ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 57, 2009-10-13 00:00

ראובן ריבלין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ה בתשרי תש"ע, 13 בחודש אוקטובר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים כרגיל בנאומים בני דקה, ואני מבקש מהחברים הנוכחים באולם והמבקשים להשתתף בדיון להצביע.

ראובן ריבלין: על-ידי ההפעלה גם נקבע את החברים הנואמים.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת נחמן שי, כי בפעם האחרונה הוא היה אחרון.

רונית תירוש: מצביעים?

ראובן ריבלין: כן, נא להצביע, אבל ראשון הדוברים הוא נחמן שי.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם שגם אני מצביע הפעם, כי אני רוצה לומר משהו.

רונית תירוש: אני יכולה להיות אחרונה?

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, ראשון הדוברים – חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך, שגם הוא קופח בפעם הקודמת בצורה קשה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשים לב, אנחנו צריכים להזכיר לחברים שנאומים בני דקה משכם הוא דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה.

נחמן שי: אני רוצה להביא למליאה הזאת את קולותיהם הניחרים של רוכבי האופנועים במדינת ישראל, רוכבי הרכב הדו-גלגלי, שנמצאים במצוקה גדולה בגלל העובדה שהעלו את תעריפי הביטוח שלהם באופן בלתי נסבל.

נחמן שי: מדובר בציבור של למעלה מ-100,000 איש, שרובם ככולם אינם יכולים לשאת בעלות הביטוח הזה, והמסקנה העצובה היא שהם ייאלצו להמשיך ולרכוב על הרכבים שלהם ללא ביטוח.

נחמן שי: כבר כיום 25,000 מהם מתניידים על הכלי הזה ללא ביטוח.

נחמן שי: פנו אלינו רבים וטובים, אני מחזיק בידי את מכתביהם של אלעד ואיתי ואסא וקלאודיה ומאור וכו' וכו', כולם אנשים טובים, שידם אינה משגת לקנות רכב והם נאלצים לנסוע, לפעמים גם מתוך בחירה, ברכב הזה, הדו-גלגלי.

נחמן שי: בסך הכול הם עושים מה שעושים רבים בערים גדולות בעולם.

נחמן שי: הרכב הזה משמש מצוין לצורכי עבודה, לצורכי תנועה ממקום למקום, בעיקר בתוך הערים.

נחמן שי: הם חוסכים דלק, הם עוזרים לסביבה בכך שהם לא מייצרים זוהמה, כמו שעושות מכוניות.

נחמן שי: בקיצור, הם עונים על כל הדרישות שמדינת ישראל היתה צריכה לרצות.

נחמן שי: ולכן, עם כל הכבוד לממונה על שוק הביטוח במשרד האוצר, שהטיל זאת עליהם, אני חושב שהנושא הזה מחייב בדיקה מחודשת, ואני מצפה שהכנסת – הבית הזה, שהוא גם הבית שלהם, יעשה את הדבר הזה בהקדם.

נחמן שי: זה אמור לעלות עוד בשתי ועדות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יריב לוין.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, הרבה פעמים אני נמלך בדעתי אם בחרתי בדעות נכונות, כי אני מבין שבשמאל יש המון נסיעות לחוץ-לארץ, במשך השנים זה ממש הפך להיות "שמאל טורס", לפגישות עם פלסטינים, פגישות עם איטלקים, בכל העולם.

אורי אורבך: אותי מזמינים לקדומים, קרני-שומרון; אני לא מזלזל במקומות האלה.

יואל חסון: יש כאלה שרואים בזה חוץ-לארץ.

אורי אורבך: כן, אני יודע שיש כאלה שרואים את זה חוץ-לארץ, אלה שנוסעים לחוץ-לארץ ממש, אבל אני רואה בזה ארץ-ישראל.

אורי אורבך: לאחרונה מסתבר שזה הגיע עד לגילאי 18 – יש עכשיו קבוצה של סרבנים שחוץ מהסרבנות עצמה, שהיא מעשה מגונה מאוד, מעשה פוליטי מגונה מאוד, גם הם נוסעים לחוץ-לארץ, לדרום-אפריקה.

אורי אורבך: כבר בגיל 18 הם מתחילים את הנסיעות.

אורי אורבך: אני חושש מאוד שהתופעה תתרחב, שיראו הצעירים יותר, כבר בגיל עשר, שכדאי לסרב, כדאי להיות שמאלן, כבר ממש בפגייה, באינקובטור, כי כבר אז ב"אינקוב טורס", כבר אז יתחילו הנסיעות של השמאלנים לחוץ-ארץ.

אורי אורבך: ולכן אני מציע ששמאלנים שמתחילים את הקריירה הפוליטית שלהם בגיל 18, לפחות את הנסיעות לחוץ-לארץ כדי להוציא את שם ישראל לרעה בגויים, יתחילו בגיל קצת יותר מאוחר, לפחות לא בגיל שבו חבריהם, בני גילם, משרתים בצבא, בגולני, בצנחנים, ולא בצבא הסרבנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חברת הכנסת זוארץ.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשבועות האחרונים אנחנו עדים להחרפה נוספת במתיחות – שלצערי היא הרבה מעבר למתיחות – שבין חלק מציבור האזרחים הערבים במדינה לבין מדינת ישראל.

יריב לוין: האירועים האלה אינם מוגבלים רק למה שראינו בישראל, לצערי הם מתרחשים בהרבה מקומות אחרים.

יריב לוין: דוגמה אחת בולטת היא בעיר עכו, שבה היו כבר כמה מקרים כאלה, כולל מקרים של הסרת מגיני-דוד שנתלו על-ידי העירייה.

יריב לוין: ואני קורא מכאן, גם למנהיגי הציבור הערבי וגם לציבור הערבי: אתם צריכים, אחת ולתמיד, לעשות בחירה אמיתית בין להיות חלק מהמדינה לבין לרצות לפעול לחיסולה.

יריב לוין: ולנו אני אומר: אם יבחרו בברירה השנייה, אסור לנו להתעלם, אסור לנו לטמון את הראש בחול, ואנחנו צריכים לנקוט את הצעדים כדי להגן על קיומה של המדינה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס להחלטה – או אי-ההחלטה – של הממשלה מאתמול בקשר לילדי העובדים הזרים.

איתן כבל: אני מאלה שסבורים שצריך לקבוע שה-1,200 כן צריכים להישאר, אבל לאחר מכן לקבוע מדיניות.

איתן כבל: העובדה שגם אתמול לא נאמרה אמירה ברורה וחדה בעניין הזה מייצרת מצב שבו מדינת ישראל תצטרך להתמודד בעוד כמה חודשים עם מצב בעייתי יותר.

איתן כבל: ראוי שהכנסת תעסוק בעניין הזה ותקבע את עמדתה, כי זה מעמיד אותנו, את מדינת ישראל, במצבים לא נעימים, גם בעקבות ההיסטוריה הלא-פשוטה של הציבור במדינת ישראל.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כבל.

ראובן ריבלין: גם אני לוקח את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, גם אני רוצה להשתמש בזכות הנאום בן דקה, גם הצבעתי, כולכם ראיתם.

ראובן ריבלין: אני רוצה להקריא מספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ל"ג, כנאום: "וכי יגור אתך גר בארצכם לא תונו אתו.

ראובן ריבלין: כאזרח מכם יהיה לכם הגר הגר אתכם ואהבת לו כמוך כי גרים הייתם בארץ מצרים.

ראובן ריבלין: אני ה' אלוהיכם".

ראובן ריבלין: דברים אלה, דומים, נאמרים גם בספר דברים, פרשת כי-תצא – קודם דיברנו בפרשת קדושים.

ראובן ריבלין: פרשת כי-תצא גם היא בפרק כ"ד, בפסוקים י"ח, י"ט, כ', כ"א, כ"ב.

ראובן ריבלין: אני סיימתי את זמני ולכן אני מזמין כרגע את חברת הכנסת זוארץ.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת לוין לא קרא את הפסוק הזה.

ראובן ריבלין: אני קראתי והפניתי את תשומת לבו של כבוד השר הנכבד, ובאמת אני מעריך מאוד את שיתוף הפעולה עם הכנסת, שיעביר לממשלה מה כתוב בספר ויקרא, זה הכול.

מיכאל בן-ארי: גם כתוב: והורשתם את יושבי הארץ מפניכם.

ראובן ריבלין: יש עוד הרבה דברים שאומרים.

ראובן ריבלין: קודם כול – כן, את כולם נעביר.

ראובן ריבלין: זה רק עניין של זמן.

ראובן ריבלין: ..

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורית זוארץ – בבקשה, גברתי.

אורית זוארץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להביא היום את קולן של רוכבות האופנועים, את קולה של סיוון שמדברת בשמן וגם בשם עצמה, בת 31, תושבת כפר-יונה, סטודנטית, לומדת ברמת-גן:

אורית זוארץ: אני לא צריכה לספר לכם מה הדרך בין אזור השרון לרמת-גן וכמה פקקים צריך לעבור: המחשבה שאצטרך לוותר על "רגלי" לטובות חיסכון בהוצאות, חורה לי מאוד.

אורית זוארץ: כזוג צעיר אנו חווים קושי רב להתקיים בכבוד במדינה.

אורית זוארץ: אנחנו רואים יותר ויותר חברים שעוזבים את הארץ למקומות אחרים בחוץ-לארץ.

אורית זוארץ: הדבר מעציב אותי מאוד.

אורית זוארץ: אנו שוקלים ברצינות את העניין, ברגע שאסיים את לימודי.

אורית זוארץ: יש לי חברים רבים שרוכבים על רכב דו-גלגלי לאורך שנים.

אורית זוארץ: כלי זה משרת אותם, ואף רובם הגדול לא תבע מעולם את הביטוח.

אורית זוארץ: לא ייתכן שבמדינה מתוקנת יינתן עונש קולקטיבי לכל רוכבי האופנועים והרכבים הדו-גלגליים.

אורית זוארץ: הפתרון פשוט יותר: במקום להעניש את כולם אפשר ליצור מערכת מספקת הטבות, להפחית את הביטוח למי שלאורך שנים נסע כשורה ולא תבע את הביטוח.

אורית זוארץ: בצורה כזו גם מחנכים וגם תומכים, ומתגמלים את הנהגים הזהירים.

אורית זוארץ: אני מקווה שתנצלו את כוחכם בחוכמה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי חתם?

אורית זוארץ: סיוון צדוק-שבתאי, סטודנטית בת 31 מכפר-יונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה ביבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משום מה, ובמפתיע, גם אני קיבלתי כמה מכתבים מרוכבי אופנוע.

זאב בוים: בגללי.

אריה ביבי: כן, בזה חבר הכנסת בוים אשם.

אריה ביבי: אני רוצה להביא – – –

קריאה: – – –

אריה ביבי: אם ככה, תחשיב לי בבקשה עוד 20–30 שניות.

ראובן ריבלין: לא, לא, אל תתווכח עם חבריך.

ראובן ריבלין: חברים, לא מפריעים לנואמים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה ביבי: אדוני, כותב לי אחד שסיים צבא, בן 23.

אריה ביבי: במקום לנסוע לחוץ-לארץ הוא קנה אופנוע ב-5,000 שקל, והאופנוע הזה משרת אותו לנסוע לים, לנסוע לאוניברסיטה, לנסוע לעבודה.

אריה ביבי: עכשיו נגזרה גזירה והוא צריך לשלם ביטוח 7,030 שקלים.

אריה ביבי: איך?

אריה ביבי: הוא קנה את האופנוע בסך הכול ב-5,000 ש"ח וביטוח החובה הוא 7,030 שקלים.

אריה ביבי: אני גם רוצה להסב את תשומת לבו של ידידי היקר, השר לביטחון פנים.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, ש-30,000 רוכבי אופנוע מגיעים לתל-אביב כל בוקר, כל יום, והם יוצאים מתל-אביב.

אריה ביבי: תאר לך שבמקום ה-30,000 האלה היו 30,000 מכוניות.

אריה ביבי: איזה נפח תנועה ואיזה עומס תנועה היו בתל-אביב.

אריה ביבי: לכן אני מבקש ממך ומכל החברים כאן שיירתמו לטובת רוכבי האופנוע.

אריה ביבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לציין לשבח את הדברים שהביא יושב-ראש הכנסת, והלוואי שירבו אנשים שישכילו מדברי החוכמה שאמר.

עפו אגבאריה: אבל הדברים הם לא ככה בשטח.

ראובן ריבלין: אני ציטטתי מהמקורות.

ראובן ריבלין: לא אמרתי שום דבר – – –

עפו אגבאריה: אבל הדברים הם לא בדיוק ככה, לצערי הרב.

עפו אגבאריה: אנחנו מתבשרים ב"הארץ" שהמשטרה מפעילה יחידת מסתערבים סודית חדשה בקרב אזרחי ישראל, כי למשטרה אין תשתית מודיעינית לטפל במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: לדבריו, היחידה החדשה תאפשר קפיצת מדרגה מודיעינית, שתפתור את הקושי לפעול באום-אל-פחם וברמלה.

עפו אגבאריה: אני לא יודע אם הדברים האלה הם לא דברי הסתה ממדרגה ראשונה, אחרי ששמענו שאפילו בצה"ל הולכים להקים יחידה נגד הפורענות במגזר הערבי, ובעיקר בוואדי-עארה ובאום-אל-פחם.

עפו אגבאריה: הדברים האלה, לדעתי, רק מתסיסים את האזור.

עפו אגבאריה: אנשי אום-אל-פחם וכל המגזר הערבי, ברובו המכריע, הם אנשים שומרי חוק ושוחרי שלום.

עפו אגבאריה: אז למה דברים אלה צריכים לצאת ממפכ"ל המשטרה, בשביל להכתים אוכלוסייה שלמה ולהגיד שהם אנשים שצריך לטפל בהם על-ידי מסתערבים, שיכולים רק להתסיס?

עפו אגבאריה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, היית ברור לחלוטין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה.

אריה אלדד: שלשום שמענו כי אלוף פיקוד המרכז הוציא שלושה צווי הרחקה למתנחלים, שהוגדרו מן הימין הקיצוני, מיהודה ושומרון.

אריה אלדד: אתם יודעים שהעונה היא עונת מסיק הזיתים.

אריה אלדד: עונת מסיק הזיתים היא גם עונת צווי ההרחקה, אבל יש הבדל אחד: זיתים – שנה יש, שנה אין; צווי הרחקה – כל שנה.

אריה אלדד: לא משנה אם יבול הזיתים משמעותי או לא משמעותי, צווי הרחקה מוציאים.

אריה אלדד: עונת מסיק הזיתים, כשיש יבול טוב, נמשכת חודש; כשיש יבול רע נמשכת שבועיים.

אריה אלדד: צווי ההרחקה נמשכים שישה חודשים.

אריה אלדד: נדמה לי שהגיע הזמן שמי שמוציא פקודה כזאת ידע שהמדינה שמרחיקה אנשים ממקום ביתם צריכה לספק להם דיור חלופי, ואם היא מרחיקה אותם ממקום עבודתם היא צריכה לספק להם פרנסה חלופית, כי אחרת אין לשרירות הזאת סוף.

אריה אלדד: אם המפקד המוציא פקודה כזאת ידע שזה גם עולה למדינה משהו כשהוא בוחר ללכת בהליך מינהלתי ולא שיפוטי, אולי הוא יחשוב שנה כן שנה לא.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו – חבר הכנסת שנלר.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, שמענו אתמול את דברי ראש הממשלה, כולל הדברים הקשים שהוא אמר על דוח גולדסטון.

אופיר פינס-פז: אבל למרבה הצער, חוץ מאשר יצירת אווירה, מבחינתנו, כנגד הדוח הזה, אנחנו לא באמת יכולים להתקדם.

אופיר פינס-פז: אנחנו שומעים גם היום ממי שעמד, נדמה לי אחד מהשרים בממשלת טורקיה – אבל זה across the board, אתה שומע דברי ביקורת מאוד מאוד קשים.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להיכנס לשאלה מדוע ברגע הראשון לא נקטנו את האמצעים הנכונים כדי לשתף פעולה עם הוועדה, בדרך שהיתה יכולה, אולי, להביא לתוצאה אחרת.

אופיר פינס-פז: אבל כרגע זו התוצאה, וכשאתה שומע את המשפטנים בארץ, מימין ומשמאל, ברור לחלוטין שאם ממשלת ישראל לא תקים ועדת חקירה מטעמה, בלתי תלויה – לא מטעם הצבא, בלתי תלויה – שתחקור ותבדוק את הממצאים, לא נוכל להתמודד בצורה נכונה עם הבעיה הזאת של דוח גולדסטון, לא יעזור לאף אחד כלום.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע שהממשלה, אחרי כל האמירות וכל ההצהרות, שבאמת כולנו יכולים להצטופף תחתן ולהתחבר אליהן, בסוף גם צריך לעשות מעשה; כי ועדה מהסוג הזה קודם כול תוריד את הלחץ מישראל ותאפשר לישראל לבדוק את הדברים בדרכים שלה, ויש לה מערכת משפט מפוארת ובלתי תלויה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לממשלה לא לגרור רגליים, וככל שניטיב ונקים את הוועדה הזאת מהר יותר, אני חושב שמצבה של מדינת ישראל ישתפר.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שנלר, ואחריו – חבר גנאים, ואחריו – חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

עתניאל שנלר: לפני כמה חודשים הסתובב במשכן אדם בשם ג' בכיסא גלגלים, ונדרשה השתלה של כבד וריאה להציל את חייו.

עתניאל שנלר: הושתלו בו כבד וריאה וניצלו חייו.

עתניאל שנלר: בעת האחרונה הריאה קרסה והוא מחכה לריאה.

עתניאל שנלר: בישראל נכון להיום, לרגע זה, 1,265 אנשים ממתינים להשתלה: 630 איש לכליות, כבד, לבלב, ריאות, קרנית.

עתניאל שנלר: לפני שבועיים תרמה נטשה, אלמנת רופא שנפטר לפני כשנה וחצי מסרטן, את איברי בתה היחידה בת השמונה, שנפגעה בראשה בעת שחצתה את הכביש במעבר חצייה.

עתניאל שנלר: אסון גדול.

עתניאל שנלר: שלושה ילדים ניצלו בזכות ההחלטה האמיצה של נטשה.

עתניאל שנלר: להבדיל מנטשה, בשבוע האחרון שלוש משפחות שיקירן נפטר לא נענו לפנייה של מתאמת ההשתלה בבית-החולים לתרום איברים.

עתניאל שנלר: אנשים נפטרו.

עתניאל שנלר: על-פי פסק ההלכה, תרומת האיברים ביהדות היא מצווה: "כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם מלא".

ראובן ריבלין: עולם ומלואו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סנהדרין, נדמה לי נ"ד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, ואחריו – חבר הכנסת טיבייב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה נאם אתמול את נאום הלוחם היהודי, שרואה רק בכוח, והכוח כפתרון, והוא שמביא את הביטחון ואת היציבות.

מסעוד גנאים: בסקירתו ההיסטורית הקצרה הוא ביטא את זה, כאשר אמר שהמהפך השני בהיסטוריה היהודית זה בהקמת מדינת ישראל, שהיא התשובה לאתגר הגלות.

מסעוד גנאים: הוא הזכיר את גדעון, יהושע, בר-כוכבא – כל הדמויות ההיסטוריות האלה.

מסעוד גנאים: שיח מגן היהדות והלוחם למענה והמנטליות של הכוח היהודי לא יביאו שלום ולא ביטחון, כי הם ישאירו את ישראל אי קטן ומבצר צלבני ואלמנט מוזר בנוף הפוליטי והתרבותי של האזור.

מסעוד גנאים: הסוף של בר-כוכבא והסוף של יהודה ידועים, גם של הצלבנים.

מסעוד גנאים: אני חושב שעל ראש הממשלה לאמץ שיח של דיאלוג עם האחרים וכבוד הדדי, ועליו לשמוע טוב-טוב את כלת פרס נובל לכימיה, הפרופסור יונת, וגם ללמוד טוב-טוב את השיעור של הארמנים והטורקים.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוברט טיבייב, ואחריו – דב חנין, וכך אנחנו נישאר עם עזרא, ועם תירוש ועם בילסקי שהצביעו.

ראובן ריבלין: בוים, זאב בוים – אתה התווספת.

ראובן ריבלין: אני מתחיל עם כל אלה שהצביעו ואחרי זה עם אלה שהתווספו, כי בכל זאת יש כבוד לאנשים שהגיעו בזמן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טיבייב.

ראובן ריבלין: עומדת לרשותך דקה.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הפעם קיבלתי מכתב מהחבר שלי היקר אבי ברוך מגדרה, וזה מה שהוא כותב: "ברשותי רשיון נהיגה משנת 1979, ואני נוהג על אופנוע כבד.

רוברט טיבייב: לשמחתי, עד היום לא נדרשתי לכל תביעה בטיחותית בעקבות או כתוצאה מנהיגה על אופנוע.

רוברט טיבייב: מה פשעי ועל מה חטאי שדמי הביטוח חובה על האופנוע שלי עומדים לעלות בחודש הקרוב בעשרות אחוזים?

רוברט טיבייב: למה אני נאלץ מלכתחילה לשלם פי-שניים ויותר מכל רוכב דו-גלגלי בעולם המערבי?

רוברט טיבייב: "האבולוציה מלמדת כי האדם התפתח והפך להיות שולט בזכות המעבר מהליכה על ארבע להליכה על שתיים.

רוברט טיבייב: מדוע מנסה בכל כוחו משרד האוצר והממונה על הביטוח להחזיר את הרוכבים על שתיים לרדת חזרה לארבע, ואפילו להוריד אותנו לגחון?

רוברט טיבייב: "כבר היום, עובדתית, אחוז נכבד מהרוכבים אינו משלם ביטוח ונוהג.

רוברט טיבייב: רבים אחרים, בעיקר צעירים או חסרי האמצעים, נאלצים לשוב ולנהוג במכוניות ישנות, לא בטוחות, כל זאת בגלל עלויות הביטוח החסרות כל פרופורציה לעולם המערבי.

רוברט טיבייב: "

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק תקריא מי כתב לך, תאמר פעם נוספת כדי לתת לו קרדיט.

רוברט טיבייב: אבי ברוך מגדרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: את ביקשת להיות אחרונה אחרונה או אחרונה ברשימה?

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: זאת אומרת את כבר מוכנה ומזומנה?

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי אחרי דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, על אחריותי האישית, להמשיך – אולי בדרכי – את הדברים החשובים שאתה הקראת מהתורה.

דב חנין: הציווי "ואהבת את הגר" הוא הציווי שמופיע הכי הרבה פעמים בתורה.

דב חנין: זה לא רק "וזכרת כי גר היית בארץ מצרים", זה גם הציווי "ואהבת את הגר", שהוא ציווי מאוד קשה ומרחיק לכת.

דב חנין: כשאנחנו מתייחסים לפליטים ולמהגרים שחיים בארץ הזאת, אנחנו צריכים לזכור שגם מדינת ישראל הוקמה על-ידי פליטים ועל-ידי מהגרים שברחו על נפשם לארץ הזאת והגיעו לכאן.

דב חנין: ואנחנו צריכים לזכור את הדברים האלה כאשר אנחנו מתייחסים היום לעובדים הזרים, למהגרי העבודה ולפליטים שנמצאים בארץ הזאת.

דב חנין: הדברים האלה נאמרים בזמן שהממשלה דנה בשאלת גירוש הילדים.

דב חנין: אסור לנהל מלחמה על גבם של הילדים.

דב חנין: הילדים האלה, אותם 1,200 ילדים, שנולדו למהגרי עבודה ולפליטים, וחיים בארץ הזאת, ולומדים בבתי-ספר בארץ הזאת, הם בני הארץ הזאת.

דב חנין: צריך להתייחס אליהם בצורה הוגנת ואנושית, ואסור להפוך אותם לקורבנות של מלחמה שהיא מלחמה לגמרי לגמרי לא עניינית.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הם לא יודעים שום שפה חוץ מעברית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת בילסקי – בבקשה, אדוני.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, תודה.

זאב בילסקי: לפני כמה שבועות העליתי שאילתא, ושר התחבורה ענה וסיפר שיש ירידה בתאונות הדרכים של 25% או 23% לעומת השנה שעברה.

זאב בילסקי: מסתבר שבשבוע שעבר היו שמונה הרוגים בתאונות דרכים, והפער הולך ומצטמצם, ועכשיו אנחנו רק 15% בהשוואה לשנה שעברה.

זאב בילסקי: אבל אני לא רוצה לדבר באחוזים.

זאב בילסקי: אני רוצה לתאר לך, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: תאר לך שחס וחלילה היינו שומעים שביום אחד, או בשבוע אחד, נהרגו שמונה חיילי צה"ל.

זאב בילסקי: הלוא מלמעלה עד למטה ועדות חקירה, מיגון לטנקים, פעילות – היינו בודקים מה קרה.

זאב בילסקי: פה אנחנו מאבדים בכל שנה קרוב ל-400 אנשים, ואפשר למנוע את זה.

זאב בילסקי: לכן, אני פונה אל כל אותם אנשים שאחראים לנושא.

זאב בילסקי: ידידי השר לביטחון הפנים, שר התחבורה, בואו נתחיל לפעול.

זאב בילסקי: יש פה עשרות אלפי נהגים שנוהגים לאחר שרשיונם נפסל.

זאב בילסקי: יש מצלמות אלקטרוניות שכבר שנים אנחנו מדברים עליהן, ואולי עכשיו נראה 60 מצלמות, כמה שאפשר, ונחסוך חיי אדם.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני הצביע.

ראובן ריבלין: אחריו, אחרוני הנרשמים הראשונים – חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור לרשימה של אלה שהוסיפו את בקשתם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כותב יוני יעקבי, רוכב אופנוע, ומתלונן על כך שמר ענתבי מסרב להיפגש עם נציגי המאבק, וכן שר התחבורה ושר האוצר.

גדעון עזרא: לפי דעתי, הדבר איננו נכון.

גדעון עזרא: להיפגש צריך.

גדעון עזרא: צריך לאפשר את הפגישה, צריך למצות אותה, ובסופו של דבר לא להטיל את הביטוח הגבוה הזה על אלו שבדרך כלל סובלים מפגיעתם של כלי רכב שנעים בסביבתם.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת עזרא, השר לשעבר.

ראובן ריבלין: ועכשיו, אנחנו עוברים לחברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – ובמיוחד לך, כבוד השר לשעבר גדעון עזרא.

רונית תירוש: אני דווקא רוצה להגן על ידין ענתבי, רק בנקודה הזאת: הוא כן פגש וכן פוגש את ראשי המאבק, ולא מהיום.

רונית תירוש: אני עצמי פגשתי אותם, ובעזרתו – הוא נמצא כרגע בחופשה – פגשנו יחד את סגניתו היום.

רונית תירוש: אני התרשמתי, אדוני היושב-ראש, שלמדינת ישראל אין מדיניות בנוגע לרכב דו-גלגלי מנועי.

רונית תירוש: אני חושבת שצריכה להיות מדיניות, ולדעתי המדיניות צריכה להיות בעד עידוד רכב דו-גלגלי, משום שזה מפחית את זיהום הסביבה, וגם משום שלמדינת ישראל אין תשתיות מספיק טובות ומספקות לכלל כלי הרכב.

רונית תירוש: זה הפקק של המדינה.

רונית תירוש: תארו ושוו בנפשכם שכל אותם כלי רכב דו-גלגליים ירדו מהכביש, והם יעברו למכוניות.

רונית תירוש: ייקח לנו הרבה זמן להגיע ממקום למקום.

רונית תירוש: התשתיות של מדינת ישראל פשוט לא אמונות על כל כך הרבה כלי רכב.

רונית תירוש: לכן, צריך קודם כול לגבש מדיניות, ואני חושבת שהיא צריכה להיות כפי שתיארתי אותה כרגע.

רונית תירוש: ספציפית לגבי הביטוחים, אני חושבת שיש פה בכלל אפליה על רקע חברתי, ולא עניין של ביטוחים, ואפילו לא עניין כספי.

רונית תירוש: אני חושבת שההעמסה היתירה הזאת על כתפי שליחי הפיצריות למיניהם – – –

ראובן ריבלין: זה לא הצעה לסדר-היום, זה נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר עוברים – – –

רונית תירוש: אני מסיימת.

רונית תירוש: זו ממש הצעה למדינת ישראל, אבל אני אסיים בזה שצריך – – –

ראובן ריבלין: זה מאה אחוז, אבל אפשר להציע הצעה לסדר-היום.

רונית תירוש: אני חושבת שיש מחר, אבל אני מסיימת בזה שאני בהחלט חושבת שאנחנו צריכים להירתם כולנו ולנסות למזער את הנזק שמוטל על כתפיהם.

רונית תירוש: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר לחברים – לא קל לי להפסיק אותם, אבל נאומים בני דקה מעצם הגדרתם הם בני דקה, אז כמה שניות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו לחברים שנרשמו לאחר מכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי כרגע את חברת הכנסת תירוש מדברת על מצוקה מאוד מאוד קשה של צפיפות בדרכים ובכבישים.

מיכאל בן-ארי: אתמול האזנתי ברוב קשב לנשיא המדינה מר שמעון פרס שמציע שהפתרון לשטח טריטוריאלי מצומצם זה להגביר את ההשכלה.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהפתרון הוא להפסיק לגור בין גדרה לחדרה.

מיכאל בן-ארי: ארץ-ישראל רחבת ידיים, ארץ-ישראל, יש בה ערים וגבעות, ארץ נחלי מים ביהודה ושומרון, שזאת ארץ אבותינו.

מיכאל בן-ארי: ברגע שאנחנו נתפרס לשם, תיפתר גם הבעיה של הרכב הדו-גלגלי וגם הבעיה של הפקקים.

מיכאל בן-ארי: הארץ רחבת ידיים וכדאי שנגיע לשם, נתיישב שם, ניאחז שם ולא נברח משם.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, ואחריו – חבר הכנסת שאמה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כותבת אלי הגברת דינה דייוויס: "אני בת 34, אמא לשלושה ורוכבת מנוסה, אחראית וזהירה, על אופנוע כבד.

זאב בוים: הרומן שלי עם רכב דו-גלגלי התחיל עוד בצעירותי, לאחר הצבא, אך ננטש לאור התגלגלות החיים והפיכתי לאמא לשניים.

זאב בוים: לאחר לידת הילד השלישי נאלצתי לחזור לעבודה, וכך מצאתי את עצמי נלחמת כל בוקר בפקקים האין-סופיים בכניסה לתל-אביב ולפחות עוד 20 דקות בחיפוש חנייה לרכב.

זאב בוים: כך שהייתי מחכה עם סטופר לפתיחת המעון ב-07:30, טסה לתל-אביב ותמיד מאחרת לפחות בחצי שעה – מה שאומר שהייתי צריכה להחזיר את החצי שעה הזאת בסוף היום: לצאת ב-18:30 מהעבודה ולהגיע במקרה הטוב הביתה ב-19:30, להוציא את הילד מהמטפלת רק על מנת להחליף לו פיג'מה, להשכיב אותו לישון, יום יום.

זאב בוים: "כך, אחרי כמה חודשים נשברתי, רכשתי אופנוע כבד, על מנת לייצר יותר זמן להיות עם הילדים – מה שהוכיח את עצמו לחלוטין, וכיום יש באפשרותי אפילו לשבת עם הגדולים ולעשות אתם שיעורי בית.

זאב בוים: "העלאת תעריפי הביטוח עלולה לגרום לי לוותר על העבודה בתל-אביב או לוותר על לראות את הילדים גדלים.

זאב בוים: המחיר כבד בשני המקרים.

זאב בוים: אנא ממך, בכל לשון של בקשה, הקדש דקה מזמנך לחשוב גם בכיוון הזה.

זאב בוים: " אני מקווה שגם אתם חושבים בכיוון הזה.

ראובן ריבלין: אדוני, נא לציין את שמה.

זאב בוים: הגברת דינה דייוויס.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת .

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל, כולנו רגילים שרוכבי האופנועים הם אלה שמחליקים.

כרמל שאמה-הכהן: הפעם, השבוע, מישהו באוצר ובאגף הממונה על הביטוח כנראה החליק שם, ואני מקווה שלא על הראש, עם ההחלטה האומללה הזאת, שאני מקווה שתוסר מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: נקודה שנייה, אנחנו רגילים שבעולם לא כל כך מפרגנים לנו, אבל בתקופה האחרונה ראוי לציין את עמידתם לצדנו של נשיא צרפת, של הקאנצלרית הגרמנית – –

אורלי לוי אבקסיס: ראש ממשלת איטליה.

