ואני רוצה בכך.

נחמן שי: צדק שנעשה לאותה קבוצה של צעירים שתורמת מזמנם, שנה, למשימות לאומיות, ושעד עכשיו קופחה בהקשר הזה של פיטורין בטרם נכנסו למסגרת של השנה, בהשוואה לחבריהם שהלכו למסגרות אחרות.

נחמן שי: היום הכנסת מלאה באנשים, טיפה יותר מבוגרים, של קהילות הצעירים שעושים דברים נפלאים בכל רחבי הארץ.

נחמן שי: הם, הייתי אומר, הממשיכים של אותם שנת שירות, וגם הם נושאים את אותו דגל של תרומה לחברה ולפריפריה, ולקבוצות המוחלשות בחברה הישראלית, ובעיני זה דבר נפלא.

נחמן שי: הכול התחיל במכתב שקיבלתי מסב בשם אביגדור גל, שפנה אלי ושאל למה נכדו מקופח.

נחמן שי: אז אני רוצה למסור לאביגדור גל, ולהרבה סבים והורים, וסבתות, ואמהות, שילדיהם לא יהיו מקופחים יותר בהקשר הזה.

נחמן שי: אני רוצה להודות למכונת החקיקה המשוכללת של יושב-ראש הוועדה חיים כץ, שהריץ את החוק הזה מהר וביסודיות, ובמהירות.

נחמן שי: אני רוצה להודות לצוות המשפטי והמינהלי של הוועדה, אני רוצה להודות לעוזרי, כרמל שנקר, רונן ליבוביץ וקרן אלון, ולחברי הכנסת שתמכו ויתמכו.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: [מס' כ/222; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' , מושב שני, חוב' כ', עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, סעיף 14 לסדר-היום: הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשע"ב–2012 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק בפעם החמישית יושב-ראש ועדת העבודה – – –

חיים כץ: השישית.

יצחק וקנין: היום זה השישית?

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: אז אני טועה.

יצחק וקנין: אתה רואה, מרוב שאתה עולה ויורד, אני כבר לא סופר.

יצחק וקנין: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברתי שלי יחימוביץ, הצעת החוק שאני מתכבד להביא לפניכם היא הצעת חוק שלך ושל דב חנין.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מס' 95 מאז תחילת הכנסת – הצעות חוק פרטיות, ממשלתיות.

חיים כץ: אני לא נכנס, לא לתקנות ולא לדברים אחרים.

חיים כץ: הצעת חוק מס' 95 תעבור היום במליאה, וחלק ניכר מהחוקים שעברו, את שותפה ודב חנין.

חיים כץ: החוקים האלה הם חוקים שבאים להגן על זכויותיהם, תנאי העבודה, שכר, של עובדים – עובדים וגמלאים.

חיים כץ: היחס שלכם לעובדים ולגמלאים במדינת ישראל, בעיני זה מושא להערצה.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת תעלה היום לקריאה השנייה והשלישית, וגם היא כחלק ניכר מההצעות דנה באיסור – הצעת החוק המונחת בפניכם אוסרת על מעביד לקבל מעובדו בטוחה להבטחת הישארות העובד בעבודה או כתנאי לקבלתו לעבודה, ובמידה שבכל זאת מתקבלת בטוחה נאסר עליו לממש בטוחה זו – נאסר על המעסיק לממש בטוחה זו.

חיים כץ: המדובר בבטוחות שניתנות להפעלה ללא צורך בפנייה לתביעה משפטית, כגון שטר או צ'ק או עירבון מוחשי אחר, או נכס שהעובד שעבד או משכן למטרות האמורות.

חיים כץ: נטילה של בטוחה שניתנת למימוש באופן חד-צדדי על-ידי המעביד מגבילה את זכותו של העובד להתפטר ולהשתחרר מחוזה העבודה ושוללת את כוח המיקוח שלו לעניין תנאי העבודה.

חיים כץ: כבילה מעין זו למקום העבודה פוגעת בכבודו של העובד ובחירותו.

חיים כץ: הצעת החוק אוסרת, כאמור, על נטילת בטוחה ומימושה, וגם מוסיפה וקובעת שזכותו של עובד שלא להיות כבול באמצעות בטוחה למקום העבודה אינה ניתנת לוויתור או להתניה.

חיים כץ: מעביד שיקבל בטוחות או יממשן, יהיה צפוי למאסר או לקנס בסכום העולה על 150,000 ש"ח.

חיים כץ: כך גם יהיה דינו של מעסיק בפועל שיקבל בטוחה מעובד של קבלן כוח-אדם המועסק אצלו או יממשה, וכן דינו של מזמין שירות שיקבל מעובד של קבלן שירות המועסק אצלו בטוחה או יממשה.

חיים כץ: על נושא משרה בתאגיד תחול אחריות פלילית שבצדה קנס של 75,300 ש"ח, אם התאגיד, שהוא מעביד, מעסיק בפועל או מזמין שירות, קיבל בטוחה כאמור מעובד או מימש אותה, אלא אם כן הוכיח נושא המשרה שעשה כל שניתן למילוי חובתו למנוע ההפרה.

חיים כץ: יצוין כי ניתן יהיה להטיל על מקבל הבטוחה או מי שמימש אותה עיצום כספי לפי חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב–2011, שייכנס לתוקף בעוד מספר חודשים – חוק שהוועדה העבירה לאחרונה, ונקבעה תחולה של תשעה חודשים מאז; זה עבר בכנס שדרות בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: בית-הדין לעבודה שידון בתביעה אזרחית של עובד בשל קבלת בטוחה או מימושה, יוכל לפסוק לעובד פיצויים גם על נזק שאינו ממוני שנגרם לו כתוצאה מכך, וגם יוכל לתת צווי עשה או צווי מניעה.

חיים כץ: בהצעת החוק שבפניכם יש הוראת מעבר, שלפיה איסור מימוש הבטוחה יחול גם על בטוחות שקיבל המעביד לפני תחילת החוק המוצע.

חיים כץ: כך המעביד לא יוכל ליהנות מקיצור דרך על-ידי מימוש חד-צדדי של בטוחה שנטל.

חיים כץ: הצעת חוק זו, שנדונה בקריאה הראשונה בכנסת השבע-עשרה, נכללו בה, בנוסף לבטוחה האסורה בנוסח המונח בפניכם, גם ביטחונות מסוג התחייבויות, דהיינו התחייבות עובד לתשלום למעביד אם לא ישלים תקופת עבודה.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות פיצלה את הנושא של ביטחונות מסוג התחייבויות מהצעת חוק זו, כדי שתוכל להוסיף ולדון בנושא מורכב זה.

חיים כץ: אדגיש לפיכך כי הצעת החוק המונחת בפניכם אינה מתייחסת לביטחונות שהם התחייבות בלבד ולא נועדה לחול עליהם.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק כפי שאישרה הוועדה.

חיים כץ: גם בהצעת החוק הזאת אין הסתייגויות.

חיים כץ: וזאת הזדמנות נוספת להגיד תודה – 95 חוקים שעברו בעבודה – ליועצים המשפטיים נועה בן-שבת, אייל לב-ארי, שמרית גיטלין-שקד; לווילמה מאור, מנהלת הוועדה; ולצוות העוזרות – אתי, ענת ומעיין; לצוותי, אילן מרסיאנו ולי קטקוב; ופעם נוספת לחברי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת דב חנין, על התמדתם ועל מאמציהם לשפר את איכות החיים של העובדים, הגמלאים והאזרחים במדינת ישראל.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשע"ב–2012.

יצחק וקנין: קריאה שנייה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 1–11 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשע"ב–2012, נתקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין מבקש לברך ולהודות.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לך, אדוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה, וכל מלה פה מסתירה מאחוריה המון עשייה – המון עשייה, לא רק בהחלטות, לא רק מעקב אחרי הממשלה, אלא בהמון חוקים.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, העניין הוא לא המספר; אמר חבר הכנסת כץ – 95 חוקים, ואני חלק גדול מהחוקים האלה מכיר היטב, ואני יודע מה מסתתר מאחורי כל אחד מה-95; ומאחורי כל אחד מה-95 מסתתרים אלפי בני-אדם שהחוקים האלה משנים באופן אמיתי את מצבם לטובה.

