ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 107, 2010-02-08 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, והממשלה – עדיין מבוששת – היום יום שני, כ"ד בחודש שבט התש"ע, 8 בפברואר 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל ינון: החל בהצעת חוק פ/2063/18 וכלה בהצעת חוק פ/2092/18 – הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון – איסור על עיסוק בניכיון שקים), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון – עונשין), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – פטור מדמי חכירה ליישובי קו עימות), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפליה של תלמידים במערכת החינוך (תיקוני חקיקה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ודני דנון; הצעת חוק הרב אברהם יצחק הכהן קוק (ציון זכרו ופועלו), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, אורי אורבך, זאב אלקין, ציפי חוטובלי ודוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מתקנים ביטחוניים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת משה גפני, , ואורי מקלב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – היטל השבחה – שומה אחרת ומוסכמת), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ציון פיניאן, זאב בילסקי ואברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (סמכות השר להגנת הסביבה), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שינוי הרכב הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ורחל אדטו; הצעת חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש המועצה) (תיקון – ספירת קולות במרוכז), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שי חרמש ואורי אורבך; הצעת חוק החומרים המסוכנים (תיקון – איסור השלכת פסולת חומרים מסוכנים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ויוחנן פלסנר; הצעת חוק הגנת הסביבה (יחידה סביבתית ברשויות ציבוריות), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התקנת מערכות יציבות), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חובת פרסום פרטי ספק), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת נחמן שי, כרמל שאמה, אנסטסיה מיכאלי, אורי אורבך ואריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הגדלת היקף השידורים ושיעור הפקות מקור בשפה הערבית), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מדמה נהיגה),

איל ינון: התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי, רונית תירוש ואיתן כבל; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – הוצאות נסיעה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת מירי רגב ואלכס מילר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שכר נושא משרה בחברה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שי חרמש ויריב לוין; הצעת חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על-ידי ישות מדינית זרה, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, אברהם מיכאלי, דוד רותם ועתניאל שנלר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בהליכי גבייה מינהלית), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שי חרמש וציון פיניאן; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הגדלת סכום הפיצוי ללא הוכחת נזק), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת ציפי חוטובלי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור לתורם מוח עצם), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת עפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכויות למאמצים באימוץ בין-ארצי), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – משרד החינוך), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, אנסטסיה מיכאלי, רונית תירוש וחיים אמסלם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לאיסור בעלות צולבת בענף הספרים ותגמול סופרים, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפה למוצרי מיחזור צמיגים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת משה גפני, ואורי מקלב; הצעת חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, ניצן הורוביץ, שלי יחימוביץ, נחמן שי ויריב לוין; הצעת חוק הסדרת פעילותם של ראשי מדינה בדימוס, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת דניאל בן-סימון; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור צילום נפגעי עבירה מינית), התש”ע–2010, מאת חברות הכנסת ציפי חוטובלי ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לרשויות המקומיות), התש”ע–2010, מאת חברות הכנסת חנין זועבי, דליה איציק ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בעקבות דיון מהיר בנושאים: הוועדה לצמצום הפלות של הרבנות הראשית, של חברי הכנסת אורית זוארץ וניצן הורוביץ; מעמדן של הנשים הערביות במדינת ישראל, של חברי הכנסת מוחמד ברכה ועפו אגבאריה.

איל ינון: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא: דוח מבקר המדינה על שירותי הבריאות לתלמיד, של חברי הכנסת אורי אריאל, אורלי לוי אבקסיס, חיים אורון, פניה קירשנבאום, יולי תמיר ומגלי והבה.

איל ינון: מסקנות בעקבות דיון מהיר בנושא: המשך פעילותה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואי-תפקודה, של חברי הכנסת חמד עמאר, רונית תירוש וחנא סוייד.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: עידוד שתיית אלכוהול על-ידי הורדת המסים על משקאות אלכוהוליים מיובאים;

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון, אדוני יציג את הצעת האי-אמון של סיעתו.

ראובן ריבלין: אבל השר המשיב שהוא סגן שר האוצר עדיין אינו נוכח באולם.

ראובן ריבלין: אז אני יכול עכשיו לבוא ולומר לממשלה שכל מה שנתעכב בו בגלל הצעות האי-אמון ירד מסדר-היום של הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל אני יכול גם להזמין את אדוני, הוא יכול להתחיל לדבר.

ראובן ריבלין: אני לא מפעיל את השעון עד שיגיע נציג הממשלה.

ישראל חסון: מה שיותר טוב לאדוני.

ראובן ריבלין: יותר טוב שלא נפסיק את הישיבה, ולכן אני מזמין אותך.

ראובן ריבלין: אבל אני כמובן אאפשר לך אחר כך לדבר עשר דקות תמימות כאשר השר המשיב יהיה כאן.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מדברים בהצעת אי-אמון של סיעת קדימה אשר מבקשת להביע אי-אמון בממשלה בנושא:

ראובן ריבלין: עידוד שתיית אלכוהול על-ידי הורדת המסים על משקאות אלכוהוליים מיובאים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, אתה יכול להתחיל לשאת את דבריך.

ראובן ריבלין: אני, כמובן, לא מפעיל את השעון.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

ישראל חסון: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הנושא שאנחנו מדברים עליו, שבעטיו הגישו הצעת אי-אמון, הוא עידוד שתיית האלכוהול.

ישראל חסון: אני רציתי לקחת את זה כמעין כותרת משנה לדרך התנהלות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, השבוע נודע לי פרט שאני רוצה להתחיל ממנו.

ישראל חסון: אתה אמור להיות מוזמן לכנס של בוגרי "אליאנס" בדמשק במאי.

ישראל חסון: הסתבר שאביך היה המורה של אמי.

ראובן ריבלין: אוה.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: זכינו.

ישראל חסון: זכינו, באמת זכינו.

ישראל חסון: אמרתי שאני, מה שנקרא – ממשיך ללמוד מהמורים.

ישראל חסון: ממשיכים את המורשת.

ישראל חסון: אבל האמת היא שאני חושב שמה שייחד את הדור של אביך, וכנראה גם של אמי ז"ל, הוא העובדה שהם חיו עם איזו דרך ארץ, עם איזה כיוון, עם איזו מורשת.

ישראל חסון: אתה יודע, העם שיושב בציון היום, ובאיזה מקום כל פעם חותך את המורשת שלו – אם אחרי 60 שנה או 100 שנה – לא מתייחס למורשת של 5,000 השנה שלנו.

ישראל חסון: העם הזה עבר כבר תקופות של באין חזון – או באין מלך – ייפרע עם, איש הישר בעיניו יעשה, איש לאוהליך ישראל.

ישראל חסון: אני אומר לך, ככל שאני יושב ומנתח את אופן ההתנהלות שלנו – אני באמת לא רוצה לדבר על זה כרגע מהזווית הפוליטית של העניין – אני שואל מהי הדרך ולאן אנחנו בעצם הולכים.

ישראל חסון: אפשר לקחת את זה בנושא של האלכוהול, אפשר לקחת את זה בנושא המדיני, אפשר לקחת את זה בנושא הערכי, אפשר לקחת את זה בכל נושא שהכנסת הזו דנה בו בשנה האחרונה, בעניינים הללו – אני לא ידעתי לחזור הביתה ולהגיד לילדי: רבותי, זו הדרך, מהבניין הזה אנחנו הולכים, והממשלה מובילה אותנו.

ישראל חסון: אני יכול לחלוק עליה, ובלבד שתראה לי דרך, שתיקח אותי בדרך.

ישראל חסון: אני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, פנו אלי לפני כשנה יצרני המשקאות האלכוהוליים במדינת ישראל ואמרו לי: שים לב מה קורה – המקום שמוכרים בו את המשקאות החריפים הזולים ביותר, כמעט, בעולם זה מדינת ישראל.

ישראל חסון: זה נגיש בתחנות דלק, זה נגיש כמעט בכל מקום; זה נגיש.

ישראל חסון: מס הקנייה שמטילים על היבוא הוא הרבה יותר נמוך מהמס שהמדינה מטילה על היצרנים המקומיים.

ישראל חסון: בוא תעשה שתי פעולות: אל תוריד לנו את המס – הנה, סגן שר האוצר הגיע.

ראובן ריבלין: נפעיל את השעון כשהוא ישב.

יצחק כהן: – – –

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר, השר יצחק כהן, יש מה לעשות – להגיע בזמן.

ראובן ריבלין: בשעה 16:00 צריכים להגיע, למה להגיע ב-16:06?

ראובן ריבלין: כל כך פשוט.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ישראל חסון: הגשתי הצעה שביקשה להשוות את המס על המשקאות המיובאים למס שמטילים על משקאות מייצור מקומי.

ישראל חסון: זה נדחה על-ידי הממשלה.

ישראל חסון: נדחה, דרך אגב, בדבר שאני מציע פעם אחת לבית הזה להתחיל לדרוש את זה – התופעה שישנו אורקל כזה שנקרא ועדת שרים, שלא צריך לנמק, שלא צריך להסביר, שלא צריך להגיד – אתה רק אומר, ואומרים לך כן או לא, ולך הלאה.

ישראל חסון: אני באיזה מקום חושב שאנחנו צריכים לשפר את הדבר הזה.

ישראל חסון: ולפתע פתאום, הממשלה מחליטה לעשות במסגרת ה"אין כיוון" הכללי הזה שאי-אפשר להבין לאן אנחנו הולכים – שתי פעולות במקביל.

ישראל חסון: פעולה אחת: להמליץ על העלאת הגיל המותר לרכישת אלכוהול ל-21; כאילו אפשר לאכוף את זה, כאילו אפשר לאכוף את הדבר הזה.

ישראל חסון: מצד שני, להוזיל בצורה משמעותית את האלכוהול, כש-5% – יש הסוברים שזה יותר – מהתאונות הקטלניות, ולמעלה מ-20% מהתאונות הקשות במדינת ישראל – העלות הזאת, של האלכוהול – זה כתוצאה מאלכוהול.

ישראל חסון: העלות הזאת היא מטורפת.

ישראל חסון: היא פשוט מטורפת.

ישראל חסון: ואני שואל את עצמי: לאן?

ישראל חסון: לאן?

ישראל חסון: הממשלה הזאת היתה שותפה ב"אין הדרך" שאני לא יודע להסביר – ואני חוזר ואומר – אני לא יודע להסביר את הדרך, לא משנה עכשיו הסתכלות פוליטית.

ישראל חסון: תסביר לי הממשלה הזאת, שיודעת נתון של 53% מכיתות א', שנה שישית ברציפות, חינוך לא-ציוני – איך היא מסבירה לאנשים שנושאים בנטל את העובדה שהיא לא מאשרת אכיפה של השתמטות בנות.

ישראל חסון: ואנחנו נמשיך לשלוח להם.

ישראל חסון: עוד דרך.

ישראל חסון: אני לא מבין, אני פשוט לא מבין מה החיבור בין המעשה הזה, האמירה הזאת, להצבעות, להתנהלות.

ישראל חסון: לא מבין.

ישראל חסון: אין לנו הסבר לדרך.

ישראל חסון: אין דרך.

ישראל חסון: אני מוכן להעלות עוד נושאים כדוגמה, פשוט בשביל לסבר את האוזן.

ישראל חסון: אני חושב שמדינת ישראל יודעת להגדיר לעצמה היום – וראש הממשלה שמתהדר בנאום בר-אילן ברצון שלו לחתירה למשא-ומתן כזה או אחר עם סוריה, להידברות עם העולם הערבי, מתיר ניהול מדיניות שאני לא יודע, פשוט לא יודע.

ישראל חסון: איפה אי-פעם מדינת ישראל חיה בשקט ובשלווה עם כך שסגן שר החוץ עולב בנציג של מעצמה אזורית, ועל הדבר הזה עוברים לסדר-היום; איפה עולה על הדעת שמדיניות חוץ של מדינת ישראל מתנהלת בצורה הבאה: אנחנו מצהירים לנשיא מצרים, מעל הבימה הזאת, אומרים לו "לך לכל הרוחות", אחר כך בוחרים את אותו בן-אדם לשר החוץ, שאומר למנהיג הפלסטיני: 16 שנה אין לך מה לדבר אתי – – –

יצחק כהן: איך זה קשור לוודקה?

ישראל חסון: אני אסביר לך.

ישראל חסון: מאחר שלא היית בהתחלה ולא הקשבת באמצע, אז אני אסביר לך איך זה קשור.

ישראל חסון: זה קשור לכך שאמרתי שהסיפור של האלכוהול הוא סימפטום לאין דרך – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא שתה יותר מדי – – –

ישראל חסון: – – – הוא פשוט סימפטום לאין דרך.

ישראל חסון: אני לא יודע להסביר אותך, בלי שום שיקול פוליטי, לבן שלי, מה אנחנו עושים.

ישראל חסון: כשמצד אחד אתה מרים את גיל השימוש באלכוהול ל-21 ומצד שני אתה מוזיל לו את זה, ומצד שלישי התאונות בדרכים נמשכות כאשר המרכיב של האלכוהול עולה ועולה ועולה, אז אני לא יודע להסביר אותך.

ישראל חסון: הנה, אחר כך תשאל אותי עוד פעם איך זה קשור לוודקה.

ישראל חסון: דרך אגב, אני מתחיל לחשוש שיש שימוש גובר בוודקה, ולאו דווקא אצל הילדים.

ישראל חסון: אני חוזר עכשיו לאיפה שקטעת אותי.

ישראל חסון: האם אדוני חושב – – –

יצחק כהן: אבל אדוני לא נתן תשובה מה הקשר בין וודקה – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה צריך לתת תשובה על מה שהוא שאל.

ראובן ריבלין: ככה זה הולך.

יצחק כהן: הוא אומר שאתם מושפעים – – –

ראובן ריבלין: בתשובתך תשאל.

ישראל חסון: דרך אגב, הענייני היה מאוד ענייני.

ישראל חסון: זו שאלה מאוד קצרה: תסביר לי אתה, כגורם שאחראי במדינת ישראל, אחריות כוללת, תסביר לי איך אתה מצד אחד מעלה את הגיל, מוריד את המחיר, ותאונות הדרכים והשימוש באלכוהול גוברים.

ישראל חסון: זה הכול, זה כל העניין.

ישראל חסון: איך זה מתלכד לאיזו מדיניות הגיונית; כמו איך מתלכד שאתה ממנה שר חוץ שאומר למנהיג של מדינה ערבית "לך לכל הרוחות", אומר לאבו מאזן "16 שנה אל תדבר אתי", מביא את השגריר הטורקי ועולב בו, ואומר לנשיא סוריה: אני אחסל אותך.

ישראל חסון: עכשיו תסביר לי איך זה מתלכד עם משהו, תן לי היגיון.

ישראל חסון: תסביר לי איך כבודו יודע שנתוני הגיוס הם כאלה ומחליט – שר הביטחון מחליט ומתחייב פה, לפני כנסת ישראל, שבתוך חודש הוא מביא – ב-20 באוקטובר הוא אמר שבתוך חודש הוא יביא לפה הצעת חוק, והממשלה הזאת לא מסוגלת לייצר הצעת חוק בעניין הזה.

ישראל חסון: אני מוכן להמשיך אתך בעוד דוגמאות, השאלה היא מאוד פשוטה – – –

מתן וילנאי: חבר הכנסת חסון, כשתבין מה זה קואליציה ולא אופוזיציה, לא תשאל את השאלות האלה.

ישראל חסון: תודה רבה.

ישראל חסון: דרך אגב, חברי הטוב סגן שר הביטחון, אני רוצה לומר לך שיש הבדל גדול מאוד בין "כשתבין" ל"כשתסכים".

ישראל חסון: יש הבדל גדול.

ישראל חסון: להבין אני מבין; להסכים אתך – אני מצטער.

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: מהסיבה הפשוטה – – –

מתן וילנאי: – – –

ישראל חסון: מהסיבה הפשוטה.

ישראל חסון: אני אגיד לך בדיוק למה, מהסיבה המאוד-מאוד פשוטה: משום שבסופו של דבר, מעבר להחלטות טקטיות, מתן, אתה צריך להסביר לי דרך.

ישראל חסון: דיברתי על כך שחווינו בהיסטוריה שלנו מה עולה לעם ישראל כש"באין חזון ייפרע עם".

ראובן ריבלין: תמה ההתייחסות לשר וילנאי, עכשיו תמשיך, כי עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ישראל חסון: אני רוצה להמשיך בנושא נוסף, שאני לא מצליח להבין את המדיניות בו.

ישראל חסון: באה מדינת ישראל והקימה ועדה ציבורית לבחון את סוגיית הזכאות, מי יהיה נכה צה"ל.

ישראל חסון: אמרנו דבר מאוד פשוט: יש ועדה ציבורית.

ישראל חסון: הקימו את הוועדה.

ישראל חסון: הכנסת הזאת הקימה ועדה שעובדת שמונה חודשים ובוחנת את הנושא.

ישראל חסון: אומרת הכנסת הזאת: רבותי, אנחנו חושבים שהגיע הזמן שבתחום הרגיש הזה, שיש בו 100,000 איש בישראל, שאנחנו קוראים לאנשים להמשיך לשרת ולסכן ולשלם בגופם, תבואו פעם בשנה ותדווחו על פעילות האגף.

מתן וילנאי: גם מהביטוח הלאומי דרשת את זה?

ישראל חסון: תודה על התשובה.

ישראל חסון: אני מבין שאתה משווה את העובדה שאתה דורש מבן-אדם לסכן את גופו ואת נפשו – דרך אגב, גם את נפשו – וכשהוא נפגע אתה שואל אותי אם גם מהביטוח הלאומי אתה דורש את זה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת חסון, בכל דרישה שלכם, בתוך שבוע חייבים להתייצב ולדווח – – –

ראובן ריבלין: השר וילנאי, אי-אפשר.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, תענה אתה.

ראובן ריבלין: אני אתן לך אפשרות לענות.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, הדבר שמעניין הוא שכשהממשלה מתנגדת – – –

ציפי לבני: לא שמענו מה אמר סגן השר.

ראובן ריבלין: הוא שאל אם גם בביטוח הלאומי מתייחסים לאנשים שנפגעים, ואמר ישראל חסון, במידה רבה בצדק, מבחינה אישית שלי, שאין הרי זה כהרי זה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

מתן וילנאי: נפגעי הטרור גם נופלים – – –

ראובן ריבלין: נכון, נכון.

ראובן ריבלין: ייתכן שצריך להתייחס לנפגעי הטרור כמו לנכי צה"ל.

ישראל חסון: סגן השר, אני אומר לך את זה בצורה נורא חדה וחלקה: וכשהנכים האלה שבתו לפני חודשיים, שר הביטחון חתם על הסכם אתם, כשלמטה כתוב:

ישראל חסון: כל נושא נכי צה"ל יידון בפני ועדת החוץ והביטחון.

ישראל חסון: תוך חודש הוא הפר את זה.

ישראל חסון: דחה, הגיש ערר על הצעת החוק, לא מוכן להופיע בפני ועדת החוץ והביטחון.

ישראל חסון: הנימוק: נעשה את זה בפני ועדת העבודה והרווחה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, לשאלת הוודקה – – –

מתן וילנאי: – – –

אריה ביבי: לזה אנחנו מחכים.

מתן וילנאי: – – – קוראת למערכת הביטחון – – – והיושב-ראש בקי בזה היטב, ואנחנו מתייצבים ומדווחים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהערעור הוא ערעור שהוא ממנהגי הכנסת.

ראובן ריבלין: צודק או לא צודק, בשביל זה יש אי-אמון בממשלה.

דוד רותם: מי לא היה מוכן להופיע בפני הוועדה?

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו לא מפתחים פה דיון בוועדה.

ראובן ריבלין: כרגע יש הצעת אי-אמון, המשיב הוא סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: ירצה סגן שר הביטחון להוסיף דברים לנושא שהעלה חבר הכנסת חסון, נאפשר לו.

ישראל חסון: אדוני, לשאלתך לגבי הוודקה, ובזה אני אסיים את דברי – אני לא נוהג להשתמש בביטויים שאינם ראויים בעיני, ואני אף פעם לא אומר לשר, או לראש הממשלה בוודאי, שהוא נוהג כמי ששתה וודקה.

ישראל חסון: אני אומר לך, אנחנו מחפשים את הדרך, ומה שאתם מציעים פה הוא רק סימפטום לכך שאין לנו דרך.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: מה שאתה מציע פה.

ראובן ריבלין: מה שאתה מציע פה.

ישראל חסון: מה שאני מציע.

ישראל חסון: ולפיכך, ההצעה שלי היא – האלכוהול לילדים, שאתם מוזילים, כסימפטום לאובדן הדרך – להביע אי-אמון.

ישראל חסון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה רוצה להשיב על כל אחת בנפרד, אני מבין, כי אלו שני נושאים.

יצחק כהן: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: סגן שר הביטחון, מתן, אם אתה תרצה אתה תוכל להוסיף דברים.

מתן וילנאי: לא – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מכיר את חבר הכנסת חסון בתור אדם יסודי, בתור אדם עם יושר אינטלקטואלי יוצא מן הכלל.

ישראל חסון: תודה.

זאב בילסקי: למה אתה אומר יושר אינטלקטואלי?

זאב בילסקי: יושר.

יצחק כהן: גם וגם.

יצחק כהן: אני מכיר אותו מכל הצדדים הטובים שבו.

יצחק כהן: לא מצאתי צד אחד לא טוב אצל ישראל חסון.

ראובן ריבלין: לא תמיד זה אותו דבר.

זאב בילסקי: במקרה הזה כן.

יצחק כהן: על כל פנים, כדי להסביר את המצב, חבר הכנסת ישראל חסון – היום, בקבוק אלכוהולי זול, 40%, 50% אלכוהול, נרכש בפרוטות; בפרוטות, מכיוון שהתחשיב הוא לא לפי גודל ואחוז האלכוהול במשקה אלא בחישוב אחר לגמרי.

יצחק כהן: יוצא אפוא שילדים קטנים, נערים, מסתובבים עם בקבוקים שרכשו בפרוטות, וזה גורם להם גם נזקים גופניים, גם נזקים נפשיים, גם נזקים חברתיים, ואתה יודע בדיוק לאן זה מוביל.

יצחק כהן: משרד האוצר גיבש שינוי מבני בשיטת המיסוי על אלכוהול כדי למנוע מבני-הנוער את הגישה לאלכוהול.

יצחק כהן: יש גם הסכמים בין-לאומיים, ישראל חתומה עליהם, אבל זה לא היה המוטיב המרכזי – כדי לפשט את שיטת המס.

יצחק כהן: שינוי השיטה, כפי שאמרתי, מתאים את גובה המס לאחוז האלכוהול.

יצחק כהן: ככל שאחוז האלכוהול גבוה יותר, המס גבוה יותר – כדי לייקר, שלא תהיה גישה לילדים, לנערים.

יצחק כהן: דרך אגב, השיטה תואמה עם התאחדות התעשיינים; לא עשינו את זה כלאחר-יד.

יצחק כהן: חשבנו והגענו לתובנה שכדי להרחיק את האלכוהול מבני-הנוער, צריכים למצוא את השיטה כיצד לייקר את האלכוהול הזול, שאחוזי האלכוהול שבו גבוהים מאוד.

יצחק כהן: זאת כדי לצמצם את הנזק שנגרם למפעילים המקומיים – בתיאום עם התאחדות התעשיינים – בעיקר המייצרים וודקה.

יצחק כהן: התוצאה של שינוי השיטה מביאה לכך שמרבית המשקאות החריפים יתייקרו – ישראל, כמעט 90% יתייקרו מאוד – בעוד חלק קטן מהמשקאות יוזל.

יצחק כהן: אם קבענו שאחוז האלכוהול הוא הפרמטר לגובה המס, אז המשקאות עם אחוז אלכוהול נמוך ודאי יוזלו.

יצחק כהן: המס הממוצע לליטר עלה וכן מחירה של הוודקה הזולה, כזו שמשמשת בקרב רבים מבני-הנוער.

יצחק כהן: זה פשוט מחריד.

יצחק כהן: על כל פנים, בדיון שנערך בוועדת הכספים ביום 2 בפברואר סוכם כי יש לשאוף לייקור כלל מוצרי האלכוהול, תוך עמידה בהסכמי הסחר ודרישות ה-OECD.

יצחק כהן: עוד סוכם בדיון הוועדה כי נציגי רשות המסים יציגו שלוש חלופות בפני ועדת הכספים להשגת התכלית הזו, אבל התכלית האמיתית היא להרחיק את האלכוהול מבני-הנוער.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד לעלות לבמה ולנמק את נימוקי סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בעניין הפערים החברתיים והכלכליים המתרחבים בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם בעניין זה ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מציין שלפני שבועיים בערך ביקרה בארץ משלחת של ה-OECD במסגרת הבחינה של אפשרות כניסת מדינת ישראל למדינות ה-OECD, ובסמוך לכך או במקביל לכך פורסם דוח מפורט, מעמיק ויסודי שהוכן ב-OECD לגבי המשק בישראל וביצועי הכלכלה הישראלית.

חנא סוייד: ואפשר להסתכל על הדוח הזה כמין second opinion כזה לגבי המשק בישראל, שהוא כולל מצד אחד שבחים על הביצועים המקרו-כלכליים של המשק בישראל – מצד אחד – אבל מצד שני יש בו גם ביקורת, הייתי אומר קשה, לגבי ביצועי המשק בכל הקשור לאי-שוויון, לעוני ולאפליה במדינת ישראל; בעיקר, אפשר להגיד, לגבי החלוקה של פירות הצמיחה בין כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, הדוח הזה הוא מעמיק ויסודי.

חנא סוייד: נכון שהוא לא הדוח הראשון בתחום הזה.

חנא סוייד: אנחנו הרי מעלים את הנושאים האלו, מציגים את הנתונים ואת האינפורמציה כאן בכנסת ועל-ידי גופים כלכליים וגופי מחקר אחרים בישראל – החל מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עבור ב"מרכז אדוה" – שכל שנה הם מציגים דוחות לגבי האי-שוויון ולגבי העוני.

חנא סוייד: אבל חשוב כנראה תמיד לקבל וללמוד איזו דעה אחרת בעניין שהחברה הישראלית דשה בו ודנה בו כל כך הרבה.

חנא סוייד: והדוח של ה-OECD לא מחדש כאשר הוא מדבר על כך שתחולת העוני במדינת ישראל מגיעה בערך ל-20%, כשהאחוז הזה הוא כמעט פי-שניים מתחולת העוני הממוצעת במדינות ה-OECD, שעומדת על 10% בערך.

חנא סוייד: 20% לעומת 10%, שזה פי-שניים.

חנא סוייד: זה כשלעצמו שם את ישראל במדרגה הכי נמוכה בדירוג המדינות, מבחינת העוני, אבל לא זה מה שמדאיג, או לא רק זה מה שמדאיג בדוח הזה.

חנא סוייד: הדוח הזה גם עושה פילוח לגבי תחולת העוני בתוך החברה הישראלית, בשכבות החברה הישראלית.

חנא סוייד: והדוח מגלה שבקרב האוכלוסייה היהודית הכללית תחולת העוני היא 10%, פחות או יותר כמו במדינות ה-OECD, או הממוצע של מדינות ה-OECD, אבל בקרב האוכלוסייה הערבית תחולת העוני היא 50%, ובקרב האוכלוסייה החרדית במדינת ישראל העוני הוא 60%.

חנא סוייד: ואלו בהחלט מספרים מאוד מדאיגים.

חנא סוייד: כל אדם שני כמעט, ערבי, ואפילו פחות מזה באוכלוסייה החרדית.

חנא סוייד: אלו כבר ממדי עוני שאי-אפשר להגיד שזה מה שקורה וצריך לקבל את זה, כי זה פוגע בסופו של דבר פגיעה קשה בתפקוד כל קבוצת אוכלוסייה במדינת ישראל.

חנא סוייד: הערבים והחרדים במדינת ישראל בסך הכול הם 30% מהאוכלוסייה, אבל הם 60% מהעניים.

חנא סוייד: כלומר, הם פי-שניים מהמשקל שלהם באוכלוסיית העוני במדינת ישראל.

חנא סוייד: הדוח גם מציין שיעור השתתפות נמוך בכוח העבודה בקרב הנשים הערביות, שעומד בערך על 20% בלבד בכוח העבודה, שזה בעצם הפסד גדול – גם למשק הישראלי באופן כללי, ובפרט לגבי האוכלוסייה הערבית – שרק חמישית מהנשים עובדות; לעומת 50% ו-60%, שאלו הממוצעים בתוך גיל העבודה.

חנא סוייד: רק 20% עובדות – זה בעצם פוגע בהכנסות ופוגע ביכולת של האוכלוסייה הערבית לצמוח ולהתפתח.

חנא סוייד: כל הנתונים האלה – אם באוכלוסייה הערבית ואם באוכלוסייה החרדית – יוצרים מלכודות עוני.

חנא סוייד: כלומר, יש מצב שבו משפחה ענייה – שבגלל המחסור במשאבים איננה יכולה לאפשר – כל משפחה איננה יכולה לאפשר לבניה או לבנותיה לרכוש השכלה גבוהה או מקצוע ראוי, ובכך בעצם לעזור להם לצאת ממעגל העוני.

חנא סוייד: כאן נוצר מה שנקרא poverty trap – מלכודת עוני, שהמשמעות שלה שמי שנולד עני, ימשיך להיות עני, כי חלוקת המשאבים בתוך המשק לא מאפשרת למשפחות חלשות בעצם לצאת מהמעגל הזה, והופכת אותו למעגל נצחי שנגזר על כל מי שנכנס אליו או שנולד בו, להמשיך ככה.

חנא סוייד: מובן שאי-אפשר לקבל מצב כזה.

חנא סוייד: אלו לא גזירות מהשמים.

חנא סוייד: אלו דברים שבהחלט, על-ידי מדיניות ממשלתית יזומה ומתמידה, אפשר לשנות אותם.

חנא סוייד: אבל מי שחושב שאפשר לשנות את חלוקת ההכנסות על-ידי נוסחאות פשוטות כלשהן טועה.

חנא סוייד: בשביל לשנות את חלוקת ההכנסות, בשביל להרים את השכבות החלשות מבחינה כלכלית, צריך להשקיע כסף.

חנא סוייד: צריך להשקיע מאמצים, צריך להשקיע תקציבים, ובאופן מתוכנן ולאורך זמן, ובדרכים ובאפיקים הנכונים, על מנת לאפשר ולעזור לאותן שכבות לצאת מהמצב הזה.

חנא סוייד: זה מה שהממשלה לא עושה.

חנא סוייד: לא די בהבטחות ריקות.

חנא סוייד: לא די בכוונות טובות.

חנא סוייד: אני, בתקופה האחרונה, שמעתי את השר ברוורמן מדבר על אפשרויות של תמיכה בעסקים, שזה בעצם כוונות טובות.

חנא סוייד: אני מאוד מאוד מקווה שזה יתממש, אבל אם זה יתממש לפי הנוסחאות המקובלות בישראל, זה לא גורר בסופו של דבר את המאסות, זה אולי יכול לעזור רק לבעלי העסקים, העשירון העליון מבין האוכלוסייה הערבית, אבל לא לכלל האוכלוסייה, והוא לא יכול להעלות את הממוצע, כי הוא יכול לגרום לכך שהעשירון העליון יברח בכלל, אבל המאסה הדומיננטית של האוכלוסייה תישאר איפה שהיא נמצאת.

חנא סוייד: לכן, פה צריך איזה מאמץ מורכב, מסיבי ורחב שיכלול את האוכלוסייה.

חנא סוייד: בעצם, אין כאן המצאות.

חנא סוייד: יש כאן common knowledge.

חנא סוייד: יש כאן דברים שנוסו בעולם, באירלנד, בסינגפור ובהרבה מקומות אחרים ואפילו בהודו – איך גורמים לכלל האוכלוסייה או לסגמנטים מסוימים באוכלוסייה להתקדם.

חנא סוייד: אנחנו מדברים בעיקר על פיתוח תשתיות.

חנא סוייד: אני מדבר ואומר לשר ברוורמן: אזורי תעשייה ביישובים הערביים – נכון שמפעל היי-טק במסגרת היוזמה שאתה מוביל לא צריך איזה אזור תעשייה, אבל כבר אמרתי שאולי הוא יעזור למשקיע הספציפי הפרטני, אבל הוא לא יעזור ליישובים.

חנא סוייד: צריך להקים אזורי תעשייה שימשכו ויהוו אטרקציה עבור משקיעים שיקימו מפעלים וייצרו מקומות עבודה שיאפשרו להעלות את ההכנסה.

חנא סוייד: כשאני מדבר על תשתיות, אני מדבר על תחבורה ציבורית.

חנא סוייד: היום רמת התחבורה הציבורית ביישובים הערביים איננה מאפשרת לאנשים לנסוע לעבודה.

חנא סוייד: אם צריך בשביל לנסוע לעבודה רכב פרטי, כבר לא צריך לדאוג לאנשים שיש להם רכב פרטי.

חנא סוייד: דווקא צריך לדאוג לאנשים שאין להם רכב פרטי על מנת לנסוע למקום עבודה.

חנא סוייד: בשביל זה צריך תחבורה ציבורית, ותחבורה ציבורית ביישובים הערביים היא "יוק".

חנא סוייד: אין תחבורה ציבורית.

חנא סוייד: אין תחבורה ציבורית – זו לא נקודה ונגמר העניין.

חנא סוייד: זה עם כל מיני השלכות רוחב, אורך ועומק, ואנחנו יודעים מה ההשלכות ומה התוצאות שלהן.

חנא סוייד: השקעות במערכת החינוך.

חנא סוייד: כדי להוציא קבוצות אוכלוסייה – וזה נכון גם לאוכלוסייה הערבית וגם לאוכלוסייה החרדית – מתוך העוני, צריך לתת להן חינוך טוב.

חנא סוייד: צריך לתת למשפחות חלשות אפשרויות ותמריצים לשלוח בנים ובנות לאוניברסיטה, שירכשו חינוך טוב, ומקצוע טוב יאפשר להם בסופו של דבר להשתלב בעבודה שמניבה הרבה.

חנא סוייד: אחת הבעיות היא ששיעור המשפחות העניות או העובדות והעניות הולך וגדל.

חנא סוייד: כלומר, לא מספיק שאתה עובד ואתה יוצא ממעגל העוני, אלא אתה צריך לעבוד גם בעבודה טובה.

חנא סוייד: עבודה טובה באה עם השכלה טובה.

חנא סוייד: זה – אני לא רואה דוגמאות.

חנא סוייד: אני לא רואה יוזמות.

חנא סוייד: אני לא רואה ניצנים של דברים כאלה בשטח.

חנא סוייד: אני מסתכל על מצב של 10,000–15,000 אקדמאים ערבים שסיימו מכללות, סמינרים ואוניברסיטאות ומנסים להשתלב במערכת החינוך ובמערכת השירותים.

חנא סוייד: מספיק לדאוג לסקטור הזה, לתת לו איזו אוריינטרציה חדשה לנצל את הידע והחינוך האוניברסיטאי, האקדמי, שהוא קיבל, ואז אפשר לייצר עבורו מקומות עבודה ואז הוא יכול להתקדם ולהוביל את כל החברה הערבית; וגם החברה החרדית, אם מיישמים את אותם דברים בחברה החרדית.

חנא סוייד: ובסופו של דבר, הטוב והפירות שיצאו מהעניין הזה הם גם לאותן קבוצות חלשות, אבל בסופו של דבר לכלל המשק, לביצועי המשק בכלל במדינת ישראל יהיה הרבה יותר טוב, כי מהתוצר הנוסף שמייצרים אפשר לקחת כספים ולהוציא יותר על שירותים סוציאליים וחברתיים וחינוך, וככה אפשר באמת להוציא את אותן קבוצות חלשות ממעגל העוני שאנחנו מדברים עליו.

חנא סוייד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: כבוד סגן שר האוצר, השר יצחק כהן, ישיב גם להצעת אי-אמון זו, ואחר כך נתחיל בדיון הכללי הסיעתי שבו ראשון הדוברים הוא – –

קריאה: השר ברוורמן.

ראובן ריבלין: ברצון רב.

ראובן ריבלין: – – יוחנן פלסנר שעדיין לא נמצא באולם.

רונית תירוש: אני מחליפה אותו.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש בשם סיעת קדימה.

נסים זאב: עוד לא.

נסים זאב: לא עכשיו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חבר הכנסת חנא סוייד, ד"ר אחמד טיבי, שלצערי לא נמצא פה אבל רוחו נמצאת פה וזה בסדר.

ראובן ריבלין: גנאים מחליף אותו בגאון.

מסעוד גנאים: – – – נמצא בגוף וגם ברוח.

יצחק כהן: על כל פנים, זה נכון שיש פערים, וממשלת ישראל עושה ככל שביכולתה.

יצחק כהן: דווקא הממשלה הזאת – ואני אומר לך בתור סגן שר האוצר ממפלגה חברתית – עשתה יותר מכל ממשלות העבר במגמה לצמצם את הפערים.

יצחק כהן: אני אתן רשימה קצרה מתוך 8.6 מיליארדי השקלים לפרויקטים חברתיים שוודאי מצאת אותם בספרי התקציב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד נוהג לומר, אדוני השר: השלילה לא סובלת יחסיות.

יצחק כהן: כן, אבל זו מציאות שצריך לתקן אותה, ונתקן אותה.

יצחק כהן: מתקנים אותה.

יצחק כהן: משתדלים ושואפים לצמצם אותה.

יצחק כהן: חבר הכנסת סוייד, ברשותך, תזכורת קצרה מתוכנית 2009–2010 – תוספת לקצבאות הזיקנה והבטחת הכנסה: החל מאוגוסט ניתנת תוספת של 133 שקל בממוצע למקבלי השלמת הכנסה בני 70–79.

יצחק כהן: לבני 80 פלוס, שיאריכו ימים, ניתנת תוספת של 80 שקל בממוצע.

יצחק כהן: סך עלות התוספת לקצבאות הבטחת הכנסה – 155 מיליון שקל.

יצחק כהן: סך עלות התוספת לקצבאות זיקנה – 450 מיליון שקל.

יצחק כהן: סך הכול 600 מיליון שקל במונחים שנתיים בשנת 2009.

יצחק כהן: בשנת 2010 – תוספת נוספת לקצבאות הזיקנה פלוס השלמת הכנסה בסך 360 מיליון שקל.

יצחק כהן: בשנת 2011 – עוד תוספת, מדרגה נוספת, בסך 360 מיליון שקל.

יצחק כהן: אם אתה לא רושם את זה, אני אתן לך את הפתק כדי שיהיה לך.

חנא סוייד: לא.

חנא סוייד: אני בכלל לא דיברתי על זה.

יצחק כהן: לא חשוב.

יצחק כהן: אבל זה גם צמצום פערים.

חנא סוייד: דיברתי על תשתיות, חינוך – – –

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: זה – השר ברוורמן ירחיב אחרי.

יצחק כהן: אחרי שאני אציג את הנתונים, פרופסור אבישי ברוורמן יוסיף.