כרמל שאמה-הכהן: – – של ראש ממשלת איטליה – ברלוסקוני, סרקוזי ומרקל.

כרמל שאמה-הכהן: יישר כוח.

כרמל שאמה-הכהן: אלה רוחות חדשות, וחשוב לציין גם את הטובים שאתנו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, טוב שאתה מצטט את הפסוקים החשובים בימים של הסחף וההתלהמות הזאת.

טלב אלסאנע: מה גם שאנחנו לא מדברים על גר שגר בקרבך אלא על אזרח שחי אתך.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לפני כשבוע התקשורת יצאה בהמולה בכותרות ענק על ונדליזם שנעשה באתר העתיקות עבדת בנגב, ותמונותיהם של שיח' השבט, לבאד טאסאן, ושל שומר האתר התנוססו שם בכותרות.

טלב אלסאנע: השר לביטחון פנים עלה לרגל לאתר, מעל הגבעה שם, כדי להסית.

טלב אלסאנע: אלא מה?

טלב אלסאנע: לאחר כל התרועות האלה שני החשודים שוחררו, ומי הם?

טלב אלסאנע: שומר האתר – מדובר לא על מוזיאון קטן, שעושים שם את השיקוף והבדיקות, אלא באתר ענק.

טלב אלסאנע: מדובר באיש זקן.

טלב אלסאנע: היתה שם דרישה שיהיה יותר משומר אחד.

טלב אלסאנע: מייד עלו עליו ועצרו אותו, כדי לומר: הנה, יש לנו חשודים – וגם בדואים.

טלב אלסאנע: ושיח' השבט, שהוא מוכר בפעילות הציבורית.

טלב אלסאנע: לא היו להם יד ורגל בכל המהומה הזאת.

טלב אלסאנע: כל אלה שהוציאו דיבתם רעה, של הציבור הבדואי, צריכים להתנצל.

טלב אלסאנע: התקשורת, שעשתה בית-דין שדה והרשיעה ללא משפט, לדעתי, היא הראשונה שאמורה להתנצל.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: המשטרה חייבת לחקור, ואכן שחררה אותו ללא אפילו צל של חשד.

ראובן ריבלין: זה דבר חשוב.

ראובן ריבלין: אבל לחקור צריך.

טלב אלסאנע: אדוני, חשוב גם שאנשים ידעו ולא יחשבו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , כאשר מישהו עושה איזשהו מעשה עבירה ברחוב נוף הרים 4 בירושלים, אני בין הראשונים שחשוד.

טלב אלסאנע: הוא גר בעבדת.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: הוא גר בעבדת – חשדו בו.

ראובן ריבלין: נכון, אתה צודק, לפעמים, כאשר אנחנו מחויבים בחקירה, נגרם עוול.

ראובן ריבלין: זה נכון.

ראובן ריבלין: אבל חקירה צריכה להתבצע.

ראובן ריבלין: בשם העוול אי-אפשר לא לעשות חקירה.

ראובן ריבלין: הבחור יצא ללא רבב.

ראובן ריבלין: מה קרה?

טלב אלסאנע: אין ויכוח שצריך לעשות חקירה, אבל שאנשים ידעו שהם שוחררו – – –

ראובן ריבלין: כי אחרת עוד יכולים לומר ש עשה את זה, חלילה.

טלב אלסאנע: אני חשוד באותה מידה – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אורלב.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גם אני מחזיק בידי מכתב, של טל ולר, שגם כותב על החשש שלו מהעלאת תעריפי הביטוח לרכב הדו-גלגלי.

יואל חסון: גם הוא צעיר, גם הוא אדם שמרגיש שזו הולכת להיות פגיעה משמעותית גם בכיס שלו וגם באיכות חייו.

יואל חסון: אבל כולנו מכירים את אותם מכתבים.

יואל חסון: אני חושב שיש כאן מסר אחד, שצריך לבוא מהבניין הזה.

יואל חסון: נראה שיש קונסנזוס כאן, בבית-הנבחרים, שהעלאת התעריפים הזאת, בצורה הזאת, באופן הקיצוני הזה, היא דבר לא נכון, לא ראוי וגם לא הכרחי.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, צריך גם לומר שאותה העלאת תעריפים היא לא תוספת כסף שתבוא לתקציב המדינה, ויהיה יותר כסף למטרות אחרות; זה הולך לחברת ביטוח ולא לשום מטרה אחרת – גם חברת ביטוח, אגב, שלא מפסידה.

יואל חסון: מהבית הזה צריך שתצא קריאה ברורה לאדם אחד, לשר האוצר, שהוא זה שממונה על אותו ממונה על הביטוח, שבסופו של דבר הוא פקיד.

ראובן ריבלין: אתן לך.

ראובן ריבלין: "הפול" הוא לא דבר שהוא אחריות – כלומר יש פה ערבות מדינה לכל ניזוק צד ג'.

ראובן ריבלין: הרי זה בלי קשר למי שאשם.

ראובן ריבלין: לכן, המרכיב של ה-risk הוא זה שיוצר את התעריף, נדמה לי.

ראובן ריבלין: אבל אין פה עניין של חברת ביטוח.

יואל חסון: אבל, אדוני היושב-ראש, יש ויכוח גם על העניין, ודנו על זה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

יואל חסון: אבל בוודאי שהעלאה כל כך משמעותית של התעריפים, באופן חד וקיצוני, היא דבר שהוא לא נכון מכל הסיבות שתוארו כאן קודם.

יואל חסון: לכן, אדוני היושב-ראש, לסיום, מסר אחד צריך להיות כאן ברור: הממונה על הביטוח הוא פקיד, פקיד בכיר, פקיד חשוב.

יואל חסון: מעליו יושב שר האוצר.

יואל חסון: הבית הזה כאן צריך להעביר מסר אחד לשר האוצר: קח את העניינים לידיים, תרסן את הממונה על הביטוח, תדחה את זה לחודשיים הקרובים, נדון, נשקול ונראה איך ממשיכים מכאן.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: כבר אמרתי: עכשיו חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: תסיים חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, שתי הערות בדקה אחת.

זבולון אורלב: דבר ראשון, ברכת יישר כוח גדולה לחניכי, תלמידי "בני עקיבא", שכתבו מכתב תגובה ראוי כנגד השמיניסטים הסרבנים שמסרבים לשרת בצה"ל ומוציאים שם רע לביטחונה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני חושב שתלמידי ישראל יכולים ללמוד מהדוגמה של תלמידי ישיבות "בני עקיבא" וחניכי תנועת הנוער "בני עקיבא".

זבולון אורלב: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, בכל הזדמנות שתהיה לי לא אנוח ולא אשקוט עד שתיפתר בעיית התקציב של השירות הלאומי, שאם לא כן, בשבוע הבא ביום רביעי יצטרכו לשלוח הביתה 3,000 מתנדבים ומתנדבות שעוסקים – – –

ראובן ריבלין: אישרנו הצעה לסדר-היום בעניין זה.

זבולון אורלב: ביום רביעי.

זבולון אורלב: אני – בכל הזדמנות.

זבולון אורלב: אני כבר מזמין הערה לסדר אחרי שידברו מחר, ואני גם אירשם, כדי לבוא.

זבולון אורלב: אני כבר אומר לאדוני שאני מזמן את ביום שני בשבוע הבא לעשות.

זבולון אורלב: צריך לעורר את הציבור כאן.

זבולון אורלב: נפלה החלטה בממשלה על קיצוץ תקציב השירות הלאומי, שכנראה אנשים לא מודעים לו.

זבולון אורלב: זה לא עניין של המפד"ל והבית הלאומי, שייסדו את הדבר הזה, זה דבר ממלכתי.

זבולון אורלב: אני קורא לכל חלקי הבית להתגייס כדי להציל את השירות הלאומי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בעיקר לחברי הכנסת הוותיקים, גם אלה שנמצאים פה בקדנציה הראשונה אבל גם הם כבר ותיקים, כמעט שנה עוברת: אני מציע שכאשר מאשרים הצעות לסדר-יום, בנאומים בני דקה לא ניכנס ונפלוש לאותם חברי כנסת שזכו בהצעה לסדר-יום, אם כי לפעמים הדברים בוערים כאש בעצמותיהם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה לא ביקשת לדבר.

ראובן ריבלין: אחריו – אחרונה חביבה, מכובדת וחביבה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: ב"חביבה" יש איזו פטרוניות כזאת שזה נורא.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני חושב שאף אחד לא חולק על כך שלשמועות יש כנפיים.

ג'מאל זחאלקה: יש חילוקי דעות אם יש להן רגליים.

ג'מאל זחאלקה: שמועה עקשנית שהסתובבה במגזר הערבי, הסתבר שיש לה רגליים, ואתמול היא קיבלה אישור חד-משמעי מהממונה הכי גבוה שיכול לאשר אותה.

ג'מאל זחאלקה: השמועה אמרה שישנה יחידה של מסתערבים שפועלת זה כמה שנים במוקדים מסוימים ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: הפעילות שלה לא ידועה, ולכן יש עוד יותר שמועות מה היא עושה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: משמעות הדברים שאמר מפכ"ל המשטרה למבקר המדינה, בכך שהוא אמר שיש יחידת מסתערבים שפועלת ביישובים הערביים, היא שהיחס של המשטרה אל האזרחים הערבים הוא יחס של אויבים ולא של אזרחים.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אל תפריע לי.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: גם זבוב מפריע לפעמים.

קריאה: הוא עושה את העבודה שלו.

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה, כי אז זה יימשך עד אין-סוף.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מחזיר לך את חצי הדקה – בבקשה – אבל לא יותר מכך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אחד הפרקים החשובים ביותר בדוח ועדת-אור התייחס אל יחס המשטרה כלפי הציבור הערבי – האם המשטרה מתייחסת לאזרחים הערבים כאל אזרחים או מתייחסת אליהם כאל אויבים.

ג'מאל זחאלקה: הוועדה קבעה שבמקרים רבים המשטרה לא מתייחסת אל האזרחים הערבים כאל אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: בא מפכ"ל המשטרה ומודיע למבקר המדינה שיש יחידה של מסתערבים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם זה חוקי או לא.

ג'מאל זחאלקה: יש משפטנים ששוקדים על העניין, ויכול להיות שיהיה בג"ץ, אבל גם אם זה חוקי, זה מסריח, וזה מסריח מהראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מאוד שמח, חבר הכנסת זחאלקה, שאתה רגיש להפרעות.

ראובן ריבלין: אני מודה שגם אני רגיש להפרעות.

ג'מאל זחאלקה: בתור חבר כנסת פעיל, אתה יודע מה זה חבר כנסת – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, כל חבר כנסת יכול להפריע לחבר כנסת אחר.

ראובן ריבלין: אני מודה לך על זה שאפשרת לי להעיר, ואני מאוד שמח על הרגישות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: עכשיו השר חזר, נוכל לחזור גם לסדר-היום.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מנהג חדש בא למדינה – בעלי ההון, המשפחות העשירות ביותר במדינה, עשירות גם בקנה מידה עולמי, באות אל הפנסיונרים, אל החוסכים, אל הגננות, אל המורים, ואותם בעלי הון באים ומבקשים שנעזור להם, שנחלץ אותם ממצוקתם, הם פושטים יד לנדבה.

שלי יחימוביץ': אנחנו עדים עכשיו לשורה של מהלכים כלכליים בלתי אפשריים, כשלב לבייב, שצבר הון, ממון רב, בתי פאר, ציי מכוניות, מטוסים, אוניות וכן הלאה, בא ומבקש מהציבור לעזור לו; אנחנו עדים לעסקה בעייתית ביותר שבה "צים", אחרי השקעות כושלות, מבקשת מהמשקיעים ב"חברה לישראל" להוציא מכיסם כסף ולהשתתף בהצלתה של "צים".

שלי יחימוביץ': אבל בעיקר, השערורייה הגדולה ביותר תתרחש מחר, באספת בעלי המניות של "איי.

שלי יחימוביץ': די.

שלי יחימוביץ': בי אחזקות", כשאיש עסקים, נוחי דנקנר, מוכר חברה פרטית כושלת ומפסידה שלו לחברה ציבורית שבשליטתו, כדי לגלגל את ההפסדים שהוא צבר בחברה הפרטית על כתפיו השחוחות ממילא של הציבור.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא כל כך עוסקים באנשים האלה כאן בבניין, אנחנו גם לא נוהגים לנקוב בשמותיהם.

שלי יחימוביץ': הגיע הזמן שנעשה את זה, נמלא את חובתנו לציבור ונגן עליו מפני תאוות הבצע של בעלי הממון – שכשהם מרוויחים, הם מרוויחים והרווחים שלהם, אבל כשהם מפסידים, ההפסדים הם של כולנו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תמו הנאומים בני דקה לשבוע זה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם ש-26 חברים השתתפו, ובכל זאת לקח לנו הדבר בערך 38 דקות.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר שהואיל והיו כמה חברים שדיברו פחות מדקה, היו כמה חברים שדיברו הרבה יותר מדקה.

ראובן ריבלין: תבואו על הברכה.

ראובן ריבלין: לפני שאנחנו ממשיכים בסדר-היום, הודעת ועדת הכספים של הכנסת בדבר חידוש הדיונים בהצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנת המס 2009) (הוראת שעה), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: מכוח סעיף 124 לתקנון, אבקש להודיעכם, כי ועדת הכספים של הכנסת החליטה ביום כ"ה בתשרי התש"ע, 13 באוקטובר 2009, לחדש את דיוניה בהצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנת המס 2009) (הוראת שעה), התשס"ט–2009, בהתאם לסעיף 124 לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: לפיכך תידחה הקריאה השנייה בהצעת החוק האמורה עד שהצעת החוק תותר ותונח על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא לעלות.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ברשות אדוני, שתי הודעות.

): אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות, כדלקמן: מטעם סיעת מרצ, בוועדת הכספים – במקום חבר הכנסת חיים אורון תכהן חברת הכנסת רונית תירוש; במקום חברת הכנסת רונית תירוש, שכיהנה כממלאת-מקום קבועה, יכהן חבר הכנסת חיים אורון כממלא-מקום קבוע; מטעם סיעת קדימה, בוועדת החוץ והביטחון – במקום חברת הכנסת רונית תירוש, שכיהנה כממלאת-מקום קבועה, יכהן חבר הכנסת חיים אורון כממלא-מקום קבוע.

): הודעה שנייה.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, מ/454, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יש לי הערכה רבה לחברת הכנסת תירוש, אבל חיים אורון שלא יהיה בוועדת הכספים, זה דבר שלא טוב לכנסת ולא טוב למדינה.

זאב בילסקי: הוא יהיה ממלא-מקום.

ראובן ריבלין: אם קולו יישמע שם, זה מספיק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לוח תיקונים מס' 2 להצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס"ט–2009.

איל ינון: הודעות הממשלה בדבר תיקון האמנה של קרן המטבע הבין-לאומית; הסכם פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים ודרכוני שירות עם הרפובליקה של קזחסטן; אמנה 144 של ארגון העבודה הבין-לאומי בדבר התייעצות תלת-צדדית, נורמות בין-לאומיות בענייני עבודה, 1976; וכן אמנה 160 של ארגון העבודה הבין-לאומי בדבר סטטיסטיקת עבודה, 1985.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/240; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' ל"ז, עמ' 18540.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: בקשת הוועדה לזכויות הילד להחיל דין רציפות.

ראובן ריבלין: זאת רק הבקשה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה, בבקשה הכרזתך לגבי דין הרציפות, ולאחר מכן נעבור לערעור על בקשה אחרת.

ראובן ריבלין: בקשת הוועדה לזכויות הילד להחיל דין רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 18) (צילום קטין), התשס"ח–2008.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הנוער (תיקון מס' 18) הוגשה בכנסת השבע-עשרה כהצעה מאוחדת של כמה הצעות חוק, שכולן עסקו בנושא צילום קטין.

דני דנון: ההצעה הוכנה לקריאה הראשונה על-ידי הוועדה לזכויות הילד ואושרה בקריאה הראשונה ביולי 2008.

דני דנון: בישיבת הוועדה מיום 22 ביולי 2009 החליטה הוועדה, בהתאם להוראות סעיף 2 לחוק הרציפות, להודיע לכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק, ואני מתכבד להביא הודעה זו בפני מליאת הכנסת.

דני דנון: הצעת החוק באה לקבוע תיקונים לחוק הנוער, על מנת להגן על קטינים בסיטואציות שבהן צילום, ובעיקר פרסום של צילומים שלהם, עלולים לפגוע בשלומם ובפרטיותם.

דני דנון: ההצעה מבוססת גם על מצבים שנלמדו בעבר שבהם נפגעו ילדים, למשל מצבים שבהם לפי החוק היתה חובה לטשטש את פניו של הקטין אך בפועל פניו טושטשו רק באופן חלקי ביותר ומופיעים בתמונה פרטים העלולים להביא לזיהויו ולפגיעה בקטין.

דני דנון: אני מבקש לציין כאן כי הצעת החוק עוררה מחלוקת רבה בוועדה לגבי האיזון הנדרש בין הגנה על קטינים לבין הגנה על חופש הביטוי.

דני דנון: המחלוקת באה בעיקר מקרב נציגי תקשורת, שחששו מפגיעה בחופש הביטוי.

דני דנון: אני מבהיר מעל במה זו, כפי שהבהרתי גם בדיון בוועדה, שבכוונת הוועדה לשנות את הצעת החוק כך שנגיע אל האיזונים הנדרשים בין שני הערכים החשובים שציינתי.

דני דנון: זו גם עמדתם של יתר חברי הוועדה שתמכו בהחלת הרציפות.

דני דנון: במובן זה ברור כעת כי יבוצעו שינויים בהצעת החוק לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

דני דנון: אבקש עוד לציין שהממשלה הודיעה לוועדה כי היא מסכימה להחלת דין הרציפות, בתנאי שהנוסח שיובא לקריאה השנייה והשלישית יתואם עם הממשלה, וכך יהיה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דנון, יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד.

ראובן ריבלין: כל מי שמבקש כסיעה להתנגד לבקשת הוועדה לזכויות הילד, יכול ומוזמן לעשות זאת בתוך 14 יום.

ראובן ריבלין: אם לא, ההצעה תאושר בהצבעה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/259; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 4067.]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד לבוא ולנמק את הערעור שסיעתו, האיחוד הלאומי, הגישה בגין בקשת ועדת הכלכלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 21).

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כשהייתי ילד "קול ישראל" לא היה רק קול, הוא היה גם לשון.

אריה אלדד: פעם בשנה בערך היה מגיע איזה יהודי, מוציא פנקס עם בולים, ואחרי שהיה גובה מהמשפחה כסף, היה חורץ את לשונו ומדביק לנו בול מאחורי הרדיו.

אריה אלדד: אני בטוח שאדוני היושב-ראש זוכר את העניין.

אריה אלדד: היו בולים מיוחדים שנקראו רשיון רדיו.

אריה אלדד: נדמה לי שאפרים קישון אמר פעם שאלה בולים נגד שחפת, אחרת לא ברור למה טורחים לשלוח בן-אדם שיבוא וידביק.

אריה אלדד: זה היה רשיון הרדיו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שזה היה חוק בריטי.

אריה אלדד: חוק בריטי, בוודאי.

אריה אלדד: זה שריד לאותה תקופה שבה הרשויות באמת רצו לפקח ולשלוט – מי מחזיק רדיו בבית.

אריה אלדד: אני מזכיר לכם שהיו תחנות שאסור היה להקשיב להן.

אריה אלדד: כשזה בא לפקח על אחזקת המכשירים, אני מבין למה צריך רשיון להחזיק רדיו, אבל למה צריך רשיון לטלוויזיה?

אריה אלדד: זה בלתי נסבל ממש.

אריה אלדד: למה לא צריך רשיון למגהץ?

אריה אלדד: למה לא צריך רשיון לטלפון?

אריה אלדד: הלוא בימינו-אנו אפשר לראות את שידורי הטלוויזיה בטלפון.

אריה אלדד: העניין של אגרת הטלוויזיה, שמחייבים את מי שיש לו בבית מרקע פלזמה או מרקע מן הסוג הישן לשלם – אין היום כמעט הבדל בין מחשב לטלוויזיה.

אריה אלדד: אז מה?

אריה אלדד: כשההבדל הזה יטושטש לחלוטין יחייבו אותנו ברשיון או באגרת מחשב בבית?

אריה אלדד: חברי הכנסת, אני תומך בשידור הציבורי.

אריה אלדד: אני רוצה שידור ציבורי בישראל.

אריה אלדד: אני רוצה שזה יהיה שידור ציבורי אמיתי, שידור ציבורי שישקף את עמדות כל הגוונים בישראל.

אריה אלדד: אני רוצה שזה יהיה קול ישראל באמת, לא קול ישמעאל, כמו שנשמע לי לפעמים כשאני פותח את הרדיו, אבל אני רוצה שהשידור הציבורי הזה ימומן מתקציב המדינה.

מסעוד גנאים: מה רע בישמעאל?

עפו אגבאריה: גם בעברית אומרים ישמע-אל.

אריה אלדד: שהוא ישמע, למה שאני אשמע?

מסעוד גנאים: לפני דקה אמרת שאתה רוצה שידור ציבורי של כולם.

אריה אלדד: נכון, שיהיה "קול ישראל" בערבית, מצוין, אבל אני לא צריך שב"קול ישראל" יושמעו כל הזמן שידורי התעמולה של ה"חמאס", כי זה מה שמשדרים שם – מה לטענתו אמר דובר צה"ל ומה אמר דובר ה"חמאס".

אריה אלדד: אבל לא זה הנושא.

אריה אלדד: אני בעד שידור ציבורי, אבל אני רק חושב ששידור ציבורי כזה צריך להיות מתקציב המדינה, ולא להטיל אותו כתוספת מס על האזרחים בצורת אגרת טלוויזיה.

אריה אלדד: בחוק הזה שאנחנו מתבקשים לאשר היום, להחיל עליו דין רציפות, אנחנו דורשים שחברות הכבלים ילשינו לרשות למי יש בבית מכשיר טלוויזיה ולא הודיע על זה לשלטונות.

אריה אלדד: הדברים מגיעים לאבסורד מוחלט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, הואיל ואתה מדבר לעניין, אני רוצה לשאול שאלה: אם הממשלה היא שתשלם את אותם דמים שלהם צריכה רשות השידור, שאמורה להיות רשות ציבורית – במקום להיות רשות ציבורית היא תהפוך לרשות ממלכתית, ואז היא תאמר מה דבר הממלכה, שזה בדרך כלל דבר הממשלה, ואנחנו הרי רוצים שתהיה לנו איזו תקשורת ציבורית שבאה לדווח לציבור את כל הדברים שלהם הוא צריך כדי לגבש את עמדתו, לא לשטוף את מוחו.

ראובן ריבלין: והרי אתה מכוון ואומר:

ראובן ריבלין: אנחנו ניטול את האגרה שהציבור נותן כדי שישרתו אותו כציבור, ואומרים לו: לך לממשלה.

ראובן ריבלין: הממשלה תאמר: אני בעלת המאה, אני בעלת הדעה.

ראובן ריבלין: הממשלה היא הממשלה של אותו רוב שמרכיב אותה באופן מזדמן מפעם לפעם בהתאם להחלטת הציבור.

ראובן ריבלין: זה רק דבר לענות את נפשנו בו ואת מחשבתנו.

אריה אלדד: ואפילו אז זה יהיה שיפור ניכר לעומת המצב הקיים.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: על כך לא הגבתי, אבל אני לא אומר שאין דברי טעם בדבריך.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, חברי הכנסת, קיבלנו פה התנגדות שהיא התנגדות לא לשם דיבור אלא התנגדות ממשית, ולכן אנחנו אמורים להצביע אם הכנסת מקבלת את דין הרציפות או לא.

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו מצביעים על ההתנגדות, הרי אנחנו צריכים להצביע.

ראובן ריבלין: מי שבעד ההתנגדות – מצביע בעד, ומי שבעד הרציפות – מצביע נגד.

ראובן ריבלין: זו הפרוצדורה שהתקבלה פה, אף שבהחלט יכולה להיות איזו דעה שבאה ואומרת שעיקר העניין הוא הנושא של הרציפות.

ראובן ריבלין: אבל הואיל וכך אנחנו נוהגים במשך שנים, הרי להווה ידוע לכם שכל המצביע בעד – מצביע בעד ההתנגדות שפירושה לא לאשר את הרציפות, ומי שמצביע נגד – מצביע בעד אישור הרציפות.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מפעילים את ההצבעה: מי בעד ההתנגדות ומי נגד ההתנגדות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הודעת ועדת הכלכלה – 14 נגד – 3 נמנעים – אין הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 21) (חובת מסירת רשימות מנויים), התשס"ט–2008, נתקבלה.

ראובן ריבלין: שלושה בעד, 14 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שדין רציפות יחול על-פי בקשת ועדת הכלכלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 21) (חובת מסירת רשימות מנויים), התשס"ט–2008.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ביציע האורחים נמצא סגן שר החוץ של גאורגיה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל אנחנו מכריזים על יושבי-ראש פרלמנטים או על שרי חוץ.

ראובן ריבלין: סגן שר החוץ הוא אחד מידידיה הטובים של מדינת ישראל, והוא גם אדם מאוד מקובל בתוך עמו ובארצו.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים אותך בברכה, אדוני סגן השר.

ראובן ריבלין: Welcome to , welcome to the Knesset, shrine of democracy of the state of .

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אפשר למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: ["דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4067.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו חוזרים לסדר-היום, ואנחנו מודים קודם כול לשר אהרונוביץ, כי הוא באמת תופעה מאוד מיוחדת כאשר הוא חושב שהדיווח לכנסת ביום שלישי חשוב לא פחות מעבודת שרים, גם עבודות שמתנהלות מחוץ לכנסת ומחוץ למשרדיהם.

ראובן ריבלין: אנחנו עדיין בחוקים, אבל עוד מעט נגיע גם לנושאים שלשמם ביקשנו מהשר להשיב.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו לבקשת ועדת הכספים להחיל דין רציפות על הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון מס' 2) (יד דוד בן-גוריון), התשס"ט–2008.

ראובן ריבלין: זה גם ערעור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, כל אחד מהסיעה יכול לבוא ויש לו שלוש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה חביבי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שעומדת בפנינו כרגע ואנחנו רוצים להביע סוג של הסתייגות ממנה – אם כי אולי בסוף אני אסייג את דברי על ההסתייגות – היא הצעת החוק שעוסקת בהנצחתו של ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, שכולנו גדלנו וחונכנו עליו.

מיכאל בן-ארי: אותו אחד, אדוני היושב-ראש, שבאחרית ימיו המחיש שאהבת ארץ-ישראל ומסירות הנפש לארץ-ישראל הן לא רק עניין של מלים ודרשות והטפות ונאומים אלא דבר שצריך לממש אותו בגוף ממש, וירד – לא בגיל שש-עשרה וחצי – או נאמר יותר נכון עלה אל שדה-בוקר, אל הנגב השומם, ושם בחר להיות שותף לחלוצים צעירים, שבעצם אחזו באדמת הנגב, חלק מארץ-ישראל, חלק מהחזון שלנו, מהשיבה שלנו לאותה ארץ.

מיכאל בן-ארי: העלייה שלו היא יותר ממסר – זאת התוויית דרך.

מיכאל בן-ארי: אמרתי שזה לא רק נאה דורש אלא יש כאן חלום שמתגשם, אבל חלום שגם מגשימים אותו.

מיכאל בן-ארי: דאגתי לברך את האנשים שנמצאים אתי בקשר ואמרתי להם: אנחנו עם מפואר עם עבר מפואר ועם עתיד שתלוי גם בנו.

מיכאל בן-ארי: בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון המנוח, עליו השלום, המחיש בעצמו את אותה אמירה.

מיכאל בן-ארי: לכן, אני חושב שהנצחתו של דוד בן-גוריון חשובה לאין ערוך, במיוחד לאור הדברים ששמעתי פה אתמול.

מיכאל בן-ארי: שמעתי פה אתמול שלושה אנשים מקברניטי מדינת ישראל, ומכיוון שאין לנו אחרים אפשר לומר שהם מקברניטי העם היהודי – בראש ובראשונה נשיא המדינה, מר שמעון פרס, ואחריו ראש הממשלה שלי, ראש הממשלה שלנו, מר בנימין נתניהו, ולאחר מכן יושבת-ראש האופוזיציה, הגברת ציפי לבני.

משה גפני: היו ארבעה.

משה גפני: היו ארבעה, גם יושב-ראש הכנסת.

מיכאל בן-ארי: יושב-ראש הכנסת הוא מעל כולם.

ראובן ריבלין: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים, אשר העלה את שמי.

ראובן ריבלין: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: הוא צדק, אני יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא מהמנהיגים אלא יושב-ראש הכנסת, שהיא המנהיגה של כולם.

מיכאל בן-ארי: הוא מהמושכים בחוטים, בוא נגדיר את זה ככה.

ראובן ריבלין: לא, חס וחלילה, לא מהמושכים בחוטים.

ראובן ריבלין: הכנסת היא המנהיגה וזכיתי להיות היושב-ראש שלה.

רונית תירוש: זה נשמע עם קונוטציה לא טובה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אתם תיתנו לי את הזמן, אחרת איך אומר את דברי?

ראובן ריבלין: אני תמיד שומר על מיעוטים, אל תדאג, בן-ארי, האמן לי.

מיכאל בן-ארי: אה, תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: חבר הכנסת פינס אמר לי קודם שהוא מטפל בשוליים.

מיכאל בן-ארי: כולם מטפלים – – –

ראובן ריבלין: לא, אני אמרתי לך מיעוטים, לא אמרתי שוליים.

ראובן ריבלין: חלילה, אני אמרתי שמיעוט הוא שוליים?

ראובן ריבלין: כצל'ה יכול להיות בעיני שוליים?

ראובן ריבלין: הוא אבן הראשה, אבל עם זה – מיעוטים.

מיכאל בן-ארי: יפה מאוד.

מיכאל בן-ארי: טוב, רבותי, תנו לי לגשת, העניין רציני, ואני רוצה לגשת אליו.

ראובן ריבלין: ברצון רב, אתה מקבל מרגע זה עוד ארבע דקות.

מיכאל בן-ארי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מבטיח לסיים אפילו טיפה קודם.

ראובן ריבלין: אני בטוח.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, נשארתי כאן להקשיב ברוב קשב, מתוך כבוד לבית הזה, והרגשתי שאני חוזה בשבר בת-עמי.

מיכאל בן-ארי: אני חוזה בשבר עצום של קברניטי המדינה מבחינה רעיונית-אידיאולוגית.

מיכאל בן-ארי: על נשיא המדינה, כבר היה ראש ממשלה מנוח שהתבטא כלפיו באופן קשה, ותמיד חשבתי שאולי הוא מגזים במה שאמר – חתרן וכו', אני לא אחזור על הדברים פה, בכל זאת נשיא המדינה.

מיכאל בן-ארי: אבל כשהקשבתי אתמול, חשבתי שאולי יש משהו בדבריו של אותו אחד.

מיכאל בן-ארי: נשיא המדינה בחר ובוחר שחרית וערבית להמשיך באג'נדה פוליטית ולעשות זילות של בית הנשיא.

מיכאל בן-ארי: אני אתייחס לשתי נקודות מתוך דבריו.

מיכאל בן-ארי: הוא מתחיל וקודם כול אומר לנו: אנחנו מדינה עם טריטוריה קטנה.

מיכאל בן-ארי: הוא כבר החליט שאנחנו מדינה עם טריטוריה קטנה.

מיכאל בן-ארי: אולי נתחיל לטפס אחד על השני.

מיכאל בן-ארי: ואם נהיה חכמים ואם תהיה לנו השכלה, אז זה יפתור את הבעיה של הטריטוריה.

מיכאל בן-ארי: דברים של הבל, דברים ריקים מבחינת המציאות.

מיכאל בן-ארי: עם ללא אדמה, עם ללא אדמתו, הוא לא עם.