דב חנין: החוק הזה, שאישרנו, אדוני, היום, הוא בשורה חברתית חשובה, הוא עניין של כבוד של העובדים, הוא עניין של מעמד של העובדים, הוא עניין של ביטחון לעובדים, הוא עניין של זכויות של העובדים – מהיום אסור למעביד לקחת ביטחונות מעובד: אסור לקחת צ'קים מעובד, אסור לקחת שטרות ביטחון מעובד, אסור לקחת עירבונות מעובד, אסור לממש צ'קים שניתנו בעבר.

דב חנין: עבריינים צפויים למאסר או לקנס עד 150,000 שקל.

דב חנין: נושאי משרה בתאגיד צפויים ל-75,000 שקל אם התאגיד לקח ביטחונות.

דב חנין: זה חל על עובדי קבלן, יש מנגנונים של תביעה אזרחית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, באמת, אני חושב שזה אחד החוקים שהוועדה בראשותך יכולה להיות מאוד גאה בהם.

דב חנין: תודה לך, שותפתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בוודאי גם את תמשיכי ותדברי על החקיקה החשובה הזאת.

דב חנין: גם אני רוצה להצטרף לתודות ליועצת המשפטית נועה, למנהלת הוועדה וילמה, לכל צוות הוועדה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להגיד תודה אישית מיוחדת למי שריכז אצלנו את העבודה על החוק הזה, והוא עוזרי הפרלמנטרי לשעבר, אלון-לי גרין, בחור צעיר שהתחיל את דרכו בפוליטיקה בארגון ועד עובדים בבית-קפה שהוא עבד בו, וריכז את העבודה בתבונה ובכשרון, גם מול הוועדה והיועצים המשפטיים בוועדה, וגם מול משרדי הממשלה – והיו הרבה ויכוחים; החוק הזה עבר דרך ארוכה וקשה, עוד מהקדנציה הקודמת – ובתבונה רבה ידע לקדם ולארוג את החוטים כך שנוכל להשלים את החקיקה הזאת.

דב חנין: אני קצת חצוי בעניין, אדוני היושב-ראש, כי לצערי, וגם לשמחתי, אלון-לי גרין עזב את העבודה בכנסת לטובת המחאה החברתית, ואני מצטער על זה שהוא לא עוזר לנו, אבל אני בטוח שהוא עושה, ומשוכנע וגם יודע שהוא עושה דברים חשובים וטובים במחאה, שהוא מאוד מעורב בה.

דב חנין: ואני מקווה, אדוני, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שאנחנו נזכה במהרה בימינו גם להשלים את החצי השני של ההתחייבויות.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אני אאפשר גם לחברת הכנסת שלי יחימוביץ להודות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חברי חבר הכנסת חיים כץ.

שלי יחימוביץ': לכבוד הוא לי לעמוד כאן בחוק ה-95, ואני שואלת את עצמי מה תעשה בחוק ה-100.

שלי יחימוביץ': ואני יודעת היטב שמאחורי כל הצעת חוק כזאת, שעוברת בקריאה שנייה ושלישית, יש שעות אין-סופיות של עבודה, ירידה לפרטים, כוח פנימי, אנרגיה, וגם כוח פוליטי, כי כדי להשיג הישגים מהסוג הזה צריך כוח פוליטי, וצריך לומר את זה בלי להתבייש.

שלי יחימוביץ': אנחנו נמצאים כאן כדי לממש כוח פוליטי לטובת אזרחי מדינת ישראל, ואני חושבת שאתה בפעילות שלך מגלם את זה על הצד הטוב ביותר, ואני מודה לך.

שלי יחימוביץ': תודה גם לחבר הכנסת דב חנין.

שלי יחימוביץ': החוק הזה הונח לפני ארבע שנים, אני חושבת שלפני ארבע שנים היינו קול קורא באפלה, וקרה משהו טוב – הנה, מקץ ארבע שנים, החוק הזה, שנראה בלתי אפשרי בשעתו, כשהנחנו אותו, הופך להיות מציאות, וגם עובר בקלות ובטבעיות לכאורה, אם כי גם אני, באופן חריג – בדרך כלל אני מודה לעוזרים שלי, אבל אני חייבת לציין את חלקו של אלון-לי בקידום החוק, אין ספק שהוא פשוט עבד על החוק והביא אותו לידי גמר, ומגיע לו "שאפו" מאוד גדול על העבודה הזאת.

שלי יחימוביץ': החוק הזה, מעבר לעובדה שיש לו משמעות מעשית מיידית, והיא איסור לקיחת ביטחונות מעובד, סיטואציה שחוזרת על עצמה שוב ושוב, בעיקר ביחס לעובדים חלשים, שנדרשים לתת איזשהו שטר ערבות, או ביטחון, או צ'ק, ואז הם נשארים אסירים בעבודתם ואינם יכולים לעזוב כשהם חפצים לעזוב, ואסורים למקום עבודתם, זאת סיטואציה שמתרחשת שוב ושוב, החוק הזה מונע אותה מכול וכול.

שלי יחימוביץ': אבל מעבר להיבט המעשי, יש כאן היבט סימבולי מאוד משמעותי, כי להשאיר ביטחון – כשהעובד משאיר ביטחונות אצל המעסיק, הוא בעצם רוצע את רגלו אל המעסיק והופך לעבד, במידה רבה, והוא כלוא בתוך מקום העבודה, בין אם ירצה ללכת ובין אם לא.

שלי יחימוביץ': המאבק על שחרורם של העובדים, נדמה שהסתיים לפני יותר מ-100 שנה, אבל הנה, עכשיו אנחנו מנהלים אותו מחדש, ועובדים רבים מועסקים בתנאי עבדות.

שלי יחימוביץ': החוק הזה הוא עוד גלגול האבן של סיזיפוס במעלה ההר, מילימטר אחד לטובת מימוש זכויות העובדים, כבודם וחירותם.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – יגעת ומצאת, תאמין.

יצחק וקנין: [מס' כ/404; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: סעיף 15 לסדר-היום: הצעת חוק חוזה סוכנות (סוכן מסחרי וספק), התשע"ב–2012, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, שר הדתות, אני מתכבד להציג בפניכם את חוק חוזה סוכנות (סוכן מסחרי וספק), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, היא פרי יוזמתו של חברי חבר הכנסת אלכס מילר, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט מטעם סיעת ישראל ביתנו.

 משה (מוץ) מטלון: אלכסנדר הגדול.

כרמל שאמה-הכהן: הוא באמת אלכסנדר הגדול, דרך אגב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יודעים שהוא מאוד אוהב את הסיעה שלו, אחרת היינו מנסים לקבל אותו כשחקן רכש.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה נועדה, אדוני היושב-ראש, בעיקרה, להגן על זכויות הסוכן המסחרי, והיא מבוססת בחלקה על הוראות שנקבעו בעניין זה בדרקטיבה של האיחוד האירופי.

כרמל שאמה-הכהן: בטרם אפרט את ההסדר המוצע, אציין כי הצעת החוק תחול על ספקים שהם יצרני טובין או בעלי זכות להשתמש במוניטין ובסימני מסחר הקשורים לאותם טובין, למעט ספקים העוסקים בשיווק מקרקעין ובמתן שירותים.

כרמל שאמה-הכהן: הספקים שהצעת החוק תחול עליהם מתקשרים לעתים בחוזי סוכנות עם סוכנים מסחריים, ומעניקים להם במסגרת זו הרשאה מתמשכת לפעול בשמם לשם הרחבת פעילותם העסקית, בלי שמתקיימים בין הספק לסוכן המסחרי יחסי עובד ומעביד או קשרי שותפות.

כרמל שאמה-הכהן: לפיכך, הסוכן המסחרי אינו מקבל שכר חודשי בעד עמלו, אלא תמורה אחרת המוסכמת בין הצדדים, שהיא במקרים רבים עמלה.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן, בניגוד למפיץ הרוכש טובין מהספק ומוכר אותם בשמו שלו, תוך הפקת רווח מהמכירה, הסוכן המסחרי פועל בשמו של הספק לשם שיווק הטובין ללקוחות של הספק, בין אם על-ידי איתור לקוחות חדשים ובין אם על-ידי התקשרות נוספת עם לקוחות קיימים.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, הטובין שמשווק הספק אינם עוברים לבעלותו של הסוכן, אלא הוא פועל כדי למוכרם ללקוחות של הספק, תוך שניתנת לו במקרים רבים הרשאה רחבה לבחור את הדרכים לשיווק הטובין ואת הלקוחות הפוטנציאליים שעמם ינהל משא-ומתן.