יצחק כהן: ילדים – אנחנו מדברים על צמצום פערים.

יצחק כהן: בתוכנית הכלכלית לשנים 2009–2010 הוחל במתן תוספת של 100 שקל לקצבת הילדים לילדים במיקום 2–4.

יצחק כהן: החל מחודש יולי 2009 ניתנו תוספות של 60 שקל לילד השלישי ו-93 שקל לילד הרביעי.

יצחק כהן: העלות היא 230 מיליון שקל – במונחים שנתיים למעלה מ-400 מיליון שקל.

יצחק כהן: בשנת 2010 תינתן תוספת של 36 שקל לילד השני ו-33 שקל לילד השלישי.

יצחק כהן: העלות ב-2010 היא 700 מיליון שקל.

יצחק כהן: בשנת 2011 תינתן תוספת לילד השני, ובכך תושלם העלייה במדרגה לכל הילדים.

יצחק כהן: סך הכול העלות, התוספת לקצבאות הילדים – תוצר של ההסכם הקואליציוני של ש"ס – היא למעלה מ-1.2 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: זה מכובד.

יצחק כהן: אני מסכים אתך שזה לא מספיק, אבל זה מכובד.

יצחק כהן: עובדים זרים – בעקבות ההשפעות השליליות של תופעת העובדים הזרים הבלתי-חוקיים בישראל על שוק העבודה והמשק הישראלי, אישרה הממשלה תוכנית מקיפה לצמצום מספר העובדים הזרים הלא-חוקיים בישראל, המקשיחה מאוד את המדיניות בנוגע להעסקת עובדים זרים.

יצחק כהן: שלום, הזכרתי אותך לטובה.

אחמד טיבי: אדוני, אני מודה לך.

יצחק כהן: כניסה מסיבית של עובדים זרים לישראל בשנים האחרונות יצרה בעיקר פריצת שוק העבודה וירידת השכר.

יצחק כהן: בעיות אלה מציבות קשיים בהתחייבות הממשלה כלפי אוכלוסיות חלשות ששילובן בשוק העבודה הוא הדרך היחידה להוציאן ממעגל העוני.

יצחק כהן: אבטלה – במסגרת התוכנית להאצת המשק שאושרה בכנסת ניתנו הקלות בזכאות לדמי אבטלה.

יצחק כהן: תקופת האכשרה קוצרה מ-12 חודשי עבודה מתוך 18 החודשים האחרונים לתשעה חודשי עבודה מתוך 18, ומקנה זכאות מופחתת לדמי אבטלה.

יצחק כהן: עלות שנתית של כ-100 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: נוסף על כך, מינואר 2010 נקבעה בהוראת שעה למשך שנה תוספת לתקופת הזכאות לדמי אבטלה לזכאים מגיל 25 ומעלה.

יצחק כהן: עלות שנתית – 100 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: מעונות ומשפחתונים – כדי לאפשר לאמהות לצאת לעבודה – משנת 2010 יתווסף למערכת מעונות-היום והמשפחתונים תקציב של כ-200 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: תוספת התקציב תשמש בין השאר לסבסוד צהרונים, להרחבת מערכת מעונות-היום והמשפחתונים ולהעמקת הסבסוד ברמות הכנסה מסוימות.

יצחק כהן: נוסף על כך, משנת הלימודים תשע"א – ספטמבר 2010 – יתווספו עוד 320 מיליון ש"ח שישמשו לבינוי מעונות-יום, להגדלת מספר המשפחתונים, להרחבת המערכת באופן כללי ולהרחבת הסבסוד בצהרונים לגילאי שלוש–חמש בכל הארץ.

יצחק כהן: טיפות-חלב – מ-2010 יבוטלו האגרות של טיפות-חלב בעלות של 40 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: מס ערך מוסף – הממשלה אימצה לפני כחצי שנה מתווה ארוך-טווח המפחית את מס ההכנסה ומס החברות במטרה לעודד תעסוקה וצמיחה.

יצחק כהן: העלאת המע"מ בחודש יולי 2009 היתה זמנית, בהוראת שעה, כדי להתמודד עם בעיות המשבר.

יצחק כהן: כולנו חשבנו שנהיה במשבר עמוק יותר, אבל ברוך השם הצמיחה החזויה היתה נמוכה, אבל בפועל נסיים את השנה עם צמיחה חיובית, אומנם מאוד קטנה, ועדיין יש אי-ודאות – תנאי האי-ודאות אינם נמוכים, אך שונים ממה שהיה חצי שנה.

יצחק כהן: כרגע הפחתנו רק ב-0.5%, מתוך ראייה שנחזור ונבטל את ההעלאה לחלוטין, בעזרת השם, לקראת סוף השנה.

יצחק כהן: מדובר בצעד מדוד שמצד אחד מאפשר באמת המשך של שיפור הצמיחה, ומצד שני באמת מגיע לכוח הקנייה של שכבות חלשות שרוב ההכנסה שלהן מופנית לצריכה ולצמצום פערים.

יצחק כהן: ההחלטה להפחית את המע"מ נבעה משלוש סיבות, כפי שציינו כבר בעבר: 1.

יצחק כהן: ההפחתה תיתן סיוע נוסף לצמיחה במשק; 2.

יצחק כהן: חשוב מכך – יחד עם הגידול הצפוי בשנת 2010 של קצבאות הקשישים וקצבאות הילדים, ההפחתה תגביר את כוח הקנייה של השכבות החלשות ותצמצם פערים; 3.

יצחק כהן: ההפחתה תתרום לריסון הלחצים האינפלציוניים.

יצחק כהן: מס הכנסה שלילי – מענק מס הכנסה שלילי הוא כלי היוצר תמרוץ אמיתי לאזרחי המדינה להשתתף בשוק העבודה.

יצחק כהן: עובדים ברמות השכר הנמוכות ומשקי-בית עם ילדים ייהנו בצורה פשוטה מזיכוי כספי בסכומים משמעותיים.

יצחק כהן: כך, משפחה עם שלושה ילדים ומעלה, שבה שני בני-הזוג עובדים, תוכל לקבל מענק עד 840 שקל לחודש, והכול בתנאי שיצאו לעבוד.

יצחק כהן: החשוב מכול הוא כי אותם אנשים לא רק ייהנו מתוספת כספית משמעותית, אלא גם ייהנו מהיותם אנשים יצרניים השלובים בחיי המעשה של החברה הישראלית.

יצחק כהן: חבר הכנסת חנא סוייד, ב-2008, השנה הראשונה להפעלת תוכנית מס הכנסה שלילי, שילמה רשות המסים מענקים ל-28,800 זכאים.

יצחק כהן: המענק השנתי הממוצע לעובד עמד על כ-2,600 ש"ח.

יצחק כהן: זרם הבקשות מעיד כי גוברת המודעות בציבור למענק החדש, וזאת בעקבות שורת מהלכים שנקטה רשות המסים כדי לסייע לזכאים לממש את זכאותם.

יצחק כהן: בראש ובראשונה נקטה הרשות צעד חסר תקדים שבמסגרתו שלחה מכתבים יזומים – הממשלה שלחה – לכל מי שמהנתונים המצויים בידיה עולה כי ייתכן שהוא זכאי לקבלת המענק.

יצחק כהן: הממשלה העירה להם, והסבירה להם, ושלחה ביוזמתה מכתבים, כדי שידעו שיכול להיות שהם זכאים למענק.

יצחק כהן: ד"ר טיבי, אתה מכיר עוד מדינה כזאת?

יצחק כהן: לא מכיר; תודה.

יצחק כהן: רשות המסים השיקה באתר האינטרנט סימולטור שבאמצעותו כל אזרח יכול לבדוק את זכאותו לקבלת המענק, והכינה עלוני הסברה בעברית, ערבית, רוסית ואמהרית, המתפרסמים באתר האינטרנט של הרשות וחולקו לציבור בסיוע גופים שונים הפועלים מול האוכלוסייה הרלוונטית.

יצחק כהן: כמו כן, נוסף על פעולות פרסום והסברה מגוונות, הרשות פועלת במשותף עם עמותת "ידיד", שנרתמה לתרום את חלקה להצלחת המהלך ואשר לה ניסיון רב בסיוע לאוכלוסייה הרלוונטית במימוש זכויות, וכן עם זכיינית המדינה בהפעלת תוכנית "אורות לתעסוקה", מה שמכונה ויסקונסין, באזורים הרלוונטיים.

יצחק כהן: רשות המסים מפעילה מוקד מידע טלפוני אשר בו יכולים פונים לקבל פרטים בדבר זכאותם לקבלת המענק וכן לעקוב אחר מהלך הטיפול בפנייה שהוגשה.

יצחק כהן: אגב, אני ביקרתי במוקד הזה – זה יוצא מן הכלל.

יצחק כהן: פשוט מחמם את הלב.

יצחק כהן: חוק מס הכנסה שלילי, ד"ר טיבי, מיושם באופן הדרגתי:

יצחק כהן: תחילה באזורים המכונים בחוק "אזורי שילוב", שבהם פועלת תוכנית "אורות לתעסוקה".

יצחק כהן: בשנת 2008 היו זכאים לקבלת המענק שכירים בלבד – בעד חודשי עבודה בשנת המס 2007; בשנת 2009 יכולים להגיש בקשות שכירים ועצמאים – בעד חודשי עבודה בשנת המס 2008; משנת 2010 ואילך יופעל החוק בכל הארץ, בעזרת השם, ללא תלות במקום המגורים, כך שלמעשה שכירים ועצמאים העומדים בשנת המס 2009 בקריטריונים שנקבעו בחוק יוכלו – – –

שלי יחימוביץ': לא כל הארץ.

שלי יחימוביץ': רק באזורי ויסקונסין.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אמרתי: בשנת 2010 ואילך.

שלי יחימוביץ': יש התניה לא סבירה בין תוכנית ויסקונסין לבין מס הכנסה שלילי.

שלי יחימוביץ': לכן – – –

יצחק כהן: משנת 2010 יופעל החוק בכל הארץ, כך שלמעשה שכירים ועצמאים העומדים – – –

שלי יחימוביץ': אני מבינה שזה מייתר את הצעת הכנסת בעניין ויסקונסין, כי ויסקונסין לא אושר בכנסת.

ראובן ריבלין: אלה תוכניות הממשלה.

יצחק כהן: יש תוכניות הכנסת.

יצחק כהן: אנחנו פונים לאזרח.

ראובן ריבלין: תוכניות של הממשלה מחייבות את אישור הכנסת.

ראובן ריבלין: זה מה שאומר – – –

שלי יחימוביץ': – – –

יצחק כהן: שלום, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: שלום.

יעקב כץ: – – –

שלי יחימוביץ': לכן, סגן השר – – – מחייב שהדבר יופעל בפריסה ארצית, כיוון – – –

יצחק כהן: על כל פנים, חברת הכנסת שלי יחימוביץ – – –

שלי יחימוביץ': – – – מתנה את הפריסה הארצית בפריסה הארצית של ויסקונסין, התניה שאין לה שום סיבה, למעט כפייה ולחץ להעביר את ויסקונסין.

יצחק כהן: לא מופיעה לי פה ההתניה הזאת.

יצחק כהן: אני שומע את מה שאת אומרת, אבל אין לי שום דבר – – –

שלי יחימוביץ': אתה יודע שאני צודקת.

יצחק כהן: בדרך כלל.

יצחק כהן: ברוב המקרים.

יצחק כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, משנת 2010 ואילך יופעל החוק בכל הארץ, ללא תלות במקום המגורים, כך שלמעשה שכירים ועצמאים העומדים בשנת המס 2009 בקריטריונים שנקבעו בחוק יוכלו לפנות לקבלת המענק בתחילת שנת 2010.

יצחק כהן: תחבורה ציבורית – מחירי התחבורה הציבורית מתייקרים בעשור האחרון בשיעור עליית המדד, אולם מחירי הפעלת האוטובוסים התייקרו בעשרות רבות של אחוזים.

יצחק כהן: בארבע השנים האחרונות התייקר הדלק בלבד ב-400 מיליון ש"ח, התייקרות שנספגה בתקציב המדינה.

יצחק כהן: כך שיוצא שהסובסידיה הניתנת לתחבורה גדלה בחמש השנים האחרונות ב-40% לפחות.

יצחק כהן: ועוד ועוד ועוד – מה שאומר שהממשלה עושה ככל שביכולתה, אדוני היושב-ראש, לעזור לאוכלוסיות החלשות, לנסות לצמצם פערים.

יצחק כהן: אנחנו נמשיך לעשות את זה, בעזרת השם.

יצחק כהן: אני, ברשותך, אבקש מהחברים לדחות את האי-אמון.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: למה?

יצחק כהן: אתה לא היית בהתחלה.

יצחק כהן: אני אמרתי למה.

קריאה: – – – להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אדוני מבקש מטעם הממשלה שגם השר ברוורמן יוסיף.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אני חושב שפרופסור ברוורמן יוסיף.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד.

ראובן ריבלין: הואיל והיו צדדים אחרים בהצעת האי-אמון של חבר הכנסת חנא סוייד, ישיב גם השר ברוורמן, שהוא שר בממשלה – אני לא רוצה לומר "לעניינים", כי אני לא נולדתי פטרון של אף אחד.

אבישי ברוורמן: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה, סגן השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חנא סוייד, כהרגלו, אמר דברים בבהירות שלהם, בעדינות שלהם, עם תרבות, עם נועם, ועם האמת שמאחוריהם.

אבישי ברוורמן: מובן שמה שהוא אמר – הוא דיבר לכל ממשלות ישראל.

ראובן ריבלין: אתה יכול להגביה את הדוכן, ואז דבריך ייאמרו – – –

ג'מאל זחאלקה: שר גבוה – תקציב נמוך.

יצחק כהן: מה היה קודם?

ג'מאל זחאלקה: שר נמוך – תקציב נמוך.

ראובן ריבלין: שר גבוה – איש גדול.

ג'מאל זחאלקה: איש גדול, בסדר, אבל תקציב נמוך.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

אבישי ברוורמן: קודם כול, ברור לחלוטין שמעבר להערות בכנסת ולהצבעות אי-אמון, שייפלו ברוב קואליציוני מול האופוזיציה, כחלק מהמשחק, מה שנאמר כאן הוא האמת.

אבישי ברוורמן: כי באמת מבחנה של מדינת ישראל, מעבר למבחן של שתי מדינות לשני עמים, הוא המבחן האמיתי של שוויון ושותפות לאזרחי ישראל הערבים – מה שהיום אנחנו כבר מבינים הוא שזה לא רק צודק, אלא זה טוב לכלכלה, ומובן שאם זה טוב לכלכלה זה גם טוב ליהודים.

אבישי ברוורמן: לגבי הדברים הספציפיים – המבחן יהיה במעשים, ואני מסכים אתך.

אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל, ממשלתו של נתניהו, בסופו של דבר תיבחן בשני הנושאים האלה: בנושא המדיני ובנושא הפנימי, שיש לו משמעויות אדירות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, אני מדבר גם אליך – – –

סיעת ש"ס, אדוני יושב-ראש הסיעה, תגמרו את הדיון בחוץ.

דוד רותם: זחאלקה לא בש"ס.

הוא בש"ס אחר.

אבישי ברוורמן: בכל אופן, אני רוצה להתייחס עכשיו לדבר הראשון שאמרת.

אבישי ברוורמן: אכן הקרן שהכנו, שאיימן סייף, מנהל הרשות לפיתוח כלכלי, שראש הממשלה העביר לאחריותי, הכין – לפני שלושה ימים זכתה קבוצה ערבית–יהודית.

אבישי ברוורמן: זה כמובן 170 מיליון שקלים – 80 מיליון כסף ציבורי, 90 מיליון כסף פרטי – והקרן הזאת הולכת מייד לפרויקטים, להיי-טק, ל-low-tech; אני קורא לזה מו-טק, Mind Oriented Technologies, לא לדלא ניידי לאוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: ופה אני פונה לראשי הרשויות ולאנשי העסקים, כי ברגע ש-80 מתוך ה-170 זה כסף ממשלתי, אדוני היושב-ראש, זה אומר שיש סבסוד של קרוב ל-50%.

אבישי ברוורמן: ולכן הבקשה שלי עכשיו, מעבר לטרוניות, אנשי העסקים הערבים, כן, אלה שכינסתי אותם במשרד ראש הממשלה עם ראש הממשלה, עם מובילי המשק היהודים – להגיש פרויקטים, להתקדם, קדימה, כי מה שהיה היה, היה לא בסדר, בואו נתחיל לתקן.

אבישי ברוורמן: צדקת, שהדבר הזה אינו מספיק.

אבישי ברוורמן: ולכן החודש הזה, אינשאללה, בעזרת השם, תהיה החלטת ממשלה, דיון ממשלתי בנושא של מדיניות לאזרחי ישראל הערבים – שעדיין לא אפרט, כי אין; אומרים: אל יתהלל חוגר כמפתח – קודם כול נעביר את ההחלטה, ואז לביצועים – שתתרכז בשלב א' בכמה יישובים, כשהם יתייחסו לתעסוקה, דיור ותחבורה ציבורית.

אבישי ברוורמן: כי אני מסכים למה שאמרת, חבר הכנסת חנא סוייד: התוכנית שראש הממשלה הציג עם שר התחבורה, יש בה מין הדמיון והתעוזה לרשת את כל מדינת ישראל, אבל ברור לחלוטין שבכספים קטנים מאוד, ביישובים הערביים, ששם אין תחבורה, ה-payoff הכלכלי הוא אדיר.

אבישי ברוורמן: כספים קטנים כאן ייתנו payoff אדיר.

אבישי ברוורמן: ופה, בדבר הזה, אני סמוך ובטוח, אבל זה תפקידה של הממשלה, ושר האוצר ופקידיו שעובדים יחד אתנו, עם השרים האחרים, מבינים שהדבר חייב לקרות.

אבישי ברוורמן: זהו שלב א'.

אבישי ברוורמן: אתה אמרת את זה גם לגבי האקדמאים, ואני אומר לך שאני אומר את זה עכשיו – אני מסתובב בארץ הזאת, פוגש אנשי עסקים – אתמול אפילו היה איש עסקים – ובהזדמנות זאת אתן מחמאה לד"ר אחמד טיבי: אתמול נפגשתי עם מנכ"ל החברה השבדית המדהימה "איקאה", המנכ"ל בישראל, ששמו שלומי גבאי.

אבישי ברוורמן: לא פגשתי אותו מעולם.

אבישי ברוורמן: איש מדהים – ידידי, יושב-ראש הכנסת, הוא גדל בקטמונים, בעשר אצבעות – הוא אחד המנהלים המדהימים בארץ.

ואחמד טיבי יילד אותו.

אבישי ברוורמן: לא, למה אתה – – –

אחמד טיבי: תמשיך.

אני חשבתי – כי אחמד סיפר סיפור, חשבתי שזה זה.

אבישי ברוורמן: יש הרבה סיפורים לאחמד, זה לא הסיפור.

אוקיי.

אבישי ברוורמן: ואני באתי ואמרתי לו – הוא בא להיפגש, כי אנחנו מעוניינים, ואני מסתובב עכשיו ברחבי הארץ – לראשי החברות הישראליים, להתחיל לפתוח את החברות לאזרחי ישראל הערבים והדרוזים המצוינים שקיימים.

אבישי ברוורמן: ומייד הוא הרים את הטלפון והוא כבר דיבר עם הסמנכ"לית, ואז הוא מספר לי שהוא יוצא עירק, יליד הקטמונים, שמשפחתו לא נפגעה בשואה – אמר לי: כתבתי אימייל לד"ר אחמד טיבי, משום שהנאום שהוא נתן, כשאני שמעתי אותו – הייתי גאה לשמוע את הנאום הזה, שהתפרסם בעולם, מול כל מכחישי השואה, מול כל הדברים, בצורה הברורה ביותר.

אבישי ברוורמן: אני, בן קטמונים, מנכ"ל "איקאה", אומר לך: זה אחד הנאומים הגדולים ששמעתי בכנסת.

יפה.

אבישי ברוורמן: אמרתי לו: אתה לא היחיד שאמרת, ואני אעביר לך את זה גם כאן, וכבר אני אומר.

אבישי ברוורמן: הוא, כמו האחרים, מייד הרים טלפון לסמנכ"לית, ואנחנו נתחיל לעבוד.

אבישי ברוורמן: למה אני אומר את הדבר הזה?

אבישי ברוורמן: כי – חבר הכנסת חנא סוייד, אני איאבק בממשלה הזאת, בתוכה, יחד עם השרים, עם פואד בן-אליעזר ועם שר האוצר, ניאבק כדי שיהיו דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: איך?

רוחמה אברהם-בלילא: איך?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בינתיים זה רק ססמאות.

רוחמה אברהם-בלילא: ססמאות.

רוחמה אברהם-בלילא: איך אתה נאבק?

אבישי ברוורמן: אני הסברתי עכשיו.

אבישי ברוורמן: לא הקשבת לי.

רוחמה אברהם-בלילא: הקשבתי לכל מלה שאמרת.

רוחמה אברהם-בלילא: להיאבק זה להביא תקציבים, להיאבק זה לשכנע את הממשלה, ובינתיים להיאבק זו ססמה.

זו דאגתך, השרה לשעבר, נגד כל ממשלות ישראל.

אבישי ברוורמן: אני לא ראיתי שבממשלה שאת ישבת בפעם שעברה היו דברים יותר גדולים, נקודה.

רוחמה אברהם-בלילא: עם כל הכבוד, תעשה שיעורי-בית.

רוחמה אברהם-בלילא: כדאי שתעשה שיעורי-בית.

אבישי ברוורמן: אני עשיתי שיעורי-בית.

אבישי ברוורמן: עשיתי שיעורי-בית.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הקודמת עשתה הרבה יותר – – –

לכן, קשוט עצמך, אבל קשוט אחרים.

אבישי ברוורמן: אמרתי שתהיה החלטת ממשלה, עם כספים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מתי?

אבישי ברוורמן: החודש הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעזרת השם.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: בעזרת השם.

אבישי ברוורמן: אמרתי גם אינשאללה.

אבישי ברוורמן: אם לא היית – – – היית מקשיבה.

יעקב כץ: אם זה בעזרת השם אז זה בסדר.

אבישי ברוורמן: אוה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ועכשיו, רבותי, חברי הכנסת, תפקידם הוא גם לדבר – ולדבר אחרת כשהם באופוזיציה ולדבר אחרת בקואליציה.

אבישי ברוורמן: מה שאני מדבר כרגע זה המבחן של כל הבית הזה, ערבים ויהודים.

במאה אחוז.

אבישי ברוורמן: ולכן, המבחן הזה יהיה בהחלטות האלה, שהן רק שלב א'.

אבישי ברוורמן: כי שלב ב' צריך להיות גם תוכנית אסטרטגית, שהעשור הבא – וכספים הרבה יותר מועטים מהכספים של התחבורה.

אבישי ברוורמן: מדינה שתלך בדרך – ואמרתי: דרכו של יצחק רבין; כי אמרתי גם למר נתניהו, לראש הממשלה: המבחן ההיסטורי שלו – וזה הפרדוקס: שהדרך שלו היא ללכת בדרכו של יצחק רבין, בשני הדברים היחידים, המרכזיים, שיצחק רבין הלך – נוסף על דברים אחרים, אבל אלה הדברים המרכזיים.

אבישי ברוורמן: ואני אומר עוד פעם בדבר הזה לחברי הכנסת הערבים ולראשי הרשויות: כמו ששמעתי בכנס הרצלייה – ואני מעדיף שהדיונים יהיו בכנסת ולא בכנס הרצלייה – שהיו אתי אנשי עסקים כמו סאמר נח'לה ועימאד תאיס, והם אומרים: רבותי, אנחנו דור אחר; אנחנו רוצים לעשות, לא רק להתלונן.

אבישי ברוורמן: ולכן אני אומר גם לכם עכשיו: בואו ניאבק יחד, כי יכול יותר – גם כשהציבור היהודי רואה את האקדמאים הערבים ואנשי העסקים הערבים, ואנשים אומרים: כן, היתה פה אפליה, אבל אנחנו מתחילים עכשיו, אנחנו לוקחים את המצב הקיים ומתקדמים קדימה.

אבישי ברוורמן: לכן אני אומר: בבית הזה אנחנו צריכים להיאבק יחד, יהודים וערבים, לבנות מדינה ברוח של ישעיהו ועמוס, ברוח של מנהיגות, של משה ויתרו, שבה נותנים אנרגיה חיובית, אבל מצד שני המנהיגים לוקחים את הקשה, ולא את הדברים שמביאים להם גדולה.

אבישי ברוורמן: מצד שני, אני אומר עוד פעם: אני פונה גם אליכם, חברי הכנסת, אני, את כל מה שביכולתי אעשה, חלק אצליח, חלק פחות אצליח.

אבישי ברוורמן: אבל אני קורא לכם:

אבישי ברוורמן: כמו בנאומים שהיו לגבי האחריות ההיסטורית במדינה הזאת כלפי השואה, כולנו צריכים לעלות ליגה, להתקדם בבגרות, כי אני חושב שמדינת ישראל היא בסכנת קיום.

אבישי ברוורמן: ואני אומר את זה לחברי – אם זה דודו רותם וכצל'ה.

אבישי ברוורמן: מצד אחד יש לנו בחירה בתהליך המדיני, שבו ראש הממשלה חייב להוביל, כבן-גוריון בשעתו, באמונה לחצות את הארץ, כי אחרת תהיה פה – אני אומר לכם – בטווח הארוך, מה הסכנה הגדולה בישראל?

אבישי ברוורמן: לא אירן.

אבישי ברוורמן: הסכנה הגדולה ביותר היא שתהיה פה בסופו של דבר, ד"ר טיבי, מדינה ערבית לאומית עם מיעוט יהודי.

אבישי ברוורמן: ולכן צריך לחצות את הארץ הזאת – יש דברים – ודבר שני, אותם 20% מהתושבים, שמצפים להיות חלק מהמדינה הזאת ולא מקבלים אותם בשום מקום אחר – אנחנו צריכים לבנות אותה מדינה, בחזונו של הרצל: מדינה של העם היהודי ושל כל אזרחיה.

אבישי ברוורמן: בואו ניאבק ונעשה מה שאזרחי ישראל רוצים, קואליציה ואופוזיציה כאחד.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

יישר כוח.

תודה רבה.

רבותי, תמו התשובות של הממשלה ואנחנו עוברים לדיון הכללי.

מטעם סיעת קדימה תעלה ותבוא חברת הכנסת , שלרשותה שלוש דקות, לאחריה חבר הכנסת דודו רותם מטעם ישראל ביתנו, ולאחריו חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואם הוא לא יהיה – המחליף הקבוע של סיעת ש"ס, נסים זאב, יעלה ויבוא.

בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את הנושא שבגינו קדימה העלתה הצעת אי-אמון, נושא האלכוהול והוזלת המיסוי על מוצרי אלכוהול יוקרתיים מיובאים.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לכם שב-DNA – ואני ארחיב את דברי לאי-אמון בממשלה, משום שב-DNA של הממשלה קיים פגם בסיסי של פיצול אישיות.

רונית תירוש: אתה נהנה ממני, חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: זה מאוד מעניין – – –

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, חברת הכנסת תירוש.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר, אני מציעה שאם יש לך משהו לחדש לחבר הכנסת טיבי, מן הראוי שתאמר לו – אל תפריע לחברת הכנסת רונית תירוש.

אבישי ברוורמן: לא, לחברת הכנסת רונית תירוש לעולם לא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בטוחה שהיא רוצה שתקשיב קשב רב למה שהיא אומרת.

אלי אפללו: לא, הוא רוצה להקשיב רק לעצמו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה לך דקה, חברת הכנסת רונית תירוש.

רונית תירוש: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

רונית תירוש: אני אומרת שהממשלה סובלת מפיצול אישיות, ואם יש לנו בעיית זיכרון, אז הנני להזכיר.

רונית תירוש: באה הממשלה והודיעה על העלאת מע"מ על פירות וירקות.

רונית תירוש: זוכרים?

רונית תירוש: ומה קרה בסוף?

רונית תירוש: היא נבהלה מהצעקה החברתית, הציבורית, היא התקפלה.

רונית תירוש: באה אותה ממשלה והכריזה על היטל על צריכה עודפת של מים, בשפת העם: מס בצורת.

רונית תירוש: שוב, הציבור זעק וקבל והממשלה התקפלה.

רונית תירוש: באה הממשלה ואמרה: ילדי זרים החוצה, חזרה לבתיכם.

רונית תירוש: קמו ארגונים, קמה צעקה מוצדקת, והממשלה מצאה דרך להתקפל, וזה בנושאים חברתיים, בנושאים כלכליים.

רונית תירוש: אני עוברת לנושאים של מדיניות חוץ.

רונית תירוש: בא ראש הממשלה בישיבת הממשלה האחרונה ואמר: אנחנו נמשיך את מאמצי התהליכים להסכמי שלום, למשא-ומתן, ובה בעת, בו-זמנית, אומר שר החוץ, משמיע קולות מלחמה, מגרה את השטח אל מול סוריה.

רונית תירוש: אנחנו רוצים לעשות שלום עם סוריה, אבל אנחנו מקוממים את כל העולם ובוודאי את סוריה.

רונית תירוש: קורא ראש הממשלה לאבו מאזן לבוא למשא-ומתן, אבל בה בעת אותה ממשלה מחליטה להרחיב את אזורי העדיפות הלאומית; לא שאני נגד חלילה, אבל זה לא הולך ביחד.

רונית תירוש: אם אנחנו רוצים להיטיב, אז שנגיד את האמת: אנחנו לא מתכוונים להחזיר ולו התנחלות אחת.

רונית תירוש: אז איך יבוא אבו מאזן?

רונית תירוש: מספיק אמר שהוא לא נכנס למשא-ומתן אם אין הקפאה כללית – ואלה בנושאים של מדיניות חוץ.

רונית תירוש: אני הולכת לנושא האלכוהול שלשמו קראנו לאי-אמון.

רונית תירוש: קם המשרד לביטחון פנים ומכריז על תוכנית למאבק באלכוהול.

רונית תירוש: ואז, בה בעת – באותו שבוע אני וגם חברים אחרים מגישים הצעות חוק בנושא אלכוהול.

רונית תירוש: אני הגשתי הצעת חוק להחמרה בענישה בכל הקשור לשימוש באלכוהול.

רונית תירוש: יש אחרים שהציעו הצעות חוק להגבלת שעות המכירה, או להגבלת מקומות המכירה, לא בתחנות דלק, וגם להם מפילים את ההצעות.

דוד רותם: ההצעות האלה עברו, הן נמצאות בוועדת הפנים.

רונית תירוש: טוב, אז אני ממש מסירה את – – – אבל את ההצעה להחמרה בענישה הפילו.

רונית תירוש: אבל לעומת כל זאת, אל מול ההכרזה שיש לנו תוכנית למאבק באלכוהול, מודיעים שאנחנו מוזילים, מורידים את המחירים של אלכוהול.

רונית תירוש: אני רוצה להראות לכם פה, מבלי להראות של מי זה, חוברת ומה כתוב בחוברת.

רונית תירוש: אירוע אלכוהול של החורף.

רונית תירוש: אני לא אזהה את החברה.

רונית תירוש: החברה מזמינה את קהל לקוחותיה לחגוג עמה את החורף עם ויסקי "סינגל מאלט" – אני מקווה שאני מאייתת נכון – עם ברנדי, עם קוניאק, פורט וודקה, באירוע בסניף זה וזה.

רונית תירוש: שימו לב, בואו לחגוג עמנו באירוע רב משתתפים לרגל ירידת מחירי המשקאות האיכותיים, וזה בחסות ממשלת ישראל, בחסות המשרד לביטחון פנים שהולך להילחם באלכוהול.

רונית תירוש: רבותי, אני לא יודעת איך לקרוא לזה, חבר הכנסת וקנין.

רונית תירוש: זה פיצול אישיות, זה טירוף מערכות, זה סכיזופרניה של הממשלה, אבל יד ימין אינה יודעת מיד שמאל, וזה ב-DNA של הממשלה.

רונית תירוש: ויפה שעה אחת קודם, שראש הממשלה ייקח לידיו את חברי ממשלתו ויכריז שכולם בנשימה אחת, בקול אחד, בגוף אחד, מכריזים את אותן הכרזות באשר הן.

רונית תירוש: לסיום אני אומרת, כל אותם שרים שלא ייתנו את ידם להצעות חוק שמחמירות עם אלה המשתמשים באלכוהול, ידעו שיש להם יד וחלק בכל התוצרים של צריכת אלכוהול – באונס, בשוד, בגנבה וברצח.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי, חברת הכנסת תירוש.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת דוד רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: עידוד שתיית אלכוהול על-ידי הורדת המסים על משקאות אלכוהוליים מיובאים;

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דוד רותם: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, האזנתי בקשב רב לדבריו של חבר הכנסת חסון, ואני מוכרח לומר שהוא שכנע אותי.

דוד רותם: הגעתי למסקנה באופן ברור מתוך דבריו שצריך להפיל את הממשלה, אבל אז ראיתי דבר אחד נורא:

דוד רותם: המועמדים להרכיב את הממשלה החדשה זה קדימה.

דוד רותם: אז הוצאתי את המחשב שלי והתחלתי לעשות חשבון: 28 קדימה, מי עוד מצטרף לקואליציה שלכם?

דוד רותם: אז אמרו לי: ניקח את ש"ס.

דוד רותם: יופי, חבר הכנסת מולה, תקימו ממשלה עם ש"ס ותעבירו את ברית הזוגיות, אתה הלוחם הגדול.

דוד רותם: אתה הלוחם הגדול, איך תעביר אותה?

דוד רותם: אחר כך אמרו לי: ניקח את מרצ.

דוד רותם: אמרתי: יופי, אז תוסיף עוד שלושה.

דוד רותם: הגעתם כבר ל-41.

דוד רותם: נו, איך מקימים קואליציה?

דוד רותם: רבותי היקרים, אל תעשו צחוק מהעבודה.

דוד רותם: אז אמרו לי: ניקח את העבודה – זה 51.

דוד רותם: את מי עוד תיקחו?

דוד רותם: את יהדות התורה, ואז אתם תעבירו גם את הגיור וגם את ברית הזוגיות, אין שום בעיה.

דוד רותם: חבר'ה, תגידו את האמת, כי אתם באים בטענות לכולם.

דוד רותם: אתם בשביל שלטון מוכנים למכור את הכול; את הכול, את ברית הזוגיות ואת הגיור ואת הרפורמים ואת הקונסרבטיבים, את הכול, העיקר – תנו שלטון.

שלמה מולה: בישראל ביתנו לא מכרתם את הסיפור שלכם בשביל לשבת בכיסאות, ועם ש"ס ועם אחרים, וכו'?

דוד רותם: קודם כול לא מכרנו כלום.

דוד רותם: שנית, אנחנו לא מציעים הצעות אי-אמון מצחיקות.

דוד רותם: עכשיו באים ואומרים לנו יותר מזה, רגע – – –

שלמה מולה: אני רוצה לדעת איך אתם תצביעו ביום רביעי בהצעת חוק לסייע למדענים עולים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מניחה שאתה תראה.

דוד רותם: אתה תראה איך אנחנו נצביע, אני מבטיח לך שאתה תראה.

שלמה מולה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דוד רותם: עכשיו בואו נלך הלאה.

דוד רותם: אתם מדברים על שר חוץ שמדבר ושולח ראש מדינה אחד לכאן ומאיים שהוא יהרוס את המשפחות של האחרים.

דוד רותם: רבותי, תגידו לי, אתם קראתם את דוח-וינוגרד, או שזה פשוט לא נוגע לכם כי אתם הייתם אז בשלטון?

דוד רותם: דוח-וינוגרד אומר שאחת המסיבות הקשות למלחמת ה"חיזבאללה" היתה העובדה שממשלת ישראל, אהוד ברק ואהוד אולמרט ואריק שרון הסכימו להכיל את המתקפות.

דוד רותם: כשאהוד ברק – – –

שלמה מולה: וביבי נתניהו גם כן, ושר האוצר.

דוד רותם: לא, ביבי נתניהו היה באופוזיציה.

שלמה מולה: שר האוצר.

דוד רותם: שר האוצר היה הרבה קודם, תסלח לי.

שלמה מולה: הוא קיצץ את תקציבי האוצר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא עונה לו.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דוד רותם: אז מה אנחנו מגלים?

דוד רותם: שככה, כאשר קדימה בשלטון, מותר למנהיגים הערבים לאיים שהם יעבירו את המלחמה לערי ישראל.

דוד רותם: ואז קם שר חוץ – שזה בדיוק תפקידו – ואומר להם: רבותי, אל תאיימו על האזרחים שלנו.

דוד רותם: אם אתם תאיימו על האזרחים שלי, אני אפגע בכם.

דוד רותם: זה תפקידו של שר חוץ במדינת ישראל, לא כל היום להתחנף.

דוד רותם: ואז אני אומר, בואו נלך הלאה.

דוד רותם: נגיד שאתם מקימים ממשלה – – –

יעקב כץ: איך זה קשור לאלכוהול?

דוד רותם: הוא דיבר על וודקה ועל אלכוהול.

דוד רותם: אז אני משאיר אותם בלי וודקה רק שיהיו ערים.

דוד רותם: בואו ואגיד לכם משהו.

דוד רותם: רבותי היקרים, לא מזמן קראתי בתקשורת כל מיני דברים – שיש תוכנית מדינית של שאול מופז; הוא הרי יהיה אצלכם שר בכיר, כן, כי יהיו פריימריס בתוך זמן מסוים, ואולי אפילו יהיה ראש המפלגה.

שלמה מולה: מצוין.

דוד רותם: מצוין.

דוד רותם: אז מה מציע לנו שאול מופז?

דוד רותם: הוא אומר: אנחנו נקים מדינה פלסטינית שתכלול 60% משטחי הגדה, ללא פינוי יישובים ישראליים.

דוד רותם: תוכר ריבונותה של ישראל כבר בשלב ראשון בגושי ההתיישבות.

דוד רותם: ישראל תכבד כל מנהיגות פלסטינית נבחרת, גם את ה"חמאס".

דוד רותם: רבותי היקרים, תגידו – – –

אלי אפללו: לא, תמשיך.

אלי אפללו: אל תתנתק.

אלי אפללו: מה הוא הוסיף?

אלי אפללו: איזה תנאי?

אלי אפללו: זה לא מתאים לך.

שלמה מולה: בדיוק.

דוד רותם: שהיא תרצה לנהל משא-ומתן.

אלי אפללו: שמה עוד?

אלי אפללו: תכיר במדינת ישראל.

דוד רותם: ויכירו במדינת ישראל.

אלי אפללו: כן, כן, ויניחו את הנשק.

אלי אפללו: כל מנהיג אחר יסכים לקבל את התנאים האלו, של להכיר, וזה לא משנה אם זה "חמאס" או לא "חמאס" – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אפללו, תודה.

דוד רותם: עכשיו יש לי שאלה, רבותי מקדימה.