מיכאל בן-ארי: והדבר השני המחיש לי כמה האיש הזה, כשהוא מתעורר משנתו – – –

ראובן ריבלין: "נשיא בעמך" – – –

מיכאל בן-ארי: "נשיא בעמך לא תאור", אבל אני חייב – – –

ראובן ריבלין: תאמר נגד הדברים, אל תדבר נגד הנשיא.

מיכאל בן-ארי: אני לא מדבר נגד הנשיא, אני מדבר נגד דברים שהוא אמר.

ראובן ריבלין: אתמול לא נתתי לך לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אני לא אהסה אותך, אתן לך להביע את דעתך, אבל בכל זאת תזכור ש"נשיא בעמך לא תאור".

מיכאל בן-ארי: להביע דעה על דבריו מותר לי, לחלוק עליו, כיוון שהוא הלך לאג'נדה פוליטית.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אם הוא היה ממלכתי, הייתי מתנהג באופן ממלכתי.

מיכאל בן-ארי: הוא לא התנהג באופן ממלכתי.

מיכאל בן-ארי: הוא לא התנהג באופן ממלכתי.

דוד רותם: מותר לך לדבר נגד דברים שהוא אמר, אל תדבר על הנשיא.

דוד רותם: הוא סמל במדינה הזאת – – –

מיכאל בן-ארי: דודו, אתה יודע שאני מכבד אותך ואני לא אדבר על הנשיא, אני אדבר על מה שהוא אמר.

ראובן ריבלין: הלוואי שהייתי מקפיד על דברי התורה כמו שחבר הכנסת בן-ארי מקפיד עליה.

ראובן ריבלין: כתוב: "נשיא בעמך לא תאור", וזה דבר שגם משה רבנו שאל: מה הם רוצים ממני?

מיכאל בן-ארי: טוב, רבותי, תנו לי לגשת בבקשה לעניין – – –

משה גפני: אנחנו היינו עם בגלות, ללא אדמה – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הערנו לו ומרגע זה הוא מדבר.

מיכאל בן-ארי: הרב גפני, היינו עם ללא אדמה, היינו עם מפוזר, או כמו שאמר רבי יהודה הלוי: היינו אברים מפוזרים ללא לב, ללא גוף – –

משה גפני: אבל היינו עם – – –

מיכאל בן-ארי: – – והשיבה לארץ, האדמה הופכת את העם היהודי לאומה, לאומה שיכולה להביא את עצמה לידי ביטוי בעולם כאור לגויים.

מיכאל בן-ארי: אבל לא אכנס עכשיו לוויכוח, זה נושא בפני עצמו, השאלה שלך היא שאלה ראויה.

מיכאל בן-ארי: אני מקבל את הערתו של אדוני היושב-ראש, אבל אני רוצה להעיר הערה עניינית.

מיכאל בן-ארי: להפוך את הצבא שלנו לצבא אקדמי – איזה רעיון נהדר.

מיכאל בן-ארי: במקום שהחייל ילמד לירות ולכוון בנשק ולפגוע באויב, במקום שהוא ילמד לעשות מארב כמו שצריך, בוא ניתן לו תואר אקדמי.

מיכאל בן-ארי: זה רעיון נהדר, הרי איננו צריכים צבא.

מיכאל בן-ארי: איך אמר מי שהיה רמטכ"ל?

מיכאל בן-ארי: אנחנו צריכים צבא קטן וחכם.

מיכאל בן-ארי: או איך אמר מי שהיה רמטכ"ל ערב מלחמת לבנון השנייה?

מיכאל בן-ארי: ביטויים כאלה ואחרים על הצבא שכבר הוא לא מה שהיה וכבר אין מלחמות.

מיכאל בן-ארי: וראינו וחזינו את התוצאות הנוראיות של החלומות האלה, של חלומות שווא שמביאים אותנו לאן שהם מביאים אותנו.

מיכאל בן-ארי: מעניין אותי למה כשהוזכרו אתמול שני הסכמי שלום לא הוזכר הסכם אוסלו.

מיכאל בן-ארי: מעניין למה לא הוזכר הסכם אוסלו.

מיכאל בן-ארי: אולי זה איזה כתם שחור, משהו ברקורד של מישהו שלא מזכיר אותו.

מיכאל בן-ארי: נתניהו, ראש הממשלה שלי, מזכיר את הסיכונים הקשים שיש בהסכמים הנואלים עם האויב, עם הבריחה מעזה, עם התוצאות הקשות הן של הסכם אוסלו, והוא אומר: ואף-על-פי-כן אני אמשיך.

מיכאל בן-ארי: הדברים תמוהים, שבר בת-עמי.

מיכאל בן-ארי: אני לא מדבר על הגברת יושבת-ראש האופוזיציה, שדיברה על כך שלא פשטנו מספיק את צווארנו לשחיטה, שלא נתנו מספיק: למה לא התחננו בפני אבו מאזן, למה לא התמסרנו יותר.

מיכאל בן-ארי: רבותי, מי ששמע שיעור ראשון בתורת המשחקים יודע שכך לא מנהלים שום משא-ומתן, בהתמסרות מוחלטת.

מיכאל בן-ארי: מה תקבל?

מיכאל בן-ארי: הדבר היחיד שתקבל זה שיכרתו לך את הראש מן הגוף.

מיכאל בן-ארי: זה בעצם מה שנעשה כאן אתמול.

מיכאל בן-ארי: הייתי רוצה לשמוע אתמול מהקברניטים שלנו משהו על החזון של העם היהודי.

מיכאל בן-ארי: הייתי רוצה לשמוע משהו עם חזון הדורות, של "תחזינה עינינו בשובך לציון", משהו על העניין של הר-הבית, שבמשך שבוע שלם של חול המועד יהודים שרוצים לעלות ולהתפלל, לא ניתנה להם האפשרות.

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה לא נשמעו.

מיכאל בן-ארי: חסר לי דוד בן-גוריון שיבוא עם התנ"ך ויגיד: זו הארץ שלי על כל מרחביה, הנגב, והיום גם יהודה ושומרון ושאר חבלי ארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: אני מייחל שיהיו כאן מנהיגים אחרים, גם כדוגמתו של דוד בן-גוריון.

מיכאל בן-ארי: לכן, בסופו של דבר אני חושב שאנחנו נקבל את ההצעה, רק הייתי מציע שקברניטי המדינה ילמדו ממנו משהו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רק יזכור כל חבר כנסת, גם כאשר הוא מתנגד לדבר, שיש 10 דיברות להתנהגות כלפי נשיא המדינה: 1.

ראובן ריבלין: הנשיא תמיד צודק; 2.

ראובן ריבלין: כאשר אתה חושב שהנשיא אינו צודק, ראה סעיף 1.

ראובן ריבלין: הוא תמיד נשיא.

ראובן ריבלין: רבותי, הוא רצה אתמול לבקר ולא נתתי לו.

ראובן ריבלין: הוא יכול לבקר היום, אבל מובן שהתקפה על נשיא המדינה כאשר סמל המדינה נמצא פה אינה דבר מקובל בכנסת זו.

ראובן ריבלין: הערתי את הערתי.

ראובן ריבלין: לא אעשה צנזורה על דברים של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, שמענו את ערעורו של חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: האם אדוני מסיר את התנגדותו?

מיכאל בן-ארי: מסיר.

ראובן ריבלין: אני גם מעיר לחברי הכנסת שרשאי חבר כנסת וסיעה לנצל את הבמה הניתנת להם להתנגדות לדין רציפות ולדבר על כל דבר שעולה על רוחם, ובסוף לומר שבמחשבה שנייה מסירים את ההתנגדות כי אנחנו חושבים שהחוק ראוי לדיון בדין רציפות.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו נצביע בעד דין רציפות או נגד דין רציפות.

משה גפני: לא צריך להצביע.

ראובן ריבלין: צריך להצביע, בוודאי.

ראובן ריבלין: עכשיו נצביע רק בעד רציפות.

ראובן ריבלין: כאשר עוברים 14 יום ואין התנגדות, האישור הוא אוטומטי בלי הצבעה.

ראובן ריבלין: סליחה, עם הצבעה.

ראובן ריבלין: אם כך, זה מובא רק להצבעה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, גם אני חשבתי כמוך.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד רציפות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי שמצביע בעד – הוא בעד רציפות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת הכספים על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון מס' 2) (יד דוד בן-גוריון), התשס"ט–2008, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שבקשת ועדת הכספים להחיל דין רציפות על הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון מס' 2) (יד דוד בן-גוריון), התשס"ט–2008, אושרה, והצעת החוק תעבור לוועדת הכספים כדי שתכין אותה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: למי ששאל אם צריך להצביע או לא – ההצבעה היא כאילו שהצבענו בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, ההצבעה שלנו היא כאילו קריאה ראשונה, אשרור קריאה ראשונה של הכנסת הקודמת.

משה גפני: כלומר, גם אם אף אחד לא מתנגד צריך להביא את זה להצבעה.

ראובן ריבלין: נכון, כי זה כמו קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/447; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוברת כ', עמ' 4087; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, נציגנו היקר ברבות מהפעולות שלנו בחוץ-לארץ – ואני מודה לך על כך.

ראובן ריבלין: קיבלתי מה-OECD דיווח על המשלחת ואני גאה במשלחת ובאדם שניהל אותה יחד עם המזכיר מול ה-OECD.

ראובן ריבלין: אני מודה גם לחבר הכנסת רותם, שהיה שם והיה לתועלת רבה, וכך גם חברת הכנסת אדטו וחבר הכנסת שאמה.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי.

ראובן ריבלין: רצינו שחבר הכנסת כבל ייסע, אבל הוא לא מצא זמן לנסוע.

דוד רותם: הוא ניהל את המשלחת וגם – – – את חבריה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, הבמה לרשותך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009.

מאיר שטרית: הצעת החוק שלפנינו, שהביאה הממשלה, באה להאריך את תוקפו של החוק הקיים, שלפיו אסור להוליד אדם בדרך של שיבוט או על-ידי שימוש בתאי רבייה שעברו שינוי גנטי מכוון קבוע.

מאיר שטרית: ההצעה מאריכה את תוקף החוק בשבע שנים, עד ליום 23 במאי 2016.

מאיר שטרית: החוק הקיים, שתוקפו פג כבר בחודש מאי, קבע את האיסור האמור לתקופה קצובה של חמש שנים, היינו כהוראת שעה.

מאיר שטרית: הוראת שעה זו קיימת למעשה כבר מ-1999, וזו ההארכה השלישית של הוראת החוק לתקופה קצובה.

מאיר שטרית: ההחלטה על ההארכה של תוקפו של החוק כהוראת שעה, במקום להפוך אותו לחוק קבוע, לא היתה פשוטה.

מאיר שטרית: מדובר בהוראת שעה שקיימת כבר עשר שנים והממשלה ביקשה את הארכתה בחמש שנים נוספות, כשלמעשה ניתן היה לטעון: מדוע לא לקבוע איסור קבוע על שיבוט בני-אדם לצורכי רבייה כאיסור קבוע בחוק רגיל?

מאיר שטרית: זו היתה טענתם של המתנגדים להארכת הוראת השעה, ואני גם מבקש לציין, אדוני היושב-ראש, שבמדינות רבות בעולם זה קיים כך – יש איסור קבוע בחוק, ולא פתוח.

מאיר שטרית: זאת, במיוחד כאשר תוקפה של הוראת השעה פג כבר במאי 2009 והממשלה, לצערי, לא הביאה אותה בזמן להארכת תוקף, דבר שקרה גם ב-2004, כשהחוק הובא להארכה בפעם הראשונה.

מאיר שטרית: זוהי תקלה חקיקתית שלא צריכה לקרות, ואת זה אני מפנה כמובן לממשלה, שנרדמה בשמירה.

מאיר שטרית: כתוצאה מהתקלה הזאת הצעת החוק פוטרת מהעמדה לדין את מי שעבר על הוראות החוק בזמן שבין פקיעת תוקפו לבין יום פרסומו של החוק המאריך, שאנו מצביעים עליו היום, כי אי-אפשר להעניש אדם – אומנם אף אחד לא עשה שיבוט בתקופה הזו וכן הלאה, אבל לצערי הרב הממשלה, פעם אחר פעם, כושלת ביכולת שלה להביא את הצעת החוק לדיון לפני שפג תוקפה, בזמן, ולא לחכות לדקה התשעים.

מאיר שטרית: בכל זאת, למרות כל מה שצוין לעיל, החליטה הוועדה שלא להפוך את החוק לקבוע אלא להאריכו לתקופה קצובה.

מאיר שטרית: בניגוד לבקשת הממשלה להאריכו בחמש שנים נוספות קבענו כי הוא יוארך בשבע שנים, והממשלה גם הסכימה עם עמדתנו.

מאיר שטרית: יש לציין כי הממשלה אמורה לדווח לוועדת המדע של הכנסת על התפתחויות בתחום השיבוט הגנטי ועל בקשות לקיים מחקרים בתחום זה, אלא שבקשות כאלה לא הוגשו עד היום והמחקר עדיין רחוק מלהיות ממשי ככל שהדבר נוגע לשיבוט בני-אדם לצורכי רבייה.

מאיר שטרית: הוועדה שוכנעה כי יש סיכוי שאם החוק האוסר שיבוט יהפוך לחוק קבוע, יהיו מדענים שלא ירצו להתחיל במחקר, מחשש שבשלב מסוים יאסרו עליהם לסיים אותו.

מאיר שטרית: זו, אגב, טענה שהועלתה על-ידי מדענים רבים בארץ, שאמרו שאם יהיה מצב כזה, זה מה שיכול להיפגע במחקר.

מאיר שטרית: תוצאה כזו כמובן היא בלתי רצויה, שכן הסקרנות המדעית היא תחום שאין להגביל אותו ואף אחד מאתנו לא יכול לשער את ההתפתחויות המדעיות בעתיד.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר שבדיון עלתה גם עמדה של מדען דתי דווקא, שמלווה את העניין מבחינה הלכתית ודתית, שאמר שבדת היהודית אין איסור לשבט בני-אדם.

זבולון אורלב: היא הרבה יותר ליברלית – – –

מאיר שטרית: מאשר הדתות האחרות.

זבולון אורלב: בפוריות – – –

מאיר שטרית: חוץ מתרומת ביציות.

זבולון אורלב: – – –

מאיר שטרית: עוד נראה, אני מקווה, כי הגשתי הצעת חוק בכנסת על תרומת ביציות – – –

זבולון אורלב: יש לדת היהודית הרבה מה לתרום בעניין.

מאיר שטרית: תלוי איזו תורה זו, ספרדית או אשכנזית או רב א' או רב ב' או רב ג'.

מאיר שטרית: תמיד חשבתי שהתורה ניתנה מסיני לכולם באותו נוסח.

מאיר שטרית: אני מדגיש כי על אף עמדתם של חלק מהמדענים שהופיעו בפני הוועדה והתנגדו, אני סבור כי שיבוט בני-אדם הינו פסול מבחינה אתית ומוסרית, גם אם הפעולה עצמה תהיה פיזיבילית ובטוחה לביצוע בעתיד הלא-רחוק.

מאיר שטרית: לכן כשהחוק מוארך בשבע שנים, הכנסת שולחת מסר לציבור בכלל ולחוקרים בפרט שלפיו היא תבחן את הנושא בעוד כמה שנים והיא לא סותמת את הגולל על המחקר בשיבוט גנטי.

מאיר שטרית: אני מוכרח להגיד שהוצגו עמדות של אנשים שלא מתנגדים, שכן אפשר לאפשר שיבוט גנטי, והתעורר גם ויכוח בוועדה בעניין הזה.

מאיר שטרית: באופן אישי הבעתי את עמדתי שאני מתנגד לזה בכל תוקף.

מאיר שטרית: אני חושב שהסכנות האתיות של התפתחות כזאת, אף-על-פי שאומרים שאפשר כאילו לגדר את זה ולסדר, הן מאוד חמורות ובעיני לפחות – לא עולה על דעתי שדבר כזה יכול לקרות.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, מאחר שלוועדה לא הוגשו שום הסתייגויות אני מבקש להעלות את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מגלי והבה: קודם בקריאה שנייה – נא להצביע.

מגלי והבה: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 10, נגד – אין, ונמנעים – אין.

מגלי והבה: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 9, אין נגד ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, הצעת חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון מס' 2) התקבלה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: ברכות ליושב-ראש הוועדה ולחברי הכנסת שהצביעו, וגם לכל מי שסייע בוועדה, והרשימה ארוכה.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק), חוב' כ/278).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הענקת אזרחות כבוד לחללי מלחמת הקוממיות, התשס"ט–2009, של חבר הכנסת , יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מגלי והבה: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני מתכבד להציג את הצעת חוק הענקת אזרחות כבוד לחללי מלחמת הקוממיות לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, מייד לאחר החלטת עצרת האומות המאוחדות בדבר האישור של הקמת מדינת ישראל כמדינה יהודית ב-29 בנובמבר 1947, פרצה באופן רשמי מלחמת העצמאות.

זבולון אורלב: חלק מהלוחמים אשר חירפו נפשם ומסרו את נפשם על הקמת המדינה לא זכו לקבל אזרחות ישראלית, משום שהוטלו למערכה ישירות מהאונייה לתוך הקרבות, מבלי שהוענק להם מעמד אזרחי כלשהו במדינה שאך נוסדה.

זבולון אורלב: זאת קבוצה אחת.

זבולון אורלב: קבוצה נוספת היא של גיבורי ישראל שנפלו על תקומת המדינה לפני הקמתה בה' באייר, 15 במאי 1948, ומסיבה זו לא זכו להימנות עם אזרחיה.

זבולון אורלב: אציין למשל כמה קרבות מפורסמים שבהם חיילים מסרו את נפשם על תקומת המדינה לפני הקמת המדינה ולא זכו להיות אזרחי המדינה: הל"ה, מחלקה של 35 לוחמים בפיקודו של דני מס, שיצאה לסייע לגוש-עציון אור לה' בשבט התש"ח, 16 בינואר 1948.

זבולון אורלב: המחלקה התגלתה על-ידי ערבים ליד הכפר צוריף, כותרה על-ידי המוני ערבים ונפלה מות גיבורים.

זבולון אורלב: מצודת כ"ח, הידועה גם כמצודת ישע, באזור הצפון ליד קריית-שמונה.

זבולון אורלב: בניסיונות הכיבוש של המצודה שהחלו בח' בניסן תש"ח, חודש ימים לפני הקמת המדינה, 17 באפריל 1948, נהרגו 28 חיילים, והמצודה קרויה על שמם, מצודת כ"ח.

זבולון אורלב: רובם קבורים בקבר אחים למרגלות המצודה.

זבולון אורלב: על אחד מהחללים, דודו צ'רקסקי, כתב חיים חפר את השיר המפורסם "דודו" – הערב יורד.

זבולון אורלב: כל מערך השיירות שפעל בחודשים חשוון עד ניסן תש"ח וכלל בחלקו נסיעה בכלי-רכב משוריינים – האסונות הגדולים של השיירות, שיירת חולדה, שיירת יחיעם, שיירת נבי-דניאל לגוש-עציון, כל החללים האלה לא זכו להיות אזרחי מדינת ישראל.

זבולון אורלב: כך גם כיבוש הקסטל כאן, בדרך לירושלים, בכ"ב באדר ב' תש"ח.

זבולון אורלב: גם שם נהרגו 84; 48 מהם נפלו ממש בקרבות על הקסטל והיתר נהרגו בקרבות שנערכו בסמוך לקסטל.

זבולון אורלב: כל אלה לא זכו להימנות עם אזרחי מדינת ישראל אף-על-פי שמסרו את נפשם.

זבולון אורלב: לצד אלה נהרגו במערכה גם מי שלא שירתו בכוחות המגן, אך נפלו קורבן לפעולות איבה של כוחות האויב.

זבולון אורלב: מטרתה של הצעת החוק המתפרסמת היא להוקיר את זכרם של הנופלים, בין אלה שנפלו בקרבות ובין אלה שנפלו כאזרחים, בין אלה שנפלו בצבא-ההגנה לישראל ובין אלה שנפלו בארגוני "ההגנה", אצ"ל, לח"י, או בכל שירות אחר ששר הביטחון הכריז עליו – שיוכלו לזכות באזרחות כבוד של מדינת ישראל, שתוענק להם על-ידי שר הפנים על-פי המלצה של שר הביטחון, ושמות החללים יפורסמו ברשומות.

זבולון אורלב: בעת הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית תדון ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת באפשרות להרחיב את תחולת החוק על כלל חללי מערכות ישראל אשר לא זכו לקבל אזרחות ישראלית.

זבולון אורלב: החוק, כמובן, זכה לתמיכה מלאה וגורפת של ועדת השרים לחקיקה ושל הממשלה.

זבולון אורלב: הוא גם זכה לתמיכה גורפת מקיר אל קיר של כל הבית, ואני בטוח שסביב החוק הזה כל הבית יתאחד.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב, נרשמו מחברי הכנסת – ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הוא אינו נמצא.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הענקת אזרחות כבוד לחללי מלחמת הקוממיות, התשס"ט–2009, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 7, נגד – אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הענקת אזרחות כבוד לחללי מלחמת הקוממיות, התשס"ט–2009, של חבר הכנסת זבולון אורלב, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/279).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנו עוברים להצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12) (מיזוג עמותות), התש"ע–2009, של חבר הכנסת זבולון אורלב – קריאה ראשונה.

אורי אורבך: – – – שיישאר שם – – –

דוד רותם: – – –

מגלי והבה: אדוני, אני מייעץ לך כחבר כנסת צעיר ורענן, תלמד ממנו כמה הצעות חוק טובות.

מגלי והבה: אתה גם שייך לאותה מסגרת, אני מניח.

מגלי והבה: בהצלחה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להציג בפני הכנסת – – –

מגלי והבה: אדוני שם לב שאפילו לא מגדירים לך את לוחות הזמנים, כי אתה עומד בפחות זמן בהצגת החוק.

זבולון אורלב: תודה רבה, אם כי החוק הזה קצת יותר ארוך.

זבולון אורלב: אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12), שעניינו מיזוג עמותות.

זבולון אורלב: החוק הזה, אגב, זכה לפטור מהנחה על-ידי ועדת הכנסת בגלל דחיפותו, וכך גם אישרה אותו ועדת שרים לחקיקה, כלומר – תמיכת ממשלה.

זבולון אורלב: הצעת החוק עניינה לאפשר מיזוג בין עמותות ובין עמותה שהיא בעלת מטרות ציבוריות ובין חברה לתועלת הציבור כהגדרתה בחוק החברות.

זבולון אורלב: כלומר, לא ידענו שעד שנשלים את החוק הזה עמותות לא יכולות להתמזג, למשל כמו שחברות יכולות להתמזג.

זבולון אורלב: בשל המצוקה הכספית והכלכלית התברר שיש עמותות שפועלות באותו תחום ויכולות להתמזג ולחסוך על-ידי כך עלויות – של ניהול, ניהול חשבונות, יחסי ציבור, ייעוץ משפטי, ביקורת פנים, שכירת משרדים וכל כיוצא בזה, ולאגם משאבים כדי לגייס עוד ועוד תרומות.

זבולון אורלב: לכן זה עניינו של החוק, שכאמור עבר כאן בהסכמה רחבה.

זבולון אורלב: על-ידי כך העמותות יוכלו להתנהל ביתר יעילות.

זבולון אורלב: מוצע לקבוע – הרציונל הוא מאוד מבורך וכולם מברכים עליו; אבל הביצוע – זה קצת יותר מסובך, אדוני היושב-ראש.

זבולון אורלב: ראשית כול מוצע על-פי החוק שהמיזוג ייעשה באישורו של בית-המשפט המחוזי.

זבולון אורלב: החלטת בית-המשפט המחוזי תתקבל לאחר שניתנה לרשם ההקדשות או לרשם העמותות, לפי העניין, הזדמנות להביע את עמדתו לעניין המיזוג, בין היתר כדי לאפשר שמירה על האינטרסים של התורמים שתרמו לתאגיד, לעמותה מסוימת שמבקשת להתמזג, וכן להציג בפני בית-המשפט את העמידה של כל אחד מהתאגידים בדרישת הדין טרם המיזוג, על מנת שהמיזוג לא ינוצל לרעה לצורך הברחת נכסים ושימוש לא ראוי בתרומות שניתנו לתאגיד.

זבולון אורלב: עוד מוצע שבית-המשפט, בבואו לדון באישור המיזוג יבחן גם את מטרותיהם של התאגידים המתמזגים, שהמיזוג יהיה בין שתי עמותות שהן איכשהו קרובות אחת לשנייה.

זבולון אורלב: בית-המשפט גם יפעיל שיקול דעת בדומה לשיקול הדעת המופעל לעניין מיזוג של חברות.

זבולון אורלב: מוצע גם להחיל את הוראות חוק החברות לעניין מיזוג החברות בשינויים הנדרשים.

זבולון אורלב: במקום להמציא את כל התנ"ך מחדש, של מיזוגים, ייקחו את חוק מיזוג החברות, יעשו את ההתאמות, ואנחנו כבר מציעים – בחוק שמונח לפניכם יש כבר עיקרי תורת המיזוגים עם השינויים מחוק מיזוג החברות.

זבולון אורלב: בין היתר, מוצע לקבוע חובה על הוועד של העמותה, או ההנהלה או הדירקטוריון של העמותה, המאשרים את המיזוג, לבחון גם את מטרות תאגיד היעד מול מטרות התאגיד הקולט ואת הנכסים שנצברו למטרותיו של התאגיד המתמזג עם המחויבות שקיבל על עצמו התאגיד המתמזג לעניין זה, וכפי שהדגשתי – לרבות כלפי התורמים.

זבולון אורלב: כל זה כדי להבטיח – אנחנו רוצים שעמותות תפעלנה לתועלת הציבור בתום לב, ולא לעשות כל מיני קומבינות ודברים שלא ראוי שעמותות יעשו.

זבולון אורלב: כן מוצע גם לקבוע הסדרים מפורטים לגבי משכונות ושעבודים בהרבה עניינים כספיים, שוב – להבטיח שהכול יהיה תקין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, מוצע גם להוסיף עילת פירוק לפירוק עמותה בידי בית-משפט, והיא שהאספה הכללית החליטה ברוב של שני-שלישים מחבריה על פירוק כאמור.

זבולון אורלב: כמו כן מוצע לאפשר לעמותה להגיש בקשה לפירוק על-ידי בית-משפט בעילה האמורה, או אם העמותה אינה יכולה לפרוע את חובותיה או אם מן הצדק ומן היושר לעשות כן.

זבולון אורלב: בקיצור, אנחנו עושים סדר על מנת שהעמותות תוכלנה לפעול גם בעת מצוקה ביתר יעילות וביתר שקיפות וביתר רכישת אמון מטעם הציבור, שכל תרומה שתיתרם תגיע אומנם ליעדה.

זבולון אורלב: תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, נרשמו לדבר בנושא חוק העמותות – – –

קריאה: – – –

מגלי והבה: אני מסכים אתך, אפשר להצביע, אבל נרשמו אנשים.

מגלי והבה: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, אם הוא רוצה – – –

דוד אזולאי: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, חברך לסיעה לא מוותר על זכות הדיבור.

קריאה: אבל לפחות יודעים שכאשר נסים זאב עולה הוא האחרון.

מגלי והבה: הוא האחרון.

מגלי והבה: נסגרה הרשימה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם: בתחילה, כשראיתי את הכותרת, זבולון, אני חייב לומר לך, פחדתי שאתה הולך לעשות פה איזה מהפך שאולי אני לא אהיה כל כך מרוצה ממנו.

זבולון אורלב: אני אעשה משהו שלא תהיה מרוצה ממנו?

נסים זאב: אני לא יודע.

נסים זאב: לא תמיד אני חייב להיות מרוצה מכל הצעת חוק, אבל אני רוצה לומר לך: דווקא כאדם שהיה בהרבה עמותות, והייתי חבר בעבר, וגם היום, אני אולי לא חבר בהנהלה – אני יודע מה החשיבות הרבה שיש למיזוג של עמותות.

נסים זאב: זה מקל מאוד.

נסים זאב: קודם כול, לחבר בין כמה שיותר אנשים.

נסים זאב: לפעמים יש לך אנשים שהם נציגים בעמותה הזאת ובעמותה השנייה ואלה כמעט אותן מטרות.

נסים זאב: וכשאתה מאחד כוחות, אתה ממזג את הכוחות, גם כאשר מדובר בנושא של צדקה או תרומות או נכסי הקדש – כמה חשיבות יש כשיש מצב שיש אפשרות שיותר אנשים ויותר נציגי ציבור נמצאים ופוקחים עין ומסתכלים, מבקרים.

נסים זאב: זה גם חוסך הרבה מאוד בנושא תקציבים – ראיית חשבון, עורכי-דין, כל ההוצאות שהן לפעמים מיותרות ואפשר לחסוך אותן ואותם כספים יכולים, למעשה, ללכת לאותן מטרות קודש שלשמן קמו אותן העמותות.

נסים זאב: ולכן אני רוצה לברך את חבר הכנסת אורלב בעניין הזה – יישר כוח על כך.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: ניתן לחבר הכנסת זאב להגיע למקומו, ואנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12) (מיזוג עמותות), התש"ע–2009, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 10, נגד – אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12) (מיזוג עמותות), התש"ע–2009, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה.

זבולון אורלב: רגע, זה לא לוועדת חוקה?

מגלי והבה: לאן אדוני רוצה?

קריאה: – – –

מגלי והבה: לוועדה שהכינה אותו.

נסים זאב: עמותות זה ועדת חוקה.

מגלי והבה: אנחנו חייבים לפעול לפי התקנון.

מגלי והבה: זאת אומרת, אדוני, שצריך להחזיר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה, כי שם הוכנה הצעת החוק.

זבולון אורלב: אם שם היא הוכנה זה בסדר.

מגלי והבה: זאת הצעת חוק שלך, אבל עבר הרבה זמן.

מגלי והבה: יש לך, דרך אגב, הרבה הצעות חוק, ואני מבין אותך – – –

זבולון אורלב: זה הוכן בשבוע האחרון לפני הפגרה.

מגלי והבה: כן, כן, אני זוכר.

מגלי והבה: הונח אז על השולחן.

זבולון אורלב: אתה בטוח שזה הגיע מוועדת הפנים?

מגלי והבה: אם יש ספק, אז נעביר לוועדת הכנסת ושם יוחלט.

מגלי והבה: המטרה היא לקדם את החוק ולא לעכב אותו.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/279).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים, רבותי חברי הכנסת, להצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) (ביזוי אדם בשל גיל), התש"ע–2009, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

מגלי והבה: כמובן יציג לנו את החוק חבר הכנסת מקלב, סגן יושב-ראש הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) משתלבת בתקופה האחרונה, כשאנחנו עדים לכך שקשישים מותקפים.

אורי מקלב: הכנסת חוקקה גם חוקים על אלימות נגד קשישים.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שלפני האלימות יש גם נושאים של דיבור.

אורי מקלב: אלימות מילולית וביזוי קשיש לא שומרים על כבודו וגם יכולים לפגוע בקשיש.

אורי מקלב: מעבר לכך, אנחנו רואים חשיבות בהטמעת הערכים הללו בחברה – למנוע ביזוי של אדם בעקבות גילו או על גילו.

אורי מקלב: אנחנו זוכרים עוד מההיסטוריה שאנחנו מתפארים בזקנים, והיום אנחנו צריכים לחוקק חוק בעניין הזה.

אורי מקלב: בכל אופן, החוק בעיקרו מגדיר לשון הרע: דבר שפרסומו עלול להשפיל אדם בעיני הבריות או לעשותו מטרה לשנאה.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להרחיב אותו לא רק למאפיינים האחרונים שאפיינו בנושא מוגבלות – היום חוק לשון הרע הורחב ויש איסור לבזות אדם בגלל נכותו.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להוסיף הוראה בחוק שאוסרת פרסום העלול לבזות אדם בשל גילו.

אורי מקלב: בהצעת החוק שמתפרסמת ושאנחנו הנחנו, הדבר הזה יכול להיות גם בפרסום וגם במלל.

אורי מקלב: ההסדר המוצע יתרום להגברת המודעות לזכותה של אוכלוסייה מבוגרת לשוויון ולכבוד ככל בני-האדם, ובעיקר, כמו שאמרתי קודם, להטמעת הערכים האלה בחברה ולמניעת אפליה של קשישים מחמת גילם.

אורי מקלב: הצעה זו היא של חברי חבר הכנסת גפני ושלי.