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם למצב המשפטי היום, כבוד היושב-ראש, חלות על חוזה סוכנות הוראות הדין הכללי, כמו דיני החוזים ודיני עשיית עושר ולא במשפט, ובמקרים מסוימים גם הוראות חוק השליחות, התשכ"ה–1965.

כרמל שאמה-הכהן: מכאן, שעל אף המאמצים והמשאבים הרבים שמשקיע לא אחת הסוכן המסחרי בפיתוח השוק עבור הספק ובקידום עסקיו, הוא עלול להימצא במצב שבו לא מוקנות לו זכויות מעבר לאלה המוקנות לו לפי הדין הכללי, לרבות בעת סיום החוזה עם הספק, אלא אם כן הוסדרו זכויות אלה במפורש באותו חוזה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק קובעת לראשונה הסדר מיוחד שיחול על מערכת היחסים החוזית שבין ספק לסוכן מסחרי והם: ראשית, מוצע לקבוע כי הצדדים לחוזה סוכנות יחויבו לפעול בנאמנות זה כלפי זה, כלומר תחול עליהם חובת אמון הדדית במהלך תקופת החוזה, מעבר לחובת תום הלב החלה עליהם לפי דיני החוזים.

כרמל שאמה-הכהן: שנית, מכיוון שדיני העבודה אינם חלים במערכת היחסים החוזית שבין הסוכן המסחרי לספק, כפי שציינתי בראשית דברי, מוצע לקבוע הוראות לעניין סיום חוזה סוכנות, כדי להגן על זכויות הסוכן בנסיבות אלה.

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם למוצע, כל צד לחוזה סוכנות לתקופה בלתי קצובה יהיה רשאי לסיים את החוזה, בתוך זמן סביר ומראש, באמצעות בהודעה מוקדמת לצד השני, ובלבד שתקופת ההודעה המוקדמת לא תפחת מהתקופות המפורטות בהצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שכאמור מדובר בתקופות מינימום, רשאים הצדדים לחוזה סוכנות לקבוע תקופות ארוכות יותר, ובלבד שתקופת ההודעה המוקדמת שתחול על הספק לא תהיה קצרה מהתקופה שתחול על הסוכן המסחרי.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מוצע לקבוע, כי לאחר מסירת הודעה מוקדמת על סיום חוזה הסוכנות, יוכל הספק להורות לסוכן המסחרי להפסיק לפעול עבורו כסוכן לפני תום תקופת ההודעה המוקדמת, ומשעשה כן, יחויב לשלם לו פיצוי בעד התקופה שלגביה ויתר על שירותיו כסוכן – בלשון החוק מוצע: "דמי הודעה מוקדמת".

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם למוצע, אופן חישובם של דמי ההודעה המוקדמת יביא בחשבון את רווחי הסוכן המסחרי בתקופה שקדמה לסיום החוזה, כמפורט בהצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: ואולם, מאחר שאופן החישוב אינו צופה פני עתיד ולכן אינו מביא בחשבון, מטבע הדברים, שינויים שחלו בשוק או בענף שבו פעל הסוכן המסחרי לאחר סיום החוזה, מוצע לאפשר לבית המשפט, בנסיבות מיוחדות, לקבוע כי הסוכן המסחרי יהיה זכאי לדמי הודעה מוקדמת בסכום שונה.

כרמל שאמה-הכהן: נוסף על כך, מוצע להקנות לסוכן המסחרי זכאות לפיצוי בשל סיום חוזה סוכנות, במקרה שבו פעולות הסוכן הביאו להרחבת פעילותו העסקית של הספק.

כרמל שאמה-הכהן: זכאות כאמור תהיה מותנית בכך שחוזה הסוכנות היה בתוקף במשך שנה לפחות, וכן בכך שהסוכן המסחרי היה הגורם היעיל לגידול משמעותי בהיקף עסקיו של הספק עם לקוחות קיימים או להתקשרויות עם לקוחות חדשים, ושהגידול או ההתקשרויות כאמור הניבו פירות לספק גם לאחר סיום החוזה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, כוללת נוסחה לחישוב הפיצוי האמור, אך מאפשרת לבית-המשפט לקבוע סכום אחר, או אף לשלול את הזכאות לפיצוי, אם מצא כי בנסיבות העניין צודק ונכון לעשות כן.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שתכליתה העיקרית של הצעת החוק היא להגן על זכויותיו של הסוכן המסחרי, מאותם טעמים שהזכרתי בראשית דברי, החליטה ועדת הכלכלה לקבוע, בעת הכנת החוק לקריאות השנייה והשלישית, כי הוראות החוק המוצע יהיו קוגנטיות.

כרמל שאמה-הכהן: משמעות הדבר היא שהצדדים לחוזה סוכנות לא יהיו רשאים לקבוע בחוזה הוראות שונות מאלה הקבועות בהצעת החוק, אלא אם כן מדובר בהוראה המיטיבה עם הסוכן המסחרי.

כרמל שאמה-הכהן: אני סבור כי הוראה זו חיונית לשם הגשמת תכליתה העיקרית של הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: כמו כן החליטה הוועדה לקבוע כי אין בהוראות החוק המוצע כדי לגרוע מהוראות כל דין, ובכלל זה מהוראות הדין הכללי שחלו על חוזי הסוכנות עד היום.

כרמל שאמה-הכהן: החוק המוצע, אדוני היושב-ראש, ייכנס לתוקפו בתוך 60 ימים מיום פרסומו, מכיוון שלא נקבעה הוראה אחרת, הוא יחול על חוזי סוכנות חדשים, שנערכו ביום התחילה ואילך.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת וחברות הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם תביא, כך אני מקווה, לשיפור מעמדם ולהבטחת זכויותיהם של הסוכנים המסחריים, המשקיעים לא אחת עמל רב לטובת שולחיהם.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, לא לפני שאודה בשנית ליוזם החוק, חבר הכנסת אלכס מילר, שמספר הפעמים שהוא אמר לי את המשפט: מה קורה עם חוק סוכן – אפשר להתעשר אם מקבלים שקל על כל פעם שהוא נדנד, אבל ללא הלחץ וההתמדה שלו, החוק הזה לא היה בא לעולם, זה חוק שמתגלגל עוד מהכנסת הקודמת.

כרמל שאמה-הכהן: וכמובן תודות והמון הערכה לצוות הנהלת הוועדה: מנהלת הוועדה גברת לאה ורון, היועצת המשפטית עורכת-הדין אתי בנדלר, עורך-דין איתי עצמון, שישב בכל הישיבות וייעץ – מהייעוץ המשפטי לוועדה; וכמובן הצוות האישי שלי, עוזרי: דרור נאור, אלעד זמיר ולבנת נזרי.

כרמל שאמה-הכהן: ושוב, נא להצביע ולאשר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חוזה סוכנות (סוכן מסחרי וספק), התשע"ב–2012 – הצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 1–9 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

יצחק וקנין: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני, אני עובר לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה שלישית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק חוזה סוכנות (סוכן מסחרי וספק), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: חוק חוזה סוכנות (סוכן מסחרי וספק), התשע"ב–2012, נתקבל בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: מילות תודה – מבקש יוזם החוק, חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחברי יושב-ראש ועדת כלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

אלכס מילר: אדוני, רק שתבין, כל ראשי הוועדות של ועדת הכלכלה לפניך, מאז שהחוק הזה התחיל להתגלגל, מהכנסת השבע-עשרה, לא הצליחו להגיע להסכמות כדי שהחוק הזה יקודם וייכנס לספר החוקים, כמו שבאמת הצלחת לעשות את זה בעת הדיונים על הנושא הזה – החשוב.

אלכס מילר: חשוב גם להודות, אני חושב שגם תצטרף אלי, ליושב-ראש לשכת המסחר אוריאל לין על כך שהוביל את הנושא הזה עוד מהכנסת השבע-עשרה, יחד עם חברנו שר התיירות סטס מיסז'ניקוב, שהוא היה היוזם הראשון של חוק זה.