דוד רותם: יש לי שאלה אליכם: תגידו, מי מוכן לדבר אתכם – –

יעקב כץ: הוא בכלל מהליכוד, הוא לא בקדימה.

דוד רותם: – – מי מוכן לדבר אתכם על 60% משטחי הגדה?

שלמה מולה: הוא אמר "בשלב ראשון".

דוד רותם: חבר הכנסת צרצור, האם אפשר להקים מדינה פלסטינית ב-60% משטחי יהודה ושומרון בלי לפרק יישובים יהודיים?

אברהים צרצור: צריכים לפרק יישובים יהודיים.

דוד רותם: האם אפשר לנהל משא-ומתן על כך שגושי ההתיישבות יחול עליהם המשפט הישראלי והם יסופחו למדינת ישראל?

דוד רותם: אי-אפשר.

יוחנן פלסנר: אנחנו מיעוט.

יוחנן פלסנר: אנחנו נשקול את תוכנית ישראל ביתנו לחלוקת ירושלים.

דוד רותם: רבותי, אתם מבינים?

דוד רותם: אתם מבלבלים את המוח, כי אין לכם מה למכור, וכל מה שמעניין אתכם זה שלטון.

דוד רותם: רבותי היקרים, אם אתם תרצו להיות פעם בשלטון בלי איווט ליברמן, אתם לא תהיו בשום מקום.

דוד רותם: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שמחליף אותו חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: הודעה נוספת לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 39), התש"ע–2010; הצעת חוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים (תיקון מס' 2), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 92) (ביקורת ותקציב ועדה מקומית), התש"ע–2010, של חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון מס' 6) (הרחבת התחולה על מוסדות נוספים), של חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 28), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי המזכירה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: עידוד שתיית אלכוהול על-ידי הורדת המסים על משקאות אלכוהוליים מיובאים;

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות.

נסים זאב: שלום.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אני מודה לך.

נסים זאב: הצעת האי-אמון נשמעת כאילו שזה לקראת ראש חודש אדר – משנכנס אדר מרבים בשמחה, ובפורים כולנו שותים, אז חשבתי שבגלל השתייה שהולכת להיות בחג הפורים הורידו את המחירים של שתיית אלכוהול.

נסים זאב: אז – מתברר לי שזה לא בגלל חג הפורים; יש איזה מין תפיסה מוזרה – לא הבנתי מה הקשר של הצעת האי-אמון בנושא אלכוהול – הרי בעיית האלכוהול היא בעיה כרונית; אני זוכר, כאשר ראש הממשלה אריק שרון – כשנבחר להיות ראש הממשלה, אמר:

נסים זאב: אני רואה בבעיה של הסמים בעיה אסטרטגית לאומית ממדרגה ראשונה.

נסים זאב: ואז, אני רוצה לומר לכם, לפני שש-שבע שנים, הבעיה של הסמים עוד לא היתה בעיה מספר אחת במדינת ישראל.

נסים זאב: היום שתיית אלכוהול בעצם מחליפה את הסמים בהדרגה.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כי זה הרבה יותר קל, הרבה יותר נגיש, זה הרבה יותר מהר, גם לא צריך לחפש את זה הרבה.

נסים זאב: ועניין השתייה זה הרבה יותר חינוך.

נסים זאב: אני הייתי – כיושב-ראש ועדה, אני רוצה לומר שהכנסת, ברוך השם, חוקקה כמה חוקים, גם בנושא של ענישה, גם בנושא של הכבדה – שלא לאפשר שתיית אלכוהול לבני-נוער, ובכל זאת אנחנו רואים שהמספרים הולכים וגדלים, והגיל של בני-הנוער הולך ויורד.

נסים זאב: וזה צריך להדאיג אותנו – שהתופעה היא לא רק בבנים, גם בבנות, והגמילה בבנות היא הרבה יותר קשה מאשר בבנים.

נסים זאב: אנחנו שמענו את בני-הנוער רק בשבוע שעבר, בעקבות האירוע החגיגי שהיה פה בט"ו בשבט; בוועדת סמים ואלכוהול אמרו בני-הנוער: אנחנו רוצים להרגיש high, רוצים להרגיש בהתעלות.

נסים זאב: כשאין התעלות נפש ורוצים בכל זאת להרגיש גבוה – אדם רוצה להרגיש פתאום שהוא מרומם, איך הוא ירגיש?

נסים זאב: הוא שותה ויסקי, שותה עראק, ופתאום הוא מרגיש שהוא מרחף למעלה והוא מעל כולם אפילו.

נסים זאב: מה לעשות.

יעקב כץ: גם עראק?

נסים זאב: גם עראק, כן.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהממשלה דווקא בעניין הזה – שככל שאחוזי האלכוהול הם גבוהים יותר, ככה המחיר יהיה גבוה יותר – יש בזה הרבה – ברמה המקצועית אני חושב שזה נכון לעשות את זה, אבל העניין של ההסברה, לצערי הרב היא לקויה, גם בבתי-הספר, גם בטלוויזיה, שזה למעשה הכלי שכולם צופים ורואים – אני לא רואה איזה תעמולות שכל כך נותנות את הדעת למניעת שתיית אלכוהול בקרב בני-נוער, ורק אולי יש ססמה: כאשר נוהגים לא שותים.

נסים זאב: אבל כאשר לא נוהגים, תשתה כמה שיותר – ככה זה משתמע, לצערנו הרב.

נסים זאב: לכן אני אומר, העניין הזה של ילדים ובני-נוער שמתגוללים ברחובות בכל פינה, כאשר הם שיכורים ושותים לשוכרה במוצאי-שבתות, בערבי שבתות, בפאבים, זו מגפת מדינה, והמדינה צריכה לתת את הדעת; ולא הנושא הזה, השולי, כאשר הממשלה מחליטה אולי להוריד – שבשתייה שיש בה פחות אלכוהול זה יעלה פחות, וכאשר יש יותר אלכוהול יעלה יותר.

נסים זאב: זאת הבעיה שלנו; יש לנו בעיה קשה בחברה שלנו, וחייבים להתמודד אתה כמה שיותר מהר, ברמה ההסברתית, אחרת, חלילה וחס, אנחנו נמצא את עצמנו מדינה של שיכורים.

נסים זאב: דבר נוסף, אני רק רוצה לומר, בנושא הפערים – כאילו נושא הפערים נוצר בקדנציה הזאת, בחודשים האחרונים.

נסים זאב: הרי הפערים קיימים בכל המגזרים, לא דווקא במגזר הערבי.

נסים זאב: תמיד כאשר מעלים את נושא הפערים, נשמע כאילו המגזר הערבי הוא המקופח ביותר.

נסים זאב: אני רוצה לומר גם לחברי בכנסת, שיושבים פה ותמיד מעלים את הסוגיה הזאת: הפערים קיימים בכל שכבות הציבור, גם אצל החילונים, גם אצל החרדים, גם אצל הערבים, ולכן – בכל מדינה יש פערים חברתיים.

נסים זאב: הממשלה עושה את הכול – כמיטב יכולתה – לצמצם.

נסים זאב: אם מישהו חושב שאפשר בכמה חודשים או בקדנציה אחת לשנות ולהדביק פערים ולראות את החברה הזאת שוויונית ברמה הכלכלית שלה, באמת יש לו אשליה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, במושכל ראשון, או אולי אפילו במחשבה רגשית, אני תמיד מזדהה עם המטלות והיעדים והבעיות המורכבים שעומדים לפתחה של כל ממשלה בישראל, לאו דווקא הממשלה שאני חבר בקואליציה אתה.

אורי מקלב: אני חושב שממשלה בישראל – כשאני רואה איזה דברים עומדים על הפרק, מה השרים צריכים להחליט, מה ראש הממשלה צריך להחליט – נושאים ערכיים, נושאים עם השלכות גדולות מאוד – זה יכול להיות הנושא של האיום האירני, הגבול הלבנוני, המתח עם הסורים – רק דברים אקטואליים מעכשיו, של הימים האחרונים – המצב בעזה, דוח-גולדסטון, מצב היחסים עם האמריקנים, עם אובמה, עם הטורקים, גלעד שליט, כל המצב הביטחוני, היערכות העורף – אני מבין שאין זמן להתעסק עם דברים שהם פחות חשובים, שלא נראים כרגע קריטיים, דחופים, עם השלכות לטווח ארוך.

אורי מקלב: ואני תמיד עומד, ואני אומר: מה לי כי נתקיף ממשלה?

אורי מקלב: תעריך את הממשלה – מה יש לאנשים שעומדים בראשה להתעסק וכמה הם צריכים להשקיע; ולא נשאר להם לטפל בתאונות דרכים או בנוער ואלכוהול.

אורי מקלב: אין להם הזמן לזה.

אורי מקלב: הגם שאני חושב, שאם היו צריכים להתעסק – זה מה שאנחנו חושבים?

אורי מקלב: אם הורדת המסים או העלאת המסים – זה מה שישנה את הצריכה של הנוער?

אורי מקלב: האם לא חינוך ערכי יותר, להשקיע בנושא הרבה יותר עמוק, להשקיע באמת מחשבה שיכולה לשנות את כל התפיסה, את כל הגישה?

אורי מקלב: לא הורדת מסים ולא העלאת מסים היא מה שישנה את צריכת האלכוהול.

אורי מקלב: וגם אם אנחנו דיברנו על הנושא השני, של פערים חברתיים, ובאמת הפערים החברתיים גדולים מאוד – היום אין לממשלה זמן להתעסק.

אורי מקלב: כמה זמן הממשלה התעסקה עם דוח העוני, עם זה שכל ילד שלישי או כל ילד רביעי נמצא מתחת לקו העוני?

אורי מקלב: כל משפחה, כל אדם רביעי או חמישי נמצא מתחת לקו העוני.

אורי מקלב: אין לממשלה זמן להתעסק עם הדברים האלה.

אורי מקלב: אבל מה שכן מדאיג אותי – כשאני רואה מה שצף אתמול או שלשום, כשיש ויכוח בממשלה לבין האוצר, וזו סוגיה שצריך לדון בה, מה קורה כשהצוות, הגוף המקצועי, לא מוצא חן בעיניו הדרג הקובע מדיניות, ואז איך כולנו יודעים מה שהיה צריך להיות בהתדיינות בחדרי חדרים, לשים את זה בחוץ, את הפערים הגדולים שיש בין האוצר לבין הממשלה.

אורי מקלב: אבל זה נושא אחר.

אורי מקלב: אבל כשאנחנו באים ומשלמים את הפערים הגדולים, איך באמת ממשלות הולכות ומחליטות על פרויקטים גדולים בדברים שאנחנו לא יודעים – איזה פערי מחשבה יש, של עלויות של 20 מיליארד, של 20 מיליארד שקל, בין תפיסה כזו לתפיסה כזו.

אורי מקלב: ואני הרי יודע מה בסוף.

אורי מקלב: לא משנה מה תהיה ההחלטה בסוף, אבל ודאי שבמחי יד יחליטו לכאן או לכאן.

אורי מקלב: או שזה ינצח או שההוא ינצח.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר יימחקו כל הדעות וכל חוות הדעת המקצועיות וכל הסקרים – הכול יימחק, ואנחנו נעמוד במצב שיבנו לנו ויביאו לנו תוכניות להשקיע אלפי מיליונים, מיליארדים, בקווי תחבורה לפריפריה, כשבחצי אחוז לשנה, או בחצי אחוז – יש אנשים שמתחננים: לא רוצים רכבות, מוכנים לנסוע באוטובוסים, גם לא רוצים לצאת לפריפריה; תנו לנו לגור, אין לנו איפה לגור.

אורי מקלב: בעשירית האחוז היה אפשר לשנות את הדברים.

אורי מקלב: הולכים על פרויקטים שאנחנו לא יודעים איך מתחילים אתם ואיך גומרים אתם.

אורי מקלב: זה נכון מה שהאוצר טוען, ב-1% מהתקציב אפשר לפתור בעיות של 1,300 מובטלי עבודה, יצירת מקומות עבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

אורי מקלב: אני באמת מציע לממשלה לא ללכת על פרויקטים ענקיים כאלה כשמצד שני: פוק חזי מאי עמא דבר, בארמית – תצא החוצה ותראה מה שהציבור עומד, מה שהעם רוצה, מה שהעם מדבר.

אורי מקלב: לא רוצה פרויקטים, רוצה מקומות לגור.

אורי מקלב: ואם אתם כן הולכים, או רוצים קצת, קצת לצמצם את פערי העוני בהרבה הרבה פחות כסף, אם הולכים על דברים כאלה שהם גם דברים חשובים לעתיד, תלכו בצורה הרבה יותר מתונה.

אורי מקלב: תלכו גם מזה וגם מזה.

אורי מקלב: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שכאשר ה-OECD דרש במפגיע מממשלת ישראל לצמצם את הפערים ואת רמת העוני בשני מגזרים נרחבים כאן בארץ, הערבים והחרדים, הדבר אילץ את הממשלה לענות או לנסות לענות, לנסות להשפיע על מזכירות או על מזכ"ל ה-OECD כדי לקבל את ישראל כחברה למרות הפערים, ואנחנו אומרים שצריך קודם כול לצמצם את הפערים – כך הם גם אומרים.

אחמד טיבי: אפרופו עוני, מקומות תעסוקה, שיעור אבטלה, זה המקום לציין כמה מספרים.

אחמד טיבי: חבל שהשר ברוורמן לא כאן.

אחמד טיבי: הייתי ממשיך את הדיאלוג שהיה בינינו בכנס הרצלייה בדיוק על הנושא הזה, על קליטת ערבים והשיעורים שמבטאים, אדוני השר, והדברים יכוונו אליך כשר התחבורה עוד מעט.

אחמד טיבי: אנחנו מהווים 20% מהאוכלוסייה, אך רק 6.7% מכלל העובדים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: אני עומד בראש ועדת חקירה שתפקידה בדיוק לדון בנושאים האלה, ואני גאה שבשנה האחרונה או מאז התחילה הוועדה לעסוק בנושא הזה, גם לפי דוחות של החברה האזרחית שעוסקים בנושא, התעורר הנושא וזה אילץ או דחף, או עודד את נציבות שירות המדינה, למשל, לדחוף יותר את הנושא של קליטת עובדים ערבים במשרדי הממשלה.

אחמד טיבי: זה לא גרם לעלייה מטאורית במספרים, אך הנושא שם, והוא צריך להיות יותר מוחשי גם על-ידי מימוש החלטות ממשלה, אבל בעיקר על-ידי צמצום הפערים והקצאת משאבים ותקנים.

אחמד טיבי: באקדמיה, רבותי, אנחנו אומנם 20% באוכלוסייה, רק 1.8% בסגל האקדמי.

אחמד טיבי: בהיי-טק – 0.3%.

אחמד טיבי: בחברת החשמל – יותר מ-12,000 עובדים – אנחנו רק 1.2%.

אחמד טיבי: בבנק ישראל – מדי פעם בנק ישראל מודיע, למשל, על הכפלת מספר העובדים הערבים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: מה זה הכפלה?

אחמד טיבי: הכפלה זה מאחד לשניים – אז זה הכפלה.

אחמד טיבי: לפעמים, אגב, זה יותר מאשר – אני ממשיך את הדיאלוג שהיה בינינו, אדוני השר, בכנס הרצלייה, ואני אומר, לפעמים זה יותר מהכפלה.

אחמד טיבי: זה עלייה אין-סופית, זה מאפס לאחד.

אחמד טיבי: מאפס לאחד זה המון מבחינת – אתם יודעים מתמטיקה.

אחמד טיבי: זה אין-סוף, זה עלייה שאי-אפשר לתאר אותה.

אחמד טיבי: אבל זה עומד שם, נתקע שם, אדוני השר.

אחמד טיבי: יש סיבה למה בבנק ישראל אין ערבים.

אחמד טיבי: פעם, אדוני השר, היתה מודעה.

אחמד טיבי: היתה מודעה: דרושים עובדים בבנק ישראל – מקצוע: ספירת כסף, ספירת מטבעות, תנאי: שירות צבאי.

אחמד טיבי: תגידו, מה, סופרים כסף תחת אש?

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

אחמד טיבי: עד שאילצנו אותם להוציא את הסעיף הזה.

אחמד טיבי: אבל מאז אפילו סטודנטים ערבים לא התקבלו לשם, ויש שם בבנק ישראל סטודנטים שעובדים.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני השר, בקרוב תתכנס הוועדה שנית, ואתה תהיה ראשון המוזמנים יחד עם יושב-ראש הכנסת, כדי שהדבר יהווה מנוף לצמצם את הפער, להמציא תקנים.

אחמד טיבי: אומנם, הממשלה מדברת על 10% שיעור ערבים עד 2012.

אחמד טיבי: אני לא מקבל את השיעור, אבל אפילו בשיעור של עצמה, ביעד של עצמה, היא לא מצליחה לעמוד.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום, משפט.

אחמד טיבי: הזכרת את מר גבאי, מנכ"ל "איקאה".

אחמד טיבי: אכן, הוא התקשר אלי בדברים מאוד מרגשים.

אחמד טיבי: אני מודה לו על הדברים ומודה לאחרים – מאות, מאות, אתה לא מתאר לעצמך.

אחמד טיבי: אני חושב שברמה ההומנית אפשר לגשר על פערים כאשר אני מצפה גם ממך, מכם, יותר הקשבה גם למצוקה וגם לסבל שלי, שלנו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בשני הנושאים שהועלו היום, גם נושא האלכוהול וגם הנושא של הפערים, אני חושב שהכול מתחיל מחינוך.

יעקב כץ: כמו שכתוב, כשמחנכים – חנוך לנער על-פי דרכו.

יעקב כץ: כשהחינוך הוא טוב אז לא מגיעים לשתייה, ולא מגיעים לאלכוהוליזם.

יעקב כץ: ואני יודע שכל החברה נגועה בנושא הזה של שתיית אלכוהול.

יעקב כץ: אבל אפשר בכל זאת לראות הבדלים בין חברות שמחונכות בצורה יותר אידיאליסטית, יותר ערכית, ששם הדברים נמצאים בשוליים, ובחברות שהן יותר פרוצות, מתירניות, שם הדברים מתגלים בצורה יותר קשה.

יעקב כץ: הנושא של חינוך לא נוגע רק לנושא של אלכוהול, הוא נוגע גם לנושא של חינוך לעבודת כפיים.

יעקב כץ: בוועדה שאני עומד בראשה, הוועדה לעובדים זרים, הולכת ומתבררת עובדה מאוד מאוד חמורה, שבמדינת ישראל אין דירות לזוגות הצעירים, גם לא תהיינה דירות, מסיבה פשוטה – גם אם השר אטיאס יוציא למכרזים עשרות או מאות או מאות אלפי, או מיליוני דונמים לבנייה, כל עוד אין פועלים שיבנו לא יהיו דירות, ולכן השכירות והקנייה של הדירות עולות למחירים – וגם פה זה מתחיל מחינוך.

יעקב כץ: הרב מקלב, החינוך לעבודה – אהב את המלאכה ושנא את הרבנות ואל תתחבר לרשות, זה יסוד.

יעקב כץ: רבותינו בתלמוד, במשנה, כולם היו אנשי עבודה.

יעקב כץ: אין ידיים עובדות, אין מי שיבנה לך את הבתים.

יעקב כץ: אז כשחתן חרדי ירצה להתחתן, גם אם הוא ירצה, לא יהיה לו מי שיבנה לו את הבית שלו, כי יהודים לא מחונכים לעבודת כפיים, לערבים לא נותנים להיכנס מיהודה ושומרון מסיבות כאלה ואחרות, את העובדים הזרים שעבדו בבנייה גירשו.

יעקב כץ: אז אני טוען שמה שצריך לעשות היום זה לחנך, לחנך לעבודת כפיים – קודם כול גדולי ישראל, אדמו"רי ישראל, תלמידי החכמים שבישראל, ולאחר מכן המנהיגים האחרים.

יעקב כץ: אהב את המלאכה ושנא את הרבנות ואל תתחבר לרשות.

יעקב כץ: אהבת המלאכה צריכה להיות ביסוד מחשבתנו לא פחות מהריחוק מאלכוהול; גם לאהוב את המלאכה, ואז זה מרחיק את הפערים, יש פרנסה, מתפרנסים ולא תלויים באחרים בבנייה.

יעקב כץ: אין דירות ולא תהיינה דירות במדינת ישראל.

יעקב כץ: ההפרשים היום הם 10,000 יחידות דירות כל שנה בצרכים לעומת הבנייה, והמצב ילך ויחמיר.

יעקב כץ: לכן אני אומר שגם זה תלוי בחינוך – הכול תלוי בחינוך: אלכוהול, בנייה; וצריך לחנך את עם ישראל, גם כשאנשים עסוקים, והם עובדים, אין להם זמן לשתות, זה גם דבר חשוב מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אין לנו שר בדיון; אני מציע שתיתני לי לדבר עד שייכנס שר, כי אני בכל זאת רוצה להפנות את דברי אל נציג הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה צודק.

רוחמה אברהם-בלילא: היה פה לפני שניונת שר.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא כנראה יצא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מפעילה בינתיים את השעון.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: כמה וכמה נושאים מאוד חשובים לאי-אמון בממשלה עומדים על סדר-יומנו היום בכנסת.

דב חנין: אחד מהם הוא הנושא של הפערים החברתיים-כלכליים שהולכים ומעמיקים.

דב חנין: השבוע התבשרנו, גברתי היושבת-ראש, על כך שמשקלה של ההוצאה הפרטית לבריאות הולך ועולה.

דב חנין: זה אומר שהמערכת הציבורית יורדת, המערכת הפרטית עולה, ומי יכול לשלם על שייאות?

דב חנין: מי שיש לו הרבה כסף.

דב חנין: מי שאין לו כסף כנראה אינו זכאי לבריאות.

דב חנין: יושב אתנו חבר הכנסת חיים אורון, שבמשך שנים עומד בכנסת בראש השדולה למען הבריאות ומנהל מאבק שהוא גם סיזיפי וגם מתסכל נגד המגמה הנוראה הזאת שהמדיניות של ממשלת ישראל מייצרת.

דב חנין: מערכת הרפואה שלנו הולכת ועוברת דיאטה רצחנית קיצונית, והתוצאה היא שאנשים בלית ברירה צריכים לממן את שירותי הבריאות מכיסם.

דב חנין: אבל, גברתי היושבת-ראש, מכל הטעמים הרבים של אי-אמון בממשלה אני רוצה הפעם לייחד את דברי קודם כול לנושא המדיני והביטחוני, ועמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שפרצופו האמיתי של ראש הממשלה נתניהו הולך ונחשף בציבור, והוא הולך ונחשף גם בפני מקורביו וידידיו.

דב חנין: אני רוצה להביא בפני הכנסת דברים קשים וחריפים שכותב ידידו האישי של ראש הממשלה, מקורבו, אדם שמשוחח אתו רבות, תמך בו בבחירות האחרונות וגם בבחירות הקודמות, הסופר אייל מגד, והוא כותב במאמר שכותרתו "פניו של נתניהו למלחמה" את המלים הבאות: "כעת יש לזעוק אל מתחזי השלום.

דב חנין: צריך לזעוק באוזני ראש הממשלה, פניך לא לשלום ואל תבלבל את המוח.

דב חנין: פניך למלחמה עם סוריה, ואתה יודע את זה, גם אם אינך משתוקק לזה.

דב חנין: אם פניך היו לשלום, היית יושב עם אסד ומשיג אותו.

דב חנין: אתה יודע את המחיר.

דב חנין: אתה גם יודע לאן מובילים הסירובים והסרבנויות, התחפושות והמסכות, מגולדה ועד אולמרט הם מובילים למלחמה, לדם ולקורבנות חינם.

דב חנין: אריאל שרון שלח את אסד לכל הרוחות כשזה עמד כעני בפתח והתחנן לחבל הצלה.

דב חנין: התירוץ היה אז שאסד חלש מדי, אז למה לנו?

דב חנין: התוצאה היתה שהוחמץ שלום עם סוריה בתנאים הכי נוחים שאפשר.

דב חנין: היורש, אולמרט, התעלם בתורו מתחנוני אסד כי האמריקאים ציוו עליו להתעלם.

דב חנין: המחיר היה מלחמה אומללה ומקוללת בלבנון".

דב חנין: ממשיך הסופר אייל מגד, ידידו של ראש הממשלה, ואומר על ראש הממשלה כך: "התירוץ של נתניהו הוא אמיתי.

דב חנין: הוא לא מאמין בשלום הזה, נקודה.

דב חנין: הוא ימנע אותו כל עוד לא תהיה מונחת לו חרב אמריקאית על הצוואר.

דב חנין: כקודמיו הוא מדחיק את הידיעה הברורה כשמש, שבעקבות חרחורי השלום שלו תהיה מלחמה.

דב חנין: הוא גם יודע עד כמה המלחמה הזאת תהיה איומה.

דב חנין: הוא יודע גם יודע שבעקבותיה יושיבו אותו לחתום על אותו שלום שמזומן לו עכשיו, פלוס קורבנות השווא.

דב חנין: אבל מה, תהיה עוד שנה של הישרדות בשלטון?

דב חנין: תהיה.

דב חנין: זה העיקר.

דב חנין: הוא כבר ימצא תירוץ להשקיט את המצפון, ונאומיו בבתי-הקברות הצבאיים, כאדם ידוע שכול, יהיו משובחים משל קודמיו.

דב חנין: אבל עוד לא מאוחר, עוד אפשר להציל" – כך כותב הסופר אייל מגד, ידידו, מקורבו של ראש הממשלה, על מדיניותו של ראש הממשלה בנושא הגורלי הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בפנינו עומדת הברירה; מונחת על השולחן יוזמת שלום ערבית – עדיין מונחת על השולחן – שמדברת על שלום כולל; שלום עם הפלסטינים, שלום עם סוריה – לא אחד על-חשבון השני, אלא אחד בצד השני, כהשלמה טבעית של אותו מהלך.

דב חנין: ממשלת ישראל הנוכחית ממשיכה לומר לא לכל יוזמת שלום.

דב חנין: ממשלת ישראל הנוכחית ממשיכה לומר לא לשלום עם סוריה.

דב חנין: היום אנחנו המשכנו בכנסת את הדיון בהצעת החוק של משאל עם על עתיד הגולן, אם יהיה הסכם שלום.

דב חנין: ישראל יודעת לסנדל את עצמה היטב היטב כשמדובר על שלום.

דב חנין: אכן, החלטה על השלום היא החלטה גורלית, אבל החלטה הרבה יותר גורלית היא החלטה על מלחמה.

דב חנין: אולי תחליט הכנסת שלפני שהממשלה מחליטה לצאת למלחמה, ייערך משאל עם, ויהיה צורך ברוב מיוחס כדי להחליט על מלחמה.

דב חנין: לא.

דב חנין: על מלחמה קל מאוד אצלנו להחליט.

דב חנין: על מלחמה מחליטים ראש הממשלה ושר הביטחון בשיחת טלפון.

דב חנין: על מלחמה מחליטים כאשר סוגרים את הדרך לשלום, כאשר לא הולכים בדרך לשלום.

דב חנין: המשמעות של הסירוב לדיבורי השלום מסוריה, המשמעות של ההתגרות החריפה של שר החוץ אביגדור ליברמן, שמאיים על סוריה, דוברי ממשלה אחרים מתחרים ביניהם בלהסביר כמה מלחמה חדשה תהיה מסוכנת לסוריה – היא ודאי תהיה מסוכנת לסוריה, אבל היא תהיה לא פחות מסוכנת לעם בישראל.

דב חנין: היא תהיה לא פחות מסוכנת גם לאזרחי ישראל.

דב חנין: מי נושא באחריות?

דב חנין: מי נותן את התשובות לאזרחי ישראל על הנזק, על החורבן, על המוות שחס וחלילה יהיה גם כאן, גם ברחובותינו, אם המלחמה המיותרת הזאת עם סוריה תתרחש?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להזהיר מעל במת הכנסת: דיבורי המלחמה, לצערי הגדול, אינם דיבורים ריקים.

דב חנין: מאחורי דיבורי המלחמה האלה ישנם רעיונות, וישנן מחשבות, וישנן תוכניות, וישנה קונספציה שחושבת שכן, זה טוב, ניתן מכה ונכריע ואת אויבינו מכאן ואת אויבינו משם.

דב חנין: וכך יהיה יותר שלום ויותר ביטחון על ישראל.

דב חנין: לא לומדים מהניסיון ההיסטורי.

דב חנין: לא מבינים שבאזור הזה מלחמה אף פעם איננה פתרון.

דב חנין: היא תמיד רק החמרה של הבעיות.

רוחמה אברהם-בלילא: השר ארדן, אין שר שיושב כתורן, ומכיוון שחבר הכנסת דב חנין נואם ללא הגבלת זמן, מן הראוי שמישהו ישב, כדי שישמע את דבריו.

דב חנין: אני אשמח, אדוני השר – את עיסוקיך החשובים כי חשוב לי גם לפנות אל הציבור בישראל.

דב חנין: יש לי הרבה מה לומר לו על התנהלות הממשלה בתחום הזה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במצב של הפקרות.

דב חנין: אנחנו נמצאים במצב של ממשלה מופקרת שממשיכה לסגור אופציות לשלום, שממשיכה להתעלם מההזדמנויות ומהאפשרויות הקיימות.

דב חנין: מי שישלם את המחיר על המדיניות המופקרת הזאת הם גם אזרחי המדינות השכנות, גם העמים שמסביבנו.

דב חנין: אבל גם אזרחי ישראל, גם הצעירים הישראלים, גם בנינו ישלמו מחיר כבד, מיותר, נורא, על ההפקרות הזאת.

דב חנין: הם ישלמו מחיר על כך שהממשלה הזאת לא מוכנה ללכת בדרך של שלום.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כמו שכותב הסופר אייל מגד: "קל יותר להתווכח עם מחרחרי מלחמה גלויים".

דב חנין: אביגדור ליברמן מעולם לא דיבר על שלום, הוא גם לא מתכוון לדבר על שלום.

דב חנין: הוא מדבר על איומים; הוא מוכן לאיים גם על הסורים וגם על הטורקים וגם על מדינות אחרות בעולם.

דב חנין: הוא רואה את תפקידו כשר החוץ כמי שאחראי לייצר איומים על כל המדינות שאתן יש לנו יחסי חוץ.

דב חנין: אבל אתו קל להתווכח.

דב חנין: יותר קשה ויותר מורכב להתווכח עם מי שמדבר דיבורי שלום ולא עושה מעשי שלום.

דב חנין: כי הנה, ראש הממשלה נתניהו בישיבת הממשלה אתמול שב ואמר: כן, הממשלה שלי מחויבת לשלום, אנחנו מחויבים לשלום עם הפלסטינים, עם הסורים ועם כל מקום אחר בעולם בלי תנאים מוקדמים.

דב חנין: "בלי תנאים מוקדמים" זה אומר שבעצם לא מתכוונים ברצינות, כי ברור לכולם שאם רוצים להידבר על שלום עם הסורים ועם הפלסטינים יש references, יש משא-ומתן קודם שהתקיים גם עם הסורים וגם עם הפלסטינים.

דב חנין: אי-אפשר להתחיל את כל התהליכים מחדש.

דב חנין: צריך להתחיל את המשא-ומתן הזה מהנקודות שבהן הוא הופסק.

דב חנין: זה ברור לכולם, זה גם ברור לראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: לכן כשראש הממשלה נתניהו אומר, שלום בלי תנאים מוקדמים, זה בעצם אומר – לא שלום; זה בעצם אומר – לא הידברות; זה בעצם אומר – לא תהליך מדיני.

דב חנין: אבל איך אמר אלכסנדר ינאי לשלומציון רעייתו על ערש דווי לפני מותו?

דב חנין: הוא אמר לשלומציון, שירשה אותו בכס המלוכה, אל תתייראי לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים, אלא רק מן הצבועים שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

דב חנין: זמרי שלנו הוא ראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: מעשיו – מעשי התנחלות, התגרות, תוכניות מלחמה, אסטרטגיית מלחמה; דיבוריו – דיבורי שלום.

דב חנין: עד כמה זה מצער, עמיתי חברי הכנסת, שדיבורי השלום האלה כל כך ריקים מתוכן מעשי.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזו ראויה לאי-אמון ממגוון מאוד גדול של סיבות.

דב חנין: דיברו פה גם על הממד הכלכלי-חברתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ומשפט לסיום וסיכום.

דב חנין: יש לנו כבר שר?

דב חנין: יש לנו.

דב חנין: בסדר גמור.

גלעד ארדן: וקדימה מחזיקה אותי – – –

דב חנין: קדימה עושה את מלאכת האופוזיציה?

דב חנין: בסדר גמור.

דב חנין: אנחנו נרשום זאת לזכות קדימה.

חיים כץ: – – – בממשלה.

דב חנין: לסיום, עמיתי חברי הכנסת, יש סיבות רבות להצביע אי-אמון בממשלה הזו.

דב חנין: התייחסתי לנושא המדיני-ביטחוני, אבל אני אומר לכם, גם בתחום הכלכלי-חברתי העמקת הפערים בחברה הישראלית איננה גזירת גורל, היא איננה מעשי ידי כוח עליון.

דב חנין: היא התוצאה ההכרחית של מדיניותה של ממשלת ישראל.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להתמודד עם העמקת הפערים הזו אנחנו צריכים להסיר את הממשלה הרעה הזו, להעביר ממשלת זדון מן הארץ.

דב חנין: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת חנין.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אופיו של הדיון בעקבות הצעות האי-אמון, שכל אחד מהעולים לדוכן בוחר לו נושא משל עצמו כדי להגיד למה מדובר בממשלה רעה.

חיים אורון: אני בוחר דווקא בנושא שעלה רק היום לסדר-היום, ובהחלט ראוי לדיון הרבה יותר מעמיק מכפי שהוא עלה, וזו הודעתו של ראש הממשלה שמאפשר לישראלים להצביע בחו"ל כחלק מההסכם בינו לבין ליברמן, בהנחה שהמהלך הזה מחזק את הימין.

חיים אורון: אני בכל זאת מנסה לחבר את ההודעה הזאת של ראש הממשלה עם הדיון מלפני שבוע.

חיים אורון: השר ארדן, אתה מדבר בקול רם יותר מאשר במיקרופון.

רוחמה אברהם-בלילא: שומעים אתכם עד לכאן.

גלעד ארדן: יש פה עוד שר?

רוחמה אברהם-בלילא: יש שר, אתם יכולים לדבר בחוץ.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, הנושא יורד בעצם לשורשי זהותנו כמדינה יהודית, כמדינה דמוקרטית.

חיים אורון: האם אומנם אנחנו רוצים שגורלה של מדינת ישראל יוכרע על-ידי מי ששנה, שנתיים, שלוש, עשר, 20 שנה לא חיים פה?

חיים אורון: הם גם לא מחויבים, על-פי טיב החלטתם.

חיים אורון: אנחנו יודעים שבמדינת ישראל לא פעם ההחלטות והפער בין המפלגות השונות בכנסת הוא כחוט השערה – מנדט אחד, שני מנדטים.

חיים אורון: עכשיו אני מבין בדיוק מה עומד מאחורי ההצעה הזאת.

חיים אורון: מאחורי ההצעה הזאת יש שיקול נורא פשוט: מישהו עשה סקרים, ויש הרבה יותר תומכי ימין בגולה מאשר בארץ.

חיים אורון: אבל, גברתי היושבת-ראש, איזה פער עברנו?

חיים אורון: בין ראש ממשלת ישראל שדיבר על נפולת של נמושות – לא קיבלתי אז את הגדרתו, וחשבתי שזאת אמירה מרחיקה לכת מדי – ובין ראש ממשלת ישראל הנוכחי שאומר, אני רוצה לשלוט על-פיהם.

חיים אורון: אבל מה, פה במליאת הכנסת, מי יותר פטריוט – הוא יותר ימני; מי יותר בוגד – הוא יותר שמאלני.

חיים אורון: ראה הדיון משבוע שעבר.

חיים אורון: איך זה מתחבר אחד עם השני?

חיים אורון: זאת אומרת ככה: אלה שלא בארץ, אנשי הימין, הם ראויים לחלוטין להכריע את גורלנו – – –

מאיר שטרית: לא יקום ולא יהיה.

חיים אורון: לא יקום ולא יהיה?

חיים אורון: אני מציע לך, חבר הכנסת שטרית, להיזהר, כי כל מה שאנחנו אומרים בכנסת הזאת לא יקום ולא יהיה – קם והווה.

חיים אורון: לפעמים בעזרת חברי סיעתך.

מאיר שטרית: ניסו כבר – – – משה ארנס ועוד.

חיים אורון: אנחנו יודעים כולנו מאיפה זה בא.

חיים אורון: אני אמרתי בדיון אחר בישיבה בשבוע שעבר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כץ, השר כץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אופיר אקוניס שמפריע לשר סער להקשיב לדבריו של חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: ציטטתי מילונאי בריטי שאמר לפני למעלה מ-200 שנה כיצד הפטריוטיזם הופך להיות המפלט האחרון של הנבל.

חיים אורון: ופה לא רק פטריוטיזם – גם הקומבינה: אנחנו נסדר זכות בחירה לחצי מיליון – אתה היית שר הפנים, אתה יודע לכמה – – –

מאיר שטרית: אין סיכוי שזה יקרה.

חיים אורון: עוד פעם "אין סיכוי".

חיים אורון: אין סיכוי?

חיים אורון: אני רוצה לדווח לך שפה ברוב בכנסת, אחרי שברוב אפשר לבטל כתבי אישום – –

מאיר שטרית: זה נכון.

חיים אורון: – – ואחרי שברוב אפשר לאשר למישהו אחר כתבי אישום – –

מאיר שטרית: והיטל בצורת.

חיים אורון: – – ואחרי שברוב אפשר להטיל מס ולבטל מס – תלוי איך נוצר הרוב – אל תבנה על זה.

חיים אורון: עכשיו, זה לא איזה ויכוח מי יקבל – יכול להיות, אגב – אומרים ככה – שדווקא אולי מפלגה כמפלגתי יכולה לקבל משהו שם, בגולה הדוויה, כי נותרו לה קצוות, יש אנשי שמאל ויש אנשי ימין, נכון שהרבה יותר אנשי ימין, אבל יכול להיות שאנחנו – ואני אומר לכם, חברי הכנסת, את הקומקום הזה צריך להרוג כשהוא קטן, אחרת הוא הופך, חבר הכנסת שטרית, לקטר מאוד מאוד דורסני, כי הוא ישנה את כל הפוליטיקה הישראלית.

מאיר שטרית: הם מוכנים להילחם עד טיפת דמנו האחרונה.

חיים אורון: הם מוכנים להילחם עד טיפת דמנו האחרונה, והם מוכנים לשלם מסים עד השקל האחרון שלנו, ומוכנים לתת קצבאות עד השקל האחרון שלנו; ושלא יעשו לי השוואות עם חלק ממדינות העולם.

מאיר שטרית: אין לזה שום קשר.

חיים אורון: זה לא דומה למדינות האחרות; אנחנו לא נמצאים באותה מציאות.