אורי מקלב: אנחנו נודה לכם אם תאשרו.

מגלי והבה: מה רצית לשאול?

רחל אדטו: לא הבנתי, אתה לא רוצה שיהיה כתוב קשיש?

רחל אדטו: מה אתה לא רוצה?

מגלי והבה: אני מציע, חברת הכנסת אדטו, שהחוק יעבור בקריאה ראשונה, תהיי שותפה להכנתו – – –

רחל אדטו: אני לא מבינה מה זה לשון הרע.

רחל אדטו: תן לי דוגמה ללשון הרע.

אורי מקלב: אתה כותב שבעקבות גילו הוא לא יכול היה להחליט החלטה נכונה, או בעקבות גילו הוא דיבר כך, שבעקבות גילו אנחנו מתייחסים אליו כך.

זבולון אורלב: יגידו שהוא זקן, אוי ואבוי, הוא לא שווה שום דבר, סנילי, אל תתחשבו בו.

זבולון אורלב: החוק אומר שלהשפיל אדם בעיני הבריות הוא לעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג.

זבולון אורלב: עד עכשיו זה היה בגלל אזור מגוריו או עדתו, ועכשיו מוסיפים גם בגלל גילו.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: רשימת הדוברים בהצעת החוק: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב – אחרון הדוברים, ואחריו נעבור להצבעה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, כהרגלו, לא מוותר על שום הצעת חוק ולא על זכות דיבור.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, כהרגלו, לא מוותר על שום הצעת חוק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, להביא הצעת חוק כזאת זה ימי המשיח, ימי הגאולה ממש מתקרבים.

נסים זאב: שאנשים לא ילבינו פני קשישים, מזקנים אתבונן, מפני שיבה תקום והדרת פני זקן.

נסים זאב: אלה דברים שבאמת עומדים ברומו של עולם מבחינה מוסרית.

נסים זאב: הצעת החוק היא טובה וראויה, אבל אנחנו רואים מה עושים לקשישים היום.

נסים זאב: דווקא בגלל שהוא קשיש הוא בכלל פוחד להישאר לבד בבית.

נסים זאב: הלוואי שרק היו אומרים לו שהוא חתיכת זקן והוא לא שווה כלום.

נסים זאב: מנצלים את הקשישים האלה, גוזלים את רכושם, מכים אותם, לפעמים עד זוב דם.

נסים זאב: אנחנו יודעים על כל ההתעללות.

נסים זאב: הרי הבאנו פה הצעות חוק למכביר, הייתי אומר, של כמה חברי כנסת, כמה צריך להחמיר כאשר מדובר באלימות נגד קשישים.

נסים זאב: האם מישהו עצר את האלימות?

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על ביזוי.

נסים זאב: זה עניין של מוסר, של חינוך, של תרבות שאנחנו צריכים להחדיר לנוער שלנו איך להתנהג אחד כלפי השני, ובוודאי איך לכבד את הקשישים ואת המבוגרים יותר.

נסים זאב: הלוואי שאנחנו נגיע לרגע שבו אנחנו נוכל לומר שאנחנו עוסקים עכשיו רק בדיבור או בהשפלה או באמירה כזאת או אחרת ושאנחנו נותנים את דעתנו על העניין ונעבור את השלב הקשה, לדעתי, שכיום מדינת ישראל שרויה בו.

נסים זאב: אנחנו אולי אחת המדינות האלימות, שמתנהגים בה באלימות כלפי קשישים.

נסים זאב: הלוואי שהצעת החוק תוכל לתרום, ואני מברך את חבר הכנסת אורי מקלב על כך.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זאב.

מגלי והבה: אנחנו ניתן לחבר הכנסת זאב להגיע למקומו.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) (ביזוי אדם בשל גיל), התש"ע–2009, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 11, נמנעים – אין, ונגד – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) עברה בקריאה ראשונה, ונעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: יש לי תיקון לגבי הצעת החוק הקודמת, הצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12).

מגלי והבה: בהתחלה היה לנו ברור שהיא הוכנה למליאה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: אחרי כן התברר שהיא הוכנה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מגלי והבה: לפי סעיף 141(ב), אותה ועדה שהכינה אותה – בה ידונו בהכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: על כן, אני מודיע שהצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: אני מודה לכם.

מגלי והבה: המהומות בהר-הבית

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

מגלי והבה: יש לנו כאן הצעות לסדר-היום – הראשונה בעצם – המהומות בהר-הבית, שמספרן 1071, 1075, 1082, 1096, 1106, 1113, 1120, 1126, 1132 ו-1137.

מגלי והבה: ישיב על ההצעות השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

מגלי והבה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת נחמן שי, שהופיע בדיוק בזמן.

מגלי והבה: הוא הראשון, וכמובן אחריו ברשימה חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, יפתח את הדיון, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בשבוע שעבר פרעה ירושלים: הפגנות, מחאות, התפרעויות, שנבעו ויצאו כולן ממקום קדוש, ואולי המקום הקדוש ביותר לעם היהודי, מהר-הבית.

דוד רותם: אם אנחנו שואלים את עצמנו ובודקים מה היו הסיבות להתפרעויות האלה, אז אכן היתה מין שמועה בקרב הציבור המוסלמי כאילו היהודים רוצים לעלות ולכבוש את הר-הבית, להקים בו בית-כנסת, לחפור בו.

דוד רותם: אז אפשר לבדוק את הדברים ולבדוק אם הם נכונים או לא נכונים.

דוד רותם: לצערי הרב, מנהיגי ציבור – ואני לא מייחס את זה לאדם זה או אדם אחר, אבל מנהיגי ציבור – מצאו הזדמנות לעלות על הגל ולהסית ולהדיח ולקרוא תיגר על שלטונה של מדינת ישראל ועל שלטונה של מדינת ישראל בירושלים.

דוד רותם: לצערי הרב, אני חייב לומר, אדוני השר, שמערכת אכיפת החוק נכשלה.

דוד רותם: אם אני שומע שהשיח' ראאד סלאח, אזרח ישראלי, מסית בצורה גסה כנגד היהודים, כנגד המשטרה וכנגד מדינת ישראל, ורק כעבור יומיים האיש נעצר, מובא לבית-משפט, ושם בהסכמה משוחרר ומורחק מירושלים, אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, תאמר לי בבקשה: אתה חושב שממקום מושבו במקום אחר הוא לא יכול להמשיך להסית?

דוד רותם: האם אתה חושב שהוא לא ימשיך להסית?

דוד רותם: שמענו אותו, הוא ממשיך להסית.

דוד רותם: הגיע הזמן, אדוני השר, שמערכת אכיפת החוק תשים ידה על העבריין הזה ותמצה אתו את הדין.

דוד רותם: חברי חברי הכנסת מהסיעות הערביות, שמעתי גם אתכם, ואני מוכרח לומר לכם שלמרות חילוקי הדעות בינינו, הייתי המום מהצורך שלכם להשתתף בהסתה הפרועה הזאת, כאשר אתם יודעים שהדברים אינם אמת.

דוד רותם: אני מבקש, אדוני השר, שנושא חמור זה יעלה לטיפול ולדיון בכנסת.

דוד רותם: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת כרמל שאמה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ימים אחדים לפני יום שישי האחרון, בשבוע שעבר, שיגרתי מכתב ליושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין וביקשתי את התערבותו, את עזרתו, כדי שחברי הבית הזה, יהודים וערבים, ישבו יחד ויטכסו עצה.

נחמן שי: הסיבה היתה חששי הכבד – לא רק שלי – מפני התלקחות מהר-הבית, שהוא מקום קדוש; אולי הוא הפתיל שעשוי לעורר תבערה גדולה.

נחמן שי: חשבתי לעצמי שיהיה נכון שדווקא מהבית הזה, שכרגע שקט, תודה לאל, אבל בקלות רבה עלול היה – אם הדברים היו מידרדרים – להפוך ליורה רותחת, לחשוב יחד איך אנחנו יכולים מפה לשמור על השקט, כי אני חושב שיש אינטרס משותף של כולנו שהר-הבית יישאר שקט, שירושלים תישאר שקטה.

נחמן שי: אין כמעט להעלות על הדעת איזה תסריט אימים עלול היה להתפתח אם היתה חלילה מתרחשת הידרדרות במצב הביטחוני בהר-הבית, אם כוחות הביטחון היו נאלצים ביום שישי האחרון, שהיה היום הרגיש ביותר, להפעיל כוח, ואיך הדברים היו מתגלגלים והולכים.

נחמן שי: היה לנו ניסיון כזה באוקטובר 2000, מהר-הבית יצאה אותה אש גדולה שהתפתחה עד כדי עימות גדול בין כוחות הביטחון לבין משטרת ישראל, נהרגו 13 ערבים ישראלים, והעניין הזה נשאר פצע גדול וכואב מאוד שאני חושב שלא נסגר עדיין, ועוד צריך לדבר עליו ביום מן הימים וגם להצטער על מה שקרה.

נחמן שי: חששתי מאוד שזה עלול לחזור על עצמו.

נחמן שי: אני שמח מאוד שהדברים האלה לא התרחשו.

נחמן שי: לצערי הרב, היו גורמים בקרב ערביי ישראל, מאותו פלג קיצוני, שדווקא דחפו לעימות הזה.

נחמן שי: אני שמח שהרוב המכריע של ערביי ישראל, כמו גם ערביי השטחים, לא נענו ללחצים האלה, לא נענו לקריאות האלה, ושמרו על שקט.

נחמן שי: אני חושב שבמציאות שאנחנו חיים בה, הדבר האחרון שאנחנו זקוקים לו זה התנגשות בין-דתית סביב הר-הבית.

נחמן שי: לכן, הקריאה שלי הזאת נשארה במקום שהיתה.

נחמן שי: אומנם לא היתה הידברות כזאת בינינו, אבל כדאי שנחשוב בעתיד שהכנסת הזאת יכולה למלא תפקיד פעיל ומרכזי בהרגעת הרוחות אם מתח כזה ייווצר גם בעתיד.

נחמן שי: אני חושב שמערכת הביטחון ומשטרת ישראל פעלו בצורה שקטה, מתונה, מאופקת, והצליחו להימנע.

נחמן שי: אני יודע שנפצעו כמה שוטרים וכן הלאה, אבל טוב שהדברים האלה לא יידרדרו שוב עד כדי אש של ממש, ואני מקווה מאוד שהמתיחות הזאת חלפה מבלי לחזור.

נחמן שי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי, גם על ההקפדה על הזמן המדויק של שלוש דקות.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת כרמל שאמה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ברור שאנחנו מדברים כאן על נושא שהוא במחלוקת עמוקה מאוד.

חנא סוייד: הכותרת של הדיון היא הר-הבית, בעוד אותו מקום נקרא שמו "אל-חרם א-שריף", "אל-מסג'ד אל-אקצא", ורחבת הכותל זה "סאחת אל-בוראק".

כרמל שאמה-הכהן: אבל לפני כן איך הוא נקרא?

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שהמקום הזה נמצא במחלוקת עמוקה מאוד, ולכן צריך להתייחס לכל העניין ברגישות רבה.

חנא סוייד: לאחר 40 שנה שבהן שונה הסטטוס-קוו ב"אל-חרם א-שריף" כתוצאה מהכיבוש הישראלי והחלת החוק הישראלי על המקום הזה ועל מזרח-ירושלים בכלל – דבר שלא מקובל ולא מוכר לפי החוק הבין-לאומי, אבל התגבש איזה סטטוס-קוו מסוים, שנותן אוטונומיה לווקף המוסלמי לנהל את "אל-חרם א-שריף".

חנא סוייד: צריך לכבד.

חנא סוייד: זה היה כמובן בהסכמת מערכת המשפט, המשטרה, רשויות החוק במדינת ישראל.

חנא סוייד: יש סטטוס-קוו.

חנא סוייד: למה כל שנה צריך שארגונים קיצוניים, דתיים, תימהוניים, ינסו לחרחר ולשנות את הסטטוס-קוו הזה, ועל-ידי כך להבעיר אש, לעשות תבערה במקום הזה?

חנא סוייד: אם מדברים על שמועה, מה זה שמועה?

חנא סוייד: הרי כולנו יודעים שיש ארגונים שיש להם מודל של הבית השני, ורוצים לעלות ורוצים להרוס ורוצים להקים.

חנא סוייד: אלה לא שמועות, אלה דברים ודאיים, כל אחד יודע אותם.

חנא סוייד: אז אם יש שמועה שמסתמכת על עובדות שכולם יודעים, ודאי שאנשים ילכו וירצו להגן על המקום הזה, המקום הקדוש הזה.

חנא סוייד: אנחנו לא מדברים על סתם מסגד, סתם מקום.

חנא סוייד: ודאי שאנשים ילכו ויגנו, בעיקר אנשי דת כמו השיח' ראאד סלאח ואחרים.

חנא סוייד: לכן צריך לא להמשיך ולהתייחס לניסיונות האלו לעלות על הר-הבית ולשנות את המקום הזה מהיסוד בכפפות של משי ולא להתייחס לעניין הזה בכפפות של משי.

חנא סוייד: צריך לדעת שזה דבר חמור ביותר, והמשטרה צריכה מראש להתייחס לדבר הזה בצורה חמורה ולהכות בצורה חזקה מאוד בכל האנשים שרוצים לחרחר בעיות ולהבעיר אש במקום הזה, ולא להישאר, כאילו שזה דבר שאפשר לסבול אותו, כי יודעים שזה יכול להביא אסון גדול לעיר ירושלים ולכל המצב הזה.

חנא סוייד: תארו לעצמכם, הרי ברור שמוסלמים טוענים שרחבת הכותל היא "סאחת אל-בוראק"; אני רוצה לשאול את השר לביטחון הפנים איך המשטרה היתה מגיבה אילו כל שנה היתה משלחת של אנשי דת מוסלמים שרוצים לבקר בכותל ולשנות את המצב שם, איך המשטרה היתה מתייחסת לעניין הזה?

חנא סוייד: לכן אני חושב שצריך לא לאפשר לכוחות האלו, לקבוצות התימהוניות האלו, כל שנה לחזור על אותו סרט שהם עושים לנו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת כרמל שאמה, ולאחר מכן – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מגלי והבה: השינוי ברשימה בהסכמה.

מגלי והבה: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכאורה אני יכול לשפוך אש וגופרית על ראאד סלאח, על כך שהוא מסית ומדיח, על כך שהוא, אזרח מדינת ישראל, מפיץ שקרים שאין להם כל בסיס, רק כדי לעורר מלחמת דת בין יהודים לבין מוסלמים, בין מדינת ישראל לבין כל העולם הערבי, על דברים שאני, אגב, מאמין שהוא יודע שאין להם שום בסיס.

זבולון אורלב: אני יכול כאן לשפוך אש וגופרית ולכנות אותו בכל הגינויים, המלים הקשות ביותר.

זבולון אורלב: אלא שאני רוצה לנצל את הזמן הקצר העומד לרשותי ולומר לשר: יש לי טענות קשות לממשלת ישראל.

זבולון אורלב: איך אפשר שבמדינה דמוקרטית, שרוצה לשמור על חופש הדיבור, יכול לקום אזרח ולגרום לכאלה מהומות, לא בפעם הראשונה, על שקרים, יכול להצית את כל המזרח התיכון, והממשלה עומדת חסרת אונים?

זבולון אורלב: אני יודע שאתם רציתם לבקש מעצר והפרקליטות רוצה ככה.

זבולון אורלב: בסוף כולנו מדינה אחת.

עפו אגבאריה: למה שקרים?

עפו אגבאריה: לא שרפו את המסגד?

עפו אגבאריה: כבר היו דברים מעולם, כבר שרפו פעם את המסגד הזה.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: מי שעשה מעשה נענש בחומרה על-ידי מערכת המשפט הישראלית.

עפו אגבאריה: ואלה שרצו להפציץ אותו?

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה.

זבולון אורלב: מערכת המשפט הישראלית תגדע כל ניסיון לפגוע באיזשהו מקום קדוש במדינת ישראל לאחת הדתות.

זבולון אורלב: והר-הבית הוא קדוש לעם היהודי.

זבולון אורלב: אני מכבד גם את יחסם של המוסלמים להר-הבית.

זבולון אורלב: הייתי מנכ"ל משרד הדתות, אני יודע בדיוק – אם מדינת ישראל רוצה לשמור על ריבונותה בירושלים השלמה והמאוחדת, והיא תשמור, היא יכולה להיות מופת ודוגמה לעולם כולו איך שומרים על מקומות קדושים.

זבולון אורלב: אבל איפה הממשלה, ריבון העולמים?

זבולון אורלב: צריך לשנות חוקים?

זבולון אורלב: תשנו חוקים.

זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שאזרח אחד יכול להצית אש במזרח התיכון על כלום.

זבולון אורלב: ואני לא מקבל את ההשוואה של חבר הכנסת חנא סוייד, זו באמת לא השוואה, עם כמה אנשים או עמותות כאלה ואחרות שאין להן שום השפעה במגזר היהודי.

זבולון אורלב: אז מה, אותן עמותות קוראות לבוא לכאן ולעשות מעשה, מישהו הולך אחריהן?

זבולון אורלב: באים לשם 30 איש, וידוע שאין להם שום השפעה במגזר היהודי.

זבולון אורלב: ידועה גם החלטת מועצת הרבנות הראשית, ידועה פסיקתם של גדולי רבני ישראל.

זבולון אורלב: מה, יש איזה מנהיג דת במדינת ישראל שאמר שצריך לפגוע באיזה מקום אחר שאנשים מאמינים אחרים רואים את המקום הזה כמקום תפילה שלהם?

זבולון אורלב: כן, הר-הבית הוא המקום הקדוש ביותר של העם היהודי.

זבולון אורלב: מכאן צריכים להסכים לכל ההסתה הזאת חסרת המעצורים?

זבולון אורלב: לכן, אדוני השר, אני מאוד מקווה שתביא בשם הממשלה בדבריך תשובה איך מונעים מאזרח להצית אש במזרח התיכון, כולל גם אם צריך לחדד את החוקים, לשנות את החוקים.

זבולון אורלב: החוק הוא לא מהר-סיני.

זבולון אורלב: התורה ניתנה בהר-סיני, חוקים משתנים ומותאמים למציאות.

זבולון אורלב: כאן בכנסת הזאת לממשלה יש רוב קואליציוני, והיא מופקדת.

זבולון אורלב: ואם לא תעשה כן, היא חוטאת לתפקידה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת כרמל שאמה.

מגלי והבה: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול לעשות קצת סדר וצדק, בהמשך לדבריו של חנא סוייד.

כרמל שאמה-הכהן: הר-הבית, הרבה לפני אל-אקצא, היה מקומו של בית-המקדש שבנה שלמה המלך לעם היהודי, במאה העשירית לפני הספירה.

עפו אגבאריה: אתה היית שם?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא הייתי שם, אבל אני בטוח.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק זו, אלא שלאחר שנחרב הבית הזה, הוא הוקם בשנית במאה השישית לפני הספירה, עד לחורבנו ב-70 לספירה.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק זו, ירושלים, כמו הר-הבית – מוזכרים במקורותינו, בשמחותינו, באבלנו, בכל זמן מזמננו, להבדיל מדתות אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא זה נושא הנאום.

כרמל שאמה-הכהן: המהומות בהר-הבית הן הרקע הכללי, אבל יש לתת את הדעת לתופעה הזאת שנקראת השיח' ראאד סלאח, למה שהוא מייצג ולמה שהוא מנסה לקדם.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בשיח' שקרן מדופלם, מסית, שמטפח ומנסה יותר מעשור להעליל על העם היהודי, כביכול יש מישהו בעם היהודי או בהנהגת העם היהודי הרוצה להשתלט על אל-אקצא או לפגוע באל-אקצא.

כרמל שאמה-הכהן: ולצערי המוני מוסלמים שותים את דבריו בשקיקה, ולא מדובר ביותר מאשר רעל הסתה זול.

כרמל שאמה-הכהן: גם לחופש הביטוי, אדוני היושב-ראש, צריך שיהיה גבול.

כרמל שאמה-הכהן: שהרי מעבר למגלומניה של אותו שיח', הוא מחפש בעיקר להבעיר תבערה אזורית דתית.

כרמל שאמה-הכהן: השיח' ראאד סלאח רוצה בשם חופש הפולחן להביא על מדינת ישראל חורבן.

כרמל שאמה-הכהן: זו מטרתו.

מסעוד גנאים: השיח ראאד סלאח מוצג כמעצמה.

מסעוד גנאים: מחטיאים את המטרה, מחטיאים את הניתוח, כאשר תולים – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת גנאים, א.

מגלי והבה: אתה עולה לדבר כאן; ב.

מגלי והבה: זה לא סוד שאתם שני מחנות.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גנאים, יש לי הצעה שאני חושב שיכולה להיות טובה.

כרמל שאמה-הכהן: אם כולנו – – –

מגלי והבה: אל תיפגע שהם מתארים – – –

עפו אגבאריה: לגבי אל-אקצא אין מחנות.

מגלי והבה: אין מחנות, אני מסכים אתך.

חנין זועבי: בירושלים אין מחנות.

כרמל שאמה-הכהן: אם כולנו נגנה פה אחד את השיח' ראאד סלאח, הוא יהיה פחות חשוב.

מגלי והבה: חבר הכנסת גנאים מבין למה אני מתכוון.

מגלי והבה: תודה.

מסעוד גנאים: לא, אני לא מסכים.

מסעוד גנאים: תיכף אני אדבר.

כרמל שאמה-הכהן: גם לחופש הביטוי – וחשוב שהדברים האלה ייאמרו בבית הזה, שמגן על חופש הביטוי בחירוף נפש – צריך שיהיה גבול, וזכות ההגנה העצמית נתונה גם לדמוקרטית שבדמוקרטיות.

כרמל שאמה-הכהן: כאשר "קול ישראל מירושלים", הרדיו הממלכתי, משדר את קריאתו של השיח' ראאד סלאח להמונים, ואני מצטט, לבוא להגן בגופם – בגופם – על מסגד אל-אקצא, אז אנחנו בבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק מעשיו של השיח' בבעיה, גם מעשינו תורמים לעניין.

מגלי והבה: תתחיל לסכם.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול ללוות ממך שתי דקות מהצעה אחרת?

כרמל שאמה-הכהן: הנקודה הזאת חשובה לי.

כרמל שאמה-הכהן: זו פנינה עדינה מפיו של השיח'.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להביא שניים-שלושה ציטוטים מפיו.

כרמל שאמה-הכהן: אקרא לכם ציטוט משיר שקראתי בעיתון, שהשיח' כתב.

מגלי והבה: זה הסיום.

כרמל שאמה-הכהן: "העושקים", הוא כותב, "הפושעים, מפגיזי המסגדים – – – שוחטי הנשים ההרות והתינוקות – – – הוי הגזלנים, אתם חיידקי כל הזמנים – – – הבורא גזר עליכם להיות קופים מפסידים – – – הניצחון שייך למוסלמים מהנילוס ועד הפרת".

כרמל שאמה-הכהן: ציטוט נוסף של השיח', בקצרה: "ואנחנו לא אלו שהרשינו לעצמנו" – יקשיב אדוני היושב-ראש – "לאכול ארוחה שמבוססת על לחם וגבינה בדמם של ילדים".

כרמל שאמה-הכהן: זה מ-16 – – –

חנא סוייד: מאיפה זה?

כרמל שאמה-הכהן: 16 בפברואר.

כרמל שאמה-הכהן: תקשיב, אני נותן לך את הציטוט.

טלב אלסאנע: אולי תגיד את זה בערבית.

טלב אלסאנע: תקרא לנו את זה בערבית, רוצים לראות את זה במקור.

כרמל שאמה-הכהן: אני מתבייש לקרוא את זה בעברית, אתה רוצה שאני אקרא את זה בערבית?

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה יכול לשבת?

מגלי והבה: אדוני צריך לסיים.

טלב אלסאנע: מסית.

כרמל שאמה-הכהן: 16 בפברואר 2007.

כרמל שאמה-הכהן: ב-12 באוגוסט 2007 הוא מברך את המחבל הערבי-ישראלי.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר: אנחנו מברכים אותך, הצטרפת לשהידים.

חנא סוייד: איפה?

חנא סוייד: איפה?

חנא סוייד: איזה תאריכים?

כרמל שאמה-הכהן: בנאום באוניברסיטת חיפה ב-17 ביוני 2009 הוא אומר: אנחנו אוהבים את החיים.

כרמל שאמה-הכהן: טוב – הוא אוהב משהו – את משפחותינו, בתינו וילדינו; אולם, אם יציעו לנו לוותר על המקומות הקדושים לנו, אנחנו מעדיפים למות, נקבל את המוות בברכה.

מגלי והבה: תודה.

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: אין לי בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל המשפט הבא: ערביי ישראל – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה.

כרמל שאמה-הכהן: ערביי ישראל – ופה הוא מדבר בשמכם – יהיו שהידים אם היחס אליהם כפי שהוא יימשך.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם מסכימים עם המשפט הזה, אנחנו בבעיה קשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה.

עפו אגבאריה: אז תשנה את היחס.

חנין זועבי: אתם בבעיה קשה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אלה שעדיין לא דיברו עם – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני לא קיבלתי מכם שום בקשה לשינוי ביחס.

כרמל שאמה-הכהן: תבקשו ונדון בזה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת שאמה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה, תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, כשהם מדברים אלי אני חייב לענות.

כרמל שאמה-הכהן: זה נימוס.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה, אני לא יודע אם אתה רשום.

קריאה: אם תיתן לי – – –

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, פה נעשו ציטוטים שלדעתי הם חמורים.

חנא סוייד: אני מאוד מבקש, מאיפה הציטוטים האלה?

חנא סוייד: אמרו כאן תאריכים, אבל מאיפה אני לא יודע.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבטיח להניח על שולחן הכנסת – – –

חנא סוייד: תביא.

מגלי והבה: אתם חברים באותה ועדה.

מגלי והבה: אפשר לבקש ממנו את הציטוטים, מאיפה, אם זה מעניין אותך – בהחלט.

חנא סוייד: אני מאוד תמה אם יש דברים כאלו.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, או שאתה רוצה להיות אחרון?

מגלי והבה: אחרון.

מגלי והבה: אז חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה, תשב בבקשה לידו ותסביר לו מה שאתה רוצה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה וחברת הכנסת חנין.

קריאה: לא, זה טוב – – –

מגלי והבה: כן שישבו וידברו.

מגלי והבה: אני לא רוצה – חכה, חבר הכנסת גנאים.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אולי אני אבקש את סליחת

מגלי והבה: כם כדי שהדובר יוכל לדבר?

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה, סיימת?

מגלי והבה: תשב במקומך.

מסעוד גנאים: אם אתה מאריך את הזמן – – –

מגלי והבה: אדוני, עוד לא התחלת ולא נתתי לך את הזמן.

מגלי והבה: אתה מרוויח בינתיים זמן עמידה על הדוכן.

מגלי והבה: תקבל את כל הזמן שלך.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מגלי והבה: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, לאור מה שאני שומע, אני לא יודע, נהפכו התנועה האסלאמית והשיח' ראאד סלאח למעצמה הגדולה.

מסעוד גנאים: עם כל הכבוד למה שאמר כרמל שאמה וכולם, למה שופט בישראל, בירושלים, לא ראה ממש בכל הדברים האלה כדי להאריך את מעצרו כפי שרצתה המשטרה?

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: כאשר באחד העימותים הטלוויזיוניים שלי עם ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט דוד רותם, שהוא חייב לכבד את החוק הישראלי, אמרתי לו את הדברים האלה, הוא אמר: הבעיה בחוק.

מסעוד גנאים: אמרתי: מה זה?

מסעוד גנאים: ראש ועדת חוק וחוקה לא מאמין לחוק הישראלי?

מסעוד גנאים: אז אם יש בחוק הישראלי משהו כדי להפליל את השיח' או לעצור אותו, למה השופט לא ראה את זה?

מסעוד גנאים: זה אחד.

מסעוד גנאים: שנית, אנחנו מחטיאים את המטרה ולא מנתחים נכון, אם אנחנו חושבים שכל מה שקרה באל-אקצא הוא רק בגלל מה שקורה שם.

מסעוד גנאים: זו הצטברות של כמה דברים שעושה הממשלה בירושלים כדי לשנות את הסטטוס-קוו.

מסעוד גנאים: היא מגרשת משפחות מבתיהן, היא הורסת בתים, היא בונה, והאחרון בגב'ל-אל-מוכבר.

מסעוד גנאים: כל הדברים האלה, עם תקיעת תהליך השלום, ואין תקווה – כל הדברים האלה, הצטברות של הזעם הזה, והמתח הזה, באו לידי ביטוי באל-אקצא.

מסעוד גנאים: אל-אקצא אינו הנחלה, לא של השיח' ראאד ולא של התנועה האסלאמית בלבד.

מסעוד גנאים: כל מוסלמי בעולם, וערבי, מסגד אל-אקצא קדוש לו, ומסגד אל-אקצא הוא קו אדום.

מסעוד גנאים: וכל מי שמנסה לפגוע במסגד אל-אקצא הוא מכריז מלחמה על כל ערבי וכל מוסלמי.

מסעוד גנאים: זה צריך להיות ידוע מראש.

מסעוד גנאים: אז כאשר מישהו אומר: אני רוצה להתפלל באל-אקצא, תלכו תגנו על מסגד אל-אקצא אם הוא נפגע, אני מתסיס?

מסעוד גנאים: זה מקום קדוש שלי, זה חופש ביטוי, זה חופש פולחן דתי.

מסעוד גנאים: אני חושב שראש הממשלה, נכון, ביום ראשון ניסה, ויש איזו קלטת שהכול שקר.

מסעוד גנאים: אני חושב שמחויבות, חובת ההוכחה היא בידי הממשלה.

מסעוד גנאים: היא הכובשת של ירושלים, של מזרח-ירושלים.

מסעוד גנאים: היא השולטת שמה, היא שצריכה להרגיע אותנו שאין פחד ואין סכנה על מסגד אל-אקצא.

מסעוד גנאים: אני מציע פתרון: במקום הכוחנות, ובמקום שאנחנו מתסיסים, ולעצור, ולהוציא מהחוק, בואו נערוך דיאלוג עם ההנהגה הערבית והמוסלמית פה בארץ.

מסעוד גנאים: בואו תעשו לנו סיור, תהיו שקופים.

מסעוד גנאים: תראו לנו מה קורה מתחת לאל-אקצא, את כל החפירות האלה, עם חוקרים, הכול מתוקשר.

מסעוד גנאים: תרגיעו אותנו.

מסעוד גנאים: חובת ההוכחה היא עליכם, על הממשלה, ולא עלי, אני כאזרח.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת חנין זועבי.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת אריה אלדד.

מגלי והבה: אם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מגלי והבה: בבקשה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין אף פרלמנט בעולם שמדבר על ריבונות ועל מוסר יותר מאשר הכנסת, ואין אף מדינה בעולם שמוצאת את עצמה חייבת להוכיח עד כמה היא ריבונית על הבירה שלה, ועד כמה היא מוסרית, יותר מאשר ישראל.

חנין זועבי: ואין עם שמאמין שהוא מוסרי וריבוני יותר מאשר הישראלים.

חנין זועבי: עם זאת, אין מדינה בעולם שהריבונות שלה על בירתה והמוסר של צבאה מוטלים בספק יותר מאשר המדינה הזאת.

חנין זועבי: חברי הכנסת הנכבדים, אתם כן יכולים להאמין למיתוס שבניתם על הריבונות הבלתי מעורערת שלכם בירושלים ולפיקציה על המוסר המופתי של צה"ל.

חנין זועבי: אך באותו זמן אתם צריכים לדעת שאין אף אחד חוץ מעצמכם שמסכים אתכם.

חנין זועבי: ריבונות ומוסר הם שני מושגים שהאחרים חייבים להסכים אתכם לגביהם.

חנין זועבי: הרי בשביל מה אתה צריך ריבונות?

חנין זועבי: ומה הערך בריבונות כשאתה נדרש להוכיח אותה כל פעם מחדש?

חנין זועבי: ותשכחו מהפלסטינים.

חנין זועבי: אין אף מדינה, אין אף ארגון לזכויות אדם, אף ארגון עולמי, שאינו חושב שלכל הפחות יש צורך לנהל משא-ומתן על ירושלים.