אלכס מילר: ובכך הצלחנו להעביר חוק – רציפות לכנסת השמונה-עשרה, ובאמת לתקן עוול שנוצר לאותם האנשים אשר גם מייצגים חברות.

אלכס מילר: בהתחלה חשבנו שהבעיה היא רק עם הסוכנים שמייצגים חברות שהן לא חברות ישראליות, אחר כך נחשפנו לבעיה שגם בארץ יש סוכנים שכביכול נפגעים בגלל החלטות כאלו או אחרות, והם לא מוגנים.

אלכס מילר: החוק הזה עושה סדר, החוק הזה נותן הגנה לכל אותם סוכנים מסחריים שבאמת עובדים ימים ולילות, ובסופו של דבר עלולים למצוא את עצמם ללא שום ביטחון, כאשר אותן החברות מחליטות להפר או לסיים את החוזה עם אותם סוכנים מסחריים – זה משחק של "בית"ר" אני חושב, לא? טוב, זה בעניין זה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות כמובן לצוות המשפטי של ועדת הכלכלה, שעשה עבודה מאוד יסודית ומאוד מקצועית בעת קביעת כל הסעיפים, באמת כל סעיף וסעיף, במיוחד סעיף הקוגנטיות שדיבר עליו חבר הכנסת שאמה, על כך שבאמת גם הצלחנו להכניס את הסעיף הזה – כאשר ראינו גם התנגדויות ולחצים לא להכניס את הסעיף החשוב, שכביכול באמת נותן תוקף לחוק.

אלכס מילר: אני רוצה כמובן להודות לכל מי שהיה שותף ולמסור את תודתנו גם ליושב-ראש לשכת המסחר ולשר התיירות, שמהתחלה קידם את הנושא הזה, וגם כאשר כבר היה בוועדת שרים לחקיקה דאג לרציפות החוק.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר, ותישאר על הדוכן.

יצחק וקנין: [מס' כ/436; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' ; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אתה תציג את הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את החוק חבר הכנסת אלכס מילר, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: ראשית, היוזמים של הצעת החוק הם חברי חבר הכנסת מוץ מטלון וחברת הכנסת יחימוביץ, שבעצם הובילו את הנושא הזה.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוץ מטלון מוביל בצורה מתמדת את כל הנושא שקשור לחיילים, שקשור לכל מה שאנחנו מתעסקים בו גם בנושאים של מילואימניקים.

אלכס מילר: אני רוצה להגיד שכאשר הוא חשף אותי למצב האבסורדי שקיים במדינת ישראל כאשר מישהו מנסה "להרוויח" מהשכול, אני ראיתי לנכון להעלות את הסוגיה הזאת בסדרי העדיפויות של הוועדה בצורה כזאת שנוכל לחוקק חוק.

אלכס מילר: עשינו את זה, אני חושב תוך שבועיים, שלושה – החוק חוקק בקריאה שנייה ושלישית.

אלכס מילר: כמובן, חבר הכנסת מוץ מטלון היה יושב-ראש ארגון נכי צה"ל, הוא מכיר היטב עד כמה חשוב שהמדינה, וכל מי שעוסק באירועים שקשורים לשכול, באמת יעשו את זה בצורה שהיא צורה התנדבותית, ושאנחנו לא נראה את כל אותם אנשים שמנסים לעשות על זה איזושהי קופה.

אלכס מילר: בעניין הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012 – הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012.

אלכס מילר: ציון יום הזיכרון הוא אירוע לאומי וממלכתי, שבו אזרחי המדינה מתייחדים עם זכרם של מי שנפלו במערכות ישראל.

אלכס מילר: גביית תשלום עבור ההשתתפות באירועים שנערכים ביום זה אינה ראויה, ופוגעת במאפיינים הייחודיים של היום ובמשפחות השכולות, ואף עלולה למנוע השתתפות של הציבור באירועים הללו.

אלכס מילר: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שהביאה הוועדה.

אלכס מילר: ברצוני להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין מירב ישראלי; למתמחה שמרי סגל; למנהלת הוועדה גברת יהודית גידלי ולצוות הוועדה; לצוות העוזרים שלי: טליה, מרינה ואודי, ושוב כמובן תודה לחבר הכנסת מוץ מטלון, לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהצליחו באמת להביא לשינוי מהותי בעניין.

אלכס מילר: כמו שציינתי, החוק ייכנס לתוקף מיידית, ואנחנו כבר ביום הזיכרון הקרוב נראה שהחוק הזה עובד ואף אחד לא מנסה "להרוויח" על השכול.

אלכס מילר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: כפי שהוא אמר, אין הסתייגויות לחוק ואין בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 24 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012, נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5), התשע"ב–2012, נתקבל בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: החוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני מזמין את חבר הכנסת מוץ מטלון להודות.

יצחק וקנין: אני מבין שגם חברת הכנסת שלי יחימוביץ – – –

שלי יחימוביץ': לא.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: לא מעוניינת.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן, ודאי.

יצחק וקנין: גם קריאה שנייה וגם קריאה שלישית, ודאי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: ודאי, ודאי.

יצחק וקנין: הצבעתי גם קריאה שנייה וגם קריאה שלישית והכרזתי על התוצאה.

יצחק וקנין: יש כנראה משהו במזכירות שלא נקלט, אבל ודאי, רבותי, שהצבענו בשתי הקריאות, אני גם הכרזתי על התוצאות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוץ מטלון, רשות הברכות לך.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני מבקש בראשית דברי קודם כול להודות ליושב-ראש ועדת החינוך.

 משה (מוץ) מטלון: אז לך – וחבר הכנסת שאמה, הוא לא למכירה, אין לו תג מחיר אפילו – אז "אלכסנדר הגדול", כמו שאמרת, הוא עדיין לא להעברות, אבל זה בסדר שכך אתה חושב.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שמגיע לו באמת פרגון גדול ובאמת תודה על המהירות הרבה והחשיבות שהוא ייחס לחוק הכל-כך ערכי.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה להודות לך, חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, על שניאות לקבל את בקשתי והצטרפת לחוק באמת כל כך ערכי.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שבכלל בכנסת הזו, וגם בקודמותיה, את ייצגת באמת משהו מאוד ערכי, מאוד בסיסי, מאוד ישראלי – –

שלי יחימוביץ': תודה.

 משה (מוץ) מטלון: – – מעוז ציוני, שעברי, בבתי-הספר שהתחנכתי בהם, בהחלט משאיר מקום רחב מאוד לשיתופי פעולה.

 משה (מוץ) מטלון: גם אם ישנם חילוקי דעות כאלה ואחרים, בסופו של דבר הציונות, אהבת הארץ, הישראליות, זה גורם שהוא מקשר בין כולנו.

 משה (מוץ) מטלון: כמובן, ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין מירב ישראלי; לגברת יהודית גידלי, מנהלת הוועדה, ולכל חברי הוועדה.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני, ברשותך, אני רוצה – שלוש מלים.

 משה (מוץ) מטלון: מאחר שמדובר באמת בשכול במדינת ישראל, אני רוצה לומר שהזיכרון והשכול הם חלק בלתי נפרד מהאתוס הציוני-ישראלי.

 משה (מוץ) מטלון: הצורך בחוק המדובר עלה לצערי לאחר כמה אירועים מקוממים במיוחד שבהם נגבה תשלום, או היה ניסיון לגבות תשלום בכניסה לטקסי זיכרון.

 משה (מוץ) מטלון: עלה על הנושא הזה בעבודת תחקיר, של כתב ערוץ-10 נדב בורנשטיין, ואני חושב שכאן המקום גם להודות לו על שהוא עורר את תשומת לבנו בנושא הזה.

 משה (מוץ) מטלון: מפה יוצאת אמירה מאוד ברורה, שמדינת ישראל לא תאפשר ניצול השכול בשום צורה שהיא.

 משה (מוץ) מטלון: לא ניתן לשום גורם אפשרות לעשיית רווח על חשבון דמם של הנופלים, חברינו, בני משפחותינו.