חיים אורון: כאשר תגיע מנוחה ליגע וכאשר נשב בשלום איש תחת גפנו ותחת תאנתו, יכול שיהיה, שבימים ההם, כאשר השאלות לא תהיינה כל כך גורליות וכל כך קוטביות – יכול להיות שנבוא ונאמר, בוא נבחן את זה.

חיים אורון: אגב, גם במסננת מאוד רצינית.

חיים אורון: אבל ככה, בשעת הצהריים של סיעת הליכוד, ובמסיבת עיתונאים מקבילה של ליברמן, היות שכנראה היום אין מה לשרוף, הוא כבר גמר לשרוף הכול, היום הוא שורף אותנו.

חיים אורון: די.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לצלצל.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, היות שבאולם נמצא שר התחבורה, וגם שר התחבורה הקודם, אני רוצה לדבר על תחבורה.

ג'מאל זחאלקה: מספרים שאשה מתקשרת לבעלה ואומרת לו שהודיעו ברדיו שיש מישהו שנוהג נהיגה מסוכנת נגד כיוון התנועה.

ג'מאל זחאלקה: אז הוא אומר לה: ברדיו דיברו רק על אחד?

ג'מאל זחאלקה: יש מאות שנוהגים נגד כיוון התנועה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הוא נוהג נגד כיוון התנועה.

ג'מאל זחאלקה: וזה בדיוק מה שעושה ביבי נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: מה שהוא עושה – הוא נוהג נגד כיוון התנועה, נגד הקונסנזוס הבין-לאומי, וטוען שכולם נוהגים נגד כיוון התנועה, כולם לא בסדר, חוץ ממנו.

ג'מאל זחאלקה: העולם אומר לו: אסור לך לבנות התנחלויות, הוא הולך לאריאל ומצהיר שזו בירה; אסור לך לבנות בירושלים, הוא ממשיך לבנות, כל יום תוכניות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: אסור להרוס בתים בירושלים, הוא הורס יותר.

ג'מאל זחאלקה: צריך לסגת מהגולן, הוא אומר: אין משא-ומתן על בסיס נסיגה; משא-ומתן מנקודת אפס.

ג'מאל זחאלקה: העולם אומר שצריך לחקור מה שקרה בעזה, אומר: יוק.

ג'מאל זחאלקה: כבודו נוסע נגד כיוון התנועה וטוען – כל העולם טועה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, רבותי השרים – סליחה שנייה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: השר ארדן.

רוחמה אברהם-בלילא: השר שלום.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת דודו רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: השר שטייניץ.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גפני והשר סער, סליחה, שומעים אתכם עד פה, את כל תוכן השיחה שלכם.

גדעון סער: מה אמרנו?

רוחמה אברהם-בלילא: שאני אומר לפרוטוקול?

רוחמה אברהם-בלילא: לא כדאי לכם.

ג'מאל זחאלקה: אם ביבי נתניהו נוסע נגד כיוון התנועה במהירות סבירה, כלומר במהירות חוקית – בכיוון לא חוקי אבל במהירות חוקית, שר החוץ אביגדור ליברמן נוסע במהירות מטורפת נגד כיוון התנועה.

ג'מאל זחאלקה: עד כמה שהוא מתמרן, הוא יביא להתנגשות.

דוד רותם: מה זה כיוון התנועה, כיוון התנועה זה הכיוון של הסורים?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת דודו רותם, הוא כבר מסיים, אנא ממך.

ג'מאל זחאלקה: הכיוון של הקונסנזוס הבין-לאומי.

דוד רותם: סוריה.

ג'מאל זחאלקה: הקונסנזוס הבין-לאומי, שלא מכיר בכיבוש הישראלי בגולן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת דודו רותם, תאפשר לו לסיים את דבריו.

רוחמה אברהם-בלילא: לסיום.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להזכיר למר ליברמן, שבעקבות מלחמת לבנון האחרונה, מי שהלך הביתה זה דן חלוץ, זה עמיר פרץ, זה אהוד אולמרט, ואם הוא חושב שבמלחמה עם סוריה הוא יעיף – או יגרום לכך שנשיא סוריה ילך, אני מציע לו לעיין ערך מלחמת לבנון האחרונה, כי מי שמשחק באש, סופו שייכווה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מחרתיים לפני שנה הלכנו אל הקלפיות.

אופיר אקוניס: העם אמר את דברו בצורה מאוד ברורה ומאוד חדה – מחליפים את השלטון; לא רוצים יותר את הממשלה הכושלת של קדימה, ששרדה – שרדה יפה, אני מוכרח להגיד – בין 2006 ל-2009, כושר הישרדות אדיר.

אופיר אקוניס: רוצים את הליכוד בשלטון, גברתי היושבת-ראש, ורוצים את נתניהו ראש ממשלה.

אופיר אקוניס: רוצים לשנות את תפיסת השמאל של קדימה בתפיסה ימנית לאומית, שקוראת את המציאות המדינית-ביטחונית והמציאות הכלכלית-חברתית נכוחה, ולא חיה בחלומות באספמיה.

אופיר אקוניס: ישראל רצתה שינוי, והיא קיבלה אותו.

אופיר אקוניס: חברים, שנה לבחירות, ואפשר למנות שורה של הישגים בכל התחומים.

אופיר אקוניס: ביטחון – גברתי היושבת-ראש, עבר מן העולם הדפוס המסוכן שנורים טילים על ראשי אזרחי ישראל ואין כל תגובה.

אופיר אקוניס: לא שארגוני הטרור לא מתגרים, לא מנסים, מיירטים רקטה פה, רקטה שם, אבל נתקלים בתגובה מיידית ולא בלתי אגרסיבית.

אופיר אקוניס: כבר יותר משנה, למרות הניסיונות לחמם את הגזרה, מדיניות ההרתעה של ישראל מתקיימת בעוצמה, וכל ארגוני הטרור יודעים זאת.

ישראל חסון: בזכות איזה פעילות?

אופיר אקוניס: הקהילה הבין-לאומית, חבר הכנסת חסון, מתחילה להבין שהבעיה בהתנעת המשא-ומתן, בחידוש המשא-ומתן, בהחזרת הצדדים לשיחות, מקורה בצד הפלסטיני.

אופיר אקוניס: מהיום הראשון להקמת הממשלה ועד לרגעים אלה ממש, אנחנו קוראים לפלסטינים לחדש את השיחות ולחדש את המשא-ומתן, ואני אחזור על זה – אני עשיתי את זה בעצמי כאן, עשו את זה כל שרי הממשלה, עשה את זה ראש הממשלה, בארץ ובחוץ-לארץ – בואו לדבר; מובן שלא באים.

אופיר אקוניס: הם מנסים, אדוני היושב-ראש, להתנות תנאים, להציב תנאים מוקדמים – לא יהיה.

אופיר אקוניס: לא נקפיא את הבנייה כפי שדורש – אני שומע כל יום שישי, בדרך כלל, אני רואה אותו, את יושב-ראש הרשות הפלסטינית, דורש להקפיא את הבנייה רק כדי לחדש את המשא-ומתן, וזה, אדוני היושב-ראש, לא יקרה.

אופיר אקוניס: בתחום הכלכלי, אדוני היושב-ראש, נכנסנו לתפקידנו בעיצומו של משבר כלכלי עולמי.

אופיר אקוניס: הוא לא פסח כמובן עלינו, ומובן שבישראל הוא היה בעוצמה הרבה פחות חזקה מאשר היה במדינות אחרות, בשל מדיניות נבונה בתחום הכלכלי שהונהגה פה בין השנים 2003 ו-2005.

אופיר אקוניס: זו המדיניות שהניחה את היסודות לכלכלה חזקה ויציבה.

אופיר אקוניס: גם בזמן משבר עולמי האבטלה ירדה ב-0.5% מאז נכנסה הממשלה הזאת לכהונתה, והיא ממשיכה לרדת.

אופיר אקוניס: בתחום התחבורה – תנופה אדירה, החלטה על רכבות מהירות, כבישים מהירים, הארכת כביש 6.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אנחנו מחברים את המרכז לפריפריה ואת הפריפריה למרכז לא בדיבורים.

נחמן שי: גם שר האוצר חושב כך?

אופיר אקוניס: לא בדיבורים, במעשים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, את ההחלטה תקבל מליאת הממשלה ואת הוויכוח עם פקידי האוצר, שאתה ואני שותפים לו בוועדת הכלכלה בנושאים אחרים – אתה יודע את עמדתי בעניין הזה.

אופיר אקוניס: ישראל לא תהיה פקידותיסטן, ישראל תהיה מדינה שהממשלה מושלת בה והפקידים עושים את מדיניות הממשלה.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, אדוני היושב-ראש, אין מחלוקת בבית הזה.

אופיר אקוניס: אתה מסכים אתי וגם האופוזיציה מסכימה אתי.

אופיר אקוניס: אדוני, בתחום החינוך – שר החינוך יושב פה, גם שר התחבורה ישב פה קודם – אנחנו מחזירים ערכים.

אופיר אקוניס: שלוש שנים שבהן לא נלמדה מורשת ז'בוטינסקי, חבר הכנסת שי, אבל נלמדה ה"נכבה".

אופיר אקוניס: זה היה בממשלה שלכם.

אופיר אקוניס: הדבר הזה הופסק.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בימים האחרונים אני שומע ביקורת מספסלי האופוזיציה על שנה לממשלה.

אופיר אקוניס: אתם הרי דרדרתם את ישראל בשנה הראשונה לכהונת

אופיר אקוניס: כם לתהומות שלא היינו בהן, חבר הכנסת חסון, וזו לא פראזה.

אופיר אקוניס: 3,000 טילים נורו על ראשי אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: 3,000.

אופיר אקוניס: מקריית-שמונה ונהרייה בצפון, דרך חיפה, הקריות, כרמיאל.

אופיר אקוניס: בדרום – באשדוד, באשקלון, באר-שבע, אופקים, נתיבות ושדרות.

אופיר אקוניס: ברור שלא הממשלה הקודמת אשמה חלילה במלחמות, אבל, אדוני היושב-ראש, שנים של חולשה, התרפסות, כניעה טוטלית כמעט לכל אמירה פלסטינית.

אופיר אקוניס: ואחרי זה, כשהציבור קרא להתפטרות של הממשלה בכיכרות, הבית הזה, ספסלי הממשלה אטמו את עצמם, לא הקשיבו.

אופיר אקוניס: עצמו עיניים ואטמו אוזניים.

אופיר אקוניס: ועכשיו מסכמים שנה.

אופיר אקוניס: שנה, אדוני היושב-ראש, אם אפשר גם לסכם שנה ראשונה של האופוזיציה, שנה שבה רידדה את השיח הפוליטי, לא רק בבית הזה, אלא בציבוריות הישראלית כולה; החרימה את ישיבות הכנסת; החרימה את הוועדות.

אופיר אקוניס: כשבאו – שרו שירים בוועדות; ססמאות רדודות מבית-יוצר של משרד פרסום.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה להביע אי-אמון באופוזיציה?

אופיר אקוניס: לא, אני מנצל את הבמה, מפני ששמעתי ב-48 השעות האחרונות ביקורת על הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל הזמן הסתיים.

אופיר אקוניס: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: היתה ביקורת על הממשלה, ואם מסכמים סיכומים – אז אנחנו מנצלים את הזמן – – –

ישראל חסון: תדבר על הממשלה שלך – –

אופיר אקוניס: אתה לא היית פה, חבר הכנסת חסון, אני דיברתי.

יואל חסון: – – על ההישגים שלה.

יואל חסון: מה אתה רוצה – – –

אופיר אקוניס: הצגנו את ההישגים, בדיוק נכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אתה לא רוצה לתת לו לסיים?

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: אם אתם נהנים אחד מהשני, אין בעיה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, שמעת זאת ממני קודם לכן, בצהריים.

אופיר אקוניס: אתם אופוזיציה ילדותית שלא מסוגלת לעשות מה שצריכה לעשות כל אופוזיציה במשטר דמוקרטי: לשמש אלטרנטיבה לשלטון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מסיים, ברשותך.

אופיר אקוניס: טוב שבמדינה דמוקרטית תהיה אופוזיציה ראויה, עניינית וממלכתית.

אופיר אקוניס: לא טוב שתהיה אופוזיציה לא ראויה, לא עניינית, לא רצינית ולא ממלכתית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בתום שנה אפשר לומר שהישגה העיקרי של יושבת-ראש האופוזיציה היה מפגש הפסגה שקיימה עם הזמרת מדונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: השרים, חברי הכנסת, השרות, חברות הכנסת, רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לפנינו שתי הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת סיעת קדימה והצעת חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: מובן שנקיים הצבעה על כל אחת מההצעות בנפרד.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: שר האוצר ושר התשתיות, לא תצביעו, זה על אחריותכם.

ראובן ריבלין: הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: עידוד שתיית אלכוהול על-ידי הורדת המסים על משקאות אלכוהוליים.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: כדי להסיר כל ספק – מי בעד הצעת האי-אמון ולא מי בעד אלכוהול.

ראובן ריבלין: זאת לשאלתו של סגן ראש הממשלה דן מרידור.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 33 בעד, אולם 55 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: הפערים החברתיים והכלכליים המתרחבים בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/237; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4106; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (תיקון מס' 3), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: אחריו ישמיעו המסתייגים את הסתייגויותיהם, כאשר לחבר הכנסת חיים אורון יעמדו עשר דקות; אחריו חנא סוייד – 15 דקות; אחריו אחמד טיבי – 15 דקות; אחריהם חברת הכנסת שלי יחימוביץ – עשר דקות; ולבסוף ג'מאל זחאלקה – חמש דקות.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר שהמסתייגים יסתפקו בלוח זמנים זה.

ראובן ריבלין: ההצבעה לא תתקיים לפני השעה 19:15 או שעה מרגע שיושב-ראש הוועדה יסיים את הרצאת הצעת הוועדה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לחוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3).

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: אין הפסקה שעה, אלא לא תהיינה הצבעות בשעה הבאה.

ראובן ריבלין: זאת כדי לאפשר לאותם אנשים העסוקים בנושאים אחרים לעסוק בעיסוקיהם.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אז אני אמשיך בסדר-היום ולא אצביע.

משה גפני: – – אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת הקרקעות – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להגיד – – –

ראובן ריבלין: אז אני בא ואומר שאם אתם מבטלים את ההסתייגויות, אין הסכם.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: אם תבטלו את ההסתייגויות נמשיך בסדר-היום וההצבעה תהיה אחרי שעה.

ראובן ריבלין: זה ההסכם שהיה עם המזכיר.

ראובן ריבלין: אני מוכן לשנות את ההסכם.

ראובן ריבלין: אני מוכן לשנות את ההסכם ובמידה שיהיה צורך אנחנו נצלצל.

ראובן ריבלין: אני מכיר את המסתייגים, אנחנו לא נתחיל לפני שעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני – בבקשה, אדוני.

משה גפני: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התש"ע–2010.

משה גפני: הצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה בסוף שנת 2006 והכנסת השמונה-עשרה החילה עליה דין רציפות.

משה גפני: ועדת הכספים של הכנסת הקימה ועדת משנה בראשותי שתדון בהצעת החוק.

משה גפני: ועדת המשנה קיימה ישיבות ארוכות, בחלקן הגדול בניהולו של חבר הכנסת ציון פיניאן.

משה גפני: לאחר שינויים רבים שהוכנסו בהצעה, הן מטעם ועדת המשנה וכן על-ידי ועדת הכספים, ההצעה הסופית בפניכם.

משה גפני: הצעת החוק מתקנת את פקודת הקרקעות אשר מהווה תרגום של נוסח הפקודה האנגלית.

משה גפני: מדובר בפקודה שנחקקה בשנת 1943.

משה גפני: ההצעה גובשה בממשלה בעקבות בג"ץ קרסיק, אשר קבע כי יש להסדיר בחקיקה את הכללים שיחולו במצב שבו הקרקע הופקעה למטרה מסוימת ובסופו של דבר המדינה לא השתמשה בקרקע למטרה זו.

משה גפני: בג"ץ קבע כי הסדר כאמור ייקבע על-ידי בית-המחוקקים.

משה גפני: בנוסח החוק שעבר בקריאה ראשונה הוצע כי במצב שבו הקרקע הופקעה והמדינה לא השתמשה בה למטרה ההפקעה, יחול הסדר של רכישה מחדש, כלומר המדינה תציע לבעלי הקרקע לרכוש אותה מחדש מידי המדינה במחיר השוק שיהיה במועד הרכישה.

משה גפני: ועדת הכספים סברה – אדוני יושב-ראש הכנסת, הוועדה עשתה שינויים רבים בהצעת החוק כפי שאושרה בממשלה הקודמת – ועדת הכספים סברה כי במצב שבו המדינה לא מימשה את מטרת ההפקעה יש לאמץ הסדר הוגן יותר ביחס לציבור הנפקעים, לפיכך בחרה הוועדה לקבוע הסדר של השבה, אשר קיים אף באירופה ובארצות-הברית, ולפיו המדינה תשיב את הקרקע לבעליה המקוריים, ואילו הבעלים ישיב למדינה את הפיצויים שקיבל ממנה.

משה גפני: אנחנו החלטנו שזו תהיה השבה, היות שהמדינה לא השתמשה בקרקע לאותו צורך שבגללו היא הפקיעה אותה, התהליך יהיה תהליך של השבה.

משה גפני: לבקשת הממשלה נעתרה הוועדה לבסוף לכך שהפיצויים יושבו על-ידי בעל הקרקע בתוספת ריבית.

משה גפני: עם זאת, הוועדה ביקשה כי הריבית תהיה בשיעור של מחצית מהשיעור שקבוע לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה.

משה גפני: כן נקבע כי בעל הקרקע ישיב למדינה אף את ערך ההשבחות שבוצעו בקרקע.

משה גפני: מדובר בשינוי משמעותי ביותר ביחס לנוסח המקורי של ההצעה, שכן בבסיס ההסדר ההנחה שלבעל הקרקע ישנה זיקה לקרקע שהופקעה, והוא זכאי לקבלה בחזרה.

משה גפני: ההסדר של רכישה מחדש חל לפי הנוסח שמובא בפניכם רק במצב שבו המדינה התחילה לבצע בקרקע שהופקעה את מטרת ההפקעה, אך המטרה הסתיימה והקרקע לא דרושה עוד למדינה.

משה גפני: תיקונים משמעותיים נוספים שהכניסה הוועדה להצעת החוק: הוועדה הגדירה הגדרה מפורטת של "צורך ציבורי", שבהתקיימו ניתן להפקיע את הקרקע.

משה גפני: הגדרה כאמור לא היתה קיימת בהצעה הממשלתית – מה נקרא "צורך ציבורי", ולפיה היה אפשר להפקיע את הקרקע כל אימת ששר האוצר החליט כי הקרקע דרושה לצורך ציבורי.

משה גפני: הוועדה סברה כי יש מקום להגביל את שיקול דעת הרשות בכל הנוגע למטרה שלשמה מופקעת קרקע מבעליה.

משה גפני: לבקשת הממשלה הוגדר גם צורך לתשתית לאומית, שמאפשר לשר להפקיע בהליך קצר יותר, בלי חובת שימוע ותוך כניסה לקרקע שאינה בית-מגורים בלי צו של בית-משפט.

משה גפני: מדובר בהליך שדומה להליך שנעשה לפי חוק כביש חוצה-ישראל.

משה גפני: כמו כן, וכדי שההפקעה לא תיעשה על-פי שיקול דעת של שר האוצר בלבד, הוסיפה ועדת הכספים לנוסח את הוועדה המייעצת, המורכבת מגורמים מקצועיים שונים, ותפקידה להמליץ בפני שר האוצר לגבי הפקעות ולגבי הליך ההפקעה.

משה גפני: מכיוון שהפקעות רבות נערכות על-ידי משרד התחבורה לצרכים של סלילת כבישים ובניית מסילות ותשתיות לרכבת, קבעה הוועדה סעיף מיוחד לגבי שר התחבורה, כך ששר התחבורה יקבל את סמכויות ההפקעה של שר האוצר למטרה של "דרך", שכוללת גם מסילת ברזל, צומת ועוד.

משה גפני: נוסף על כך, לפי נוסח הצעת החוק הממשלתית שר האוצר היה יכול להפקיע קרקע למטרה מסוימת וכעבור תקופה לשנות את המטרה שלשמה הקרקע דרושה, כך שהמטרה החדשה תיחשב כהפקעה מחדש.

משה גפני: הוועדה חששה כי מדובר בסמכות רחבה מדי, אשר עלולה להוביל למצב שמטרת הרכישה תשונה שוב ושוב ללא הגבלה, ולכן קבעה כי האופציה לשנות את מטרת ההפקעה תהיה נתונה לשר האוצר פעם אחת בלבד.

משה גפני: כמו כן קבעה הוועדה כי ככל ששר האוצר ירצה לשנות את הצורך הציבורי שלשמו הופקעה הקרקע לצורך של מגורים, יהיה עליו לבצע הפקעה חדשה, והוא לא יוכל לעשות זאת בדרך של שינוי הצורך הציבורי.

משה גפני: הישג נוסף של הוועדה הוא הקביעה כי התקופה לתחילת ביצוע מטרת ההפקעה תהיה לכל היותר שמונה שנים.

משה גפני: לשר האוצר יש שיקול דעת, בנסיבות מיוחדות, להורות על תקופה של עד 15 שנים, ואם יתעורר תוך כדי הביצוע צורך חריג נוסף, יש אפשרות להאריך בשנתיים נוספות בלבד.

משה גפני: נוסף על כך הוסיפה הוועדה הגדרה ל"תחילת ביצוע מטרת הרכישה", שזה למעשה המועד שקובע מתי בעל קרקע זכאי להשבתה ומתי לרכישתה מחדש.

משה גפני: ההגדרה קובעת כי התחלת הביצוע היא "ביצוע פעולות של ממש בקרקע בשקידה ראויה".

משה גפני: המטרה היא לאפשר השבה של הקרקע גם במצבים שבהם נעשו רק פעולות ראשוניות מאוד לקראת ביצוע מטרת הרכישה בקרקע.

משה גפני: לפי עמדת הממשלה, גובה הפיצוי – מחיר הרכישה מחדש של הקרקע, וכן שווי השיפורים וההשבחות, אמורים היו להיקבע על-ידי השמאי הממשלתי או מי מטעם הממשלה.

משה גפני: לאחר שבחנה ועדת הכספים את ההסדר, מצאנו שראוי לאפשר לנפקע אופציה לפנות בהשגה בעניינים אלה לשמאי מכריע או לוועדת השגות, לפי בחירתו, ולאו דווקא השמאי הממשלתי.

משה גפני: עניין נוסף שלא הופיע בהצעה הממשלתית והוועדה הוסיפה הוא התייחסות מיוחדת לקרקע חקלאית.

משה גפני: הוועדה קבעה כי הסדר של רכישה מחדש יחול גם לגבי בעלים של קרקע חקלאית, לרבות אגודה שיתופית, לפי שיקול דעת שר האוצר ובהתקיים תנאים שנקבעו במסגרת הצעת החוק.

משה גפני: אשר לשאלת תחולתה של הצעת החוק – לאחר שגם ועדת המשנה וגם ועדת הכספים דנו בשאלה זו, ולנוכח עמדתם הבלתי-מתפשרת של משרדי הממשלה השונים, ובהם משרד האוצר ומשרד המשפטים, החליטה הוועדה כי הצעת החוק תחול על הפקעות שיבוצעו ממועד תחילתה ואילך.

משה גפני: בעניין זה הוועדה לא הצליחה להגיע להסכמות עם הממשלה, ומכיוון שמדובר בעניין שבו הנתונים, המידע לגבי הפקעות מצוי בידי הרשות המבצעת, החליטה הוועדה לקבל את עמדת הממשלה, שאין מקום להחיל את ההסדר באופן רטרואקטיבי.

משה גפני: אני חושב שזה הדבר היחיד שבו הוועדה קיבלה את עמדת הממשלה כמות שהיא.

ג'מאל זחאלקה: מי שייהנה – זה פעם ב-17 שנים – – – יכול להיות מהיום והלאה.

ג'מאל זחאלקה: מה שהיה עד עכשיו, רוב הקרקע הופקעה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה, אני מניחה שאתה ברשימת המסתייגים.

ג'מאל זחאלקה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גפני, אתה תמשיך להציג את הצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אתה ברשימת המסתייגים, אז תאמר את אשר אתה רוצה לומר.

משה גפני: נוכח כל השינויים והשיפורים האמורים שהכניסה הוועדה בכל סעיפי החוק – להוציא את הסעיף הזה, בכל סעיפי החוק אנחנו שינינו באופן מהותי דברים רבים – אני סבור כי הצעת החוק יצרה הסדר ראוי ומאוזן להפקעת קרקעות.

משה גפני: הסדר זה יאפשר למדינה להפקיע קרקעות במצבים שבהם הקרקע נחוצה לצרכים ציבוריים ולטובת הציבור כולו, ומאידך ישמור על זכות הקניין של בעלי הקרקע ועל הזיקה שביניהם לבין הקרקע.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיד שהוועדה באמת עשתה שינויים דרמטיים, ולכן קצת התפלאתי על הצעת האי-אמון שהוגשה בנושא של האלכוהול, מכיוון שהצו של הממשלה הגיע לוועדה בשבוע שעבר ולא אפשרנו להעביר את הצו הזה.

חיים כץ: ההצעה הוגשה אחרי שהיו שינויים.

משה גפני: אני אומר – באמת – לגבי האלכוהול היה דיון ארוך, הוועדה לא הסכימה לאשר את זה, ושלחנו את רשות המסים בחזרה לעשות שיעורי-בית.

משה גפני: לא יכול להיות מצב שבו מצד אחד ראש הממשלה מדבר על מלחמה לאומית באלכוהול, בצריכה של אלכוהול בעיקר בקרב בני-נוער, ומצד אחר להביא צו כזה שיכול לפגוע – ואנחנו לא אישרנו.

משה גפני: אני עושה כל מאמץ, יחד עם חברי בוועדה, שלא נהיה חותמת גומי על דברים שמביאים – כי לפעמים גם לנו יש מה לומר.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע שאתה יושב-ראש שאני סומכת עליו.

רוחמה אברהם-בלילא: תדע לעצור – – –

משה גפני: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

משה גפני: להצעת החוק כמה הסתייגויות.

משה גפני: אבקשכם לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, תודה רבה למי שהקשיב לי, ותודה רבה על הסבלנות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני עשר דקות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הקשבתי לדבריו של יושב-ראש ועדת הכספים, ואני מוכרח לומר – ולא עולה לי בבריאות לומר את זה – שהחוק שהוגש לכנסת הוא טוב מהמצב הקיים והחוק שיצא מתחת ידיה של הוועדה הוא טוב מהחוק שהוגש לוועדה, אבל מה לעשות, הוא לא עד כדי כך טוב שאני אוכל להצביע בסופו של דבר בקריאה שלישית בעדו.

חיים אורון: ואני אנסה להסביר למה, ואני אסתפק בכמה נקודות, כי עסקנו בחוק הזה שעות ארוכות – כמה נקודות שיבהירו את עמדתי.

חיים אורון: הראשונה מופיעה כבר בהסתייגות הראשונה.

חיים אורון: המצב הקיים היה שהסמכויות היו בידי הנציב העליון.

חיים אורון: אנחנו חשבנו שמי שמחליף את הנציב העליון – חבר הכנסת גדעון עזרא, השר לשעבר – זו הממשלה, לא שר האוצר.

חיים אורון: כאילו ויכוח סמנטי, כי הרי ברור שהממשלה יכולה להסמיך את שר האוצר לטפל בשמה בשאלה הזאת.

חיים אורון: אבל היות שמדובר בשאלה מאוד משמעותית, ובמקרים מסוימים מאוד מאוד משמעותית, כאשר המדינה נוטלת קניין מצד אדם לצורכי ציבור, בהליכים די מורכבים, חשבנו שהכתובת צריכה להיות הממשלה ולא שר האוצר.

חיים אורון: עד עכשיו, גברתי היושבת-ראש, אני לא מבין למה הממשלה לא הסכימה.

חיים אורון: מרוב שהיא לא הסכימה, השתכנעתי שזה חשוב.

חיים אורון: הנקודה השנייה היא לגופם של הנושאים שמונחים על השולחן.

חיים אורון: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה יודע – ואני מתחיל מהנושאים הפחות מהותיים, והולך, כל אחד מהם הוא מהותי.

חיים אורון: נכון, ישנה הוועדה המייעצת, ולוועדה המייעצת יש סמכויות – זה לא ועדה מייעצת כזאת שהיא חסרת סמכויות.

חיים אורון: בגלל הרגישות הקיימת ומשום ההיסטוריה שאנחנו חווים אותה, אני וחברים נוספים הצענו שבוועדה יהיו שני נציגים של המגזר הערבי, כי כולנו מכירים את הסבטקסט של הדיון הזה.

חיים אורון: הוא כאילו דיון בעסקי נדל"ן, ובהרבה מקומות הוא דיון בעסקי נדל"ן.

חיים אורון: מפקיעים קרקע לכביש מקיבוצי, מפקיעים קרקע בכביש 6 מאדם פרטי, מאגודה שיתופית, מפקיעים בלבה של עיר קרקעות לצורכי ציבור.

חיים אורון: אבל ברקע של הדיון הזה יש גם הנושא הזה.

חיים אורון: לא התקבל.

חיים אורון: לא התקבל – עוד פעם, לא במקרה.

חיים אורון: הנושא השני קשור בשאלת נימוקי ההפקעה ומה קורה כאשר נימוקי ההפקעה משתנים.

חיים אורון: ההיסטוריה של מדינת ישראל רוויה, חברי חברי הכנסת, בדוגמאות שהופקעה קרקע לצורכי ביטחון – מחנה צבאי – שהפכה למחנה נח"ל, שהפכה להתיישבות, שהפכה לכרמיאל.

חיים אורון: זו לא מתכונת נכונה.

חיים אורון: אני לא אומר שמדינה לא יכולה להפקיע קרקע גם לצורך הקמת שיכונים – אגב, של יהודים או של ערבים – אבל תבוא ותאמר:

חיים אורון: זאת מטרת ההפקעה.

חיים אורון: תתמודד ברמה המשפטית, תתמודד ברמה הציבורית, ואני מקווה שתזכה אם המטרה ראויה.

חיים אורון: אבל התרגילים האלה, שחוזרים ונשנים כל פעם, כאילו המטרה הציבורית היא לכאורה מעבר לוויכוח, ואז יש כל הכוח שבעולם.

חיים אורון: החוק – ואנחנו הצענו, והצעתנו, אדוני יושב-ראש הוועדה, לא התקבלה – שאם משתנה ייעוד הקרקע, חוזרים לפרק א'.

חיים אורון: רצית להפקיע לצורך כביש, אתה מתכוון היום שלא יהיה שם כביש אלא יהיה שם פארק לאומי – בסדר, אבל אל תבוא ותגיד, כבר הפקעתי לצורך כביש, ועכשיו נעים קדימה.

חיים אורון: ההליך שקשור בכל מה שיש בחוק – בצורך להודיע לבעלים, בצורך להתייעץ בוועדה, וכו' וכו' וכו' – הוא צריך לבוא עוד פעם מחדש.

חיים אורון: נכון, זה יותר קשה.

חיים אורון: נכון, זה יותר מסובך.

חיים אורון: אבל דווקא אנשים שקדושת הקניין היא בכלל סלע קיומם – אני קצת פחות, אבל אני מכבד את העובדה שאדם או אזרח, יש לו זכויות במקרקעין, והוא אומר: רגע, אפשר לקחת אותן לצורכי ציבור.

חיים אורון: כמובן, הכול עם תשלום פיצויים, אבל יש הליך.

חיים אורון: אז זו היתה נקודה נוספת.

חיים אורון: והנקודה הבאה היתה כל המחלוקות בנושא ההשבה.

חיים אורון: היושב-ראש הזכיר, ואני אומר את זה פה כי אני מודה – חצי תאוותי בידי.

חיים אורון: בסעיף המקורי היה שקרקע חקלאית היא לא בסיפור.

חיים אורון: קרקע חקלאית בחכירה לדורות, 49:49, היא לא בסיפור.

חיים אורון: התקבל שקרקע חקלאית היא כן בסיפור.

חיים אורון: אבל בעוד שכאשר מפקיעים קרקע של תעשייה או של שיכון או של תיירות, החוק אומר:

חיים אורון: במקרה של השבה חייבים להשיב את הקרקע לבעליה הקודמים, במקרה של חקלאות – תלוי ברצונו של שר האוצר.

חיים אורון: ירצה – ישיב; לא ירצה – ישנה ייעוד או יעביר למישהו אחר.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: למה?

חיים אורון: פה אנחנו מגיעים לנקודה מאוד מאוד מהותית.

חיים אורון: ואני מדבר כרגע על קרקע חקלאית על-פי ההגדרה של מינהל מקרקעי ישראל, כי פה לא מדובר בקרקע חקלאית פרטית – כי קרקע חקלאית פרטית, מעמדה כקרקע פרטית לכל דבר ועניין – אלא קרקע חקלאית שהיא בחכירה, והחוק לא קיבל את ההסתייגות שלנו.

חיים אורון: והנושא האחרון והמהותי ביותר – בעצם, הזכיר אותו יושב-ראש הוועדה ואמר, בזה לא הצלחנו – ההיבט של ההחלטה הזאת על 25 שנה, יש לו שתי פנים; וחברי הכנסת שמקשיבים לדיון, רצוי שיבחינו בה.

חיים אורון: יש לה משמעות אחת כלפי העתיד.

חיים אורון: זאת אומרת, אם הופקעה קרקע, והגורם המפקיע – קרי, במקרה זה שר האוצר – הצליח למשוך את ההפקעה 25 שנה, גם אם הוא שינה את ייעוד הקרקע פעם – יותר מפעם אסור לו – נאמר 21 שנה זה היה לצורך כביש, ובשנה ה-22 זה לצורך שיכון, והוא עבר את הגג של 25 שנה, מפסיקים לספור.

חיים אורון: גם אם בשנה ה-35 – ומדובר על מקרים קונקרטיים – וגם 45, לא נעשה בקרקע שום דבר, הבעלים לא יכול לבוא ולומר: סליחה, תחזירו אותה אלי.

חיים אורון: הוא יכול לומר את זה בשנה ה-17 וה-18 וה-19, אבל לא בשנה ה-28.

חיים אורון: ואנחנו אמרנו: למה?

חיים אורון: למה?

חיים אורון: משום שלנושא הזה יש השלכה לגבי העבר.

חיים אורון: משום שהחוק הזה סגר בחוק את מה שבית-המשפט העליון לכאורה פתח כצוהר – הוא לא פתח את זה באופן מלא, הוא לא הכריע – אבל הוא פתח צוהר על תביעות להשבה או לפיצוי, בפער של יותר מ-25 שנה.

חיים אורון: ואנחנו, חברים בוועדה הציעו: בואו ניצור מסלול מאוד זהיר.

חיים אורון: אנחנו לא הולכים עכשיו לשחזר את ההיסטוריה מהתחלה, אבל ניצור מסלול שבעיקרו יהיה שיפוטי – זה לא פקידים – שכן יאפשר לפתוח את מה שבוצע לפני 40 שנה.

חיים אורון: אני דווקא אתן דוגמה שהיא יותר קלה לציבור שיושב פה לעכל אותה – פי-גלילות.

חיים אורון: בפי-גלילות הפקיעו קרקעות – אני לא זוכר את המספר, חבר הכנסת חנא סוייד, 140 משפחות, אני לא זוכר כמה – – –

חנא סוייד: – – –

חיים אורון: משפחות רבות.

חיים אורון: אגב, חלקות מאוד קטנות – לצורך הקמת מה שהיה בפי-גלילות.

חיים אורון: היום שונה ייעודו של פי-גלילות.

חיים אורון: מי שיש לו זכויות עכשיו זה אלה שישבו במקום הזה 40 שנה.

חיים אורון: באים הבעלים הקודמים, שחלקם לא קיבלו פיצויים, חלקם קיבלו פיצויים קטנים, כי אמרו להם: קחו את הפיצויים, ואם יהיה שינוי בעתיד – תקבלו אותם.

חיים אורון: אבל הופיע בוועדה אדם, פרופסור באוניברסיטה, ואמר: הורי לא רצו לקחת פיצויים.

מאיר שטרית: איך הוא יודע?

חיים אורון: הוא יודע שלא לקחו פיצויים.

חיים אורון: יש לו מסמכים שלא לקחו פיצויים.

מאיר שטרית: לא רצו.

חיים אורון: לא רצו לקחת פיצויים, כי קיוו שזה ישפר את מעמדם בעתיד.

חיים אורון: אומר: גזלנים, תנו לי לפחות במה להציג את התיק שהוא הביא בפנינו, לקיים את הדיון.

חיים אורון: לחשו בשקט: אם ניתן לו, יבואו המון – אתם יודעים מי זה ההמון – המון חברים ויגידו: גם אנחנו רוצים.

חיים אורון: רגע.

חיים אורון: יכול להיות.

חיים אורון: יכול להיות.

חיים אורון: עכשיו, אני לא אומר באופן עיוור, אני לא אומר: לכל אחד.

חיים אורון: החוק סגר את זה.

חיים אורון: החוק אמר – אולי לא על-פי מה שבית-המשפט העליון התכוון – אמר: אנחנו נועלים את הסיפור ב-25 שנה.

ג'מאל זחאלקה: היום – – – לא?

חיים אורון: גם אחורה.

חיים אורון: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אומנם אמרתי קודם:

חיים אורון: החוק פה טוב מהמצב הקיים, והחוק שבא לכנסת טוב מההצעה המקורית של הממשלה, הוא באמת נעשה על-ידי חברי הכנסת והיושב-ראש וחברים נוספים; נעשתה עבודה – לא עד כדי כך שנוכל להצביע בעדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, 15 דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בניגוד לדברים שאמר כאן יושב-ראש ועדת הכספים, אני חושב שאנחנו מדברים על הצעת חוק שהיא עוקפת בג"ץ, הצעת חוק שעשתה את החלטת בית-המשפט הגבוה לצדק בעניין קרסיק פלסתר.

חנא סוייד: הרי כל היוזמה הזאת, לשנות את פקודת הקרקעות משנת 1943 – פקודה מנדטורית, ארכאית – ראשיתה היתה בהחלטה של בג"ץ בעניין משפחת קרסיק, שלאחר שהמדינה הפקיעה את הקרקע שלה והשתמשה בה לצורכי ציבור וסיימה את השימוש, אחר כך המדינה רצתה לעשות באותה קרקע ביזנס – לבנות דירות ולמכור.

חנא סוייד: והאנשים עתרו לבית-המשפט הגבוה לצדק, ובג"ץ אמר:

חנא סוייד: הדבר לא יקום; לא יכול להיות שהמדינה תרמה את האזרחים שלה.

חנא סוייד: לא יכול להיות שהמדינה תפקיע קרקע לצורכי ציבור, תשתמש – או לא תשתמש – בקרקע לצורכי ציבור, וכעבור זמן מסוים היא תרצה לעשות עסקים בקרקע הזאת.