חנין זועבי: הוויכוח הבין-לאומי הרחב והאינטנסיבי החוזר על עצמו, די בו כדי לערער כל חברה לעניין הריבונות שלה, ולעניין המוסר שלה.

חנין זועבי: השיח הישראלי התקיף על אודות המוסריות, די בו כדי להעיד שיש כאן בעיה.

חנין זועבי: העובדה שיש צורך באלפי שוטרים וחיילים בשביל לשלוט בירושלים די בה כדי להוכיח שהריבונות הישראלית בירושלים עודנה בסימן שאלה, וכי יש עם שנאבק בשביל חירותו ומתנגד בכל איבריו לשליטה הישראלית.

חנין זועבי: לא מדובר בחופש פולחן פה, ולא מדובר רק במקומות הקדושים, אלא מדובר בריבונות על ירושלים.

חנין זועבי: מדובר במדינה שרוצה להוכיח ריבונות על ירושלים, ואנחנו הפלסטינים, כן, נאבקים לא רק למען חופש פולחן, ולא רק למען המקומות הקדושים, אנחנו נאבקים למען ריבונות העם הפלסטיני על ירושלים המזרחית.

חנין זועבי: ריבונות זה מושג שדורש הכרה בין-לאומית, ומוסר זה מושג אוניברסלי.

חנין זועבי: שני המושגים האלה אינם יכולים להסתגר בתוך דיון פנימי שאתם עושים בינכם לבין עצמכם.

חנין זועבי: וביחס לגולדסטון ומוסריות – אתה יכול לקבוע שאתה ציוני.

חנין זועבי: אתה יכול להחליט, אני ציוני.

חנין זועבי: אבל אתה לא יכול להחליט שאתה מוסרי.

חנין זועבי: האחרים הם אלה שצריכים להחליט, ולראות בך אדם מוסרי.

חנין זועבי: זו קביעה טרנסצנדנטלית.

חנין זועבי: זו אינה קביעה עצמית – המוסריות.

מגלי והבה: נא לסיים, גברתי.

חנין זועבי: אני מסיימת.

חנין זועבי: מישהו כאן יכול להכריז על עצמו גם כן כאיש חכם.

חנין זועבי: אבל זה לא הופך אותו לאחד כזה.

חנין זועבי: אולי באמת צה"ל הוא הכי מוסרי, ומדיניות המצור, ההרעבה, מניעת טיפול רפואי מ-40% מהעזתים, שליטה בעם אחר, היא מדיניות מוסרית.

מגלי והבה: תודה.

חנין זועבי: אבל לפחות – אני מסיימת.

מגלי והבה: אני מדבר אלייך, גברתי.

חנין זועבי: אני מסיימת.

חנין זועבי: שנייה.

מגלי והבה: סיימת את הזמן שלך.

מגלי והבה: נתתי לך חצי דקה מעל – – –

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אני מסיימת, משפט אחרון.

מגלי והבה: משפט אחרון, בבקשה.

מגלי והבה: חשבתי – – –

חנין זועבי: אתם יכולים להאמין שהמדיניות שאתם מנהלים היא מדיניות מוסרית.

חנין זועבי: אבל לפחות תחפשו מישהו, מדינה כלשהי, ארגון כלשהו שאינו ישראלי, שיגיד את זה.

חנין זועבי: אז השיפוט הזה יכול להישמע בצורה יותר רצינית, ואולי אז נתחיל להשתכנע.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בערב יום הכיפורים החליטו הערבים לחולל מהומות בירושלים.

אריה אלדד: בטעות הם התקיפו קבוצה של תיירים צרפתים, אבל בתגובה הגבילה המשטרה את כניסת המוסלמים להר לקבוצת גיל מסוימת וגם אסרה כניסת יהודים בכלל להר-הבית.

אריה אלדד: זה דפוס קבוע.

אריה אלדד: בכל פעם שהערבים מחליטים לחולל מהומות בארץ-ישראל, הם צועקים "אל-אקצא בסכנה".

אריה אלדד: נדמה לי שהפעם הראשונה שהדפוס הזה נוסד היה בימי חאג' אמין אל-חוסייני, שחולל אחר כך את מאורעות 1929, שהרבה דם יהודי היה טבול בהם.

אריה אלדד: אבל מאז השיטה עובדת.

אריה אלדד: בכל פעם שהם צועקים "אל-אקצא בסכנה", השלטונות מתכופפים.

אריה אלדד: פעם אחת מהומות הכותל, מנהרת הכותל, אוקטובר 2000, המהומות שלאחר מכן; זורקים אבנים מלמעלה, זורקים אבנים מלמטה; מחוללים מהומות בוואדי-עארה; בכל מיני מקומות מאיימים שמיליארד מוסלמים יצעדו על ירושלים וישמידו אותנו אם לא נרפה מייד מעיסוקנו בהר-הבית.

אריה אלדד: חוקי-יסוד שמדינת ישראל מתגאה ומשבחת בהם, כמו חופש הפולחן, הם לא חד-צדדיים.

אריה אלדד: אם זה המקום הקדוש ביותר לעם היהודי, וכך הוא באמת, אז גם ליהודי מותר להתפלל בהר-הבית.

אריה אלדד: אבל ממשלות ישראל לדורותיהן נשענות על קביעה מנדטורית – על דבר המלך במועצתו – שאמרה שהמקומות הקדושים בארץ-ישראל זה עניין של הממשלה ולא של בתי-המשפט, ואף ממשלה לא רוצה להפריע לסטטוס-קוו.

אריה אלדד: אבל כשהערבים מתפרעים מענישים את הקורבנות?

אריה אלדד: מונעים מיהודים לעלות ולבקר בהר-הבית?

אריה אלדד: ההיגיון של המהלך זה נראה תמוה ביותר, גם במישור המעשי וגם במישור המוסרי והמשפטי שלו.

אריה אלדד: אני יודע שאיימו עלינו במיליארד מוסלמים, במיליארד וחצי מוסלמים, אם נפתח את הר-הבית לביקורים.

אריה אלדד: חבר הכנסת צחי הנגבי היה השר לביטחון פנים כשהוא החליט לפתוח את הר-הבית למבקרים, והוא נפתח ליהודים, והשמים לא נפלו.

אריה אלדד: אני בטוח שהשמים לא ייפלו ומיליארד מוסלמים ילכו לעבודה באותו בוקר או יישארו בבית – – –

קריאה: לא יכול להיות – – –

אריה אלדד: – – – או יישארו בבית, כל אחד כחפצו, כשיתירו ליהודים להתפלל בהר-הבית, לקיים חוק-יסוד וחירות יסוד המוקנית לכל אדם בארץ-ישראל, כמו בכל מקום בעולם.

אריה אלדד: השר לביטחון פנים, אל תפחד.

אריה אלדד: ליהודים מותר להתפלל בהר-הבית.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלדד.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מגלי והבה: לאחר מכן ישיב השר לביטחון פנים על ההצעות לסדר-היום.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צריך להבין שהסתה בכל מה שקשור למסגד אל-אקצא, הר-הבית, בית-מקדשנו – ההסתה הזאת, אנחנו אשמים בה, אדוני כבוד השר.

נסים זאב: אנחנו מאפשרים לשיח'ים מדי פעם לקחת את המיקרופון בהר-הבית או במסגדים ולהסית את הציבור הערבי כנגד מדינת ישראל ועם ישראל.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו אפילו דקה אחת לתת למסית כזה, שמדליק ומבעיר את כל העולם האסלאמי בשקרים כדי לעשות פוגרומים.

נסים זאב: אנחנו יודעים איך הם חמומי מוח כולם ואיך שהם באים כאילו להגן, אבל יש להם מטרה אחת: לעשות חורבן ולהשמיץ את העם היהודי בעולם כולו.

נסים זאב: האסלאם תבע לעצמו בכורה על ירושלים וקודשיה רק לאחר 2,000 שנות גלות, לאחר שהעם היהודי חזר לארצו.

נסים זאב: ממתי בכלל יש עם פלסטיני?

נסים זאב: רק לפני 100 שנה הגדיר העם הפלסטיני את עצמו כעם, ופתאום מכריזים, לאחר ששת הימים, שירושלים צריכה להיות בירת פלסטין.

נסים זאב: ממתי ירושלים היא בירת פלסטין?

נסים זאב: אדוני השר, אני רוצה לומר לך שעוד לפני 3,300 שנה העם היהודי, עיר דוד – עם ישראל היה בתוך ירושלים.

נסים זאב: גם בתקופת הירדנים, כשהירדנים היו בירושלים, הם ראו בירושלים עיר הבירה?

נסים זאב: הירדנים לא חשבו על זה.

נסים זאב: הפלסטינים התחילו רק לאחר 1967 לחשוב שאולי אפשר להפוך את ירושלים – – –

מסעוד גנאים: אנחנו אומרים "פלסטינים", אבל היא קדושה לכל – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת גנאים, אני מבקש, היית פה בזכות דיבור.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אני רוצה לומר שאף פעם לא מוזכרת בקוראן, אפילו פעם אחת, קדושה של ירושלים.

נסים זאב: ירושלים בכלל לא מוזכרת.

נסים זאב: מוזכרת מכה כעיר הקדושה וגם מדינה, אבל לא מוזכרת ירושלים.

קריאה: מכה – בסגול.

נסים זאב: העניין של ירושלים הפך להיות מלחמה פוליטית של הפלסטינים.

נסים זאב: דרך אגב, כיפת-הסלע ומסגד אל-אקצא – מישהו חשב למה צריך שני מסגדים?

נסים זאב: שני המבנים המקודשים למוסלמים על הר-הבית כ-1,400 שנה נבנו בפאר והדר כדי להנציח את ניצחון האסלאם על הדתות הקיימות, להתחרות במראה החיצוני של הכנסיות הנוצריות.

נסים זאב: אל-אקצא וכיפת-הסלע הוקמו כתוצאה ממלחמות פנימיות בין המוסלמים.

מסעוד גנאים: סיפורים סיפורים.

מסעוד גנאים: סיפורי – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש 240 מטר פסוקים מהקוראן.

נסים זאב: אף פסוק, אף מלה על ירושלים לא מוזכרת שם, ולו מלה אחת.

מסעוד גנאים: יש פסוק.

מגלי והבה: אתה צריך לסיים.

נסים זאב: האסלאם מגדיר את היהודים כמי שמטמאים את דת האסלאם בירושלים.

מגלי והבה: אדוני, משפט אחרון.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך שהבעיה היא מאתנו, בגלל שאנחנו פוחדים מהשד הדמוגרפי.

נסים זאב: אנחנו חושבים שצריכים להיפטר משכונות ערביות.

נסים זאב: הממשלה הקודמת הכריזה על חלוקתה של ירושלים.

נסים זאב: בגלל זה מקבלים את הכוח להילחם יותר.

מגלי והבה: תודה רבה.

נסים זאב: לכן, אדוני השר, רק משפט אחד: אתה צריך לבחון ולמצוא את הדרך איך לא לאפשר את המיקרופון הזה ברגע האמת – –

מגלי והבה: תודה.

עפו אגבאריה: אז לסתום.

נסים זאב: – – את ההסתה כנגד העם היהודי.

נסים זאב: אתה תחפש את הדרך וזה תפקידך – –

עפו אגבאריה: זה מאוד דמוקרטי.

נסים זאב: – – ואני מאמין שתעשה את זה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר לביטחון פנים להשיב על ההצעות לסדר-היום.

מגלי והבה: אדוני, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני הקשבתי לכם בקשב רב.

יצחק אהרונוביץ': אני פונה מעל במה זו אל כולכם, כולכם, מכל גוני הקשת הפוליטית: תיזהרו בלשונכם ואל תציתו אש בהר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': תהיו גורם ממתן ולא גורם מסית.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה לכם ואני אומר את זה לכל מי שרואה ושומע כרגע: להוריד את הווליום, להוריד את הפרופיל, כי לא בעיה להדליק.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה היא אחר כך לשאת באחריות ובתוצאות.

יצחק אהרונוביץ': בערב יום כיפורים האחרון נערך מחוז ירושלים לפתיחת הר-הבית למבקרים.

יצחק אהרונוביץ': במקביל, נשמעו קריאות מצד גורמים במגזר היהודי לעלייה מוגברת של יהודים להר-הבית, וכנגדם נשמעו קריאות של אישי דת מוסלמים, ובהם השיח' תייסיר תמימי, להגיע ולהגן על מסגד אל-אקצא מפני פריצת היהודים למסגד.

יצחק אהרונוביץ': לנוכח זאת, הוחלט לתגבר את הכוחות המבצעיים בשטח הר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': עם פתיחת ההר למבקרים החלו עשרות מוסלמים להתגודד סמוך לשער המוגרבים.

יצחק אהרונוביץ': באותה עת קבוצת תיירים מצרפת נכנסה להר וקבוצת מתפרעים החלה ליידות אבנים, להשליך ברזלים, קרשים, כיסאות ומכל הבא ליד.

יצחק אהרונוביץ': כוח השוטרים שהיה במקום, בשילוב עם כוח התגבור, הדף את המתפרעים לכיוון המסגד, פעולה שמנעה את הסלמת האירועים במקום.

יצחק אהרונוביץ': במקביל יצאו קריאות לתושבי ירושלים ולערביי הצפון להגיע אל ההר ולהגן על המסגד.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה סגרה את שערי הר-הבית כדי למנוע מהצעירים הרבים להיכנס, וכוחות נשלחו כדי להרגיע את הפרות הסדר שהתפתחו בסמטאות העיר העתיקה.

יצחק אהרונוביץ': לאחר שנרגעו הרוחות נפתח ההר למוסלמים מבוגרים בלבד, וביום הכיפורים ובהמשך השבוע התנהלו התפילות כשורה.

יצחק אהרונוביץ': במוצאי שבת, חג ראשון של סוכות, ללא התרעה מוקדמת, התבצרו כ-80 צעירים במסגד אל-אקצא כשברשותם סלסילות ומריצות מלאות אבנים.

יצחק אהרונוביץ': במקביל החלו להישמע בתקשורת הערבית קריאות להגיע להר-הבית, כאשר השיח' ראאד סלאח מוביל אותם.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך התקיימה הערכת מצב אצל מפקד מחוז ירושלים והוחלט שוב לסגור את הר-הבית לכניסת מבקרים ולהגביל את כניסת הגברים המוסלמים לגיל 50 ומעלה.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לכך, הוחלט במשטרה להיערך לאפשרות של הפרות סדר בדגש על ירושלים ויתר מחוזות המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': באזור מזרח-ירושלים נרשמו כמה אירועי הפרות סדר שכללו יידוי אבנים ובקבוקי תבערה, והם קיבלו תגובה מיידית.

יצחק אהרונוביץ': לאור פעילות המשטרה נמנעה הסלמה של המצב.

יצחק אהרונוביץ': במהלך האירועים נעצרו 127 מפירי סדר, והוגשו כנגד 40 איש מתוכם כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, נפצעו 36 שוטרים, מרביתם קל.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שמדובר רק בחלק קטן מהציבור הערבי, חלק שאותו ציבור אינו מסכים עם דרכו.

יצחק אהרונוביץ': עם הקומץ הזה לא יהיו פשרות.

יצחק אהרונוביץ': לגבי השיח' ראאד סלאח וסגנו כמאל ח'טיב, השניים נחקרו והובאו בפני שופט, והוא החליט להרחיקם מתחומי ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי במהלך חול המועד ביקרו בעיר העתיקה ובכותל מאות אלפים של מבקרים, והביקורים עברו בסדר מופתי וכמעט לא הושפעו מהפרות הסדר.

יצחק אהרונוביץ': לצורך זה פעלו מאות שוטרים, ואני יכול להגיד לכם אלפי שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': ביקרתי שם כמה פעמים והייתי עד לדברים, לאירועים עצמם.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם שהשקט נשמר.

יצחק אהרונוביץ': הר-הבית בימים האחרונים פתוח לכל קהל המבקרים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: מה אדוני מציע?

מגלי והבה: חכה שנייה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה ותיק כאן ויודע את התקנון.

מגלי והבה: מה אדוני מציע?

יצחק אהרונוביץ': אני מוכן לקבל כל הצעה.

טלב אלסאנע: שאלה לשר.

מגלי והבה: השאלה אם השר ירצה.

מגלי והבה: יש לך הצעה אחרת?

טלב אלסאנע: נמנעתי מקריאת ביניים, כי הבנתי שאתה מאפשר.

מגלי והבה: הרי הצעה אחרת – – –

טלב אלסאנע: אני מוותר על הצעה אחרת.

מגלי והבה: מוותר על הצעה אחרת.

מגלי והבה: אדוני השר מסכים לשאלתו?

מגלי והבה: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מפקד המחוז פרנקו, שאמור להיות בתווך הוויכוח, יצא בהצהרה שהערבים כפויי טובה.

טלב אלסאנע: לא שמענו שום מילת הסתייגות בדבריך.

טלב אלסאנע: המשטרה, תפקידה לקיים חובה ולהבטיח שהמתפללים יממשו את זכותם לתפילה.

טלב אלסאנע: להצהרה הזאת אין שום מקום, והערבים לא מבקשים טובות.

טלב אלסאנע: מה עמדתך בעניין?

טלב אלסאנע: ושאלתי השנייה: מדוע הכפילות?

טלב אלסאנע: ראינו איך המשטרה מתמודדת עם החרדים בירושלים, והיא מתנהלת בצורה אחרת עם המוסלמים בירושלים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני חוזר ואומר לגבי הפרות סדר: נושא הר-הבית הוא מקום רגיש, נפיץ, וצריך להיזהר.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של ההתפרעויות – היו התפרעויות קשות מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי וגם הסברתי: זריקות אבנים, זריקות ברזלים, שפיכת שמן על הכביש כדי ששוטרים יחליקו, והם נפלו, וכמה פעמים פגעו ברגליהם.

יצחק אהרונוביץ': אין להשוות בין הפגנה להפגנה, צריך לראות מה זה הפגנות ואת ההבדל בין הפגנות, וככלל, המשטרה תפעל בהתאם לסוג ההפגנה.

יצחק אהרונוביץ': הכלים ניתנו להם, האחריות ניתנה להם.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ההתבטאויות – שמעתי.

יצחק אהרונוביץ': גם ברגע זה אני לא מתכונן להתייחס.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: אדוני מציע הצעה אחרת, חבר הכנסת גדעון עזרא?

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: שנייה.

מגלי והבה: אדוני השר, מה הצעת?

יצחק אהרונוביץ': ועדה.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

גדעון עזרא: אדוני השר, אני מודה לך על הסקירה.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר שאמרת שיועמדו לדין 40 מהמתפרעים, אם הבנתי נכון.

יצחק אהרונוביץ': 40 כתבי אישום הוגשו, ו-127– – –

גדעון עזרא: 40 כתבי אישום לאלו שזרקו אבנים והתנהגו בצורה לא נכונה.

גדעון עזרא: אני רק תמה מדוע אין כתב אישום כנגד המסית הראשי, ראאד סלאח, משום שאם הם נענו לקריאתו של ראאד סלאח, כיצד הוא יושב בביתו, אף-על-פי שביתו באום אל-פחם, והוא לא יועמד לדין?

מגלי והבה: אתה יכול לענות מכאן.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

מגלי והבה: הרשינו לשר לענות.

מגלי והבה: זה לא מקובל.

מגלי והבה: אחר כך – חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גדעון עזרא, את ראאד סלאח אתה מכיר, את האדם, את השיח' המסית והמדיח כל מיני מתפרעים, וזה לא בפעם הראשונה.

יצחק אהרונוביץ': שבעה תיקים היו בעברו, ועדיין קיימים; עדיין חלקם נמצאים בפרקליטות וחלקם במשטרה בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': זה התיק השמיני שלו.

יצחק אהרונוביץ': חקירתו תימשך, ולא בפעם הראשונה, ונמצה את הדין.

יצחק אהרונוביץ': עד כאן.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: הצעה אחרת, חבר הכנסת זחאלקה – נכון, או שאלה?

ג'מאל זחאלקה: כן, כן, הצעה אחרת.

מגלי והבה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: עם כל הדיבורים, אין חופש פולחן במסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: עשרות אלפי מתפללים, מונעים מהם מלהגיע מהגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: בכל שבוע, שבועיים יש הגבלות על הכניסה למתפללים, ואני חושב – – –

זבולון אורלב: כשאין הסתה, אין הגבלות.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: בכל הרמדאן לא היתה הגבלה.

זבולון אורלב: לא היתה הסתה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורלב, תודה.

עפו אגבאריה: הגבלה תמיד – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה, תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה וחבר הכנסת אורלב, זכות דיבור לחבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: יש פגיעה בזכות יסוד שהיא זכות הפולחן, ואי-אפשר להתהדר – אנחנו מאפשרים חופש פולחן, ולא מאפשרים אותו בפועל.

ג'מאל זחאלקה: אלה שקרים.

ג'מאל זחאלקה: כשנציגי הממשלה אומרים: אנחנו מאפשרים חופש פולחן, הם משקרים, פשוט.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר ראשון.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, ראש הממשלה אמר שאין חפירות מתחת למסגד אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: אלה שקרים.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אם הוא צודק, שיאפשר בדיקה של ועדת מומחים בין-לאומית, נייטרלית, שיבדקו את העניין אם אכן יש חפירות.

ג'מאל זחאלקה: והשאלה החשובה ביותר: האם החפירות האלה מסכנות את המסגד במקרה של רעידת אדמה?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: השר הציע ועדה.

ג'מאל זחאלקה: ועדה בין-לאומית.

מגלי והבה: ועדת הפנים והגנת הסביבה, ודאי.

מגלי והבה: אין ועדה אחרת.

ג'מאל זחאלקה: ועדה בין-לאומית הוא הציע?

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: עכשיו נשאל.

מגלי והבה: חבר הכנסת נחמן שי, מסכים לוועדה?

מגלי והבה: ועדת הפנים והגנת הסביבה, כן או לא?

נחמן שי: מתי זה יהיה?

מגלי והבה: בסדר, זה סדר הדין של – – –

זבולון אורלב: זה יהיה הרבה לפני שיהיה במליאה.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד רותם – איננו.

נחמן שי: אומר לי חבר הכנסת אורלב שזה יהיה בוועדה לפני מליאה.

נחמן שי: אני מעדיף מוקדם ככל האפשר.

מגלי והבה: בסדר.

מגלי והבה: זה יהיה בסדר-היום של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: חבר הכנסת חנא סוייד?

חנא סוייד: ועדת הפנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאמה – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ועדה?

מסעוד גנאים: כן.

מגלי והבה: חברת הכנסת חנין זועבי, ועדת הפנים, כן או לא?

חנין זועבי: כן.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה אלדד?

אריה אלדד: ועדה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מחליטים – – –

זבולון אורלב: אדוני לא שאל אותי.

מגלי והבה: נכון, כיוון ששינו ברשימה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: מסכים.

מגלי והבה: אנחנו עושים הצבעה.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, ועדה?

מגלי והבה: אם כך, מי שמצביע בעד, מצביע בעד העברה לוועדה, ומי שמצביע נגד מצביע בעד הסרה מסדר-היום.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: 15 בעד, אחד מתנגד ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, ההצעות לסדר-היום בנושא המהומות בהר-הבית תידונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: ונדליזם בעבדת

מגלי והבה: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: ונדליזם בעבדת, הצעה לסדר-היום שמספרה 1128, של חבר הכנסת זאב בוים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת זאב בוים, וישיב לו השר לביטחון הפנים, השר אהרונוביץ.

מגלי והבה: לאדוני יש עשר דקות, יש לך זמן.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני ימים אחדים התגלה באתר עבדת בנגב מעשה ונדליזם חמור ביותר בעתיקות של עבדת.

זאב בוים: צריך לומר פה מלה על עבדת, עיר מיוחדת, נבטית, שייכת לממלכת הנבטים, משהו בין תחילת המאה השנייה ועד המאה השביעית.

טלב אלסאנע: אנחנו הצאצאים של הנבטים, אתה יודע שהם ערבים.

זאב בוים: אתם בהחלט יכולים לחפש שורשים של הנבטים, אני רק לא מבין אם יש שורשים כאלה, איך, לפחות לפי החשד, דווקא הצאצאים של הנבטים הורסים את המורשת הנבטית.

טלב אלסאנע: למה להמשיך עם השקר הזה?

טלב אלסאנע: מספיק עם ההסתה הזאת, שיגידו את העובדות.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: מה קרה?

טלב אלסאנע: – – – לא היית קורא לי.

מגלי והבה: תסלח לי, בזכות דיבור השר לשעבר זאב בוים.

מגלי והבה: בבקשה.

זאב בוים: הוותיקים שבינינו עוד זוכרים טיולים בנגב ואף פעם לא פסחו על האתר המיוחד הזה, עבדת.

זאב בוים: יש כמה וכמה תחנות מסחר נבטיות בנגב ועבדת היא הגדולה והמפותחת שבהן ליד כורנוב, ממשית, שבטה ועוד, וודאי היותר מפוארת בממלכת הנבטים פטרה המקסימה, שהיצר לראות אותה, כשעוד היה אסור, גבה אפילו מחירים בנפש, ועכשיו היא פתוחה הודות לשלום שיש לנו ואפשר לתייר בה.

זאב בוים: האתרים האלה ועבדת הם היום מוקד לא רק לטיולים האלה אלא גם לתנועת תיירות גדולה לכל מי שיורד דרומה.

זאב בוים: לא בכדי אונסק"ו החליטה ב-2005 להכיר בעבדת כאתר של מורשת תרבות עולמית, ובדין כך, על שלל הממצאים הנבטיים שם.

זאב בוים: נערכו שם חפירות בתקופה המודרנית המוקדמת – בראשית המאה ה-19 כבר היו שחפרו שם – ויש שם שרידי כנסייה, מהכנסיות הראשונות העתיקות בארץ.

זאב בוים: אם כן, זהו האתר, והנה אנחנו עדים למעשה ונדליזם חמור ביותר, שמתרחש בימים האחרונים באתר.

זאב בוים: אדוני השר, תוך כדי המאורע המזעזע הזה אנחנו לומדים שזאת לא פעם ראשונה שבאתר הזה נעשו מעשי ונדליזם וסילקו משם אלמנטים של עתיקות.

זאב בוים: אני רוצה, אם כן, בזמן הקצר הזה, לא להרחיב יותר מדי אלא להתמקד בשלושה היבטים שהם אלה שצריכים לעניין אותנו.

זאב בוים: ההיבט הראשון – התופעה של הוונדליזם.

זאב בוים: אני חושב שזה איזשהו שיא חדש שעורר אותנו בגלל המיוחדות של עבדת, ולכן גם פתחתי בכך, אבל צריך לומר שהתופעה הזאת היא תופעה רחבה והיא פושה בכל ערי הארץ וכפריה.

זאב בוים: הפנייה היא אליך, אדוני השר, כמי שמופקד על ביטחון הפנים.

זאב בוים: יש סתירה עמוקה בין התופעה הוונדלית שפושה בארץ לבין התחום שאתה מופקד עליו, והשאלה היא מה עושים כדי לייצר את ההרתעה ואת המניעה.

זאב בוים: ברור שיש עוד גורמים לוונדליזם, וזאת סוגיה של חינוך או עניין של מערכת שלמה, שצריכה ללוות את האדם בארץ מרגע שהוא נולד כמעט, אבל לא נרחיב עד כדי כך.

זאב בוים: לעניין הזה עכשיו, במציאות הנוכחית, מה עושים כדי לצמצם את התופעה הזאת?

זאב בוים: שמעתי על רעיונות, על משטרת תיירות וכו', דברים שבאמת קיימים בלא מעט ארצות מתוירות.

זאב בוים: הרעיון הוא נכון והשאלה היא כמה אמצעים אפשר להקדיש לעניין.

זאב בוים: לפני כן, לא בהקשר של עבדת, אבל באותה מידה זה יכול להיות גם בנושא זה, עלה הרעיון להקים משטרות מקומיות, שרשויות מוניציפליות תהיינה אחראיות להן בשילוב עם המשטרה, באיזושהי דרך של יצירת שיתוף פעולה עם המשטרה הארצית.

זאב בוים: אבל מכיוון שהיא מתוחה למשימות רבות, הייתי מציע לחזור ולעיין בכובד ראש באפשרות הזאת.

זאב בוים: אני יודע שהרבה ראשי ערים מוכנים להרים את האתגר הזה.

זאב בוים: הדבר השני, פה ההפניה היא אל השר להגנת הסביבה, שהוא הממונה, כמדומני, על רשות שמורות הטבע או על רשות הגנים הלאומיים, שמחוברות עכשיו כגוף אחד.

זאב בוים: האחריות על האתר, כמו על אתרים רבים אחרים בארץ, מונחת לפתחה של הרשות הזאת, בין השאר על שמירתה, על תפקודה, על הפעילות שבתוכה.

זאב בוים: זאת אחריות מאוד רצינית וכבדה.

זאב בוים: אני אומר כאן שלפי כל האינפורמציה שבידי, גם מהאנשים שחיים שם במקום, הפעילות הזאת לא נתמלאה כפי שצריך שיהיה.

זאב בוים: יש שומר אחד, בדרך כלל למטה, לא על האתר, על האקרופוליס, שם מצויות רוב שכיות החמדה, אלא למטה.

זאב בוים: התרעות שניתנו בעבר ואזהרות שהופנו בעל-פה ואפילו בכתב אל רשות הגנים ואל רשות שמורות הטבע לא נענו, והן היו כבר לפני כן.

זאב בוים: כלומר, יש פה איזשהו סוג של הזנחה קשה והכתובת היא שם, אצל הגופים הממונים האלה.

זאב בוים: הדבר השלישי, כאן אני חוזר לחבר הכנסת טלב אלסאנע: יש חשד, ואני לא יודע כמה הוא מבוסס, אבל יש חשד שידם של בדואים באזור במעל הזה, במעשה הזה.

זאב בוים: כנראה החקירה עדיין נמשכת ולכן נגיד את זה רק ברמה של חשד; ויש כאלה שאומרים שזה על רקע העניין של פעילות נגד בנייה בלתי חוקית בכפרי בדואים באזור.

זאב בוים: בין אם החשד הזה הוא נכון – אני מאוד מקווה שהחשד הזה יתבדה, אבל זה לא חשוב, בין אם כך ובין אם כך, עצם החשד מעלה בהקשר הזה את הסוגיה הכבדה ביותר שקשורה היום לנגב, לא מעכשיו, זו סוגיית הסדרת התיישבות הקבע של בדואים בנגב.

מגלי והבה: זה, אדוני, נושא אחר.

זאב בוים: על זה עוד משפט, ובזה אסיים.

זאב בוים: אני רוצה רק להזכיר שהממשלה הקודמת, של אולמרט, החליטה ב-2007 על הסדרה של ההתיישבות של הבדואים בנגב.

זאב בוים: הקמנו את ועדת-גולדברג, השופט גולדברג; היא ישבה שנה על המדוכה, בתיאום ובהתייעצות מתמדת עם בדואים שחיים שם.

זאב בוים: יש לה מסקנות, המסקנות אומצו בסוף 2008, לפני כשמונה חודשים, על-ידי הממשלה, וזה מונח לפתחה של הממשלה הזאת להמשיך רציפות של טיפול.

זאב בוים: אדוני השר, אני קורא לך ולממשלה, ולמי שממונה על זה – שר הבינוי והשיכון דהיום – לאחוז את השור הזה בקרניו.

זאב בוים: אם יש אמת בחשד הזה, זה רק סימפטום לכך שהבעיה של הסדרת התיישבות קבועה לבדואים בנגב טרם מצאה את פתרונה.

זאב בוים: אני מקווה מאוד שאין פה איזושהי סחבת שתמסמס את הרעיון הזה ואת החלטות הממשלה שכבר קיימות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זאב בוים.

מגלי והבה: חרגנו קצת מהזמן לאור חשיבות הנושא.

מגלי והבה: ניתן לשר לביטחון פנים להשיב, ולאחר מכן הצעה אחרת לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זאב בוים ביקש לדון באירוע שבו הושחת אתר מורשת של אונסק"ו בעבדת.

יצחק אהרונוביץ': מדובר באירוע חמור, שבו הושחתו ונהרסו עתיקות ששרדו אלפי שנים.