 משה (מוץ) מטלון: במדינה מתוקנת לא היה צריך לחוקק חוק כזה מלכתחילה.

 משה (מוץ) מטלון: ההנחה שהיתה אמורה להינתן למשפחות שכולות בכניסה לאירועי זיכרון ממלכתיים, אדוני היושב-ראש, היתה פגיעה בזכר הנופלים ובבני משפחותיהם.

 משה (מוץ) מטלון: חוק איסור גביית תשלום בכניסה לטקסים אלו מהווה הצהרה כי מדינת ישראל מכבדת את נופליה ומחבקת את משפחות השכול.

 משה (מוץ) מטלון: תודה מיוחדת לעוזרי הנאמנים: שימי שני, הילה בלוך ותמרה פרלמן.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוץ מטלון, והיתה לי הזכות, בכל שלבי החקיקה, לנהל את הדיון בחוק הזה.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים לסעיף 17 בסדר-היום: בקשת ועדת הכלכלה לפי סעיף 79(ב) לתקנון הכנסת בדבר פיצול הצעת חוק הגבלות בעניין תוכנית הטבות לצרכן (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: יציג את בקשת ועדת הכלכלה יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק הגבלות בעניין תוכנית הטבות לצרכן (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, להלן: הצעת החוק, הונחה על שולחן הכנסת ביום ג' בכסלו התשע"ב, 28 בנובמבר 2011, נדונה בכנסת בדיון המוקדם ביום כ"ה בכסלו התשע"ב, 21 בדצמבר 2011, והועברה לדיון בוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: בהצעת החוק מוצע לתקן הן את חוק הגנת הצרכן התשמ"א–1981, והן את חוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א–1981, ולקבוע בהם הסדרים שיחולו, בהתאמה, על עסקים ותאגידים בנקאיים המפעילים תוכנית הטבות, לעניין שינוי בתנאי תוכנית ההטבות או באופן סיומה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שבנק ישראל, כגוף המפקח על הבנקים, ביקש להסדיר את הפיקוח על התאגידים הבנקאיים המפעילים תוכניות הטבות ללקוחותיהם, בעיקר ללקוחות המחזיקים כרטיסי חיוב, בהוראות המפקח על הבנקים, החליטה ועדת הכלכלה, בהתאם להוראות סעיף 79(ב) לתקנון הכנסת, לפצל מהצעת החוק את ההוראות הנוגעות לתיקון חוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א–1981, ולהמשיך בהליכי החקיקה לצורך תיקון חוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981.

כרמל שאמה-הכהן: ההוראות הנוגעות לתיקון חוק הבנקאות (שירות ללקוח), התשמ"א–1981, יובאו להמשך הליכי חקיקה אם יסתבר כי לא ניתן להסתפק בהוראות המפקח על הבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, בעברית שברורה לכול, מדובר בתגובה של הכנסת ליוזמה של חברות כרטיסי האשראי למחוק את הכוכבים, תוכנית הכוכבים, או איך שקוראים לזה, ההטבות, ללקוחות שמחזיקים כרטיסי אשראי, שצברו את הכוכבים לאורך שנים, והודיעו להם שעד תאריך זה וזה יימחקו – או שינצלו.

כרמל שאמה-הכהן: הכנסת ראתה בכך פגיעה צרכנית, היה דיון כללי בוועדת הכלכלה, לא הצלחנו לשכנע את חברות כרטיסי האשראי.

כרמל שאמה-הכהן: לאחר מכן הגיעה יוזמת חקיקה של חבר הכנסת איתן כבל ועוד כמה חברי כנסת, וגם אני בתוכם, שבאה ומסדירה; בעצם אומרת:

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם לא יודעים להסדיר את עניינכם כמו שצריך, הכנסת עשתה זאת.

כרמל שאמה-הכהן: במסגרת ההכנה לקריאה ראשונה עלתה ההצעה לפיצול, וזה הפיצול.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לאשר אותו כמבוקש.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

יצחק וקנין: רבותי, נרשמו כמה חברי כנסת, שאינם נמצאים, ואני לא אקרא את שמותיהם.

יצחק וקנין: מאחר שהחברים לא נמצאים פה כרגע, אנחנו עוברים להצבעה על בקשת ועדת הכלכלה לפי סעיף 79(ב) לפצל את הצעת חוק הגבלות בעניין תוכנית הטבות לצרכן (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 26 בעד הצעת ועדת הכלכלה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק הגבלות בעניין תוכנית הטבות לצרכן (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, נתקבלה.

יצחק וקנין: שישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: בקשת ועדת הכלכלה נתקבלה וההצעה תועבר לוועדה להמשך דיון.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/439).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון מס' 7) (שינוי הרכב ועדת ערר וערעור על החלטותיה), התשע"ב–2012, של חברת הכנסת מרינה סולודקין וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון מס' 7) היא פרי עבודתם של כמה חברי כנסת.

מרינה סולודקין: בכנסת הקודמת קידם אותה חבר הכנסת דאז ושר החינוך היום גדעון סער; בכנסת הנוכחית מקדמים אותה אני וחברי לסיעת קדימה: חברי הכנסת שלמה מולה, רוברט טיבייב ואורית זוארץ.

מרינה סולודקין: מטרת הצעת החוק לקבוע הרכב ועדת ערר ליד שירותי הסעד, שתפקידה לדון בעררים על החלטות לשכות הסעד בבקשות למתן טיפול סוציאלי או סעד לפי חוק שירותי הסעד, 1958.

מרינה סולודקין: נקבע בחוק שבראש ועדת הערר יעמוד משפטן הכשיר לכהן כשופט בית-משפט השלום ויהיו חברים בה נציג ציבור שאינו עובד המדינה ואינו עובד הרשות המקומית ועוד מי שעבד כעובד סוציאלי בשירות הציבורי שבע שנים לפחות ואינו עובד עוד בשירות הציבורי, או עובד סוציאלי שעובד בשירות הציבורי ובלבד שכבר אין לו סמכויות שהיו נתונות לו מכוח החוק.

מרינה סולודקין: עוד מוצע לבטל את חובת ההתייעצות של שר הרווחה והשירותים החברתיים ברשות המקומית לעניין מינויים של חברי ועדת ערר כאמור.

מרינה סולודקין: הצורך בתיקון החוק המוצע נובע מהמצב שנוצר מתחילת שנות האלפיים.

מרינה סולודקין: כ-10,000 ילדים מוצאים מדי שנה ממשפחות ומשובצים במסגרות חוץ-ביתיות.

מרינה סולודקין: בחלק ניכר מהמקרים מוציאים שירותי הרווחה את הילדים לא מהמשפחות שבהן הם סובלים מאלימות או מהזנחה אלא ממשפחות נורמטיביות שנקלעו למצוקה מסיבה זו או אחרת.

מרינה סולודקין: הסיבות האפשריות הן מצוקה כלכלית בגלל אובדן מקום עבודה או מחלה ממושכת; גירושים קשים; בעיות אצל ילדים, כגון קשיים בהשתלבות בבית-הספר או בגן-הילדים.

מרינה סולודקין: כשמדובר בילדי עולים, קשיים אלה נוצרים לעתים קרובות מאי-ידיעת השפה או ממנטליות שונה; פיגור בלימודים גם כן מוסבר לעתים קרובות כקשיי קליטה – צורך של ההורים העובדים לעבוד שעות רבות כדי לפרנס את המשפחה, בעיקר כשמדובר במשפחות חד-הוריות.

מרינה סולודקין: לכן נאלצתי להקים בכנסת הנוכחית שדולה מיוחדת בנושא המאבק כנגד הוצאת ילדים ממשפחות נורמטיביות על-ידי רשויות הרווחה.

מרינה סולודקין: עם חברי השדולה נמנים חברי כנסת מכל סיעות הבית, משפטנים ומתמחים בתחום, אנשי אקדמיה, עורכי-דין, עובדים סוציאליים ופעילים ממפלגות קדימה והליכוד שהנושא הזה חשוב להם.

מרינה סולודקין: כתוצאה מעבודת השדולה הגשתי תשע הצעות חוק, כולל הצעת חוק זו.

מרינה סולודקין: ועדת ערר שבראשה עומד אדם הכשיר לכהן כשופט בית-משפט השלום ויושבים בה אנשים בלתי תלויים תביא לדמוקרטיזציה בפעילותן של רשויות הרווחה ותגדיל את פיקוח הציבור על פעילותן.