חנא סוייד: גמרה את השימוש בקרקע לצורכי ציבור – אנא, תחזיר את הקרקע לבעלי הקרקע.

חנא סוייד: וההוכחה הכי גדולה לכך שהצעת החוק כאן היא עוקפת בג"ץ היא שבעצם אותה משפחה שהוציאה את מה שנקרא "בג"ץ קרסיק", על-פי הצעת החוק שלפנינו כאן היא לא תזכה בקרקע שלה בחזרה.

חנא סוייד: הם, שהתחילו את כל התהליך הזה, ואז בג"ץ ביקש מהממשלה להקים ועדה ולשנות את החוק, וככה עשתה הממשלה, וכעבור שמונה שנים, מאז 2002 בערך, השנה שבה פסק בית-המשפט, היום הצעת החוק הזאת לא מאפשרת לאותה משפחה להשיב את הקרקע שלה.

חנא סוייד: כלומר, כל מה שאנחנו ראינו כאן, כל התיקון של הצעת החוק, היה אחיזת עיניים, היה ניסיון לסרטט, או להציג את אותו החוק בשיטות או בדרכים שנראות יותר דמוקרטיות, אבל התוצאה הסופית, בסופו של דבר, היא אותה תוצאה.

חנא סוייד: שני דברים עיקריים עמדו בלב או במרכז החלטת בג"ץ.

חנא סוייד: הדבר הראשון הוא שלא ייתכן ששר האוצר הוא שיגדיר, ורק הוא, מה זה מטרה ציבורית, אלא צריך איזו רשימה מסוימת, במקביל או בדומה לחוק התכנון והבנייה, שבו יש גם אפשרות – שהוא מאפשר להפקיע קרקע.

חנא סוייד: יש שם רשימות של ייעודי ושימושי קרקע שמאפשרים למערכת – לשר הפנים, לוועדות התכנון והבנייה – להפקיע קרקע.

חנא סוייד: ולכן, לא יכול להיות מצב שבו שר האוצר יקבע מה זו מטרה ציבורית, והוא יפקיע את הקרקע.

חנא סוייד: הצעת החוק שמובאת כאן לפנינו בדיוק חזרה על הדבר הזה.

חנא סוייד: אומנם היא אמרה: מטרה ציבורית זה להקים עיר, זה להקים מתקן צבאי, זה להקים מתקן תקשורת, זה לסלול דרך, אבל נוסף על כך: כל מה שיחליט עליו שר האוצר כמטרה ציבורית זה מטרה ציבורית.

חנא סוייד: נו, אז מה עשינו?

חנא סוייד: זה אותו דבר בדיוק.

חנא סוייד: אז זה היסוד הראשון שבג"ץ שלל בפקודת הקרקעות המנדטורית, שהוא לא טוב, שצריך לשנות אותו – הצעת החוק הזאת חוזרת עליו.

חנא סוייד: הדבר השני שבג"ץ קבע באופן עקרוני בהחלטה שלו הוא שהזיקה בין בעל הקרקע לקרקע המופקעת לא מנותקת.

חנא סוייד: לא מתנתקת.

חנא סוייד: הזיקה הזאת נשארת כל הזמן.

חנא סוייד: כאשר המדינה, שמפקיעה את הקרקע, משתמשת בקרקע לצורך הציבורי, הזיקה הזאת היא חלשה מאוד, אבל ברגע שהמדינה מפסיקה להשתמש בקרקע לצורכי הציבור, הזיקה בין בעל הקרקע לקרקע שלו חוזרת למלוא עוצמתה.

חנא סוייד: זה מה שבג"ץ אמר.

חנא סוייד: והצעת החוק שבאה כאן, שמוצגת בפנינו כאן, אומרת: לא; כעבור 25 שנים, השתמשו, לא השתמשו, לאותה מטרה, שינו את המטרה – הזיקה הזאת מתנתקת.

חנא סוייד: וזה בניגוד מוחלט להחלטת בג"ץ.

חנא סוייד: לכן אני אומר שמי שמנסה להציג את הצעת החוק הזאת כשיפור, כתיקון מודרני ודמוקרטי לפקודת הקרקעות, טועה ומטעה; מדובר כאן בעשיית החלטת בג"ץ בעניין קרסיק פלסתר.

חנא סוייד: דבר מעניין, והוא שבמסגרת הצעת החוק, על מנת כאילו להרחיב את היריעה ולגוון את הדעות לגבי מה מותר להפקיע ומה לא מותר להפקיע, דובר על כינון ועדה מייעצת, שתעבוד ליד שר האוצר – שר האוצר ממנה אותה.

חנא סוייד: ובדרך כלל שרים כמובן ממנים אנשים שבדיוק יש להם דעות מנוגדות להם, אבל ניחא.

חנא סוייד: אבל בהרכב של הוועדה הזאת עשו את כל הדרכים והטריקים כדי שרגל של ערבי לא תדרוך באותה ועדה מייעצת.

חנא סוייד: אומנם העלינו את העניין הזה מכל מיני כיוונים, שצריך לייצג גם ארגונים סביבתיים וגם ארגונים חברתיים וגם מכלול המרכיבים של החברה הישראלית חייבים להיות מיוצגים באותה ועדה – אבל התוצאה הסופית היתה שלא, וההרכב של הוועדה המייעצת הופך אותה, עוד פעם, לכלי שרת בידי שר האוצר, כך שבעצם הסמכויות הבלתי-מוגבלות שפקודת הקרקעות נתנה לשר האוצר הן עדיין בתוקף, למרות ההצעה המתוקנת, או למרות התיקון שמוצע כאן לפנינו היום.

חנא סוייד: הצעת החוק מגדילה לעשות בכך שהיא מאפשרת לשר האוצר – נוסף על פרקי הזמן הארוכים ביותר שמאפשרים לשר להכריז על ההפקעה, להמתין ארבע שנים, ואחר כך, לאפשר לו להחזיק או להיכנס לקרקע, נותנים לו 18 שנים, אבל נותנים לו עוד אופציה לעוד תשע שנים, 17 שנים, ואם זה לא מספיק, עוד שנתיים.

חנא סוייד: לפעמים מכבידים על שר האוצר אם הוא רוצה להאריך את התקופות.

חנא סוייד: איך הם מכבידים עליו?

חנא סוייד: אומרים לו: אתה צריך לנמק את ההחלטה שלך.

חנא סוייד: תראו, לפגוע בזכות קניין של אנשים, כל ההכבדה על שר האוצר בכך שהוא מאריך תקופות בחוק – ההכבדה עליו היא שהוא שצריך לנמק, להגיד: אני צריך להאריך את התקופה כאן בגלל סיבה זו או אחרת.

חנא סוייד: זו ההכבדה וזו המגבלה היחידה שמטילים על שר האוצר.

חנא סוייד: כלומר, אני רוצה לומר שוב – לשר האוצר נשארות סמכויות בלתי מוגבלות בעניין של פגיעה בזכות הקניין ובעניין של הפקעת קרקעות.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, מדובר בתקופות זמן – אפשר להכריז על הפקעת קרקע לתקופה של 21 שנה ולא לנגוע בה – להגיד שזה עסק דחוף, זה דרוש לפרויקט דחוף למדינת ישראל או לצורך ציבורי דחוף, ולשבת בחיבוק ידיים 21 שנים.

חנא סוייד: אם אנחנו מסתכלים במקביל, אנחנו רואים שבצדק צריך לעשות רפורמה בחוק התכנון והבנייה, כי אנשים סופרים ימים מבחינת תכנון ובנייה – צריך חודש, חודשיים, שלושה חודשים בשביל לאשר תוכנית.

חנא סוייד: כאן, בקטע הזה, שבסופו של דבר הוא קשור לפרויקטים, קשור לתוכניות פיתוח, נותנים למערכת בעצם להתמהמה עד כדי 21 שנים כדי לבצע איזשהו פרויקט מסוים, ונוסף על כך, במסגרת 21 השנים האלה מאפשרים לשר האוצר עוד פעם באותה מסגרת – 21 שנים – להכריז על מטרה חדשה, ממושכת, ואז עוברות 25 שנים, ואז הזיקה מתנתקת מבעל הקרקע, ואז זהו, זה נראה משחק ילדים.

חנא סוייד: בעיני זה נראה משחק ילדים.

חנא סוייד: זה נראה בעיני מין תרמית כזאת של הציבור, שבעצם אנחנו רוצים את הקרקע הזאת – בהתחלה נעמיד שאנחנו צריכים אותה למטרה פלונית, אחר כך נשנה למטרה אלמונית, ובסופו של דבר אתה תפסיד את הקרקע שלך ולא תקבל ממנה שום דבר, גם אם המדינה לא משתמשת בה בסופו של התהליך.

חנא סוייד: דובר כאן על העניין של 25 שנים, אני לא רוצה לחזור על זה.

חנא סוייד: אני רק רוצה להזכיר את העניין של 25 שנים בפרספקטיבה, ברטרוספקטיבה.

חנא סוייד: כלומר, מה עם ההפקעות שנעשו בעבר?

חנא סוייד: מה עם קרקעות שהופקעו למטרה ציבורית על-פי פקודת הקרקעות, כמו הקרקע של קרסיק וקרקעות אחרות במקומות אחרים במדינה, שהמדינה הפקיעה לצורכי ציבור ועדיין עומדות שוממות, אפילו שעברו 30 ו-40 ו-50 שנה – מה עושים עם הקרקעות האלה?

חנא סוייד: באה הצעת החוק ואומרת – 25 שנים.

חנא סוייד: מה שהופקע לפני 25 שנים, אם השתמשו בו, אם לא השתמשו בו – נגמר העניין.

חנא סוייד: ואם הפקיעו את הקרקע לפני פחות מ-25 שנים, ועדיין לא עשו בה שום דבר, נותנים עכשיו, עם תחילת החוק הזה, כשזה יאושר, עוד ארכה לממשלה, של 17 שנים, עוד תוספות של עוד שנה כאן, ו-25 שנים, בסך הכול מצטבר.

חנא סוייד: כלומר, מה שהופקע בעבר – נגמר, נסתם הגולל על כל מה שנעשה בעבר, גם אם כולם יודעים, וזה מה שבג"ץ אמר – הוא אמר בעניין קרסיק, אבל גם אמר בעשרות מקרים ותיקים שהגיעו לבג"ץ, ובג"ץ אמר: זה לא יכול להיות, והיה דוחה את האנשים.

חנא סוייד: הוא היה אומר: תמתינו לחוכמת הכנסת – הכנסת יושבת על העניין, מתקנת את החוק ברוח הדברים שבג"ץ פסק, אז תמתינו בסבלנות.

חנא סוייד: עכשיו כל האנשים שהמתינו – בתל-אביב, ובכרמיאל, ובהרבה מקומות בארץ – זה לא רק אזרחים ערבים; זה אזרחים ערבים ואזרחים יהודים בכל רחבי הארץ, שהרגישו שהקרקע שלהם הופקעה מהם שלא בצדק, ולא באמת השתמשו בה לצורכי ציבור, עכשיו יגידו להם: זהו, נגמר העניין.

חנא סוייד: ואני רוצה להגיד, שאנשים ומשפחות שאיבדו את הקרקע שלהם והם רואים שהקרקע שלהם משמשת לצורך ציבורי, יגידו: כן, אני אומר להם גם כן, זה שימש למטרה ציבורית – אם זה דרך, אם זה בית-ספר, אם זה מתקן לכלל הציבור, זה בסדר גמור.

חנא סוייד: אבל איך אפשר להסתכל בעיניים של אנשים שרימו אותם, אמרו להם: אנחנו צריכים את הקרקע למטרה ציבורית ספציפית, ובסופו של דבר לא מקיימים את הדבר הזה בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: אני רוצה כאן לעשות השוואה בקצרה, מהר מאוד, מה עשו – הרי אחד הדברים שעשו במסגרת תיקון החוק הזה, אמרו:

חנא סוייד: אנחנו נסתכל בעולם ונראה מה עושים בעולם במקרים כאלו.

חנא סוייד: הביאו מהדין הצרפתי, ומהדין האמריקני, ומהדין הגרמני, ואמרו – שם אפשר ככה ושם אפשר ככה, וכנראה הסתכלו, אבל לא – אמרו שהסתכלו – שבקנדה, שבאוסטרליה, שבניו-זילנד, הפקעות קרקע נרחבות שנעשו מהעמים שהיו באוסטרליה, ובקנדה ובניו-זילנד, אותן ממשלות אמרו: מצב כזה של הפקעה ללא הצדקה לא יכול להימשך.

חנא סוייד: אותן ממשלות, בעקבות פסיקות של בתי-המשפט באותן מדינות, החליטו שצריך להחזיר קרקע.

חנא סוייד: לא ב-100% בעלות, אבל עם זכויות לאותם בעלים מקוריים, זכות – מה שנקרא – להתווכח, זכות להשתמש בקרקע הזאת, או ליהנות מהפירות של אותה קרקע.

חנא סוייד: אפשר לחשוב על תיקונים כאלו במובנים מודרניים, במובנים שאכן בג"ץ בישראל התכוון אליהם, שצריך מהחוק הדרקוני הזה, החוק הארכאי, החוק של המנדט הבריטי, לעשות חוק שמתאים יותר לאווירה הדמוקרטית יותר, לאווירה שתתאים לכבוד האדם וחירותו ולזכויות היסוד, זכויות הבסיס של האדם והאזרח.

חנא סוייד: מה שנעשה כאן הוא בדיוק ההיפך מהדבר הזה, ההיפך מהנטייה וממשאלת הלב של בית-המשפט העליון.

חנא סוייד: אני זוכר, כשאני קורא את פסיקת בית-המשפט בעניין קרסיק, ששם השופטים בעצם אומרים: אחד – אני הגעתי למסקנה הזאת, שצריך להחזיר קרקע כזאת, מחקיקת חוק כבוד האדם וחירותו.

חנא סוייד: האחר אומר – לא, זה מסתמך על דוקטרינת החופש הבסיסי של האדם, שאי-אפשר לקחת לאדם את הקניין שלו, את הבעלות על הקרקע שלו ככה סתם, ללא סיבה משכנעת.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

חנא סוייד: הצעת החוק הזאת עושה בדיוק את ההיפך.

חנא סוייד: הצעת החוק הזאת מחליפה פקודה קולוניאלית, מנדטורית, לפקודה מדכאת, נבובה, שאין בה כל התאמה לרוח שבאמת רצו בבג"ץ שתהיה בה.

חנא סוייד: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני 15 דקות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אולי לא אנצל את כולן.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, זה מסוג החוקים שצריכים להגן על כלל האזרחים מפני עריצות השלטון.

אחמד טיבי: יש כאן ניסיון לאשרר עוולה שהתגלתה דרך פסק-דין, בג"ץ ב-2002 – קרסיק, ובית-המשפט מתח ביקורת ברורה, חד-משמעית, על דרך התנהלות המדינה, בבואה גם להפקיע וגם להמשיך לנשל, תוך סטירת לחי מצלצלת לאזרח, שרואה את רכושו מול עיניו, גברתי היושבת-ראש, בניגוד מוחלט להצהרה המקורית על מטרת ההפקעה.

אחמד טיבי: במקרה ההוא היתה הפקעה של רכוש פרטי שלאחר מכן, בניגוד להצהרה, השתמשו בו לצרכים מסחריים, וזה מוכיח את מה שאומר המלין על רמאות, שפשוט הוא גם קופח וגם מרגיש מרומה על-ידי המדינה ורשויותיה.

אחמד טיבי: באה הצעת החוק הזאת, שמישהו טוען שיש בה רפורמה, יש בה שיפור, והדברים הם לא כך.

אחמד טיבי: רבים שצופים בנו כעת, יהודים וערבים כאחד – אגב, ההתנגדות כאן היא לא בגלל שזה פוגע באזרחים ערבים.

אחמד טיבי: מירב האדמה שהופקעה היסטורית היא של אזרחים ערבים, אבל אזרח בתל-אביב יכול להינזק מהצעת החוק הזאת כמו אזרח מחדרה, מכרמיאל, ולכן על חברי הכנסת לקרוא היטב את הצעת החוק הזאת ולרדת לעומק המטרות שלה – היא נותנת בידי השלטון, גברתי היושבת-ראש, סמכות מוחלטת לבטל זיקה בין בעל קרקע לרכוש שלו, כאשר בכל מקום בעולם אין לבטל.

אחמד טיבי: היא לא מתבטלת, הזיקה הזאת, גם אם הרכוש הופקע.

אחמד טיבי: כאן אומרים 25 שנים, ח'לאס, ראחת עליכ.

אחמד טיבי: זה נקרא להמשיך בנישול ולתת לו לגיטימציה באמצעות חוק, למרות שבעל הקרקע רואה את הרכוש שלו ליד הבית.

אחמד טיבי: אם השאיר אותו ליד הבית לצרכים אחרים לחלוטין, לא לבית-ספר, לא לכביש – או לשום דבר או לעסקים או לשימוש של קבוצה אתנית אחרת.

אחמד טיבי: אתם יודעים איזה זעם נצור בלבו של בעל המקרקעין או בעל הרכוש?

אחמד טיבי: ובסוף, במקום נציב עליון מביאים לנו נציב עליון בדמותו של שר אוצר.

אחמד טיבי: מעבירים מכאן לשם.

אחמד טיבי: למה שלא יהיה משהו מקביל להרכב של ועדה, שתהיה רב-מגזרית, רב-פונקציונלית?

אחמד טיבי: לא אנשים מטעם שיהיו חותמת גומי של שר האוצר, אנשים שיהיו קשובים לצרכים של רבדים רחבים של האוכלוסייה – פריפריה, ערבים, איכות סביבה, תחבורה, דברים כאלה.

אחמד טיבי: לא, שר האוצר, לידו ועדה מייעצת, והוועדה המייעצת הזאת תהיה מאוד מונוטונית והומוגנית, במקום שתהיה הטרוגנית ורב-תרבותית, רב-מגזרית.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, יש כאן גם קיפוח מצד אחד, גם נושא בעל ערך היסטורי וחשיבות היסטורית, אבל בעיקר בעל השלכות לעתיד שיש בהן המשך הקיפוח של העבר.

אחמד טיבי: ולכן, חברי הכנסת שנשלחו לכאן על-ידי בוחרים חייבים לייצג קודם כול את האזרח הפשוט; האזרח הפשוט שהחוק הזה אומר לו שאתה תמשיך להיות קורבן, ושאתה גם עלול להיות קורבן, ושאם בג"ץ עמד לצדך ונתן לך סעד, אנחנו נרוקן את האופציה הזאת של סעד של בית-המשפט על-ידי החוק הזה, ומניפולציות בתוך החוק שלא משאירות שום כלי, שום פתח מילוט או הצלה של האזרח הפשוט כלפי הרשות המבצעת על כל זרועותיה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אומנם זה לא קשור, אבל היום קראתי על מקרה של שתי פעילות שלום מחו"ל שמתגוררות ברמאללה, נדמה לי אוסטרלית וספרדית, ושצה"ל חדר לשטח A, לרמאללה, כדי לעצור אותן, לגרש אותן ולמסור אותן למה שקרוי יחידת "עוז", ליד מחנה עופר, ובדרך להציע להן להיות מגורשות, כי האשרה פגה, כי אין להן יותר ויזה.

אחמד טיבי: תראו למה צה"ל חודר לתוך שטח A ומה מפריע למפקדי צה"ל לישון בלילה – פעילות שלום שמפגינות למען הפלסטינים, למען האנשים הפשוטים, נגד הגדר.

חיים כץ: לא יכול להיות.

חיים כץ: לא יכול להיות.

אחמד טיבי: אתה יודע, הצורה הזאת, המתבשמת, של אנשים מתוך הרוב, שכשמדברים על סבל של אחרים, למשל על חומה, הם לא מתקרבים להרגשה הזאת.

אחמד טיבי: נראה אתכם – אתכם היהודים, אני מתכוון, היהודים בתל-אביב – יהודים בתל-אביב סובלים או חיים למשך 48 שעות עם שני מחסומים בדרך.

אחמד טיבי: שני מחסומים.

אחמד טיבי: ולכן נשאלת השאלה: עד כדי כך מפריעות שתי פעילות שלום?

אחמד טיבי: ואחר כך צה"ל שיקר, כהרגלו אגב.

אחמד טיבי: דובר צה"ל, מבחינתי, לרוב משקר עד שיוכח אחרת.

אחמד טיבי: אומרים: לא, זה מסיבות ביטחוניות.

אחמד טיבי: איזה סיבות ביטחוניות ואיזה בטיח.

אחמד טיבי: הוויזה נגמרה.

אחמד טיבי: אמרו להן: מה דעתכן עכשיו, ברכב, או שתיכנסו לבית-סוהר לשישה חודשים, לשתי הפעילות, או שעכשיו נגרש אתכן, כי הוויזה נגמרה.

אחמד טיבי: אגב, לפני כמה שבועות צה"ל, כצבא כיבוש, היה פועל יחד עם מה שקרוי יחידת "עוז" בתוך השטחים הכבושים בניגוד לחוק.

אחמד טיבי: אגב, גם מה שקורה לאחרונה זה בניגוד לחוק, כי אנשי היחידה הזאת, אסור להם לפעול מחוץ לתחומי מדינת ישראל.

אחמד טיבי: בעזרת הצבא הם מוחדרים לשם ומבצעים את מה שהם מבצעים.

אחמד טיבי: אני מרוצה מההחלטה היום של בג"ץ, שהצביע על אי-החוקיות ושחרר את שתי הפעילות האלה.

אחמד טיבי: האמת היא שזה לא מזיז להרבה אנשים.

אחמד טיבי: המקרה הזה לא מזיז.

אחמד טיבי: נו, אז נכנסו.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: יש פה עבירה על החוק; ב.

אחמד טיבי: יש פה שקר; ג.

אחמד טיבי: יש פה כניסה לשטח A בניגוד לכל ההסכמים.

אחמד טיבי: למה הם נכנסו לשטח A?

אחמד טיבי: כי הם פשוט יכולים.

אחמד טיבי: אפשר להיכנס לשטח A בקלות גם על נושא כזה, לשלוף את שתי הבחורות בשעה 03:00 מהדירה, ואף אחד לא יגיד, אף אחד לא יצייץ.

אחמד טיבי: מישהו אמר מלה, חוץ מבג"ץ?

אחמד טיבי: מישהו אמר מלה?

אחמד טיבי: הפרקליטות הודתה שהיתה כאן טעות ושזה לא חוקי, אבל אישי ציבור הגיבו?

אחמד טיבי: הרי מדובר בשערורייה, בהפרה בוטה של החוק.

אחמד טיבי: הצבא חושב שהוא מעל לחוק, גם כשהוא צבא כיבוש.

אחמד טיבי: חושב שמותר לו לעשות הכול.

אחמד טיבי: ובכן, גברתי היושבת-ראש, שני דברים קשורים בחוט מקשר אחד של דיכוי וניצול לרעה של כוח, כאן נגד אזרחים באשר הם אזרחים שמאבדים מול עיניהם הכלות את הרכוש הפרטי, והמדינה משתמשת בו או לעסקים או לשום דבר או לקבוצה אתנית אחרת.

אחמד טיבי: ולכן זה הזמן לומר שמדובר בחוק רע, בתיקונים אנטי-אזרחיים, וכדאי שחברי הכנסת, במקום שיצביעו לפי תיאוריית העדר, יקראו היטב את הצעת החוק ויצביעו נגדה.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רונית תירוש: אחרי זה הצבעה?

רוחמה אברהם-בלילא: ולאחר מכן הצבעה, כן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, גברתי, לרשותך עשר דקות.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא באוזניכם, בהמשך לדברים שנאמרו כאן על-ידי כמה מחברי הכנסת הערבים, מכתב ששלח אלי אזרח יהודי דווקא, לא ערבי, פרופסור באוניברסיטת תל-אביב, ארכיאולוג ומומחה לתרבויות עתיקות, פרופסור שלמה בונימוביץ שמו, ואין קשר משפחתי בין יחימוביץ לבונימוביץ במקרה הזה.

שלי יחימוביץ': וכך הוא כותב: "אנו קבוצת אזרחים בעלי קרקעות, או יורשיהם של בעלי קרקעות, במתחם פי-גלילות.

שלי יחימוביץ': קרקעות אלה, שנקנו על-ידי הורינו, סבינו, בשנות ה-40 באזור שכונה אז עבר-הירקון, הופקעו בשנות ה-60 על-ידי המדינה כדי להקים את חוות הגז והדלק פי-גלילות.

שלי יחימוביץ': חלק מבעלי הקרקע פוצו אז בסכום זעום לאחר מאבק משפטי.

שלי יחימוביץ': אחרים לא פוצו כלל.

שלי יחימוביץ': "כידוע לך, לאחרונה החליטה המדינה לפנות את מתקני הגז והדלק מאזור פי-גלילות.

שלי יחימוביץ': אך למרות שעילת ההפקעה הוסרה וייעוד הקרקע נשתנה לחלוטין" – עכשיו, אתם יודעים, במסגרת הפרטת הקרקעות, אותם 1,800 דונם במקום שבו ממוקמת פי-גלילות, הם השטח הראשון שיוצא למכירה למרבה במחיר, ועליו מן הסתם תיבנה שכונת יוקרה שמחירי הדירות בה ירקיעו לשחקים, שכן מדובר באחד האזורים היקרים ביותר בארץ, אם לא היקר שבהם.

שלי יחימוביץ': זו הערה שלי בסוגריים למכתבו של פרופסור שלמה בונימוביץ.

שלי יחימוביץ': הוא ממשיך כותב: "למרות שעילת ההפקעה הוסרה, חוות הדלק כבר לא תהיה שם, והיא מיועדת עתה לשכונת מגורים יוקרתית, לא השיבה המדינה את הקרקע לבעליה החוקיים, וכעת היא משווקת את הקרקעות הללו לכל המרבה במחיר.

שלי יחימוביץ': מן המפורסמות הוא שכיום שוויה של הקרקע במתחם גלילות מרקיע שחקים, וברור שהמדינה משיקולים כספיים גרידא העדיפה כאן את טובתה על פני מידת הצדק לפיה היה עליה להשיב לאזרחים הקטנים את הקרקע שהופקעה מהם עם סיום עילת ההפקעה.

שלי יחימוביץ': עם היוודע לנו אודות השינוי בייעוד הקרקע המופקעת ועל כוונת המדינה שלא להשיב לנו אותה על אף סיום ההפקעה, פנינו לסעד משפטי בבית-המשפט העליון.

שלי יחימוביץ': אחרי דיונים ממושכים שנמשכו משנת 2003 ואילך, בהם שב והדגיש בית-המשפט העליון את הסימפתיה שלו לטענותינו, ואת העובדה שמבחינה משפטית גרידא יש צידוק לעתירתנו, נמנע בית-המשפט מהכרעה בטענה כי הסדר הפקעת הקרקעות נמצא בדיון בכנסת, ומשם אמור לבוא עזרנו".

שלי יחימוביץ': עזרם לא בא מהכיוון שלנו, ואני פונה לחברי הכנסת המעטים שנמצאים כאן באולם לנהוג לפי מידת הצדק, ולבוא לעזרתם של האזרחים האלה שהקרקע הופקעה מהם לפני שנים למטרה מסוימת, וכעת היא משמשת להתעשרות של מתי מעט.

שלי יחימוביץ': כותב פרופסור בונימוביץ: "הקרקע נקנתה על-ידי הורינו וסבינו שהיו בעלי חזון לפני שנות דור, ולמרבה הצער היא הופקעה מהם לצורכי ציבור.

שלי יחימוביץ': לכך הם הסכימו בלית ברירה.

שלי יחימוביץ': ואולם, מצויים בינינו אנשים מבוגרים הרואים בעיניים כלות כיצד עתה, משנסתיימו צורכי הציבור, ניתנת הקרקע במסגרת בהלה לזהב לכוחות השוק האימתניים ואיננה מושבת לבעליה המקוריים".

שלי יחימוביץ': כך הוא כותב, ואין לי אלא להצטרף לדבריו ולומר שמצווה עלינו להעניק תמיכה וסעד לפרופסור בונימוביץ, שהוא לא לבד.

שלי יחימוביץ': יש כמובן עוד מאות ואלפי אזרחים במצב זהה לשלו.

שלי יחימוביץ': ההסתייגויות שלי נוגעות לדברים האלה גם במישרין וגם בעקיפין.

שלי יחימוביץ': הן מכוונות למועדים שנקבעו למימוש הליך ההפקעה שהם ארוכים מדי.

שלי יחימוביץ': היום יכולות לחלוף 23 שנים מיום מתן ההודעה על הכוונה להפקיע ועד למימוש שלה בפועל, עד שהמטרה שלשמה הופקע השטח בכלל אכן תתממש.

שלי יחימוביץ': 23 שנה יכולה קרקע מופקעת לעמוד בלי שהמטרה הציבורית שלשמה הופקעה בכלל תתממש.

שלי יחימוביץ': אני מציעה להגבילם בזמן סביר, להעמיד אותם לכל היותר על עשר שנים.

שלי יחימוביץ': עוד הסתייגות נוגעת לכך שההצעה קובעת שבחלוף פרק הזמן של 25 השנים מתנתקת זיקתו של הנפקע לקרקע המופקעת, והיא הופכת להיות בבעלותה של המדינה לכל דבר ועניין, גם אם היא זנחה את מטרת ההפקעה, או הסתיים הצורך בקרקע למטרה לשמה הופקעה, או יתירה מכך – מעולם לא מומשה המטרה.

שלי יחימוביץ': מוצע לבטל את הקביעה הזאת של תקופת ההתיישנות לזכות ההשבה.

שלי יחימוביץ': ואחרון חביב – ההצעה קובעת כי שר האוצר יוכל לשנות את מטרת ההפקעה כראות עיניו, תחת השבתה לנפקע שעה שאין בה עוד צורך למטרה המקורית שלשמה הופקעה.

שלי יחימוביץ': אני מציעה לקבוע שבמידה שאין עוד צורך בקרקע למטרת ההפקעה המקורית, על המדינה להשיב את הקרקע לנפקע.

שלי יחימוביץ': חשוב לי להדגיש כאן שאני לא מתנגדת להפקעת קרקע מאזרחים, ועל-פי השקפת עולמי, שהיא השקפת עולם סוציאל-דמוקרטית, שלא לומר סוציאליסטית, גם זה וגם זה, לעתים קרובות צורכי הציבור כולו גוברים על זכות הקניין של אדם, ולטובת הציבור כולו נכון להפקיע קרקע מאדם פרטי, ואף לפצותו בשל כך, לפעמים למרות שהפיצוי אינו נראה לו מספיק.

שלי יחימוביץ': אבל אם הקרקע שהופקעה מאותו אדם אינה משמשת עוד לצורכי ציבור, אי-השבתה לו והפיכתה למטבע עובר לסוחר כשהוא רואה בעיניים כלות כיצד על הקרקע שהופקעה מהוריו ומסביו לצורכי ציבור מוקמת עכשיו שכונת מגורים יוקרתית שהקרקע בה נמכרה לכל המרבה במחיר, ורק עשירים יכולים לקנות בה דירות, ואילו הוא אינו מקבל דבר ממה ששייך לו בדין מתוקף הירושה – אני חושבת שיש כאן פגיעה קשה ביותר בתחושת הצדק שחשים אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה הוא לא תקין, לא ראוי.

שלי יחימוביץ': הקרקע צריכה להיות מושבת לבעליה מייד אחרי שנסתיים תפקידה כקרקע שמשמשת לצורכי ציבור.

שלי יחימוביץ': אסור לנו לפגוע בתחושת האמון שיש לאזרחי המדינה במדינה, בוודאי – – –

ראובן ריבלין: אפילו המנדט, גברתי חברת הכנסת הנכבדה, בחוק התכנון והבנייה קבע בסעיף 35, שכאשר יש הפקעה לצורכי ציבור, ברגע שהצורך הציבורי פקע, פקעה ההפקעה.

ראובן ריבלין: ואני מאוד חושש בעניין ה-25 שנה שהדבר יכול לשמש פעמים בידי המדינה לצורך משיכת זמן שלא – ואני לא בטוח שגם זה יעמוד באותם זכויות קניין שיש לבן-אדם.

ראובן ריבלין: נכון, יש מקרים שבהם המדינה מנהלת משא-ומתן על הפיצוי, וזה פסק-דין קנדינוף נגד עיריית תל-אביב.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס.

ראובן ריבלין: זה היה בעניין בית-הקברות המוסלמי, ובעניין בניית בית-המלון "הילטון".

ראובן ריבלין: שם הפקיעו, ובסופו של דבר בנו.

ראובן ריבלין: אבל חלק מהבעלים הסכימו לקבל פיצוי מוגדל.

ראובן ריבלין: אמרו שאין כאן כבר הפקעה, אלא יש כאן רכישה של מוכר מרצון לקונה מרצון, או משהו מעין זה.

ראובן ריבלין: אבל באמת יש בחוק הזה בעייתיות.

ראובן ריבלין: אנחנו היינו שנינו יחד בוועדת הכספים בפעם הקודמת, והעלינו את השאלות האלה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, מדינת ישראל מינתה את המוכר.

ראובן ריבלין: כן, אני עוזר לחברת הכנסת יחימוביץ, כמובן.

ראובן ריבלין: גזלתי ממנה דקה וחצי, היא תקבל אותה אם היא צריכה.

שלי יחימוביץ': כן, אדוני היושב-ראש, לא נותר לי אלא להסכים לדבריך.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן באמת ביותר מלקונה בחוק.

שלי יחימוביץ': מדובר בעוול ובעיוות.

שלי יחימוביץ': ושוב, אני אומרת, יש כאן פגיעה גם במידת הצדק, גם במידת ההיגיון, וגם מדובר בערעור מאוד חמור של האמון שרוחשים אזרחי המדינה למדינה כמי שאמורה לקבל החלטות שיש בהן שיקול דעת, יש בהן צדק ויש בהן שוויון.

שלי יחימוביץ': אין צדק בהקמתה של שכונת מגורים יוקרתית על קרקע שתימכר לכל המרבה במחיר, על קרקע שמלכתחילה הופקעה לצורכי ציבור וכעת אינה משמשת עוד לצורך זה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת יחימוביץ, תודה רבה לכל המסתייגים.

ראובן ריבלין: שמעתי את דבריהם.

ראובן ריבלין: באמת יש בהם טעם רב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: ברור, ברור, הוא נותן הזדמנות לחברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: שמעתי גם את דבריו של חבר הכנסת אורון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שלנו לא צריכות להיות הרבה טענות נגד החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: החוק אומר: אם התקיימה המטרה הציבורית שלמענה הופקעה הקרקע, היא תישאר מופקעת.

ג'מאל זחאלקה: ומעבר ללשון היבשה המשפטית שיש בה מכובדות, בוא נשים את הדברים על השולחן.

ג'מאל זחאלקה: היתה מטרה ציבורית להפקיע קרקע מהציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: היה אידיאל ציבורי שנקרא גאולת הקרקע, וכמבין אל"ף-בי"ת בעברית, כבוד היושב-ראש, גאולה במשמעותה העמוקה היא להעביר דברים מן הטמא, או מן החול, לפחות, אל הקדוש.

ראובן ריבלין: אחת ממשימות הציונות היתה גאולת הקרקע, אתה צודק.

ג'מאל זחאלקה: זהו.

ג'מאל זחאלקה: אז גאלו את הקרקע, המשימה, המטרה הציבורית התקיימה.

ג'מאל זחאלקה: וכשהמטרה הציבורית התקיימה, כבוד היושב-ראש, באה הוועדה וניסחה את זה בלשון שלה.

ג'מאל זחאלקה: ישראבלוף?

ג'מאל זחאלקה: משחקים בכאילו?

ג'מאל זחאלקה: כל הקרקע, כאילו שאתה אומר: מותר לך להיכנס לקולנוע חינם, אבל לא ביום א', לא ביום ב', לא ביום ג', לא ביום ד', לא ביום ו' ולא ביום שבת.

ראובן ריבלין: ולעומת זאת גם לא ביום ה'.

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: לא ביום ה'.

ג'מאל זחאלקה: זה בעצם לשון החוק.

ג'מאל זחאלקה: הקרקע שהופקעה מהציבור הערבי – הוא לא יכול לבקש אותה.

ג'מאל זחאלקה: זה בשורה התחתונה.

ג'מאל זחאלקה: יש ניסוחים מפותלים – אני התעניתי, ואפילו מנסחי החוק – אני לא רוצה עכשיו לגלות סודות – גם אנשים שישבו על החוק, אני שאלתי אותם, והם שאלו את המומחים המשפטיים היום: האם קרקע שהופקעה בעבר אפשר?

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר באו עם תשובה מנומקת – אי-אפשר.

ג'מאל זחאלקה: 25 שנים, אפילו אם יש תחולה רטרואקטיבית, ויש אלף סייגים על התחולה הרטרואקטיבית שלהם, הם מיום ההפקעה, ולא מיום פקיעת הצורך או הייעוד של תחולת ההפקעה, כלומר תחולת הייעוד של ההפקעה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם הופקעה קרקע בשנת 1970 – – –

ראובן ריבלין: ממתי סופרים, האם מתום התוקף של ההפקעה בגלל שינוי הנסיבות ומשינוי מטרת ההפקעה, או מיום שהופקעה בפועל?

ג'מאל זחאלקה: אם הופקעה בשנת 1970, ובשנת 1975 פג התוקף – – –

ראובן ריבלין: אז מ-1975 צריך לספור, אתה אומר.

ג'מאל זחאלקה: התחילו לספור משנת 1970.

ראובן ריבלין: כך היה לפי חוק התכנון והבנייה.

ג'מאל זחאלקה: עשו את זה בכוונה.

ג'מאל זחאלקה: כל החוק הזה, מתחילתו ועד סופו – איך לא לפצות את האזרחים הערבים או להשיב להם את הקרקע.

ג'מאל זחאלקה: זה כל הלשון, זה כל המאמץ המשפטי.

ג'מאל זחאלקה: זו בגידה של המשפטנים בעניין הצדק.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שנעשה – איך לא לעשות צדק.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שכל מטרתו למנוע צדק.

ג'מאל זחאלקה: ואם בג"ץ אמרנו, זה חוק עוקף-בג"ץ.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק עוקף-בג"ץ – הכנסת נענתה לבקשת בג"ץ לחוקק חוק, ועקפה את בג"ץ, ונעשה מאמץ אדיר – גדולי, טובי המשפטנים, טובי המוחות ישבו – איך למנוע צדק.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שאומר – אנחנו, האזרחים הערבים, אומרים: לא רוצים את הצדק, לא רוצים את הדמוקרטיה, לא רוצים את השוויון.

ג'מאל זחאלקה: תחזירו לנו את הקרקע שלנו.

ראובן ריבלין: את זה אתה אומר בשם כל הערבים?

ג'מאל זחאלקה: אני, בשם כל האזרחים הערבים, אומר: תחזירו את הקרקע שלהם ואל תמכרו לנו דמוקרטיה.

ראובן ריבלין: בסדר, בסדר.