יצחק אהרונוביץ': ביקרתי שם, ראיתי את הנזק, הנזק קשה, קשה לעין וקשה לתיקון וגם מוערך בהרבה כסף, כדי לנסות לתקן את הנזק.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 5 באוקטובר, סמוך לשעה 08:00, הגיעו עובדי האתר בעבדת למקום והבחינו כי עתיקות רבות בעיר הנבטית הושחתו ונהרסו על-ידי אלמונים, אשר ניפצו קשתות אבן, הפילו עמודים, עקרו אבנים ממקומן, צבעו חלק גדול מקירות המבנה בצבע צהוב וחום.

יצחק אהרונוביץ': למקום הגיע מפקד המחוז, מפקד המרחב, וכאמור גם אני הגעתי לשם כדי להתרשם מממדי ההרס והנזק.

יצחק אהרונוביץ': לאור האירועים החלה חקירה סמויה, ובמהלכה נאספו כמה ראיות ונעצרו שני חשודים.

יצחק אהרונוביץ': מעצרו של אחד מהם הוארך פעמיים על-ידי בית-המשפט, והוא שוחרר לאחר חקירה, כי הוברר כי אינו קשור באופן ישיר לאירוע.

יצחק אהרונוביץ': מעצרו של השני – הוא כנראה שוחרר בשעות אלה על-ידי בית-המשפט.

טלב אלסאנע: הוא שוחרר היום.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, בשעות אלה.

יצחק אהרונוביץ': יש להדגיש כי אבטחת האתר והטיפול בבעיית שיכוני הקבע של המגזר הבדואי בנגב אינם בתחום טיפולה של משטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, המשטרה עושה כל שביכולתה כדי להביא לסיום החקירה ומיצוי הדין עם העבריינים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה פה, המיצוי עם העבריינים האלה יהיה במהלך הימים הקרובים, ואנחנו נגיע אליהם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון הפנים.

מגלי והבה: מה אדוני מציע, להסיר או להסתפק בדבריך?

זאב בוים: להעביר לוועדה.

יצחק אהרונוביץ': לוועדה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: בדרך כלל, לפי התקנון, כאשר להצעה לסדר-היום יש מציע אחד, יכול רק אחד לבקש הצעה אחרת, אבל בשל היותו גם שר לביטחון פנים וגם משום שחשוב שיתבטא בנושא – גם חבר הכנסת גדעון עזרא וגם חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת זאב בוים.

טלב אלסאנע: אין ספק שהמעשה הוא חמור ואני מגנה אותו.

טלב אלסאנע: אלא מה?

טלב אלסאנע: מה שמדהים הוא שבאופן מיידי, מבלי להמתין ולראות את תוצאות החקירה המשטרתית, כבר עלו לכותרות, האשימו והרשיעו ועשו בית-דין שדה.

טלב אלסאנע: בתודעה הציבורית האוכלוסייה הבדואית כולה אשמה.

טלב אלסאנע: זה שיש הריסות בתים – כבר 20 שנה הורסים לבדואים את הבתים שלהם.

טלב אלסאנע: השיח' הזה שנעצר, כבר ב-1949 הוא הקים אוהל מחאה במשך שישה חודשים מול משרד ראש הממשלה, כדי למחות.

טלב אלסאנע: הוא לא הלך להרוס עתיקות בעבדת, הוא הקים אוהל מחאה.

טלב אלסאנע: יש הבטחה להקים להם יישוב, הבטחה שלא מומשה עד היום.

טלב אלסאנע: לכן לבוא ולהגיד שמשום שהורסים אז הבדואים נוקמים, אין לזה שום הצדקה, אין לזה שום בסיס.

טלב אלסאנע: המשטרה צריכה לחקור את האירוע הזה כאירוע עברייני, ומי שאשם, יש להעמיד אותו לדין.

טלב אלסאנע: לא להכליל, לא להכתים, והשרים לא צריכים להשתתף בחגיגה ולומר: הציבור הבדואי.

טלב אלסאנע: 180,000 הבדואים שמרו על העתיקות לפני קום המדינה, במשך אלפי שנים.

טלב אלסאנע: העתיקות האלה הן חלק מהתרבות, חלק מההיסטוריה שלנו, חלק מהתרבות שלנו.

טלב אלסאנע: אכפת לנו שישמרו, ואנחנו רוצים שכולם יאבטחו וישמרו עליהן.

טלב אלסאנע: אני חושב שלא בגלל השומר שהציבו שם אנשים לא פוגעים, אלא בגלל המוסר שיש להם לשמור על העתיקות האלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אני מבקש להתייחס לאספקט אחר, והוא השמירה בגנים לאומיים.

גדעון עזרא: נקודת המוצא בשמירה על גנים לאומיים צריכה להיות הרבה יותר חמורה מאשר היא עכשיו.

גדעון עזרא: הנושא הזה הוא תקציבי.

גדעון עזרא: ישנו ויכוח בארץ אם בכלל לגבות דמי כניסה לגנים לאומיים.

גדעון עזרא: מחוסר תקציב מדינה לנושאים הללו אפשר למצוא את הגנים שלנו פרוצים ומועדים לפורענות.

גדעון עזרא: ויפה שעה אחת קודם – לאור המקרה הזה רשות הטבע והגנים צריכה לחשוב באיזו צורה היא מגינה על הגנים הלאומיים של מדינת ישראל ולהתנהל בהתאם.

גדעון עזרא: כך אי-אפשר להמשיך, אחרי המקרה הנורא הזה.

גדעון עזרא: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

מגלי והבה: עלו כאן שתי הצעות חשובות – גם מה שהציע חבר הכנסת זאב בוים לגבי פתרון סוגיית הבדואים.

מגלי והבה: אני שמח שניתנה לך ההזדמנות, חבר הכנסת טלב אלסאנע, להסביר שהאנשים שוחררו ולא צריך להאשים עדה שלמה במה שהם לא עשו.

טלב אלסאנע: הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, שהתקשורת וחברי הכנסת באמת ישמיעו זעקה גם כאשר הורסים בתים של בדואים ומשאירים את הילדים יושבים על החורבות.

טלב אלסאנע: עבדת זה דבר חשוב, אבל גם הריסת הבתים זה דבר לא פחות חשוב, וצריך לתת לו את הפתרון.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת בוים ביקש להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה והשר הסכים לכך.

זאב בוים: כן, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: אנחנו נצביע על העברה לוועדה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 נמנעים – אין

מגלי והבה: ארבעה בעד, ארבעה נגד.

זאב בוים: טלב, למה הצבעתם כך?

זאב בוים: לא רציתם להעביר לוועדה?

מגלי והבה: דרך אגב, התפלאתי על כך, אבל ההצבעה כבר היתה.

מגלי והבה: מקובל שכשיש תיקו, ההצעה תוסר מסדר-היום.

זאב בוים: אני לא מבין את טלב, מה הסיפור?

טלב אלסאנע: שום דבר.

טלב אלסאנע: השר ענה.

מגלי והבה: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

מגלי והבה: אוזלת ידה של המשטרה בטיפול באלימות ביישובים הערביים

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום שמספרה 1141: אוזלת ידה של המשטרה בטיפול באלימות ביישובים הערביים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: ישיב לו השר לביטחון הפנים.

מגלי והבה: אני גם אומר, חבר הכנסת זחאלקה, שאי-אפשר להציג את הנושא בשלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: זה עשר דקות.

מגלי והבה: טעיתי, תקבל עשר דקות.

מגלי והבה: רציתי להיות הגון לפני שתתחיל, מכיוון שלנושא הקודם נתנו יותר זמן.

מגלי והבה: לכן יש לך כל הזמן הדרוש.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני כמה ימים חזר אוטובוס שהסיע תלמידים.

ג'מאל זחאלקה: בתחנה הראשונה שלו הוא הוריד תלמידים בכפר ג'לג'וליה, בתחנה השנייה הוא הוריד תלמידי תיכון בכפר-ברא, בתחנה השלישית הגיע האוטובוס לכפר-קאסם כדי להוריד את התלמידים של כפר-קאסם, אבל חיכה לאוטובוס הזה מארב ופושע נתעב ירה אל האוטובוס, הרג את התלמיד אמג'ד שווהאהנה וגרם לפציעתו של תלמיד נוסף, שנמצא עכשיו בבית-החולים "בילינסון".

ג'מאל זחאלקה: המקרה הזה זעזע את כולנו והעלה ביתר שאת את הנושא של התגברות האלימות ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: במקרה הזה היו כמה מעצרים.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה, כבוד השר, שהמשטרה תשים את ידה על הפושע והוא יוענש במלוא חומרת העונש.

ג'מאל זחאלקה: בעקבות המקרה הזה החלטתי להגיש את הצעתי זו, כי הלב כואב והזעקה גדולה, אם תלמידים לא יכולים להגיע הביתה בשקט ומישהו יכול לירות על תלמידים בעקבות סכסוך של מה בכך בין תלמידים בבית-ספר תיכון.

ג'מאל זחאלקה: עד כדי רצח?

ג'מאל זחאלקה: עד כדי ירי על אוטובוס?

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר מזל, אבל יכלו להיהרג הרבה יותר תלמידים במקרה הזה.

ג'מאל זחאלקה: מי שירה רצה לבצע טבח ולא להרוג רק תלמיד אחד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמקרה הזה צריך להדליק נורה אדומה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעורר את הרשויות, ובמיוחד את המשטרה, לעשות מעשה.

ג'מאל זחאלקה: כיום מקובל בציבור הערבי שבעקבות מקרים של רצח – ולדאבוני הרב נאלצתי בשנה האחרונה לבקר בהרבה יותר בתי אבלים בעקבות רצח מבעבר – בשיחת היום, המשטרה לא תעשה כלום.

ג'מאל זחאלקה: אם היום יעשו משאל בקרב הציבור הערבי, האם המשטרה עושה את המינימום שבמינימום כדי לתפוס רוצחים, אני אומר לכם ש-99% מהציבור הערבי יגידו: לא, ובצדק.

ג'מאל זחאלקה: רק במשולש הדרומי נרצחו בשנתיים האחרונות 17 אנשים, ובמשולש הצפוני – 20 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: סימן נוסף לכך שהמשטרה לא עושה כלום זה עזות המצח של הרוצחים.

ג'מאל זחאלקה: המעשה הזה נעשה בצהרי יום, לא באיזו פינה חשוכה.

ג'מאל זחאלקה: ברחוב הראשי.

ג'מאל זחאלקה: וזה לא המקרה הראשון שזה נעשה בצורה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אביא את המקרה של עוביידה עסלי מכפר-קרע – נגר, אדם נורמטיבי בהחלט, בחור זהב; יצא מתפילת הבוקר, צעד עשרה צעדים וירו בו והרגו אותו, כאשר באותו זמן יצאו מהמסגד עשרות אנשים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הרוצח עשה את זה במקום הומה אדם ואפילו לא דאג להיות רעול פנים.

ג'מאל זחאלקה: מקרה נוסף: עבד סלאם יונס מעארה.

ג'מאל זחאלקה: באו ליד הבית שלו רוצחים, וכשהוא ירד מהמכונית שלו ירו בו בשעה 20:00, בקיץ – – –

מגלי והבה: עוד אור.

ג'מאל זחאלקה: כאשר יש פקק ברחוב הראשי, למי שמכיר את היישוב, כלומר – הם לא יכולים להיכנס ולצאת מהר, אלא הם צריכים לעבור בכביש הראשי, מקום הומה אדם.

ג'מאל זחאלקה: בניחותא הם באו, רצחו, חזרו, נסעו לאט-לאט עם קלצ'ניקוב, אני לא יודע איזה כלי נשק אוטומטי היה להם ביד, באוטו שלהם, ונסעו לאט-לאט ויצאו מהיישוב.

ג'מאל זחאלקה: מדוע יש לרוצחים הביטחון הזה?

ג'מאל זחאלקה: פשוט כי אין הרתעה.

ג'מאל זחאלקה: בכנסת מקובל בשנים האחרונות שבאים חברי כנסת ומציעים להחמיר בענישה; בכל עבירה – עבירות מין ועבירה כזאת ועבירה אחרת – להחמיר בענישה.

ג'מאל זחאלקה: יש לי חדשות לכל חברי הכנסת, גם לשר.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים באים וטוענים שהשופטים מקלים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות, אבל זה עניין שולי.

ג'מאל זחאלקה: הרי כל המחקרים שנעשו בעולם בעשרות השנים האחרונות מוכיחים דבר ברור מאוד, שמה שמרתיע את הפושעים זה בעיקר ההיתכנות שהם ייתפסו, ולא חומרת העונש.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שזה 15 שנים או 25 שנים, זה כמעט לא משנה, אבל אם מתוך כל עשרה תופסים שמונה – זה מרתיע.

ג'מאל זחאלקה: אם מתוך 100 תופסים אחד – זה לא מרתיע.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא עושה את הדרוש כדי לתפוס את הרוצחים, כדי לתפוס את הפושעים, כדי לתפוס את האנשים האלימים.

ג'מאל זחאלקה: יש יישובים שבשנים האחרונות היו בהם עשרות, אפילו מאות, מקרים של שרפת מכוניות, של ירי על בתים, של "פרוטקשן", של כל העבירות, ולא נתפס אפילו אחד.

ג'מאל זחאלקה: מדוע?

ג'מאל זחאלקה: כי המשטרה לא עושה שום דבר, כי זה בסוף סולם העדיפויות.

ג'מאל זחאלקה: כשהמשטרה רוצה היא יכולה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: דוגמה.

ג'מאל זחאלקה: לפני כמה שנים היה פולקלור בארץ שלנסוע לנתניה זה סכנת נפשות.

ג'מאל זחאלקה: פתאום נתניה זו עיר כמו כל שאר הערים.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי היה מאמץ ממוקד לטפל בבעיית הפשיעה והיתה הצלחה.

ג'מאל זחאלקה: אני מברך על כך כמובן, אבל למה לא אצלנו?

ג'מאל זחאלקה: הסטטיסטיקה – ראיתי היום את השנתון האחרון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

ג'מאל זחאלקה: הדברים זועקים לשמים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להלעיט בהרבה מספרים, אבל כדי להבין את הפרופורציות של העניין, מתוך 1,000 – 13 אזרחים ערבים מורשעים בעבירות, ורק חמישה יהודים.

ג'מאל זחאלקה: זה מראה את הפרופורציות איפה זה עומד.

ג'מאל זחאלקה: פרופסור רטנר עשה מחקר ושאל מדגם מייצג של 400 יהודים ו-400 ערבים, בשותפות עם פאדי חסיסי מדאלית-אל-כרמל: כמה הייתם עדים לשימוש בנשק חם בקרבת מקום מגורכם?

ג'מאל זחאלקה: יהודים – 12%, ערבים – 33%.

ג'מאל זחאלקה: עד כמה ראיתם בעיה של סמים קשים בקרבת היישוב שלכם או בקרבת מקום מגוריכם?

ג'מאל זחאלקה: יהודים – 22%, ערבים – 36%.

ג'מאל זחאלקה: האם אתם מרגישים שיש אלימות קשה במקום מגוריכם?

ג'מאל זחאלקה: יהודים – 26%, ערבים – 42%, וכך הלאה וכך הלאה וכך הלאה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר שהכול תלוי במשטרה.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שלא תלויים רק במשטרה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אנחנו מדברים, מי שמשיב לי זה השר לביטחון פנים, ולכן אני מפנה אצבע מאשימה כלפי המשטרה שהיא לא מרתיעה.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה היא לא התחנה האחרונה שתופסת את העבריין ומענישה אותו.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה יכולה להיות תחנה ראשונה בכך שהיא מרתיעה את העבריין.

ג'מאל זחאלקה: ולכן אני קורא שתהיה תוכנית מיוחדת, מרוכזת, ארצית, שתטפל בתיקי הרצח, תתפוס את העבריינים, תכניס אותם לבית-הסוהר, על-פי דין, כדי שתהיה הרתעה אמיתית.

ג'מאל זחאלקה: ראשי הציבור הערבי נדרשים לעשות את שלהם, ואנחנו מנסים כל שביכולתנו.

ג'מאל זחאלקה: אבל כלפי הממשלה – אין לנו כלים מספיקים.

ג'מאל זחאלקה: לראש עיריית נתניה היו הרבה כלים כדי להתמודד.

ג'מאל זחאלקה: לראש עיריית כפר-קאסם אין הרבה מה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אין לו תקציבים לטפל בנוער.

ג'מאל זחאלקה: אין לו כלים כדי להתמודד בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, אם רוצים לטפל צריך טיפול הוליסטי, זה חייב להתחיל בזה שתהיה הרתעה אמיתית.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו נעשה את שלנו בעניין הזה, אבל אנחנו גם דורשים שיהיו תקציבים, כדי שגם אנחנו נשתתף במאמץ המניעה של האלימות ושל הרצח ושל בעיית הסמים והעבריינות בציבור שלנו, שלא היתה קודם והיא מתפתחת בצורה מדאיגה מאוד בשנים האחרונות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: אני מזמין את כבוד השר לביטחון הפנים להשיב למציע.

יצחק אהרונוביץ': כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ביקש לדון בעלייה באלימות ביישובים הערביים וזה לא בפעם הראשונה.

יצחק אהרונוביץ': אני אפתח ואומר: אין ולא יהיה הבדל בין כפר-קאסם לנתניה באופן טיפולה של משטרת ישראל באלימות ובפשע, וכל השוואה היא לא במקומה.

יצחק אהרונוביץ': אם בנתניה, כפי שאתה אמרת, טיפלה המשטרה כראוי, גם בכפר-קאסם היא צריכה לטפל כפי שהיא טיפלה.

ג'מאל זחאלקה: צריכה.

יצחק אהרונוביץ': תופעת האלימות במגזר הערבי מוכרת למשטרת ישראל ומטופלת על-ידה.

יצחק אהרונוביץ': רמת האלימות מתבטאת בסכסוכים בין חמולות, משפחות, המגיעים כדי שימוש בנשק חם באירועי ירי, השלכת רימונים ועוד.

יצחק אהרונוביץ': דוגמה בולטת – אני מניח שחבר הכנסת זחאלקה יודע על החתונה שהתקיימה רק לפני כמה ימים בעראבה.

יצחק אהרונוביץ': אב ובתו נפצעו כתוצאה מהירי בשמחה בחתונה.

יצחק אהרונוביץ': מקרה חמור ומצער, במקרה זה נגמר בפציעות קלות.

יצחק אהרונוביץ': זה יכול היה להיגמר גם, חלילה וחס, בהרוגים.

יצחק אהרונוביץ': להגיד שהתופעה לא קיימת?

יצחק אהרונוביץ': היא קיימת.

יצחק אהרונוביץ': היא צריכה להיות מטופלת גם על-ידי המשפחות, גם על-ידי הנכבדים, גם על-ידי גינוי של חברי הכנסת, וגם טיפול של רשויות האכיפה.

יצחק אהרונוביץ': כולם צריכים לתת, כי כבר היו נפגעים באירועים משמחים בכפרים.

יצחק אהרונוביץ': לצורך צמצום התופעה מפעילה המשטרה את מיטב המשאבים, האמצעים העומדים לרשותה לאכיפת החוק, לאיתור חשודים, לאיסוף ראיות, כדי להעמיד את העבריינים לדין ולשמור על החוק ועל הסדר.

יצחק אהרונוביץ': על-פי תמונת המודיעין של משטרת ישראל, הסחר הבלתי חוקי בכלי נשק פעיל לאורך כל השנה.

יצחק אהרונוביץ': מנתוני המשטרה עולה כי מתחילת 2009 קיימת עלייה של 51.4% – 218 לעומת 144 מקרים בתקופה המקבילה בשנת 2008, מספר התיקים שבהם אחת העבירות הינה השימוש בנשק כאשר החשוד אינו מהמגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': יתירה מכך, כאשר החשוד הינו מהמגזר הערבי מדובר בעלייה של 135%.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים פה את העלייה החדה.

יצחק אהרונוביץ': דיברת על זה ובצדק.

יצחק אהרונוביץ': נפתחו בשנת 2009 הרבה יותר תיקים מאשר בשנת 2008 – 106 לעומת 45 תיקים.

יצחק אהרונוביץ': במטרה לצמצם את היקף כלי-הנשק הבלתי חוקיים פועלת המשטרה בדרכים שונות.

יצחק אהרונוביץ': מתחילת ינואר 2009 ועד היום בוצעו מעל 600 חיפושים מבצעיים שבהם נתפסו כלי נשק.

יצחק אהרונוביץ': אני עוקב אחרי הדברים האלה כמעט שבוע בשבוע.

יצחק אהרונוביץ': אגיד לכם שזה הרבה?

יצחק אהרונוביץ': אגיד לכם שזה מעט?

יצחק אהרונוביץ': המספרים של כלי-הנשק, כמות כלי-הנשק שמצאנו – זו טיפה בים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו יודעים בדיוק מה קורה שם.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל בשיתוף עם משרד הפנים משקיעה בחודשים האחרונים מאמץ לאיתור ולתפיסה של כלי נשק המוחזקים באופן חוקי ושתוקף רשיון כלי-הנשק שלהם פג.

יצחק אהרונוביץ': עשרות כלי-נשק נתפסו באופן זה עד היום.

יצחק אהרונוביץ': מחזיקים נשק שפג תוקפו.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא הטרגי – משפט אני אגיד, חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': המקרה הטרגי של הירי על האוטובוס בכפר-קאסם – עצרנו כמה חשודים.

יצחק אהרונוביץ': התחושה שלי היא שנגיע למבצעים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי אירועי הרצח במגזר הערבי – דיברת על המשולש, הדרומי, הצפוני.

יצחק אהרונוביץ': גם שם אני עוקב.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להגיד לך, הנתונים הם כפי שאמרת – אני לא מדבר על המספרים, אני מדבר על התפתחויות בחקירה בכמה תיקים, ואני מקווה שגם שם יהיו גילויים.

יצחק אהרונוביץ': קשה יותר לגלות בתיקים האלה.

יצחק אהרונוביץ': הקושי הוא יותר גדול.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני אומר, וזו המדיניות שלי – להגביר את הנוכחות, להגביר את החיפושים ולסייע באמת בתופעה של הירי, של האלימות, של מקרי הרצח במגזר הערבי, ואני אעקוב אחרי זה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: מה אדוני מציע?

מגלי והבה: שנייה, חבר הכנסת אגבאריה, יש לך זמן.

מגלי והבה: ועדה?

מגלי והבה: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: הצעה אחרת לחבר הכנסת אגבאריה.

מגלי והבה: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רציתי להעיר את תשומת לבך לכמה נתונים.

עפו אגבאריה: באותו יום, יום לפני האירוע הטרגי בכפר-קאסם, היה מעשה תקיפה של נבחר ציבור – סגן ראש עיריית טירה, וקדם לכך ויכוח עם אנשים מסוימים, ועד עכשיו טרם נעשה דבר בעניין.

עפו אגבאריה: למחרת, כאשר היה האירוע הטרגי בכפר-קאסם, אנחנו היינו שם.

עפו אגבאריה: אני ישבתי עם ראש המועצה בכפר-קאסם, ואני רוצה שתשים לב לנתון הזה: בכפר-קאסם כ-10,000 תושבים, ויש כ-600 כלי נשק מורשים בכפר-קאסם.

עפו אגבאריה: אם להשוות את זה עם פתח-תקווה, יש שם מעל 200,000 תושבים, ויש שם כ-300 כלי נשק מורשים בלבד.

עפו אגבאריה: אז אם בכפר-קאסם יש 10,000 תושבים, מי צריך ומי אומר שצריך להרשות לכ-600 אנשים רשיון?

עפו אגבאריה: חוץ מהאנשים שהם בלי רשיון.

עפו אגבאריה: אני יודע שאתם יודעים בדיוק למי יש רשיון ולמי אין רשיון.

עפו אגבאריה: אז הבקשה שלנו היא, שהמשטרה תעשה את מה שהיא צריכה לעשות, ולא רק לתת קנס על עבירה שלא שמים חגורה.

עפו אגבאריה: כאשר המשטרה שומעת שבחתונה מסוימת יורים, ועוד מכלי נשק אוטומטי, תאמין לי שהם יודעים מי זה ומתי זה נעשה.

עפו אגבאריה: לכן אני מבקש שהמשטרה תחרים את כלי הנשק.

עפו אגבאריה: לא צריכים את כלי הנשק במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': רק מלה אחת – זה משרד הפנים, ולא המשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': מי שנותן את הרשיונות לנשק זה משרד הפנים.

עפו אגבאריה: אבל הלא-חוקיים הם הרבה יותר.

מגלי והבה: חבר הכנסת אגבאריה, הבעיה שהצגת היא נכונה ואמיתית ושמענו אותה.

עפו אגבאריה: צריך למצוא פתרון.

מגלי והבה: צריך לדון על זה בוועדת הפנים.

מגלי והבה: אני יכול להגיד לך שמשרד הפנים וגם המשטרה אוספים הרבה כלי נשק, גם אלה שברשיון וגם אלה שלא מחדשים את הרשיון.

עפו אגבאריה: צריך לאסוף את הנשק, וזה מה שאנחנו מבקשים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מצביעים.

מגלי והבה: מי שבעד – בעד דיון בהצעה לסדר-היום בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: מי שנגד – זה להוריד מסדר-היום.

מגלי והבה: השר אמר ועדה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 10, אין נמנעים ואין מתנגדים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההצעה לסדר-היום תידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: ["דברי הכנסת", מושב ראשון, חוברת כ"ב, עמ' 4459.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אני מזמין את היושב-ראש.

ראובן ריבלין: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות דחופות לסדר-היום – או שאנחנו דנים עכשיו בהתגברות הפשיעה?

ראובן ריבלין: היתה הצעה לסדר-יום של חבר הכנסת גדעון עזרא, השר לביטחון פנים לשעבר, וגם של חבר הכנסת דיכטר, שהכנסת אימצה אותה, בהסכמתו של השר, וביקשה להעלות אותה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו נפתח בעניין זה.

ראובן ריבלין: אני פשוט לא יכול לנאום מהבמה, אז לפני שאני מזמין את גדעון עזרא, אני רוצה לומר כמה דברים בנושא זה כדי שיפתח את העניין.

ראובן ריבלין: אני גם מודה לשר על שהואיל להיות נוכח כאן אתנו, משום שהכנסת הפכה בימי שלישי לימים כאלה שהשרים מדירים רגלם, ואני מאוד מודה לשר על כך שהוא רואה חשיבות בעבודתה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת לדיון באחד הנושאים המטרידים ביותר, ובצדק גמור, את החברה שלנו: התגברות הפשיעה והפגיעה בביטחון האישי של אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, נדמה לי שאין צורך להכביר מלים כדי לתאר את חומרת הדברים, וכבר אתמול, בפתיחת הכנס, עמדתי על כך, וגם על התרומה שלנו, חברי הבית, לתרבות השיח בחברה.

ראובן ריבלין: האמת המצערת היא שלא קמנו בוקר אחד וגילינו שיש מקרי אלימות ורצח במקומותינו.

ראובן ריבלין: הדבר לא קרה כי השר אהרונוביץ חזר למשטרה כשר, אחרי ששימש בה כשוטר במשך שנים כה רבות.

ראובן ריבלין: הרבה מאוד עבר מאז ימי הגנב העברי הראשון, שביאליק ראה בו סמל לנורמליות.

ראובן ריבלין: אבל ההתגברות הנוראה של מעשי הרצח, הפשיעה והאלימות לסוגיה, ובעיקר הקלות הבלתי-נסבלת שלהם, הפכו קשות מנשוא ועוררו רבים מאתנו לחשיבה.

ראובן ריבלין: אין ספק שנדרשת טלטלה של ממש.

ראובן ריבלין: אסור לנו להרשות לדברים להמשיך להתרחש כך, כאילו מאליהם, כאילו כי זאת גזירה משמים.

ראובן ריבלין: מה שראינו כאן בחודשים האחרונים, ולצערנו גם בימים האלה שבהם אנחנו חווים את החוויות היומיומיות, אם ברעננה אם בכפר-קאסם, אלה כידוע רק המקרים האחרונים הסוגרים רשימה ארוכה ומבישה של אלימות ופשע.

ראובן ריבלין: פעמים שכמעט התרגלנו לכך שמדובר חלילה בתופעת טבע כמו מזג האוויר.

ראובן ריבלין: השמש זרחה, הבריון הכה, הרוצח רצח והשודד שדד.

ראובן ריבלין: חשוב לומר שאין זה כך, והדבר נתון אך ורק בידינו.

ראובן ריבלין: גם אנחנו, מנהיגי הציבור בתוך הכנסת ופרנסיו בממשלה, איננו פטורים מאחריות ואיננו רשאים לומר: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

ראובן ריבלין: כפי שהמקרא רואה במנהיגיו מי שאחראים לשפיכות דמים, גם לנו יש מידה לא מבוטלת של אחריות.

ראובן ריבלין: חברותי וחברי חברי הכנסת, כבוד השר, לא עלינו המלאכה לגמור, לא לנו הפתרונים, ודאי לא פתרונות אינסטנט למיגור התופעות הללו.

ראובן ריבלין: על כולם מוסכם כי שילוב של חינוך, חקיקה ואכיפה יעילה יכול וחייב להביא לצמצום הפשיעה.

ראובן ריבלין: גם לדוגמה האישית שלנו, נבחרי הציבור, יש השפעה לא מבוטלת על אופי השיח בציבור וברחוב.

ראובן ריבלין: אבל נדמה שטיפול השורש היה ונשאר המטען שכל אחד ואחד מאתנו נושא, ונושא אותו מבית: החינוך לערכים, לכבוד הזולת ולכיבוד הזולת.

ראובן ריבלין: אפילו הדבר הבסיסי ביותר, הדרך שבה מתקיים דו-שיח בין שניים – את כל אלה, מסתבר, יש להקנות.

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים להשקיע מגיל צעיר בטיפוח תרבות השיח, בהכלת ובקבלת השונה והאחר, ובוודאי בדרך שבה אנו מקיימים ויכוח, ויהיה נוקב ככל שיהיה, גם בפערים שכמעט לא ניתן לגשר עליהם בדורנו אולי.

ראובן ריבלין: צריכים להיות בוויכוח שבו שומרים על כבוד האדם גם כשאין הסכמות.

ראובן ריבלין: אין לי ספק שבחברה שבה רבה כל כך הסולידריות החברתית, ודווקא בגלל שרבים כאן

ראובן ריבלין: כל כך הגוונים, נמצא את הדרך הראויה לדעת לכבד, להתאפק, לחשוב רגע גם ברגעי כעס ותסכול, לפעול מהראש ולא מהבטן.

ראובן ריבלין: כך אני מאמין.

ראובן ריבלין: נהפוך את חזון ישעיהו, "כמעט כסדום היינו", לתמונת הראי שאותה תיאר בהמשך: "הסירו רע מעלליכם מנגד עיני, חדלו הרע.

ראובן ריבלין: למדו היטב, דרשו משפט – – – שפטו יתום, ריבו אלמנה – – – אחרי-כן יקרא לך עיר הצדק קריה נאמנה".

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את כבוד השר לשעבר, חבר הכנסת גדעון עזרא, לפתוח את הדיון.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם על שאפשרתם גם לי לומר את דברי, משום שחשבתי גם בזמן הפגרה שיש חשיבות שהכנסת תיתן את דעתה, בעיקר בסדרי עדיפויות.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שעשית מעשה חשוב בהתערבות שלך בדיון הזה ובהדגשת החשיבות של הנושא, שעולה גם היום בגלל החלטה של הכנסת בעת הפגרה להעלות את הנושא לדיון נוסף.

גדעון עזרא: שמענו עכשיו גם מחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה על מה שקורה במגזר הערבי ועל הצורך להילחם בפשיעה במגזר הערבי.

גדעון עזרא: אני רק אומר לעצמי כמה נקודות: ככל שנוכל להשתחרר מאירועים המוניים כמו שהיו בירושלים, למשל, שהיינו צריכים שם 5,000 שוטרים או כמה שהיו, שהיו יכולים לטפל בנושאים שהמשטרה מיועדת להם; ככל ששיתוף הפעולה של האוכלוסייה עם המשטרה יגבר – וזה לא בכל מקום קורה, לא במגזר היהודי ולא במגזר הערבי – ככל שיגבר שיתוף הפעולה, כך יקל על המשטרה לפענח פשיעה; הדבר השלישי – עשינו שירות אזרחי במדינת ישראל, והשירות האזרחי הזה יכול בהחלט בהחלט לשרת גם את עבודת המשטרה, שלא לדבר על המשמר האזרחי.