מרינה סולודקין: אין ספק שצעד זה גם יגדיל את אמון הציבור בשירותי הרווחה.

מרינה סולודקין: לסיכום דברי, אני רוצה להודות לשר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משה כחלון וליו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ על תמיכה בהצעת החוק.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

יצחק וקנין: רבותי, נרשמו כמה חברים ואני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חברתי חברת הכנסת מרינה סולודקין, הנושא שאת מעלה הוא אחד הנושאים החשובים, ואני חושב שהוא גם כן בהסכמה מאוד-מאוד רחבה, ולכן, בדברים האלה יש בינינו הסכמה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לדבר, כשמדברים על ערר, לדבר על פן נוסף, בכיוונים אחרים לחלוטין, אבל גם בעניינים, במיוחד של שירותי הרווחה: גם לפני שהייתי חבר כנסת, אבל מהזמן שאני חבר כנסת במיוחד, יוצא לי לפגוש הרבה פעמים אנשים שנזקקים לשירותי הרווחה.

מיכאל בן-ארי: ופעמים רבות אתה נתקל באנשים שאכן מגיע להם, אבל הם לא מקבלים את מה שמגיע להם.

מיכאל בן-ארי: לעומת זה, ישנו או ישנה קבוצה, לצערי הרב – להערכתי לא קטנה לחלוטין – שאין לי שום הצעה ורעיון איך מאתרים אותה, אבל אין לי ספק שזה צריך להיות בגדר של משימה לאומית.

מיכאל בן-ארי: זו קבוצה גדולה של אנשים שמקבלת מרשויות הרווחה את מה שהם לא אמורים לקבל – בדרכים נפתלות.

מיכאל בן-ארי: בשימוש בכל מיני יועצים וכל מיני שתדלנים, שעובדים ויודעים איך לעבוד מול הוועדות השונות, מצליחים להשיג לעצמם תמיכות שלא מגיעות להם.

מיכאל בן-ארי: אז בוא, בן-ארי, מה אכפת לך?

מיכאל בן-ארי: הוא מקבל תמיכה.

מיכאל בן-ארי: אבל זה בדיוק העניין: כשאחד שלא מגיע לו מקבל תמיכה, יש אחד שמגיע לו, שאין לו שיניים, ואין לו יועצים, ואין לו פה להשיב, ולא מצח להרים ראש; אלה, האומללים האלה.

מיכאל בן-ארי: אלה האומללים שאת המינימום של המינימום שמגיע להם הם לא מקבלים, כי אין להם את הכוחניות שיש, לצערנו הרב, לאנשים, ולעתים לקבוצות.

מיכאל בן-ארי: ולכן מצאתי את ההזדמנות לדבר על הדבר הזה.

מיכאל בן-ארי: אני קורא לזה סוג של נוכלות חברתית.

מיכאל בן-ארי: לפעמים זה נראה פעילות חברתית, לפעמים זו נוכלות חברתית.

מיכאל בן-ארי: מי שחברתי צריך לדאוג גם כן, שאותם אנשים שמשקרים את המערכת, שמרמים את המערכת – יש כזו פרסומת: נפצעת?

מיכאל בן-ארי: נפגעת?

מיכאל בן-ארי: נצליח להשיג לך כך וכך כסף לחודש.

מיכאל בן-ארי: אנחנו יודעים איך להוציא מהם את הכסף; תשלם לנו, ואנחנו נדע איך להוציא לכם את הכסף.

מיכאל בן-ארי: זו שחיתות.

מיכאל בן-ארי: זו שחיתות, כי אם למישהו מגיע, הוא לא צריך שום יועצים ושום עורכי-דין.

מיכאל בן-ארי: ואם הוא משתמש בהם, אז כנראה לא פעם זה נעשה שלא כהוגן, או שמשהו פה מעוות והמערכת צריכה לתפוס את זה, וצריכה לעלות על זה, וצריך לתת פה את הדעת על הדבר הזה.

מיכאל בן-ארי: כשאני שומע את הפרסומות האלה אני אומר: הנה פה ילמדו אותך – איך אומרים החבר'ה?

מיכאל בן-ארי: – לתכמן את המדינה, להכניס את היד אל הקופה הגדולה שלה.

מיכאל בן-ארי: על חשבון מי?

מיכאל בן-ארי: על חשבון אלה שמגיע להם באמת.

מיכאל בן-ארי: לכן, כל הנושא הזה מצריך חשיבה מיוחדת; חשיבה מיוחדת של ממשלה וחברי כנסת, כדי לעצור את התופעה הזאת, כדי שמי שבאמת מגיע לו יקבל ביד רחבה.

מיכאל בן-ארי: שנכה 100% לא יקבל 2,200 שקל – יקבל 5,000 שקל.

מיכאל בן-ארי: אבל אם יש כמות כזאת של נכים 100%, שלצערי חלק לא קטן מהם הם לא נכים 100% וגם לא 60%, אז ודאי שלאלה שכן מגיע, בסופו של דבר נותנים 2,200 שקל, והם לא יכולים לקנות את התרופות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת מרינה סולודקין, אני חושב שיש אצלך ערבוב של נושאים בין הצעת החוק לבין האמירות ששמעתי, שזה נושא לגמרי שונה.

נסים זאב: לגבי החוק עצמו: הרי עד היום ועדת ערר היתה מורכבת מעובדת סוציאלית ושני נציגי ציבור.

נסים זאב: הצעת החוק הנוכחית באה לשנות ולומר שנציג הציבור יהיה שופט – ברמה של שופט; לא שופט בפועל, כמובן – יהיה נציג ציבור, ועובדת סוציאלית לשעבר, שעבדה שבע שנים ויש לה ניסיון, ולא צריך אפילו תקופת צינון.

נסים זאב: אוקיי, זה מקובל עלי.

נסים זאב: הדבר השני שבחוק לא מקובל עלי כל כך: הנושא של התייעצות, ששר הרווחה בעצם יקבע את המינויים בלי להתייעץ עם הרשות המקומית, או שלא יהיה נציג שמקובל על הרשות המקומית.

נסים זאב: אני חושב שזו טעות.

נסים זאב: על החלק הראשון של החוק אני מסכים, כי אני חושב שאת משדרגת את זה.

נסים זאב: אבל החלק השני, לדעתי, הוא בעייתי, כי בסופו של דבר, הנציג צריך להיות מתוך השטח.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, השבוע היה לי אחד המקרים המזעזעים בנושאים שהעלתה חברת הכנסת סולודקין, ואני רוצה לומר לכם: מידת האכזריות שאתה מוצא, לא רק בעובדים הסוציאליים ובפקידות הסעד, והיחס שלהם להוצאת ילדים מהבית, כאילו מדובר באיזו עז שמוציאים אותה מהכלוב שלה, מהעדר שלה; יש מצב שאפילו השופטים לועגים, בזים, אפילו לבקשת הערעור.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך – מקרה שאני מלווה אותו ארבע שנים.

נסים זאב: ארבע שנים הורים זועקים: בסדר, שייקחו את הילד, אין לנו זכות לראות אותו פעם בשבוע?

נסים זאב: זכות ראייה.

נסים זאב: אני לא מבין למה, אם, באמת, חוששים כל כך לטובתם של הילדים, אין טובת ההורים לנגד עיניהם של השופטים האלה?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: קודם כול, לדעתי אין מצב של בקשת רשות ערעור.

נסים זאב: אין בקשה.

נסים זאב: זכות לערעור צריכה להיות.

נסים זאב: כי ההבדל הוא כזה: אם אתה מבקש, זכותו של השופט גם לא לדון, בכלל, בבקשה שלך.

נסים זאב: מי אתה בכלל?

נסים זאב: דבר נוסף, אני חושב שאחת הטעויות שעשה חבר הכנסת זבולון אורלב, שבא וצמצם את זה ל-15 יום לערעור לקטין – תגיד לי, איך אפשר להגיש בקשת ערעור בתוך 15 יום?

נסים זאב: היום, בקשה הכי פשוטה, בדברים כספיים נותנים לך 45 יום.