ראובן ריבלין: רבותי, תם הדיון.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה יכול להשיב, זה נכון, אבל אני מציע שאתם – אנחנו צלצלנו לפני חמש דקות, דרך אגב.

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: ציון פיניאן בצדק רכש לו את החובה להשיב, כי השאלות לא קלות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אם שר השיכון רוצה להתערב, זה עניין אחר; הוא יכול להתערב עד שאנחנו מסיימים את הדיון.

ראובן ריבלין: אמרתי רק אם רוצה.

ראובן ריבלין: לא אמרתי מחויב השר.

ציון פיניאן: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק לתיקון פקודת הקרקעות נדונה במהלך כמה ישיבות בוועדת משנה של ועדת הכספים של הכנסת.

ציון פיניאן: הייתי חבר בוועדת המשנה, וניהלתי את מרבית ישיבות ועדת המשנה בעניין זה.

ציון פיניאן: ועדת המשנה פעלה רבות כדי שנוסח הצעת החוק המובא בפניכם יכלול הסדר מאוזן וראוי בכל הקשור להפקעת מקרקעין על-ידי שר האוצר לצורכי ציבור.

ציון פיניאן: ועדת המשנה הבינה את החשיבות שקיימת במתן האפשרות לשר האוצר להפקיע קרקע שדרושה לצורך ציבורי, שכן צרכים אלו משרתים בסופו של דבר את כלל הציבור בישראל, וללא הפקעות קשה עד בלתי אפשר לבנות במדינה שכונות, לסלול כבישים, להקים מתקנים ביטחוניים ועוד ועוד.

ציון פיניאן: עם זאת, לאורך כל הדיונים עמד לנגד עיני הוועדה בעל הקרקע שמחזיק במקרקעין, לפעמים שנים רבות, ולפיכך הוועדה עמדה על זכויותיו של בעל הקרקע לאורך כל הליך ההפקעה.

ציון פיניאן: כך, למשל, הוועדה קבעה כי במצב שהמדינה לא עשתה שימוש בקרקע שהופקעה לצורך שלשמו היא הופקעה, תהיה השבה של הקרקע לבעליה.

ציון פיניאן: מדובר בהישג משמעותי וחשוב, שכן על-פי נוסח הצעת החוק הממשלתית היה אמור לחול במצב כזה הסדר של רכישה מחדש, שבו בעל הקרקע היה צריך לרכוש את הקרקע מידי המדינה במחיר השוק החדש שלה.

ציון פיניאן: נוסף על כך, הוועדה קבעה הסדר של השגה של בעל המקרקעין על פיצויי ההפקעה, על שווי ההשבחה במצב של השבה וכן על שווי המחיר לרכישה מחדש של הקרקע, וכן אופציה של פנייה לשמאי מכריע.

ציון פיניאן: עוד קבעה הוועדה הגדרה ברורה מהו צורך ציבורי שלשמו מותר לשר האוצר להפקיע קרקע, וכן עיגנה בחוק ועדה מייעצת, שכוללת אף גורמים מקצועיים, שתייעץ לשר האוצר בכל הקשור לסמכויותיו להפקיע קרקעות לפי הפקודה.

ציון פיניאן: באופן הזה סמכות ההפקעה לא תהיה נתונה לשיקול דעתו הבלעדי של שר האוצר, אלא בהתייעצות עם ועדה מייעצת.

ציון פיניאן: כמו כן, מכיוון שהפקעות רבות נערכות על-ידי משרד התחבורה, לצרכים של סלילת כבישים ובניית מסילות ותשתיות לרכבת, קבעה הוועדה סעיף מיוחד לגבי שר התחבורה, כך ששר התחבורה יקבל את סמכויות ההפקעה של שר האוצר למטרה של דרך, שכוללת גם מסילת ברזל, צומת ועוד, וכן תהיה לו ועדה מייעצת משלו.

ציון פיניאן: הוגדר גם צורך לתשתית לאומית שמאפשר לשר להפקיע בהליך קצר יותר, דומה להליך שנעשה לפי חוק כביש ארצי לישראל.

ציון פיניאן: הוועדה דנה בנוסח שהובא בפניה שעות רבות, שמעה את נציגי המשרדים השונים ובחנה סעיף סעיף, לאור הרצון להגן על זכות הקניין של בעלי מקרקעין.

ציון פיניאן: אני סבור כי מדובר בנוסח מאוזן וראוי, שכולל הגנות רבות על בעלי מקרקעין ועם זאת מאפשר למדינה להפקיע מקרקעין במצבים שבהם אין אפשרות אחרת.

ציון פיניאן: לפיכך אני גם אודה לכם על אישור הנוסח האמור בקריאה שנייה ושלישית.

ציון פיניאן: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת הרב גפני, שנתן לי את הזכות להיות שותף מלא בדיוני הוועדה.

ציון פיניאן: עוד אבקש להודות לעורכת-הדין נטע דורפמן, שהובילה את הצעת החוק מטעם משרד האוצר, לעורך-הדין ארז קמיניץ ממשרד המשפטים, ללשכת עורכי-הדין וללשכת השמאים שתרמו רבות לדיון, לעורכות-הדין שגית אפיק וענת מימון ולעורכת-הדין דפנה ברנאי, הממונה על נוסח החוק.

ציון פיניאן: אני מודה לכולם ומקווה שהחוק יאושר בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אם השר אריאל אטיאס לא רוצה לעלות, אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, רבותי השרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: קודם כול אנחנו מצביעים על כל ההסתייגויות, כולל לוח התיקונים להסתייגויות, שבו בכל פעם שנאמר "אחמד טיבי", כאילו נאמר "אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי" – פשוט היתה טעות שיצאה מתחת ידי הוועדה.

ראובן ריבלין: לכן אנו עוברים להצביע על ההסתייגות ועל ההצעה לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: ובכן, לשם החוק אין הסתייגויות, לכן אנחנו עוברים להצביע על שם החוק, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד שם החוק – 47 נגד – 6 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

ראובן ריבלין: 47 בעד, שישה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק עבר.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 קיימת הסתייגות של חברי הכנסת אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת חיים אורון, חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 7, נגד – 45, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע על הסעיף כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 48, נגד – 7, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 1 עבר ואושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 2, ונתחיל להצביע בהנפת יד.

ראובן ריבלין: את זה אפשר לומר, להבדיל מאמירות אחרות.

ראובן ריבלין: הסתייגות של חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת טיבי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, הסעיף הזה מבטל את הנציב העליון?

ראובן ריבלין: אתה שאלת שאלה נכונה, ורק את זה היית צריך לשאול בוועדה את חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: השאלה הזאת נשאלה גם על-ידי לפני שנתיים וחצי בו כשהתחילו לדון בעניין זה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים את המנדט הבריטי בחזרה.

ראובן ריבלין: רבותי, הנציב העליון, החליפה אותו הממשלה, ובמקרה שבו מדובר בסמכויות יותר גדולות – שר האוצר.

אחמד טיבי: הוא מעל – – –

ראובן ריבלין: אתה צריך להבחין.

ג'מאל זחאלקה: האם נשלחה הודעה להוד מלכותה – – –?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, לשאלתך אני אומר לך: היום, פקודת סדרי שלטון ומשפט קובעת שיש שני מחליפים לנציב העליון: ממשלת ישראל ושר האוצר.

אחמד טיבי: שר האוצר יכול לבטל – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, זה פעם ראשונה שקבענו את זה, נדמה לי, בחוק, ואם לא – יתקן אותי סגן ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל זאת האמת ההיסטורית.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 יש הסתייגות נוספת של חברי הכנסת חנא סוייד וקבוצת טיבי.

ראובן ריבלין: זחאלקה, היום אתה בקבוצת טיבי, אוקיי?

ראובן ריבלין: אחרת, תלך ותבקש לכנס את הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון מבקש להסתייג לסעיף 2.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת חיים אורון לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע על סעיף 2 לפי הצעת הוועדה, לאחר שכל ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: נא להצביע אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד ומי נגד סעיף 2 כנוסח הוועדה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 8 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 48, נגד – 8, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 2 אושר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 3 – קבוצת סוייד וקבוצת טיבי מסתייגים.

ראובן ריבלין: קודם כול, לפי פסקה (1) – מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להרים יד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות (1) של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: פסקה (2) – מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: להרים את היד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות (2) של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 3 יש הסתייגות של חבר הכנסת חיים אורון בפסקה (12).

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת חיים אורון לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גם הסתייגות זו לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לגבי ההערה, הואיל והסתייגות סוייד לא נתקבלה, אין סתירה.

ראובן ריבלין: רבותי, ההסתייגויות לסעיף 3 נפלו, ולכן אנחנו נצביע אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 3 כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 52 נגד – 8 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: פעם ראשונה רואים נציב עליון-על.

ראובן ריבלין: בעד – 52, נגד – 8, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 3 נתקבל לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: היועצת המשפטית שגית אפיק מעירה לי: פקודת דבר המלך במועצתו קובעת שאת הנציב העליון תחליף הממשלה, והחוק הזה קובע ששר האוצר הוא גם – אני יודע.

ראובן ריבלין: אני אמרתי שחוק זה הוא חוק תקדימי, הקובע שיש את שתי הרשויות עכשיו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 4.

חיים אורון: אפשר להסביר למה?

חיים אורון: אבל לא עכשיו.

ראובן ריבלין: אתה חבר בו.

חיים אורון: אני יודע.

ראובן ריבלין: אתה חבר בו.

חיים אורון: אני גם יודע את התשובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לסעיף 4 יש הסתייגות של קבוצת סוייד וקבוצת טיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את היד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 4 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 4 אין יותר הסתייגויות, ולכן אנחנו נעבור להצביע אלקטרונית על סעיף 4 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 7 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 51, נגד – 7, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: הדברים ברורים.

ראובן ריבלין: סעיף 4 נתקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מעכשיו אעשה את הכול ידני.

ראובן ריבלין: סעיף 5 – קבוצות סוייד ואחמד טיבי מסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 5 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות בתוקף לסעיף 5, ולכן נצביע על סעיף 5 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 5 כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 5 התקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 6 – חברת הכנסת יחימוביץ מציעה את שתי ההסתייגויות הבאות.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגות (1) – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות (1) של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 6 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הסתייגות (2): מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות (2) של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 6 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 6 יש גם הסתייגות של קבוצות סוייד וטיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 6 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שלסעיף 6 אין יותר הסתייגויות בתוקף, שכן כולן נדחו.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 6 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 6, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 6 עבר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 7 – קבוצות סוייד וטיבי מציעות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 7 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו נצביע על סעיף 7 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 7 כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 7, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 7 נתקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 8 – הסתייגויותיהם של קבוצות סוייד ואחמד טיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 8 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של סוייד וטיבי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מבקשת להסתייג.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגותה של חברת הכנסת יחימוביץ?

ראובן ריבלין: נא להרים את היד.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 8 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 8 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 8, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 8 נתקבל כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: לסעיף 9 – הסתייגותן של קבוצת סוייד וקבוצת טיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 9 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מצביע על סעיף 9 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 9, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 9 עבר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 10 – קבוצת סוייד וקבוצת טיבי מסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 10 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לסעיף 10 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 10 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 10 כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 10, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 10 התקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 11 יש הסתייגויות של קבוצת סוייד וקבוצת טיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 11 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון מציל את ה"בעד".

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לסעיף 11 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 11 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: סעיף 11, כהצעת הוועדה, נתקבל.

חיים אורון: רגע, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 11 התקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד וחבר הכנסת טיבי, בבקשה.

חנא סוייד: אני מסיר את ההסתייגויות – מלבד סעיף 27.

חיים אורון: 15 ו-27.

ראובן ריבלין: 15 ו-27.

ראובן ריבלין: אני מתקן; ההצבעה הקודמת היתה על סעיף 10, ואישרנו את ההצבעה על סעיף 10 כהצעת הוועדה, והפלנו את ההסתייגות של 11.

ראובן ריבלין: עכשיו נצביע על סעיף 11 – מסעיף 11 עד 14, ועד בכלל, שכן לגביהם הוסרו כל ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: נצביע על סעיף 11 עד סעיף 14 ועד בכלל, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: סעיפים 11–14, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 11 עד סעיף 14, ועד בכלל, עברו כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 15 יש הסתייגויות של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים אורון, חנא סוייד ואחמד טיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים אורון, חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 15 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לסעיף 15 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 15 יש גם ההסתייגויות של חבר הכנסת חיים אורון, חנא סוייד ואחמד טיבי; קבוצות סוייד וטיבי.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חיים אורון, חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 15 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לסעיף 15 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מציעה הסתייגות לסעיף 15.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 15 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: גם הסתייגותה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, כרגע הוסרו ההסתייגויות של סעיף 15, ואין לנו הסתייגויות עד סעיף 26 ועד בכלל.

ראובן ריבלין: לכן נצביע, כהצעת הוועדה, על סעיפים – – –

משה גפני: יש הסתייגות של חיים אורון.

ראובן ריבלין: הוא הסיר.

ראובן ריבלין: הם דיברו בשמו.

ראובן ריבלין: עד סעיף 25 אין לנו הסתייגויות, לכן – נצביע.

קריאה: 26.

ראובן ריבלין: לא, 25, ועד בכלל.

ראובן ריבלין: מאוד פשוט – אנחנו כרגע הפסקנו את ההסתייגויות בסעיף 15.

ראובן ריבלין: עד סעיף 26 אין הסתייגויות, לכן נצביע – סעיף 15 עד סעיף 25, ועד בכלל, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיפים 15–25, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 15–25 ועד בכלל עברו, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף 26.

חנא סוייד: גם את ההסתייגות ל-26.

ראובן ריבלין: גם ל-26.

ראובן ריבלין: ל-27 גם אין, נכון?

ראובן ריבלין: יש.

ראובן ריבלין: לסעיף 26 אין הסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד הסעיף כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: סעיף 26 נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 26 נתקבל, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 27.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הקבוצות סוייד ואחמד טיבי מציעות.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 27 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של סוייד וטיבי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת סוייד, אורון ואחמד טיבי מציעים גם הם הסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת חיים אורון, חנא סוייד, אחמד טיבי, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 27 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הסתייגות זו לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אין לנו עוד הסתייגויות ל-27.

ראובן ריבלין: האם לסעיף 28 יש הסתייגות?

חיים אורון: לא, עד הסוף תוריד.

ראובן ריבלין: הואיל וכל ההסתייגויות עד סעיף 29 הורדו, נצביע על סעיפים 27–29, ועד בכלל, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיפים 27–29, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה, אחרי אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשל ההחלטה התקדימית לבטל את הנציב העליון, ובשל אי-התאמתו של שר האוצר למלא את תפקיד הנציב העליון, אני רואה בהצעה הזאת הצעת אי-אמון.

בנימין נתניהו: – – –

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אדוני יבקש הצבעה עכשיו.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי.

ראובן ריבלין: הבנתי – – –

אחמד טיבי: אפשר לדחות את זה ליום שני.

ראובן ריבלין: נכון שאפשר ביום שני, אבל ראש הממשלה מבקש ביום שני הזה.

ראובן ריבלין: הוא גם מבקש ביום שני – רק הזה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, יושב-ראש ועדת הכספים, הם יכולים לומר יום שני הבא – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: הכול תלוי בידך.

ראובן ריבלין: האם אתה מבקש ממני להצביע בקריאה שלישית, אדוני?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים מבקש ממני להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: לכן נעבור, לכבוד החוק וההיסטוריה שהוא קובע – החוק הוא לא פשוט – מה רצית, אדוני יושב-ראש הקואליציה?

זאב אלקין: – – – מה מצביעים, על הצעת החוק?

ראובן ריבלין: אני אסביר לך: אנחנו תמיד מצביעים בעד החוק.

ראובן ריבלין: מי שהוא בעד החוק הוא נגד אי-אמון; מי שהוא נגד החוק הוא בעד אי-אמון.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו תמיד מצביעים בעד החוק, בהתאם לכל חכמי הכנסת.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כל אחד מכם יחליט מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ביקש ממני להצביע עכשיו, ואנחנו מצביעים עכשיו.

ראובן ריבלין: כל אחד יחליט מה יותר חשוב לו – החוק או אי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד החוק בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 43 נגד – 17 נמנעים – 1 חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 17 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התש"ע–2010, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל, וזה חוק כבד משקל.

ראובן ריבלין: כמובן, אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת אחמד טיבי, הצעת האי-אמון נדחתה.

אחמד טיבי: זה לא אישי נגד שטייניץ.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי לך, אני רק הודעתי לך שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974; חוב' ט"ו, עמ' 2077; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג אותו יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: אתה צודק, אדוני השר, שהיה אחד ממצטייני מנהלי הישיבות בכנסת, השר אדלשטיין.

ראובן ריבלין: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים, תציג אותה.

ראובן ריבלין: ועדת הפנים?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא – כתוב "הכספים".

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור, רק אצלי כתוב "ועדת הכספים".

ראובן ריבלין: המזכירות, לידיעתכם.

ראובן ריבלין: אני קובע שמה שכתוב בסדר-היום אינו מדויק, ומי שמציג את החוק הוא יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שכן לפי חוק התקציב העניין פוצל והועבר לטיפולה של ועדת הפנים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו נדונה בכנסת בקריאה ראשונה כחלק מחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), פוצלה ממנו והועברה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: מטרתה של הצעת החוק המונחת לפניכם היא להבטיח כי כספי ההקצבות לפיתוח שמעבירה המדינה לרשויות המקומיות, והמיועדים לעבודות פיתוח באותן רשויות, ישמשו אך ורק למטרות שלשמן הועברו, וגם האפשרות להטיל עליהן עיקולים או לשעבד אותן תהיה מוגבלת.

דוד אזולאי: הצעה זו באה להמשיך הסדר אשר היה קיים אך פג תוקפו בשנת 2007.

דוד אזולאי: מוצע לקבוע כי רשות מקומית לא תשתמש בהקצבה למטרות פיתוח שהועברה לה על-ידי המדינה אלא למטרות שלשמן נועדה.

דוד אזולאי: עוד מוצע לחייב את הרשויות המקומיות לנהל חשבון בנק נפרד ובו ינוהלו כספי הקצבות הפיתוח ואשר ישמש רק למטרות ההקצבות.

דוד אזולאי: החשבון ינוהל באופן שיאפשר מעקב ופיקוח על הכספים שבו.

דוד אזולאי: כספי ההקצבות יועברו מהמדינה רק לחשבון הנפרד.

דוד אזולאי: עוד נקבע כי הכספים בחשבון הפיתוח לא יהיו ניתנים לשעבוד, להמחאה או לעיקול אלא בתנאים מסוימים המוגדרים בהצעת החוק.

דוד אזולאי: מוצע לקבוע עונש על כל מי שעשה שימוש בהקצבות לפיתוח או הורה לאחר לעשות שימוש כאמור, בניגוד להוראות החוק.

דוד אזולאי: מכל מקום, אין בהוראות הצעת החוק כדי לחייב את המדינה לתקצב או להעביר כספים כלשהם לרשות המקומית.

דוד אזולאי: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, לכן אנחנו נצביע על החוק בקריאה שנייה מתחילתו ועד סופו בהצבעה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: נא לגשת למקומות, ההצבעה תחל תוך כמה שניות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה היא על חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה היא על כל סעיפי החוק בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–3 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה מאשרת פה אחד את הצעת החוק בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, ברשותך, אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010; קריאה שלישית ואחרונה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: החוק אושר בקריאה שלישית על-ידי המליאה פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 38), התש"ע–2010, אושר בקריאה שלישית באופן סופי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' מ/402; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ב, עמ' 1543; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בהצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, קריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: את החוק יציג, בכבוד, יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת .

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שאושרה בקריאה הראשונה בכנסת השבע-עשרה והוחל עליה דין רציפות בכנסת הנוכחית.

משה גפני: לקראת הכנת ההצעה לקריאה השנייה והשלישית הביאה רשות ניירות ערך תיקונים לנוסח, וביקשה לבטל את החלופה השנייה שנועדה לאפשר לזרים המוסמכים במדינת מוצאם לעסוק בייעוץ ושיווק השקעות או בניהול תיקים על-ידי התקשרות בהסכם ניהול עם לקוחות מתוחכמים בישראל כאשר ניהול התיק נעשה בחו"ל.

משה גפני: הצעת החוק המונחת לפניכם קובעת כי זרים, המוסמכים במדינת מוצאם לעסוק בייעוץ ושיווק השקעות ובניהול תיקים, יהיו רשאים לתת את שירותיהם במסגרת תאגיד מורשה ישראלי, שעליו ייקבע פיקוח ביחס לפעילות העוסק הזר.

משה גפני: התאגיד המורשה יפקח על פעולתו של העוסק הזר והוא יהיה אחראי להפרתן של ההוראות על-ידו.

משה גפני: בנוסף, מוצע לקבוע כי הרשות לניירות ערך תנהל מרשם ובו יירשמו העוסקים הזרים והתאגידים שבאמתחתם הם נותנים את הייעוץ או מנהלים את התיק.

משה גפני: אם מצאה הרשות כי חדל להתקיים לגבי העוסק הזר או התאגיד המורשה תנאי מן התנאים הקבועים בהצעה, היא רשאית למחקם ממרשם העוסקים הזרים.

משה גפני: עוד מוצע להגדיר מיהו לקוח כשיר.

משה גפני: לקוח כשיר הוא מי שעומד בשניים משלושת התנאים הבאים: 1.

משה גפני: השווי הכולל של מזומנים, פיקדונות, נכסים פיננסיים וניירות ערך שבבעלותו עולה על 12 מיליון שקלים; 2.

משה גפני: הוא בעל מומחיות וכישורים בתחום שוק ההון או הועסק לפחות שנה בתפקיד שדורש מומחיות כאמור; 3.

משה גפני: הוא ביצע לפחות 30 עסקאות בממוצע בכל רבעון במשך השנה האחרונה.

משה גפני: מתן שירות ללקוח כשיר פטור מחובת רשיון.

משה גפני: הרציונל שעומד בבסיס התיקון המוצע הוא, שלקוחות כשירים אינם נדרשים להגנת החוק הגלומה בדרישת הרשיון, שכן הם מתוחכמים מספיק כדי לקבל החלטות כיצד להשקיע ולנהל את תיק הנכסים.

משה גפני: במסגרת הצעת החוק מוצעים תיקונים נוספים, וביניהם שיעורי הפחתה מרביים לקנסות אזרחיים שהרשות לניירות ערך לקבוע לפי הנסיבות.

משה גפני: כמו כן, מבוקש לקבוע בחוק כי ניתן להגיש בקשות לפטור מהתמחות בייעוץ השקעות עד תום שנת 2010 בלבד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, אבל אני מבקש להעיר משהו לפני ההצבעה.

משה גפני: ועדת הכספים עושה עבודה יוצאת מן הכלל בחוקים שהיא מביאה עד עכשיו; חוקים שהיו בכנסות קודמות ולא עברו, אנחנו מעבירים אותם היום, וחוקים נוספים שאנחנו אמורים להביא, מה גם שעכשיו הולכים לבוא שני חוקים גדולים, חוק בנק ישראל וחוק שנוגע לרשות ניירות ערך, שזו רפורמה שלמה באכיפה של הרשות לניירות ערך.

משה גפני: אני מבקש לומר לכנסת שצוות הוועדה עושה עבודה יוצאת מן הכלל, טמיר כהן, ליאת ורחל, ובעיקר אני רוצה לשבח את היועצות המשפטיות של הוועדה.

משה גפני: היות שאני נחשב – בגלל החוק שלי על קביעת קדנציה ליועץ משפטי, אדוני ראש הממשלה, הפכתי להיות האויב של היועצים המשפטיים, וזה ממש לא נכון.

משה גפני: אני אומר לכם, בגלל עורכת-דין שגית אפיק, בגלל עורכת-דין ענת מימון, עורכת-דין מירב תורג'מן והילה כהן המתמחה – לא היינו יכולים להביא את החוקים האלה.

משה גפני: שיתוף הפעולה עם הלשכה המשפטית – הלוואי במשרדי הממשלה, אדוני ראש הממשלה, ילמדו מהם.

משה גפני: אני חושב שאז היתה תועלת גדולה בלשכה המשפטית, כפי שאנחנו מפיקים את התועלת המשפטית המרבית והמיטבית בוועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים על הצגת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: כאמור, בסיפא של דבריו, אין הסתייגויות להצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: על כן, גם על הצעת חוק זו נצביע, אין הסתייגות, אנחנו נצביע בקריאה שנייה מתחילתו ועד סופו בהצבעה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–34 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–34 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: ברשות יושב-ראש הוועדה, נעבור לקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: קריאה שלישית, הצבעה אחת – נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קובע שהמליאה אישרה פה אחד בקריאה שלישית את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 13), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני סגן המזכיר, בבקשה, הודעה מטעמך, לפני שנעבור לסעיף הבא בסדר-היום.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונח היום על שולחן חברי הכנסת לוח תיקונים להצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010.

נאזם בדר: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לסגן המזכיר.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' מ/458; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5166; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: חברים, הסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, קריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: כולל לוח התיקונים כמובן.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: לפי המצב הקיים כיום, חיילים בשירות קבע המבקשים לבחון בחינה משפטית החלטות של גורמים מוסמכים בצבא לגבי שירות הקבע, כולל לגבי הזכויות הכספיות הנלוות לשירות, או החלטות בעניין סיום השירות, נאלצים לפנות לשם כך לדיון בבג"ץ, אשר דן בעניין על סמך תצהירים ללא בירור עובדתי.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם קובעת ערכאות שידונו בהליכים בנוגע לשירות הקבע בצה"ל, לפי העניין הנדון בהן: ערכאה אחת היא ועדת ערר, שתפעל לפי חוק בתי-דין מינהליים.

חיים כץ: בראש ועדת הערר, שאת חבריה ימנה שר המשפטים, יעמוד שופט בדימוס או מי שכשיר להיות שופט מחוזי, ועמו יכהנו נציג ציבור שהוא בעל מומחיות ביחסי עבודה ונציג ציבור נוסף שימונה לפי הצעת שר הביטחון – אהוד, אתה תצטרך למנות נציג נוסף – ובהמלצת הרמטכ"ל.

חיים כץ: חברי הוועדה יחויבו בתקופת צינון של שנתיים לפחות מתום שירותם הצבאי, אך לא יימנע מהם להיות חיילים בשירות מילואים, ובלבד שאינם דנים במסגרת הוועדה בהיותם בשירות מילואים פעיל.

חיים כץ: ועדת ערר זו תדון בעררים על החלטות לגבי קבלה לשירות קבע וכן בעררים של חיילים בשירות קבע לגבי החלטות הנוגעות לשכר ולזכויות הנלוות לשכר ובנוגע לסיום השירות לפי פקודות הצבא, למעט אם היו בסמכותה של ועדת ערר שפועלת כבר לפי חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות), או נתונים לסמכותו של בית-המשפט לעניינים מינהליים.

חיים כץ: כדי להבטיח יעילות בפעולתה תוכל ועדת הערר למחוק על הסף ערר אם תסבור כי יש גורם פיקודי או מקצועי, או גורם אחר שהעניין בסמכותו, שיוכל לתת מענה יעיל ומהיר יותר לעניין שבפניה.

חיים כץ: הכוונה היא לגורמים בתוך הצבא או לגורמים כגון נציב קבילות חיילים.

חיים כץ: ואולם, הפנייה לגורם כאמור אינה סוגרת את הדלת בפני העורר, ולאחר החלטת הגורם שאליו הועבר העניין הוא יוכל לשוב ולהגיש ערר לוועדת הערר.

חיים כץ: מבחינת סדרי דין, הוועדה תנהג בדרך הטובה לעשיית צדק תוך מתן אפשרות לבירור עובדתי שנדרש ובהתחשב בהבטחת פעילותו התקינה של הצבא.

חיים כץ: בפני הוועדה פתוחה הדרך לקיים דיון באמצעות תצהירים, אך היא רשאית גם לאפשר חקירת עדים לצורך קיום בירור עובדתי ראוי של העניין שבפניה.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת מולה ואקוניס, למרות שאתם בפינה, קולכם נשמע ברמה.

חיים כץ: טסים ביזנס.

חיים כץ: ערכאה נוספת היא בית-משפט לעניינים מינהליים שידון בערעורים על החלטות ועדת הערר, ובנוסף ידון גם בעתירות בעניינים של החלטות פיקודיות בעלות גוון ערכי ונורמטיבי יותר, כולל עתירות בשל סיום שירות עקב הרשעה פלילית או עקב התנהגות החורגת מאמות המידה הנדרשות מחייל, עתירות בשל הדחה או השעיה משירות קבע, או עתירות בשל אי-קידום בדרגה או אי-מינוי לתפקיד.

חיים כץ: אגב, בהצעת חוק זו גם מוסדר נושא הערר על החלטת ועדה רפואית לוועדה רפואית עליונה וערעור על החלטתה לבית-משפט לעניינים מינהליים.

חיים כץ: בהתחשב בצורך לפתח מומחיות בתחום, בשלב ראשון יהיו הסמכויות לפי הצעת חוק זו נתונות לבית-המשפט לעניינים מינהליים במחוז תל-אביב.

חיים כץ: במהלך הדיונים שמעה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות טענה כי יש להעביר את ההליכים הנוגעים לחיילים בשירות קבע לבית-הדין לעבודה.

חיים כץ: בסופו של דבר קיבלה הוועדה את המתווה שהוצע בהצעת החוק הממשלתית, אך בנוסח הוכנסו שיפורים לגבי הרכב ועדת הערר, הנושאים שבהם תדון והשיקולים שתשקול, ובעיקר לגבי הסמכות לזמן עדים.

חיים כץ: אני מבקש להודות לחברת הכנסת מירי רגב על מעורבותה בדיונים ובהשגת שיפורים אלה.

חיים כץ: אני מקווה כי הערכאות לפי הצעת חוק זו יפתחו התמחות בתחום הייחודי של זכויות החיילים בשירות קבע ויסייעו לפיתוחו של תחום משפטי זה באופן שיבטיח את זכויות החיילים מבלי לפגוע בפעילותו התקינה של הצבא ובמאפייניו המיוחדים.

חיים כץ: ברצוני להודות לצוות הוועדה וליועצים המשפטיים של הוועדה בחוק הזה, במיוחד לנועה בן-שבת שטרחה וליוותה.

חיים כץ: כמו כן לעוזרים הפרלמנטריים שלי שבריכוז מאמץ הביאו הצעת חוק מורכבת זו לידי סיום.

חיים כץ: אני קורא לחברי הכנסת לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית לפי הנוסח שהכינה הוועדה.

חיים כץ: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת חוק זו הסתייגות אחת של חברת הכנסת מירי רגב.

כרמל שאמה-הכהן: היא תעלה בכבודה ובעצמה ותנמק את הסתייגותה.

כרמל שאמה-הכהן: חמש דקות לרשותך, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, כנסת נכבדה, לראשונה בהיסטוריה צה"ל יחויב לאפשר למשרתי הקבע לערער על החלטות הנוגעות להם בוועדה חיצונית לצה"ל.

מירי רגב: היום תעשה הכנסת היסטוריה ותאפשר ועדת ערר חיצונית לצה"ל אשר תבחן את טענותיהם של אנשי הקבע.

מירי רגב: אומנם חשבתי שיש לאפשר לאנשי הקבע להגיע לבית-דין לעבודה, אך הפשרה שהגענו אליה עם משרד הביטחון, שר הביטחון, מספקת בשלב זה.

מירי רגב: חשוב שטענותיהם של משרתי הקבע יישמעו גם על-ידי עדים ולא רק על-ידי תצהירים, גם החלטות שנוגעות ונוגדות את החלטת הרמטכ"ל או ראש אכ"א.

מירי רגב: אני רוצה להודות ולברך את חברי, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת חיים כץ, אשר לולא מחויבותך לנושא וקיום דיונים נמרצים בנושא, לא היינו מגיעים למעמד חשוב וחגיגי זה.

מירי רגב: תודה רבה לך, ותודה רבה גם לך, שר הביטחון, על כך שהלכתם לקראת הפשרה החשובה הזאת.

מירי רגב: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: מה עם ההסתייגות?

מירי רגב: אני מושכת אותה.

כרמל שאמה-הכהן: מושכת אותה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחברת הכנסת רגב.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שההסתייגות היחידה הוסרה על-ידי המגישה, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, כהצעת הוועדה מתחילתה ועד סופה, כולל לוח התיקונים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, נא להצביע בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–21 – 30 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–21 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 30 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה החליטה שההצעה עברה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: על כן, חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, יעלה כרגע, בהסכמת יושב-ראש הוועדה, לקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 31 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אחד נוכח ולא משתתף.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, המליאה מחליטה שהצעת החוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (הליכים לעניין החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2010, התקבלה בקריאה שלישית, ובכך הסתיים הליך החקיקה בעניין זה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' מ/463; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 5815; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, חברים: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חיים כץ: תיקון 104 או תיקון 13?

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: את החוק יציג, בשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת – אין פה מיקרופון, זה לא עובד.

כרמל שאמה-הכהן: יש אולי איזו בעיה טכנית עם הווליום של המיקרופונים?

כרמל שאמה-הכהן: פשוט להתקרב.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, פרק ו' לחוק העונשין, התשל"ז–1977, שעניינו דרכי ענישה, כולל בסימן ה' שבו הוראות הנוגעות לסמכות בית-המשפט להטיל התחייבות להימנע מעבירה.

אברהם מיכאלי: התחייבות כאמור ניתן להטיל על נאשם שהורשע, בנוסף לכל עונש.

אברהם מיכאלי: סעיף 73 לחוק מסמיך את בית-המשפט, במקרים שהוא חושש להפרת השלום, להטיל התחייבות להימנע מעבירת אלימות על נאשם שלא הורשע או על מתלונן שטען או שהעיד בבית-המשפט.

אברהם מיכאלי: בתי-המשפט פירשו לעתים את סמכותם לעניין סעיף 73 האמור, כחלה גם על נאשם שזוכה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, מטרתה העיקרית של הצעת החוק היא לייחד את סמכותו של בית-המשפט להטיל עונש של התחייבות להימנע מעבירה רק כלפי מי שעניינו נדון לפניו, בין אם הורשע ובין אם נקבע כי ביצע את העבירה בלא שהורשע, ולבטל את הסמכות האמורה ביחס למתלונן שטען או שהעיד במשפט.

אברהם מיכאלי: כן מוצע להבהיר כי אין סמכות להטיל התחייבות על נאשם שזוכה.

אברהם מיכאלי: התחייבות להימנע מעבירה היא עונש לכל דבר ועניין, הגם שמדובר בקל שבעונשים הקבועים בחוק, ועל כן ראוי שהיא תוטל רק על מי שבית-המשפט מצא כי הוא אחראי בפלילים למעשה המיוחס לו.

אברהם מיכאלי: הטלת אמצעי עונשי, אפילו הוא אמצעי קל, צריכה להיות כפופה לבירור עובדתי לפני בית-המשפט הדן בעבירה, לאחר פריסת תשתית עובדתית ולאחר מתן הזדמנות לנאשם להתגונן.

אברהם מיכאלי: כמו כן, התיקון מבהיר כי בית-המשפט שמרשיע נאשם בעבירה שהתחייב להימנע ממנה על-פי סעיף 72 לחוק, או שקבע שהנאשם ביצע עבירה ללא שהרשיעו, מחויב לצוות על תשלום סכום ההתחייבות ואינו יכול להתערב בתנאיה או להאריך את תקופת ההתחייבות.

אברהם מיכאלי: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

אברהם מיכאלי: ואם יורשה לי, כבר מראש אני רוצה להודות לצוות הוועדה בראשות הגברת דורית ואג וליועצות המשפטיות סיגל קוגוט ואפרת חקאק, על כך שטרחו ועזרו בהכנת החוק.

אברהם מיכאלי: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת , שהציג את החוק בשם יושב-ראש ועדת החוקה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעצם עוברים להצבעה מלאה בקריאה שנייה על החוק, מאחר שגם לחוק זה לא הוגשו הסתייגויות.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, חברים, ההצבעה היא בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–6 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 24 הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, ברשותך, האם אפשר לעבור לקריאה שלישית?

אברהם מיכאלי: כן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010, בקריאה שלישית ואחרונה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה היא על כל סעיפי החוק.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה קובעת שהחוק אושר בקריאה שלישית ואחרונה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 104), התש"ע–2010, אושרה בקריאה שלישית, כאמור.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה למציג ולמצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/265; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ז, עמ' 2506; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 105), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: גם את הצעת החוק הזאת יציג חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת .

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 105), התש"ע–2010.

אברהם מיכאלי: ההצעה שבפנינו מאגדת כמה הצעות חוק בעניין תקיפת עובדי ציבור, תקיפת שוטרים ותקיפת אנשי צוות רפואי.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בהצעות חוק שהוגשו על-ידי חברי הכנסת , יוחנן פלסנר, דוד רותם וחיים אורון ואוחדו במהלך הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם מיכאלי: חברי כנסת רבים, ואני ביניהם, מוטרדים מרמת האלימות בחברה, ובעיקר כלפי עובדי ציבור שצריכים לאכוף את החוק או לתת שירות לציבור במצבים קשים.

אברהם מיכאלי: תוך כדי עבודה על הנושא החליטה הוועדה לעשות סדר בעבירות התקיפה כלפי עובדי ציבור, וכן ברוח הבניית שיקול הדעת, לקבוע עבירת בסיס וכן עבירה בנסיבות מחמירות, שעונשה יהיה חמש שנות מאסר.

אברהם מיכאלי: אני מציין שבחלק מהעבירות קיימים היום גם עונשי מינימום.

אברהם מיכאלי: מוצע, ראשית, להרחיב את העבירה המיוחדת של תקיפת שוטר, כך שהעונשים בגין תקיפת שוטר ותקיפת שוטר בנסיבות מחמירות יוטלו גם אם התקיפה היתה קשורה למילוי תפקידו, גם אם השוטר אינו ממלא את תפקידו באותה שעה.

אברהם מיכאלי: כך, אם ממתינים לשוטר ליד הבית כדי לתקוף אותו, בשל ביצוע התפקיד מוקדם יותר – גם אלו יהיו נסיבות מחמירות.

אברהם מיכאלי: כן מוצע לתקן את העבירה של תקיפת עובד ציבור כך שתהיה דומה לעבירה של תקיפת שוטר: שלוש שנות מאסר לתקיפה רגילה של עובד ציבור, וחמש שנות מאסר לתקיפת עובד ציבור בנסיבות מחמירות, כגון בחבורה, או במטרה להכשילו מלבצע את תפקידו.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לבסוף מוצע להוסיף עבירה חדשה, שתיתן הגנה לעובדי חירום.

אברהם מיכאלי: מדובר, אדוני היושב-ראש, במטפלים, בעיקר אנשי צוות רפואי ומאבטחים שמסייעים להם בבתי-חולים, שנמצאים תחת איום יומיומי – רופאים, סטאז'רים, אחים ואחיות, מיילדות, חובשים ועובדי מד"א.