גדעון עזרא: ערביי ישראל טובים מאוד בהתנדבות למשמר האזרחי, בעיקר, לדעתי, בנושא התנועה, ופחות בנושא הבילוש וכיוצא בזה, וטוב שכך יהיה.

גדעון עזרא: שר המשפטים אמר בעת הדיון בוועדת הפנים: כסדום היינו ולעמורה דמינו.

גדעון עזרא: הוא אמר את זה, ואם הוא מרגיש כך ויושב-ראש הכנסת מרגיש כך, ואם ראש הממשלה אמר כך, כפי שאמר את הדברים בנאומו, אנחנו צריכים לבדוק את עצמנו באיזו מידה אנחנו מנסים למחוק את האמירה הזאת.

גדעון עזרא: יש לנו צבא אחד, יש לנו גם רק משטרה אחת.

גדעון עזרא: מה שהמשטרה הזאת לא תעשה ומה שהצבא הזה לא יעשה – לא יהיה.

גדעון עזרא: עכשיו, ממשלת ישראל אישרה קיצוץ בתקציב של 1.5 מיליארד שקלים לטובת מערכת הביטחון ולטובת שפעת החזירים.

גדעון עזרא: לא שמעתי שנוספה ולו פרוטה אחת למשטרת ישראל.

גדעון עזרא: גם לא שמעתי שפסחו עליכם בקיצוץ.

גדעון עזרא: לפי דעתי אתם נכללים בקיצוץ; אני לא יודע, תקן אותי.

ראובן ריבלין: אני חושב שבאחת מהצעות הסיכום שכל חברי הכנסת יצטרפו אליה, נקרא לממשלה לא לקצץ.

גדעון עזרא: בהצעת הסיכום, שהיא על דעת כל סיעות הבית, כתבנו גם את הנושא הזה.

ראובן ריבלין: מצוין.

גדעון עזרא: אבל אי-אפשר לבוא ולדבר בססמאות גבוהות מצד אחד ולא לבצע את הדברים מצד שני.

גדעון עזרא: דבר שלישי, אני פונה לתקשורת במדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני יודע שהפנייה שלי לתקשורת אולי תעורר גיחוך, אבל לפי דעתי בידה של התקשורת להרים ובידה של התקשורת להוריד.

גדעון עזרא: לאחרונה המשטרה פעלה בשני מגזרים בצורה בלתי רגילה.

גדעון עזרא: האחד – התנהגות המשטרה בנעשה בירושלים בשבועיים האחרונים.

גדעון עזרא: עבודת המשטרה מנעה אסון כבד, גם לערבים, גם ליהודים, גם לתושבי איו"ש, גם לתושבי ישראל, ותודה למשטרה על כך.

גדעון עזרא: הנושא השני, תפיסתה של אותה רשת שהבריחה קוקאין מפנמה, אני חושב שזה מעשה גדול ומעשה חכם.

גדעון עזרא: אלו מעשים של אנשים, מעשים של שוטרים, ואתה צריך לשאול כיצד אפשר לקדם את המשטרה, כיצד אפשר לקדם את ההרתעה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה דיבר על הצורך בהרתעה.

גדעון עזרא: את זה גם התקשורת יכולה לעשות והיא יכולה לסייע.

גדעון עזרא: פעם, אדוני השר, התכנסה ועדת העורכים, אני לא שמעתי שוועדת העורכים התכנסה כדי לדון בנושא החמור הזה, כסדום היינו לעמורה דמינו.

גדעון עזרא: לא ראיתי שמישהו מתרגש מהדבר הזה, נדמה לי שיפה שעה אחת קודם.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שהמשטרה אינה היחידה, יש כאן משקל רב – אני מקווה מאוד שהדבר יבוא לידי ביטוי גם בעבודת הכנסת בתקופה הקרובה – גם למשרד החינוך, גם למשרד הרווחה לגבי הנוער, וגם למשרד המשפטים בחקיקה, וגם לפרקליטות בעבודה, וכמובן גם לבתי-הכלא בתפקיד השיקומי שיש להם.

גדעון עזרא: נדמה לי שבכל אחד מהגופים האלה צריך לדון בפרק מיוחד, מה עושה משרד זה לטובת המשטרה ובסך הכול מה עושים חברי הכנסת לטובת נושא המשטרה.

גדעון עזרא: דרך אגב, אנחנו מדברים בזה כסעיף אחרון בסדר-היום, זה תלוי גם בך איפה הדברים האלה יופיעו בסדר-היום, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: מה שאני קבעתי, בעצה אחת עם חברי בכנסת, הוא שהצבעה תתקיים במועד מאוחר יותר כאשר יהיה רוב עם כאן להצביע בעד הצעת סיכום שרובנו נסכים עליה כדי לתמוך במאבק בפשיעה.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים קודם כול במאבק, בביטחון האישי של האזרח.

ראובן ריבלין: אני אדאג לכך שהדבר הזה יהיה ברוב עם.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להגיד כמה דברים על נושא כוח-האדם במשטרה.

גדעון עזרא: ברור לי לחלוטין שאתם זקוקים לכוח-אדם נוסף, אבל התקציבים של ישראל הם תקציבים מוגבלים.

גדעון עזרא: יש כמה דברים שאפשר לעשות כדי להגביר את כוחה של המשטרה, על-ידי הדברים הבאים: הדבר הראשון, צה"ל היום מאפשר למשטרה לגייס את מה שנקרא שח"ם: לוקחים חיילים בשירות סדיר ועל-פי רצונם ונכונותם הם משרתים ביחידות מבצעיות של המשטרה.

גדעון עזרא: נדמה לי שאם יאפשרו לחיילים הללו, לחיילות הללו, לעבוד בתפקידים מינהליים, יוכלו לשחרר לשטח שוטרים מבצעיים.

גדעון עזרא: לדעתי, הצבא מתנגד, אבל מאחר שיש לנו רק משטרה אחת ולא רק צבא אחד, צריך לחזור – אני מוכן להגיש הצעת חוק בעניין הזה, כמובן בתיאום אתכם.

גדעון עזרא: הדבר השני, גיוס למשטרה.

גדעון עזרא: הייתי בשב"כ ואין מה להשוות בין התפקידים של המשטרה לשב"כ.

גדעון עזרא: אני רק אומר דבר אחד, יש מקצוענות לאיש מודיעין, יש מקצוענות לאיש חקירות, יש מקצוענות לאיש אלקטרוניקה, יש מקצוענות לאיש מחשבים, יש מקצוענות לכלכלנים, ובמשטרה, לפי דעתי, כולם נכנסים דרך כור היתוך אחד, בודקים את ההתאמה של אדם לכל הדברים, ובסוף אולי הוא לא מתאים לשום דבר.

גדעון עזרא: לכן, מערכת הגיוס של המשטרה, לדעתי, לטעמי, צריכה לכוון לצרכים.

גדעון עזרא: אדם יודע שהוא מגיע למקום מסוים, זה המקום שלו.

גדעון עזרא: לפני כמה שבועות שמעתי שהחליפו, לא פחות ולא יותר, את ראש יאחב"ל, ראש להב?

יצחק אהרונוביץ': ראש להב יוחלף בשנה הבאה.

גדעון עזרא: לא, דובר על תת-ניצב במשטרה חודשיים אחרי המינוי שלו, שהוא לא מתאים לתפקיד.

נחמן שי: תשעה חודשים.

נחמן שי: ניצב יורם הלוי.

גדעון עזרא: ניצב יורם הלוי.

גדעון עזרא: אני אומר, לא יכול להיות מצב שאדם מגיע לרמה כל כך גבוהה ואז נמצא בלתי מתאים.

גדעון עזרא: זה תפקיד למי שמיועד מרגע הגיוס עד הסוף להיות איש מודיעין, איש חקירות.

גדעון עזרא: ויכול להיות שאדם נהדר בתפקיד אחד, היה מפקד ימ"מ מהולל, תפקידים אחרים, לא כל אחד מתאים לכל תפקיד.

גדעון עזרא: דבר נוסף, יותר מדי שוטרים עוסקים כתובעים.

גדעון עזרא: התביעה היא עבודה של הפרקליטות, התביעה איננה עבודה של המשטרה.

גדעון עזרא: התפקיד של המשטרה הוא להביא את התיקים לפרקליטות ולא כפי שקיים היום.

גדעון עזרא: לאחרונה דובר רבות בנושא השיטור העירוני, באו ואמרו בצדק: אם ישנו אדם שמעוניין בשקט בעירו ולהיבחר פעם נוספת, זה רק ראש העיר.

גדעון עזרא: בעיקר ראש העיר, לא רק ראש העיר.

גדעון עזרא: הבה ניתן את הסמכויות לראש העיר.

גדעון עזרא: אני בעד זה שראש העיר יהיה בהחלט מעוניין שבעירו – אם זה בכפר-קאסם, אם זה בנתניה או בכל מקום אחר – שיהיה שקט ביישוב שלו, והוא יכול לזמן את הגורמים השונים שמניתי קודם על מנת לבוא ולהגיד: אלו ואלו המטלות.

גדעון עזרא: אני גם חושב שיש הרבה דברים שהמשטרה אחראית להם ומחר ראשי ערים יכולים להיות אחראים להם.

גדעון עזרא: למשל, נושא הרעש.

גדעון עזרא: כשהייתי השר לביטחון פנים ראיתי שחלק גדול מעבודת המשטרה בלילות זה טיפול ברעש שכנים.

גדעון עזרא: אין שום סיבה בעולם שרעש שכנים יהיה בטיפולה של המשטרה, למשל.

גדעון עזרא: שלא לדבר על אבטחת מוסדות חינוך, מיקום מצלמות – שראש העיר יקבע איפה צריך מצלמות.

גדעון עזרא: ליווי פעילויות מע"צ, שהמשטרה לא תהיה זו שצריכה לאבטח כאשר סוללים כביש בלילה.

גדעון עזרא: אין שום סיבה ששוטר יהיה עסוק בנושא הזה.

אורי אריאל: אלה השעות הנוספות של השוטרים, מזה הם חיים.

גדעון עזרא: אני דואג עכשיו לשלומם של תושבי ישראל ולא לשעות נוספות לשוטרים.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לך, לדעתי גם צריך להעמיק את הגיוס בקרב אוכלוסיות כמו החרדים, כמו אוכלוסיית הערבים – דיברו קודם על מה שהיה בעבדת, בקרב הבדואים; ושהאוכלוסיות הללו, שיהיו שוטרים שמבינים את הבעיות של אותה אוכלוסייה.

גדעון עזרא: המשטרה לא יכולה להיכנס למאה-שערים, שיהיו שוטרים חרדים שייכנסו למאה- שערים, זה התפקיד שלהם.

גדעון עזרא: אני מקווה מאוד שהדברים הללו לא יישארו אות מתה.

גדעון עזרא: גם כשהייתי השר לביטחון פנים, וגם אחרי – אני מוכרח להגיד, אני זוכר שאריאל שרון נתן אישור לגיוס גדול למשטרה.

גדעון עזרא: נדמה לי שעד אשר אחוזי הפשיעה במדינת ישראל ירדו בצורה רצינית, כל ראש ממשלה צריך לראות את זה כאחת מהמשימות הראשיות והראשוניות.

גדעון עזרא: לדעתי, גם אין שום סיבה שהכנסת לא תצביע מחר פה אחד על הצעת החלטה ברוח הדברים שסיכמנו אתך.

גדעון עזרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובלבד שתהיה לה גם השפעה אפקטיבית על נושא התקציב, ואז יכול להיות שהקואליציה תבוא ותאמר: כן, הכרזות זה דבר חשוב, אבל כסף הוא לא יקבל.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: מייד אחריו ינאם סגן יושב-ראש הכנסת מגלי והבה, על מנת שיוכל להחליף אותי.

עפו אגבאריה: תודה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר אנחנו מדברים על העלייה הדרסטית בגל הפשיעה, אני חושב שגל הפשיעה לא פסח לא על המגזר הערבי ולא על המגזר היהודי.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, כל יום אנחנו שומעים ורואים מי שדוקר את חברו ומי ששובר בפטיש את ראש אשתו ומי שיורה בחבר שלו ומי שדוקר במועדון לילה.

עפו אגבאריה: אני חושב שהדברים האלה, יש להם איזשהו בסיס.

עפו אגבאריה: אנחנו לא מדברים רק על הבסיס הכלכלי.

עפו אגבאריה: כנראה יש איזה פגם גם בחברה וגם בחינוך, ולדעתי במגזר הערבי הבעיה היא כפולה ומכופלת בדברים האלה.

עפו אגבאריה: קודם כול, המצב הסוציו-אקונומי שנקלעה אליו ונמצאת בו האוכלוסייה הערבית, שהוא קשה מאוד.

עפו אגבאריה: ולצערי הרב היום אנחנו עדים לכך שאפילו שהמצב הסוציו-אקונומי הוא כזה, כנראה בגלל העדר ביצוע החוק בצורה הנכונה במגזר הערבי, זה דוחף את האנשים לבוא למישהו שיגן עליהם.

עפו אגבאריה: ברגע שנהרג מישהו, ברגע שנרצח מישהו, והם לא רואים שהאדם שעשה את זה מובא לענישה שלו, אז הם מחפשים, ומטבע הדברים האדם מחפש איזשהו גוף שיגן עליו.

עפו אגבאריה: ואז אנחנו אומרים שהוא חוזר לחמולתיות, לשבטיות, למשפחתיות, והוא מחפש שמישהו יגן עליו.

עפו אגבאריה: ואז אנחנו שומעים את הטענות שעכשיו העלה כבוד השר: אין מספיק אנשים שמשתפים אתנו פעולה ואין מספיק אנשים שיכולים להודיע לנו.

עפו אגבאריה: אני חושב שהדברים האלה מופרכים.

עפו אגבאריה: קודם כול, אני זוכר אפילו את התקופות שאם ילד היה הולך בלילה ותולה את דגל פלסטין על עמוד חשמל, למחרת היו תופסים אותו.

עפו אגבאריה: למחרת.

עפו אגבאריה: היה עוד מקרה, שכשירו למשל בחתונה והגיע כדור לכביש הראשי ופגע במכונית חולפת, אז האדם שירה את הירייה הזו, בלי לפצוע אף אחד, הוא נמצא ובא על עונשו.

עפו אגבאריה: אבל כאשר נרצחים כ-10 אנשים במשך השנתיים האחרונות, אנחנו לא ראינו שנתפסו אנשים.

עפו אגבאריה: וזה כבר חמש שנים שהיו גם רציחות, וכל פעם אנחנו שומעים שפה יש חשד ושם יש חשד, ושום דבר לא יוצא מזה.

עפו אגבאריה: כנראה זה יותר נוח למשטרה להפיל את זה, איזשהו תיק על אנשים, שכאילו המשפחות הן מטפלות בזה, ואם אנחנו נוציא את האשמים אז יכול להיות שיהיה ריב חמולתי, דבר שאנחנו לא יכולים להשתלט עליו.

עפו אגבאריה: אני לא מסכים עם הקביעה של חבר הכנסת גדעון עזרא, שאמר שאין מספיק כוחות, והכוחות שאנחנו מפנים כאילו למהומות במסגד אל-אקצא, דברים כאלה היינו יכולים להפנות לאחרים.

עפו אגבאריה: אני זוכר שבזמן מערכת הבחירות 3,000 שוטרים באו לאבטח את חבר הכנסת בן-ארי שבא לאום-אל-פחם.

עפו אגבאריה: 3,000.

עפו אגבאריה: אז לדבר כזה יש תקציב, ואין תקציב למשטרה לבוא ולהחרים את כלי הנשק, שאתם כולם יודעים שהם קיימים, והם באלפים?

עפו אגבאריה: ואנחנו יודעים שכאשר האלימות גואה בשכבה מסוימת או בקבוצה מסוימת של אנשים, הקבוצות האחרות הן לא חסינות.

עפו אגבאריה: אנחנו רואים מה קרה במועדון של ההומואים בתל-אביב, ואנחנו רואים היום אפילו בעיתון איך שמפיצים איך להכין פצצות בהתנחלויות כדי להתנקם בהומואים.

עפו אגבאריה: אנחנו גם ראינו שהקבוצות האלה, שפעלו בג'לג'וליה או במקום אחר, שהיה רצח גם – – –

ראובן ריבלין: כפר-קאסם.

עפו אגבאריה: לא, גם בכפר-קאסם וגם בג'לג'וליה.

עפו אגבאריה: הרצח שהיה בתל-ברוך.

עפו אגבאריה: הרי זה מאותם אנשים.

עפו אגבאריה: זאת אומרת, כשמפלס האלימות גואה, אז הוא יכול לשטוף את כל המדינה, ואין חסינים מפניו.

עפו אגבאריה: לכן יפה שעה אחת קודם, כאשר המשטרה באמת לוקחת את מה שצריך לעשות, את החוק, לא רק מקרים של עבירות קטנות, אלא המקרים הקשים, כדי שלא תהיה יותר מדי אלימות בכל המדינה.

עפו אגבאריה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: אחריו, אני כבר אומר לכם, מהאנשים הנמצאים כאן – דב לא נמצא – נסים זאב, אברהם מיכאלי וכבוד השר ישיב.

ראובן ריבלין: אני אתן לחבר הכנסת מגלי והבה גם חמש דקות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כמובן מעדות ראשונה אני רוצה להודות ליושב-ראש על ישיבת הנשיאות, על העלאת הנושא לא רק בנשיאות אלא גם כאן, על מנת שנדון על הנושא החשוב.

מגלי והבה: אני חושב שהסכנות שלנו, לא רק סכנות חיצוניות, הסכנות הפנימיות – אם לא נדע לשים להן קץ, אני חושב שאנחנו יכולים אחר כך רק לבוא בטענות אל עצמנו, אל כולנו.

מגלי והבה: כאשר הציגו פה את נושא האלימות, ושמעתי את תשובת השר וגם את הנושא – אני גם רואה את הבעיה שדיברו עליה במשולש.

מגלי והבה: אותו הדבר בגליל, דרך אגב.

מגלי והבה: ואם אנחנו מדברים, מ-2003 עד היום היו שם 17 מקרי רצח ואפילו מקרה אחד לא פוענח.

מגלי והבה: אחד התיאורים, אדוני היושב-ראש, בצהרי היום נוסע איש משטרה שהשתחרר מהמשטרה בצומת ראמה, אשתו לידו, משפחתו מאחור, מגיע רוצח, באמצע היום, עם הנשק, יורה בו, מחסל אותו ובורח, מסתלק מהמקום.

מגלי והבה: ואנחנו כאנשי ציבור כמובן פנינו למשטרה במקום ואמרנו:

מגלי והבה: לא יכול להיות רצח אחרי רצח אחרי רצח ואין פענוח.

מגלי והבה: אז אפשר למיין את הסיבות לאי-הצלחת המשטרה.

מגלי והבה: אפשר להגיד: בעיה של כוח-אדם, אפשר להגיד: בעיות של סדר עדיפויות מבצעיות.

מגלי והבה: אבל אותם רוצחים, אותם פושעים, ימשיכו לנצל את המצב הזה.

מגלי והבה: היו באזור שאני גר בו הרבה רציחות, ואני מתפלא – כל פעם מחדש אומרים מקורות המודיעין: אנחנו יודעים מי עשה, אבל אין לנו מספיק עדויות להביא את הנושא לבית-המשפט, שיוכלו להפליל את מי שעשה את הדברים האלה.

מגלי והבה: זו תשובה שהיא לא משכנעת, והיא פתח לסכנות שאורבות לנו.

מגלי והבה: לכן, אדוני היושב-ראש, היו הצעות בעבר להוסיף כוח-אדם למשטרה, חלקן מומשו וחלקן לא מומשו.

מגלי והבה: אבל כשאני רואה את האלימות הפושה בחברה הישראלית, בכל המקומות – חייבים להגדיר את סדר העדיפויות.

מגלי והבה: היום המטלות המבצעיות, לשמחתנו, ירדו, והמשטרה צריכה להגדיר מה היא רוצה לעשות על מנת למגר את התופעות האלה.

מגלי והבה: יש מקומות בצפון, ואדוני השר בטוח יודע על הסחר בנשק הלא-חוקי, מה המחיר, איפה אתה יכול להשיג אותו.

מגלי והבה: אנשים מדברים על זה כמו שמדברים בחיי היום-יום, וזה מגיע לאוזנינו כאנשי ציבור.

מגלי והבה: לכן אנחנו מעלים את הסוגיות האלה כאן, על מנת שניתן את ההרתעה וההתראה לאלה שחושבים שכך יכולים לנהל חברה במדינת ישראל.

מגלי והבה: אז יש חינוך, חשיבות החינוך, דיברנו על זה יותר מפעם אחת במקום הזה.

מגלי והבה: יש בעיות תקציביות שאנחנו צריכים לטפל בהן, אבל המטרה שצריכה להיות מוגדרת למשטרת ישראל ולמי שאחראי על הביטחון היא פענוח מקרי הרצח, טיפול באותן חוליות.

מגלי והבה: כמו שיש הגדרה לפעמים במלחמה נגד מבריחי הסמים מהצפון ומקצים את האמצעים, אותו דבר כאן צריך להגדיר.

מגלי והבה: חלק מהאנשים, דרך אגב, איבדו את האמון במשטרה, וזה הדבר החמור ביותר.

מגלי והבה: זאת אומרת, אנחנו יכולים להשיב לאותן חוליות, לאותם אנשים שרוצחים, בדרך שלנו.

מגלי והבה: זו לא המטרה.

מגלי והבה: אנשים צריכים לחיות, אנשים צריכים לנהל חיי יום-יום, חיי משק, כמו שצריך.

מגלי והבה: ולכן, חשוב מאוד בסיכום המסקנות, אדוני, גם שיהיה מעקב שלנו ככנסת על מה שמתרחש.

מגלי והבה: ברגע שהרמנו דגל אדום ואנחנו אומרים למי שאחראי לאכיפת החוק, על ביטחון הפנים, אנחנו חייבים לפעול, ולא להסתפק בתירוצים.

מגלי והבה: אתה רואה את התמונה יותר טוב מאתנו, אבל לא להוריד את המשימה הזאת; לטפל בפשיעה שפושה בקרבנו בכל מקום.

מגלי והבה: אסור לנו להתחמק מהאחריות.

מגלי והבה: אני גם פונה אלינו כאנשי ציבור, ואנחנו משתדלים לעשות את זה.

מגלי והבה: עשינו כנס של מנהיגי העדה הדרוזית ודנו באלימות בחברה, אבל לנו אין אפשרות לאכוף ולמנוע את אותם פשעים של פושעים שהיום מנצלים את החוק.

מגלי והבה: אם לא נעשה, אני רואה בזה סכנה לא פחות מכל סכנה חיצונית אחרת, אם זה של הטרור ואם זה של מישהו שרוצה להחליש את המדינה הזאת ולהפוך אותה למדינת טרור.

מגלי והבה: אני מודה לך שוב, אדוני היושב-ראש, ואני מקווה – חבל באמת שזה יום ג'.

מגלי והבה: כל הבית הזה צריך להבין ולהיות ער.

ראובן ריבלין: תיכף נתקן את העניין הזה – הבעיה של יום שלישי.

ראובן ריבלין: היום בהחלט הגיעו חברי כנסת, אבל אנשים חושבים כנראה שיום שלישי הוא יום מיותר, הואיל והממשלה לא רוצה להגיע, וזאת לא רק הממשלה הזאת, אלא הממשלה לדורותיה.

ראובן ריבלין: יום שלישי הופך להיות יום כמעט לא רלוונטי.

ראובן ריבלין: לכן, אני אקבע שהצעות חוק לא יהיו – ביום שלישי ידונו וביום רביעי יצביעו.

ראובן ריבלין: אני גם אציע כך: אדוני השר יוכל, אחרי שכולם ידברו, לענות היום, אבל לפני ההצבעה – כדי שכל חברי הכנסת ישמעו את דבריך בנושא שהוא בעל חשיבות מכרעת לחיינו במדינה הזאת.

ראובן ריבלין: הדברים הם בעיקרם – ודאי שהם עניינים של חינוך, אבל היכולת לתת תרופה למכות שלא נגזר עלינו לחיות אתן בהחלט תלויה גם בהתייחסות של הכנסת ושל הממשלה לסדרי העדיפויות.

ראובן ריבלין: וסדרי העדיפויות מחייבים.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לומר למשטרה "תעשי" כשלא נותנים לה את כל האמצעים הדרושים לשם הרצתה של אותה מערכת שהיא שנותנת לנו את הביטחון האישי.

ראובן ריבלין: יש פה שני שרים: השר לשעבר והשר נוכחי.

ראובן ריבלין: שניהם אנשי ביטחון ותיקים בישראל.

ראובן ריבלין: השר אהרונוביץ הוא אחד השוטרים הוותיקים במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אין דברים שלא ידועים לו.

ראובן ריבלין: אם אדוני ירצה להשיב גם היום וגם אחר כך, משום שהתקשורת בהחלט מאזינה לדברינו, בבקשה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אני אקבע את זה להצבעה יחד, בתיאום עם אנשי האופוזיציה, עם חבר הכנסת גדעון עזרא, שהוא היוזם יחד עם דיכטר, ועם אנשי הקואליציה, כדי שנבוא ונקבע שביום שבו הכנסת מלאה תהיה התשובה, וגם תהיינה הצעות ההחלטה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שתהיה הצעה שרובה המכריע של הכנסת תוכל להתאחד לגביה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי.

ראובן ריבלין: אדוני יבוא כבר להחליף אותי.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים לבוא ולשאת את דברו.

ראובן ריבלין: אחריו יהיו חברי הכנסת נסים זאב, הנמצא פה, אברהם מיכאלי ונחמן שי.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאת גל האלימות, שנהפך לצונאמי שמאיים על כולנו, עד כדי כך שאני חושב שאמרתו של הפילוסוף הצרפתי דקארט, שאמר: "אני חושב, לכן אני קיים", נהפכה ל"אני רוצח, לכן אני קיים", לצערי הרב.

מסעוד גנאים: יש תרבות – ואני כמורה לשעבר יודע מה קורה בין התלמידים, בין בני הנוער – יש תרבות אצלם כאילו בכל מקרה שיש בו לחץ, הם חשים כאילו הם נלחמים את מלחמתם האחרונה – מין ברירת שמשון כזאת – to be or not to be.

מסעוד גנאים: לכן הוא משתמש בכל האמצעים שיש לו כדי לנצח במלחמה הזאת, אפילו אם המחיר הוא הריגתו של האחר.

מסעוד גנאים: מה שקרה בכפר-קאסם הוא מאוד מסוכן.

מסעוד גנאים: מדובר בריב בין תלמידים בבית-ספר שגרם לתלמידים האחרים, או למי שסייע להם, ליזום מין מארב ירי עם נשק אוטומטי.

מסעוד גנאים: זה מאוד מסוכן, מאוד חמור, מאוד מפחיד.

מסעוד גנאים: גם בבתי-הספר האחרים יש.

מסעוד גנאים: לפני יומיים, ביום ראשון, היתה בבית-ספר תיכון "אל-שאג'ור" שבמג'ד-אל-כרום קטטה בין קבוצות תלמידים.

מסעוד גנאים: השתמשו בגז מדמיע, חזיזים.

מסעוד גנאים: המורים לא יכלו להשתלט וקראו למשטרה.

מסעוד גנאים: לאן הגענו ולאיפה נגיע?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה חשוב – כן, אכיפת החוק, הענישה, המשטרה; אבל להילחם באלימות – לזה צריך את כולנו.

מסעוד גנאים: צריך שילוב המאמצים, וגם צריך להתחיל בפנים.

מסעוד גנאים: אני, יש לי ניסיון קטן.

מסעוד גנאים: בשכונה שלי בעיר סח'נין היתה איזו חבורה שתמיד היו מתגודדים ברחוב בלילה, וידענו שהם מתעסקים בסמים, והם סיכנו את כל מי שהולך ושב.

מסעוד גנאים: עשינו שם מין ועדה עממית, ועדה ציבורית, של השכונה, והתחלנו לטפל בעניין גם בעזרת העירייה.

מסעוד גנאים: הצלחנו בצורה חלקית.

מסעוד גנאים: אבל אני חושב שזו דוגמה – זו דוגמה שלהילחם באלימות, כן להיעזר במשטרה, כן, אנחנו חייבים לדרוש מהמשטרה לקיים ולעשות כל מאמץ, אבל גם מאתנו, אנחנו, מבפנים, אם זה בחברה הערבית, כהנהגה.

מסעוד גנאים: זה הזמן לברך על יוזמתו של חבר הכנסת בילסקי, שרתם או ארגן חברי כנסת, כדי שנרצה בכל פעם בבית-ספר בישראל על האלימות.

מסעוד גנאים: זה צעד מבורך, ואני מוכן להשתתף בו.

מסעוד גנאים: חברי חברי כנסת, אני חושב שעל כולנו יחד להילחם בנגע הזה, כי הוא מאיים בסוף על כולנו.

מסעוד גנאים: הגיע הזמן להכריז על מצב חירום ולערוך תוכנית חירום להילחם באלימות.

מסעוד גנאים: צריך להכריז עליה כאיום אסטרטגי שמאיים על כולם.

מסעוד גנאים: לכן, אני בהזדמנות הזאת גם מברך על זה שראש הממשלה לא התחיל את דברו בישיבת הממשלה ביום ראשון במצב הפוליטי, אלא התחיל בלחימה באלכוהול ובכל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: אני חושב שהגיעה העת לשים את הלחימה באלימות בראש סולם העדיפויות.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן, ראוי יושב-ראש הכנסת לברכות ולשבחים על האישור המהיר של הנושא הזה שעולה היום לסדר-היום כהצעה לסדר-היום, כיוון שלצערנו עובדה קיימת היא שהאלימות, שגברה בחודשים האחרונים, די מזעזעת את החברה הישראלית.

אברהם מיכאלי: ואולי אפשר לומר: לצערנו, הרבה פעמים עד שאנחנו לא חווים איזשהו זעזוע, אנחנו לא מתעוררים ולא שמים לב לתופעה שהיא כנראה לא חדשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, התופעה של אלימות קיימת הרבה מאוד זמן, אבל עד שלא קורים מקרים מזעזעים שגורמים לכך שהחברה תשים לב שזה כבר עובר את הקו האדום והרבה מעבר לזה, אנחנו לא מתחילים לחשוב לאן הידרדרנו ולאיפה הגענו.

אברהם מיכאלי: באמת בואו ונתחיל אולי בתוכנו קודם כול, אנחנו כמנהיגי ציבור, כראשי הציבור, שאמונים ואמורים לטפל במניעה של התופעה, באחריות הציבורית.

אברהם מיכאלי: כפי שחז"ל לימדו אותנו, כאשר מצאו חלל ליד היישוב, היו יוצאים ראשי הציבור – אצלנו ביהדות חז"ל אומרים, היו יוצאים ראשי הציבור והיו מביאים קורבן כדי לבוא ולהצהיר: ידינו לא שפכו את הדם הזה ועינינו לא ראו.

אברהם מיכאלי: נשאלת שם שאלה, למה הם היו צריכים לעשות את זה.

אברהם מיכאלי: הם בוודאי לא שפכו את הדם הזה ובוודאי הם לא עשו את זה.

אברהם מיכאלי: אבל אם ראשי הציבור לא הגיעו למצב שמנעו את אותו פשע, את אותו רצח שקרה ליד היישוב והם לא חינכו מספיק את אותו דור, הם הרגישו, וחז"ל אומרים, שהם אחראים לכל התופעה הזאת.

אברהם מיכאלי: אצלנו יש גם דבר שבחז"ל מתארים אותו והוא ידוע: היו מגלים רוצח בשוגג לעיר מקלט.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, מתי היה משתחרר אותו רוצח בשוגג?

אברהם מיכאלי: חז"ל אומרים שהוא היה מחכה שימות הכוהן הגדול שהיה באותו דור, המנהיג הרוחני של העם, ואז במותו הוא היה משתחרר.

אברהם מיכאלי: אומרים שהאמהות של הכוהנים הגדולים היו מביאות אוכל, בגדים ולבוש והכול לאנשים שישבו שם כדי שלא יתפללו שהבן שלהן ימות.

אברהם מיכאלי: מה אשם אותו כוהן גדול?