נסים זאב: אדם שנלחם על התינוק שלו, על הילד שלו, על הדם שלו, לא ייתנו לו 45 יום לערעור?

נסים זאב: דבר נוסף – – –

יצחק וקנין: אדוני – – –

נסים זאב: אני כבר מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: איך אפשר לתת קנס של עשרות אלפים כשהשופט דוחה את הערעור שלך?

נסים זאב: איך אפשר לעשות דבר כזה?

נסים זאב: שומו שמים.

נסים זאב: אני אומר לך: זה מזעזע.

נסים זאב: איזה סוג של אטימות יכולה להיות?

נסים זאב: הורה שנלחם על הילד שלו, ובסופו של דבר השופט דוחה את הערעור, אומר: לא, הילד ילך לאימוץ.

נסים זאב: אתה עוד קונס את ההורה?

נסים זאב: אני אומר לכם, צריך לעקור את זה מהשורש.

נסים זאב: אני מתכוון להביא חוק בשלושת הנושאים האלה.

נסים זאב: אי-אפשר לעבור לסדר-היום, והדברים האלה חייבים להשתנות.

נסים זאב: אם יש לנו, בכלל, לב של יהודים – –

יצחק וקנין: תודה, תודה.

נסים זאב: – – ורחמנים בני רחמנים – על עם ישראל נאמר: זו מידת הרחמים.

נסים זאב: וצריכים באמת לצאת – כמו שאנחנו מבקשים מהקדוש-ברוך-הוא לרדת ממידת הדין למידת הרחמים, אז גם השופטים, צריכה להיות להם קצת מידה של רחמים כלפי אותן בקשות, כלפי אותם הורים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון מס' 7) (שינוי הרכב ועדת ערר וערעור על החלטותיה), התשע"ב–2012, של חברת הכנסת מרינה סולודקין – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון מס' 7) (שינוי הרכב ועדת ערר וערעור על החלטותיה), התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 6, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: נושא אחרון בסדר-היום: שאילתא לשר לשירותי דת.

יצחק וקנין: אדוני השר יעקב מרגי יעלה לדוכן.

יצחק וקנין: השואל הוא חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1834:

יצחק וקנין: בתי-חב"ד בעולם.

יצחק וקנין: אדוני, גש למיקרופון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, 4,000 שלוחי חב"ד פועלים כמעט בכל נקודה בעולם, גם במקומות שבהם אין למדינת ישראל שגרירות רשמית; לדוגמה, בבוליביה.

מיכאל בן-ארי: בית-חב"ד מהווה מוקד מפגש, מרכז רוחני ומקור לסיפוק כל צורכי הדת, המחזק את הזהות היהודית ומונע התבוללות; וכמובן דברים רבים-רבים נוספים, שמן הסתם השר מודע להם.

מיכאל בן-ארי: רצוני לשאול: מה היא מידת המעורבות של המשרד בסיוע לבתי-חב"ד בארץ ובעולם בכלל ובמניעת התבוללות?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השואל, לצערנו הרב אני יכול לומר לך שאין מעורבות כלל.

יעקב מרגי: גם אם היית מחפש בתקנון למי להפנות את השאילתא הזאת, ספק אם היה מענה בתקנון של הכנסת.

אברהם מיכאלי: שאילתא כזאת – – –

יעקב מרגי: אבל כשר לשירותי הדת – – –

אברהם מיכאלי: שר הפנים כבר ענה לי על זה.

יעקב מרגי: כשר לשירותי הדת – יכול להיות ששר החוץ או שר התפוצות או – – –

מיכאל בן-ארי: אנחנו יודעים שאתה יקיר חב"ד.

מיכאל בן-ארי: בגלל זה אנחנו שואלים אותך.

יעקב מרגי: לכן לקחתי זאת באהבה ולא הערתי למזכירות הכנסת.

יעקב מרגי: אני אומר לך, לצערי הרב אין מעורבות של אף משרד ממשלתי בפעילות של בתי-חב"ד.

יעקב מרגי: ואם כבר שאלת, אכן ראיתי זאת בכינוס.

יעקב מרגי: הייתי השנה – זכיתי, אני נוקט לשון "זכיתי" – זכיתי להיות במפגן הענק הזה שנקרא כינוס השלוחים בארצות-הברית, ולראות באמת את העוצמה, את מסירות הנפש של אותם שליחים באותם מקומות נידחים, שכפי שאמרת, אפילו אין שם נציגות ולא חשב מאן דהוא לשלוח לשם נציגות של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אם כבר אנחנו מזכירים את זה, הכבוד, הזכות הזאת נפלה בחלקי בזכות היהודי הזה, שלא עוזב אותי גם אם אני רוצה "להתקרר" על נושא חב"ד, יהודי שיושב פה וקוראים לו זלמן.

מיכאל בן-ארי: הרב זלמן וולף.

יעקב מרגי: וולף.

יעקב מרגי: לכן, אני אומר לך, בתי-חב"ד פרוסים היום ברחבי הארץ והעולם בפריסה רחבה.

יעקב מרגי: בתי-חב"ד בארץ מתקיימים כעמותות, ומנוהלים בצורה נאותה.

יעקב מרגי: בתי-חב"ד ברחבי העולם מתנהלים בצורה וולונטרית.

יעקב מרגי: לא אחת אנו נחשפים לעשייה של בתי-חב"ד ברחבי העולם בעקבות סיוע לישראלי או ליהודי שנקלע למצוקה, או ליווי של מטיילים בחגים ובמועדי ישראל.

יעקב מרגי: אבל מעבר לחשיפה זו, בתי-חב"ד ברחבי העולם מהווים קרן אור יהודית ליהודים וישראלים רבים, והם חוליה חשובה ונכבדה בתחום השמירה על הזהות היהודית.

יעקב מרגי: בתי-חב"ד הביאו ועשו לשחזור קהילות יהודיות רבות שחדלו מִתַּפְקֵד כקהילה.

יעקב מרגי: נחשפתי – – –

אברהם מיכאלי: – – –

יעקב מרגי: כשאני מדבר על שחזור קהילות, נחשפתי – כולנו יודעים, בהיסטוריה של העם היהודי בגולה, על הקהילה היהודית שהיתה באודסה.

יעקב מרגי: אני נחשפתי לשחזור הקהילה הזאת, קהילה שכמעט נכחדה, וכשהגיע לשם שליח חב"ד, הוא סיפר לי שהוא אכל חצי שנה – בגלל בעיות כשרות, היה קשה להשיג מזון כשר שם – לחם ובצל.

יעקב מרגי: זה היה המזון שלו.

יעקב מרגי: את הקידוש, סיפר לי, הוא עשה על מי תירס – שלא ילמדו מזה הלכה עכשיו, זה משודר, אבל רק לומר לכם איזו מציאות.

יעקב מרגי: מה יש היום באודסה, אני יכול לומר לכם.

יעקב מרגי: זכיתי להיות שם.

יעקב מרגי: יש המושג שנקרא "הצלצול הראשון" – ב-1 בספטמבר, פתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: יש היום מבית-יתומים מגיל אפס, בית-יתומים לילדים יהודים שנאספים – לצערי הרב אני אומר את זה – אפילו מתחנות הרכבת, עד אוניברסיטה יהודית; זכיתי להיות בטקס חלוקת הדיפלומות.

יעקב מרגי: עכשיו, אותם יהודים מקומיים – הייתי אומר מושג מושאל, לא אמרתי, המושג המושאל הזה – יוצאים ממחבואם ומזדהים עם הקהילות היהודיות בזכות בתי-חב"ד.

יעקב מרגי: יוצאים לשם.

יעקב מרגי: הבנים והבנות לומדים שם.

יעקב מרגי: יש הכנה לעלייה.

יעקב מרגי: יותר גדולה מזו?

יעקב מרגי: השפה העברית, המנטליות הישראלית והיהודית, הכול.

יעקב מרגי: הזהות היהודית חוזרת.

מיכאל בן-ארי: את הרב אסטמן פגשת?

יעקב מרגי: פגשתי.

יעקב מרגי: אני אגיע גם לרב אסטמן בקייב.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, אם מדברים על זהות יהודית, זו הפעולה הכי חשובה שנעשית.

יעקב מרגי: אם דיברנו על הרב וולף באודסה, דיבר חבר הכנסת בן-ארי על הרב אסטמן בקייב.