אברהם מיכאלי: מוצע לקבוע עבירה מיוחדת של תקיפת עובדים אלה כאשר הם מטפלים באדם המצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה לשלמות הגוף, או כאשר הם עובדים בחדר מיון, וכן לקבוע עבירה של תקיפת עובדים אחרים הנמצאים בחדר מיון וחשופים לאלימות פיזית – כגון אנשי ביטחון, חובשים ואלונקאים, אף אם הם לא עובדים רפואיים.

אברהם מיכאלי: אי-אפשר לשמוע כלום.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אפילו הנואם והמציג מתלונן שהוא לא שומע את דבריו.

כרמל שאמה-הכהן: קצת יותר סדר ושקט.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: הוועדה מצאה שתקיפה כזאת – מעבר להיותה שפלה במיוחד – מסכנת גם את חיי הציבור וגופו, ומונעת טיפול מקצועי בנסיבות רפואיות קשות.

אברהם מיכאלי: תקיפת עובד חירום תיחשב אוטומטית כתקיפה בנסיבות מחמירות, והעונש על התוקף יהיה חמש שנות מאסר.

אברהם מיכאלי: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שהחוק המוצע יתרום למלחמה נגד האלימות ההולכת וגוברת כלפי עובדי מערכת הבריאות, אלימות שמסכנת את החיים של המטפלים והמטופלים כאחד.

אברהם מיכאלי: אני מבקש לציין, אדוני היושב-ראש, שידוע לנו היטב – גם באופן כללי וגם בנושא מסוים זה, שבחנה ועדה מקצועית, היא ועדת-גולדברג – שאין די בחוק, ונדרשת אכיפה ללא פשרות: העמדת מאבטחים בחדרי מיון, העמדה מהירה לדין ודיון מהיר בבית-המשפט.

אברהם מיכאלי: רק כך תמוגר התופעה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, להצעה זו אין הסתייגויות, ולפיכך אני מבקש מחברי הכנסת לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם מיכאלי: וברשות אדוני היושב-ראש, שוב אני רוצה להודות לצוות הוועדה בראשותה של הגברת דורית ואג וליועצות המשפטיות סיגל ואפרת.

כרמל שאמה-הכהן: שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אמנון כהן: האם החוק נתן את הדעת גם בעניין תקיפת ראשי רשויות?

אברהם מיכאלי: החוק הזה ספציפית לא מתייחס לראשי רשויות.

אברהם מיכאלי: החוק הזה הגדיר כמה בעלי תפקידים – מה שהיה מוצע בהצעות החוק הפרטיות שהוגשו.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 105), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה מתחילתה ועד סופה, כנוסח הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–5 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 26 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע על הצעת החוק, כנוסח הוועדה, בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה החלה, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 105), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 25 הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה קובעת שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 105), התש"ע–2010, נתקבלה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת פלסנר, אחד מיוזמי החקיקה הפרטית בעניין זה, יגיד כמה מלים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, על העברת החוק.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, ליתר היוזמים – אולי אני אגיד את שמם – , דודו רותם, ואחרים, חיים אורון.

יוחנן פלסנר: אני חושב שחשוב לציין שבמקור יזמנו את זה בעקבות שורה של פגיעות גם בשוטרים, גם בעובדי ציבור אחרים, ברופאים, והמקרה של אתמול בלילה, של הפגיעה בשופט, רק ממחיש את העובדה שעובדי הציבור, שנמצאים בחזית של המאבק מול האלימות, צריכים לקבל את מלוא החיזוק מהמחוקק, קרי מאתנו.

יוחנן פלסנר: אבל אני גם לא אכחיש שהמטרה המקורית שלנו היתה להביא לענישת מינימום.

יוחנן פלסנר: הנושא הזה בינתיים נבלם, ולכאורה נדון במסגרת הדיונים על הבניית שיקול הדעת השיפוטי, אז נאלצנו להסתפק בגרסה יותר מינימלית, שעדיין משפרת את המצב הקיים.

יוחנן פלסנר: אז יש לנו עדיין הרבה עבודה, אבל אני רוצה לברך על סיום השלב הזה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה לכולם, לחברי הכנסת.

יוחנן פלסנר: אני מקווה שהחוק ישיג את תכליתו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת פלסנר.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/301; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 7440; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, עוד הצעת חוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

חיים כץ: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה קובע כי המפקח המופקד על אכיפת הוראות החוק ייתן הודעה מוקדמת לפני כניסתו למקומות עבודה.

חיים כץ: חובת מתן הודעה מוקדמת מגבילה מאוד את עבודת הפקחים, פוגעת ביעילות האכיפה ולמעשה מרוקנת מתוכן את תכליתה של הביקורת ואת יכולתם של המפקחים להבטיח את קיום הוראות החוק.

חיים כץ: כדי לאפשר עריכת ביקורת פתע אצל מעבידים ולהשיג אכיפה ממשית מוצע לבטל את הדרישה של מתן הודעה מוקדמת קודם עריכת הביקורת.

חיים כץ: יש להדגיש: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הוא החוק היחיד בין חוקי העבודה הקובעים פיקוח שנדרשת בו חובת מתן הודעה מוקדמת כתנאי לכניסת מפקחים למקום עבודה ולעריכת ביקורת.

חיים כץ: ברצוני להודות לצוות הוועדה שהביא את הצעת החוק הזאת לידי בשלות.

חיים כץ: לפיכך אני פונה אל חברי הכנסת בבקשה לאשר את הצעת החוק המוגשת ללא הסתייגויות בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ על הצגת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שגם להצעה זו אין הסתייגויות, אנחנו עוברים ישירות להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק כנוסח הוועדה, בשלמותה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 1–2 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק נתקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי: אין מתנגדים ואין נמנעים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת שיהיה שקט – – –

חיים כץ: ואפילו אתה כבר לא שואל אותי אם אני מסכים להעביר את זה – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני כבר אסביר גם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק – ראש הממשלה ישב פה, גם ראינו שהוא הצביע, וראש הממשלה תמך בהצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר להתווכח על עובדות שהן מציאות ברורה ושקופה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, במהלך הדיון פה – – –

חיים כץ: במקרה של חוק זה, שהוא מאוד חשוב, אני מאשר לך לעשות כן.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אז אני אסביר: אני לא דילגתי על אישורך.

כרמל שאמה-הכהן: פשוט, העיר לי המזכיר שבהצעות חוק שאין הסתייגויות, לא שואלים את השאלה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שאין שינוי בהצעת החוק שלך, אין סיבה שפתאום תתנגד.

כרמל שאמה-הכהן: אם היתה מתקבלת הסתייגות, אז – לפעמים יושב-ראש ועדה מושך לדיון ולתיקון בוועדה.

חיים כץ: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי?

יריב לוין: את חיים כץ שואלים.

חיים כץ: לא, את כולם שואלים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, אני שאלתי, ואז העירו.

כרמל שאמה-הכהן: ואני לומד – אני כל הזמן לומד.

כרמל שאמה-הכהן: גם פה, על הכיסא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק כנוסח הוועדה, בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: שלי, את לא רואה, אבל אני רואה את המנורה הירוקה של ראש הממשלה דולקת.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, עברה בקריאה שלישית, כאשר כל הנוכחים באולם תמכו בה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה שהציג, לחברי הכנסת שאישרו, ולכל מי שנטל חלק בעניין.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/262; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ג, עמ' 6833; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת זבולון אורלב.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה והשרים, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010, שיזמה חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

זבולון אורלב: אני מברך את חברת הכנסת פניה קירשנבאום, שזהו החוק הראשון שהיא זוכה להכניס לספר החוקים של מדינת ישראל כחוק בלעדי שלה.

משה גפני: פאינה קירשנבאום.

אמנון כהן: פאינה.

זבולון אורלב: פאינה.

זבולון אורלב: פאינה קירשנבאום, סליחה.

זבולון אורלב: חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, התשכ"ג–1963, קובע כי קרוב משפחה של חלל מערכות ישראל רשאי להיעדר מעבודתו ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, וכי עובד שנעדר ביום זה מעבודתו, יראו אותו כאילו עבד, כלומר יקבל שכר.

זבולון אורלב: מוצע לקבוע הוראה דומה גם לגבי קרובי משפחה של מי שנפטר, נרצח או נהרג עקב פגיעת איבה, פעולת איבה טרוריסטית, כדי לאפשר גם להם להשתתף בטקסי הזיכרון שנערכים באותו יום, יום הזיכרון לחללי צה"ל, שהוא גם יום הזיכרון לנפגעי פעולות האיבה, בלא שהדבר ייחשב יום היעדרות מהעבודה, ויראו את העובד כאילו עבד.

זבולון אורלב: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק – שאף הממשלה תמכה בה, ביוזמה המוצדקת העומדת מאחוריה – המוגשת ללא הסתייגויות בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מיכאל איתן: מה זה "קרוב משפחה"?

, התרבות והספורט): זה אותו קרוב משפחה כמו בחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, קרבה ראשונה – שבעת הקרובים הראשונים.

, התרבות והספורט): כך מופיע גם באותו חוק.

, התרבות והספורט): אני חושב שהחוק של חברת הכנסת פניה קירשנבאום הוא חוק שעושה צדק וחוק מוסרי כלפי המשפחות של מי שנפגעו בפעולות איבה, בפעולות טרור.

, התרבות והספורט): תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: גם להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק כנוסח הוועדה מתחילתו ועד סופו.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה הסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 24 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קובע שהצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010, עברה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: שוב, הצבעה על נוסח הוועדה מתחילת ההצעה ועד סופה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: קריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: גם בקריאה השלישית החוק נתקבל פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה מחליטה שהצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 27), התש"ע–2010, עברה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: מי היה מעוניין לברך?

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת פניה קירשנבאום, יוזמת החוק, הדוכן לרשותך.

פניה קירשנבאום: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני שמחה ומברכת על תיקון העוול.

פניה קירשנבאום: אני ממש מתרגשת, גם בגלל שזה החוק הראשון שלי שעבר, אבל גם מהקונסנזוס שהיה, גם במליאת הכנסת וגם בוועדה.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החינוך על שיתוף הפעולה.

פניה קירשנבאום: אני מאוד שמחה שעשינו את זה עכשיו במהירות, ושהחוק הזה ייכנס לתוקפו לפני יום הזיכרון הקרוב.

פניה קירשנבאום: התקווה הכי גדולה בלב שלי זה שמשפחת השכול תלך ותקטן, ואנחנו לא נצטרך ולא נזדקק לחוקים כאלה.

פניה קירשנבאום: תודה רבה לכם.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחברת הכנסת קירשנבאום.

כרמל שאמה-הכהן: באמת, יישר כוח על הצעת החוק – כל כך מחויבת המציאות.

כרמל שאמה-הכהן: עובדה שהיית צריכה ליזום אותה.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/291; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 6439; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעות חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 14), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש , חבר הכנסת .

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 14), התש"ע–2010.

משה גפני: הצעת חוק זו היא יוזמה פרטית של חבר הכנסת אמנון כהן, והיא מתואמת עם הממשלה ובהסכמתה.

יעקב מרגי: – – –

משה גפני: השר מרגי, מש"ס.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן הוא חבר כנסת שמחוקק ללא לאות בוועדת הכספים; גם היום אישרנו לו הצעת חוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – את חוק הביטוח – בלי עין רעה, ועוד ידו נטויה.

משה גפני: הוא מש"ס.

אברהם מיכאלי: בלי עין רעה.

נסים זאב: אבל כל זה בזכות זה שגפני יושב-ראש – – –

משה גפני: – – –

נסים זאב: לא, זה מ"יתד נאמן".

אמנון כהן: זה חוק חשוב, אדוני.

משה גפני: זה חוק מאוד חשוב.

יריב לוין: אדוני, מתנהל פה דיון על חוק הארנונה.

משה גפני: מטרתו של חוק השקעות משותפות בנאמנות היא, בין היתר, שמירה על נכסי קרן להשקעות משותפות בנאמנות ומניעת ניגודי עניינים בניהול הקרן במטרה להגן על נכסי הקרן וציבור החוסכים.

משה גפני: מטרתה של הצעת החוק המובאת בפניכם היא להסדיר את ההתקשרות עם חברה סוחרת, וכן לקבוע שעל מנת להיחשב חברה סוחרת, על מבצע העסקאות להיות חבר בורסה, וזאת כדי להגביר את הפיקוח על אותה חברה סוחרת, שכן חבר הבורסה מפוקח על-ידי הבורסה לניירות ערך, וכך בעקיפין גם על-ידי הרשות לניירות ערך.

משה גפני: מבנה שוק ההון הישראלי והיקפיו, והעובדה שרוב בתי-ההשקעות עוסקים בפעילות מגוונת, הכוללת גם ניהול נכסים וגם חיתום ועסקאות בנכסים ותשלום עמלות מנכסי הקרן עבור עסקאות בנכסיה – מה שקרויה ברוקראז' – הביאו לחקיקת סעיף 69 לחוק, המתיר תשלום עמלות מנכסי הקרן לחבר בורסה שהיא חברה השולטת במנהל הקרן או בנאמן או שהיא חברה בשליטה על החברה כאמור.

משה גפני: יחד עם זאת, ההיתר האמור, המשמש מקור הכנסה משמעותי עבור חברי בורסה קשורים, מקטין את התמריץ למנהלי הקרנות לפעול להפחתת העמלות המשולמות מנכסי הקרנות שבניהולם.

משה גפני: כמו כן, סעיף 69 לחוק קובע הסדר להגבלת גובה העמלות שייפרעו מנכסי הקרן.

משה גפני: הוראות הסעיף אוסרות לשלם לחבר בורסה קשור עמלה מנכסי הקרן העולה על העמלה המקובלת בשל עסקה מאותו סוג.

משה גפני: עם זאת, ההסדר הקובע איננו מספק, משום שאיננו מאפשר לקרנות ליהנות מתחרות, ובעקבות זאת – מהפחתת מחירים בענף הברוקראז'.

משה גפני: בהצעת החוק שלפני

משה גפני: כם מוצע להחליף את סעיף 69, האמור להתמודד עם ניגוד העניינים שבהתקשרות עסקת הברוקראז' בדרך של מכרז: מוצע לחייב מנהל קרן לערוך מכרז לשם התקשרות למתן שיוקראז'; הדירקטוריון והנאמן של הקרן יידרשו לאשר את המכרז, והרשות לניירות ערך תקבע כללים לגבי המכרז ותנאיו.

משה גפני: כמו כן, מוצע לקבוע כי מנהל קרן יוכל להתקשר, ללא מכרז, בעסקת ברוקראז' עם חברה סוחרת שהיא חברת בורסה בחוץ-לארץ אם מתקיימים תנאים מיוחדים שפורטו בהצעת החוק.

משה גפני: התקשרות לעסקת ברוקראז' ללא מכרז תתאפשר גם עם חברה סוחרת שהיא חברה השולטת במנהל הקרן או בנאמן לקרן, בין היתר בתנאי שהסכום שישולם כעמלה לחברה סוחרת קשורה למנהל הקרן ולחברה סוחרת קשורה לנאמן לא יעלה, כל אחד מהם – ועל זה, אגב, היה ויכוח, ובסופו של דבר זה לא יעלה על 20% מהעמלות שישלם מנהל הקרן בשנת כספים עבור שיוקראז'.

משה גפני: מוצע לקבוע כי תחילתו של החוק המוצע – גם את זה החלטנו בוועדה – תהא 12 חודשים מיום פרסומו, ובלבד שפורסמו כללי הרשות לניירות ערך הנוגעים לעריכת המכרז.

משה גפני: חברי חברי הכנסת, ברצוני לברך את חבר הכנסת אמנון כהן, שיזם את הצעת החוק המונחת לפניכם.

משה גפני: מדובר בהצעת חוק חשובה, שמטרתה, כפי שציינתי, להגן על נכסי קרנות להשקעות משותפות בנאמנות, ובכך על העמיתים וחסכונותיהם.

משה גפני: הסתייגויות להצעת חוק זו הן הסתייגויות לדיבור בלבד.

משה גפני: לפיכך, אבקשכם לאשר את הצעת החוק המוגשת לפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה גפני: כפי שאמרתי, מדובר בהצעת חוק חשובה, פרי מעשיו הברוכים של חבר הכנסת אמנון כהן.

משה גפני: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ההסתייגויות הן אפילו לא לדיבור, מאחר שהמסתייג לא נוכח במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אנחנו יכולים לעבור ישירות להצבעה על הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 14), התש"ע–2010, בקריאה שנייה כנוסח הוועדה, והצעת החוק מתחילתה ועד סופה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 1–3 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה הסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 20 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 14) עברה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה על נוסח הוועדה מתחילתו ועד סופו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: קריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 14), התש"ע–2010, נתקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 21, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ואחרונה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אמנון כהן, אתה מוזמן לשאת דברי ברכה וסיכום.

אמנון כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: כבוד השרים, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לחדד נקודה חשובה שהחוק הזה תיקן.

אמנון כהן: היה קיים ניגוד עניינים מובנה בחברות הקשורות, וכתוצאה מכך נוצרה אפליה מול חברות קרנות נאמנות שאין להן חבר בורסה והן אינן יכולות להשתמש בהחזר העמלות לשיפור מצב כוח-האדם שלהן או למטרות השיווק.

אמנון כהן: החוק למעשה הסדיר את ההתקשרות עם חברה סוחרת.

אמנון כהן: ברצוני, כמובן, להודות ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

אמנון כהן: אני מודה לך, אדוני, על קידום החוק ושיתוף הפעולה.

אמנון כהן: אף שהוועדה עמוסה בחוקים רבים ובבקשות של הממשלה בדברים נוספים ובתקנות, ראית לנכון לקדם את החוק החשוב הזה בשיתוף פעולה בין כל חברי ועדת הכספים.

אמנון כהן: תודה רבה לך, אדוני.

אמנון כהן: תרמת את חלקך החשוב לחברה.

אמנון כהן: אני מודה לוועדת שרים לענייני חקיקה ולנציגינו בוועדת השרים, השר מרגי והשר משולם נהרי, וגם לכל השרים שתמכו בחוק.

אמנון כהן: אני רוצה להודות ליושב-ראש רשות ניירות ערך ולכל הצוות שלו, שבאמת, יד ביד הובלנו את החוק הזה.

אמנון כהן: ואחרונה חביבה, שעשינו עבודה בשיתוף פעולה והיא תמיד עושה עבודה מצוינת ואפשר לסמוך עליה – היועצת המשפטית של ועדת הכספים.

אמנון כהן: אפשר להגיד שאפשר לסמוך עליה, שגית, וכל הצוות שלה שיושבים שם ומהצד עושים עבודה מסורה ונאמנה, ותמיד אפשר לסמוך ולהתייעץ.

אמנון כהן: יישר כוח לכולם.

אמנון כהן: אני חושב שעשינו היום דבר טוב למדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

כרמל שאמה-הכהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/485).

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק בנק ישראל, התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק שר האוצר, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר, אנחנו מחכים לחוק הזה כבר עשר שנים, ובאמת הגיע הזמן.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בשעה שהיא גם שמחה וגם קצת עצובה, אני שמח להציג את חוק בנק ישראל.

יובל שטייניץ: עצוב לראות שלקח 13 שנה, אדוני היושב-ראש, מאז הוקמה ועדה בראשות השופט העליון לשעבר דב לוין, שב-1997, במאה הקודמת, המליצה את המלצותיה לגבי עיקרי חוק בנק ישראל הנדרש.

יובל שטייניץ: עצוב לראות שלקח 13 שנים וחמישה-שישה שרי אוצר כדי להעביר סוף-סוף את החוק בממשלה ולהביא אותו לקריאה ראשונה בכנסת.

יובל שטייניץ: אבל זו גם שעה שמחה, כי סוף טוב הכול טוב.

יובל שטייניץ: לאחר עיכוב של 13 שנה, אדוני היושב-ראש, מייד עם כניסתי לתפקידי ביקש הנגיד והבטחתי לו שנקדם את החוק במהירות, במהרה בימינו, אחרי שנפתור כמה סוגיות שעוד היו שנויות במחלוקת.

יובל שטייניץ: הסוגיות האלה נפתרו לשביעות רצוננו, ולא חיכינו לא 13 שנה ולא שלוש ואפילו לא שנה, והנה החוק הזה מוגש לכנסת.

יובל שטייניץ: חוק בנק ישראל הקיים, הנוכחי, שאותו אנחנו הולכים להחליף, נחקק לפני יותר מ-50 שנה, בשנת 1954, והוא שיקף את התפיסה דאז, בשנות ה-50, באשר למטרות הבנק המרכזי ותפקידיו.

יובל שטייניץ: ב-20 השנים האחרונות נערכו במדינות רבות בעולם שינויים מקיפים בחקיקה בנוגע לבנקים מרכזיים.

יובל שטייניץ: המגמה העיקרית של כל השינויים האלה היא הגדרה ברורה של מטרות הבנק המרכזי ויעדיו וחיזוק עצמאותו של הבנק המרכזי בקביעת הכללים והכלים להגשמת מטרותיו ולהשגת יעדיו.

יובל שטייניץ: כפי שאמרתי, בדצמבר 1997 מונתה ועדה בראשות שופט בית-המשפט העליון בדימוס דב לוין כדי להציע חוק חדש.

יובל שטייניץ: 13 שנה לאחר מכן, הערב, אנחנו שמחים להגיש את חוק בנק ישראל החדש.

יובל שטייניץ: מהם השינויים העיקריים בחוק שלפניכם?

יובל שטייניץ: השינויים מתמקדים בשני תחומים.

יובל שטייניץ: התחום האחד הוא קביעה ברורה של יעדי הבנק המרכזי ותפקידיו.

יובל שטייניץ: אני מפנה אתכם בעיקר לסעיף 3 בהצעת החוק, הקובע כי המטרה המרכזית של הבנק המרכזי היא בראש ובראשונה שמירה על יציבות המחירים.

יובל שטייניץ: ולצד המטרה הזאת, מטרותיו הנוספות של הבנק: לתמוך במטרות אחרות של המדיניות הכלכלית של הממשלה, במיוחד בתחומי הצמיחה והתעסוקה.

יובל שטייניץ: ואולם התמיכה במטרות אלו, צמיחה ותעסוקה, כפופה לכך שאין פגיעה משמעותית בהשגת יציבות מחירים לאורך זמן, וכך החוק יוצר איזון נכון בין הצורך לשמור על יציבות מחירים לאורך זמן לבין הגשמת מטרות המדיניות הכלכליות של הממשלה.

יובל שטייניץ: החוק קובע תיחום ברור למדי בין הבנק המרכזי לבין הממשלה.

יובל שטייניץ: בנק ישראל יהיה אחראי בראש ובראשונה לשמירת יציבות המחירים, שכן יציבות המחירים לאורך זמן אחראית והכרחית להשגת צמיחה בת-קיימא ולשם השגת רמה גבוהה של השקעות ושל תעסוקה לאורך זמן.

יובל שטייניץ: הכלים להשגת היציבות הם בעיקר הכלים המוניטריים המופעלים בידי הבנק המרכזי.

יובל שטייניץ: את תחום יציבות המחירים, את יעדי יציבות המחירים, קובעת הממשלה.

יובל שטייניץ: בנק ישראל, באמצעות הכלים שברשותו, פועל לשמירת יציבות המחירים בטווח שאותו קבעה הממשלה.

יובל שטייניץ: הממשלה פועלת להשגת יעדיה הכלכליים, שהם בעיקר, בראש ובראשונה, צמיחה, תעסוקה וצמצום פערים – יעדים שהם תנאי להגברת הרווחה של אזרחי ישראל מחד גיסא ולהגברת החוסן הלאומי של מדינת ישראל מאידך גיסא.

יובל שטייניץ: הממשלה פועלת להשגת יעדים אלה בעיקר על-ידי המדיניות התקציבית שלה ובאמצעות שינויים מבניים, רפורמות מחוללות צמיחה ותומכות תחרות.

יובל שטייניץ: בנק ישראל מסייע לממשלה גם ביעדים הללו, אבל בכפוף לשמירה על היעד המרכזי שלו, שהוא כאמור שמירה על יציבות מחירים לאורך זמן.

יובל שטייניץ: מטרה נוספת של הבנק המרכזי היא תמיכה ביציבות המערכת הפיננסית בישראל.

יובל שטייניץ: הניסיון של השנים האחרונות, ובעיקר המשבר הגלובלי שהתפתח בשנתיים האחרונות, הוכיח לכל מי שהיה זקוק להוכחה, אדוני היושב-ראש, את החשיבות העצומה בכלכלה המודרנית שבחיזוק השמירה על יציבות המערכת הפיננסית.

יובל שטייניץ: החוק מרחיב ומעמיק את התפקיד של בנק ישראל גם בתחום זה – גם הפיקוח על הבנקים וגם ההתערבות בחברות פיננסיות במקרה של מפלה או קריסה, כפי שראינו במדינות אחרות.

ראובן ריבלין: נפילה, לא מפלה.

יובל שטייניץ: נפילה או קריסה, נכון, כפי שראינו במדינות אחרות.

יובל שטייניץ: עד כאן התחום הראשון, האחד, של החוק המוצע – קביעת מטרותיו של הבנק וחלוקת העבודה, המטרות והכלים, בין הבנק לבין ממשלת ישראל.

יובל שטייניץ: התחום השני נוגע לחיזוק עצמאותו של בנק ישראל ולחיזוק השקיפות במנגנוני קבלת ההחלטות בבנק, שמעתה ואילך, עם קבלת החוק, יהיו שקופים יותר לציבור.

יובל שטייניץ: על-פי הצעת החוק תהיה לבנק ישראל ועדה מוניטרית עליונה, שבה יהיו שלושה נציגי ציבור שממנה הממשלה, לצד שלושה נציגי בנק ישראל.

יובל שטייניץ: אחד מהם יהיה הנגיד, והוא גם יעמוד בראש הוועדה.

ראובן ריבלין: הם יקבעו את שיעורי הריבית?

יובל שטייניץ: הם יקבעו גם את הדבר הזה.

יובל שטייניץ: על-פי החוק המוצע, לא יתקבלו עוד ההחלטות המוניטריות המרכזיות על-ידי הנגיד לבדו, אלא על-ידי הוועדה המוניטרית שהוא עומד בראשה.

יובל שטייניץ: במקרה של תיקו בוועדה, כלומר שלושה ושלושה, יהיה לו קול מכריע, קול כפול.

ראובן ריבלין: קולו כפול.

יובל שטייניץ: נוסף על כך, תוקם לבנק ישראל מועצה מינהלית שתהיה אחראית לנושאים המינהלים בבנק, להתנהלות.

יובל שטייניץ: בכלל זה יהיה עליה לפקח על ההתנהלות התקינה של הבנק, לדון בתוכניות העבודה, לאשר את התקציב, את הפעילות המינהלית ואת כוח האדם בבנק.

יובל שטייניץ: מועצה זו תורכב משבעה חברים, אשר חמישה מתוכם, לרבות היושב-ראש שלה, יהיו נציגי ציבור.

יובל שטייניץ: לצד המנגנונים הנזכרים קובע החוק גם מנגנוני בקרה כדי להבטיח שהעצמאות של הבנק – העצמאות המוגברת של הבנק – תלווה בשקיפות מלאה יותר וגבוהה יותר של הבנק, מה שמכונה בלועזית accountability, או שקיפות, ומתן דין-וחשבון כלפי הכנסת, כלפי הממשלה, ודרכם גם כלפי הציבור.

גדעון עזרא: בגלל הסעיף הזה העובדים מתנגדים לחוק?

יובל שטייניץ: מי?

ראובן ריבלין: האם בגלל הסעיף הזה מתנגדים העובדים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא.

יובל שטייניץ: אינני יודע מדוע מישהו מתנגד לחוק.

יובל שטייניץ: לדעתי, החוק טוב.

שלי יחימוביץ': התשובה היא לא – סעיף אחר.

גדעון עזרא: בגלל מה?

גדעון עזרא: לא, זה מעניין.

גדעון עזרא: בגלל מה?

יובל שטייניץ: קביעה ברורה של מטרות הבנק ותפקידיו, המשקפים את התפיסה הרווחת היום, וחיזוק עצמאותו של הבנק לצד קביעת מנגנוני ניהול ציבוריים ושקופים, מתחייבים מחלוף השנים מאז נחקק חוק בנק ישראל הקיים, בשנות ה-50.

יובל שטייניץ: הם מתחייבים עוד יותר מתוך הניסיון העולמי, בין השאר בעקבות התהפוכות והמשברים של השנים האחרונות.

יובל שטייניץ: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להודות לכל אלה שעסקו במלאכה הלא-פשוטה הזאת, המאוד מורכבת הזאת, קודם כול בבנק ישראל, שנית, במשרד האוצר, שהוביל את החקיקה, ולשותפים שלנו שליוו אותנו במשרד המשפטים ובמשרד ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר כאן דבר אחד.

יובל שטייניץ: לא סוד שיש והיו מחלוקות בין הממשלה ובין משרד האוצר, לבין בנק ישראל.

יובל שטייניץ: יש מתיחות מובנית בין האוצר לבנק המרכזי בכל המדינות – במערב, בארצות-הברית, באירופה וגם אצלנו.

יובל שטייניץ: גם על החוק היו בינינו דיונים וויכוחים לא מעטים עד שהגענו לנוסח שלפניכם, לעמק השווה, לנוסחה הנכונה.

יובל שטייניץ: ויכוח אחד שבלט היה בנושא הפיקוח על השכר, שנשאר, כמו בכל המגזר הציבורי, על-ידי הממונה על השכר באוצר, עם מנגנון כלשהו למקרים מאוד מסוימים של מחלוקות, מנגנון שדומה לבית-דין לעבודה שאפשר לפנות אליו.

יובל שטייניץ: אבל אני רוצה להגיד כאן: זה חוק טוב.

יובל שטייניץ: זה חוק נכון.

יובל שטייניץ: גם בנושאים שהיו עליהם מחלוקות – הוועדה המוניטרית, הפיקוח על השכר ונושאים אחרים – הגענו לבסוף לנוסחה נכונה וטובה.

יובל שטייניץ: אני כשר האוצר יכול לומר היום לכנסת שזה חוק טוב לבנק ישראל וזה חוק נכון גם מבחינת האוצר, מבחינת ממשלת ישראל, וגם מבחינת המעמד שמוקנה כאן לכנסת וחובת הדיווח של הבנק והשקיפות כלפי כנסת ישראל.

יובל שטייניץ: הוא נכון לבנק המרכזי, הוא נכון לממשלה, הוא נכון לכנסת, ואני רוצה לאחל לכולנו שהחוק הזה, חקיקתו תושלם במהרה לטובת כלכלת מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אנחנו באוצר, יחד עם השותפים שלנו מעבר לכביש בבנק ישראל, מקדמים אותה, מנהלים אותה וניווטנו אותה במשבר הקשה הזה, הקשה ביותר שידע העולם זה 70 שנה, בשיתוף פעולה, ולפי כל הקריטריונים הבין-לאומיים מותר לי להגיד – גם בהצלחה לא מבוטלת בהשוואה לרוב המכריע של המדינות המפותחות, של מדינות המערב.

יובל שטייניץ: אני רוצה לאחל הצלחה גם לנגיד סטנלי פישר.

יובל שטייניץ: הוא חיכה חמש שנים לחוק הזה, וברגע מסוים הוא כבר החל לחשוש שהרגע המיוחל הזה לא יגיע.

ראובן ריבלין: נכון.

יובל שטייניץ: והנה הוא הגיע, והכנסת עומדת לאשר אותו בקריאה ראשונה, ואני מקווה שבתוך זמן לא ארוך גם בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אדוני השר, תרשה לי לומר לך ששנתיים לפני שאתה הצטרפת לכנסת, ב-1999, מ-1997 הוא עומד על סדר-היום ועל המדוכה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכבר ארבעה נגידים עברו ולא הצליחו להגיע לעמק השווה ולהבנה בין משרד האוצר לבין בנק ישראל.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך שאתה השר שסוף-סוף מביא את הצעת חוק, שהיא גם על דעתו של נגיד בנק ישראל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, 13 שנה חיכינו, וניתן היה למצוא את הפשרה.

יובל שטייניץ: אני רוצה גם באמת, עוד פעם – תודה לך, אדוני היושב-ראש – אני רוצה גם להודות עוד פעם לנגיד.

יובל שטייניץ: גם לנגיד פישר היה לא פשוט.

יובל שטייניץ: אני מודה שגם הוויכוחים בינינו לא היו פשוטים.

יובל שטייניץ: שני הצדדים התפשרו, ואני מודה לו על שיתוף הפעולה.

יובל שטייניץ: יחד הצלחנו לחצות את הרוביקון, וסוף-סוף, אחרי 13 שנים של עיכוב, להביא את החוק לכנסת ישראל.

יובל שטייניץ: זה חוק טוב.

ראובן ריבלין: 13 שנה זה על המדוכה.

ראובן ריבלין: אבל גם לפני כן – השר איתן יכול לומר לך – היו דיבורים איך להגיע לעניין זה, ועצמאות בנק ישראל והעניין של המועצה המייעצת ושל שיטת קביעת הריבית עמדו כבריקדה לאפשרות.

ראובן ריבלין: אני באמת מקווה שיושב-ראש ועדת הכלכלה שהיה פה – – –

מיכאל איתן: יש לי רושם שבסך הכול היה טוב שהנגידים ניצחו.

ראובן ריבלין: בלי ספק.

מיכאל איתן: בראייה – – –

ראובן ריבלין: אפילו השר הקודם, שהיום דיברתי אתו, אומר: הדבר הזה – הצליחו לרכך את בנק ישראל.

ראובן ריבלין: אבל בכל זאת, אני לא מאמין שהיה מצליח להגיע לאותה הסכמה שהגיע השר שטייניץ.

יובל שטייניץ: בוא נגיד, חבר הכנסת מיכאל איתן – –

אורי אריאל: אתם רוצים – – – בנושא בחצי השעה הקרובה?

יובל שטייניץ: – – אנחנו יכולים גם באוצר להיות מאוד מרוצים מהחוק ומהנוסחה שהגענו אליה.

ראובן ריבלין: בכל זאת, זה רגע לא פשוט, אחרי כל כך הרבה שנים.

ראובן ריבלין: ובכן, תודה רבה, אדוני השר.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אלה שנרשמו לדיון הם חבר הכנסת , חבר הכנסת וחבר הכנסת .

ראובן ריבלין: שניים נוספים היו רשומים: חבר הכנסת גדעון עזרא וחברת הכנסת שלי יחימוביץ, והם הסירו.

ראובן ריבלין: אם ירצו לחדש, אני אאפשר להם, אבל הרשימה סגורה.

ראובן ריבלין: הרשימה סגורה.

ראובן ריבלין: כל אחד, הרי גם אם ניתן חצי שעה, לא יספיק להקיף את החוק.

ראובן ריבלין: אז אם כל אחד רוצה לגעת בנקודה שהוא מבקש לכוון עליה, כמובן כל אחד יש לו הזמן הדרוש לו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני שר האוצר, מתברר שבאמת עושים דברים שלא נעשו בקדנציות קודמות.

משה גפני: זה לא המקרה היחיד, אבל זה מקרה בולט – חוק בנק ישראל.

משה גפני: הנגיד הוא באמת נגיד מצוין, אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני יודע מה התרומה שלך, אדוני השר, כדי שהחוק הזה יגיע להכנה לקריאה הראשונה כאן, ולהכין אותו – תהיה הרבה עבודה – לקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: זו באמת מהפכה בעניין הזה.

משה גפני: התרומה שלך, כפי שאמרתי, היא תרומה רבה.

משה גפני: גם הנגיד עושה את עבודתו.

משה גפני: יש לי הערות על החוק הזה, שאני כמובן – – –

ראובן ריבלין: החוק יהיה בוועדת הכספים.

משה גפני: כן, כן.

ראובן ריבלין: אה.

משה גפני: יש לי הערות על החוק הזה.

משה גפני: אני לא אלאה את החברים, יום ארוך היום.

קריאה: הלילה ארוך.

ראובן ריבלין: הוא עוד ארוך, עוד ארוך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין כבר מוכן לשאת בכל המשא.

משה גפני: היה סעיף שמאוד הפריע לי – הנושא הזה של הפיקוח על שכר העובדים בבנק ישראל.

משה גפני: אני אז אמרתי, ונדמה לי שזה היה כתוב גם באחד העיתונים: מה שהולך לקרות זה שעל השכר של המרצים באוניברסיטאות אי-אפשר לפקח בגלל החופש האקדמי, ועל השכר של עובדי בנק ישראל אי-אפשר לפקח בגלל החופש המוניטרי.

משה גפני: אז מה שנשאר זה רק לפקח על השכר בישיבות.

משה גפני: זה מה שאמרתי אז.

יובל שטייניץ: יש חופש הדת.

משה גפני: כן, שם יבדקו וזה, ומתחת לשולחן, ומעל השולחן, והכול יבדקו.

משה גפני: פה אי-אפשר לבדוק, פה אי-אפשר לבדוק.

מנחם אליעזר מוזס: כמה פעמים בשנה.

משה גפני: מה כמה פעמים בשנה?

משה גפני: כמה פעמים בשבועיים.

משה גפני: אבל על הדברים האלה אי-אפשר לפקח, אז יפקחו על הישיבות, אבל זה בסדר.

משה גפני: אני מבין שהגעתם לפשרה כלשהי, שתידון בוועדה.

משה גפני: אני אומר שוב: נעשה כמיטב יכולתנו כדי לסיים את החוק הגדול הזה, שיש בו רפורמה רבת-אנפין עם אופנים שונים, גם בנושא של ההחלטה על העלאת הריבית, גם בנושא של הפיקוח, גם בנושא של העובדים, כל הנושאים שקשורים לנגיד בנק ישראל ולבנק ישראל.

משה גפני: אני לא מבטיח, כמו בשום חוק שנכנס לוועדה, שהוא יצא אותו דבר, אבל את הכול נעשה בהסכמה.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הוא יודע שהוא דיבר הפעם כחבר הכנסת ולא כיושב-ראש ועדת הכספים, כי הוא עמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: הם רשאים, זו קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני חושב שראוי שחברי הכנסת יתייחסו בקריאה ראשונה לחוק כל כך חשוב.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אכן, זו הצעת חוק מאוד חשובה, שעוסקת במוסד חשוב.

דב חנין: הוקדשה לה עבודת הכנה מאוד רצינית.

דב חנין: אני אומר את זה אחרי קריאה מאוד מהירה של החוק, אבל בהחלט, אדוני השר, הוקדשה פה עבודה רבה.

ראובן ריבלין: החוק הושם על שולחן הכנסת ביום רביעי שעבר.

ראובן ריבלין: היה לך זמן לקרוא.

דב חנין: אני לא בא בביקורת.