אברהם מיכאלי: אומרים שזה בדיוק אותו עיקרון שאמרתי קודם:

אברהם מיכאלי: אם בדורו של אותו כוהן גדול קרו המקרים הנוראיים האלה של פשע, רצח ואלימות, אותו כוהן גדול אחראי לזה.

אברהם מיכאלי: המנהיג הרוחני, המנהיג שאמור לחנך את העם, לתת דוגמה אישית לעם ולחנך את העם למצב כזה שלא יגיעו לאותם פשעים – הוא אשם בזה.

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו עוד לא יכולים אולי להגדיר את עצמנו כראויים להיות הכוהנים הגדולים והמחנכים של העם.

אברהם מיכאלי: אבל אנחנו כאנשי ציבור צריכים לחשוב אולי איפה טעינו.

אברהם מיכאלי: לבוא ולגלגל אחריות מגורם לגורם, שהמשטרה אשמה, שבתי-משפט אשמים ומערכת החינוך אשמה, ואחד יגלגל על השני – אני חושב שזו לא דרך נכונה.

אברהם מיכאלי: אני כן חושב שכולם ביחד, כל הגורמים ביחד, אשמים בתופעה.

אברהם מיכאלי: אם נתחיל לדרג בסדר, אני כן חושב שהאשמה היא קודם כול במערכת החינוך, מערכת החינוך שלא הצליחה לעקור את החשיבה אצל בני-הנוער שאם הם בחופשה או בבטלה כזו או אחרת, הם כבר מגיעים להידרדרות כזאת שבאותו זמן הם גם מגיעים לשתיית אלכוהול וגם מגיעים לפרוק את הפורקן על אנשים חפים מפשע – אזרח שמסתובב בחוף הים.

אברהם מיכאלי: אם בשביל קטרוג או קנטור הוא מגיע למצב שהוא רוצח את אותו אזרח, אז מערכת החינוך כנראה כשלה בכך שלא הצלחנו לחנך דור שבעצם ידע מה תפקידו ומה הוא אמור לעשות.

אברהם מיכאלי: כמובן אי-אפשר גם לפטור את הגורמים האחרים, שהם בסוף, ממערכת החינוך למערכת האכיפה ולמערכת השפיטה וכו' וכו'.

אברהם מיכאלי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר: בואו וקודם כול אנחנו ניתן דוגמה אישית, כפי שאתמול יושב-ראש הכנסת אמר שאנחנו ניתן דוגמה אישית לפחות בהתבטאויות הפומביות שלנו, בוויכוחים הלא-נעימים לפעמים שאנחנו כאנשי ציבור מנהלים – שניתן גם להם, לנוער ולצעירים, דוגמה, שראשי הציבור מכבדים אחד את השני ולא מעליבים אחד את השני ולא גורמים לכך שאחד בסוף חלילה ירים ידו או יעשה מעשה פשע אחד כלפי השני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מגלי והבה: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו יהיה אחרון הדוברים ברשימה, חבר הכנסת נסים זאב.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזה עצוב שהדיון הזה על האלימות מתנהל בפני כנסת ריקה.

נחמן שי: אני מניח שבבתי הצופים יש יותר משתתפים בדיון הזה מאשר במליאת הכנסת, וזו תעודת עניות לכולנו.

נחמן שי: יפה עשה יושב-ראש הכנסת שבא לכאן בסוף יום העבודה ובין פגישות כדי להביא דברים בשם העניין החשוב הזה, וטוב עשה גם כשהקדיש את דבריו אתמול, בפתח מושב הכנסת, לעניין האלימות.

נחמן שי: מהבית הזה צריכה לצאת קריאה.

נחמן שי: לבית הזה יש אחריות ראשית לחברה, לחיים בארץ.

נחמן שי: הבית הזה יכול וצריך להוביל את המערכה נגד האלימות.

נחמן שי: לכן, עצוב לי לשבת פה – נכון, השעה מאוחרת, אבל זה עדיין לא משחרר אותנו, חברי הכנסת, מן החובה שלנו לשבת, להאזין האחד לאחר, וגם להוציא מפה את הבשורה הזאת.

נחמן שי: עכשיו, אני מניח שאו-טו-טו ידבר השר לביטחון פנים ויציג לנו את הסטטיסטיקות למיניהן.

נחמן שי: יהיו הסטטיסטיקות אשר יהיו, ויכול להיות שהוא יאמר שם שהמשטרה נלחמת קשות ונלחמת בכל הכוח וכדומה, ואפילו זה נכון, אבל קודם כול העובדות העצובות הן שהאלימות מתגברת.

נחמן שי: גם אם המשטרה נאבקת באלימות, ואני מניח שהיא נאבקת, עדיין העובדות היבשות הן קשות לכולנו.

נחמן שי: אפשר למצוא כמה וכמה סיבות לכך, ואחת מהן היא שאנחנו חיים בעולם אלים.

נחמן שי: אנחנו נמצאים בסיטואציה של עימות מתמיד בינינו לבין הסביבה, החל מן המעגל הפנימי בתוך מדינת ישראל במתח לאומי, דרך העובדה שאנחנו נמצאים בעימות מתמיד עם תושבי השטחים – אומנם יצאנו מעזה, אבל עדיין רוחשת אש בגבול ישראל–הרצועה – והעובדה שאנחנו ממשיכים לשלוט בחייהם של הפלסטינים.

נחמן שי: אני לא מדבר כרגע על הצורך בפתרון מדיני, וזה כמובן קיים; אבל עצם העובדה שאלפים, עשרות אלפים היום, ואולי כבר מאות במדינת ישראל, לאורך 40 שנה התנסו במציאות של העימות הזה – לא כל אחד נאלץ להפעיל כוח, אבל עצם הסיטואציה הזאת היא סיטואציה אלימה.

נחמן שי: היא סיטואציה אלימה, והיא מקרינה באופן ברור על החיים בתוך מדינת ישראל.

נחמן שי: זה גורם אחד.

נחמן שי: הגורם השני הוא שגם החיים בתוך מדינת ישראל הם חיים מתוחים.

נחמן שי: חברה שהולכת וגדלה, שחיה בתנאי שטח קטן וצפוף, במגע בלתי פוסק בין אנשים, בהתחככות ביניהם, בכבישים עמוסים, בשטח מחיה קטן.

נחמן שי: אנחנו אחת המדינות הצפופות ביותר בעולם.

נחמן שי: גם זה יוצר את ההתנגשות הבלתי נמנעת בין אנשים, ולצערנו הרב, גם אלימות.

נחמן שי: אנחנו לא מצאנו את הדרכים הנכונות במדינת ישראל להתמודד עם זה.

נחמן שי: אנחנו מצביעים על מערכת החינוך.

נחמן שי: אנחנו מתחילים להצביע על הבית, ואחר כך אנחנו עוברים למערכת החינוך ואחר כך אנחנו מצביעים על בתי-המשפט ואחר כך אנחנו מדברים על ענישה.

נחמן שי: אנחנו מחפשים, והולכים סחור-סחור.

נחמן שי: לא מצאנו את הדרך להתמודד עם הסוגיה הזאת.

נחמן שי: אנחנו לא מטפלים בשורש, כי אנחנו לא פותרים את המצב המדיני הקשה הזה בינינו לבין הערבים.

נחמן שי: אנחנו גם לא יודעים, אנחנו לא יכולים להרחיב את שטחה של מדינת ישראל, לפזר את האוכלוסייה, להרחיב את הכבישים ולנתק את האנשים האחד מהאחר.

נחמן שי: ככה הם החיים בארץ, וזה יהיה עוד יותר בעתיד.

נחמן שי: אבל יש דברים שהם בידינו.

נחמן שי: אלה דברים שכרגע לפחות הם לא בידינו.

נחמן שי: הדברים שהם בידינו הם להתחיל באמת מן הבית, מן החינוך שאנחנו נותנים לילדים שלנו, לבנים ולבנות שלנו.

נחמן שי: הדבר השני שאנחנו צריכים לעשות זה להשפיע על מערכת החינוך שתתגייס לכך.

נחמן שי: זה בידינו, ואנחנו יכולים לעשות את זה.

נחמן שי: אגב, בתי-הספר, כמו שכולם יודעים, הם ממוקדי האלימות המרכזיים במדינת ישראל, ומשם אחר כך יוצאים בוגרי המערכת הזאת וממשיכים.

נחמן שי: אנחנו צריכים – ולא יעזור שום דבר, גם זה בידינו – לחזק את הכוחות שעוסקים במניעת אלימות ככל שניתן, לצייד אותם באמצעים, להרחיב את הנוכחות שלהם, כי הנוכחות שלהם בשטח, יש לה אפקט מרתיע ממדרגה ראשונה, אם זה בכבישים, אם זה בימי שישי במועדונים וכן הלאה, ולתת סמכויות יותר חזקות לבתי-המשפט.

נחמן שי: יש פה איזה צירוף של כמה פעולות שאנחנו יכולים לעשות.

נחמן שי: מה שלא בידינו – לא בידינו.

נחמן שי: ולכן, הכנסת צריכה להתגייס לעניין הזה, ויכולה להתגייס.

נחמן שי: אני מקווה מאוד שהממשלה, בין כל הבעיות שהיא עוסקת בהן, תשים את הדגש בזה.

נחמן שי: אני מסתכל עליך, אדוני השר, זו כמובן המשימה שלך לגייס את הממשלה.

נחמן שי: אני חושב שפה אין הבדל בין קואליציה לאופוזיציה, כי כולם באמת מוטרדים ומבקשים למצוא פתרון, כי בעוד 20 שנה או 40 שנה או 50 שנה, אם המגמות האלה יתחזקו, המקום הזה יהפוך לגיהינום, ואז אנחנו נישא באחריות למה שיהיה פה.

נחמן שי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חשבתי שהנושא עלה לדיון בגלל פרשת השבוע.

נסים זאב: בפרשה מוזכר: "ויהי בהיותם בשדה ויקם קין אל הבל אחיו ויהרגהו.

נסים זאב: ויאמר ה' אל קין אי הבל אחיך, ויאמר לא ידעתי השומר אחי אנכי.

נסים זאב: ויאמר מה עשית, קול דמי אחיך צועקים אלי מן האדמה".

נסים זאב: הקדוש-ברוך-הוא קילל את האדמה בגלל האדם: "ועתה ארור אתה מן האדמה אשר פצתה את פיה לקחת את דמי אחיך מידך", ולכן "כי תעבוד את האדמה לא תוסף תת כחה לך, נע ונד תהיה בארץ", ואז הקדוש-ברוך-הוא גזר עליו גלות.

נסים זאב: אדוני השר, ותרעש ותגעש הארץ.

נסים זאב: השר אמר, אולי לסדום היינו לעמורה דמינו.

נסים זאב: אני חושב שאלה כבר ערי נופש, סדום ועמורה, מקום בילוי הן יכולות להיות בשבילנו ביחס למצב של שיקגו שיש לנו פה במדינה.

נחמן שי: שיקגו, רק שתבין, זו עיר שקטה, רגועה.

נסים זאב: כן, רגועה, אני יודע, אני בטוח, אין לי ספק.

נסים זאב: עשרת הדיברות, אדוני היושב-ראש, מחולקים לשניים: החלק הראשון זה הדברים שבין אדם למקום, והחלק השני זה בין אדם לחברו.

נסים זאב: אנוכי השם, לא תשתחווה, לא תישא שם השם – זה דברים שבין אדם למקום, לקדוש-ברוך-הוא.

נסים זאב: אלה חמשת הדיברות מצד אחד.

נסים זאב: בצד השני יש רק בין אדם לחברו, וזה מתחיל בלא תרצח, לא תנאף, לא תגנוב.

נסים זאב: לא תרצח זה הדבר שגם בני נח היו מצווים עליו, זו אחת משבע מצוות בני נח.

נסים זאב: לכן, כשאנחנו באים ורוצים לעשות פה חשבון נפש, וכולנו רוצים למזער, לצמצם את האלימות, את הפשיעה, שזה היסוד לרצח – זאת אומרת, לא פתאום בן-אדם מחליט שיש לו הכוחות והיכולת לבוא ולהרוג ולרצוח נפש בישראל; עולים פה בהדרגה.

נסים זאב: זה סמים, זה אלכוהול.

נסים זאב: תצא לרחוב ב-24:00, ב-01:00, תראה כמה בנות ישראל מתגלגלות ברחובות בשתיית אלכוהול, בנות 16, 17, 15, ואני כבר לא מדבר על הסמים.

נסים זאב: היום אלכוהול הוא בעיה הרבה יותר חמורה.

נסים זאב: אמר ראש הממשלה שרון שהוא רואה בעיה אסטרטגית בכל הנושא של הסמים, אבל מאז ההכרזה ההיא, שאני באמת שותף לה, והייתי יושב-ראש ועדה, זה לא בא לידי ביטוי הלכה למעשה – לצמצם לפחות את הנושא של השתייה.

נסים זאב: אדרבה, יש פרסומים רבים שאולי מעוררים יותר ויותר שתיית אלכוהול, ובסופו של דבר אנחנו רואים את התוצאה.

נסים זאב: אז ביבי נתניהו אמר, אני זוכר, כשהוא נבחר להיות שר האוצר, שהוא רוצה לראות מחשב לכל ילד, נכון?

נסים זאב: היום יש סכין לכל ילד.

נסים זאב: כל אחד הולך עם סכין, כל אחד רוצה להיות בטוח בעצמו, שאם מישהו יקדים אותו באיזו דקירה, הוא כבר יהיה מוגן וגם מוכן להתקפה.

נסים זאב: יש אפשרות קצת לתקן, אדוני השר, לפחות במה שיש בידינו, בכלים שיש בידינו – ויש בידינו כלים שיכולים לעשות בהם שימוש טוב – ולהעלות את הנוער שלנו לרמות גבוהות ביותר בנושא החינוך והתרבות, הסגנון והסלנג, בתוכניות הטלוויזיה החינוכיות שלנו, שאני לא רואה בזה לא חינוך ולא תרבות; הרבה ניבול פה, הרבה קללות, הרבה דברים שאני לא רוצה לומר, אבל הם לא מוסיפים כלום לנפש של הנוער שלנו, משחיתים אותו, כי משחיתים אנחנו את המקום הזה.

נסים זאב: אנחנו בסופו של דבר אומרים: על מה באה עלינו הצרה הזאת?

נסים זאב: את הצרה הזאת אנחנו מביאים על עצמנו.

נסים זאב: לכן, חשבון הנפש צריך להיות קודם כול בתכנים שאנחנו משדרים לבני הנוער שלנו בבתי-ספר, ולציבור הכללי בתוכניות הטלוויזיה – להעלות את הרמה, להעלות את הסגנון ולהעביר מסרים יותר חינוכיים.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: יש לי עוד 14 שניות, אני רוצה לומר רק משפט אחד.

נסים זאב: חשבתי שנגמר הזמן.

נסים זאב: אני יודע, אדוני השר – ממש חצי דקה – יש לי סקרים שמראים שאולי היתה אפילו ירידה במקרי הרצח.

נסים זאב: זאת אומרת, אם אני מסתכל על 2004 – היו 168 מקרי רצח; ב-2005 – 162; ב-2006 – 147, ולמעשה ב-2006 אנחנו רואים שאפילו היתה ירידה במספר מסוים.

נסים זאב: אני אומר שמה שקרה לאחרונה, בחודשיים האחרונים – אנחנו חייבים באמת לתת את הדעת שחלילה וחס לא נגיע לאותם מספרים, וצריך להעביר את הדבר הזה מן העולם עד כמה שאפשר.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את השר לביטחון פנים לענות למציעים.

מגלי והבה: אין ספק שאדוני עבד שעות נוספות היום, אבל תמיד הוכחת שאתה מסוגל.

יצחק אהרונוביץ': זה בסדר, אני עושה את זה באמת ברצון.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נשארנו פה חמישה חברי כנסת.

נחמן שי: המוהיקנים האחרונים.

יצחק אהרונוביץ': קיבלתי את ההמלצה של יושב-ראש הכנסת, ואני מברך אותו על הדיון המיוחד הזה.

יצחק אהרונוביץ': הוא התחיל עוד בדיון הקודם, חברי הכנסת גדעון עזרא ואבי דיכטר יזמו את זה, וזה ההמשך.

יצחק אהרונוביץ': ביקשו לקיים את הדיון במליאה, ואני כמובן הסכמתי.

יצחק אהרונוביץ': פנה אלי והציע לי יושב-ראש הכנסת שמחר אני אשיב, כאשר כל הכנסת תהיה מלאה.

יצחק אהרונוביץ': נעשה את זה כדיון הראשון של הכנסת, מחר בסביבות 11:00, 11:30, על-פי קביעת המזכירות, ואני אשיב וגם נשמע את ההצעה שכנראה חבר הכנסת גדעון עזרא יציג.

מגלי והבה: הצעת הסיכום.

יצחק אהרונוביץ': הצעת הסיכום.

נחמן שי: רעיון טוב.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול במשפט אחד לומר: גם אם הנתונים מראים אחרת – והם מראים אחרת – זה לא פוטר את משטרת ישראל ואותי מלעשות מעשה, ואת כולנו.

יצחק אהרונוביץ': דיברו על החינוך, דיברו על הרווחה, דיברו על האוצר, דיברו על המשפטים ודיברו על המשרד לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': לא הכול נמצא בבית שלי.

נחמן שי: נכון.

יצחק אהרונוביץ': וכולם, אני אומר כולם, כולל התא המשפחתי, כולם צריכים להירתם לנושא הזה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שבאמת יש לי כמה הצעות לפתרון, אני אעלה אותן מחר ואני אכבד את הדיון ואת חברי הכנסת, שבטח ישתתפו מחר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון פנים.

מגלי והבה: אם כך, הדיון יימשך מחר וגם הודעות הסיכום.

מגלי והבה: סיימנו את הנושא הזה ותודה לחברי הכנסת.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, יש לנו שאילתות לסגן שר החוץ.

מגלי והבה: אני מזמין את סגן שר החוץ, שיהיה עם הפנים לשואל.

מגלי והבה: עשיתי את זה כמה פעמים ואתן לך את הכבוד הזה, שתהיה מול השואל.

מגלי והבה: השאילתות של חבר הכנסת נחמן שי, שאכן נמצא כאן.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני סגן שר החוץ.

מגלי והבה: חבר הכנסת נחמן שי שאל את שר החוץ ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): לאחרונה פרסם אתר אינטרנט בשפה הרוסית בשם "IzRus" מאמרים חריפים נגד משרד החוץ ונציגויותיו.

מגלי והבה: בין היתר נטען כי המשרד ונציגויותיו הם כר פורה ל"אורגיות, בעילות קטינים, הטרדות מיניות ושוחד".

מגלי והבה: פרסומים אלה גורמים נזק רב למשרד החוץ ופוגעים בעובדיו.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה נעשה נגד האתר והשמצותיו?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה ייעשה להגנת עובדי המשרד העושים עבודתם במסירות ובנאמנות?

דניאל אילון: תודה רבה.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגבי השאילתא הראשונה של חבר הכנסת נחמן שי אני רוצה לענות – 1.

דניאל אילון: השאלה הראשונה שלך היא מה נעשה נגד האתר והשמצותיו.

דניאל אילון: ודאי ידוע למכובדי חבר הכנסת נחמן שי, שלמשרד החוץ אין שום יכולות, לא לגבי אכיפה ולא לגבי שום דבר אחר.

דניאל אילון: אני מסופק אם יש בידי איזו רשות כאן, אדוני היושב-ראש, למנוע איזשהו פרסום, בהתאם לחופש הביטוי, לחופש הדמוקרטיה וכו'.

דניאל אילון: אנחנו כמובן סולדים מפרסומים כאלה, אנחנו כמובן מגנים פרסומים כאלה, ובכל מקרה החלטנו לא לענות באופן רשמי כדי לא לכבד אפילו את אותו פרסום, שהוא פשוט נלוז.

דניאל אילון: בגלל כבוד הבית הזה אני לא רוצה לחזור על הדברים.

מגלי והבה: האתר הוא ישראלי או זר?

דניאל אילון: זה היה באתר ישראלי.

נחמן שי: ישראלי.

נחמן שי: הוא אומר דברים איומים, איומים.

מגלי והבה: קראתי את השאילתא אבל לא ידעתי איפה האתר.

דניאל אילון: אני אפילו לא רוצה לחזור על זה, כי זה דבר שהוא מתחת לכל ביקורת, לכל רמה ולכל בחינה שהיא, ולכן החלטנו פשוט להתעלם, מצד אחד.

דניאל אילון: 2.

דניאל אילון: לגבי השאלה השנייה שלך, ידידי נחמן, מה ייעשה להגנת עובדי המשרד העושים עבודתם במסירות ובנאמנות – זו, לדעתי, השאלה החשובה.

דניאל אילון: אנחנו מחזקים את ידם גם מבחינת כבוד מקצועי, גם מבחינת העצמת היכולות שלהם היום וגם מבחינת גיוס משאבים למשרד.

דניאל אילון: מאז ששר החוץ ליברמן נכנס לתפקידו ועוד לפני שנכנס לתפקידו, גם בהסכם הקואליציוני, הוא תבע תוספת של עוד 80 מיליון שקל למשרד החוץ, ומאז זה התווסף.

דניאל אילון: אני מקווה שבדברים האלה של חיזוק העובדים, גם מבחינת המשאבים וגם, כמובן, מבחינת הפעילות, תהיה הוכחה שלא רק שאנחנו מעריכים את עבודתם, את מסירותם ואת מקצועיותם אלא שאנחנו גם פועלים באופן אקטיבי לעשות את זה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אני מודה לסגן השר על תשובתו ואני מעריך את העובדה שהוא לא חזר על אותם דברי הבל של אותו אתר, אבל אני לא בטוח שנכון להניח לדברים האלה לחלחל, כי יש כוח למלים האלה כשהן נשארות בתוך הרשת.

נחמן שי: ייתכן שבמצבים מסוימים כן כדאי לקחת מישהו לבירור, אפילו משפטי, ולדחוק אותו לקיר.

נחמן שי: אלה טענות שאין להן רגליים, אין להן ידיים, כולנו יודעים את זה וזה פשוט עוול לטעון טענות כאלה כלפי עובדי המשרד.

נחמן שי: אני מניח שעשית את עבודת הייעוץ שלך, אבל לצורך העניין אני אומר:

נחמן שי: אל תניחו לדברים האלה, כי יש לזה גם אפקט מדרדר ומחר יבוא מישהו ויצטט את האתר הזה וכך זה יתגלגל וילך.

מגלי והבה: בלי להפריע לך, חבר הכנסת נחמן שי, היו מקרים דומים של דברי בלע נגד אזרחים מן השורה, פנו למשטרה והמשטרה טיפלה בהם מבחינה פלילית.

מגלי והבה: יכול להיות שזאת הצעה ומסוגלים גם לחקור וגם להגיע לתוצאות.

נחמן שי: זה אתר ישראלי, הוא ישראלי, הוא פועל בארץ ואנחנו יודעים מי האנשים.

דניאל אילון: אם מותר לי לענות לכבוד היושב-ראש, זה נכון, אבל זה במקרה שיש האשמות ספציפיות נגד אדם פלוני ואז הוא יכול לבוא ולטעון.

דניאל אילון: פה היתה האשמה גנרית, שאתה לא יכול להתייחס אליה.

דניאל אילון: יש תקדים, שגם עליו הסתמכנו באיזושהי צורה, וזה לגבי ארגון ממלכתי אחר, שכתבו עליו כמעט מלה במלה אותם דברי בלע, על-ידי אחד שהוא יוצא הארגון, נדמה לי שקוראים לו אוסטרובסקי, אם אתם זוכרים, והוא כתב בספרו הידוע.

נחמן שי: כן, כן, על יד בריכת השחייה באותו מתקן מפורסם.

דניאל אילון: כן, בדיוק, נכון.

דניאל אילון: גם אז, אנשי אותו הארגון, ואני חושב שבצדק, לא התייחסו בכלל לעניין הזה, התעלמו.

דניאל אילון: גם פה, אני חושב שאתה צודק:

דניאל אילון: אם זה היה מתפרסם ב"ניו-יורק טיימס", אני מניח שהיה ראוי להשיב על זה, אבל אני באמת לא הייתי רוצה לכבד את האמירה הזאת ולהעלות את זה.

דניאל אילון: לפעמים יש פרובוקציות של כל מיני אתרים אזוטריים ואחרים, שמחפשים את הפרובוקציה כדי להעלות להם את הרייטינג.

נחמן שי: מאחר ששנינו זוכרים את אוסטרובסקי ואת הפרסום שלו, אתה רואה שהדברים האלה לא שקעו אלא נשארו באיזשהו מקום.

נחמן שי: לכן אני אומר שלצערנו הרב יש השפעה גם למים הדלוחים האלה, כשהם נשארים על פני השטח.

נחמן שי: לאט לאט הם מתפשטים, מכתימים ומדביקים מים אחרים.

נחמן שי: תחשבו על התגובה שלכם, כי אתם גוף חזק, שיש לו אמצעים משפטיים, והוא יכול לקחת אתר כזה לבירור משפטי, הוא יכול להזהיר אותו, הוא יכול להתרות בו.

נחמן שי: לרגע זה עשוי להיראות כמתן פרסום, אבל מצד שני זה גם ירתיע.

מגלי והבה: אם יש לך שאלה נוספת, בבקשה, כי אנחנו התפרצנו.

נחמן שי: תודה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים לשאילתא השנייה שסגן השר יענה עליה.

מגלי והבה: בבקשה, סגן השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר החוץ ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): פורסם כי בריטניה הטילה אמברגו נשק על ישראל וכי נעשית הערכה מחודשת של כל רשיונות הייצוא מבריטניה לישראל.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם החליטה בריטניה לבטל רשיונות ייצוא נשק לישראל ובאיזה היקף?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה הרקע להחלטה ומה נעשה בה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם אתה רואה דוגמאות נוספות לפגיעה בקשרים בין בריטניה לישראל?

דניאל אילון: תודה רבה.

דניאל אילון: 1.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נחמן שי, בעקבות מבצע "עופרת יצוקה" אכן ממשלת בריטניה החליטה לבטל חמישה רשיונות ייצוא שכבר אושרו בעבר על-ידה עבור חיל הים הישראלי, עסקאות ייצוא שהיו קשורות למערכות שקשורות לספינות ה"סער", "סער 4.5".

דניאל אילון: זאת לא הפעם הראשונה שממשלת בריטניה עורכת בדיקה מחדש, כמו שזה נקרא על-ידה, של רשיונות ייצוא שכבר ניתנו לישראל או שהיא מסרבת להעניק רשיונות לבקשות חדשות.

דניאל אילון: 2.

דניאל אילון: גם בעבר, בעקבות מלחמת לבנון השנייה וגם לפני כן, ראינו תופעות דומות.

דניאל אילון: מכל מקום, חשוב להדגיש שלא מדובר באמברגו, ואנחנו לא רוצים ולא רואים בביטול הספוראדי של רשיונות – מכיוון שאין פה איזושהי פגיעה משמעותית ביכולותיו של צה"ל, אנחנו מקווים שעל-ידי כך שנעבור על כך לסדר-היום, תהיה התעשתות בצד הבריטי.

דניאל אילון: אנחנו יודעים שלאחר זמן מסוים הנושא נפתר והרשיונות מחודשים.

דניאל אילון: 3.

דניאל אילון: בכל אופן, נכון שלעתים יש חילוקי דעות מדיניים מסוימים בינינו לבין בריטניה, ממש כפי שהדבר קיים בין מדינות ריבוניות, אבל ככלל מערכת היחסים בינינו לבין בריטניה היא טובה, איתנה, וההוכחה לכך היא הביקורים הבילטרליים התכופים בדרגים הגבוהים ביותר.

דניאל אילון: בכל מקרה, כרגע אני לא יכול אלא לשבח את היחסים אתם.

מגלי והבה: צריך רק לציין, לפני השאלה הנוספת, שיושב ראש-האגודה הפרלמנטרית בריטניה–ישראל הוא חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש, ודווקא בגלל זה אני מרשה לעצמי להיות מודאג יותר מאשר סגן השר.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר שרק בשבועיים, שלושת השבועות האחרונים נודע שארגון מקצועי גדול בבריטניה, שמספר חבריו, נדמה לי, הוא 6.5 מיליון, הכריז חרם על מוצרים ישראליים.

נחמן שי: בעבר היה גם חרם מצד האקדמיה, ואני לא יודע אם הוא הסתיים.

נחמן שי: שמעתי ששגריר בריטניה באו"ם, בריאיון לתחנת "גלי צה"ל", טען בזכות דוח גולדסטון והצטרף לטענות כלפי ישראל.

נחמן שי: אני רחוק מלהיות רגוע – אף-על-פי שטון דבריך הוא מאוד מחליק – מיחסי ישראל–בריטניה, ואני חושש מאוד שיש קרע ביחסים האלה ואנחנו פשוט מנסים להקהות אותו כי הדבר לא נוח לנו.

דניאל אילון: קודם כול, תודה לך, ידידי נחמן, גם בתוקף תפקידך כיושב-ראש אגודת הידידות ישראל-בריטניה, ואני רואה חשיבות רבה לאגודה הזאת.

דניאל אילון: אני חושב שזה טוב שדווקא אדם כמוך מנהל את היחסים הפרלמנטריים.

נחמן שי: אנחנו יוצאים מטעם הכנסת בחודש הבא.

דניאל אילון: אני יודע, אני מלווה את זה.

דניאל אילון: אני אגיע ללונדון כשבוע לפניכם.

דניאל אילון: רציתי מאוד להיות שם ביחד, אבל בהחלט – – –

נחמן שי: זה טוב, אתה תפוצץ את המוקשים בדרך.

דניאל אילון: נעשה בהחלט מאמץ מול דעת הקהל הבריטית.

דניאל אילון: אני חייב להגיד פה שהממשלה הבריטית ככלל היא הרבה יותר ידידותית מגורמים כאלה ואחרים שם, אם זה איגודים מקצועיים, אם זה גופים אקדמיים כאלה ואחרים.

דניאל אילון: בהחלט יש הרבה מה לעשות שם.

דניאל אילון: אמברגו כזה, כמו שאתה העלית, או ביטול או דחייה של רשיונות ייבוא, גם זה לא תורם בכלל לאווירה הכללית, ולכן אנחנו מנסים בצורה מאוד שקטה לפתור את העניין הזה מול הממשלה הבריטית.

דניאל אילון: אבל ככלל, אני חושב שביקורים כמו שלך, נחמן, וכמו של האגודה שלך שם, שיכולים באמת לחדור לציבוריות הבריטית, מעבר לכל מיני מחלוקות כאלה ואחרות, זה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב.

דניאל אילון: ציינת את האמירה של שגריר בריטניה לאו"ם.

דניאל אילון: מובן שמאוד לא שבענו נחת מכך, אבל גם כאן קיבלנו אישור שזה לא על דעת הממשלה, שזה לא הממשלה.

דניאל אילון: הוא לא ייצג או לא ביטא את העמדות הרשמיות של לונדון, כפי שדרך אגב גם בוטאו – – –

נחמן שי: שגריר בריטניה באו"ם?

דניאל אילון: זו שאלה טובה, אבל תשים לב שבמועצה לזכויות אדם הבריטים, כמו כל האירופים, נמנעו.

דניאל אילון: הם לא תמכו בגולדסטון.

דניאל אילון: אתה צודק, זה שהטון שלי הוא שלו – מה לעשות, אני לא יכול לצעוק – זה לא אומר שאנחנו שאננים בעניין הזה, זה לא אומר שאנחנו שקטים, לא רק בעניין בריטניה, אלא בכלל באירופה בכל נושא ההסברה הישראלית.

דניאל אילון: אני חושב שבימים הקרובים, יותר מוקדם ממאוחר, אני מניח ששר החוץ ליברמן יציג איזו תוכנית סדורה לגבי טיפוח ושיפור מעמדה של ישראל באירופה באופן ספציפי, אבל גם בכלל העולם.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות עוד פעם לחבר הכנסת נחמן שי.

דניאל אילון: זו באמת ברכה לכולנו שאיש במעמדו, בניסיון שלו וביכולות שלו נמצא כאן בכנסת, נדרש לנושאי חוץ, ובוודאי עם מדינה כל כך חשובה כמו בריטניה.

מגלי והבה: תודה לאדוני סגן שר החוץ.

מגלי והבה: תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, כ"ו בתשרי התש"ע, 14 באוקטובר 2009, בשעה 11:00.

מגלי והבה: תודה לכם.