אברהם מיכאלי: באוקראינה.

יעקב מרגי: בקייב שבאוקראינה.

יעקב מרגי: הפעילות שהוא עושה שם, קבלת הפנים שהוא עושה למאות ואלפי העולים לתפילה בראש השנה, בימים נוראים, לחסידי ברסלב, וגם למי שלא חסיד ברסלב, בעלייה לאומן.

יעקב מרגי: בתי-חב"ד ברחבי העולם הביאו ועשו, כפי שאמרתי, לשחזור קהילות יהודיות רבות שחדלו מִתַּפְקֵד כקהילה.

יעקב מרגי: בתי-הכנסת השונים הפכו למרכז רוחני וקהילתי ליהודים רבים מתושבי המקומות שבהם הם פועלים.

יעקב מרגי: מידיעה אישית אני אומר לכם, רבותי, ערך נוסף יש לבתי-חב"ד בעולם, בנוסף לערכים נוספים רבים וכל מה שמנינו פה: כל בני-הנוער והמשפחות היהודיות שנחשפים לבתי-חב"ד מוכשרים לעלייה, כפי שאמרתי, לארץ, וכל מי שהיה בקשר עם בתי-חב"ד בעולם ועלה לארץ, חבלי קליטתו בארץ הם כמעט לא מורגשים.

יעקב מרגי: בתי-חב"ד מזוהים עם העם היהודי ועם מדינת ישראל.

יעקב מרגי: בשל כך הם מהווים נקודות תורפה ליעדים, ואפילו הייתי אומר לצערי הרב לפיגועים – ראינו וחווינו – והפגנות כנגד מדינת ישראל, ו"זוכים" לגילויים של אנטישמיות.

יעקב מרגי: היה דיון בזמנו בוועדת הקליטה של הכנסת בראשותו של חבר הכנסת דנון, שהשתתפתי בו, והועלתה הצעה שהמדינה תשתתף בדרך כזו או אחרת באבטחה של בתי-חב"ד בעולם.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הדבר הזה לא קרם עור וגידים עדיין.

יעקב מרגי: אני מודע גם לרגישות.

יעקב מרגי: אסור לנו להפוך את בתי-חב"ד לשגרירויות או לסמלים יותר מדי, כי אז הם מהווים מוקד – הייתי אומר נקודת תורפה לפגיעה בהם.

יעקב מרגי: צריך לתת להם את העצמאות שלהם.

יעקב מרגי: לפעול בעצמאות.

יעקב מרגי: הם עושים זאת.

יעקב מרגי: הם עושים זאת בכבוד.

יעקב מרגי: מביאים כבוד למדינת ישראל ולעם היהודי.

יעקב מרגי: ויש להביא – אם אתה שואל אותי, חבר הכנסת בן-ארי – זו ההזדמנות, וצריך למנף את זה: צריך להביא להחלטת ממשלה שתתקצב.

יעקב מרגי: הסכום הוא לא גדול.

יעקב מרגי: לא מבקשים את כל הוצאות האבטחה.

יעקב מרגי: אבל בתי-חב"ד שפועלים בצורה וולונטרית, לשאת על גבם אבטחה – ויש מקומות שזה הוצאות כבדות – זה כמעט משתק אותם.

יעקב מרגי: כמעט כל האנרגיות שהם משקיעים בנושא של גיוס כספים – הולך לנושא של עלויות אבטחה.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך למצוא איזו דרך, כי אני חושב שצריך לתת להם – כפי שאמרתי, צריך להיזהר, לא יודע איך להגדיר את זה – אבל צריך לתת ביטוי, לפחות בהערכה שלנו.

יעקב מרגי: פרס ישראל הם עוד לא קיבלו, אבל לפחות את הביטוי של ההערכה, הביטוי של החשיבות – –

מיכאל בן-ארי: – – – רוצים.

יעקב מרגי: – – חשיבות לעשות, לתת, שהמדינה תישא בדרך כלשהי.

יעקב מרגי: אפשר לעשות זאת בנוהל תמיכה, בתקצוב.

יעקב מרגי: אפשר לעשות – לקבוע קריטריונים מסודרים ולעשות זאת.

יעקב מרגי: אני חושב שאין ספק שהכנסת יכולה להוות רוח גבית להחלטה כזאת.

יעקב מרגי: ואני מוכן להיות, איך אומרים, הדוחף גם בממשלה בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: לצערי הרב, אני עונה לשאלה שלך: כרגע אין מעורבות כלל ועיקר.

יצחק וקנין: תודה לשואל, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: רוצה שאלה נוספת?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

מיכאל בן-ארי: קודם כול, תודה לך, אדוני השר, על התשובה.

מיכאל בן-ארי: אני שומע בקולך את העובדה שצר לנו שעדיין אין לנו את הדרך איך ליצור סוג יחסי גומלין עם בתי-חב"ד ברחבי העולם.

מיכאל בן-ארי: מדינת ישראל מקבלת מבתי-חב"ד.

מיכאל בן-ארי: מעולם הם לא ביקשו דבר עבור מה שהם נותנים.

מיכאל בן-ארי: וכולנו יודעים – וזה לא המקום לפרט, במיוחד בשעה הזאת – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, על אלה נאמר:

יצחק וקנין: כל העוסקים בצורכי ציבור באמונה, הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרם.

מיכאל בן-ארי: ובכל זאת ראוי לה, למדינה מתוקנת, שתמצא את הדרך איך ליצור יחסי גומלין.

מיכאל בן-ארי: ביחסי גומלין, כשאתה מקבל אתה גם נותן, ולפעמים הנתינה היא לא רק בכסף.

מיכאל בן-ארי: לדוגמה, בעניין של אבטחה.

מיכאל בן-ארי: לא פעם הם דרשו: לא רוצים כסף, רוצים ייעוץ.

מיכאל בן-ארי: ואפילו זה לא ניתן.

מיכאל בן-ארי: אבל שוב, הבמה הזאת היא לא הבמה כדי לשוחח על הדברים האלה, שהם רגישים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני, לסיום – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יעקב מרגי: – – אשתף אתכם בחוויה אישית.

יעקב מרגי: בשבוע שעבר הייתי במוסקבה ליום וחצי.

יעקב מרגי: הטמפרטורה – מינוס 32.

יעקב מרגי: הייתי בוועידה החמישית של הפדרציות היהודיות.

יעקב מרגי: מול בניין הקג"ב מתנשא לו בניין בית-הכנסת של הקהילה היהודית, מפואר, גבוה.

יעקב מרגי: אני חושב שהוא אולי באותו הגובה של בניין הקג"ב שם.

יעקב מרגי: פעילות ענפה בכל הסוגיות – טיפולים רפואיים לקהילה היהודים חינם.

יעקב מרגי: לקשישים – פעילות העשרה, פעילות חברתית.

יעקב מרגי: בימים אלו מושקעים קרוב ל-100 מיליון דולר בהקמת מוזיאון יהודי גדול, ענק.

אברהם מיכאלי: פוטין תרם שם כסף.

יעקב מרגי: לא, פוטין נתן את המקום.

אברהם מיכאלי: – – –

יעקב מרגי: פוטין נתן את המקום – – –

אברהם מיכאלי: כסף ראשון.

יעקב מרגי: אבל בוא, אני אומר לכם: זו החוויה שלי, לראות את זה, באמת.

יעקב מרגי: מי חלם אי-פעם שקהילות יהודיות כאלה יפעלו בצורה לגלית, מה שנקרא, לאור יום, בעידוד – ושוב, כשאני אומר: זה לא התכלית, זה אמצעי, כי כשיש מרכז קהילתי, בית-כנסת פעיל, הרבה יהודים שהיו רחוקים, וחששו אי-פעם להזדהות, יוצאים מבתיהם, משתתפים בחיי הקהילה, וזו התרומה הכי גדולה.

מיכאל בן-ארי: המלחמה הכי חשובה בהתבוללות – – –

יעקב מרגי: נכון, זו הזהות היהודית.

יצחק וקנין: תודה לשר לשירותי דת, השר יעקב מרגי.

יצחק וקנין: תודה לשואל, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ח בשבט התשע"ב, 21 בפברואר 2012, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.