דב חנין: קראתי את החוק, ואני מעריך את העבודה המקצועית הרבה שנעשתה כאן.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שדווקא מכיוון שהחוק הזה הוא חוק חשוב, הוא מעורר שאלות עקרוניות.

דב חנין: הוא לא חוק טכני, הוא מעורר שאלות של השקפת עולם, והדיון בקריאה הראשונה הוא בדיוק ההזדמנות לברר את השאלות האלה בצורה יותר רצינית מעל במת הכנסת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה הוא בעצם תרגום לשפה משפטית של השקפת עולם שאולי בכנסת הזאת נראית כמעט מובנת מאליה, כמעט טבעית, אבל היא בעצם חידוש מאוד מהפכני של התקופה הקפיטליסטית.

דב חנין: השקפת העולם שבאה לידי ביטוי בחוק הזה, השקפת העולם המיוחדת שבאה לידי ביטוי בחוק הזה, היא השקפת עולם המבוססת על הפרדה בין הפוליטיקה לבין הכלכלה.

דב חנין: לפי השקפת העולם הזאת, יש תחום בחיים החברתיים שלנו שאנחנו קוראים לו כלכלה, המוצג כתחום מורכב, מסובך, שראוי להפקיד עליו כוהנים מיוחדים שידעו לבצע את מלאכת הקודש הזאת, ולא יאפשרו לנו, הפוליטיקאים, להתערב בו יותר מדי, כדי שלא נשבש את פעולתה של המערכת העדינה הזאת – – –

ראובן ריבלין: הפוליטיקאים קובעים את תקרת הגירעון.

ראובן ריבלין: באותו רגע בנק ישראל קובע את הדרכים שבהן הוא מתמודד כאשר פוליטיקאים רוצים לשנות – דבר מאוד דומה ליחסים בין הכנסת לבין בית-המשפט העליון כאשר הכנסת מוציאה מתחת ידה חוק-יסוד.

דב חנין: כן, אלא שהיחסים בינינו לבין עולם המשפט הם יחסים של דיאלוג הרבה יותר אינטנסיבי, לטוב ולרע.

דב חנין: לעומת זאת היחסים שבינינו לבין עולם הכלכלה הם יחסים שבהם במערכת הפוליטית הרבה יותר זהירים ומשוכנעים שמישהו יודע שם – – –

ראובן ריבלין: 61 חברי כנסת יכולים כהרף עין לשנות את חוק בנק ישראל.

דב חנין: אני בהחלט בעד שנחשוב על הדבר הזה.

ראובן ריבלין: כלומר הפוליטיקה מנצחת.

דב חנין: הפוליטיקה יכולה לנצח, אלא שהיא לא נכנסת להתמודדות הזאת במקרים רבים בגלל אותה השקפת עולם שאומרת: ראוי שנשאיר את אותו תחום לאותם מומחים שיעסקו בו.

דב חנין: מבחינה היסטורית התהליך הזה של הפרדת הפוליטיקה מהכלכלה הוא תהליך שבו קרו במקביל שני דברים.

דב חנין: מצד אחד, הדמוקרטיה הפוליטית הפכה לאוניברסלית – כולנו בחברה המודרנית אזרחים ובעלי זכויות דמוקרטיות ולכאורה בעלי יכולת להשפיע ולקחת חלק בהחלטות הפוליטיות.

דב חנין: אבל מהצד השני התכנים הכלכליים של הדמוקרטיה רוקנו ממנה במידה רבה, והוצאו החוצה לאותה ספרה כלכלית ולאותו ניהול של חכמי כלכלה, והם מנהלים את המערכת הזאת, כביכול לטובת כולנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חולק על ההשקפה הזאת.

דב חנין: אני חושב שעיקרה של הדמוקרטיה צריך להיות היכולת גם לקבוע בשאלות כלכליות, בשאלות חברתיות; לא רק בשאלת המסגרת לפעולת המערכת הכלכלית אלא באופני הפעולה של המערכת הכלכלית עצמה.

דב חנין: אני יודע שוודאי יאמרו: יכול להיות שימוש לרעה בכוח הזה של המערכת הפוליטית.

דב חנין: אכן, יכול להיות שימוש לרעה בכוח הזה של המערכת הפוליטית.

דב חנין: מבחנה של הדמוקרטיה הוא ביכולת ליצור ריסונים, איזונים פנימיים, ביקורת, דיון, מעורבות ציבור, השפעה על המערכת, כדי שאותן השפעות לרעה, ככל שהן מתקיימות ובמידה שהן מתקיימות, יאוזנו במסגרת המערכת הפוליטית הדמוקרטית.

דב חנין: לכן, ברמת העיקרון אני חולק על הטענה התיאורטית הבסיסית שמגולמת בשפה משפטית מתוחכמת ורצינית בהצעת החוק שלפנינו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לעוד נושא אחד עקרוני, והוא המטרה העיקרית של בנק ישראל כמו שהיא מופיעה בהצעת החוק.

דב חנין: כמו שאמר לנו שר האוצר – ובצדק הוא אמר, זו ההשקפה המקובלת היום לא רק בישראל אלא גם בארצות מערביות אחרות: מטרתו המרכזית של בנק ישראל היא שמירה על יציבות המחירים.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, זו לא המטרה היחידה האפשרית.

דב חנין: ברמה העקרונית אנחנו יכולים גם לתאר לעצמנו מערכת של בנק מרכזי שבה בצד שמירה על יציבות המחירים – שהיא בהחלט מטרה חשובה וראויה ויש לה משמעויות חברתיות אמיתיות – יוגדרו גם מטרות חברתיות נוספות, כמו שמירת תעסוקה מלאה, כמו הגברת השוויון והצדק בחברה, כמו יצירת הזדמנויות לקבוצות חברתיות מוחלשות.

דב חנין: כל הנושאים האלה מושפעים מהמדיניות המוניטרית.

דב חנין: אי-אפשר לומר שזה עולם אחר – המדיניות המוניטרית תתנהל לפי כללי המשחק שלה, ובנפרד, במציאות אחרת ובעולם אחר, יתקיימו הקבוצות המוחלשות, אשר ידונו בשאלות של שוויון ותעסוקה.

דב חנין: כל הדברים האלה מושפעים ונקבעים על-ידי החוק שאנחנו מאמצים היום.

דב חנין: לכן, אני מציע לכנסת לראות גם את תפקידיו של בנק ישראל בראייה יותר רחבה, אפילו עם השקפת העולם הבסיסית שאומרת: כן, אנחנו רוצים בנק ישראל עצמאי ונפרד, אנחנו משחררים את ידינו, המערכת הפוליטית, מאופני הפעולה היומיומיים של הבנק – עדיין חשוב שככנסת נאמר בצורה ברורה: לבנק ישראל ולמדיניותו יש משמעתיות חברתיות, ואת המשמעויות האלה – ההזדמנות שלנו לבטא היא במסגרת הצעת החוק הזאת.

דב חנין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חנין על הרצאתו המלומדת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אם ירצה השר – ישיב, ואם לא – נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהצעת החוק כפי שהציג אותה שר האוצר – וכחבר ועדת הכספים יהיו לי עוד הרבה הזדמנויות גם ללמוד, גם להעיר וגם ללכת – בכיוון הנכון, שזה חשוב.

מגלי והבה: שמעתי את ההיסטוריה, אדוני היושב-ראש, ואין כוונתי כרגע לעסוק בחוק.

מגלי והבה: ביקשתי את רשות הדיבור כדי להתייחס להחלטת הממשלה בנושא כל הפרויקטים, ובעיקר צינור הגז שאמור לעבור באדמות דאליה ועוספיא בצפון, ואני שמח על מספר השרים שנמצאים כאן, מכיוון שבאמת לפני החלטת הממשלה היו הרבה דיונים והרבה משא-ומתן, וניסו לצייר תמונה שהדרוזים או בעלי הקרקעות מתנגדים לפרויקטים, לא אוהבים פרויקטים או שהם לא בעד שיהיו פרויקטים.

מגלי והבה: השר יוסי פלד, אני יכול להגיד לך שבעלי הקרקעות כן בעד הפרויקטים והם רוצים שיהיו פרויקטים, אבל צריך לזכור שמדובר בהפקעת קרקעות ברצועה שפוגעת בפרנסתם של חקלאים רבים.

מגלי והבה: מי שנוסע בג'למה ובצד הדרך רואה עד כמה החקלאים – זו פרנסתם שנים רבות, מאז קום המדינה.

מגלי והבה: כל בקשתם של אותם חקלאים היא שברגע שהפרויקטים יעברו, ייתנו להם הזדמנות לקבל קרקע חלופית בגושים חקלאיים שאפשר לעבד אותם.

מגלי והבה: אפילו יש כאלה מבעלי הקרקע שמוכנים לקבל בהר או קרוב לבתים שלהם.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, מינהל מקרקעי ישראל התחיל לעבוד על תוכניות.

מגלי והבה: אבל אם הכוונה היא לייאש את החקלאים האלה, לתת להם הצעות שאי-אפשר ליישם אותן, זו תהיה בכייה לדורות.

מגלי והבה: האנשים האלה, כל רצונם הוא שהפרויקטים יעברו ושהם יתפרנסו.

מגלי והבה: לכן, אתמול היתה ישיבה של בעלי הקרקע עם ראשי הרשויות, וגם עם חברי חבר הכנסת עמאר ועם מנהל מחוז צפון במינהל מקרקעי ישראל, ואמרנו – ואנחנו אומרים גם לשרים וגם לכנסת – שילכו לקראת החקלאים, ואפשר לאתר חלקות וגושי קרקע שניתן לעבד, ולא להתייחס: הממשלה קיבלה החלטה, יש לנו כוח, יכולים לבצע.

מגלי והבה: ודאי שיש לממשלה כוח ושלחוק יש כוח, אבל צריך גם לחשוב על האנשים וללכת לקראתם.

מגלי והבה: לכן, כשאנחנו רואים היום – – –

משה גפני: סיכמנו – – –

מגלי והבה: כן, ודאי, תודה לך.

מגלי והבה: אני רציתי להזכיר את זה.

מגלי והבה: ברגע שאנחנו ראינו את הבעיה ואת מורכבות הבעיה, יושב-ראש , חבר הכנסת גפני, ואנוכי, בישיבה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם בעלי הקרקע הגדולים שבאו לכאן – סוכם שאנחנו נפקח על פעולת הממשלה ונלווה את זה.

מגלי והבה: זה לא סוד גדול שבמגזרים המקופחים במדינה – אנחנו נמנים עם אותם מגזרים.

מגלי והבה: אדוני, אני יודע את הסבל שלך לאורך השנים ואת מי אתה מייצג בכל התחומים.

מגלי והבה: אני גם יודע את הסבל של אלה שאני מייצג בתחומים רבים.

מגלי והבה: הממשלה יכולה לקבל החלטות.

מגלי והבה: לכן, אני מודה לאדוני היושב-ראש שניתנה לי ההזדמנות להסביר את עמדת החקלאים, שהם בעד הפרויקטים ומוכנים אפילו לחכות – יש בערך 40 יום עד שיגיעו לקרקע שלהם – שמינהל מקרקעי ישראל, שהשר הממונה והממשלה ידאגו להם.

מגלי והבה: יש קרקע שעדיין ניתן לתת תמורת הקרקע הזאת שיפקיעו אותה, וייתנו לחקלאים האלה להתפרנס בכבוד.

מגלי והבה: אדוני יושב-ראש , אני רוצה להגיד לך: כל החקלאות בשנת שמיטה – יש כמה חקלאים שסיפקו את התוצרת החקלאית לכל מדינת ישראל, או לרוב מדינת ישראל.

מגלי והבה: אני מדבר על קרוב ל-700 דונם.

מגלי והבה: אז אנחנו רוצים ביחד ללכת בכיוון החיובי – גם של הצעת החוק, שזה חידוש, וגם שהממשלה ואדוני היושב-ראש יהיה – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול להציע להם שלא ימכרו בחזרה חלק מהקרקעות שלהם, והכול היה בסדר.

משה גפני: לא, הם לא מוכרים – –

ראובן ריבלין: אני יודע.

משה גפני: – – אנחנו קונים מהם את התוצרת.

משה גפני: יש אחרים שמוכרים.

משה גפני: אם היה להם שכל, הם – – – את זה.

מגלי והבה: אני מקווה שהבהרתי את הדברים בזמן הקצר – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מגלי והבה: – – בתקווה שנלך בכיוון הנכון ותהיה אוזן קשבת.

מגלי והבה: אדוני, תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל והשר אינו רוצה להשיב, משום שהדברים שדיברו בהם חבר הכנסת חנין וחבר הכנסת גפני הם דברים שילובנו – בוודאי אם הצעת החוק תעבור בקריאה ראשונה – במלוא תשומת הלב בו, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, כן?

יובל שטייניץ: כן.

ראובן ריבלין: לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בשעה טובה אני מצביע על הצעת חוק בנק ישראל, התש"ע–2010, בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בנק ישראל, התש"ע–2010, לו נתקבלה.

ראובן ריבלין: זו הפעם הראשונה שיש כמעט יותר שרים מחברי כנסת.

עוזי לנדאו: אנו כבר הולכים לתקן את המעוות.

קריאה: אנחנו פוחדים מאלקין.

ראובן ריבלין: בעד – 22, נגד – 2, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק בנק ישראל, התש"ע–2010, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לו להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ואחריה נמשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: יש הצעת חוק ממשלתית ואליה צמודה, בהתאם להודעת הייעוץ המשפטי, הצעת חוק פרטית לקריאה טרומית, והם יוכלו להעלות גם אותה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש , בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעת חוק ובהצעה לסדר-היום – , התרבות והספורט תדון בהצעת חוק בעלי-חיים (ניסויים בבעלי-חיים) (תיקון – איסור ייבוא מוצרי קוסמטיקה וחומרי ניקוי שנוסו על בעלי-חיים), התשס"ט–2009 – פ/1608/18 – הצעתם של חברי הכנסת איתן כבל, , ניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: הגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה וצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (שינוי הגדרת "עובד") – הצעת חברת הכנסת חנין זועבי.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש יריב לוין.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/438).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק אכיפה סביבתית, התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר להגנת הסביבה, השר גלעד ארדן.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, לא חוק הטיס עכשיו?

יצחק וקנין: לא, יש שינוי.

ישראל כץ: יש שינוי ולא מודיעים.

ישראל כץ: למה השינוי?

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רוב החוקים והתקנות העוסקים בהגנה על הסביבה כוללים סעיפי עונשין, כך שהתנהגות המנוגדת להם מהווה עבירה פלילית.

גלעד ארדן: בנוסף, על-פי רובם של חוקים אלה, רשאי השר להגנת הסביבה להסמיך מפקחים בסמכויות פיקוח ואכיפה המסייעות להם לאכוף את הוראות אותם חוקים ותקנות ולמנוע קיומן של עבירות פליליות.

גלעד ארדן: בשנת 1991 החלה לפעול במשרד להגנת הסביבה המשטרה הירוקה.

גלעד ארדן: תפקידה הוא אכיפת חוקים, תקנות וצווים בנושא איכות הסביבה בישראל, וכל זאת יחד עם גוף אוכף נוסף במשרד להגנת הסביבה, שהוא אגף ים וחופים, הממונה על פיקוח ואכיפה של החוקים למניעת זיהום הים והחופים.

גלעד ארדן: עובדי גופים אלה הם עובדי המשרד להגנת הסביבה אשר השר להגנת הסביבה הסמיך בסמכויות פיקוח ואכיפה לפי החוקים השונים.

גלעד ארדן: כאמור, למפקחים עובדי המשרד להגנת הסביבה יש סמכויות לפי מספר רב של חוקים, וסוג הסמכויות ומהותן משתנה מחוק לחוק.

גלעד ארדן: הצעת חוק אכיפה סביבתית, שהוכנה על-ידי משרדי, מבקשת לעגן בצורה מסודרת את סמכויות המפקחים עובדי המשרד להגנת הסביבה, כך שלמפקחים אלה יהיה נתון סל סמכויות אחיד ביחס לכל חוקי הסביבה.

גלעד ארדן: כמו כן מבקשת הצעת החוק להרחיב את סל הסמכויות כך שיכלול, בין היתר, את הסמכות להיכנס למקום, ליטול דוגמאות ולערוך מדידות, לתפוס כל חפץ הקשור לעבירה סביבתית, וכן לערוך חקירות.

גלעד ארדן: סעיף חשוב בהצעת החוק הוא הסעיף הקובע כי חוק אכיפה סביבתית יחול על המדינה ומוסדותיה.

גלעד ארדן: משמעות הדבר היא שלמפקחי הגנת הסביבה תהיה אפשרות להפעיל סמכויות פיקוח ואכיפה גם כלפי המדינה ומוסדותיה כאשר אלה מבצעים עבירות סביבתיות.

גלעד ארדן: סעיף זה מעניק לנו כלי משמעותי בבואנו לאכוף את חוקי הגנת הסביבה כלפי גופים כמו הצבא, מפעלים ביטחוניים וכדומה, אשר פעמים רבות גורמים למפגעים סביבתיים רבים.

גלעד ארדן: אדגיש כי האכיפה כלפי גופי הביטחון, המשטרה ושאר גופים בעלי אופי פעילות מבצעי ומודיעיני תתבצע לפי נוהל שייקבע, אשר יסדיר את האכיפה כלפי גופים אלה תוך התחשבות במאפייני פעילותם המיוחדים ובצורך לשמור על אבטחת מידע.

גלעד ארדן: הצעת החוק כוללת גם תיקונים עקיפים לחלק מהחוקים הסביבתיים.

גלעד ארדן: תיקונים אלה נועדו לבטל את האפשרות להסמיך את עובדי המשרד להגנת הסביבה בסמכויות פיקוח ואכיפה לפי חוקי הסביבה השונים, כך שהסמכתם תיעשה רק לפי החוק המוצע כאן.

גלעד ארדן: אנו סבורים כי הצעת החוק תשפיע באופן מיידי על עבודת גופי האכיפה של המשרד להגנת הסביבה ותוביל לשיפור אכיפת חוקי הסביבה ולשיפור מצב הסביבה בישראל.

גלעד ארדן: השר לשעבר חבר הכנסת גדעון עזרא, שהתחיל את תהליך חקיקת החוק, העיר לי שתי הערות שאני מקבל ומבקש להביא אותן לידיעת הכנסת.

גלעד ארדן: ההערה הראשונה היא כי אכן, משטרת ישראל איננה פטורה בעקבות חקיקת החוק הזה מהחובה שלה לאכוף גם היא בגין עבירות על דיני הסביבה בנושאים שבהם יש לה סמכויות אכיפה.

גלעד ארדן: ההערה השנייה היא שכמובן, הרחבת הסמכויות של מפקחי המשטרה הירוקה צריכה גם להטיל עליהם אחריות הרבה יותר כבדה.

גלעד ארדן: לכן, אם יוגשו תלונות כנגד פעילות מפקחי המשטרה הירוקה, יהיה צריך להסדיר בוועדה מיהו הגוף שבדומה למח"ש יבדוק את תקינות פעילותה של המשטרה הירוקה.

גלעד ארדן: אני גם רוצה לציין ולהודות לשר המשפטים יעקב נאמן, שהכריע במחלוקות שהיו בינינו לבין משרד הביטחון והמשרד לביטחון הפנים, שלאורך חודשים – אפילו שנים – עיכבו את חקיקת החוק החשוב הזה.

גלעד ארדן: אכן, זהו חוק נוסף, אדוני היושב-ראש, שהכנסת הנוכחית והממשלה הנוכחית מחלצות לאחר שהיה תקוע זמן רב.

גלעד ארדן: לפיכך, אני מציע לכנסת להצביע בעד הצעת החוק ולהעבירה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת להמשך חקיקה.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר להגנת הסביבה, השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/379/18; מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 1705.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יש הצעת חוק זהה לקריאה טרומית של חבר הכנסת .

יצחק וקנין: להצעת החוק הממשלתית אין דוברים, ולכן אנחנו עוברים להצעת החוק הטרומית.

יצחק וקנין: יציג אותה בהנמקה מהמקום חבר הכנסת .

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, היתה לי הזכות בכנסת השבע-עשרה להיות היוזם של הצעת החוק המקיפה שהכנסת אימצה והפכה לחוק – חוק האכיפה הסביבתית.

דב חנין: חוק זה נועד להתמודד עם חוליה מאוד בעייתית וחלשה בתחום הסביבתי, והיא החוליה של האכיפה.

דב חנין: חוק האכיפה הסביבתית שהתקבל בכנסת השבע-עשרה הוא חוק מודרני ומתקדם, שנותן לפקחי הרשויות המקומיות סמכויות אמיתיות כדי לבצע אכיפה סביבתית.

דב חנין: נוצר לנו מצב אבסורדי: לפקחי הרשויות המקומיות ניתנו סמכויות רחבות ומודרניות, אבל אותן סמכויות לא ניתנו לפקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אנחנו ניסינו לתקן את האבסורד הזה עוד בכנסת הקודמת והגשנו הצעת חוק בכיוון הזה, שנותנת את המנגנונים המודרניים גם לפקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: זו הצעת חוק שקידמתי גם בתחילת הכנסת הזאת.

דב חנין: אני מאוד שמח שהמשרד להגנת הסביבה הרים פה את הכפפה והביא לכנסת הצעת חוק מקיפה.

דב חנין: אני רוצה לברך גם את השר גלעד ארדן על העבודה הרבה שהוא עשה, גם בהתגברות על התנגדויות בתוך הממשלה להצעה הזאת.

דב חנין: אני מקווה ומשוכנע, חברי הכנסת, שאימוצה של הצעת החוק המשולבת הזאת – הממשלתית-פרטית – תוכל לקדם את יכולתם של פקחי המשרד להגנת הסביבה להבטיח אכיפה אמיתית של החוקים, הגנה אמיתית על הסביבה ועל הבריאות של הציבור.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הטרומית של חבר הכנסת .

יצחק וקנין: אחרי כן נצביע על הצעת החוק הממשלתית, כפי שהציע השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק אכיפה סביבתית (סמכויות פיקוח של המשרד להגנת הסביבה), התשס"ט–2009 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אכיפה סביבתית (סמכויות פיקוח של המשרד להגנת הסביבה), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה תועבר לו והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק אכיפה סביבתית, התש"ע–2010, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אכיפה סביבתית, התש"ע–2010, לו והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 18, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה תועבר להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לו והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/482).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הטיס, התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר .

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההסדרה הבטיחותית של התעופה האזרחית בישראל מעוגנת כיום בחוק הטיס מ-1927 ובמערכת ענפה של תקנות שהותקנו מכוחו.

ישראל כץ: חוק הטיס הקיים הוא חוק מיושן, לא עדכני, ולכן אינו נותן מענה לכלל הצרכים בתחום הסדרת הבטיחות של התעופה בישראל.

ישראל כץ: גם במישור התחייבויותיה הבין-לאומיות של ישראל אין בחוק הטיס הקיים תשתית משפטית מספקת לאימוץ אמות המידה הבין-לאומיות – אמות מידה החלות על התעופה האזרחית הבין-לאומיות ותשתיות התעופה המשמשות אותה.

ישראל כץ: על כן, מוצע בזאת לבטל את חוק הטיס ולהחליפו בחוק עדכני ומקיף.

ישראל כץ: הבסיס המקצועי להסדרים הקבועים בחוק המוצע הנוגעים לתעופה הבין-לאומית הוא אמות מידה בין-לאומיות אחידות אשר הגוף האחראי לקביעתן הוא ארגון התעופה האזרחית הבין-לאומי.

ישראל כץ: גוף זה הוקם לפי אמנת התעופה האזרחית הבין-לאומית, שנחתמה בשיקגו ביום 7 בדצמבר 1944 ואושררה על-ידי ישראל ביום 24 במאי 1949, וחתומות עליה 192 מדינות.

ישראל כץ: מטרת אמנת שיקגו היא, בין השאר, להביא לאחידות רבה ככל האפשר באמות המידה שלפיהן פועלת התעופה האזרחית הבין-לאומית, במטרה להגביר את בטיחות הטיסה מצד אחד, ולייעל את התעופה האזרחית הבין-לאומית באמצעות יצירת "שפה אחידה" לכלל הקהילייה מצד שני.

ישראל כץ: ביקורות שנערכו בשנים האחרונות על-ידי ארגון התעופה ועל-ידי מינהל התעופה הפדרלי האמריקני העלו, בין היתר, כי ההסדרה החקיקתית של התעופה האזרחית בישראל בכלל ושל כלי טיס ישראליים בפרט מחייבת התאמה נמרצת לאמות המידה הבין-לאומיות המקובלות.

ישראל כץ: ביקורות אלה אף הובילו את מינהל התעופה האמריקני להוריד את דירוג התעופה של ישראל ל"קטגוריה 2" – הורדה בעלת השפעות כלכליות על חברות התעופה הישראליות, ובפרט אלה המפעילות טיסות לארצות-הברית.

ישראל כץ: לפיכך, יצוין כי אישור החוק המוצע הוא תנאי הכרחי להחזרת דירוג התעופה של ישראל ל"קטגוריה 1" על-ידי ה-FAA.

ישראל כץ: מטרת החוק המוצע היא ליצור תשתית משפטית כוללת, עדכנית ואפקטיבית להסדרת התעופה האזרחית על כלל תחומיה והיבטיה בישראל, תוך יצירת בסיס לאימוץ כל ההסדרים המפורטים בנספחי אמנת שיקגו ובתקנות הטיס באמצעות חקיקת משנה, הענקת סמכויות מקצועיות נדרשות למנהל רשות התעופה האזרחית ומתן כלי אכיפה יעילים.

ישראל כץ: הממשלה אישרה את החוק המוצע.

ישראל כץ: אשר על כן, אבקש לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהעבירו לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ישראל כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר .

יצחק וקנין: רבותי, להצעה זו אין דוברים.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הטיס, התש"ע–2010, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק הטיס, התש"ע–2010, תועבר להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לו.

יצחק וקנין: רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/484).

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 59) (סמכות בעניינים כלכליים), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר האוצר, השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם הצעת החוק הזאת, כמעט כמו חוק בנק ישראל, היא הצעת חוק שמדובר בה שנים.

יובל שטייניץ: זה מהלך שמדובר בו שנים, אבל סוף טוב הכול טוב – אחרי שנים, הנה אנחנו מגשימים.

יובל שטייניץ: מדובר בהקמת בתי-משפט כלכליים במדינת ישראל, במטרה לייעל ולשכלל את האכיפה הפלילית, המינהלית והאזרחית בעניינים כלכליים, שדורשים מומחיות רבה, ולעתים מומחיות או התמחות מיוחדת.

יובל שטייניץ: לכן, מוצע לקבוע בחוק בתי-המשפט, התשמ"ד–1984, הסדרים חדשים לעניין סמכות השיפוט בעניינים אלה.

יובל שטייניץ: ההסדרים המוצעים נקבעו ברוח המלצות הוועדה לבחינת קוד הממשל התאגידי בישראל – ועדה שמונתה על-ידי יושב-ראש הרשות לניירות ערך לשעבר, מר משה טרי, ובראשה עמד פרופסור זוהר גושן, והגישה את מסקנותיה בדצמבר 2006.

יובל שטייניץ: ראשית, מוצע לקבוע כי עניינים כלכליים יהיו בסמכותם העניינית של בתי-המשפט המחוזיים.

יובל שטייניץ: כמו כן מוצע להקים מחלקה כלכלית בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב אשר תדון בכל עניין כלכלי המובא בפני בית-משפט זה.

יובל שטייניץ: משמע, אף שהסמכות לדון בנושאים כלכליים ממשיכה להיקבע לפי כללי הסמכות המקומית הרגילים, הרי במקרים שבהם יגיש התובע את תביעתו לפי כללים אלה בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב–יפו, הדיון בתביעה יתקיים בפני המחלקה הכלכלית.

יובל שטייניץ: בעניין זה יודגש כי כבר כיום בית-המשפט בתל-אביב מטפל ברוב המכריע של התיקים הכלכליים במדינת ישראל, נוכח העובדה שמקום מושבה של הבורסה ומקום מושבם של מרבית השחקנים במשק הישראלי הוא בתל-אביב או בסביבתה.

יובל שטייניץ: על-פי המוצע תהיה המחלקה הכלכלית בעלת הרכב קבוע של שופטים מקצועיים, והיא תרכז הליכים פליליים ואזרחיים הנעוצים בדין הכלכלי ביחס לחברות פרטיות וציבוריות כאחד.

יובל שטייניץ: כמו כן יידונו בפני המחלקה הכלכלית האמורה עתירות מינהליות הקשורות להחלטות רשות ניירות ערך ולהחלטות רשם החברות.

יובל שטייניץ: ההיגיון שבבסיס ההסדרים המוצעים בהצעת חוק זו הוא יצירת תשתית קבועה של מערכת שיפוט יעילה ומקצועית שבה יידונו מרבית העניינים הנעוצים בדין הכלכלי.

יובל שטייניץ: ההסדרים המוצעים יאפשרו התמקצעות של השופטים שידונו בעניינים הכלכליים ויביאו לאחידות ולעקביות בפסיקה בעניינים אלה ולהקטנת האי-ודאות ולהגברת היציבות בתחום הכלכלי.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זהו מהלך חשוב.

יובל שטייניץ: אנחנו מתלוננים פעמים רבות על העיכובים בבתי-המשפט בישראל.

יובל שטייניץ: אחת הסיבות לעיכובים הללו היא הצורך של השופטים להידרש לעתים לסוגיות כלכליות שבין חברות פרטיות וציבוריות ובעלי הדין, שהן לעתים מורכבות ומסובכות מאין כמותן, והזמן שלוקח ללמוד לא רק את התיק אלא את החוקים והכללים המורכבים מאוד הנהוגים בדין הכלכלי, למשל בדיני החברות – זה גוזל זמן רב מהשופט או השופטת שנדרשים לכך.

יובל שטייניץ: כאן יש הצעת ייעול: הקמת בתי-משפט שמתמחים בתחום הכלכלי.

יובל שטייניץ: לפיכך, הצפי הוא שהדיון יהיה מהיר יותר, מקצועי יותר ותכליתי יותר.

יובל שטייניץ: יש כאן כיוון של הקלת העומס לא רק בנושאים כלכליים אלא במערכת המשפט בכלל, כי יש כאן טיפול באחת הסיבות המרכזיות לעומס הגובר בבתי-המשפט.

יובל שטייניץ: לכן, אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות לשותפי שר המשפטים יעקב נאמן ולמשרד המשפטים.

יובל שטייניץ: הצעת החוק הזאת – המהלך של הקמת בתי-דין כלכליים הוא מהלך משותף של האוצר ושל משרד המשפטים.

יובל שטייניץ: אני מודה למשרד המשפטים על שיתוף הפעולה ועל הסיוע במהלך הזה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר האוצר, השר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: גם בהצעה זו אין דוברים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 59) (סמכות בעניינים כלכליים), התש"ע–2010 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 59) (סמכות בעניינים כלכליים), התש"ע–2010, לו, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה הזאת תועבר לו, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק המים (תיקון מס' 26), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: סעיף 17 בסדר-היום: הצעת והגנת הסביבה להחלטה בדבר תיקון טעויות בחוק הגנת הסביבה (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה יושב-ראש והגנת הסביבה, חבר הכנסת .

יצחק וקנין: לפרוטוקול – חברת הכנסת עינת וילף, אני מבין שהצבעת בטעות במקום חברת הכנסת .

יצחק וקנין: אני מבקש לתקן את זה על מנת שמחר לא יגידו שהצבעת כפול.

יצחק וקנין: יושב-ראש , חבר הכנסת , בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, חוק הגנת הסביבה (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, התקבל בכנסת ביום כ"ו בתמוז התשס"ח, 29 ביולי 2008, ופורסם ברשומות בס"ח התשס"ח, עמוד 858.

דוד אזולאי: בנוסח החוק נפלו טעויות טכניות כמפורט להלן, ומוצע לתקנן בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948.

דוד אזולאי: 1.

דוד אזולאי: בסעיף 7 לחוק, המתקן את פקודת מניעת זיהום מי ים בשמן [נוסח חדש], התש"ם–1980, יש הפניה ל"חוק זה", אולם מדובר בפקודה.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: בסעיף 11 לחוק, המתקן את חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג–1993, נוספו סעיפים שעניינם עיצום כספי.

דוד אזולאי: בין היתר, נקבע הגורם המופקד על הטלת עיצום כספי לפי חוק זה: המנהל, המוגדר כמנהל הבכיר על האכיפה במשרד להגנת הסביבה, הכפוף ישירות למנהל הכללי של המשרד.

דוד אזולאי: בשל טעות טכנית, נכתב בסעיף 14ב(3) לחוק החומרים המסוכנים "הממונה" במקום "המנהל", אולם הממונה הוא מי שהשר להגנת הסביבה הסמיכו להיות ממונה לעניין החוק אולם לא לעניין העיצום הכספי.

דוד אזולאי: כמו כן, בסעיף 14ד(ג) לחוק החומרים המסוכנים נפל שיבוש בנוסח המקובל בחקיקה של סעיפים שעניינם זכות טיעון של עיצום כספי.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: בסעיף 14 לחוק, המתקן את החוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, התשס"ז–2007, נפל שיבוש בנוסח המקובל בחקיקה של סעיפים שעניינם החמרת הענישה, כפי שתוקן בשאר סעיפי החוק.

דוד אזולאי: מוצע לתקן את הטעויות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אלה השיבושים שהיו – אומנם שיבושים טכניים – ואני מבקש להביא לידיעת הכנסת את השיבושים הללו ולתקן אותם בפרוטוקול.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה ממך, תן לנו לסיים את היום.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה להחלטה בדבר תיקון טעויות בחוק הגנת הסביבה (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008.

יצחק וקנין: מי בעד הצעת ועדת הפנים?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 31 בעד ההחלטה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר תיקון טעויות בחוק הגנת הסביבה (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, נתקבלה.

דוד אזולאי: אני מבקש להוסיף את קולי.

יצחק וקנין: בעד – 10, ובתוספת קולו של יושב-ראש הוועדה זה 11, נגד – אין, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, נתקבלה הצעת הוועדה.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: סעיף 18: הצעת והגנת הסביבה בדבר הסרה מסדר-היום של הצעת חוק אזור התעשייה קיסריה (שיפוט וניהול), התשס"ח–2008.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה יושב-ראש והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ביום כ"ז בטבת התש"ע, 13 בינואר 2010, החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה להציע לכנסת להסיר מסדר-יומה את הצעת חוק אזור התעשייה קיסריה (שיפוט וניהול), התשס"ח–2008, לפי סעיף 123(א) לתקנון הכנסת.

דוד אזולאי: מקורה של הצעת חוק זו בהצעה שיזם חבר הכנסת לשעבר , יחד עם חברי כנסת רבים נוספים, בכנסת השבע-עשרה.

דוד אזולאי: הצעה זו ביקשה לאחד בין היישוב קיסריה לאור-עקיבא.

דוד אזולאי: בשל בעיות משפטיות בביצוע איחוד כאמור, אשר נובעות בעיקר מהסכם בין המדינה לברון רוטשילד לגבי שטחי היישוב קיסריה, שתוקפו עד לשנת 2022, החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותו של חבר הכנסת לשעבר אופיר פינס-פז, בעת הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה, לשנות את נוסח החוק ולקבוע כי בשנת 2022 כאמור יעבור אזור התעשייה קיסריה לשטח השיפוט של אור-עקיבא וינוהל במשותף על-ידי כל הרשויות המקומיות באזור.

דוד אזולאי: הצעת החוק נדונה בכנסת ונתקבלה בקריאה הראשונה ביום י"ג בתמוז התשס"ח, 16 ביולי 2008.

דוד אזולאי: הוועדה לא הספיקה לסיים את הכנת הצעת החוק בכנסת השבע-עשרה, וביום א' באב התשס"ט, 22 ביולי 2009, החליטה הכנסת, לפי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, להחיל על הצעת החוק דין רציפות.

דוד אזולאי: במהלך הדיונים הרבים שנערכו בוועדת הפנים, הן בכנסת השבע-עשרה והן בכנסת השמונה-עשרה, ניסתה הוועדה להניע את הרשויות המקומיות באזור להגיע ביניהן להסדר אשר ייתר את החקיקה בנושא.

דוד אזולאי: ואכן, לאחר מאמצים רבים הוצג בוועדה בחודש שעבר הסכם בין קרן קיסריה לבין הרשויות המקומיות באזור, שעיקרו הגדלת התמיכה שתעביר הקרן מדי שנה ליישובים הסמוכים.

דוד אזולאי: לאור הסכם זה, שמייתר כאמור את החקיקה בעניין, אני קורא לכם לקבל את הצעת הוועדה ולהסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני חייב כמה מלים על חברי הוועדה, שעשו מלאכה חשובה מאוד במקום חקיקה.

דוד אזולאי: על המלאכה הזאת ניצח, מטעם הוועדה, חבר הכנסת יעקב אדרי.

דוד אזולאי: אף-על-פי שאינו כאן, כבודו כאן.

דוד אזולאי: לכן, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת להודות לו על עשייה טובה, ברוכה, והביא מלאכה גמורה, איך אומרים, מתוקנת כמעט, לטובת כולם ובהסכמת כולם.

דוד אזולאי: זו מעלה גדולה להביא את כל ראשי הרשויות להסכמה עם קרן הברון.

דוד אזולאי: אני חושב שזה הישג, ומגיעות לו כל התשבחות.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולברך ולהודות למנהלת הוועדה גברת יפה שפירא וליועץ המשפטי מר תומר רוזנר, שהיו שותפים לכל המהלך.

דוד אזולאי: אני רוצה לומר לחברים כאן שזה היה מהלך ארוך, מייגע, מהקדנציה הקודמת עד הקדנציה הנוכחית, ובסופו של דבר אני יכול להגיד שהיום בערב, אחרי שנסיר את החוק, אנחנו יכולים לברך על המוגמר.

דוד אזולאי: עשינו פעולה ברוכה, והתרומה של קרן רוטשילד היא בכך שחלק מהתקציבים שלהם יועברו לטובת הרשויות בסביבה, ובא לציון גואל.

יעקב מרגי: על זה נאמר – – –

דוד אזולאי: אני חושב שאנחנו מקבלים גם שכר, אבל יש עוד אדם אחד, שהוא אומנם לא חבר כנסת, וזה חבר הכנסת לשעבר גבאי, שהיה מיוזמי החוק בקדנציה הקודמת, והוא הוביל את החוק, ולאחר מכן המשיכו אחריו.

דוד אזולאי: גם לו מגיעה תודה וברכה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר הסרה מסדר-היום של הצעת חוק אזור התעשייה קיסריה (שיפוט וניהול), התשס"ח–2008.

יצחק וקנין: הצבעה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה – 11 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה להסיר מסדר-היום של הכנסת את הצעת חוק אזור התעשייה קיסריה (שיפוט וניהול), התשס"ח–2008, נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, נתקבלה הצעת והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ה בשבט התש"ע, 9 בפברואר 2010, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.